GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דינה ליסננסקי: הקשבנו לדברים, יש הרבה מאוד עשייה מאוד מבורכת שנעשית כרגע בכלל הגופים, ואכן כמו שאמרה קודמתי, תניה מרקוס, אם היינו מדברות לפני כיומיים היו לנו הרבה יותר דברים לסגור.
דינה ליסננסקי: יש פער אחד מאוד גדול שכן קיים, ואני רוצה לשים את הזרקור עליו.
דינה ליסננסקי: הפער הגדול שקיים בין העשייה שנעשית נכון לעכשיו ובין הדברים כפי שהם נראים בחוץ, במיוחד באוקראינה, נכון לעכשיו, הוא פער עצום.
דינה ליסננסקי: יש הרבה האשמות, נכון להיום, כלפי ישראל – שישראל כביכול לא עוזרת, לא עושה מספיק.
דינה ליסננסקי: עכשיו, אני יושבת פה – אנחנו פה כבר שעה וחצי, כמות העזרה שישראל מגישה לא יוצאת אפילו בעברית החוצה, בכמות כזאת.
דינה ליסננסקי: כלומר, אנחנו רואים עשייה מכל הכיוונים, ואפילו בעברית אין לנו גישה לזה.
דינה ליסננסקי: הייתי רוצה להציע הצעה – להשקיע בסוג של ממש ראשי פרקים - - -
אמילי חיה מואטי: הסברה.
דינה ליסננסקי: תודה רבה, אפשר אפילו בלי הסברה – ראשי פרקים שיוצאים אחת לכמה ימים, הדברים הם מאוד דינמיים, נכון לעכשיו.
דינה ליסננסקי: להוציא מעין בולטין בעברית ובאוקראינית, שיופץ בכל רחבי הדוברות שלנו.
אמילי חיה מואטי: זה רעיון מעולה.
אמילי חיה מואטי: אני מניחה שמשרד החוץ כבר על זה, אל תשכחי שגם את המשרדים האחרים זה תפס - - -
דינה ליסננסקי: אז ממש נשמח לדבר עם משרד החוץ בעניין הזה, מה גם שגם תניה וגם אני בתוכנית דוברות של משרד החוץ, אז נשמח לשלב פה בין הדברים.
עינת שלאין: אפשר להעיר הערה?
עינת שלאין: אני לא עוסקת בדוברות במשרד החוץ אבל אני יכולה לומר מידיעה אישית שכל יום דוחפים כמויות חומרים עצומות על הסיוע.
עינת שלאין: אני יודעת, כי אני מופקדת על הסיוע.
דינה ליסננסקי: באיזה שפות?
עינת שלאין: עברית, אנגלית, רוסית ואוקראינית.
עינת שלאין: זה מופיע בפייסבוק, בטוויטר, בהודעות דובר.
עינת שלאין: לא נעים לי לומר – אחרי שנסעתי עם הסיוע לאוקראינה בקניון עצרו אותי, אנשים ראו.
עינת שלאין: אנחנו כל הזמן כולנו בטלוויזיה.
עינת שלאין: סימונה מתראיינת יומם ולילה, אנחנו נמצאים בכל מקום.
עינת שלאין: תמיד אפשר לעשות יותר, זה נכון.
עינת שלאין: אבל תמיד נשמח לכל סיוע וכל הדהוד.
עינת שלאין: אבל כל מי שייכנס ויראה, אנחנו עושים המון בנושא הזה.
אמילי חיה מואטי: אני רוצה להציע גם, אם כבר – אולי קבוצות טלגרם ייעודיות בנושא הזה – למשל, לעדכן חברי כנסת כל יום בשוטף, לעדכן ארגונים אזרחיים, לעדכן חברים שמנסים לשדך בין מתנדבים לנזקקים – אני חושבת שזה יכול לעזור.
אמילי חיה מואטי: אנחנו, ככל שאנחנו מעודכנים ומדברים ויש קשר שוטף, יש המון מידע שחסר לנו.
אמילי חיה מואטי: נקודת ההנחה שלי מתוך היכרות עם משרד החוץ, שזה משרד שעושה הכי טוב שהוא יכול כל הזמן ובכל תנאי, ועדיין יהיה אדיר אם נהיה מעודכנים ואם ניכנס ללופ אולי דרך קבוצות ווטסאפ או טלגרם – בקיצור, זה משהו שאפשר לעשות.
אמילי חיה מואטי: מכיוון שכולנו כאן באותו צד אז כולנו גם נשמח להפיץ את המידע הזה הלאה.
עינת שלאין: נשמח לאמץ חלק מההצעות וגם לחבר אתכם.
דינה ליסננסקי: נדבר בהמשך לגבי הדבר הזה כי ברור לי איפה הפער נוצר – זה לא בגלל שאתם לא מפרסמים מספיק, אתם מפרסמים.
דינה ליסננסקי: אבל זה לא עובר מחסום מסוים ברשתות חברתיות מסוימות בשפות מסוימות.
דינה ליסננסקי: אנחנו נדבר ונראה איך אפשר לפתור דברים, נשמח לגשר על הפערים מול ארגונים מסוימים באוקראינה.
דינה ליסננסקי: שני דברים נוספים, אם יורשה לי – נכון שעכשיו נאמר בדיון הזה שמשכנים משפחות ובמיוחד נשים עם ילדים, בתוך משפחות ישראליות או בבתי מלון.
דינה ליסננסקי: אבל היום הובא לידיעתי, ממש הבוקר, שיש פליטה עם ילד שנמצאת במתקן יהלום ומקרים כאלה פוגמים מאוד במה שאנחנו מנסים לעשות.
דינה ליסננסקי: כלומר, אנחנו פתאום רואים איזושהי נוכחות של מקרה פה ומקרה שם שכנראה נופלים בין הכיסאות ואנשים פליטים מוחזקים במתקן שלמעשה נראה כמו בית כלא.
דינה ליסננסקי: הדברים האלה הם ביקורת נוקבת שמופנית כלפינו, ובעצם אנחנו בתור אזרחים לא ממש יודעים להתמודד עם זה.
דינה ליסננסקי: נשמח אם הדבר הזה יטופל איך שהוא, ובטח משרד הפנים ולשכת ההגירה והאוכלוסין חייבים להיות בדיון כזה.
אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, אני רוצה לשים עוד זרקור על הסכנה של סחר בנשים.
אמילי חיה מואטי: בבקשה, חברים, ננסה לקצר.
אמילי חיה מואטי: משרד המשפטים, בבקשה.
דינה דומניץ: אני מתנצלת, הייתי בדיון אחר במקביל, לא שמעתי מה שאלתם.
אמילי חיה מואטי: נגענו כאן בנושא של החשש לסחר בנשים בפליטות אוקראיניות שמגיעות לכאן, ומכיוון שאת ממונה על זה במשרד המשפטים היינו רוצים לקבל את העמדה הרשמית מצדך.
דינה דומניץ: בסדר גמור.
דינה דומניץ: אנחנו, ביחידת התיאום המאבק לסחר בבני אדם בהחלט מודעים ומודאגים מניצול המצוקה של הפליטות האוקראיניות שיגיעו.
דינה דומניץ: אנחנו כן רואים ניסיונות גם להכניס קורבנות – ניסיונות מוגברים, גם בשגרה.
דינה דומניץ: יש כל הזמן ניסיונות לנצל את הפטור מאשרות תייר, לנצל אותו לרעה כדי להכניס קורבנות סחר במסווה של תיירות.
דינה דומניץ: זה קורה תמיד, אגב, יש לנו אחוז די גבוה של קורבנות סחר מאוקראינה למטרות זנות, אבל לא רק – גם למטרות של קבצנות כפויה, של אנשים עם מוגבלות – אנשים שיש להם מוגבלות בשמיעה ודיבור, וחלק גדול מהם מגיעים מאוקראינה, במיוחד אחרי התקופה האחרונה של הקורונה, כשהגבולות היו סגורים בפני תיירים אז יש עכשיו מוטיבציה הולכת וגוברת של ארגוני פשיעה ועבריינים להכניס קורבנות סחר מחדש לתוך ישראל, ולהניע מחדש את התעשייה הזאת.
דינה דומניץ: ובהחלט, גם מניטור ברשת וגם ממידעים שאנחנו מקבלים מארגונים וכל מיני מקומות אנחנו עדים לניסיונות האלה.
דינה דומניץ: בכל מקרה, אנחנו מודאגים מהניסיונות האלה ואנחנו בהחלט ערים להם.
דינה דומניץ: אנחנו מטפלים גם מול משטרת ישראל, כמובן, משרד הבט"פ, מול משרד הרווחה, משרד החוץ, רשות האוכלוסין וההגירה, כל הגורמים הרלוונטיים כדי לחזק את הממשקים בינינו של שיתוף הפעולה ולנסות למנוע את ההכנסה של הקורבנות האלה וגם כדי להגן עליהן אחרי שהן מגיעות וכבר נכנסות לתוך ישראל.
דינה דומניץ: אנחנו גם מודאגים במישור הזנות, אני מנהלת את ועדת היישום הבין משרדית לנושא בעקבות חוק איסור צריכת זנות – אנחנו מודאגים מהעובדה שגם מי שלא נכנסה מראש כקורבן סחר, מאחר שאין אפשרות חוקית כרגע לעבוד – שתהיה זליגה.
דינה דומניץ: אנחנו רואים גם ניסיונות מצד גורמים בארץ למשוך נשים שכבר הגיעו כפליטות, ואפילו גם במסלול של זכאי שבות – למשוך אותם לתוך תעשיית הזנות.
דינה דומניץ: זה דבר שבהחלט מדאיג אותנו.
דינה דומניץ: אנחנו משקיעים הרבה, כולכם מודעים כמה המדינה עובדת על זה והשקיעה בזה בשנים האחרונות, וביד השנייה עכשיו יש חשש לגידול.
דינה דומניץ: ואנחנו מנסים להיערך ולתת מענים מתאימים וגם להזהיר את הנשים וליידע אותן על הקו של המטה הארצי לסיוע החדש שנפתח, של משרד הרווחה.
דינה דומניץ: המרכז הזה מנוהל על ידי פרויקטור מהג'וינט והקו הזה גם ינתב פניות אלינו.
דינה דומניץ: משרד המשפטים הדפיס עכשיו פליירים ושלטים גדולים שהצבנו כבר בנתב"ג, זה כבר היום נמצא שם.
דינה דומניץ: עשינו את זה יחד עם ארגוני החברה האזרחית, אבל משרד המשפטים מימן את ההדפסה.
דינה דומניץ: בעצם הכנו פליירים ממוקדים שפונים אל הנשים באוקראינית - - -
אמילי חיה מואטי: כמו שאמרתי, אולי כדאי שתעבירו אלינו את החומרים האלה.
אמילי חיה מואטי: אתמול הייתי בנתב"ג ולא ראיתי את השלטים, אבל תעבירו אלינו, אנחנו נדע מה לעשות אתם הלאה.
אמילי חיה מואטי: אני בטוחה שאתם עושים הכי טוב שאפשר, אבל אם יש עוד ערוצים שאפשר להפיץ בהם את התכנים האלה, והערוצים האלה הם אנחנו – אז למה לא?
דינה דומניץ: נשמח מאוד.
דינה דומניץ: אני אשמח לכל עזרה בהפצה.
דינה דומניץ: אתמול זה אכן עוד לא היה והיום זה עלה.
דינה דומניץ: ממש היום זה הוצב ואני יכולה להעביר לכם תמונות של העמדות והשלטים והפליירים.
דינה דומניץ: הם בעצם מחולקים על ידי העמדות של פיקוד העורף, על ידי ארגון שנמצא בשדה.
דינה דומניץ: אנחנו גם מחכים כרגע לראות איזה פניות יגיעו ולפי זה ננתב לסיוע המתאים, כמובן.
דינה דומניץ: אבל גם הנקודה עצמה בנתב"ג, הצומת הזה – היא צומת שמאוד מאוד חשוב לנו לנסות לאתר.
דינה דומניץ: אם יש קורבנות סחר אנחנו יכולים להציע להן את כל הזכויות וההגנות שמדינת ישראל יודעת לתת ואנחנו מנסים להציב להם את זה כבר ממש בנקודת הכניסה, עוד לפני שקרה הניצול – כדי שנוכל גם לפתח חקירות ולהגיע אל מי שמביא אותן ולמנוע מראש את ההגעה של נשים נוספות לאותו נושא.
הגר מזרחי קאש: אני רוצה רק להרחיב טיפה בנושא מתן הטיפול הרפואי בתוך שטחי מדינת ישראל – גם לסיוע הומניטרי וגם לאנשים שמגיעים לכאן.
הגר מזרחי קאש: נזכיר ונאמר שמי שמגיע לכאן לישראל עם הסוכנות היהודית ולאחר שעבר את כל תהליך ההכרה כזכאי חוק השבות, מקבל ביטוח רפואי מלא ולכן מקבל כל שירות רפואי שמגיע לאזרחי ותושבי מדינת ישראל.
הגר מזרחי קאש: יחד עם הסוכנות היהודית הצלחנו למצוא מתווה חשוב מאוד לאותם מועמדים לקליטה כתושבים ואזרחים, אותם אנשים שצריכים עדיין להשלים את תהליך הבדיקה – האם הם זכאים מכוח חוק השבות, ובנינו מתווה של ביטוח שמאפשר חודש של שהות בארץ עם ביטוח שהוא יחסית רחב.
הגר מזרחי קאש: הוא לא מכיל כל דבר, אבל בהחלט נותן מענה יפה ונאות ומאפשר גם סל טיפולים נפשיים, גם אשפוזים במידת הצורך, גם טיפולים במענה שכוללים צינתורים, למשל, טיפולים בדיאליזה לאנשים עם מחלות כרוניות.
הגר מזרחי קאש: אני חייבת לציין שלקבוצת אוכלוסייה שלישית עדיין לא השלמנו את העבודה בתחום הזה, כל מי שנמצא במעמד של תייר, כרגע – הגיע ארצה ונכנס על ויזת תייר לשלושה חודשים.
הגר מזרחי קאש: עדיין לא הוסדר הטיפול הרפואי.
הגר מזרחי קאש: יש מתווה כלשהו של הרווחה שלא עבר את הסינון והבדיקה שלנו ואני לא ממש מכירה את כל הפרטים בו.
הגר מזרחי קאש: אני יודעת שהוא נותן מענה יחסית טוב מעל גיל 60, אבל המענה מתחת לגיל 60 חסר.
הגר מזרחי קאש: אנחנו בעבודה מאוד משמעותית של המשרד אל מול גורמים אחרים בממשלה, כדי לנסות לתת מענה טוב יותר והולם, בכל מיני צורות שהן כולל הבטחה של הטיפולים הנדרשים – כמו שציינתי קודם.
הגר מזרחי קאש: חשוב לי מאוד לציין שיתוף פעולה יפה, בעיניי, עם משרד החוץ שכולל הבאה של עשרה ילדים שחולים במחלות קשות – המטו-אונקולוגיות, סוג של סרטן דם, ילדים מאוקראינה יחד עם מדינות נוספות באיחוד האירופי, כמובן בשיתוף של משרד החוץ.
הגר מזרחי קאש: נביא ארצה עשרה ילדים שיטופלו בבתי חולים במדינת ישראל ויקבלו מענה.
הגר מזרחי קאש: בנוסף לכך חשוב מאוד לציין – כתמיד, שירותי בתי החולים שלנו פתוחים לרווחה בכל מי שמגיע גם אם מדובר במישהו שהוא במעמד חסר, והוא אינו תושב ואינו אזרח, כולל התיירים.
הגר מזרחי קאש: הם יקבלו מענה חירום במסגרת המיונים ובמידת הצורך – אירועים של אשפוזים דחופים יקבלו מענה.
הגר מזרחי קאש: קיימת בעיה.
הגר מזרחי קאש: נחנו מודעים לזה שיש כבר מטופלים שמגיעים – חולת דיאליזה שהגיעה לבית החולים בני ציון, חולה שהיה מגיע לצנתור שהגיע לבית החולים שמיר.
הגר מזרחי קאש: אני חייבת לציין כאן שבתי החולים האלה עוד לא הגענו למתווה של שיפוי שלהם כרגע, ואני מאוד חוששת שמחד ייווצר עומס בבתי החולים ומאידך הם ייכנסו לגירעונות כלכליים על הרקע של הדבר הזה.
אלקס ריף: שלום לכולם.
אלקס ריף: תודה רבה לחברת הכנסת אמילי מואטי על כך שאת מקיימת את הדיון הזה, ובכלל על הבמה והאפשרות לדבר.
אלקס ריף: אני מנכ"לית עמותת לובי המיליון.
אלקס ריף: בשנה וחצי האחרונות אנחנו מקדמים זכויות וצרכים של ישראלים דוברי רוסית מול מקבלי ההחלטות.
אלקס ריף: במובן הזה אנחנו כל הזמן אומרים שאנחנו מרגישים שהקמנו את העמותה בשביל הרגע הזה, בשביל האירוע הלאומי הגדול הזה של קליטת העלייה, כשהצפי הוא בין 50 ל-100 אלף עולים שיגיעו מאוקראינה ורוסיה.
אלקס ריף: אנחנו נהיה במקום שבו תהיה לנו היכולת להשפיע על מקבלי ההחלטות, כדי ללמוד מהטעויות שנעשו בקליטת העלייה שלנו וכדי לעשות את הקליטה לעולים החדשים יותר טובה מאשר לנו.
אלקס ריף: אז אני מספרת לכם בקצרה – ביום שלישי האחרון קיימנו שולחן עגול עם ראש הממשלה.
אלקס ריף: הוא בעצם זימן אותנו כנציגים של הדור הצעיר, לבוא ולספר לו איך אנחנו חושבים שצריכה להיעשות העלייה הזאת.
אלקס ריף: הייתה פגישה מאוד אופרטיבית.
אלקס ריף: אנחנו הצגנו מעל 30 רעיונות שונים ללמידה, לקליטת העלייה ותוכניות שצריך ליישם.
אלקס ריף: הדברים, בחלקם הממשלה כבר התחילה לפתח וחלקם – עוד לא.
אלקס ריף: אני חושבת שהדבר העיקרי שהיה מאוד משמעותי בפגישה הזאת זה השינוי תפיסה, שלפיה אנחנו לא עושים טובה לעולים, לא עושים טובה שאנחנו קולטים אותם, אלא אנחנו מסתכלים עליהם כעל לקוחות.
אלקס ריף: אנחנו יודעים שלפחות לגבי יהדות אוקראינה – כל העולם פתוח בפניה.
אלקס ריף: אם אנחנו לא נצליח אותה מספיק טוב, היא פשוט לא תגיע לישראל, וגם אם היא תגיע – היא לא תישאר.
אלקס ריף: אנחנו כבר רואים את זה בגבולות, של עולים שבוחרים להגיע לגרמניה ולא לישראל.
אלקס ריף: אנחנו חייבים להיערך לזה ולהבין את זה, ולתת לזה מענים – החל מרמת התעסוקה, איזה סוג של תעסוקה אנחנו מציעים להם, ולכן אנחנו בודקים כל מיני יוזמות בשטח של צעירים שאוספים חברות הייטק ומציעים משרות לעולים, ועמותות שכבר פועלות בתחום, לצד דברים שהממשלה מתכננת לעשות.
אלקס ריף: אותו הדבר לגבי אולפן – אנחנו לא רוצים לראות את התופעות שראינו אצל ההורים שלנו, שנדרשו לחכות חודשים עד שיתחיל האולפן, ואז היו צריכים להיות באולפן חודשיים ואז היו חייבים להיכנס לשוק העבודה, כי הם בעצם הגיעו בלי הרבה.
אלקס ריף: ועכשיו מגיעים פליטים ומגיעים עם עוד פחות ממה שההורים שלנו הגיעו.
אלקס ריף: אנחנו חייבים למצוא פתרונות יצירתיים לנושא של למידת השפה.
אלקס ריף: אגב, לחלק מהאנשים דווקא חיזוק האנגלית יותר חשוב מבחינה תעסוקתית כדי להיקלט בצורה טובה בעולם ה tech.
אלקס ריף: יש המון המון סוגיות תרבותיות שאנחנו מעלים.
אלקס ריף: אנחנו צריכים להבין שהולכים להגיע לכאן שני עמים במלחמה.
אלקס ריף: לא היה דבר כזה בתולדות מדינת ישראל.
אלקס ריף: אולי יהדות רוסיה לא תפתח איבה כלפי יהדות אוקראינה אבל אנחנו כבר רואים המון כעס מצד יהדות אוקראינה שמגיעה, כלפי הרוסים, גם כלפי היהודים הרוסים.
אלקס ריף: ובכלל, אפילו ברמה זאת שמקבלים אותם בשפה הרוסית – זאת מורכבות, כיוון שמבחינתם זו שפת אויב.
אלקס ריף: אז אנחנו לא מצפים לתרגם עכשיו את כל שירותי המדינה לאוקראינית, אנחנו גם יודעים שזה לא סביר בפרק זמן קצר, אבל כן, לפחות המידע הראשון שמקבל אותם, הפנים הראשונות שהם מתקבלים באמצעותם בישראל – שיהיה בשפת המולדת שלהם ולא בשפת הכובש, מבחינתם כרגע.
אלקס ריף: אז אנחנו עובדים כרגע צמוד, גם עם הצוות של מאיר שפיגלר, גם עם הצוות של משרד ראש הממשלה – להציף סוגיות, להניע תהליכים, בעצם להיות סוג של נציגי ציבור, להשמיע את הקול של הציבור, גם מבחינת דברים שמגיעים אלינו אבל גם מבחינת תוכניות שאנחנו רואים בשטח ששווה למדינה לקדם.
אלקס ריף: אני יודעת שעכשיו המדינה עובדת על One pager, שיהיה עמוד נחיתה אחד שהעולה נכנס אליו ומרכז את כל המידע לגביו, לגבי כל הדברים, ובחלק מהמקומות יהיו גם הפניות יזומות של המגזר הפרטי.
אלקס ריף: אז תודה רבה.
אלקס ריף: כל מי שחושב שהוא רלוונטי לעמותה, לקובעי המדיניות או בכלל בנושאים האלה – אשמח להכיר ולעזור לפעול.
עינב לוי: שלום.
עינב לוי: אני מצטרף לברכות, אני עומד בראש בית הספר הישראלי לסיוע הומניטרי, ולמען הסדר הטוב התבקשתי פה לייצג גם מספר ארגונים נוספים – ארגון נתן, שמתעסק בסיוע הומניטרי, שאלון בר התייחס אליו קודם, שיש לו פעילות ארוכת שנים, ובין השאר גם את מסלול ללחץ וטראומה במכללה האקדמית תל חי, ואת התוכנית לניהול מצבי חירום באוניברסיטת תל אביב.
עינב לוי: אז יש כמה כובעים יחד.
עינב לוי: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות, ואתחיל מנקודה שהיא לא פופולארית ולא נעימה.
עינב לוי: אחד מהדברים המרכזיים שכולנו מברכים עליהם ובצדק זו ההתגייסות הישראלית המאוד חיובית לדבר הזה, ואני שם בצד מה הנסיבות שגורם לכולנו לצאת לשם – אבל זה יוצר הרבה מאוד בעיות.
עינב לוי: אלון בר נגע בזה בשוליים.
עינב לוי: סיוע הומניטרי זה מקצוע, ובסופו של דבר אנחנו מזהים שם בשטח – ואני יודע את זה מקולות ודיווחים וקולגות, ישראלים טובים באים לנסות לסייע – גם כיחידים וגם כארגונים.
עינב לוי: זה יוצר המון נזק, המון השלכות שליליות, בכמה אופנים: אחד, עבור הפליט עצמו, עבור מקבל הסיוע.
עינב לוי: גופים שהם לא גופי מקצוע ונותנים כביכול סיוע רפואי או בריאותי פסיכו-סוציאלי לא מותאם, עושים נזק לפליט בצורה של מזעור היכולת שלו להשתקם, ו/או במענה רפואי - - -
אמילי חיה מואטי: ויש מקרים כאלה?
עינב לוי: יש מקרים כאלה.
עינב לוי: אני מקבל דיווחים גם ברמה הרפואית, שפליטים מקבלים ולוקחים תרופות מכל מקום מכל מי שנותן להם, זאת לא פעם ראשונה וזה סיפור ידוע.
עינב לוי: מספקים שם תרופות כמו סוכריות והרבה פעמים אלה תרופות שלא מותאמות, או שלוקחים מינון כפול.
עינב לוי: זה ערוץ אחד שעושה נזק.
עינב לוי: זאת אומרת, ככל שיש ארגונים שהם לא ארגוני סיוע – אני לא יודע אם זאת אמירה למשרד החוץ, אם אפשר לעשות משהו אבל לכל הפחות להימנע מלעודד את הדברים האלה.
עינב לוי: זאת אמירה לא פופולארית, אבל צריך להגיד אותה.
עינב לוי: סוג נזק שני זה ה reputation למדינת ישראל.
עינב לוי: אני שכבר היו כמה וכמה תקריות דיפלומטיות גם במשברים קודמים וגם במשבר הנוכחי, שגופים בין לאומים שאמונים על התהליך פנו לגופים במדינת ישראל ואמרו להם: חברים יקרים, אתם עושים נזק.
עינב לוי: בתוך מרחב של סיוע הומניטרי יש חשיבות לתיאום ולפרצלציה ולתחומי האחריות.
עינב לוי: באים אנשים טובים ולא מכירים את הצורך הזה, לא מכירים את המנגנונים הרשמיים וזה יוצר נזק תדמיתי למדינת ישראל שלא יאפשר לו שימזער את היכולת שלה להתמקצע בתחום.
עינב לוי: אז ככל שאפשר – לתכלל את זה, או למנן את הדבר הזה.
עינב לוי: מה שכן, ככל שאנחנו מדברים על פעילות שם, וזה קשור למאבק בסחר בנשים – חד משמעית יש לייצר profiling בנתב"ג, ככל שזה קורה אני שמח לשמוע על זה, יש צורך ויש את האפשרות לייצר את ה profiling הזה כבר שם, זאת אומרת, לייצר את אותו פרוטוקול או נוהל או פרוספקט, לחלק את זה לארגונים שם בצורה של ווטסאפ והרשתות שם, כולם מקבלים את הרשתות לכולם, וזה אפשרי לעשות את זה מחר בבוקר, כבר לזהות את זה.
עינב לוי: אני כעובד סיוע בסיטואציות קודמות, ככל שהייתי מקבל דבר כזה הייתי יודע לטרגט את זה מראש.
עינב לוי: יש מנגנונים שם, עם הפולנים, צריך למזער את זה ולתת את המענה לפני שזה מגיע לארץ ועוד לפני שזה מתפתח.
עינב לוי: זה לגבי האמירה על מה שקורה שם.
עינב לוי: לגבי מה שקורה כאן – מבקשי המקלט או הפליטים שמגיעים לארץ, אז חלקם באמת במלונות, אבל חלקם כפי שאנחנו יודעים – מתפזרים למשפחות או לאנשים שמקבלים אותם.
עינב לוי: בסופו של דבר חלק גדול של אותן משפחות או חברים שמקבלים אותם – הם בעצמם לא תמיד מאוכלוסייה חזקה, וזה משית אחריות, וזה מונח שלא שמעתי כאן – על השלטון המקומי.
עינב לוי: בסופו של דבר מי שנותן את המענה למי שיושב בשטח זה לא המשרד הממשלתי, זה השלטון המקומי, זאת אומרת – מחלקות הרווחה בתוך הרשויות המוניציפליות.
עינב לוי: זאת אומרת, ככל שרשויות הרווחה – ואני לא יודע אם זו שאלה למשרד הרווחה או המשרד לשוויון חברתי – יידעו לזהות מי האנשים שמגיעים אליהם, איפה הם משוכנים, ולזהות מראש סוגיות של פגיעות של ילדים ונשים, אבל גם של בעלי מוגבלויות – כמו שדובר פה, אוריינות טכנולוגית וכן הלאה והלאה.
עינב לוי: זאת אומרת, ככל שהמשרדים יכולים לעבוד עם השלטון המקומי, לטרגט את אותן משפחות שהגיעו – וזה לא הרבה, זה מספר אלפים, ומדינת ישראל יודעת מספיק לאתר אותם ולראות מי מתוכם נמצא בפגיעות מוגברת, והאם יש משפחות שצריכות סיוע כדי לתמוך באותם פליטים שהגיעו, בין השאר גם חיילים בודדים שאני יודע שמארחים פה את ההורים שלהם, אבל הם בעצמם הרבה פעמים חסרי יכולת.
עינב לוי: זה עד כאן, כשבסופו של דבר החבר'ה בשטח שהגיעו הם המרכיב החשוב.
עינב לוי: תודה רבה.
אמילי חיה מואטי: תודה לך, ד"ר עינב לוי, צריך כינוס מיוחד רק על הנקודות הנוספות שהעלית לגבי השלטון המקומי והרשויות.
אמילי חיה מואטי: ברשותכם, אני מסכמת את הדיון.
אמילי חיה מואטי: הלוואי שהיו לנו עוד שעתיים לדון בזה.
אמילי חיה מואטי: חשוב לי להשיב למי שאמרה פה שצריך להסתכל על העולים כעל לקוחות.
אמילי חיה מואטי: אני סוציאליסטית.
אמילי חיה מואטי: אני חושבת שלמדינה יש תפקיד שהיחסים בין האזרח למדינה הם תלויים במדינה, ויש לנו חובה כבני אדם וכמדינה וכמייצגי המדינה כלפי האנשים האלה, שאני מסרבת לראות בהם לקוחות אלא יותר כאנשים שיכולים להיות אזרחים מצוינים ולהעשיר את המקום הזה ולתרום לו.
אמילי חיה מואטי: המדינה צריכה לעשות הכול כדי לאפשר להם כמו גם לכל אזרחי המדינה.
אמילי חיה מואטי: דבר נוסף, הסברה – גברתי, נציגת משרד החוץ ומשרד התפוצות, ואני יודעת שיש כאן גם ממשרד הקליטה, אולי באמת צריך לעשות איזה דף נחיתה משותף למשרדים האלה, שמגיע מאן דהוא ונכנס, ויש לו את הטפסים, את הטלפונים ואת הנציגויות.
אמילי חיה מואטי: דבר נוסף שעלה – תקציבים.
אמילי חיה מואטי: ככל שניתן, חברה אזרחית זה דבר נהדר ואדיר שהם עושים המון, אבל גם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו להקצות תקציבים לזה.
אמילי חיה מואטי: המצב באוקראינה תפס אותנו לא מאוד מוכנים.
אמילי חיה מואטי: זה בסדר, אנחנו לא יחידים.
אמילי חיה מואטי: אבל כשזה המצב צריך לחשוב איך כן אפשר לנתב לשם יותר תקציבים.
אמילי חיה מואטי: ונושא שלא עלה אך הוא חשוב – הסברה והכשרה לאנשים בשדות התעופה שמקבלים את הפליטים.
אמילי חיה מואטי: הייתי שם מספר פעמים.
אמילי חיה מואטי: הפעם האחרונה שהייתי – יש כמובן את החיילים והחיילות של פיקוד העורף, שעושים שם עבודת קודש, באמת.
אמילי חיה מואטי: ויש גם את הנציגות, האנשים שעובדים שם שעד כמה שהתרשמתי לא מספיק מבינים מאיזה תופת אנשים הגיעו.
אמילי חיה מואטי: הייתה אחת מהם שאמרה שמאוד מתסכל אותה שהיא מסרבת ופתאום היא רואה את האנשים מחייכים בצד השני.
אמילי חיה מואטי: זאת אומרת, אני חושבת שכדאי מאוד כבר עכשיו להכשיר את האנשים האלה ולתגבר אותם בצוותי משבר, כי אנחנו לא יכולים להמשיך ולהתייחס למעברים האלה כתמול שלשום.
אמילי חיה מואטי: מגיעים לשם אנשים במשברים מאוד גדולים ואנחנו צריכים לסייע ולקבל אותם בדרך שאגב, אנשים רגילים כמוני שלא עברו הכשרה ועובדים בעבודה שלא מאפשרת להם לצפות בחדשות ולקבל כל היום עדכונים – זקוקים לה.
אמילי חיה מואטי: אז לתשומת לבכם, ואנחנו כמובן נוציא את המסקנות בצורה מסודרת לכל הנוכחים.
אמילי חיה מואטי: אני מאוד מודה לכם על הנוכחות הישיבה נעולה.
רם בן ברק: אנחנו מתחילים את הדיון על חוק קליטת חיילים משוחררים, מה שאנחנו קוראים "ממדים ללימודים", מעבירים אותו להיות חלק מתקציב הביטחון תחת האחריות של צה"ל וכבר לא מותנה בעמותות כאלה ואחרות או תרומות כאלה ואחרות.
רם בן ברק: אי-אפשר להתחיל את הדיון הזה בלי להתייחס למצב הביטחוני שאנחנו נמצאים בו כרגע, או גל הטרור שפוקד אותנו.
רם בן ברק: זה המקום למסור תנחומים למשפחות ולחזק את הציבור.
רם בן ברק: אני יכול להגיד לציבור באופן חד-משמעי שאנחנו עושים את הכול בשביל לעצור את התופעה הזאת – קשה לי לקרוא לזה גל.
רם בן ברק: אנחנו באמת משקיעים מאמצים אדירים – שירות הביטחון, משטרת ישראל – בהשתלטות על המצב הזה.
רם בן ברק: מדובר באירועים חמורים מאוד שגבו קורבנות רבים, 11 קורבנות, בשבוע האחרון.
רם בן ברק: אני משוכנע שכוחות הביטחון יידעו לעשות את העבודה ויעשו אותה כמו שצריך.
רם בן ברק: גם לגל הזה, כמו לגלים הקודמים, אנחנו נוכל והם לא ישברו את רוחנו.
רם בן ברק: לעניין החוק.
רם בן ברק: גורמים ממשרד הביטחון, ראש המטה, בבקשה.
אייל הנס: בוקר טוב.
אייל הנס: אני ראש האגף ומנהל הקרן לחיילים משוחררים במשרד הביטחון.
אייל הנס: הצעת החוק שמונת לפניכם היא עוד נדבך מאוד חשוב בשורה של הטבות שהמדינה שמה לחיילים המשוחררים.
אייל הנס: נכון להיום, כמו שאתם בוודאי יודעים וזה גם הוצג לכם בביקור שעשיתם במשרד הביטחון, ישנם שלל הטבות לחיילים המשוחררים והצעד שנמצא פה על השולחן הוא עוד אחד מהנדבכים האלה במסגרת הוכרת המשרתים כולם, ובפרט המשרתים בשירות קרבי.
אייל הנס: קבוצה נוספת היא קבוצת האוכלוסיות המיוחדות שיש בצה"ל, כמו עולים, כמו חיילים בודדים, כמו חיילים ממגזרים שונים שאינם חייבים בשירות ואתם מכירים את זה, אתם מצויים בדברים האלה.
אייל הנס: הצעת החוק הזאת מעגנת תוכנית שמנוהלת כמה שנים דרך תרומות.
אייל הנס: הרמטכ"ל הקודם, רב-אלוף גדי אייזנקוט, קידם אותה ביחד עם שר הביטחון דאז ליברמן, מתוך ההבנה ומתוך החשיבות למערך הלוחם.
אייל הנס: הבנו שאם באמת רוצים להבטיח תוכנית שלמה שתחזיק לאורך שנים, שתהיה מתוקצבת בצורה ברורה ותעמוד על קריטריונים ברורים, אנחנו צריכים להכניס אות לתוך שלל ההטבות שהאגף והקרן לחיילים משוחררים מנהלת ולהקצות אותם בהתאם לקריטריונים שמפורטים בהצעה הזאת.
אייל הנס: במסגרת התוכנית הזאת אנחנו נותנים מימין של שני שלישים משכר הלימוד - - -
רם בן ברק: למה שני שלישים?
רם בן ברק: למה לא מלא?
אייל הנס: כי עדיין אנחנו חושבים שיש איזשהו מוטיב של הפרט שצריך לתת נדבך.
אייל הנס: יחד עם זאת, אני רוצה לציין שיש עוד דבר שאנחנו נותנים לחיילים המשוחררים וזה הפיקדון והמענק.
אייל הנס: הפיקדון והמענק לחיילים המשוחררים מהאוכלוסיות הקרביות יכול להגיע לסכום של 40,000 שקל.
אייל הנס: מתוך המענק והפיקדון שאחת מהמטרות שלו זה השכלה גבוהה, יש אפשרות להפנות, ולכן אין בעיה מבחינת כסף לחייל משוחרר, גם באוכלוסיות המיוחדות וגם בלוחמים, להשלים למאה אחוז מתוך כספי המדינה שאני מנהל בקרן.
רם בן ברק: אבל בפיקדון הוא יכול לעשות גם דברים אחרים.
רם בן ברק: האם יש בחוק הזה או אצלכם איזשהו מסלול שמאפשר למישהו שבא ממשפחה עם בעיות כלכליות לבקש מאה אחוז מימון?
אייל הנס: מתוך החוק הזה – לא.
אייל הנס: החוק הזה מממן שני שלישים.
יואב קיש: את זה צריך לתקן.
רם בן ברק: מקובל עלי הרעיון שמי שהולך ללמוד ומצבו הכלכלי, הסוציו-אקונומי מאפשר לו לשלם, זה בסדר גמור ואין בעיה.
רם בן ברק: אבל הרבה מאוד, במיוחד בצה"ל, חיילים שמגיעים מאוכלוסיות יותר מוחלשות כלכלית והקרן חשובה להם גם בשביל שכר דירה.
רם בן ברק: לכן אני רוצה לקבל תשובה תוך כדי הדיון לשאלה אם במקרה וזה לא יהיה חלק מהחוק, האם לא נכון שתהיה אפשרות למי שצריך את זה, להגיש בקשה לפחות, למימון מלא.
רם בן ברק: אני מבקש להתייחס לזה במהלך הדיון.
יואב קיש: הייתי אומר עוד יותר.
יואב קיש: הייתי אומר לכולם.
יואב קיש: ברור שזה הצעד הראשון, אבל לתפיסתי כולם צריכים לקבל מאה אחוז לא על חשבון דמי הפיקדון שלהם.
יואב קיש: הטבה ללוחם מאה אחוז.
יואב קיש: זה נושא שאני לפחות אעמוד עליו ולא אתמוך בהצעת החוק הזו אם זה לא יקרה.
יורם כנפו: בוקר טוב.
יורם כנפו: אני ראש מטא אגף כוח האדם.
יורם כנפו: גדלתי כל חיי בפיקוד בשדה וזה התפקיד הראשון שלי באגף כוח האדם.
יורם כנפו: כמפקד אני רוצה לומר שהצעת החוק שנמצאת פה היום לדיון היא הצעת חוק שהגדירו אותה כצעד ראשון.
יורם כנפו: בעיניי זה רכיב נוסף ביכולת שלנו כמדינה להוקיר את הלוחמים.
יורם כנפו: אנחנו צריכים לעשות כל שניתן לעשות על מנת שלוחם צה"ל, בוודאי אלה שנמצאים בקצה המבצעי, כשהם מסיימים את שירותם, הם יודעים שמדינת ישראל, צה"ל, יעשו ככל שניתן כדי לאפשר להם את תחילת החיים שאחרי השירות הצבאי בצורה הטובה ביותר שיכולה להיות.
יורם כנפו: התחושה, מעבר לכסף שהוא בפני עצמו הישג חשוב, שאנחנו מוקירים את מה שהם עושים היא נותנת משקל סגולי גדול יותר לתקציב עצמו.
יורם כנפו: זה התחיל כפרויקט פילנטרופי עם מאמצים גדולים מאוד – גם מאמצים גדולים על המערך הפילנתרופי להביא את הסכומים הללו וגם הלכה למעשה בסוף כמות הפילנתרופיה שאנחנו יודעים לאסוף היא נתונה, פעם כשאנחנו מפנים כמעט מחצית אם לא יותר מתקציבי הפילנתרופיה לטובת הפרויקט החשוב הזה, אנחנו נותנים פחות לדברים אחרים.
יורם כנפו: לכן יש פה בשורה גדולה מאוד בחוק.
יורם כנפו: היא גם מאפשרת ביטחון וודאות ויציבות במלגות הללו ומאפשרת לתת לכל לוחם ולכל חייל באוכלוסייה המיוחדת את הוודאות ביכולת לעשות את התואר הראשון שלו, בין אם זה 3 או 4 שנים, וזה גם מאפשר לנו לקחת את סכומי הפילנתרופיה ולנתב אותם לחיילים שנמצאים בשירות.
יורם כנפו: בעינינו זה השג חשוב.
יורם כנפו: האם אנחנו רואים או האם צה"ל חושב שבבוא העת צריך לראות שהלוחם מקבל מלגה מלאה?
יורם כנפו: אתה שואל אותי כמפקד וגם כמי שעמל על מעטפת הפרט שניתנת ללוחמים, בדמיוני אני רואה את זה מגיע גם לשם.