GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קרין קביטקה: אני יכולה להגיד שגם בוצעו ממש בשבועות האחרונים שיחות וקיימו דיונים גם עם הקואליציה לטראומה ומחלקת אוכלוסייה שהם אלה שאמונים על התחום הזה של ניתוח החוסן של האזרחים ומתן המענה, ואני סבורה שבטח גם אחרי שהם יוציאו את ההתייחסות בצורה סדורה, אז נראה את הדברים גם על פי התו"ל שאנחנו כתבנו לנו ואנחנו יודעים להתייחס אליו.
קרין קביטקה: כן ראינו עוררות של התושבים בפלטפורמות השונות, שדואגים.
קרין קביטקה: אנשים מחפשים מידע ואנשים מחפשים לקבל הנחיות ברורות.
נירה שפק: תוך כדי האזרחים ביקשו לצאת, להיכנס, להישאר בבית, לא להישאר בבית.
קרין קביטקה: לקבל את המידע.
קרין קביטקה: הצורך המרכזי היה מידע.
נירה שפק: האם הוקם מוקד?
נירה שפק: אני שואלת שאלות שראיתי את חלקן אבל אני רוצה לדעת אם הן גם הגיעו אליכם.
נירה שפק: אזרחים באו ואמרו, אני נשאר בבית?
נירה שפק: לא נשאר בבית?
נירה שפק: האם אני יכול לצאת לעבודה?
נירה שפק: לא יכול לצאת לעבודה?
נירה שפק: האם יש דרכים חסומות כתוצאה מזה שאני צריך להגיע?
נירה שפק: האם יש אזורים מסוימים שאני לא יכול להגיע?
נירה שפק: זה הודעות שגם לדעתי בעירייה התקבלו.
חנן פרץ: סליחה, את מדברת על האירוע עצמו של הפיגוע?
חנן פרץ: אכן המשטרה נתנה הנחיה לא לצאת.
נירה שפק: אני לא מדברת על המשטרה.
נירה שפק: אחד הדברים האלה באים ואומרים לנו גם מה מידת הביטחון, מה מידת הורדת המידע.
נירה שפק: אני מתעניינת באזרחים, אני לא מתעניינת במשטרה.
נירה שפק: בשביל זה יש לנו בט"פ, יש לנו גופים.
חנן פרץ: כן, האזרחים קיבלו הנחיה ברגעים הראשונים לא לצאת, כי חששו.
חנן פרץ: זה היה רק בשעה - - - , אבל אחרי זה שחררו.
נירה שפק: אני אתן דוגמה ממקום אחר.
נירה שפק: גם כשאומרים, ירי, כנסו, בעוטף עזה, מרכזי המידע והמוקדים ופיקוד העורף מפוצצים בשאלות של אזרחים, ויושבים אנשים בצד השני שעונים להם עם הנתונים.
נירה שפק: אצלכם יש גם מוקד כזה.
רם גלובקה: אצלנו יש מוקד 106 שעונה לאזרחים והוא תוגבר באותו יום.
רם גלובקה: זה חלק מהפק"ל הזה, שהוא מתוגבר כשיש אירוע כדי לענות יותר לתושבים ולתת להם את ההסבר ואת המענה, כשנציג בשטח חובר לחפ"ק והוא עם המשטרה בקשר כדי להעביר את המידע הנכון לתושבים.
נירה שפק: כן, בגלל זה לא שאלתי אתכם, שאלתי את פקע"ר.
קרין קביטקה: אני אתייחס.
קרין קביטקה: אני אגיד שמבחינתו האחריות היא לא הייתה תחת פקע"ר, כי כולנו יודעים, ברגע שיש שעת התקפה או מצב מיוחד בעורף שבאמת זה הסמכות והאחריות של פקע"ר, שם אנחנו נמצאים עם כל הכוחות.
קרין קביטקה: יקל"ר תל אביב מונה כ-30 אנשים ובאמת באירוע הזה ראינו את מפקדת היקל"ר מגיעה בזמנים מאוד מהירים אל הרשות המקומית, אבל מבחינת ההסברה, ההסברה לא הייתה תחת אחריותנו ולכן לא ראינו אנשי פקע"ר יושבים במוקד המידע.
קרין קביטקה: מבחינת הנתונים שנכנסו, השאילתות שעלו מהאזרחים, אז אני אבקש שיעבירו את הנתונים בצורה סדורה.
קרין קביטקה: אני אתייחס לכך שבאמת מפקדת היקל"ר נכחה במקום.
קרין קביטקה: היא באמת בת-בית בתל אביב והיא באמת מהמובילים ביקל"רים שלנו.
קרין קביטקה: באותו יום היא הייתה מגויסת למילואים באירוע אחר לחלוטין, ובאמת היא שמעה על דבר האירוע, אז היא הגיעה למקום לאחר שיח עם מפקד מחוז דן.
קרין קביטקה: היא הגיעה לשם בשביל להיות הקישור והחיבור בין פיקוד העורף לבין הרשות המקומית, ובמידת הצורך ויעלו צרכים שניתן לסייע, אז להיות שם כדי לתת את המענה המהיר הזה, ובאמת היקל"ר, יחידת הקישור לרשות, כשמה היא, היא שם בשביל.
נירה שפק: אנחנו לא נכנסים לגופם של אנשים ואני רוצה שלא תיקחו אותי לשם, אבל הציגו כאן בתיק.
נירה שפק: בתיק הזה אני ארצה לראות או שאתם תאמרו לי, שמופיע בסדר פעולות שבהינתן אירוע חירום פח"עי, מפקדת היקל"ר במקרה הזה צריכה לחבור לרשות ויש לה גם מה הנושאים שהיא צריכה לעשות.
נירה שפק: פיקדתי על יקל"רים, אני יכולה להשתמש בניסיוני.
נירה שפק: יש סדר פעולות.
נירה שפק: האם זה מופיע?
נירה שפק: אחד הדברים שאנחנו אומרים זה שכוחות מילואים לא עולים על מדים ונוסעים, לא משנה אם הם היו במילואים באותו יום או לא היו במילואים, לכן אני רוצה לשים את זה בצד.
נירה שפק: האם יש סדר פעולות שמפקד יקל"ר או מפקדת יקל"ר חוברים לרשות אם נפתח חמ"ל רשותי לרשות, ואם לא, לחמ"ל הביטחוני שיש, יושב משם, מקבל הנחיות מפיקוד העורף?
נירה שפק: ברגע שיש נציג, ואת אומרת שמפקד המחוז אמר את זה, זאת אומרת לא באים אנשים כדי להסתובב, באים לסדר פעולות.
נירה שפק: אם יש סדר פעולות, אז מה היה סדר הפעולות?
נירה שפק: מה הפעולות שנעשו ומה התוצרים שהתקבלו?
נירה שפק: אנחנו פה נדבר במקצועיות.
נירה שפק: אני לא רוצה לשמוע על מישהו שהגיע והרים טלפון.
נירה שפק: לפני כן ראש אגף סיירת ביטחון אמר כמה דברים על סדר הפעולות שלהם.
נירה שפק: בשום דבר כזה הוא לא הציג שפיקוד העורף חובר.
נירה שפק: פיקוד העורף אמר בהכנה לדיונים פה, שהם לא רוצים להגיע כי אין להם נגיעה, זה לא בתחום אחריותם, ואת עכשיו אומרת לי דברים אחרים.
נירה שפק: אני לא עושה כאן תחקיר.
נירה שפק: אני רק אומרת, התפקיד שלנו בדיוק להיות כאן על הדברים האלה.
נירה שפק: במקום כל אחד להתחפר בעמדתו ולהכין את עצמו לאצלי הכול בסדר.
נירה שפק: לא! יש לנו חובה לאזרחים.
נירה שפק: באתי מה"ירוק".
נירה שפק: בהרבה מקומות אימצנו את חיל האוויר.
נירה שפק: חיל האוויר, גם במבצע הכי מוצלח שלהם ייכנסו בטייסת ויעשו תחקיר וכל אחד קודם כל יצביע על מה לא, ויהיה חשיבה, ושם מותר לכל אחד להגיד הכול, למה?
נירה שפק: כי התפקיד והמשימה שלנו היא לראות שעשינו הכול, למדנו וגם אם היינו בריבוע מסוים, מה למדנו מהאירוע הזה.
נירה שפק: ההתחפרות של כל אחד ב'אצלי הכול בסדר', לא יעבור את הוועדה הזאת כי לי יש אחריות, לא רק לי, אבל פה כיושבת-ראש ועדת המשנה לביטחון התושבים, לראות שאנחנו כולנו עושים הכול כדי שזה יקרה, ואם קרה דבר כזה, אוקיי, אז הגיע יקל"ר, בואו נתקן את הפק"לים, בואו ניתן לו סדר פעולות.
נירה שפק: לא יהיה יותר 'מי פנוי באלנבי, מסתובב'?
נירה שפק: להגיד מי פנוי באלנבי זה ביטוי, ובמקרה הספציפי הזה זה גם קרוב ותל אביב, אבל אני רוצה לעשות סדר בדברים האלה כי אם מאחורי הפעולות האלה משרדי ממשלה צריכים להיערך, אם בתקציבים, אם בתקנים, אם במשאבים, אם צריך להכין את הרשות לתרחישים מסוימים.
נירה שפק: ב-2016 זה לא הופיע למרות שהיו בעבר דברים כאלה.
נירה שפק: בואו נלמד את הדברים האלה, בואו נכניס אותם, בואו נטפל בהם ואז נדע אם רק אחד צריך להגיע או אולי אוכלוסייה צריכה להגיע, הסברה צריכה להגיע.
נירה שפק: מי קבע מי מגיע?
נירה שפק: זה דברים שהם קריטיים.
נירה שפק: בנימה אישית אני אומרת, מכיוון שאת ספציפית, שאת הנציגה פה בדיון, חווית את זה וראית איך היה X שהפכנו ל-Yבגלל דברים כאלה, שהראש היה פתוח, זה מה שאני מצפה.
נירה שפק: אני פה לוודא שזה מה שיקרה.
קרין קביטקה: אני אתייחס לעוד שני דברים שעלו.
קרין קביטקה: מבחינת מתי אנחנו מגיעים, פיקוד העורף, רח"ל, משרדי הממשלה לבצע ביקורת על הנהלים, על הפק"לים ברשויות המקומיות, אז באמת אחת לשלוש שנים הרשויות המקומיות מבצעות ביקורת ואנחנו מגיעים יחד עם משרדי הממשלה ועושים תהליך הכנה יחד עם הרשות המקומית ושם פותחים את הפק"לים ובוחנים את כל התהליכים, את המענה שהרשות יחד עם ארגוני החירום שהיא עובדת איתם, נותנים את המענה.
קרין קביטקה: ביקשתי שיתנו לי רגע את הנתון מתי בוצע בפעם האחרונה, לשאלך גבירתי.
קרין קביטקה: מבחינת התרגול המשותף של משרדי הממשלה עם העיר תל אביב לתרחיש מלחמתי, אז אני אגיד שב-6 בדצמבר 2021 תרגלנו במרכז ההפעלה.
חנן פרץ: היא דייקה אותי בתאריך.
קרין קביטקה: אז תרגלנו באמת יחד עם משרדי הממשלה, רשות חירום לאומית, עיריית תל אביב, ובעצם ליווינו וסייענו ועטפנו את הרשות כדי לבחון את המענה שהיא נותנת לאירועים מלחמתיים.
קרין קביטקה: עד כאן.
נירה שפק: ואני אוסיף לכם כדי שנהיה שלמים עם הנתונים, שאחת לשנה כשיש תקציב לרח"ל ותקציב לרשויות, חייב להיות הליך שבו עושים אישור לאיך הרשות נערכת בתקציבים ואיך היא מממשת אותם בתוכנית השנתית שלה, וחלק מזה זה איך זה נותן מענים לתרחישים, ולכן יש כאן גם מופע אחד כזה לפחות שבחרתי להעלות כאן.
נירה שפק: יש עוד הרבה אחרים.
נירה שפק: מעבר לזה שפעם בשנה מתקיים תרגיל חירום לאומי ושבוע חירום לאומי שהיה, שתורגל, וגם שם אמורים להעלות דברים שהם בסיס ארצי ועוד מה שנקרא לכל רשות את ההתאמה שלה אל מול המחוז הרלוונטי, אל מול הנפה הרלוונטית.
נירה שפק: הרי לא סתם הקימו מחוזות ונפות.
קרין קביטקה: מחוזות, נפות, יקל"רים.
נירה שפק: ויקל"רים, נכון.
נירה שפק: תרצי לשתף בעוד משהו?
קרין קביטקה: עד כאן לבינתיים.
נירה שפק: אני אומר כמה דברים שחשוב לי.
נירה שפק: אחד הנושאים המרכזיים שאני אעסוק בהם זה נושא מערך ההסברה.
נירה שפק: אחד התחקירים הגדולים שהיו ב"צוק איתן" היו בין דוברות להסברה וצנזורה.
נירה שפק: צנזורה אני שמה בסוגריים כי הנושא התחקיר היה בין דוברות להסברה, ויש שם לקחים שכשאני מסתכלת עליהם רוחבית, אני לא בטוחה שהם יושמו.
נירה שפק: אני מאוד רוצה שכל הגופים רגע יקראו ויבינו.
נירה שפק: אזרחי מדינת ישראל רוצים לקבל מידע.
נירה שפק: אותם לא מעניין אם זה אברהם מפיקוד העורף, רינת ממשטרת ישראל או צביקה מדוברות העירייה או, אני לא אגיד שם כי אין דבר כזה, ראש מטה ההסברה של משרד ראש הממשלה שמתכלל את כל הנושאים של הדבר הזה, אבל ההסברה היא לא רק אם להיכנס או לצאת.
נירה שפק: ראינו את פיקוד העורף עובד נפלא בדברים האלה.
נירה שפק: מה אומרים לילדים?
נירה שפק: האם הילד צריך לכבות את הטלפון?
נירה שפק: אני דיברתי עם הורים שאומרים לי שהילדים בטיפולים.
נירה שפק: הם לא גרים בתל אביב.
נירה שפק: הם גם לא גרים בעוטף עזה.
נירה שפק: הם היו צמודים לטלפון וראו את המראות, כי הנושא הזה הוא מהותי.
נירה שפק: מה עושים עם אנשים עם מוגבלויות?
נירה שפק: לפיקוד העורף יש אגף שלם שמסביר את הדבר הזה.
נירה שפק: זה לא החד-חד אג"מי למה, אלא איך שומרים על החוסן של המדינה הזאת.
נירה שפק: כל המערך הנפלא הזה לא בא לידי ביטוי, ואני שואלת למה לא כתחקיר.
נירה שפק: אני רוצה לדעת, אולי באמת הוא לא צריך לבוא לידי ביטוי ואולי הוא כן?
נירה שפק: ואולי מישהו שכח אותו בסדר הפעולות?
נירה שפק: ואולי לא אישרנו נכון את הגורמים בגופים וברמות השונות כדי שזה יקרה?
נירה שפק: ומה קורה עם מחלקות הרווחה ומה קורה ביום שאחרי?
נירה שפק: פיקוד העורף, כוחו הענק הוא ביום שאחרי, כי שהולכים לעשות כל אירוע גם ביטחוני, מלחמתי, שזה מובהק, הוא נסמך על דברים שהוצבו על כתפי האזרחים, רובם מנטליים.
נירה שפק: כשבאים ואומרים, מה אורך הנשימה שיש למדינת ישראל או צה"ל או כל גוף אחר לנהל את המלחמה הבאה, היא לא בפעם אחת.
נירה שפק: אני מזכירה לכולם שאיום המנהרות היה שבר בעוטף עזה, והוא ניבנה על שנים של חוסר אמון, שלא סיפרו לנו, לא אמרו לנו, לא הכינו אותנו.
נירה שפק: לא רוצים להגיע לשם עוד פעם.
נירה שפק: אנחנו לא רוצים להגיע לשם עוד פעם, ולכן רצוני פה שנשב ונלמד, ולא צריך אותי פה בוועדה.
נירה שפק: הגופים צריכים ללמוד.
נירה שפק: אנחנו מספיק זמן אחרי, כי כמו שאמרתם, הערכת מצב והתדרדרות, אף אחד לא מבטיח לנו מה יקרה שבוע הבא, ואיך נדע שבוע הבא, אני אתן כן מפיקוד העורף אבל לא מהתחום שאני הגדרתי לדיון הזה.
נירה שפק: בכל מקום צריך לפתוח חמ"ל משותף.
נירה שפק: זה פק"ל פיקוד העורף.
נירה שפק: העירייה צריכה לדעת איפה הוא, פיקוד העורף צריך לדעת, נציג צה"ל צריך לדעת, ואני שואלת האם בחמ"ל המשותף כשזה קורה עם כוחות מיוחדים, צריך להיות נציג אחר ולא פיקוד העורף או שפיקוד העורף מתכלל את כולם?
נירה שפק: כי פיקוד העורף מתכלל את ההסברה בכל מקום, גם בגזרות בט"ש.
נירה שפק: אלוף הפיקוד המרחבי מגדיר מה הוא רוצה, אבל המדברר והמסביר הלאומי הוא פיקוד העורף, ולכן מי שיעלה זה מסבירני פיקוד העורף ולא מסבירני אוגדת עזה או אוגדה 36 או 210.
נירה שפק: אני רוצה לדעת האם פה עשו מחשב?
נירה שפק: והיו מספיק אירועים בעבר.
נירה שפק: כשאני שואלת בדיון אחר שאני נוכחת בו, מי יודע איזה כוחות צבאיים היו?
נירה שפק: אף אחד, גם לא משטרת ישראל.
נירה שפק: מי ידע לזהות בין אזרח שמסתובב עם נשק והיו כאלה, לבין מסתערב שמסתובב עם נשק?
נירה שפק: מה, אנחנו צריכים להרוג אחד את השני?
נירה שפק: אז זה לא הנושא של הוועדה הזאת, אני אעלה אותו בוועדות אחרות, אבל אם היה גוף מתכלל שבו יחליטו, צה"ל הגדול או פיקוד העורף אומר, חבר'ה, מסתובבים פה 1,2,3,4, היינו יודעים.
נירה שפק: אם היה נפתח כמו בתו"ל, תת-תדרוך כתבים שניתנים להם הנחיות, עם איזה כוחות להיכנס, אני לא מדברת על זה אג"מית.
נירה שפק: אני אומרת, מה התוצר של זה עשה לחוסן האזרחי?
נירה שפק: כשבן אדם יושב בבית ושומע כתבת עומדת ואומרת, עוברים מבית 148 דיזנגוף ל-150, זה היה מ-146 ל-148, מה קורה לבניינים האלה?
נירה שפק: מי מטפל בהם?
נירה שפק: מי אומר להם?
נירה שפק: מי בכלל אומר, חבר'ה, אל תגידו את זה?
נירה שפק: אתם לא מבינים כמה טיפולים נפשיים יהיו.
נירה שפק: כמה עכשיו אנשים בטיפולים נפשיים.
נירה שפק: אנחנו נשמור על הדברים האלה, והתפקיד שלי לראות שהמשרדים והגופים הרלוונטיים יערכו לנושא הזה.
נירה שפק: אני אומר כמה דברים ואני אסכם את הדיון הזה.
חנן פרץ: אפשר ברשותך גבירתי, מילה אחת?
נירה שפק: מכיוון שאנחנו כאן מעט - - -
חנן פרץ: אני רואה.
חנן פרץ: אני מגיע לוועדות ובדרך כלל אחרי דקה - - -
נירה שפק: זה לא דיון סקסי.
נירה שפק: זה עוסק באזרחי מדינת ישראל.
חנן פרץ: לא, לא, זה סקסי, זה חשוב.
חנן פרץ: אני מצטער שזה מה שמצטייר, בטח לא מבחינתנו.
חנן פרץ: מאוד חשוב לנו העניין הזה.
נירה שפק: אנחנו פה לעבוד.
נירה שפק: מי שמכיר אותי, יודע שכנראה הדיון הזה זה פעם אחרונה שהוא מתנהל ככה.
חנן פרץ: הספקתי גם להתרשם מהידע שיש לגבירתי בתחום.
חנן פרץ: בוא נגיד ככה, בשפתנו העממית, אי אפשר "לערבב" אותך.
חנן פרץ: אני רוצה כן לומר משהו שהוא חשוב.
חנן פרץ: אני לא רוצה לדבר באמת ברמה הכללית.
חנן פרץ: אני לא רוצה לדבר, מי האחראי, איך, כמה.
חנן פרץ: הדברים נאמרו גם לא מעט בתקשורת, ככה שאני לא פה בשביל לבקר חלילה לא את משטרת ישראל, לא את צבא הגנה לישראל.
נירה שפק: חס וחלילה.
חנן פרץ: ולא את התקשורת שגם שם הייתה מאוד פעילה.
חנן פרץ: הייתה רק צריכה לכוון בדיוק לאיפה להגיע כדי לתפוס את המחבל.
חנן פרץ: זה היה באמת אירוע חריג.
חנן פרץ: אני 24 שנה בתפקיד.
חנן פרץ: הייתי בכל הפיגועים שהיו בתל אביב, מהדולפינריום, וזה היה אירוע קשה.
חנן פרץ: זה היה אירוע שהוא מבחינה תודעתית, ואת דיברת על זה ובאמת דייקת את זה בצורה הכי נכונה מבחינת החוסן.
חנן פרץ: אמנם הפיגוע, אני אומר באמת, חלילה שלא יצטייר.
חנן פרץ: הוא לא היה פיגוע קשה כמו שאנחנו מכירים בעבר, אבל הקושי שנוצר מהפיגוע הזה בעקבות התמונות והסרטונים והאנדרלמוסיה, זה גרם להמון חרדה ואנחנו הרגשנו את זה דרך אגב, עם ההורים שלא שלחו את הילדים למוסדות החינוך.
נירה שפק: כמה ימים לא שלחו?
נירה שפק: בדרך כלל זה שלושה ימים.
חנן פרץ: דווקא במקרה בפיגוע של דיזנגוף, אני עליתי גם לתקשורת.
חנן פרץ: ראש העיר שלי דיבר בכל הרשתות.
חנן פרץ: יצא שבאמת זה היה יום שישי וזה היה פסח, אז גם לא היו מועדוניות, אבל היית צריכה להבין שזה מה שעניין אותם.
נירה שפק: אם זה היה קורה ביום ראשון, ביום שגרה, מערכת החינוך בעיר תל אביב הייתה קורסת.
נירה שפק: אנשים לא היו יוצאים לעבודה כי הם היו נשארים עם הילדים בבית.
חנן פרץ: זה קרה לנו בפיגוע הקודם עם נשאת מלחם שלא ידעו במשך כמה ימים.
נירה שפק: מכיוון שקראתי את התחקירים ואני עשיתי שיעורי בית, אז אנחנו יודעים מה היה.
נירה שפק: בגלל זה אנחנו לא הולכים לפי אירוע אחד.
חנן פרץ: אני מסכים איתך ואני חושב שהדברים פה הם באמת חשובים על המקרו, לא על המיקרו, אבל אני רוצה להגיד לך שבאמת אצלנו לצערי אנחנו כל כך למודי ניסיון ואנחנו כל כך היינו מוכנים לזה ברמת הרשות, ברמה באמת הכי גבוהה, הכי ערנית, הכי דרוכה שיכולה להיות.
חנן פרץ: את כל שאר הגופים, אני סומך על הכנסת ועל המדינה שתעשה את הפקת הלקחים שלה.
חנן פרץ: עד כאן.
נירה שפק: אני רק רוצה להגיד קודם כל לעצם הדיון, אחד, שמה שהיה צריך להיות מוצג בדיון, מכלול הפעולות שביצעו גופי החירום בהקשר העורף במהלך האירוע ואחריו, לא הוצג.
נירה שפק: לבוא לכאן ולהגיד לי בצורה לא מקצועית, גופים שמגיעים לוועדות בכנסת ישלחו התייחסות רשומה בכתב כדי שנוכל ללמוד אותה, לקרוא אותה, ולא קיבלתי, אז אצלי בוועדה אני תמיד מבקשת לקבל.
נירה שפק: לדיון הבא אנחנו נבקש, כולל כל הדברים שנאמר כאן.
חנן פרץ: אנחנו לא קיבלנו דרישה כזו אבל בשמחה.
נירה שפק: אני אומרת פה קודם כל שאני מכבדת ומאוד מודה לאלה שבאו ואלה שאכפת להם.
נירה שפק: זה לא אומר שלאחרים לא אכפת, אבל אלה שפה הוכיחו שהם באו כי הנושא הזה הוא נושא בליבה שלהם קודם כל, ודבר שני, יש להם את האחריות כי מחר בבוקר זה יכול לקרות עוד פעם.
נירה שפק: אני אומר משהו אישי.
נירה שפק: אסף ואני דיברנו הרבה, לבטל את הדיון, לא לבטל את הדיון.
נירה שפק: הופעלו עליי מלא לחצים לבטל את הדיון הזה, אז אחד, אני אומרת פה ושישמעו גם בנושאים אחרים.
נירה שפק: תחסכו את הטלפונים האלה.
נירה שפק: כשאני מחליטה לעשות משהו, אני אעשה אותו ואני לא אבטל אותו כי למישהו יש בעיה עם הדיון הזה.
נירה שפק: כשחשבתי לרגע אם באמת אני אבטל את הדיון, מה המשמעויות של זה בקטע הענייני, אמרתי לעצמי, נירה, ואם מחר בבוקר קורה אירוע וחס וחלילה נהרג מישהו או מישהי?
נירה שפק: כשאני אמרתי, וואו, אם היו עושים את הפעולה הזאת, יכולנו להציל את החיים שלו, לא הייתי ישנה בלילה, אז לא נבטל את הדיון הזה ולכן החלטתי לא לבטל את הדיון הזה.
נירה שפק: אני אומר שני דברים.
נירה שפק: ביום האירוע אני הייתי שם.
נירה שפק: הייתי בפאנל ביטחוני בבית בן גוריון, מטר משם.
נירה שפק: אני יוצאת משם ואני שומעת שמתקדמים עכשיו בדיזנגוף פינת בן גוריון.
נירה שפק: חניתי בצד המערבי.
נירה שפק: חנינו ליד הירקון.
נירה שפק: יצאתי משם רבע שעה לפני האירוע.
נירה שפק: בעלי ליווה אותי ואמרתי לו, בוא נלך לשבת בדיזנגוף, מה שנקרא, חברי כפר עזה יוצאים לדיזנגוף, ואני אומרת לו, בוא נלך ימינה.
נירה שפק: עמדנו עם הפנים לבית בן גוריון ואמרתי לו, בוא נלך ימינה, והוא אומר לי, אבל האוטו חונה בצד השני, בוא נלך לשבת על הים, ועמדנו שם כמה דקות והתלבטנו לאן ללכת.
נירה שפק: בדרך כלל אני אסרטיבית יותר, הפעם הוא ניצח והלכנו לכיוון הים.
נירה שפק: תוך כדי ההליכה אני הסתכלתי על זה מהזווית האזרחית, רצו אנשים וצרחו, תברחו, תברחו, הורגים כאן, ולא ידעתי כלום.
נירה שפק: הסתכלתי בטלפון, כלום.
נירה שפק: הרמתי טלפון לאנשים שגרים שם, שאני מכירה אותם.
נירה שפק: אין כלום.
נירה שפק: אחת מהן גרה על דיזנגוף, אומרת לי, רגע, אני פותחת את המרפסת.
נירה שפק: היא הייתה יותר דרומה.
נירה שפק: היא לא ראתה.
נירה שפק: לא ידענו מאיפה.
נירה שפק: מכוניות נוסעות ועושות פרסה על דיזנגוף וחוזרות בבן גוריון וצורחים לי אחת מהן.
נירה שפק: חברה יקרה שאיתי אומרת לי, נירה, צורחים לא לנסוע על דיזנגוף, אל תיסעי על דיזנגוף, מה את הולכת לאוטו?
נירה שפק: ואני התחלתי לאסוף נתונים מהאנשים שרצים ברחוב.
נירה שפק: היה כאוס.
נירה שפק: לא היו חסימות.
נירה שפק: אני חציתי את דיזנגוף במקום שזה קרה.
נירה שפק: א-ב של מחסומים.
נירה שפק: אצלנו בעוטף יש מחסומים.
נירה שפק: אומרים לרבש"צים, תוריד, בום, יורד המחסום באותו רגע ונסגר.
נירה שפק: אולי צריך ללמוד מזה משהו, לא יודעת.
נירה שפק: הרי אי אפשר לשים מחסומים על כל העולם.
נירה שפק: אני לא יודעת, אני לא רוצה להיכנס לקטע האג"מי.
נירה שפק: אני הסתכלתי על אזרחים.
נירה שפק: אני ראיתי אזרחים עוצרים אוטו בצד, לא מצליחים לנשום.
נירה שפק: ניסיתי לאתר אנשים שידעתי שהם שם, והם פשוט לא תפקדו וחיכו לבן משפחה שיבוא לאסוף אותם.
נירה שפק: מה קרה לאנשים השקופים האלה?
נירה שפק: שמעתי את מה קורה בתקשורת, וכן, גם בצד המקצועי הקשבתי ואמרתי, מה קורה פה?
נירה שפק: מה קורה פה?
נירה שפק: למה צריך לעשות את הדבר הזה?
נירה שפק: זה דבר אחד ברמה האישית שחוויתי ויכולתי להיות כנראה חלק מהדבר הזה.
נירה שפק: אתם מכירים את תל אביב.
נירה שפק: הייתי על האירוע.
נירה שפק: כל הדרך חיכיתי לראות מי מרגיע את האזרחים, מי מטפל, שאומרים נפתח מוקד זה וזה, נט"ל נפתח, תדברו איתנו.
נירה שפק: מישהו נתן הוראה לגופים האזרחיים, להגיד להם, בואו?
נירה שפק: לא קרה.
נירה שפק: מה שקורה באירוע חירום.
נירה שפק: יכול להיות שזה לא קרה כי לא היה נוהל, אבל בוא נלמד.
נירה שפק: אנחנו אומרים מלחמה, זה מה שקורה?
נירה שפק: אולי גם פה זה צריך לקרות?
נירה שפק: מה עשינו כדי ללמוד את זה?
נירה שפק: הדבר השני, ברמה האישית שלי זה כתושבת עוטף עזה.
נירה שפק: לא מתעסקת בקטע הצבאי שלי כמפקדת גזרה בפיקוד העורף.
נירה שפק: כתושבת עוטף עזה אני יודעת מה קורה כשדברים לא מטופלים, לנפש של הבן אדם.
נירה שפק: אנחנו יודעים מה זה עושה.
נירה שפק: הלכתי ביום שישי האחרון לדיזנגוף.
נירה שפק: הלכתי עם המשפחה לשם, לראות מה קורה.
נירה שפק: היה מלא, בלונים והכול, אבל כל בית קפה שישבתי וכל מסעדה שם, ראיתי הורים עם ילדים שאומרים, רגע, איפה נשב, בחוץ או בפנים?
נירה שפק: אתה תשב פה ואני אשב מולך עם הגב.
נירה שפק: גם אצלי בבית זה נאמר.
נירה שפק: נשב פה או לא פה?
נירה שפק: בפנים זה טוב או לא טוב?
נירה שפק: זאת אומרת, יש כאן טראומה.
נירה שפק: מי מטפל?
נירה שפק: מי מתווך?
נירה שפק: אני לא אתן שהדברים יישארו ככה כמו שהם.
נירה שפק: זה התפקיד של כולנו בכל הרמות, ולכן אנחנו נקיים את הדיון הזה עם השאלות ששאלתי.
נירה שפק: אני מתעקשת שראש רח"ל בעצמו יגיע לכאן.
נירה שפק: ראש רח"ל הוא הנציג של משרד הביטחון שאמון על התחום, ראש החירום הלאומי שאמור לתאם.
נירה שפק: אני לא מכתיבה לצה"ל מי מגיע, מכבדת את כל מי שיגיע, רק אני מבקשת שיגיע עם כל הנתונים שביקשתי.
נירה שפק: אני מבקשת שיגיעו לכאן נציג השלטון המקומי, מועצות אזוריות, כי אנחנו לומדים.
נירה שפק: אנחנו במופע למידה.
נירה שפק: אני כן פתוחה, ואסף מנהל הוועדה, הוא איש מקצוע מצוין, שיבואו ויגידו שיש דברים שנצטרך לעשות בסגור, ואנחנו נכבד, כדי שאנשים ירגישו שצריך לפתוח וכדי שלא להלחיץ אחרים אולי עם הנתונים.
נירה שפק: אנחנו נעשה את הכול ברצינות.
נירה שפק: אני אחזור ואקרא את תפקידי הוועדה, ואני אומרת לכם, הוועדה הזאת תבדוק בנושאים של מוכנות העורף האזרחי וההכנה של כלל הגופים ועד רמת האזרח לקראת אירועים, שלא יקרו עלינו, אבל אם יקרו, שנעשה את זה הכי טוב שאפשר.
נירה שפק: כל גוף כזה, הוא יהיה.
נירה שפק: מי יהיה בדיון?
נירה שפק: כל מי שהיה באירוע ורלוונטי למה שהגדרתי, וגם מי שלא היה באירוע ואנחנו חושבים שהוא רלוונטי.
נירה שפק: לצערי סיימנו לפני הזמן אבל אני מקווה שהמסר עבר, ושיהיה לנו רק שקט ושלום.
נירה שפק: אמן.
חנן פרץ: תודה.
רם גלובקה: תודה רבה, דיון חשוב מאוד.
רם בן ברק: בוקר טוב חה"כ סופר, דוידוביץ, בוקר טוב לחה"כ פרוש.
רם בן ברק: אני רוצה לפתוח את הישיבה.
רם בן ברק: בוקר טוב לכולם, אני שמח לפתוח את הישיבה שדנה בחשיבות של ההתיישבות של מדינת ישראל לאורך הגבולות, בדגש על ההתיישבות בגבול הצפון ובגליל כמרכיב חשוב בביטחון שלנו.
רם בן ברק: אתם יודעים, אני אתן כדוגמה את קיבוץ חניתה.
רם בן ברק: קיבוץ חניתה הוקם בשנת 1938 כאיזושהי תגובה למרד הערבי הגדול, והרצון להקים יישובים בן לילה בשביל שהם יעזרו בהגנה.
רם בן ברק: לי יש קשר קצת אישי עם הקיבוץ, כי אחת מהמשאיות יצאה ממושב נהלל, איתמר בן ברק, דודי, הוביל את המשאית יחד עם אחרים, והם הקימו את הקיבוץ הזה שלימים גם קבע את הגבול הצפוני של מדינת ישראל בתוכנית החלוקה.
רם בן ברק: זאת אומרת, אין שום ספק שההתיישבות במדינת ישראל היא זו שקבעה את הגבולות והיא זו ששמרה על הגבולות, ושומרת עד היום לאורך כל השנים האלה.
רם בן ברק: התפקיד שלנו בכנסת והתפקיד שלנו כמדינה, זה לראות שהיישובים האלה מוגנים מספיק ויש בהם מקורות פרנסה, ואנחנו דואגים לאותם אנשים אמיצים שהתיישבו רחוק מאוד מהמרכז ושומרים על הגבולות.
רם בן ברק: אז אנחנו נפתח את הדיון.
רם בן ברק: סגן השר, אלון שוסטר, בבקשה.
אלון שוסטר: שלום, אני רוצה להודות ליוזמי היום, יום הגליל, זהו ההקשר, חה"כ סופר וחברתי רון בן משה, ולאמיצים שהגיעו, קודם כל מהצפון, דוידוביץ השכים קום, וגם לחברי הכנסת שמכבדים את האירוע.
אלון שוסטר: התחלת ב-1938, יו"ר הוועדה, ואני במהלך צוק איתן קיבלתי ספרון קטן שעוסק בפליטים יהודיים ב-48, כלומר בתש"ח.
אלון שוסטר: מסתבר שעשרה אחוזים מהאוכלוסייה היו פליטים, אבל בהקדמה שאותה אני מידי פעם משנן לעצמי, נתנו מבוא איזה סוג של פליטות הייתה ליהודים בארץ ישראל המתחדשת, והם התחילו מדצמבר 1919, כאשר פינו את הנשים והילדים מתל חי.
אלון שוסטר: כעבור חודשיים שלושה היה הקרב הגורלי, כפר גלעדי כבר הייתה שם, מטולה כמובן ומושבות אחרות, אבל תל חי מוכר ונחקק.
אלון שוסטר: למה אני מספר את זה?
אלון שוסטר: משום שהאירוע הביטחוני הקלאסי, שהוא אולי גם הקונצנזואלי, אתם יודעים, טרומפלדור נראה כסמל או נבחר כסמל גם למה שקוראים ימין וגם למה שקוראים שמאל, גם סוציאליסט וגם איש צבא.
אלון שוסטר: כן, גרו שם אזרחים, גרו שם תינוקות, גרו שם אימהות ונשים, ונאלצו להתפנות כבר ב-1920, וכך בגבולות הארץ.
אלון שוסטר: מה שקראת לו, כבוד היו"ר, הפרעה, היה תזכורת של חברי פרוש שעשה כמה דברים בעברו, בין השאר כסגן שר השיכון - - -
מאיר פרוש: במעמד שר.
אלון שוסטר: שר?
אלון שוסטר: במעמד שר.
מאיר פרוש: ביבי היה השר שלי.
אלון שוסטר: ביחד עם קודמי למועצה האזורית, שי חרמש, ביצע בעצם את ההרחבה במצב המשברי של הקיבוץ שלי, בעיצומו של משבר.
אלון שוסטר: אגב, לא משבר ביטחוני, זה היה משבר כלכלי דמוגרפי.
מאיר פרוש: סבתא שלי, אמא של אבא שלי, קבורה ביבניאל, כי סבא שלי הקים שם תלמוד תורה והוא גם התעמת עם שמואל דיין.
אלון שוסטר: כן, נו - - -
מאיר פרוש: וסבתא שלי קבורה ביבניאל, על הגבול.
אלון שוסטר: כל זה, כדי לומר רק שההיאחזות שלנו כאן בארץ הזו, הארץ המובטחת, ארץ אבותינו, ארץ המולדת, כל הדיבורים היפים והחשובים, ואם תרשו לי, כל התפילות החשובות ומכמירות הלב והעמוקות, הם או מותנים או צריכים להיעזר, כל אחד על פי תפישתו, באחיזה ממש, בקרקע כמו שהיו אומרים פעם החלוצים.
אלון שוסטר: הקרקע זה לא רק ההימצאות, ולא רק היסודות, ולא רק החומה והמגדל, הבית והשמירה ומרכיבי הביטחון, נציג צה"ל, אלא בראש ובראשונה ההכרה של החשיבות באחריות האישית של בני האדם שנמצאים על אדמתנו המשותפת, ומקבלים את ההוכרה מכלל הציבור.
אלון שוסטר: חבריי שחיים בעוטף עזה, חבריי שחיים בגבולות אחרים ובוודאי בגבולות המאוד מאוד מאתגרים אסטרטגית בגבול הלבנון וגבול סוריה, הם מוכרחים לחוש את התמיכה, את הרוח הגבית המתמדת.
אלון שוסטר: רק לפני יומיים הייתה החלטת ממשלה, הביאו הצעה חשובה לחיזוק מספר ערים בנגב המזרחי.
אלון שוסטר: כך ראוי היה לעשות, רק שאת היישובים הכפריים שכחו בבית.
אלון שוסטר: כשאחד מראשי המועצות התחיל להסביר לי למה חשוב להיאחז בגבולות הארץ, גבולות מצרים, גבולות ירדן, אמרתי לו שיניח לי ושלא ייתן לי את התחושה הנוראית הזאת שהוא צריך להסביר לי, הוא, החלוץ שמקדיש את חייו לחיים בפריפריה ובספר.
אלון שוסטר: אני צריך כנציג מדינה לשמוע אותו מתפתל ומסביר לי באלף טעמים למה צריך לסייע לו?
אלון שוסטר: אנחנו פה במקום הזה, בממשלת ישראל, בכנסת, במערכת המשפט, צריכים לתת את הגיבוי המקסימלי למי שבחרו לחיות את חייהם בספר ובקצווי ארץ.
אלון שוסטר: צריך לסייע לבני אדם, כבוד היו"ר, למצוא את צורות החיים המועדפות עליהם.
אלון שוסטר: יש עיר, ויש יישוב קהילתי, ויש קיבוץ, ויש מושב, וצורות שונות של התנהלות, ואנחנו פה צריכים לתת להם את הגיבוי.
אלון שוסטר: למה זה חשוב?
אלון שוסטר: משום שבמקום שבו יש יישוב, לחברים במדים ולעושי הביטחון בלי מדים יש את המודעות, יש את הדמות של התינוק, של הזקן, של הוותיק, ושל המבוגרים שהחליטו לחיות שם את חייהם, וברור להם שאותה סיסמה שכתובה במפקדות צה"ל על חובתם או משימתם להגן על תושבי הגליל ועל היישובים תהיה ברורה.
אלון שוסטר: אני מאוד מודה לכם, לכל מי שהגיע הנה, ומבקש שכולנו, כל אחד במקומו, כל אחד בשעתו, ירגיש שמשימתו באשר הוא חי, באשר הוא עובד, לסייע לשליחה של מדינת ישראל, שליחי העם היהודי, שנמצאים על הגבולות ובפריפריה לבצע את משימתם.
רם בן ברק: תודה רבה, סגן השר, הדברים חשובים.
רם בן ברק: חה"כ אופיר סופר, מיוזמי היום הזה, בבקשה.
אופיר סופר: בוקר טוב אדוני היו"ר, חשבתי שתגיד "חברי".
רם בן ברק: חברי זה ברור, זה ידוע לכל.
אופיר סופר: אז כן, תודה רבה לכל מי שהגיע מהבית, ולכל מי שמגיע כל שבוע מהבית.
אופיר סופר: אני שמח לפתוח את היום הזה פה, דווקא בוועדה הזאת, בחוץ וביטחון.