GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמילי חיה מואטי: ובעצם, אלה שהגיעו מרוסיה – זה אנשים שהגיעו מתוקף חוק השבות או אנשים שמבקשים להיקלט כפליטים?
טליה לנקרי: מה שאני אומרת כרגע זה סך הכול מי שעלה מרוסיה.
טליה לנקרי: אין לי כל כך את הנתונים אבל משהו כמו 2,000 מרוסיה שהם זכאי חוק השבות.
טליה לנקרי: אגב, מרוסיה – הם תיירים, כל מי שרוצה יכול להיכנס לפה כתייר, פשוט נכנסים, כך שאנחנו רק עוקבים מי הגיע עם דרכון רוסי.
טליה לנקרי: צריך גם לזכור שלפני שהתחילה המלחמה היו כאן כ-26 אלף אוקראינים, כלומר אנשים עם תעודות זהות אוקראיניות, ואת השהות שלהם משרד הפנים החליט להאריך.
טליה לנקרי: כלומר, גם אם הם כאן יותר משלושה חודשים והם רוצים להמשיך להישאר פה – אז המשרד האריך את השהות שלהם פה.
טליה לנקרי: כרגע יש כמויות הרבה יותר גדולות בארץ מאוקראינה.
טליה לנקרי: כשאני מדברת פה אני מדברת על מי שעלה לפה מה-24 לפברואר, שזה תהליך תחילת המלחמה.
אמילי חיה מואטי: בבקשה, נציגת משרד החוץ.
עינת שלאין: תודה רבה, אני חולקת את הייצוג של משרד החוץ עם סימונה הלפרין שנמצאת בזום.
עינת שלאין: אני אשמח שהיא תשלים אחר כך.
עינת שלאין: אני אדבר על הסיוע ההומניטרי, על הפעילות של משרד החוץ, והיא תשלים את כל הנושאים האחרים.
עינת שלאין: היא חזרה ממש הבוקר מאוקראינה.
אמילי חיה מואטי: ברוכה השבה, סימונה.
עינת שלאין: אני חושבת שהיא עשתה שם עבודה נפלאה, צריך לפרגן.
עינת שלאין: משרד החוץ התגייס לטובת המשבר הזה עוד לפני שפרצה המלחמה, כי אנחנו כבר מן ההתחלה – שלושה שבועות לפני פרוץ הקרבות התחלנו לפעול על מנת לעודד ישראלים לצאת החוצה.
עינת שלאין: התהליך הזה היה ארוך וממושך.
עינת שלאין: בשורה התחתונה – מרבית הישראלים שחיו באוקראינה לא נמצאים שם עכשיו.
עינת שלאין: נשארו להערכתנו כ 1,500-1,000 איש.
עינת שלאין: משרד החוץ נערך לזה.
עינת שלאין: חלקם הקטן יותר יצא לפני הלחימה, חלקם – אחרי שהחלה.
עינת שלאין: משרד החוץ פרס עשרות רבות, 120 איש, בגבולות סביב אוקראינה בחמש מדינות, על מנת להקל על היציאה גם של ישראלים וגם של יהודים וגם לסייע לפליטים, מיד אתייחס לזה.
עינת שלאין: אנחנו כבר שבועות ארוכים – כאמור, עוד לפני הלחימה, מקיימים חיתוך מצב יומי בנושא הזה, בהשתתפות כל הגורמים הרלוונטיים במשרד החוץ וגורמים ממשרדים אחרים וארגונים אחרים, ובהם הסוכנות, נתיב.
עינת שלאין: היה גם משרד החינוך שהיו לו שליחים שם, עכשיו כבר לא, גם אל על, וכל גורם שהוא רלוונטי.
עינת שלאין: עכשיו אספנו גם את משרד הבריאות בגלל בית חולים השדה שהקמנו יחד.
עינת שלאין: אז הדבר הזה הוא פורום מאוד אינטראקטיבי ומאוד פעיל ויומי.
עינת שלאין: ברמה של סיוע הומניטרי, ברגע שפרצו הקרבות הבנו שהאסון ההומניטרי הולך ומתרחש מול עינינו ולכן נערכנו מיד בסיוע הומניטרי בהיקפים שלא נראו כמותם – בוודאי בשנים שאני עובדת במשרד החוץ, וזה לא שנים מעטות.
עינת שלאין: אספנו, באמצעות מש"ב – סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל, רכשנו ציוד רב והבאנו אותו לפולין, 100 טון, היו בו 15 אלף שמיכות, אלפי אוהלים, מעילים ושקי שינה - - -
אמילי חיה מואטי: ומכשירים לטיהור מים.
עינת שלאין: 10 מערכות שמספיקות ל-200 אלף איש ועוד מערכות לאגירה ואספקת מים למקרה של פגיעה, ובתוך זה היו גם 17 טון תרופות וציוד רפואי, תרומת משרד הבריאות הישראלי.
עינת שלאין: את כל הדברים האלה הבאנו דרך פולין לאוקראינה לפני כשבועיים.
עינת שלאין: בנוסף, לבקשת מחוז לבוב רכשנו עבורם שישה גנרטורים ענקיים, של 8.5 טון לכל גנרטור – מכשיר גדול מאוד, יקר מאוד, הסענו אותם חצי אירופה והכנסנו אותם לאוקראינה.
אמילי חיה מואטי: היו גם אמבולנסים ממוגנים?
עינת שלאין: האמבולנסים הממוגנים הם תרומה של תורמי מגן דוד אדום, אבל סייענו בכמה דברים ביורוקרטיים בהקשר הזה.
עינת שלאין: מעבר לזה חילקנו לכל אותם נציגים שלנו במדינות שסביב אוקראינה תקציבים גדולים כדי להעניק ציוד ראשוני לפליטים, בין אם הם פליטים בצד האוקראיני, בתורי הענק שהיו שם, ובין אם אנשים שעברו את הגבול.
עינת שלאין: אז בשבועות הראשונים חילקו שם – לא רק לישראלים וליהודים אלא לכל הפליטים – שמיכות, תרמוסים, שקיות חימום, מזון – דברים מהסוג הזה.
עינת שלאין: כשהזרם התדלדל קצת התחלנו לחלק באמצעות השגרירויות הללו למרכזי פליטים שנמצאים במרכזי הערים, כמו בוקרשט או ורשה.
עינת שלאין: בנוסף, באמצעות מש"ב שעוסקת בזמנים לא של מלחמה בבניית יכולות ופיתוח בעולם המתפתח, אנחנו השקנו שורה של סמינרים מקוונים להתמודדות עם טראומה שבהם לקחו חלק כבר למעלה מאלף איש בשבוע האחרון, עבור פסיכולוגים, מורים, עובדים סוציאליים – הכול התחיל כיוזמה של אחת מבוגרות הקורסים שלנו בעבר, כי עבדנו הרבה באוקראינה, שפנתה למש"ב, ואז התארגנו הסמינרים המקוונים האלה.
עינת שלאין: אנחנו קוראים להם סיוע הומניטרי מקוון.
עינת שלאין: אני רק אוסיף שבדרך כלל מדברים על סיוע פוסט טראומה, פה הטראומה היא עדיין בהתהוות – ולמרבה הצער לנו יש הרבה ניסיון בטיפול בנוער במקלטים, אוכלוסיות מנותקות.
עינת שלאין: אנחנו עוסקים גם בזה.
עינת שלאין: מלבד זאת כמובן – בית חולים שדה שכבר דיברנו עליו קודם בשיתוף משרד הבריאות ובאמצעותו עם שיבא, וגם הג'וינט – שגם לקחו חלק בדבר הזה.
אמילי חיה מואטי: צריך לציין גם שהג'וינט פועל לא רק כאן, אני יודעת שגם בצרפת נקלטו פליטים דרך הג'וינט שממש סייעו.
אמילי חיה מואטי: הייתי ביום שישי אצל חבר, רופא ילדים שקלט אליו הביתה משפחה שלמה, הוא נסע לשם במסגרת הומניטרית ופשוט חזר עם משפחה שלמה אליו וזה היה מרהיב.
אמילי חיה מואטי: וכששאלתי איך – הוא אמר לי: הג'וינט עזרו לי.
עינת שלאין: הג'וינט עושים דברים יפים.
עינת שלאין: אולי יש פה נציג שלהם שייצג אותם.
עינת שלאין: הם תמיד שמחים לעבוד אתנו במבצעים הומניטריים שונים ומשונים.
עינת שלאין: אני רק אוסיף ואומר שכשהייתי בעצמי בגבולות הללו, לפני שבועיים כשבאנו עם 100 טון סיוע ונכנסנו פעמיים לאוקראינה, ראינו גם לא מעט ישראלים טובים שכבר הגיעו באופן וולונטרי כדי לסייע.
עינת שלאין: אנחנו רואים את זה גם בפולין, רואים את זה במולדובה, ובמקומות אחרים.
עינת שלאין: אנחנו במשרד החוץ קיבלנו המון המון פניות מארגונים ללא מטרות רווח, מאנשים פרטיים וכל מיני גופים שרצו לתרום דברים.
עינת שלאין: אז הקמנו מרכז מיוחד במשרד החוץ שנקרא מתת, והוא מרכז את כל הפניות – גם של אנשים פרטיים שמציעים תרומות, אנשים שרוצים להתנדב, גופים שמגייסים מתנדבים ומתאם ביניהם ומשדך ביניהם גם לטובת הכנסת תרומות - - -
אמילי חיה מואטי: איפה זה מפורסם?
אמילי חיה מואטי: האם כשאני נכנסת לאתר משרד החוץ או כשאני מחפשת בגוגל עולים לי הטלפונים הרלוונטיים?
עינת שלאין: כן, כן.
עינת שלאין: אנחנו פרסמנו את הקמת המרכז הזה, מתת, בכל פלטפורמה אפשרית.
עינת שלאין: אפשר כמובן תמיד לחזור ולהדהד את זה.
אמילי חיה מואטי: יש דרך שאולי באתר של ועדת החוץ והביטחון או בדף הנחיתה שפתחנו – יש אפשרות לשים לינק שיפנה למשרד החוץ?
בנימין גל: אפשר לברר את זה.
עינת שלאין: אני רק אומר, ברשותך, שהיות ואנחנו מקבלים לטלפונים האלה בין 300 ל- 500 פניות ביום, אז אני מניחה שלפחות כמה אנשים שמעו על זה.
עינת שלאין: בזווית שנייה – מש"ב גם כך בשגרה עובדת עם ארגוני מרל"מים למיניהם, שונים, ארגוני סיוע ואנחנו שמחים שעכשיו, כשנגמר ה "בום" הגדול של התחלת פעילות הסיוע – אנחנו עכשיו ממפים ורוצים לעבוד עם השותפים שלנו שאנחנו עובדים אתם בכל העולם המתפתח, לתת אתם סיוע גם לפליטים אוקראינים, רצוי באוקראינה וגם מחוצה לה.
אמילי חיה מואטי: האם יש אתנו נציג של משרד הפנים?
אמילי חיה מואטי: ביקשנו והם לא שלחו נציגות.
סימונה הלפרין: קודם כל תודה רבה, ואני חושבת שהדיון הזה שמתקיים הוא מאוד חשוב ואני שמחה להצטרף אליו.
סימונה הלפרין: אני עדיין מחכה לשחרור, על סמך בדיקת ה PCR בנחיתה הבוקר, ולכן אני פה בזום אתכם.
סימונה הלפרין: אני חושבת שעינת פירטה מאוד לעומק את הפעילות ההומניטרית שאנחנו עושים.
סימונה הלפרין: אני רוצה להתחבר מהצד, מהשטח – אנחנו בחפ"ק שפתחנו על גבול פולין-אוקראינה היינו בקשר עם עשרות ארגונים.
סימונה הלפרין: חלקם הגיעו אלינו דרך מש"ב, חלקם דרך דף הפייסבוק של השגרירות, חלקם לטלפונים האישיים כי כמו שאנחנו יודעים בישראל – כולם מתחברים, מכירים ויודעים ליצור את הקשר.
סימונה הלפרין: היינו בקשר עם הישראלים שמארגנים חילוץ של בין אם זה ישראלים שלכודים בערים שעדיין נמשכת שם לחימה, בין אם זה מבוגרים שזקוקים לפינוי רפואי, בין אם זה אנשים שמחפשים דרך לצאת ועדיין זקוקים לסיוע קונסולרי כי הם יגיעו לגבול אבל אין להם מסמכי נסיעה בתוקף.
סימונה הלפרין: החפ"ק שלנו על הגבול וזה גם בחפ"ק שאנחנו היינו בו עם הצוות בגבול פולין אוקראינה, אבל גם לאורך כל הגבולות – עבדו במשך החודש האחרון יום ולילה וסייעו לאלפי ישראלים לצאת מאוקראינה מאז תחילת הלחימה.
סימונה הלפרין: כמובן שלצד זה, ולצד הפעילות ההומניטרית – שאני רוצה להדגיש שהיא מחוברת קודם כל לצרכים כפי שאנחנו קיבלנו, ואנחנו בקשר מתמיד גם עם שר וסגן שר הבריאות באוקראינה, גם עם הגורמים שמרכזים את הבקשות – סוכנות שנקרא SES שזאת סוכנות שמרכזת את הצרכים של ממשלת אוקראינה בתחום החירום – ולכך היה המענה שמש"ב ריכזה, שעינת שלאין פירטה.
סימונה הלפרין: זה לא היה ממעמקי מוחנו הקודח לגבי מה אנחנו חושבים שנכון להם, אלא זה היה במענה מאוד ספציפי לבקשות.
סימונה הלפרין: נוסף לכך אנחנו מתחברים גם לארגונים בין לאומיים שפועלים בשטח, למשל – בית חולים שדה שציינה טליה לנקרי בתחילת השיחה, ממש היום לפני שעתיים פתחנו אותו וחנכנו אותו רשמית, ופתחנו לפעילות.
סימונה הלפרין: בית חולים השדה הזה נמצא גם בקשר עם בית חולים שפרס ארגון סיוע אמריקאי בשולי העיר לבוב, ואנחנו עובדים לא רק למתן סיוע רפואי לכל אוכלוסיית הפליטים והתושבים במרחב אלא אנחנו גם עובדים עם רשויות הבריאות הלאומיות.
סימונה הלפרין: לטקס הפתיחה הגיעה סגנית שר הבריאות של אוקראינה, ואנחנו נארח בבית החולים 40 צוותים רפואיים מכול רחבי המחוז במערב אוקראינה להכשרה והדרכה, כולל בסימולטורים מאוד מתקדמים שהגיעו לשם.
סימונה הלפרין: אני רוצה להוסיף לגבי העבודה המדינית שאנחנו עושים.
סימונה הלפרין: צריך לזכור שהצוות שלנו, שגרירות אוקראינה שהתפנתה מקייב בשלב הראשון אל מערב אוקראינה – לבוב, ובהמשך התפנתה אל מחוץ ללבוב, אל מעבר לגבול, ממשיכים לעבוד ונמצאים בקשר שותף עם גורמי הממשל האוקראיני.
סימונה הלפרין: אני חושבת שכולם – ציינתם בפתיחת הישיבה שהישיבה היא פתוחה ואנחנו לא מעלים כאן נושאים מסווגנים, אז מה שאני יכולה לומר זה שישראל גם התגייסה, הציעה את עצמה מהיום הראשון ללחימה והתגייסה בפועל.
סימונה הלפרין: אנחנו מכירים את השיח שמתנהל ברמת ראש ממשלה, שר חוץ, בין שני הצדדים.
סימונה הלפרין: אנחנו ממשיכים גם בעבודה המדינית ואנחנו מאוד מקווים שאנחנו נוכל גם להביא את תרומתנו לנושא, ולא פחות חשוב – מקווים שנוכל גם לחזור ולפעול בתוך אוקראינה כשהמצב יאפשר את זה.
אמילי חיה מואטי: את יודעת להגיד אם יש כאלה שביקשו פה מקלט מדיני?
אמילי חיה מואטי: הוגשו אלינו בקשות כאלה?
אמילי חיה מואטי: אני לא מבינה – משרד הפנים חושב שזה לא נוגע לו הדיון הזה.
סימונה הלפרין: אז אני אזהר מלהתייחס, כמו שאמרתי – נחתתי רק הבוקר, אז עוד אצטרך להתעדכן יותר.
סימונה הלפרין: אני יודעת לומר, וטליה הציגה לכם את הנתונים – את אחד הדברים המאוד חשובים שאנחנו עוקבים אחריהם, וזה באמת שיפור וטיוב המתווה של המענה, וזו הסוגיה שעולה בצורה המדינית המרכזית, לא רק מצד אוקראינה.
סימונה הלפרין: בוודאי מצד אוקראינה אבל גם מצד שותפותינו בזירה הבין לאומית – ארצות הברית, מדינות אירופה ואחרות – זאת אחת הסוגיות שאנחנו נשאלים עליה תכופות.
סימונה הלפרין: וכאן באמת הנתונים הם מאוד חשובים.
סימונה הלפרין: חשוב להבין נכנסו עד עכשיו למעלה מ-15 אלף אזרחי אוקראינה.
סימונה הלפרין: החל מהשבוע שעבר הם מתבקשים למלא טופס שבו הם מבקשים להגיע.
סימונה הלפרין: לשאלתך – הטופס איננו בקשת מקלט רשמי, ואנחנו לא יודעים כמה מאלו שהגיעו לארץ אכן יתחילו ויתניעו בקשה רשמית של מקלט.
אמילי חיה מואטי: אז בינתיים הם כאן עם ויזת תייר?
אמילי חיה מואטי: ברגע שהם הגיעו לנתב"ג?
סימונה הלפרין: זאת לא ויזת תייר, זאת ויזת ביקור.
סימונה הלפרין: בינתיים הם כאן עם ויזת ביקור, וכפי שטליה ציינה בתחילה – הדבר החשוב ביותר הוא הזכאות שלהם לשירותי בריאות.
אמילי חיה מואטי: ותהליך השימוע כדי להבין שמדובר בפליטים – הם עוברים אותו כבר בנתב"ג?
סימונה הלפרין: אני מבינה את השאלה, אני רוצה להיזהר – כי זה באמת לא בתחום הטיפול של משרד החוץ.
סימונה הלפרין: משרד החוץ כמובן חבר בוועדה המייעצת בנושא של מעמד של פליט לשרת הפנים, אבל הנושא הזה הוא בטיפול של משרד הפנים, ואני מבקשת את רשותך לא להיכנס אליו, כי זה באמת לא בתחום טיפול משרד החוץ.
אמילי חיה מואטי: בהחלט.
אמילי חיה מואטי: אני אברר את זה בפנייה רשמית אל משרד הפנים, תודה רבה.
אמילי חיה מואטי: אנחנו נפנה לנציגות משרד הבריאות.
הגר מזרחי קאש: שלום ליושבת-הראש.
הגר מזרחי קאש: אנחנו נמצאים בהרכב מלא כאן.
הגר מזרחי קאש: משרד הבריאות נערך בכמה רמות.
הגר מזרחי קאש: ד"ר עמי שגיא יציג את הנושא שהובל על ידי חטיבת המרכזים הרפואיים של משרד הבריאות, את נושא יציאת המשלחת של בית החולים שדה לאוקראינה, ואני עוסקת בעיקר בנושא של טיפול באנשים שמגיעים מאוקראינה ומדינות שכנות בעקבות האירוע באוקראינה.
שלמון: תודה על ההזדמנות להציג פה.
שלמון: מטבעה של כל מלחמה או משבר הומניטרי – שיש הרבה היבטים רפואיים, וההיבטים נוגעים למה שקורה שם, בין אם לאוכלוסייה הכללית ובין אם לאוכלוסיית זכאי השבות והישראלים, מה שקורה על הגבולות ומעבר לגבולות, ומה שקורה למי שמגיע לכאן.
שלמון: אנחנו ננסה לגעת בכל הדברים, שחלק ניכר מהם הוצגו על ידי טליה, עינת וסימונה.
שלמון: באופן עקרוני אנחנו בשיתוף פעולה מאוד צמוד עם משרד החוץ, עם המל"ל ועם גופנים נוספים, עוד לפני פרוץ המלחמה, למעשה, מעורבים בכל אותם נושאים.
שלמון: מאוד מהר התחלנו גם לגייס ציוד, כפי שכבר נאמר – ממש בתחילת הדרך ארגנו תרומה של 17 טון תרופות.
שלמון: אנחנו, דרך אגב, יכולים להמשיך לארגן תרומות נוספות.
שלמון: כרגע יש שאלות של שינוע, אבל ככל שיש שינוע לאותן תרומות אנחנו נדע בסיוע משרד החוץ להרים את הנדרש.
שלמון: היה התכתבות לא פשוטה סביב הרצון הרב של הרבה מאוד גורמים טובים להיכנס לאוקראינה ולסייע, ולנו היה מאוד חשוב מסיבות ביטחוניות ומדיניות וגם מבחינת איכות וניהול רפואה שכל עוד מדובר במדינות שכנות, בהן אין קרבות – שכל אחד יעשה כמיטב יכולתו ורצונו, אבל להימנע ממצב שקבוצות ישראליות נחשפות תחת דגל כזה או אחר לתוך אזורי לחימה ומסבכות את עצמם ואותנו עם מעורבות כזאת.
שלמון: לכן היה מאוד חשוב גם באמירה הכוללת להוציא בית חולים שדה אחד של המדינה ולא שכל בית חולים או גוף רפואי יוציא סוג של בית חולים שדה או מרפאה משלו.
שלמון: אני חושב שהמדיניות הזאת היא מדיניות קריטית גם מול האוקראינים וגם לטובת ביטחון הצוותים הרפואיים שלנו.
שלמון: לא ניכנס לעומק, אבל יש עבודה ביטחונית מאוד מאוד רחבה סביב בית חולים השדה, אני מניח שרמי יפרט עוד מעט.
שלמון: מעבר לכך הרבה מאוד עבודה שד"ר מזרחי הובילה לקליטת אותם פליטים וזכאי שבות אחרים שהגיעו לפה, סביב טיפול רפואי, סביב סוגיות קורונה.
שלמון: אנחנו הקלנו מאוד על דרישות הקליטה לישראל, ואני אומר את זה חרף העובדה שקרוב ל-2% מהמגיעים מאוקראינה הם חיוביים לקורונה – וזה דורש מאתנו היערכות מהירה בארץ למצוא להם תנאי בידוד נאותים ולמנוע מצב של הדבקות נוספות.
שלמון: יש הרבה סוגיות נוספות אחרות.
שלמון: סוגיה שעלתה היום, לדוגמה, ונדונה עם רשות האוכלוסין ומשרד החוץ – פונדקאיות לאזרחים ישראלים שנמצאות בשלבי הריון כאלה ואחרים ותקועות באוקראינה.
שלמון: איך מטפלים באוכלוסייה כזאת, זה סיפור רגיש ומורכב, אני מניח שנמצא לו פתרון הולם וראוי שיפתור את הבעיה.
שלמון: צריך לומר שעל הרקע הזה היו גם אירועים של תינוקות לפונדקאיות שנולדו תוך כדי הקרבות וחלקם כבר הוצאו מאוקראינה.
שלמון: אלו אירועים מאוד מורכבים שמכילים בתוכם גם סוגיות רפואיות אבל גם הרבה מאוד סוגיות, מעבר.
שלמון: כרגע, מעבר לאמור – בית החולים מתחיל לעבוד היום.
שלמון: הוא יפעל למשך כחודש ונראה איך להמשיך.
שלמון: אנחנו נהיה פתוחים בהמשך, כמובן, לפי תמונת המצב ותמונת הקרבות לראות איך לבצע אדפטציות כדי לטייב כל סוג של סיוע שאפשר לעשות בצורה בטוחה ומתאימה.
שלמון: צריך לומר שאנחנו בקשר עם רשויות הבריאות האוקראיניות, גם ישירות וגם דרך השגרירות בארץ, וכמובן דרך משרד החוץ.
שלמון: יש שיח, שיח שהתחיל הרבה לפני המלחמה – יש יחסי בריאות קרובים מאוד בין משרד הבריאות הישראלי למשרד הבריאות האוקראיני, ואנחנו בהחלט בזמן המלחמה מנהלים גם את השיח הזה.
שלמון: אני בנקודה הזאת אעצור ונבקש מרם שגיא לתאר במצגת יפה ומשמעותית איך נראה בית חולים השדה.
רם שגיא: אז קודם צוהריים טובים לכולם.
רם שגיא: אני ד"ר רמי שגיא, מנהל אגף הרפואה בחטיבת המרכזים הרפואיים הממשלתיים של משרד הבריאות ביום-יום.
רם שגיא: אני מומחה ברפואת ילדים, מומחה במנהל רפואי, באמתחתי שתי משלחות שבהן השתתפתי – משלחת להאיטי בשנת 2010 ומשלחת לרומניה בנושא קורונה ממש לפני מספר חודשים.
רם שגיא: אני גאה לעמוד בראש המשלחת – סבב ב', החל מ-1 לאפריל לבית חולים השדה במבצע "כוכב מאיר".
אמילי חיה מואטי: אתה צפוי לנסוע לשם תוך כמה ימים?
רם שגיא: ב-1 לאפריל אמור לצאת סבב ב' שיחליף את סבב א' שלמעשה נמצא שם מאתמול, ואנחנו מתוכננים להיות שם בין ה-1 עד 14 באפריל, למעשה – עד סיום המשימה (מוצגת מצגת) המבצע כמו שכולם יודעים הוא "כוכב מאיר".
רם שגיא: השקף הבא – בית החולים למעשה התחיל לעבוד היום לפני מספר שעות.
רם שגיא: אני מזהה כבר בקבוצות הווטסאפ את המטופלים הראשונים שמגיעים לשם, יש דיווחים על זה, כך שממש לפני כמה שעות הוא כבר התחיל לעבוד.
רם שגיא: אבל בפועל, אחרי תקופת התארגנות שתכף אראה אותה הם יצאו בטיסה אתמול.
רם שגיא: ההיערכות היא עד 14 לאפריל, שזה יום לפני ליל הסדר, והמטרה היא לתת סיוע רפואי לפליטים.
רם שגיא: נדגיש את המילים פה – רפואת פליטים, כי כך גם בית החולים נערך, אבל כמובן – לכל אדם שיזדקק הוא יפנה או יופנה לבית החולים.
רם שגיא: אז קודם כל צריך להגיד שזאת פעם ראשונה, למעשה, שיש פה בית חולים שדה שמתארגן על בסיס מערכת הבריאות האזרחית.
רם שגיא: בתי חולים השדה הקודמים התארגנו על בסיס מערכת הבריאות הצבאית.
רם שגיא: העיירה שנבחרה היא מושצ'יסקה, 12 ק"מ מהגבול, וכ-70 ק"מ מערבית לעיר לבוב.
רם שגיא: למעשה יש מספר תצורת שבית החולים יפעל.
רם שגיא: הוא כמובן יפעל באופן עצמאי ככל הניתן עם היכולות שלו.
רם שגיא: הוא ישתף פעולה עם מערכת הבריאות של המחוז – דובר כבר קודם על קשרים שכבר קיימים עם המחוז, והוא הביא אמצעים ויכולות טכנולוגיות מתקדמות שאני אפרט אותם טיפה, בהמשך.
רם שגיא: בשקף הבא – לגבי המיקום.
רם שגיא: המשלחת נחתה בקרקוב ונסעה לאותה עיירה, מושצ'יסקה, שזה אתר המשלחת.
רם שגיא: פה ניתן לראות באמת את המרחקים – מקרקוב זה כ-279 ק"מ, ואנחנו נמצאים כ-70 ק"מ מערבית מלבוב.
רם שגיא: לגבי המבנה עצמו – מה בית החולים מכיל.
רם שגיא: צריך לומר שכל בית חולים מותאם לצורך, לאירוע עצמו שחייב אותו לצרכים שנמדדים בשטח.
רם שגיא: צריך להגיד שמזה כשבועיים, זמן קצר לאחר שהאירוע החל שלחנו חלוץ שנמצא שם, שגם מצא את המקום המדויק של הפריסה, גם דייק את הצרכים, גם טווה את הקשרים מול ארגוני הבריאות שנמצאים שם באזור.
רם שגיא: לכן אנחנו מוצאים בית חולים שהיעד העיקרי שלו הוא רפואת פליטות.
רם שגיא: זה אומר שיהיה בו טריאז' – מקום שממיין את המטופלים שמגיעים, מלר"ד – מחלקה לרפואה דחופה, גם למבוגרים וגם לילדים, מרפאה – גם עם רופאים יועצים: אף אוזן גרון, אורתופדיה וכדומה, מחלקת אשפוז מופרדת לנשים, גברים, אשפוז לילדים, נוכל לעסוק בנושא של הריון ולידה, נוכל לטפל גם במטופלים שיצטרכו בידוד עקב קורונה או סיבות אחרות.
רם שגיא: יש לנו אפשרות לעשות יעוץ מרחוק, כלומר – הבאנו אתנו אמצעים טכנולוגיים שיאפשרו לנו להתחבר לארץ, ולהעלות בצורה של טלמדיסין מומחים בהתאם לצורך, ככל שנזדקק, ויש לנו גיבוי נרחב של מומחים לדבר הזה.
רם שגיא: זה מה שנקרא מחלקת טיפול מרחוק.
רם שגיא: יש אלמנט של בריאות הנפש שיש לו אלמנט כפול – גם לתת מענה לאוכלוסייה פונה וגם לתת איזושהי תמיכה ככל הצורך גם לחברי המשלחת, לאור מראות קשים או אירועים קשים, כשהם יזדקקו לו.
רם שגיא: ויש כמובן גם המערכת שתומכת בבית החולים שהיא חשובה לא פחות, והיא כוללת את הדימות – רנטגן, מעבדה, בית המרקחת, תקשורת ומידע וכל המעטפת הלוגיסטית.
רם שגיא: בגדול אנחנו מתכננים לאשפז – יש לנו יכולות אשפוז 24/7 כשהצוות שמייד אראה את ההיקף שלו – יעבוד במשמרות.
רם שגיא: שאר יחידות בית החולים, המרפאות והדברים שלא מחייבים אשפוז יעבדו על בסיס 12 שעות עבודה וכוננות.
רם שגיא: המלר"ד יכול לקלוט כ-60 חולים ב-12 שעות פעילות.
רם שגיא: מבחינת האשפוז אנחנו נערכים ל-30 מיטות בכלל האשפוזים.
רם שגיא: ניתן להרחיב את זה בעוד 15 מיטות, ל-45 מיטות בסך הכול.
רם שגיא: ביולדות – עיקר הפעילות תהיה כמיון יולדות.
רם שגיא: יש אפשרות לקבל יולדות ללידה בניתוח קיסרי, אבל לא נעשה את זה קרוב לוודאי בבית החולים שלנו אלא בשיתוף פעולה עם בית חולים סמוך שנמצא כ-300 מ' מאתנו, שהתשתיות שלו יותר מתאימות לכך.
רם שגיא: אנחנו נערכים לכך בהתאם.
רם שגיא: יש לנו יכולת מעבדה לא רעה בכלל, מפורטות בו הבדיקות.
רם שגיא: לוגיסטיקה – אני חושב שאחד הדברים הכי חשובים שלמדנו ממערכות קודמות ומשלחות קודמות זה הסוגיה של העצמאות הלוגיסטית שלנו, שיהיו לנו את היכולות שלנו ונוכל להסתדר בעצמנו, וכמובן יש את ההיבט של האבטחה.
רם שגיא: פה יש תרשים שמדבר רק על הקונספט, אז רק אומר שמה שצבוע בוורוד נמצא בתוך בניין בית ספר שאנחנו מתחברים אליו, ומה שנמצא בחלק הלבן – מדובר על פריסה באוהלים.
רם שגיא: אם אנחנו נכנסים מכיוון החץ כחול למעשה, הדבר הראשון שהמטופלים יפגשו זה את אותו טריאז', אותו מיון מטופלים – מי צריך ללכת לאוהל הבידוד עקב קורונה או סיבה אחרת, מי צריך להיכנס לחדר המיון שלנו או שצריך ללכת לעמדת ההמתנה או למרפאה שלנו.
רם שגיא: כאן, בין שורות האוהלים יש איזה שביל ירוק מאוד נוח שניתן לעבור ממנו.
רם שגיא: כמו שאתם רואים – יש פה את האוהל של המיון הכללי, מיון ילדים, אותו חדר לידה או מיון יולדות, הדימות שלנו, הרפואה מרחוק, והוזכר גם מקודם – האפשרות לתת הדרכות וסימולציות, אז בהחלט יש אפשרות שהאוהל הזה ישמש - - -
אמילי חיה מואטי: ד"ר שגיא, ברשותך – חסר לי משהו כאן.
אמילי חיה מואטי: היום למשל היו אזעקות.
אמילי חיה מואטי: מה קורה עם הצוותים הרפואיים כשזה קורה?
אמילי חיה מואטי: איך הם ממוגנים?
אמילי חיה מואטי: האם יש אזורים שהם יכולים להתפנות אליהם?
אמילי חיה מואטי: מה קורה עם החולים?
רם שגיא: אז קודם כל – סוגיית האבטחה, יש לנו קב"טים שיהיו במשלחת עצמה.
רם שגיא: יש מגוון אמצעים כולל רכבי מילוט שנמצאים בכוננות.
רם שגיא: אני פחות אפרט בסוגיה הזאת, אבל רק אומר שסוגיית האבטחה – יש מי שאחראי עליה והוא נמצא יחד עם המשלחת, ויש תרחישים שונים איך מתגוננים, איך מפנים את בית החולים במידת הצורך.
רם שגיא: הנושא הוא כמובן חשוב ביותר ונמצא שם קב"ט לארגן את הדבר הזה, לתת את מגוון הפתרונות גם לאנשי הצוות וכמובן גם למטופלים שיהיו בבתי החולים.
רם שגיא: לגבי אפשרויות ההפעלה של בית החולים – יש כל מיני מודלים להפעלת בתי חולים.
רם שגיא: בית החולים הזה הוא למעשה אינטגרציה, כלומר, יש גם את בית החולים השדה באוהלים, אבל אנחנו גם בתוך מבנה של בית ספר, קיים, ויש בו יכולות אשפוז.
רם שגיא: ההחלטה הייתה בגלל מזג האוויר – שמי שצריך אשפוז יהיה בתוך בית הספר, למרות שגם האוהלים מחוממים חשבנו שזה יותר נכון לעשות.
רם שגיא: יש אפשרות לעשות שיתוף פעולה עם בתי חולים בעיירה.
רם שגיא: נכון לאתמול ידענו על בית חולים אחד קרוב ששם אנחנו מתכננים לקבל גם את הלידות וגם לעשות את הניתוחים הקיסריים, אולי פעילות ניתוחית כזאת או אחרת.
רם שגיא: נבדקת אפשרות לעבוד עם בתי חולים נוספים.
רם שגיא: במידה ויהיו אישורים יש אפשרות לבחון יציאה של צוותי רפואה ישראלים מתוך בתי החולים אל הקהילה.
רם שגיא: זה כמובן מותנה באישורי משרד החוץ, אישורי ביטחון.
רם שגיא: וכפי שצוין קודם, במידה ותהיה פעילות משותפת עם בתי חולים שדה אחרים, נעשה אותם ברצון, כולל הדרכות לצוותים ככל שנידרש.
רם שגיא: מבחינת לוחות הזמנים חשוב להגיד שלהוציא משלחת כזאת זו אופרציה לא קטנה.
רם שגיא: צריך לומר שוב שיש כאן אתגר מאוד מאוד גדול, כי זה מכלל מערכת הבריאות האזרחית ויש פה הרבה אנשים שאינם מכירים אחד את השני וצריך גם לאמן אותם ולתדרך אותם.
רם שגיא: לכן די בהתחלה יצא חלוץ – צוות קטן של שבעה אנשים שיצא ונמצא שם גם עכשיו.
רם שגיא: היה שלב לא קטן של תרגול, התארגנויות לוגיסטיות למיניהן, תיאומים וכדומה.
רם שגיא: כמו שאתם יודעים – היה איזה צוות לוגיסטי שיצא כדי לארגן את הגעת בית החולים ובעצם אתמול, לאחר טקס מסודר בנתב"ג – צוות א' יצא.
רם שגיא: אני למעשה מוביל את סבב ב' של המשלחת ובימים הלאה אנחנו תופרים גם את הרכב כוח האדם, גם גל שם של הכנות, כולל תדריכים ועבודה משותפת.
רם שגיא: שוב, יש פה אתגר מאוד מאוד גדול שקיים בכל שעה ועוד יותר - - -
שלמה קרעי: תגיד, חסר לי כאן בלו"ז – פורסם ב-9 למרץ שהיה איזה עיכוב משמעותי שמשרד האוצר סירב לממן ולתקצב את בית החולים הזה.
שלמה קרעי: על מה היה מדובר?
שלמה קרעי: אתה יכול לתאר לנו?
שלמה קרעי: כמה זמן זה השפיע?
רם שגיא: תסתכלו בבקשה על שלב ב', ואתם רואים שהוא בין ה-8 ל-16 למרץ.
רם שגיא: בשלב הזה, כשהמתנו לאישורים כאלה ואחרים ניצלנו את הזמן כדי לתרגל את הצוותים, ללמוד עוד.
רם שגיא: כלומר, בזמן שבו המתנו לאישורים טייבנו אותו לטובת תרגול, תיאומים - - -
אמילי חיה מואטי: ובאותו עניין – למה בעצם רק חודש?
אמילי חיה מואטי: זה בגלל טעמים תקציביים או שאנחנו אופטימיים שהמלחמה תיגמר ונמשיך בשגרה?
רם שגיא: אנחנו נערכים כרגע למה שאנחנו חושבים שיהיה צורך.
רם שגיא: אנחנו נדע טוב יותר כשבית החולים יתחיל לעבוד.
רם שגיא: נדע אם מגיעים אליו, איזו אוכלוסייה מגיעה אליו.
רם שגיא: נערכנו הכי טוב שאנחנו יכולים, אבל כשאני נערך עכשיו לסבב ב' בהיבט של כוח אדם אני יודע שבהחלט יכול להיות שאני אצטרך לגמישות ושינויים כי יכול להיות שנצטרך אולי יותר כירורגים ומרדימים, או אולי לעשות יותר פעילות ניתוחית, יכול להיות שיותר רפואת ילדים.
רם שגיא: אנחנו נהיה גמישים.
רם שגיא: סדר הגודל של החודש הזה נקבע מכל מיני שיקולים.
רם שגיא: אני מניח שיש פה גם שיקולים שקשורים לתקציב, גם שקשורים למשך אפקטיבי – אבל שוב, יש פה דברים שנלמד במעלה הדרך.
רם שגיא: כרגע זה הגאנט שנמצא בפנינו.
רם שגיא: השקף הבא מראה את הרכב המשלחת, ואני אומר עוד פעם:
רם שגיא: חשוב היה לנו שבמשלחת הזאת יהיה ייצוג לכמה שיותר ארגוני בריאות, גם של קופות החולים, גם של בתי החולים הממשלתיים, של כללית, וכאלה שאינם כללית ואינם ממשלתיים, כך שיש פה אתגר גדול מאוד לארגן את הצוותים.
רם שגיא: אבל ככה יהיה באמת ייצוג יפה לכולם.
רם שגיא: אתם יכולים לראות שהמשלחת היא לא מאוד גדולה.
רם שגיא: יש פה 65 אנשים, שאם מנכים את צוות ההנהלה והצוות שנותן את התמיכה – יש כ-45 אנשי צוות מטפלים, אחיות, רופאים, פרמדיקים, כמובן – התומכים, רוקחים, מעבדה, דימות, אנשי לוגיסטיקה, דוברות וכן הלאה.
רם שגיא: עוד שקף אחד, מבחינת התקציב, זה התקציב שניתן למשלחת.
רם שגיא: יש פה חלוקה של המקורות לתקציב.
אמילי חיה מואטי: תורם חיצוני זה תורם אחד או קבוצה של תורמים?
רם שגיא: אני לא יודע להגיד.
אמילי חיה מואטי: תורם אחד, אוקיי.
רם שגיא: למיטב ידיעתי מדובר על קרן שוסטרמן, גם בטקס שהיה אתמול יושבת-ראש הקרן נאמה ועלתה לדבר.
אמילי חיה מואטי: חשוב לי שגם ראשי הארגונים שנמצאים כאן יתבטאו.
אמילי חיה מואטי: לפני כן – חבר הכנסת קרעי, דיברת על העניין של בית חולים השדה ונמצאת בזום אנה זרובה שהיא מהפורום לקליטת פליטי אוקראינה.
אמילי חיה מואטי: אני יודעת שהם התחילו בעצם את התהליך של הקמת בית החולים, והמדינה הצטרפה.
אמילי חיה מואטי: אנה, את אתנו?
שלמה קרעי: את מכירה את הפרסום שדיברתי עליו, שהיה פרסום ב-9 למרץ בחדשות 12 - - -
אמילי חיה מואטי: מכירה היטב.
שלמה קרעי: משרד האוצר סירב לממן את הקמת בית החולים.
שלמה קרעי: לכן השאלה שלי – האם באמת קיבלו את מה שצריך, האם באמת זה מספק?
שלמה קרעי: האם זה מה שגורם לבית החולים לפעול?
אמילי חיה מואטי: לא רק שאני מכירה, יש כאן אישה שבאמת הייתה בקבוצה שארגנה את זה, והקימו מהיום למחר פורום, והם אלה שיצרו את הפניות גם למשרד האוצר, ועד כמה שידוע לי – גם למשרד החוץ, לפחות דרכי.
אנה זרובה: שלום.