GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אנה זרובה: שמי אנה.
אנה זרובה: אני חברה בפורום קליטת פליטים מאוקראינה ואני גם מייסדת עמותה של חברים ישראלים לאוקראינה שכבר מהיום הראשון לפרוץ המלחמה התחילה בעזרה.
אנה זרובה: ובאמת אנשים פנו אלינו.
אנה זרובה: אנחנו קיימים כבר שמונה שנים.
אנה זרובה: העמותה הוקמה אחרי מידאן, כיבוש קרים ודונבאס – מאז כבר התחלנו עם עזרה הומניטארית ואנחנו בקשר עם משרדי ממשלה באוקראינה, עם השגרירות ושמונה שנים אנחנו משתפים פעולה.
אנה זרובה: לגבי בית החולים אני פחות יכולה לענות על השאלה הזאת, כי בפורום שלנו יש כמה אנשים שטיפלו בנושאים שונים.
אנה זרובה: אני טיפלתי בכל הפניות של אותם אנשים, פליטים מאוקראינה שלא הצליחו להיכנס לישראל או שהיו מעוכבים בנתב"ג, גם חוו גירושים.
אנה זרובה: יצרנו קשר עם צוות עורכי-דין, ואנחנו כן בקשר עם עורך הדין תומר ורשה שהגיש בג"ץ בשם שגרירות אוקראינה, ואני יודעת שזה היה ביום ראשון, אז העלו את זה לטיפול בבג"ץ.
אנה זרובה: מה שאני רוצה להגיד לגבי עזרה, אנחנו מדברים פה על פליטים ואנחנו גם כמדינה מארחים אנשים שיש להם - - -אני לא יודעת אם יכולים להשתמש בחוק השבות ולהפוך לאזרחים.
אנה זרובה: יחד עם זאת אנחנו נמצאים שטח, גם באוקראינה, עם מתנדבים וארגונים שאנחנו משתפים אתם פעולה, ומקבלים מהם כל הזמן דיווח וגם פה בארץ כאלה שמנסים להיכנס, או משפחות או גם משפחות ישראליות שרוצות לארח פליטים – הם לא מקבלים שום מענה.
אנה זרובה: כל הפילטר שנוצר, שצריכים להגיש בקשה, ולרוב המקרים מסרבים – כלומר, מי שמגיש מסורב ולא מבין מה הסיבות, וזה מגיע למספרים, אני לא יכולה להגיד לכם עכשיו מספרים מדויקים – אנחנו בדיוק נמצאים באיסוף המספרים.
אנה זרובה: יש לנו צוות מתנדבים שאוסף את כל הפניות בשיתוף פעולה עם עורכי דין, וזה כולל גם אלה שדובר עליהם בחדשות, וגם השרה שקד אמרה שכל מי שהוא אזרח ישראלי עם תעודת זהות ויש קרבה – שהוא ייכנס לארץ, וזה לא קורה עדיין.
אנה זרובה: גם מבחינת עזרה, יש המון גופים שהיום עוזרים לפליטים שיצאו מגבולות אוקראינה.
אנה זרובה: עבדתי בסוכנות היהודית יותר מ-10 שנים.
אנה זרובה: אני מכירה שם את כל מי שעוסק בזה ומורידה בפניו את הכובע.
אנה זרובה: מש"ב, ג'וינט והקרן לידידות – אבל כולם נמצאים מחוץ לאוקראינה, ומה שקורה באוקראינה זה אסון הומניטרי.
אנה זרובה: אני במקור מחרסון.
אנה זרובה: אני הייתי פעילה בקהילה היהודית.
אנה זרובה: אנחנו מקבלים המון פניות, גם מחבר'ה שגרים פה בארץ וההורים שלהם נמצאים שם, בחרסון.
אנה זרובה: אין שם מעבר ירוק.
אנה זרובה: זאת אומרת, אני חושבת שצריך לחשוב מה אנחנו כמדינה יכולים לעשות ביחד עם כל הארגונים, כשכל כך הרבה ארגונים רוצים לעזור, איך אפשר לאחד כוחות.
אנה זרובה: כי נכון, יש המון עזרה מבחוץ, במחנות פליטים, ואין מענה לאלה שנמצאים ב - -
אמילי חיה מואטי: אחרי הדיון אנחנו ננסה לעמוד בקשר אבל גם אשלח לך את הפרטים של הגורמים הרלוונטיים שמתכללים את האירוע.
אמילי חיה מואטי: אני חושבת שזה יכול מאוד להקל, גם על הקשר בין המארח - - -
שלמה קרעי: זה במידה שאת רוצה להקל, גברתי היושבת-ראש.
שלמה קרעי: לי יש דעה אחרת לגמרי בעניין.
אמילי חיה מואטי: אתה בהחלט מוזמן להביע את דעתך, מיד כשאנה זרובה תסיים את הדברים.
אנה זרובה: עוד דבר שרציתי לדבר עליו – בכל מה קשור לפליטים נכון לומר שיש להם אפשרות להגיע לאיחוד האירופאי, בפולין, גרמניה – יש אפשרויות.
אנה זרובה: מי שמגיע לישראל זה כאלה שיש להם משפחות שמוכנות לקבל אותם.
אנה זרובה: במסגרת אותו פורום לקליטת פליטים עכשיו מקימים עמותה נפרדת שתעסוק רק בקבלת פליטים, לאו דווקא כאלה שעומדים בתנאי חוק השבות.
אנה זרובה: דבר נוסף לגבי עזרה הומניטרית – אנחנו מקבלים המון פניות מאימהות וילדים שנפצעו מאוד קשה.
אנה זרובה: אנחנו מקבלים תמונות ואי אפשר להישאר לזה אדיש.
אנה זרובה: יש בית החולים, שזה מאוד מבורך, ואנחנו מודים בשם אותם ארגונים חברתיים ולא ממשלתיים על העזרה של המדינה, זה מוכר ומורגש.
אנה זרובה: השאלה מה אנחנו יכולים לעשות, בנוסף לבית החולים שיש שם.
אנה זרובה: יש כמה בתי חולים שהסכימו לקבל קבוצות קטנות של ילדים שהגיעו לפה, לטיפול, אז יכול להיות שאנחנו יכולים ל - - - את זה.
אנה זרובה: בתור מישהי שכבר מספר שנים נמצאת בתחום החברתי, בפעילות אזרחית, אני יודעת שנסעו לגבולות אנשי מקצוע ומטפלים שם במשפחות עם צרכים מיוחדים.
אנה זרובה: כלומר, יש אוכלוסיות שאנחנו בכלל לא מדברים עליהן שגם צריכים ומבקשים טיפול.
אנה זרובה: זה מה שיש לי להוסיף.
שלמה קרעי: אני קודם כל רוצה לומר לגבי בית חולים השדה ולגבי סיוע הומניטרי בכלל – אני חושב שטוב אנחנו עושים, ואנחנו צריכים לעשות אפילו יותר, לגבי סיוע הומניטרי שם באוקראינה – לסייע בבית החולים או בכול ציוד אחר שצריכים, כל עוד אנחנו יכולים – זה דבר מבורך.
שלמה קרעי: ואגב, זה לא בגלל הכרת הטוב, כמו שאמר זלנסקי השבוע, אלא להפך – למרות מה שהיה אז, אנחנו רחמנים בני רחמנים ואנחנו עוזרים למרות דברים אחרים שקרו בעבר.
שלמה קרעי: אבל לגבי הנושא של קליטת פליטים, שאגב, הם לא פליטים לפי מיטב ידיעתי, לפי החוק הבין לאומי – אנחנו לא מדינה שכנה, וכמו שאמרה אנה הדוברת יש לפליטים מאוקראינה מדינות שנותנות תנאים יותר טובים מכאן, באיחוד האירופי, מדינות שמוכנות לקלוט והכול בסדר.
שלמה קרעי: אנחנו קולטים כאן ונקלוט - - -
אמילי חיה מואטי: כלומר, אתה מצפה מאתנו להעניש אותם על זה שאין להם דרך להגיע ישירות לכאן?
שלמה קרעי: חלילה, לא להעניש.
שלמה קרעי: יש להם מקומות אחרים שהם באמת במעמד פליט במקומות האלה, במדינות השכנות לאוקראינה.
שלמה קרעי: אם הם היו פליטים גם משם והיו זורקים אותם משם ולא היו נותנים להם תנאים טובים – אז מילא.
שלמה קרעי: אבל למה לנו לפתוח את השערים בלי הגבלה - - -
אמילי חיה מואטי: אתה לא יכול להיות פליט במקום שאין בו מלחמה.
אמילי חיה מואטי: אם בדרך לכאן הם עצרו בפולין והגיעו בטיסה מפולין - - -
שלמה קרעי: לא, זה לא עצרו.
שלמה קרעי: אני חושב שכדאי שתבררי משפטית.
שלמה קרעי: לפי החוק הבין לאומי אין להם מעמד של פליט כאן.
אמילי חיה מואטי: לא, לפי החוק הבין לאומי הם צריכים לעבור שימוע ואז לקבל מעמד.
שלמה קרעי: כי הם לא במעמד של פליט, כי הם לא במדינה שגובלת עם אוקראינה.
שלמה קרעי: בכל אופן, בלי להיכנס לעניין המשפטי – אנחנו קולטים ונקלוט כנראה עשרות אלפי אנשים שהם זכאי חוק השבות, לאו דווקא יהודים.
שלמה קרעי: רובם כנראה לא יהודים.
שלמה קרעי: אני לא חושב שאותם אלה שהם זכאי חוק השבות שאנחנו קולטים הם פחות פליטים מפליטים אחרים.
שלמה קרעי: אז מדינת ישראל עושה כל שביכולתה כאן לקלוט זכאי חוק השבות, זה בעשרות אלפים וגם אם זה בא על חשבון - - -
אמילי חיה מואטי: כרגע מדובר ב-15 אלף, כאשר רק 10,000 עדיין לא הגישו בקשה להיקלט או לעלות.
שלמה קרעי: אני לא נכנס - - -
אמילי חיה מואטי: זה חשוב, חבר הכנסת קרעי, זה חשוב.
שלמה קרעי: תראי, יש פליטים גם באריתריאה ויש גם בסודאן, בהמון מקומות.
שלמה קרעי: מדינת ישראל מעולם לא הפכה להיות משפך הפליטים של העולם.
שלמה קרעי: לא, אנחנו לא כאלה.
שלמה קרעי: אנחנו מדינה שקודם כל דואגת ליהודים, לזכאי חוק השבות, ומסייעת הומניטרית בכל מקום בעולם ככל יכולתנו – ואני בעד.
שלמה קרעי: אבל כאן, לסודאנים ולאריתראים אין לאיפה ללכת – הם באים ברגל לכאן.
אמילי חיה מואטי: משום שבמשך שנים לא מעבירים אותם שימוע אנחנו לא יודעים אם מדובר בפליטים או במהגרי עבודה.
שלמה קרעי: אבל אנשים שיש להם איפה להיות, שמקבלים אותם בזרועות פתוחות במדינות אחרות – למה אנחנו צריכים למלא כאן - - - הרי במיוחד כאלה שיש להם משפחות?
שלמה קרעי: הרי יש להם סיכוי הרבה יותר גבוה להיטמע כאן, ואין לנו מטרה כזאת.
אמילי חיה מואטי: אולי כי אותנו לא קיבלו בזרועות פתוחות כשאנחנו היינו צריכים את זה?
שלמה קרעי: להפך אני אומר – כשאין זרועות פתוחות לקבל אז אפשר היה לחשוב, ולא חושבים כאן.
שלמה קרעי: כשזה קורה לגבי מקומות שאין מי שיקבל אותם אנחנו לא מקבלים.
שלמה קרעי: אז כאן, כשיש איפה לקבל, אז מה העניין?
שלמה קרעי: למה אנחנו צריכים להפוך להיות אלה שמכניסים עוד עשרות אלפי גויים לכאן ומנסים – יש איזושהי אג'נדה.
שלמה קרעי: כשאני רואה את בג"ץ מקבל עתירה של שגרירות אוקראינה כשלא אמורה להיות שום זכות עמידה בפני בג"ץ לשגריר אוקראינה בפני בג"ץ הישראלי, והוא מקבל בכל זאת עתירה של אנשים שהם אפילו לא זכאי חוק השבות, אז אני חושב שיש כאן אג'נדה ויש כאן ניסיון להכניס עוד עשרות אלפי לא יהודים לארץ ישראל, למדינת ישראל.
שלמה קרעי: אני לא חושב שיש לזה הצדקה – לא הומנית, כשיש מקומות אחרים שמקבלים בזרועות פתוחות.
שלמה קרעי: אנחנו צריכים לעסוק בתפקיד של מדינת ישראל, לקלוט עשרות אלפי זכאי חוק השבות, לסייע הומניטרית שם ככל שניתן, לא להתקמצן על בית חולים שדה.
שלמה קרעי: תראי על מה מתקמצן ליברמן – על 10 מיליון שקל לבית חולים שדה, וכאן הכול אפשרי וקולטים כמה שאפשר.
שלמה קרעי: משהו שלא מסתדר בהיגיון, הלוגיקה הזאת של הממשלה.
אמילי חיה מואטי: תודה על הדברים, ותודה שהגעת – צריך להזכיר שאנחנו בתקופת פגרה ומעט מאוד חברי כנסת במשכן.
שלמה קרעי: כל הכבוד לך על הדיון בפגרה, גברתי יושבת-הראש.
שלמה קרעי: הלב שלך במקום הנכון.
אמילי חיה מואטי: מדינת ישראל היא הבית הלאומי של העם היהודי.
אמילי חיה מואטי: עם זאת אני חושבת שגם הפליטים שנסים על נפשם לא יערערו את הזהות שלנו בשום צורה, להפך.
אמילי חיה מואטי: רק ירחיבו אותה.
שלמה קרעי: אנחנו נישאר חלוקים בעניין הזה.
תניה מרקוס: אני מפורום דבורה.
תניה מרקוס: אני אקצר בדברים כי יש הרבה דוברים בדיון החשוב הזה.
תניה מרקוס: אנחנו בפורום זיהינו כמה נושאים, ואני אדבר עליהם.
תניה מרקוס: אני גם אגיד שאם היינו מקיימות את הדיון הזה לפני יומיים אז הייתה לי כנראה הרבה יותר ביקורת להשמיע, ויש התפתחויות מאוד חיוביות שקרו ביומיים האחרונים, שאציין אותן.
תניה מרקוס: חלק משמעותי מזה זה העברת מידע זמין.
תניה מרקוס: דובר כאן גם קודם על מידע מונגש, במיוחד בנושאים של רווחה, בנושא של סחר בבני אדם.
תניה מרקוס: אתמול יצא פלייר של משרד המשפטים שבאמת עושות עבודה מצוינת יחד עם החברה האזרחית על סימני אזהרה לניצול וסחר בבני אדם.
תניה מרקוס: עד כמה שאני יודעת זה מופץ בנתב"ג.
תניה מרקוס: יכול להיות שכדאי להקדים את הפצת הפלייר הזה עוד לפני ההגעה לארץ.
תניה מרקוס: אז זו נקודה חיובית מאוד.
תניה מרקוס: אני חושבת שאפשר להרחיב את הפלייר הקיים הזה עם מידע חיוני נוסף, לכל מי שמגיע לארץ, כולל מידע על סיוע משפטי – רווחה, בריאות ומוקדי סיוע בנושאים שונים, כמובן – מונגש בשפות שונות: אוקראינית, רוסית, אנגלית ועברית, ולחלק את זה טרום ההגעה, ובמיוחד בנתב"ג.
תניה מרקוס: דבר שני שראיתי, שממש הוקם אתמול או היום ומנכ"ל החירום של משרד הרווחה יחד עם הג'וינט – אז זו היא יוזמה חשובה נוספת שהוקמה, וכדאי לציין את כל העבודה הטובה שכבר נעשית.
תניה מרקוס: עם זאת, לפי דעתי חסרה אגרגציה של מידע מהרגע שהפליטים יוצאים מאוקראינה ועד לרגע שהם מגיעים לארץ.
תניה מרקוס: יש גם לא מעט יוזמות של עלונים שמועברים לפליטים עצמם, אבל בעיני חסר מידע על חסמים של ארגונים ומשרדים שעובדים בנושא הזה.
תניה מרקוס: לצורך העניין, דוגמה קטנה: יש את המוקד האנושי של משרד החוץ, שהם באמת עושים עבודה נהדרת.
תניה מרקוס: מתקשרים אליהם וממה שאנחנו יודעות מהעבודה שלנו – אל"ף, הקווים תפוסים נון- סטופ, ובי"ת – יש רק חמישה אנשים שעונים לטלפון הזה.
אמילי חיה מואטי: כמו שאמרה עינת – הם מקבלים מאות פניות.
תניה מרקוס: לא מדובר כאן על מענה לגבי ההתנדבות אלא על מענים לגבי הטפסים שהם צריכים למלא, אז עבור כל מיני שאלות ובעיות טכניות יש מענה אנושי לכל מי שנתקל בזה, כי צריך לקבל את האישור של נתב"ג כדי להיקלט כאן בארץ.
תניה מרקוס: אז יש רק חמישה אנשים שעומדים על המוקד הטלפוני הזה, ומן הסתם הם בקריסה.
תניה מרקוס: אז לצורך העניין, אם היינו יודעים על חלק מהחסמים האלה של משרדי הממשלה יכול להיות – ויש לא מעט ארגונים של מתנדבים, כולל גם מתנדבות מפורום דבורה שהיו שמחים לסייע למשרדי הממשלה וגם ליוזמות ממשלתיות בעניין הזה.
תניה מרקוס: אז אנחנו מתכוונות ליצור איזה שאלון צרכים בין הארגונים וגורמים רשמיים, ממש לעבוד על הנושא הזה של עבודה בין מגזרית, שנעשית.
תניה מרקוס: אני רוצה לעבור למשרד לביטחון פנים ולמשטרה – חבל שהם לא נמצאים כאן.
תניה מרקוס: דיברנו קצת על סחר בבני אדם, ואני חושבת שהמטה לסחר גם יעלו לדבר בנושא הזה, אבל הייתי שמחה לשמוע על הטיפול בכל מה שקשור לנשים שיש חשד שמגיעות לכאן למטרות זנות - - -
אמילי חיה מואטי: האם קיבלתן פניות ספציפיות?
אמילי חיה מואטי: אני רוצה להפנות את השאלה גם לאלקס ריף, נציגת לובי המיליון, על נשים שהגיעו לכאן או שפנו אליהן - - -
תניה מרקוס: אלי לא הגיעו פניות כאלה, אבל אני כן יודעת להגיד, ואני בקשר עם לא מעט פעילות שמגיעות גם לנתב"ג, שצריך להיות שינוי בתפיסה.
תניה מרקוס: במקום להיות חשודים כלפי נשים שמגיעות לכאן – חלקן הגדול מגיעות לכאן גם עם משפחות, לא בגפן – יכול להיות שצריך לעשות שינוי בתפיסה לגבי מי שמארח אותם.
תניה מרקוס: האם יש כאן בדיקות רקע שנעשות?
תניה מרקוס: זה משהו שהייתי שמחה לשמוע.
אמילי חיה מואטי: אנחנו נפנה למשרד לביטחון הפנים ונחזור אליך בנושא הזה.
תניה מרקוס: מעולה.
תניה מרקוס: אז נקודה נוספת, ואולי אחרונה, כי אני חושבת שזאת אחת הנקודות המרכזיות שפורום דבורה עוסק בהן – זה החשיבות של המקום של נשים במשא ומתן מדיני.
תניה מרקוס: ישראל לוקחת חלק במשא ומתן מדיני להפסקת אש ומדובר גם על איזשהו הסכם ארוך טווח.
תניה מרקוס: חשוב לתזכר, בדיון הזה ובכל דיון אחר שקיים – שחשוב גם שיהיו נשים לפחות בחלק מהמשא ומתן הזה.
תניה מרקוס: מן הסתם אנחנו לא יכולות להשפיע על מי יהיה מהצד האוקראיני והרוסי יישבו ויקחו חלק, אבל כן בצד הישראלי.
אמילי חיה מואטי: ופורום דבורה שופע בנשים מצוינות שיכולות - - -
תניה מרקוס: אחת מהן נמצאת כאן, גם.
תניה מרקוס: ובעניין השני גם חשוב שלתוך כל מה שקשור להסכמי הפסקות אש – שגם חשיבה מגדרית וצרכי אוכלוסייה שונים יקבלו גם ממד בהקשר הזה.
אמילי חיה מואטי: אני רוצה לבקש מכל מי שנמצא כאן וגם בזום – אם יש לכם שאלות למשרדים הממשלתיים אז אנא, בקשו את זכות הדיבור והתבטאו.
אמילי חיה מואטי: אני רק מפנה למשרד התפוצות ואנחנו ממשיכים עם אזרחים מחויבים שהגיעו לכאן לתת כתף.
ילנה אייזנשטיין: צוהריים טובים, תודה רבה על הדיון הזה.
ילנה אייזנשטיין: באמת דיון חשוב לכל הנמצאים פה.
ילנה אייזנשטיין: אני אתמקד לגבי הפעילות של משרד התפוצות, יותר לגבי הקהלים.
ילנה אייזנשטיין: אנחנו מעריכים שבגבולות אוקראינה מתגוררים או התגוררו ומתגוררים עדיין – כ 150-250 אלף זכאי חוק השבות ויהודים.
ילנה אייזנשטיין: זה בעצם קהל היעד שלנו, כך הגדרנו וכך אנחנו פועלים.
ילנה אייזנשטיין: הלחימה התחילה ב-24 בפברואר בשעה 05:00 לפנות בוקר.
ילנה אייזנשטיין: כבר בשעה 09:00 באותו יום, כארבע שעות אחרי תחילת הלחימה המשרד בהנחיית ההשר הגדיר מה בעצם הסיוע שהמשרד ייתן לטובת הקהלים שציינתי, לטובת הקהלים שמתגוררים באוקראינה והם זכאי חוק השבות או יהודים.
ילנה אייזנשטיין: לצערי אנחנו למודי עבר, וכבר ב-2014 המשרד נתן סיוע חירום במלחמה שהתחילה בדונייצק ולוהנסק, ולכן מיקדנו את הסיוע של המשרד לשלושה נתיבים עיקריים: התחבורה, להוציא כמה שיותר אנשים מקו האש ולהוציא אותם או מחוץ למדינה ברגע שזה יתאפשר או למקום שבו אין לחימה.
ילנה אייזנשטיין: דבר שני שאפשרנו זה סיוע במזון ותרופות.
ילנה אייזנשטיין: מי אם לא אנחנו יודעים שברגעים שכאלה אין כמעט אספקה, ולכן כל סיוע שרק אפשרי הוא מבורך.
ילנה אייזנשטיין: דבר שלישי שאפשרנו זה דיור זמני, כלומר – אדם שמחליט להישאר או באוקראינה ולעזוב את ביתו ונחשב לעקור אז יקבל מקלט, לרוב זה קרה בקרפטים, כי שם לא הייתה לחימה.
ילנה אייזנשטיין: או – במידה והוא יחליט לצאת מאוקראינה אז בשלב הראשוני המשרד נתן את הסיוע הזה.
ילנה אייזנשטיין: הסיוע הזה ניתן באמצעות שני ארגונים שעשינו התקשרות אתם – כרגע אני יכולה לומר שאלה חב"ד וג'וינט, שני ארגונים שעובדים בתוך אוקראינה והם עובדים קשה בשיתוף הסוכנות היהודית, נתיב, משרד החוץ – שעושים עבודה מאוד מבורכת.
אמילי חיה מואטי: סליחה יש לי שאלה – בעצם, הציבור פונה לחב"ד, או שחב"ד מאתר אותם ופונה אליהם?
ילנה אייזנשטיין: גם לחב"ד וגם לג'וינט יש דאטה בייס מאוד רחב של אנשים.
ילנה אייזנשטיין: הדבר הראשון שהם עשו – הם התחילו להרים להם טלפונים ולשאול מה הם מעדיפים.
ילנה אייזנשטיין: ואז, לדעתי ביום השני של הלחימה כבר יצא קו חירום שהופץ לכל מקום – גם של הג'וינט, גם של חב"ד, גם של הסוכנות היהודית, בוודאי של נתיב ומשרד החוץ, וזה התחיל פשוט להיות מופץ בכל הקבוצות ובכל הערים שרק אפשר, וזה התנקז באמת לארגונים הגדולים שהתחילו לסייע גם בלהוציא אנשים החוצה וגם בלתת להם מענה במידה והם מעדיפים להישאר בשטחי לחימה.
ילנה אייזנשטיין: כמובן שאנחנו מאוד משתדלים להביא עוד תקציב, כי כמובן שאנחנו מבינים ויודעים שהלחימה עדיין נמשכת וכנראה שנצטרך לתת סיוע נוסף, אבל זה מה שהמשרד חושב לנכון – לתת את המענה בתוך אוקראינה, ואני חושב שאנחנו המשרד היחיד שבאמת נותן את הסיוע לתוך אוקראינה, לקהילה היהודית ולזכאי חוק השבות.
אמילי חיה מואטי: קודם כל זה נהדר שכל מי שהזמנו נמצא כאן, גם בזום וגם בחדר הוועדה.
אמילי חיה מואטי: אני פונה אל אלון בר ואז לד"ר דינה ליסננסקי, ואז אני רוצה לפנות לאסנת מהמטה המאבק בסחר בבני אדם, וגם לאיילת רזין שנמצאת כאן, וגם לאלקס ריף שנמצאת בזום.
אלון בר: תודה ליושבת-הראש, יש לנו מצגת עם כמה נתונים.
אלון בר: אני חייב להגיד שברמה האישית זה די מדהים.
אלון בר: לצערנו זה בנסיבות של אסונות הומניטריים אבל זה הדיון השני שמתקיים בכנסת על אסון הומניטרי החודש.
אלון בר: היושבת
אלון בר: =
אלון בר: ראש הייתה גם בדיון הקודם על האסון באתיופיה, וזה נהדר לראות את המחויבות הזאת לנושאים האלה.
אלון בר: (מוצגת מצגת) אתן איזו שהיא סקירה קצרה על הירתמות החברה האזרחית והמגזר העסקי בישראל לסיוע במשבר ההומניטרי.
אלון בר: את אמרת שאת מרגישה שקורה משהו יוצא דופן, אז באמת קורה משהו יוצא דופן.
אלון בר: זאת ההירתמות הכי גדולה, זה השיא לאורך כל השנים כשיש אסונות הומניטריים.
אלון בר: יש פה שיא חסר תקדים בהיענות.
אלון בר: סיד הוא ארגון הגג של אלף שחקנים, שעוסקים או בסיוע הומניטרי או בפיתוח בין לאומי וניגע לרגע במה קורה בשטח.
אלון בר: אני מדבר כרגע על הסיוע שקורה שם, לא על הקליטה של אנשים שמגיעים הנה, רק על מה שקורה באוקראינה ובסביבותיה.
אלון בר: אז בעצם מעל 50 ארגוני סיוע ישראלים מעניקים סיוע בשטח.
אלון בר: ארגוני סיוע ישראלים כגון ישראייד ונתן שנותנים בשגרה סיוע מחוץ לישראל פועלים שם, אבל גם ארגונים שעיקר עבודתם בישראל נרתמו ויצאו לעשייה שם.
אלון בר: על פי ההערכות שלנו יש מעל 700 אנשי צוות ומתנדבים שנמצאים שם בשבועיים האחרונים, והתרומות מגיעות גם מגופים פרטיים וגם, כמובן, מהעולם היהודי.
אמילי חיה מואטי: הוצאתם איזושהי בקשה לתרומות האלה?
אלון בר: זה היה כמו אש בשדה קוצים, הייתה הירתמות מדהימה, כל ארגון והאנשים שלו.
אלון בר: עוד מעט תראו קצת על המגזר העסקי אבל יש רצון אדיר לתת.
אלון בר: התחומים שבהם הם פועלים זה בציוד, מזון ומחסה.
אלון בר: יוצאו טונות של ציוד וניתן סיוע בהלנה.
אלון בר: בתחום הרפואי נפתחו מרפאות והוכנס ציוד ותרופות לבתי חולים ולפליטים.
אלון בר: ארגונים כמו מד"א, איחוד הצלה , נתן ולמענכם – פועלים שם.
אלון בר: בתחום הפסיכו-סוציאלי – גם, הענקת טיפול נפשי ראשוני ותמיכה מקוונת.
אלון בר: כלומר, יש גם טיפול בשטח החל מליצנים רפואיים, רופאי חלום, אנשים של ארגונים כמו ישראייד וברית עולם והקואליציה הישראלית לטראומה, וגם ארגונים ישראלים פתחו קווים שמיועדים לתת מענה לגורמים שנמצאים שם – לוגיסטיקה, שינוע, הנגשת מידע.
אלון בר: נגעתם מקודם במוגנות.
אלון בר: אז ארגון יהודי בשם "היאס" פועל שם בהקשר הזה של ניצול נשים.
אלון בר: יש גם הרבה מאוד משלחות התנדבותיות – התנועה הקיבוצית, החברה למתנ"סים, לב אחד ואחרים.
אלון בר: נעבור לשקף האחרון לגבי ההירתמות של המגזר העסקי – הוקם פורום חברות שיש בו 70 חברות וארגוני חברה אזרחית גדולים שנקרא "מובילים לאוקראינה", והם אוספים תרומות.
אלון בר: חברות גדולות כמו אסם, ושטראוס ולימן שליסל ואחרות – תרמו טונות רבות של ביגוד, מזון, תרופות, כרטיסי סים וכו' וכו'.
אלון בר: יש תרומות כספיות לארגונים בין לאומיים שחברות ישראליות נתנו – בין אם זה ליוניסף, לצלב האדום ובין אם זה לארגונים ישראלים.
אלון בר: יש גם מתנדבים שיוצאים – גם חברות, יש עובדי חברות גדולות שיצאו לשטח.
אלון בר: ההערכה הראשונית היא שבשבועיים הראשונים תרמו חברות ישראליות סדר גודל של בין 10 ל-20 מיליון שקלים.
אלון בר: זו הערכה ראשונית.
אלון בר: אני אגיד לסיכום משהו אחד: ההירתמות היא נהדרת.
אלון בר: יש רצון טוב, יש באמת רצון אמיתי של אנשים להירתם.
אלון בר: אני חושב שאחד הדברים שלפעמים בלהט הרצון לתת לא תמיד בודקים בדיוק מה צריך.
אלון בר: אין הגיון לאסוף פה דברים ולהטיס אותם, זה עולה כסף.
אלון בר: הרבה פעמים יהיה הרבה יותר הגיוני לאסוף ולקנות את הדברים קרוב לשטח ולא לזרוק על כולם את כל מה שאנחנו חושבים שהם צריכים.
אמילי חיה מואטי: יש אתגרים שאתה מבקש להיעזר במשרדי הממשלה או דברים שאנחנו יכולים לעשות ואתה רואה מהזווית שלך שאפשר לעשות יותר?
אלון בר: תראו, אנחנו תמיד רוצים להציע לפחות סוג של - - -תראו, זה לא תיאום, כי בסוף אלה ארגונים של החברה האזרחית וזו הממשלה, אבל כן לנסות להציע את האפשרות לתאם ולשלב כוחות.
אלון בר: אני חושב שבמקרה של המשבר הנוכחי זה יחסית קורה.
אלון בר: חדר המצב שמשרד החוץ פתח מתת והכול – וכמובן שאנחנו כגוף חברה אזרחית שמרשה לעצמו תמיד לרצות מהממשלה יותר, אז כמובן רק קורא לממשלה להגדיל את היקפי התקציב שהם נותנים.
אלון בר: בסוף, אם אני מבין נכון – העלות שניתנה היא 10 מיליון שקלים יחד עם תורמים פרטיים, וסליחה שאני מרשה לעצמי לומר, מדינת ישראל יכולה גם להקים בית חולים שדה או לעשות פעילות רפואית גם בלי תורמים פרטיים, או לעשות עוד.
אלון בר: בית חולים השדה הזה נראה מדהים, והכול.
אלון בר: הוא לחודש, ויכול להיות שבאמת אחר כך, הדבר שצריך לשקול זה פתרונות בתחום הרפואי שהם לאו דווקא בדמות בית חולים.
אמילי חיה מואטי: אז כמו שאמר נציג משרד הבריאות – הנושא הזה פתוח לדיון ויכול להיות שהם ירחיבו את הנוכחות של בית החולים שם.
אלון בר: רק עוד אמירה אחת, וזאת כן בשורה: אחרי מאמץ ארוך של שנים וכן, אין מה לעשות, צריך להודות שהמשבר הזה באוקראינה היה הטריגר, נפתרה סוגיה היסטורית, והיא כיסוי של ביטוח רפואי של מתנדבים ישראלים שיוצאים לשטח לאזורים של משברים הומניטריים, מלחמה ואסון.
אלון בר: זה כמובן היה בהקשר הזה של המשבר באוקראינה.
אלון בר: שר הרווחה חתם על הצו ביום ראשון בערב, לדעתי, וזה דבר שהוא היסטורי, ואנחנו כמובן מקווים שזה יכסה גם מתנדבים שיוצאים לאזורים אחרים, כמו אתיופיה ומדינות אחרות.
נדב גולני: אני ממשרד המשפטים ואציין שמרבית הנושאים שנדונו כאן בדיון לא נוגעים אלי, לעבודה שלי במשרד המשפטים, כל מה שנדון כאן בנוגע לסיוע ההומניטרי מחוץ לישראל, וגם מה שנוגע לישראל, כפי שציינה יושבת-ראש הוועדה, השאלות צריכות להיות מופנות בראש ובראשונה לרשות האוכלוסין שאני מבין שלא נמצאים כאן.
אמילי חיה מואטי: וחבל שכך.
אסנת חיטרון: שלום לכולם, אני אגיד קודם כל רוצה להצטרף לברכות על הדיון החשוב הזה.
אסנת חיטרון: אני רוצה לדבר על הנושא של סחר בנשים ועל הפגיעות הרבה של אותן נשים אוקראיניות שבורחות לישראל מאזורי לחימה.
אסנת חיטרון: חברת הכנסת מואטי, שאלת האם הגיעו דיווחים ספציפיים על ניסיונות שידול - - -
אמילי חיה מואטי: אני רק רוצה להגיד שברגע ששאלתי את זה, יש כל כך הרבה אנשים שצופים בנו עכשיו בלינק, שאני מקבלת המון הודעות ודוגמאות.
אסנת חיטרון: גם אנחנו קיבלנו הודעות על זה והייתה גם כתבה של מיכל פעילן בנושא הזה בכאן 11.
אמילי חיה מואטי: וגם של הדר מידיעות אחרונות, שגם פרסמה.
אסנת חיטרון: אז כן, מגיעים דיווחים רבים ואכן הפעילות היא רבה, מדובר בנשים שנמצאות במצב בו כל עולמן השתנה באופן פתאומי, בכל הצרכים החיוניים שלהן הן הפכו להיות תלויות בחסדים של גורמים אחרים.
אסנת חיטרון: אנחנו פועלות בעצם באופן מאוד אינטנסיבי בשבועות האחרונים מאז תחילת הלחימה לצמצם את הפגיעות הזאת יחד עם עוד ארגונים וביחד עם משרד המשפטים ומשרד הרווחה.
אסנת חיטרון: אז קודם כל אני כן רוצה להזכיר פעילות מאוד חשובה שכבר נעשתה, גם יחד עם משרד המשפטים ומשרד הרווחה.
אסנת חיטרון: אנחנו הובלנו מערך של הסברה והגברת המודעות בנתב"ג, שכולל פלייר ושלטים שמוצבים בנתב"ג.
אסנת חיטרון: בפלייר מפורטים בעצם סימני אזהרה שנשים שמגיעות - - -
אמילי חיה מואטי: יש דרך להעלות את הפלייר הזה?
אמילי חיה מואטי: גם של משרד המשפטים וגם של - - -
אסנת חיטרון: אני כמובן יכולה להעביר את הכול.
אסנת חיטרון: אז מדברים על סימני אזהרה ויש שם את הפרטים של מרכז הסיוע של משרד הרווחה והזמנה לפנות לעזרה בכל מצב של סכנה, סימני אזהרה – כמו למשל, אם מבקשים ממך דרכון אל תתני אותו, אם מציעים לך לינה בחינם – תהיי ערנית – כל סימני האזהרה שאספנו מכל ארגוני השטח.
אסנת חיטרון: אז זה דבר מאוד חשוב ומבורך שנעשה.
אסנת חיטרון: מעבר לזה חשוב לי להגיד שהרבה מאוד מהנשים נתפסו וכבר נמצאות מפוזרות בארץ, ואנחנו רוצים גם להגיע אליהן עם החומרים האלה, כי מודעות זה דבר מאוד קריטי בהקשר הזה.
אסנת חיטרון: אשמח לכל עזרה בנושא הזה ממשרדי הממשלה להפיץ את החומרים האלה במוקדים הרלוונטיים.
אסנת חיטרון: כי באמת, בנקודת הזמן הזאת נתב"ג זה כבר לא נחשב.
אסנת חיטרון: נושא של פרנסה.
אסנת חיטרון: בגלל שמדובר באוכלוסייה מאוד פגיעה, אוכלוסייה שתהיה כאן לזמן לא ידוע, שכרגע נסמכת בעיקר על המשפחה – במצב כזה לא ניתנת שום אפשרות להתפרנס ואין בעצם על מה לסמוך חוץ מאשר על עזרה של אחרים – גם, הדבר הזה מאוד מגדיל את הסיכון ואת המודעות ליפול כקורבן לסחר ולניצול לזנות, בגלל האובדן של כל מקורות הפרנסה ורשתות התמיכה המוכרות.
אסנת חיטרון: אז הנושא הזה של אישורי עבודה והיכולת להתפרנס הוא מאוד חשוב.
אסנת חיטרון: העמדה של המדינה כרגע היא, כפי שאנחנו יודעים, שלא יינתנו בכלל אישורי עבודה.
אסנת חיטרון: אז זה בעצם עוד עניין שמאוד חשוב לשים לב אליו.
אסנת חיטרון: חוץ מזה אנחנו באמת רוצים לברך על המוקד של משרד הרווחה, שהוקם.
אסנת חיטרון: הוא נותן מענה רחב לצרכים בסיסיים.
אסנת חיטרון: חשוב לנו לציין שיש צורך עדיין לשפר את זמן המענה.
אסנת חיטרון: כרגע הוא בעיקר בשפה העברית וכדי לעבור לאוקראינית לוקח הרבה זמן.
אסנת חיטרון: בנוסף, יש שם כל מיני בעיות, אני לא רוצה להלאות אתכם פה.
אסנת חיטרון: יש שם צליל חיוג רגיל, אבל אין שום דבר שמאותת שעומדים לענות לך.
אסנת חיטרון: ההמתנה היא ארוכה, אז מי שמתקשר עכשיו - - -
אמילי חיה מואטי: את לא מלאה אף אחד, אשמח לדבר אתך לאחר מכן ותעבירי לי את נקודות הביקורת וננסה לראות מה עושים עם זה הלאה.
אסנת חיטרון: הנקודה היא שהמוקד הוא מאוד חשוב אבל צריך לשפר את ההפעלה שלו.
אסנת חיטרון: חוץ מזה המענים שציינו כאן של משרד הבריאות, אנחנו מברכות על זה.
אסנת חיטרון: אני כן רוצה להזכיר את החשיבות של מענה הבריאות, ומעבר לבריאות הפיזית נדרש איזשהו מהלך שייתן מענה נפשי כלשהו ואתם יודעים שבטיפול בטראומה כמה שזה ניתן יותר מהר וגם יותר מידי, זה מה שישפיע על ההתפתחות של פוסט הטראומה בהמשך.
אסנת חיטרון: לכן נדרש איזשהו מערך שייתן מענה גם נפשי בשפה האוקראינית.
אסנת חיטרון: הנושא הנוסף שכבר הוזכר פה זה הנושא של הרחקה אוטומטית על רקע חשד לעיסוק בזנות.
אסנת חיטרון: אתמול התפרסמה כתבה במקום הכי חם בגיהינום שסיפרה על אישה שהגיעה לפה ונערך חיפוש בטלפון שלה – חיפוש באופן לא חוקי.
אסנת חיטרון: הייתה איזושהי הסכמה שניתנה, ברור שההסכמה הזאת היא לא בעלת תוקף, והיה איזה חשד שהיא מגיעה לעסוק פה בזנות.
אסנת חיטרון: היא פשוט הורחקה.
אסנת חיטרון: במצב כזה אנחנו לא יודעים מה עלה בגורלה, אנחנו לא יודעים מי הגופים שמאיימים עליה.
אסנת חיטרון: להבנתנו לא נעשה שום ניסיון גם להבין מי ניסה להביא אותה לפה ולסחור בה, לנסות לתשאל, להבין מה הרקע, להציע לה אולי סיוע.
אסנת חיטרון: המדיניות היא שעל המקום תוך מספר שעות להחזיר אותה לאזור הלחימה, והדבר הזה הוא מאוד מאוד בעייתי.
אסנת חיטרון: אנחנו גם מפספסים כך את ההזדמנות לנסות להבין מי האנשים שמנסים לנצל פה את הנשים האלה, ואז כמובן אותן נשים חוזרות למצב סיכון, ולא מקבלות שום עזרה.
דינה ליסננסקי: תודה רבה לגברתי היושבת-ראש.
דינה ליסננסקי: אני רוצה לדבר על הפערים הקיימים נכון לעכשיו.