GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רם בן ברק: אז אתה מקרה מיוחד.
יואב בן צור: בסדר.
יואב בן צור: זה לא סיפורים.
רם בן ברק: אני אומר, העניין הזה שאתה אומר כלום – מה אומר חבר הכנסת פרוש?
רם בן ברק: הוא אומר: תקשיב, אנחנו לא צריכים להגביל בשום צורה את תורתם אומנותם.
רם בן ברק: כל מי שרוצה ללמוד בישיבה יכול ללמוד בישיבה.
מאיר פרוש: אפילו עוד לא אמרתי - - -
רם בן ברק: גם אם הבן שלי יחליט ללמוד בישיבה הוא פטור מצבא.
יואב בן צור: נכון.
יואב בן צור: הלוואי.
יואב בן צור: שלח אותו.
יואב בן צור: כן.
יואב בן צור: שלח אותו, יצא בחור מצוין, תאמין לי.
רם בן ברק: זאת אומרת, האפשרות הזאת מושכת קהלים, נותנת להם אפשרות.
יוסף טייב: מי יילחם, אתה?
יואב בן צור: אני נלחם, כן.
יוסף טייב: נו, טוב מאוד.
יוסף טייב: אז מה הבעיה שלך?
רם בן ברק: שנייה, אבל אני מבקש, חבר הכנסת פרוש, אני מתנצל שהפרעתי לך.
מאיר פרוש: אמרת אמירה שאני לא חושב שהיא בדוקה בכלל.
מאיר פרוש: יושבים פה חברי כנסת של ש"ס, אני לא חושב שהיא בדוקה.
מאיר פרוש: ואני עוד אפילו לא אמרתי את האמירה שהיא מתבקשת.
רם בן ברק: כל אחד מחברי הכנסת של ש"ס, אם אני אשאל אותו, האם ילדיו ישרתו בצבא או לא?
רם בן ברק: הוא יגיד: הם יחליטו לבד מה לעשות.
רם בן ברק: מה שלפני 20 שנה אף אחד מהם לא היה אומר לי את זה.
מאיר פרוש: אני לא יודע, הם לא היו פה לפני 20 כדי לענות לך, כי אתה לא היית פה.
מאיר פרוש: אני לא יודע מאיפה אתה לוקח את האמירה הזו.
מאיר פרוש: אני עדיין לא אמרתי את האמירה שאתה חושב - - -
רם בן ברק: אבל בסדר, אני לא מתווכח איתך.
מאיר פרוש: אני אומר, אנחנו ודאי שלא יכולים להסכים למצב שאם לא עומדים ביעדים, שר הביטחון נשאר – עכשיו, אמרתי כבר את הרעיון הזה: שר הביטחון יכול להחליט מה שהוא רוצה ברגעים מסוימים, הוא זורק פצצות - - -
רם בן ברק: אבל למה שלא תעמדו ביעדים?
מאיר פרוש: כי אני חושב - - - עכשיו אתה רוצה לקיים את הוויכוח הזה?
מאיר פרוש: שבוע שעבר היה יום עידוד החייל החרדי.
מאיר פרוש: כמה יש בשנתון של יוני 2020 – יוני 2021?
רם בן ברק: אני לא יודע את המספרים?
מאיר פרוש: 617 סך הכול.
אמיר ודמני: לא, סך הכול יש יותר.
אמיר ודמני: סך הכול אני מדבר על כ-1,200 מתגייסים.
מאיר פרוש: עדיין אתה לא עומד ביעדים.
משה ארבל: אתה יודע למה לא נעמוד ביעדים, אדוני היושב-ראש?
משה ארבל: בגלל שהיום נציג הרבנות הראשית, הרבנות הצבאית, חותם בתצהיר לצה"ל על הקמת צוות חמץ, בעקבות עתירה לבג"ץ להקים צוות להכנסת חמץ לבסיסי צה"ל בפסח.
משה ארבל: זה למה לא נעמוד ביעדים.
משה ארבל: ולא רק החרדים, גם הדתיים והמסורתיים.
משה ארבל: רוב עם ישראל שומר כשרות בפסח.
משה ארבל: צה"ל הוא צבא העם.
משה ארבל: ועתירה של מטורללים לבג"ץ, להפוך ולקרוע את העם, ולהכניס חמץ לבסיסי צה"ל, וצה"ל בתגובה מקים צוות חמץ.
משה ארבל: הדבר הזה הוא דבר לא נתפס, הדבר הזה קורע את העם ויקרע את העם עוד יותר.
יוסף טייב: זאת אומרת, אם - - -
משה ארבל: תן לי להשלים.
משה ארבל: גם דתיים לא ילכו לשרת בגלל ההתנהלות המופקרת הזאת.
משה ארבל: אם צה"ל הוא צבא העם, הוא צריך לדעת להכיל שוני, להכיל מורכבויות, ולא לאפשר לתופעה הזאת.
אמילי חיה מואטי: צריך גם להגיד, שרוב המסורתיים משרתים בצה"ל, רוב המגדירים את עצמם מסורתיים.
מאיר פרוש: מה שאני רוצה לומר, אני יודע שהמדינה נותנת קנס למי שנוהג בנהיגה מופרזת, אחד שעובר ברמזור אדום – אני חושב שזו הפעם הראשונה בהיסטוריה שהולכים לחוקק חוק שאומר:
מאיר פרוש: אם אתה לא עומד ביעדים, אנחנו נקנוס את הישיבות, לא ניתן להן כסף.
מאיר פרוש: הפטנט הזה היה פעם כאשר לא התעסקנו עם הערבים והם לא היו חלק מהמשחק.
מאיר פרוש: איך אנחנו הולכים - - - תביא לי עוד דוגמה אחת שמדינת ישראל קונסת או קונסת מוסד – בגלל מה?
מאיר פרוש: בגלל שהוא לא דרבן את התלמידים שלו.
מאיר פרוש: דרך אגב, הוא הפוך ממה שהוא רוצה, הוא רוצה שכל התלמידים יהיו תלמידי חכמים.
מאיר פרוש: אז מה הוא צריך להגיד?
מאיר פרוש: חבר'ה, חלק מכם אל תלמדו כדי שיהיה לי יעדים?
מאיר פרוש: איפה יש לך עוד חוק כזה שקונס ציבור – בגלל מה?
מאיר פרוש: איך אתה עושה את זה?
רם בן ברק: חבר הכנסת פרוש, אני מבין ומכבד.
מאיר פרוש: מה המסקנה שלי מכל זה?
מאיר פרוש: אחרי שהבג"ץ, כמו שאני אומר, שינה מהגרסה שלו – בהתחלה הוא ביקש שתהיה אמירה ברורה, בסוף אפילו שיש אמירה ברורה והוא מתערב, ואף אחד לא אומר לו את הדבר הברור: אתה נכנס פה לדרך ללא מוצא.
מאיר פרוש: לא יהיה מצב שאתה תיקח את החרדים ולא תיתן דיחוי למי שיושב ולומד.
מאיר פרוש: אין מצב כזה.
מאיר פרוש: הבג"ץ חייב להבין את זה.
מאיר פרוש: הרי הוא לא יכול לגרום לכך שיהיה פה עימות על האמונה שלנו, האם אנחנו יכולים להיות במצב ששר הביטחון לא יכול לתת דיחוי למי שיושב ולומד, ולהכניס ציבור גדול, בו בזמן שאף אחד לא רוצה בכלל את החרדים בצבא, בוודאי שלא בשוויון.
מאיר פרוש: כאילו אחד משלושת הדברים בתכליות זה שוויון.
מאיר פרוש: הרי אף אחד לא חושב באמת לקחת את החרדים לצבא בכמויות שהם נמצאים.
מאיר פרוש: אז בשביל מה המשחק הזה, להגיד לבג"ץ, בג"ץ רוצה שוויון.
מאיר פרוש: לא הולך להיות שוויון אף פעם.
מאיר פרוש: בשביל מה כל המשחק הזה?
מאיר פרוש: אמר לי יעקב אשר בישיבה הראשונה, שעוד זה סיבוב על הכתפיים שלך.
מאיר פרוש: הפעם זה איתך.
מאיר פרוש: זה היה כבר עם כל מיני יושבי-ראש ועדות.
מאיר פרוש: זה דבר שלא הולך להיות.
מאיר פרוש: ולכן אני אומר: זה מאוד יפה, שלחו אותך לתקן את חוק שירות ביטחון, את הדבר הזה.
מאיר פרוש: לדעתי צריך למצוא את הדרך, ודיברת איתך על זה, שתמצא את הדרך שהדבר הזה לא יהיה, כי לא יכול להיות מצב שלא ייתנו דיחוי.
מאיר פרוש: אומר גם חבר הכנסת ארבל: אנחנו מתבקשים לדבר עם הציבור שלנו שילך לצבא.
מאיר פרוש: מדובר פה במדינה שראשיה – ראשיה – לא מפסיקים לעקור את יסודות הדת.
יוסף טייב: נו באמת.
מאיר פרוש: נו באמת.
מאיר פרוש: בעינינו כן.
מאיר פרוש: אתה יודע שפעם היה סטטוס קוו?
מאיר פרוש: ארבעה סעיפים היו שמה, שלושה מהם אתם בארבעה חודשים האחרונים הרסתם, סירסתם: גם נישואין וגירושין, גם שבת.
מאיר פרוש: הכול אתם הורסים.
מאיר פרוש: מה, את הציבור שלנו צריך לעודד ללכת לצבא?
מאיר פרוש: למה, למדינה שראשיה עוקרים את הדת?
רם בן ברק: אני מסכים איתך שהבג"ץ הוא בית המשפט הגבוה לצדק של כל העם, הוא לא בית המשפט הגבוה לצדק של מגזר כזה או אחר.
רם בן ברק: הוא לא של החילונים, הוא לא של החרדים, הוא לא של המסורתיים.
רם בן ברק: הוא בג"ץ של כולם, וביושבו הוא עושה איזונים בין כולם.
רם בן ברק: אבל אתה לא חייב לענות לי.
משה ארבל: הצבא הוא גם של כולם.
משה ארבל: ועמדת הצבא שניתנה לבג"ץ היא החמורה, לא פסיקת הבג"ץ, עוד אין פסיקה.
משה ארבל: כשצה"ל הולך ומודיע לבית המשפט: נקים צוות לבדוק את הנושא הזה, ובצוות יהיו חברי הרבנות הצבאית, זה פוגע בצבא העם.
משה ארבל: התגובה של צה"ל היא הבעיה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני יכול?
אורי מקלב: אני קודם כול רוצה להגיד לך שאני מבין את הגישה שלך, אבל כדי להכיר את הציבור החרדי ואת היחס שלו לצבא או מבחינתנו החשיבות של לימוד התורה, אתה צריך להכיר, זה לא דבר שאפשר ללמוד אותו לא מהסדרה שבאבניקים ולא מהסדרה שטיסל.
אורי מקלב: זה לא מאפיין.
אורי מקלב: כל הסדרות האלה שעושים על הציבור החרדי, זה לא הציבור החרדי.
אורי מקלב: ממש לא.
אורי מקלב: ולכן יש כל מיני דימויים לא נכונים.
אורי מקלב: לא ראיתי, אבל בחלקים שהראו לי – לא קיימת מציאות כזאת.
אורי מקלב: בשביל סדרה בטלוויזיה זה טוב.
רם בן ברק: גם אני לא ראיתי, דרך אגב.
אורי מקלב: אני מזמין אותך באופן פומבי או באופן אישי אתה יכול לבקר גם בציבור החרדי וגם בישיבה, לראות מה עושים בישיבות, מה לומדים, מה זה מחייב, מה הם משרתים, איזה תפקיד הם עושים וכו'.
אורי מקלב: עכשיו, תדע לך שביחס לצבא זה לא אומר אם חבר הכנסת שירת או לא שירת.
אורי מקלב: אצלנו שלחו ראשי ישיבות שעזבו את הישיבה והגיעו כאן לכנסת.
אורי מקלב: גם היה ראש ישיבה שכיהן כאן כחבר כנסת, ורבנים וראשי כוללים יכולים להיות חברי כנסת.
אורי מקלב: מתוך יהדות תורה יש גם כאלה שמשרתים בצבא.
אורי מקלב: יש גם משפחות שכולות, יש הכול.
אורי מקלב: אבל חבר הכנסת בחלק הזה זה לא מה שמאפיין את הציבור הבוחרים שלנו.
אורי מקלב: ותדע לך, ותדעו לכם גם אתם, יש לנו ערך של כבוד למי שמשרת.
אורי מקלב: אנחנו לא באים ומסתכלים, כמו שיש חברי כנסת יהודים בתוך הבניין הזה, בוודאי לא יהודים, מה הם מסתכלים על הצבא.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שחייל נהרג בצבא הוא קדוש, אנחנו קוראים לו קדוש בצורה חד משמעית בעניין הזה.
אורי מקלב: כל הדימויים שיש מסביב לדברים האלה הם דימויים לא נכונים.
אורי מקלב: דווקא אני חושב שאולי החלק הזה של הצבא, שמכיר הרבה שנים, יודע את ההתלבטות בצורה המכובדת ביותר.
אורי מקלב: אנחנו מסתכלים אחרת על הערך של לימוד התורה.
אורי מקלב: וזה אתם אולי לא מבינים, אתם לא יודעים, או חיים מכל מיני אמירות ועתירות של אנשים שרודפים את ציבור בני התורה, ציבור בני הישיבות, זה אנשים שמבחינתנו עושים את התפקיד הכי חשוב והכי הכרחי והכי מחייב, ובדבר שהוא מבחינתנו הערך העליון.
אורי מקלב: זכות הקיום שלנו, ממש זכות הקיום.
אורי מקלב: לכן למדוד את זה בצורה שטחית זאת לא הדרך.
אורי מקלב: הדרך האמיתית היא להתייחס אלינו, גם בחוק הזה וגם באחרים, אנחנו נמצאים כדי לשמור על עולם התורה.
אורי מקלב: כדי לשמור שיהיה אפשר ללמוד תורה, בוודאי כפי שאתה גם התפללת, שהחוק הזה בסופו של דבר יכול להביא למצב שמי שלומד תורה בארץ ישראל, מה שעשו מדורי דורות, יישלח לכלא.
אורי מקלב: זאת המשמעות.
אורי מקלב: ולפני זה עוד יש סנקציה כספית שתוטל עליו אם לא עומדים ביעדים.
אורי מקלב: זה אפילו לא אישי, מודדים אותו כקולקטיב בכלל בחלק הזה.
אורי מקלב: לכן תסתכל על הדברים שלנו פה על ערך לימוד התורה.
אורי מקלב: כל פגיעה בלומדי התורה מבחינתנו היא מסוכנת.
אורי מקלב: אנחנו רואים את זה כסיכון, סיכון אמיתי.
אורי מקלב: ולכן היחס של המפלגות הוא שני דברים: אנחנו מאוד רוצים ומאוד חייבים את לומדי התורה.
אורי מקלב: מצד שני אנחנו מכבדים את מי שעובד.
אורי מקלב: לא רק זה, אמירה שאולי לא כולם אוהבים אותה, שמי שלא לומד אנחנו חושבים שהוא חייב ללכת.
אורי מקלב: זו הטענה שלנו.
אורי מקלב: לא שהוא לא צריך.
אורי מקלב: מי שלא עושה את התפקיד שלו, מי שלא לומד, צריך ללכת לצבא.
אורי מקלב: זאת האמירה שאתה יכול לשמוע אצלנו.
אורי מקלב: אבל זה בעיקרון.
אורי מקלב: באופן המעשי, ובזה אני מסיים, הצבא לא יכול להיות באמת מקום, לצערנו, עוד לפני החמץ, מקום שיכול לשמור את אורח חייו של אותו בחור.
אורי מקלב: גם אם הוא לא לומד - - - איך בחור שייכנס לצבא לא יצא, זה נדיר מאוד, והוא מסתכן מאוד, בשמירה על אורח חייו.
אורי מקלב: מי שלוקח היום בחור ישיבה באופן שהוא לומד, באווירה שהוא לומד, באורח חייו, באורח המשפחתי, במסורת שלו, מי שלוקח אותו, הוא היום לא יחזיר אותו הביתה, למשפחתו ולהוריו, את אותו בחור עם אורח חיים.
אורי מקלב: יש בהם פגיעה.
אמילי חיה מואטי: זה בהכרח רע?
אורי מקלב: כן, ודאי שזה רע.
אמילי חיה מואטי: לא, אני שואלת אותך, כי אני דווקא - - -
אורי מקלב: היית רוצה שהילדים שלך ילכו למקום שיסתור את החינוך שהם מקבלים בבית, את החינוך השורשי?
אורי מקלב: את היית מוכנה, בערכים שאת מקנה לילדים שלך?
אמילי חיה מואטי: במובן מסוים אני כל כך בטוחה בערכים שאני מקנה להם, שדווקא אני רוצה שהם ייפתחו לדברים נוספים.
אמילי חיה מואטי: אבל אני פשוט שואלת: האם באמת הבן-אדם משתנה לבלי היכר?
אורי מקלב: הצבא זה כור היתוך.
אורי מקלב: בתוך הצבא הוא לא יכול לשמור על אורח חייו.
אורי מקלב: פעם תלכו ואני אחשוף בפניכם מה זה אורח חייו של בחור ישיבה או בכלל בן למשפחה חרדית או לקהילה החרדית, הוא היום הולך למקום אחר, הוא לא יכול לשמור - - -
רם בן ברק: אז זה כבר טיעון נוסף ללימוד תורה.
אורי מקלב: זה לא קשור ללימוד תורה.
רם בן ברק: אני מעריך את זה שאני אומר את זה בכנות, כי גם אני יכול להבטיח לך, ואני אומר לך את זה באחריות מלאה: אני שלחתי לצבא ילד בגיל 18, קיבלתי אותו בגיל 24 אחרי לגמרי.
רם בן ברק: בחוויות שהוא עבר, במה שהוא עבר, הוא השתנה.
רם בן ברק: השתנה לי מול העיניים.
רם בן ברק: אז בגלל זה אני לא אשלח אותו לצבא?
רם בן ברק: הוא השתנה לי.
רם בן ברק: עכשיו, אם אתה בא ואומר: חבר'ה, אנחנו לא רוצים שהחברה שלנו תלך לצבא, כי יש לנו חשש שאם הם יצאו מהמסגרת החרדית הם ייחשפו לדברים אחרים ואולי זה ישנה אותם, אני מקבל את זה, אבל זה כבר טיעון אחר מלימוד תורה.
רם בן ברק: זה כבר טיעון אחר.
אורי מקלב: אנחנו לא מתעסקים עם זה, ואני עכשיו לא אומר לצבא: תעשה לו הכנות כדי שיוכל – אנחנו לא נמצאים במשא ומתן על זה - - - אמרתי את האמירה, שאנחנו חושבים שמי שלא לומד צריך לשרת.
אורי מקלב: זה שעכשיו אתה אומר ברקע שזה קיים ואתה אומר: תשמע, תשלח את הבנים – זה לא מהלך.
מופיד מרעי: מה עוד שהצבא יודע לתת גם כן מסגרות לחרדים.
מופיד מרעי: עובדתית.
אורי מקלב: אני אגיד לך גם מסגרות שהוא בנה, ואני לא רוצה להגיד לך מה הוא עשה בשאר הכוחות, במקרה הזה הייתי בתוכו – חודשים הם לא אכלו ארוחת צוהריים.
אורי מקלב: חודשים הם לא אכלו ארוחת צוהריים - - -
מופיד מרעי: אתה לוקח משהו נקודתי ואתה בונה עליו אסטרטגי.
מופיד מרעי: לא נכון.
יואב בן צור: כל המערכות החרדיות הן נקודתיות.
מופיד מרעי: כל היחידות החרדיות שנבנו, נח"ל חרדי, הם ניהלו אורח חיים שלא נפגע.
מופיד מרעי: ואני רוצה להגיד לך, יצא לי להיות מ"פ גם של בני הישיבות.
מופיד מרעי: זה לא סתר וזה לא פגע.
מופיד מרעי: ולהפך, יצאו משם, כמו שרם אומר, יצאו משהו אחר, אבל גם לא נפגעה, לא המסורת שלהם ולא המורשת שלהם.
נירה שפק: יש הבדל בין לדבר על תשתיות - - -
אורי מקלב: אי-אפשר לשמור על אורח חייו בצורה המוקפדת - - -
רם בן ברק: חברת הכנסת שפק, את רוצה להעיר משהו?
אורי מקלב: אי-אפשר.
אורי מקלב: אבל זה לא הנושא, אדוני היושב-ראש.
רם בן ברק: טוב, זה לא הנושא.
רם בן ברק: קצת נסחפנו, אבל זה בסדר.
רם בן ברק: חברת הכנסת שפק, את רוצה להעיר הערה?
נירה שפק: כן, אני אומרת, יש הבדל בין להגיד שצריך תשתית ראויה, אז השיח לאיך יוצרים את התשתית הראויה, לאפשר לכל אחד את אמונתו.
נירה שפק: יש הבדל בין להגיד: יש לי אינטרס לחברה או למגזר שאני בא ממנו, ואני רוצה שלא ישתנו.
נירה שפק: כי שני הדברים האלה הם נכונים לכל גוף באשר הוא, והם לא מייחדים את החברה החרדית.
נירה שפק: ויש הבדל בין לבוא ולהגיד: הדת כדת פוגעת לי בזה, ואני לא שומעת את זה.
נירה שפק: אני לא שומעת את זה.
נירה שפק: אנחנו הולכים מסביב, כי לכל שאר הדברים יש פתרונות.
אורי מקלב: בכל אופן הערכים הדתיים הם לא שווי ערך לשמאל או ימין, זכויות אדם.
נירה שפק: מי קבע שזה לא שווה ערך?
אורי מקלב: הכול נמצא בתורה.
אורי מקלב: אבל זה עדיין לא - - - אני לא יודע למה רם בן ברק התכוון שהוא קיבל בן אחר, לא שאלתי אותו שאלה אישית, אבל מאיזה בחינה.
רם בן ברק: מבחינה אישיותית, מהרבה מאוד בחינות.
אורי מקלב: גם בחור ישיבה זה אישיותי.
אורי מקלב: אני מדבר איתך על אורח חייו, על ערכים שאתה מקנה לו, לא - - -
רם בן ברק: הערכים שלו לא נפגעו, תודה לאל.
רם בן ברק: ואני בטוח שגם הערכים של החרדים, שקיבלו ערכים טובים, לא ייפגעו.
אמיר ודמני: אני חייב להגיד, ביחס למה שאמר חבר הכנסת מקלב, אני מאוד מכבד אותו: בשבוע שעבר היו פה עמותת בוגרי "נצח יהודה", היה פה יום להוקרת החייל החרדי.
אמיר ודמני: יש אלפים רבים של משתחררים מהצבא, שמצאו את מקומם בעולם הדתי, בעולם החרדי, ולא נפגעו.
אמיר ודמני: נהפוך הוא, היו גם מקרים שהתחזקו.
אמיר ודמני: אנחנו עושים הרבה מאוד כדי להקנות להם את התנאים.
אמיר ודמני: תמיד יש פגמים, אנחנו יכולים להשתפר, אבל הרבה מאוד עושים כדי לתת את התנאים, שיוכלו לשרת כחרדים ויוכלו להשתחרר כחרדים, ואין לנו שום כוונה לשנות אותם ולפגוע באמונתם.
אמיר ודמני: ואנחנו רואים דוגמאות לאורך השנים של אלפים רבים, שהצליחו לשלב בין שירות צבאי לבין שמירה על דרכם החרדית, למי שבחר להתגייס.
אמיר ודמני: חשוב לי להגיד את זה, כי זה לא נאמר.
רם בן ברק: אני שמח - - -
מאיר פרוש: אין לי שום טענה על מה שאתה דיברת עכשיו.
מאיר פרוש: אבל לא יכול להיות מצב בסוף, שאם לא עומדים ביעדים, לשר הביטחון לא תהיה אפשרות לאשר ללומד תורה אחד - - -
רם בן ברק: אנחנו הבנו שהיעדים מאוד מטרידים, חבר הכנסת פרוש.
דרור גרנית: איפה ראית - - -
מאיר פרוש: זה הפירוש של החוק, שאם לא עומדים ביעדים אין לו סמכות.
רם בן ברק: חבר הכנסת פרוש, נתתי לך את כל הזמן שבעולם, כרגע יש כאן חברי כנסת נוספים שרוצים להתבטא.
מאיר פרוש: - - -
רם בן ברק: אתה לא היית צריך להגיד מלכתחילה והוא לא היה צריך לענות לך.
ערן יוסף: חוזרים על הטענה הזאת.
ערן יוסף: זה לא נכון - - - החוק.
אורי מקלב: אני מקבל תגובות לטלפון.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להגיד שלא דיברתי על מישהו פרטי.
אורי מקלב: יש כאלה שחזרו אפילו יותר טובים.
אורי מקלב: אני מדבר איתך כשאנחנו מדברים על מכלול הישיבה – לשים אותם בצבא, את אותם בחורים, את כל אלה שלא.
אורי מקלב: ודאי את אורח החיים אי-אפשר לשמור.
יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להערה שלך בקשר לציבורים שונים שהצטרפו למערכות האלה, ואמרת שבעבר זה היה רק ציבור מסוים, ועכשיו ציבור מצביעי ש"ס שהצטרף למערכה הזאת.
יואב בן צור: אז אני רוצה לומר לך בהקשר לדברים הללו: הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, שהקים את תנועת ש"ס, עמד ואמר שבזמנו, כשהוא היה בחור צעיר, עוד לפני מלחמת 48', היו בסך הכל בכל מדינת ישראל 70 בחורים ספרדים בישיבת פורת יוסף, והיו בישיבת פוניבז' משהו כמו 500 בחורים.
יואב בן צור: זה מה שהיה.
מאיר פרוש: עוד לא היה 500 אז.
יואב בן צור: עוד לא היה 500, אולי פחות.
יואב בן צור: היום לפי רישומים של ועד הישיבות מספר בחורי הישיבות הספרדים עולה על מספר בחורי הישיבות האשכנזים, החסידים והליטאים גם יחד.
יואב בן צור: אבל מה העניין?
יואב בן צור: אתה מתפלא איך אנשים שבאו ומצביעים – ש"ס היא מפלגה חברתית דתית, שמייצגת המון המון ציבורים.
יואב בן צור: נכון שרוב מצביעי ש"ס, שהם מסורתיים, מתגייסים לצבא.
יואב בן צור: אבל לש"ס יש גם גרעין קשה של מצביעים חרדים, שברוך השם גדלו, הקימו ישיבות, בהשפעתו של הרב עובדיה יוסף הציבור חזר ונהה לערך של לימוד התורה.
יואב בן צור: הוא מקיים את ערך לימוד התורה, ויש אלפי ועשרות אלפי בחורי ישיבות ספרדים שיושבים והוגים בתורה.
יואב בן צור: התורה לא נולדה באשכנז, היא נולדה לעם ישראל באשר הוא, לכל העם היהודי איפה שהוא היה בכל העולם.
יואב בן צור: למדו אותה לפני שהגיעו לארץ ישראל, ובן גוריון שהקים את מדינת ישראל, הכיר בערך לימוד התורה, והמשיכו ללמוד אותה פה ביתר שאת, והיא תמשיך ותתגבר עוד בארץ ישראל.
רם בן ברק: אז אני רוצה לשאול אותך שאלה.
יואב בן צור: רק שנייה.
יואב בן צור: בחורי הישיבות הספרדים ימשיכו ויתעצמו וילמדו.
יואב בן צור: אמרנו ואנחנו, כולם, אומרים שוב: ישיבות נועדו למי שבא לשבת וללמוד, לא מי שבא לשבת ולהעביר את הזמן שם.
יואב בן צור: מי שלא נמצא בישיבה ולא נמצא במסגרת הישיבתית – שילך לצבא.
יואב בן צור: לא שאנחנו מעודדים את זה, אבל אנחנו לא ניתן לו את החסות הזאת של הישיבות כדי שיעשה את הפעולה הזאת.
יואב בן צור: ולכן אני אומר שוב: ערך לימוד התורה הוא קדוש בעיני כולם.
יואב בן צור: כשיהיה, כמו שהיה בזמן דוד המלך, ש-50% הלכו למלחמה ו-50% ישבו ולמדו, כשאנחנו נגיע להשוואה בין מספר החיילים למספר הבחורים, אנחנו קצת נרגע.
רם בן ברק: כשתגיע הזכות שלך לדבר תשאלי אותו.
יוסף טייב: אני חושב שהנושא הזה כמובן מוכר לרבים.
יוסף טייב: אני רוצה לספר לכם סיפור מעניין, שהשלכותיו הן מרחיקות לכת גם לימינו אלה.
יוסף טייב: בראשית המאה ה-19 נפוליאון גירש את הפרוסים מוורשה, כידוע לכם, והעניק את הנסיכות לפרידריך אוגוסט מלך סקסוניה.
יוסף טייב: הוא קבע בה את החוקה הצרפתית, שעל פיה כל התושבים שווים בזכויותיהם.
יוסף טייב: כך בוטלו להלכה כל החוקים המבדילים בין נוצרים ליהודים.
יוסף טייב: השליטים, שלא האמינו שאפשר בכלל להשוות בין יהודים ונוצרים, לא נדרשו להתאמץ יותר מדי, שכן היהודים עצמם ראו בשוויון הזכויות גזירה, באשר ידעו שבאם ישתוו זכויותיהם לשאר התושבים יוכרחו להיות שווים לשאר האזרחים בחובותיהם, וכמובן לא יוכלו כך להימנע משירות בצבא.
יוסף טייב: פרנסי ורשה אז, רבותיי, הפעילו שתדלנים אצל מלך סקסוניה ואצל נפוליאון וביקשו לבטל את שוויונם.
יוסף טייב: מכיוון שלא היה ניתן לשנות את החוקה הצרפתית, הם ביקשו דחיית שירות.
יוסף טייב: ב-17 באוקטובר 1808 יצאה פקודת המלך שקבעה – ציטוט – "היהודים יושבי נסיכות ורשה הם יוצאים מן הכלל, הנהנים מזכויות פוליטיות לזמן של עשר שנים, בתקווה שבמשך הזמן הזה יבערו היהודים מקרבם את האותות המפרידים כל כך בינם ובין שאר כל התושבים".
יוסף טייב: כאשר הסתפחה גליציה המערבית לנסיכות ורשה, גם כאן רצו לגייס את היהודים לפי חוקי נפוליאון.
יוסף טייב: הפעם פעלו השתדלנים אצל שר הצבא הנסיך יוזף פוניאטובסקי, שהחליט להעניק להם פטור משירות בתמורה למס שחרור בסך 700,000 זהובים לשנה.
יוסף טייב: פוניאטובסקי כתב למלך סקסוניה, ואני מצטט: "עבודת הצבא אינה מקבלת לתבונתם של היהודים.
יוסף טייב: הם אינם מוכשרים לתעודה הנעלה של אנשי הצבא, וגם הניסיון כבר הוכיח שאין למסור בידם דבר ההגנה על הארץ בלי זהירות רבה".
יוסף טייב: לכן כאשר חזרו לסקסוניה הגרמנים, ניטלה האמנסיפציה, היהודים ויתרו על שוויונם, וככה התחילה באמת המסה הקריטית של האנטישמיות, שהיהודים הרי לא משרתים בצבא.
יוסף טייב: חברים, הסיפור הזה חייב להיפסק.
יוסף טייב: הנתונים שלנו מראים בצורה ברורה: אם היו להם 2.4% של פטור בשנות ה-70, היום אנחנו מגיעים לאחוזים יוצאי דופן.
יוסף טייב: כבר ב-2013, ואני מצטט כרגע את בנימין נתניהו, כאשר הוא כמובן נתן להם אחר כך את הפטור, אבל בנימין נתניהו אומר ככה, ואני מצטט אותו.
רם בן ברק: על זה נאמר:
רם בן ברק: אפשר להוציא את יוסי מהאוניברסיטה, אי-אפשר להוציא את האוניברסיטה מיוסי.
יוסף טייב: נתניהו מברך על החלטת הרפורמה בגיוס החרדים לצבא ואומר: לא ניתן שלאחוזים גדולים והולכים מהציבור יהיה פטור משירות תחת תורתו אומנותו.
יוסף טייב: ציטוט המשך: מדינת ישראל לא תוכל לעמוד בזה.
יוסף טייב: ולכן חייבים לשנות את זה.
יוסף טייב: על כן הבאתי את השינוי המוצע כאן היום, שיתחיל תהליך הפוך של גיוס החרדים לצבא.
יוסף טייב: כולנו כבר יודעים מה קרה בקואליציה הזאת, בתוך המערכת הזאת.
יוסף טייב: אנחנו נמצאים בנתונים שאני חייב להקריא לכם: היום כבר כ-30% מתלמידי כיתות א', שיהיו בריאים, ילדים למשפחות חרדיות, ואני מאחל לכולם בריאות ואריכות ימים.
יוסף טייב: בשנת 2050, על פי הערכות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, החרדים יהיו 30% מהאוכלוסייה הישראלית.
יוסף טייב: כל מי שצופה במלחמה באוקראינה, כל מי שעיניו בראשו לגבי מדינת ישראל, לא יכול להשלים עם הרעיון, שאמר אותו מעל הבמה חבר הכנסת פרוש וחבר הכנסת אייכלר, שאם יגייסו אותנו נעזוב את המדינה.
יוסף טייב: בלתי נסבל.
יוסף טייב: עכשיו, מדינת ישראל היא לא מדינה מתאבדת.
יוסף טייב: היא מבינה שביטחונה הוא הדבר המרכזי, וכולנו מסתכלים כרגע בעולם.
יוסף טייב: ולכן, מכיוון שזהו ביטחונה, שירות בצבא חייב להפוך לערך המקודש, אנחנו לא אומרים מתחרה בלימוד התורה, אבל אין ספק שהוא משתווה לו ברמה של המדינה שלנו.
יוסף טייב: ריבונות המדינה שלנו – אנחנו רואים מה זה שאין ריבונות.
יוסף טייב: ולכן אני אומר, אדוני:
יוסף טייב: הצעת החוק שניתנה היא לא הצעה מתריסה, היא לא הצעת חוק שבאה לחולל איזה מהפכות ובית המשפט העליון הוא האויב.
יוסף טייב: המציאות הישראלית מחייבת שינוי רדיקלי, גם בשוק העבודה.
יוסף טייב: וכל מי שאומר דברים אחרים, זוהי רטוריקה שהיא באמת ריקה.
יוסף טייב: לא מה שהקראתי זו הרטוריקה, זאת המציאות של העם היהודי כאן.
יוסף טייב: אלה שעד היום לא קיבלו את ריבונות המדינה כדבר הנעלה, חייבים להבין: אם הם לא מקבלים עדיין – בסדר, דיינו, אבל מבינים את משמעותה.
יוסף טייב: ואמרת, חבר הכנסת בן צור מקודם, שאתם מכבדים, ואמרת את קדושת החיילים, כפי שאמר הרב קוק.
יוסף טייב: לחימה בצבא, הוא אומר, זה הדבר הקדוש ביותר.
יוסף טייב: כך גם אמר הרב סולובייצ'יק.
יוסף טייב: הגיע הזמן לקבל את ערך הגנת המדינה כערך לא הייתי אומר העליון של היהדות, אבל ערך שווה לכל הערכים האחרים.
יוסף טייב: ובממלכתיות הזאת החרדים יעשו מעשה לכניסה לשירות הצבאי, ואם לא לשירות העבודה.
יוסף טייב: זהו למעשה החוק שמציעים כאן, והוא חוק בהחלט הגיוני, נכון לעת הזו בחברה הישראלית.
יוסף טייב: אין בלתו.
רם בן ברק: הוא רחק שנות אור, אגב, מ-50% חרדים שיעסקו - - -
יוסף טייב: לא היה דבר כזה בתקופת דוד המלך, שזה גם כן סיפורי סיפורים.
רם בן ברק: 50%.
רם בן ברק: אבל עדיין 50% פה ו-50% - - -
יואב בן צור: אתה מתווכח עם - - -
יוסף טייב: אני לא רוצה להתווכח, אני יכול לתת לך מה שאני יודע.
יואב בן צור: אז אתה לא יודע.
יוסף טייב: תדע לך, גם בתקופת יהודה המכבי, שירות בצבא - - -
אורי מקלב: מה שהיה בצרפת לפני 200 שנה אתה יודע יותר טוב, אבל מה שהיה בהיסטוריה היהודית אנחנו עוד יכולים להתחרות בידע שלך לגבי מה - - -
יוסף טייב: אתה תתקשה, אבל אני אשמח להידבר איתך.
אורי מקלב: ותטפל גם בירידה באחוזי הגיוס בציבור הכללי לפני שאתה מטפל בציבור החרדי והגידול שלו.
יוסף טייב: בסדר.
יואב בן צור: וטפל גם בגיוס של הערבים.
יוסף טייב: אני מוכן לדבר גם על זה.
אורי מקלב: הרחמנות שלך לילדים הקטנים האלה זה אחרי שאתה זורק אותם עם מריצה למזבלה או לפני?
אורי מקלב: מתי אתה מרחם עליהם?
רם בן ברק: מעניין שכל פעם שקשה לכם לענות על שאלה אתם הולכים לערבים.
רם בן ברק: נו באמת, חאלס.
יואב בן צור: גם אתם הלכתם לערבים כשהייתם צריכים אותם.
יואב בן צור: לא לקחתם את הערבים?
יואב בן צור: אתם האחים המוסלמים לקחתם.
רם בן ברק: בבקשה, חברת הכנסת נירה שפק.
נירה שפק: אני רוצה להעלות נושא כל כך מדובר כאן על החשיבות של הדת, דיברת על ש"ס.
נירה שפק: ואני רוצה לקחת מתוך הרשימה שלנו בכנסת, ואני לא חושב שהם פחות חרדים לדת, לשמירה על התורה.
נירה שפק: אריה דרעי היה חייל ברבנות.
נירה שפק: זה עשה אותו פחות טוב?
נירה שפק: נהרס?
נירה שפק: מנהיג של ש"ס.
נירה שפק: יעקב מרגי היה בסדיר ובמילואים בחיל הקשר.
נירה שפק: יואב בן צור קצין בנח"ל, קצין חינוך.
נירה שפק: משה ארבל סמל בפיקוד העורף ותובע בפרקליטות.
נירה שפק: מאיר פרוש שירת שירות שלב ב'.
נירה שפק: יעקב אשר – שלב ב'.
נירה שפק: יצחק פינדרוס סיים רב"ט.
נירה שפק: בצלאל סמוטריץ' – באגף המבצעים.
נירה שפק: שמחה רוטמן – מש"ק דת בבהל"ץ.
מאיר פרוש: את בודקת רק את החרדים.
מאיר פרוש: איפה יוסי שיין שירת?
נירה שפק: רגע, אני אסביר מה אני מקריאה.
נירה שפק: אני מקריאה גם מהעבר.
נירה שפק: אורי אורבך – לוחם.
נירה שפק: זבולון אורלב – בעל עיטור מופת.
נירה שפק: מה אני אומרת?
נירה שפק: כשאני רואה את הרשימה הזאת ואת תרומתם למדינה, ואני מעריכה כל אחד ואחד מאלה שהקראתי, לא מצאתי שאמונתם, דתם או יהדותם או חרדיותם נפגעה.
רם בן ברק: נפגעה מהשירות.
נירה שפק: וגם שלמה קרעי היה בגדוד 97 של הנח"ל החרדי.
אורי מקלב: חבר הכנסת שיין איפה שירת?
נירה שפק: אז אני אומרת, שכל אחד מאיתנו בא עם החבילה של האמונות והערכים.
נירה שפק: ואמרת, רם, שהיו שינויים לכולם.
נירה שפק: גם בי היו שינוי, וגם לך, בתור משרתים, וגם לילדים שלנו.
נירה שפק: האמונות שלנו נשארו.
רם בן ברק: אצלי השינוי היה לטובה.
אורי מקלב: אין קשר בין לימוד התורה - - -
נירה שפק: לא, אני לא רואה.
נירה שפק: אני מקריאה לך.
נירה שפק: למה הם כן ואחרים לא?
אורי מקלב: אנחנו לא מתחילים – זה לא הנושא.
נירה שפק: אני לא חושבת שהם פחות מאחרים.
נירה שפק: ואני יכולה להמשיך כאן ברשימות - - -
אורי מקלב: ביהדות התורה היו שני חברי כנסת שהיו הורים שכולים.
אורי מקלב: וגם כיום ביהדות התורה יש כאלה שמגיעים ממשפחות שכולות.
אורי מקלב: זה לא קשור, אלה שני דברים נפרדים - - -
רם בן ברק: אין ויכוח בכנסת גם עם חילוני מובהק כמוני לגבי החשיבות של לימוד תורה בארץ ישראל.
רם בן ברק: אין ויכוח.
יואב בן צור: רם, אתה לא חילוני מובהק.
יואב בן צור: יש יותר גרועים ממך.
רם בן ברק: הוויכוח הוא על הפטור הגורף של כל מי שרוצה לשבת בישיבה, וכל מגזר, לשבת בישיבה וללמוד, וזה יפתור אותו מצבא, ולצערי הרב גם מעבודה.
רם בן ברק: ולכן אנחנו באים לעשות בעניין הזה קצת סדר.
רם בן ברק: אם היה תלוי בי, אני הייתי אומר 50-50 לפחות – על כל אחד שלומד, אחד שמשרת.
רם בן ברק: אתם תבחרו את הלומדים.
רם בן ברק: הלכנו עם הצעת חוק מאוד מקילה.
אורי מקלב: עשינו.
מאיר פרוש: הבעיה היא שבית המשפט אומר לך שוויון.
רם בן ברק: 50% מהחרדים.