GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי האוזר: אני לא מבין אישה שנמצאת בסיטואציה כזאת שהיא עם מת"ק - - -
רם בן ברק: יש לה ילדים כאן.
מוסי רז: אתה לא מבין.
צבי האוזר: ויש לה ילדים, והיא חווה אלימות, והיא ממשיכה להיות בהיתרי מת"ק, למה השדרוג ל-א/5 הוא כזה קריטי?
צבי האוזר: אני לא מבין את קפיצת המדרגה הזאת.
מיכל רוזין: אני אגיב.
רם בן ברק: רוזין תענה לך.
מיכל רוזין: מכיוון שדווקא אותן נשים שחיות תחת אלימות, אתה הופך אותן לגמרי תלויות בגבר, יש להן ילדים ישראלים.
מיכל רוזין: בגלל שהיא עם היתרי מת"ק ולא א/5 אין לה ביטוח לאומי - - -
רם בן ברק: יותר קשה לה למצוא עבודה - - -
צבי האוזר: יש לה ביטוח לאומי.
מיכל רוזין: לא, עם מת"ק אין לה.
נעמה פלאי: יש לה ביטוח בריאות.
מיכל רוזין: אין לה יכולת לרישיון נהיגה.
נעמה פלאי: יש לה יכולת לרישיון נהיגה.
רם בן ברק: בג"ץ עכשיו נתן להם רישיון נהיגה, וגם זה, חבר'ה תראו, אנחנו לא רוצים - - -
מיכל רוזין: תקשיב, היכולת לפרנס - - -
צבי האוזר: מה נותן לה ביטוח לאומי?
מיכל רוזין: היכולת להתפרנס באופן - - -
עודד פורר: קודם כל, את היכולת לקבל קצבאות עבור הילדים שלה, כל עוד היא לא תושבת היא לא יכולה לקבל.
נעמה פלאי: הילדים שלה ככל הנראה יקבלו כי הם תושבי קבע.
מיכל רוזין: כן, אבל לא היא תקבל את הכסף, אין לה חשבון בנק.
עודד פורר: לא, היא לא זאת שיכולה לקבל את הכסף עבורם, היא לא תקבל, היא צריכה למצוא אפוטרופוס שיקבל עבורם.
מיכל רוזין: צביקה, אין לה חשבון בנק, היא לא יכולה להתפרנס, היא לא יכולה להיות עצמאית, אז היא תישאר מוכה ואומללה תחתיו, כי הילדים הם ישראלים והיא נשארת איתם.
צבי האוזר: זאת אומרת, שקצבת הילדים שמגיעה היא הולכת - - -
מיכל רוזין: לאבא, כן, כי רק לאבא יש חשבון בנק.
עודד פורר: האבא, או שממנים ספונסר מיוחד בשביל הדבר הזה, שהיא צריכה ללכת לקבל ממנו את הכסף.
רם בן ברק: תראו, אנחנו צריכים לשמור על ביטחון המדינה ולא להיות רעים.
רם בן ברק: בעניין הזה של נשים שתלויות בגבר, שגם מתנהג אליהן באלימות וגם הן תלויות בו כי הילדים רשומים בתעודת הזהות שלו ולא בתעודת הזהות שלה, הם גם לא מקבלים ביטוח לאומי בגלל זה כי היא לא זכאית לביטוח לאומי, וגם לא יכולים לקבל ביטוח בריאות כי אם היא עוזבת אותו אז היא לא יכולה ללכת איתם לבית החולים.
רם בן ברק: זה מצב שאנחנו צריכים לתקן אותו, הוא לא תקין, זה לא קשור לביטחון המדינה.
עודד פורר: רק עוד מילה אחת, אדוני, אם אפשר.
עודד פורר: כל מקלט לנשים מוכות יאמרו לכם, ואנחנו נמצאים בקשר הדוק עם רבים מהם, ההמתנה הזאת להחלטה של ועדה הומניטארית במשך תקופה כל כך ארוכה, גורמת להרבה מאוד נשים חרדות למעמדן לעזוב את המקלט ולחזור לגבר.
עודד פורר: זה קורה שוב ושוב ושוב, כי הפחד הנורא - - -
רם בן ברק: אני רוצה ממשרד הפנים, הדבר הזה מטריד מאוד את חברי הכנסת מימין ומשמאל.
רם בן ברק: אנחנו רוצים למצוא פתרון לחסרי ישע ולנשים שסובלות מאלימות, האלימות לא חייבת להיות מכות, היא יכולה להיות גם דברים אחרים, למצוא פתרון שהן מגיעות לוועדה ההומניטארית ומטפלים בהן בזמן סביר.
רם בן ברק: זמן סביר זה חודש, זה זמן סביר.
רם בן ברק: ואם צריך לצורך העניין לעשות ועדה מיוחדת, שיעשו ועדה מיוחדת, אבל אי אפשר להשאיר את המצב הזה כך.
עידו בן יצחק: אני קורא בסעיף קטן (ב) בעמוד 3.
רם בן ברק: אגב, שר הפנים צריך לעשות פעם בחודש וחצי ועדה מיוחדת למקרים כאלה, ואז יודעים שכל חודש וחצי דנים בזה, כי זה בסמכותו להקים ועדות.
רם בן ברק: לא חייבים לחכות שיגיע תורה של אותה ועדה.
אוסאמה סעדי: אין מישהו מקצועי פה, עובד סוציאלי, פסיכולוג, משהו.
אוסאמה סעדי: כשמדברים על מקרים הומניטאריים, על אלימות, על ילדים, צריך מישהו - - -
מירי פרנקל-שור: אז אולי לוועדה הנוספת שאתה מבקש להקים לנושאים האלה יהיה עובד סוציאלי.
נעמה פלאי: גם בוועדה ההומניטארית, במקרים הומניטאריים הוועדה - - -
צבי האוזר: אני חושב שהוועדה יכולה לדרוש תזכיר מעובד סוציאלי.
מוסי רז: אולי שהעובד הסוציאלי ידרוש תזכיר.
רם בן ברק: אני לא חושב.
רם בן ברק: תראו חברים, יש ועדה, בשאלה הזאת יש אלימות או לא זו שאלה של בירור עובדה וסיטואציה, זה אירוע מאוד מורכב, השאלה היא האם הוועדה יכולה לפנות, אני לא הייתי שם את העובד הסוציאלי שהוא צריך לחוות את דעתו המקצועית על כל מקרה ומקרה, אבל שהוועדה תוכל לדרוש מעובד סוציאלי את הדברים, לפחות שתהיה לה את האופציה.
תהילה אראל: אם אני יכולה רק לציין, שגם היום אנחנו מבקשים, לא פעם ולא פעמיים, עמדת נציג רווחה.
תהילה אראל: זאת אומרת, אנחנו כן מבקשים את עמדת הרווחה הרבה פעמים כדי לדעת מה המצב.
רם בן ברק: אז אולי לכתוב את זה בחוק, שהוועדה תוכל לבקש - - -
מירי פרנקל-שור: תראו, הציע היו"ר להקים ועדה נוספת לנושא של נשים מוכות וחסרי ישע, ולמרות שהכל מתקיים, הוא מבקש לקבוע את זה בחקיקה, אז אנחנו מבקשים לעגן הקמת ועדה נוספת.
נעמה פלאי: אנחנו נצטרך לבדוק את הדברים.
נעמה פלאי: אני רק רוצה להגיד שיש לנו ועדה מקבילה, שהיא ועדה בין-משרדית לעניינים הומניטארית, שמטפלת בבקשות שמגיעות מכלל העולם, זו ועדה אחת שמתכנסת, והיא דנה בכל המקרים האלה, ומטבע הדברים זה בכמות יותר גדולה, אז קיים לנו קושי לבוא ולהגיד - - -
רם בן ברק: מה הפתרון שלכם?
נעמה פלאי: שנקים שתי ועדות כשמדובר בעניינם של תושבי אזור, אנחנו נצטרך לחזור ולבדוק את הדברים האלה, זה לא - - -
רם בן ברק: קודם כל, בסוף מה שנקבע כאן זה מה שיקרה.
רם בן ברק: אני שואל אתכם, אני בא ואמר לכם תתנו לי אתם עד סוף היום פתרון לאיך אנחנו דנים בבעיות של אלימות תוך חודש ימים.
רם בן ברק: אם תתנו פתרון טוב, אז לא תצטרכו לשנות כלום.
מאיר פרוש: למה שישה חודשים?
מאיר פרוש: בסעיף קטן (ד).
עודד פורר: כבר אמרו שזה לוקח שנה וחצי.
רם בן ברק: כן, כי רצו זמן סביר, בשביל להקשות.
רם בן ברק: למה לא חודשיים, אתה שואל?
צבי האוזר: אבל חבר'ה, יש פה אלפי בקשות, תסתכלו מה קצב הבירור בהקשרים אחרים ובמדינות אחרות.
עידו בן יצחק: חה"כ האוזר, אין אלפי בקשות.
עידו בן יצחק: המספר שהוצג לוועדה של מספר הבקשות שמוגשות בשנה הוא לדעתי בין 200 ל-300.
עודד פורר: הוא 291 ב-2019, ו-260 ב-2020.
רם בן ברק: לא הבנתי, למה זה צריך להיות שישה חודשים?
צבי האוזר: אני הבנתי ש-1,600 איש היו בוועדה ב-2016.
עודד פורר: לא.
נעמה פלאי: זאת הייתה החלטה נקודתית לעניין שדרוג שהיא כללית, אבל באופן כללי זה לא המספרים.
מאיר פרוש: אני שואל את השאלה הזאת כי אני מכיר את זה גם בקרב יהודים שרוצים לעשות עלייה, זה בערך מגיע לשישה חודשים, זה אולי קצב הפעילות.
מאיר פרוש: סליחה שאני אומר את זה, גם הבוקר טיפלתי בבעיה כזאת.
מאיר פרוש: אני לא מבין מה פה העניין, אני מדבר על יהודייה שרוצה לעשות עלייה.
מאיר פרוש: שישה חודשים - - -
רם בן ברק: טוב, בסדר גמור, אתה צודק.
מאיר פרוש: ומה אתה עושה עם זה?
רם בן ברק: הם צריכים להגיד לי למה שישה חודשים, למה לא שלושה חודשים?
חגית צור: שישה חודשים זה המינימום הנדרש כדי לבחון בקשה, מבקשים מסמכים מאנשים, הם ממציאים אותם, שולחים ללשכה להזמין לראיון, לבדוק את הטענות, זה דברים שלוקחים זמן.
מאיר פרוש: לא, אבל מיום שהומצאו לוועדה כל המסמכים, שישה חודשים.
מאיר פרוש: אחרי הומצאו לוועדה את כל המסמכים, שישה חודשים?
מאיר פרוש: עוד מה?
מאיר פרוש: די - - -
חגית צור: אחרי שהלשכה הזמינה את האנשים, יש לו"ז של השלכה, צריך לקחת את זה בחשבון.
רם בן ברק: אין ספק שההערה הזאת היא הערה נכונה.
רם בן ברק: שישה חודשים, חצי שנה - - -
מאיר פרוש: שבמקרים כאלה תתחילו לעבוד, תודה.
צבי האוזר: כמה אתה אומר, פרוש?
צבי האוזר: חודשיים?
צבי האוזר: שלושה?
מאיר פרוש: לא, פרוש לא מבקש שום דבר, לא - - -
רם בן ברק: תראו, הוועדה רוצה לשנות את זה לשלושה חודשים, תגידו לנו למה זה לא אפשרי, ומנומק.
רם בן ברק: שלושה חודשים מיום הגשת המסמכים.
חגית צור: בכל הנהלים שלנו, שישה חודשים זה הזמן המינימלי לבדיקת בקשה.
חגית צור: גם בנוהל הרגיל שהוא לא הומניטארי - - -
רם בן ברק: אז אנחנו רוצים לקצר את זה לשלושה.
חגית צור: אז בנוהל המדורג הרגיל, של התושבים הרגילים, יש זמן לבדיקת בקשה והוא נקבע לחצי שנה - - -
רם בן ברק: אבל זה מטעמים הומניטאריים.
חגית צור: הומניטארי הוא בדרך כלל מורכב יותר, צריך לזמן את האנשים, לבדוק את מציאות החיים שלהם.
רם בן ברק: הפוך, הפוך גוטה, הפוך.
חגית צור: מי שעושה את הבדיקות האלה זו הלשכה, לא הוועדה.
רם בן ברק: הפוך, הפוך.
רם בן ברק: תחשבי עכשיו שיש למישהו בעיה הומניטארית, הוא חולה סרטן, אז אומרים לו לבוא עוד חצי שנה?
חגית צור: לא, חלילה.
רם בן ברק: אבל זה מה שאתם אומרים לו.
חגית צור: חלילה.
חגית צור: כדי לבדוק את העניין שלו, בדרך כלל פונים - - -
רם בן ברק: מה העניין שלו?
רם בן ברק: הוא חולה סרטן, הוא הביא לך את המסמכים מבית החולים שהוא צריך טיפול מיוחד כי הוא חולה סרטן, אתם אומרים לו לבוא עוד חצי שנה.
רם בן ברק: זה מה שאתם אומרים לו על פי מה שכתוב כאן.
מירי פרנקל-שור: אני חושבת שחולי הסרטן נכנסים לך בסעיף אחר, לא בהומניטארי.
מירי פרנקל-שור: זה כשהאמא חולת סרטן והוא רוצה להביא אותה לארץ, נכון?
רם בן ברק: הומניטארי יכול להיות זה ויכול להיות זה - - -
קריאה: ברשותכם, אם יורשה לי, מה שאומר היו"ר הוא שאם הסיפור הוא חצי שנה, אז קל וחומר במקרים ההומניטאריים, שצריך לקצץ את זה למקסימום שלושה חודשים, אני הייתי אפילו מדברת ברמה של שעות, אבל - - -
רם בן ברק: בסדר, אני אומר חצי.
חגית צור: ברור במצבים כאלה שהם קריטיים, הוועדה, לפנים משורת הדין, לפנים משורת מה שקובע הנוהל - - -
רם בן ברק: לא, זה לא עובד ככה.
רם בן ברק: אם ככה, זה אפשרי.
יוסף טייב: על כמה בקשות מדובר בערך, שהם צריכים לבחון אותם תוך שלושה חודשים?
רם בן ברק: בסביבות 300.
רם בן ברק: משרד הפנים, תבדקי את הדברים ותחזרו אליי.
רם בן ברק: חברים, בואו נמשיך.
יוסף טייב: זאת מכסה שהיא רק הומניטארית?
אוסאמה סעדי: אבל עידו, אני מציין כאן את זה שאישור הכנסת הוא פעם ראשונה, הוא לא היה בנוסחים במשך 20 שנה, וגם, העניין הזה של "בשים לב לאינטרסים חיוניים לביטחון הלאומי של המדינה..." מצמצם עוד ועוד את שיקול הדעת של הוועדה ההומניטארית, וגם זה לא היה.
רם בן ברק: זה מצמצם ולא פוגע בכלום, אני אסביר לך למה.
אוסאמה סעדי: פוגע.
רם בן ברק: אני אסביר לך למה.
אוסאמה סעדי: אתה קובע מכסה שהיא גם באישור הכנסת, אתה מוסיף עכשיו עוד שיקול, ואתה עוד עכשיו אומר, שמספר העל שהכנסת תקבע כמכסה יהיה כמו בשנת אני לא יודע מה - - -
רם בן ברק: האישור של הכנסת בא כדי שלא יבוא לנו חס וחלילה איזה שר פנים עם איזשהו רצון לעשות כאן אפס מכסות הומניטאריות, ויעשה ככל העולה על רוחו, ולכן אנחנו רוצים שתהיה לנו שליטה על זה.
רם בן ברק: חס וחלילה יהיה פתאום שר פנים מהימין, למשל, אנחנו רוצים שתהיה לנו היכולת - - -
אוסאמה סעדי: הסעיף הזה הוכנס לבקשת שמחה רוטמן שרוצה אפס, זה ידוע.
צבי האוזר: לא, אבל אוסאמה, יש גם צד שני שצריך להגיד אותו ביושר כאן.
צבי האוזר: אסור שהסעיף ההומניטארי יהיה שער שדרכו ייכנסו מקרים שאינם הומניטאריים.
אוסאמה סעדי: צבי האוזר, עד היום הוועדה ההומניטארית לא נתנה, וביד קמוצה מאוד, היא כמעט ולא נתנה אישורים - - -
צבי האוזר: אני מבין, אבל - - -
אוסאמה סעדי: עכשיו אחרי 20 שנה פתאום הוועדה ההומניטארית תתחיל לחלק היתרים ככה?
צבי האוזר: לא, אני חשבתי ששמחה בחוץ, אז אני - - -
מוסי רז: הוא לא ניסה, הוא הצליח.
שמחה רוטמן: תפסו לי את המקום, רם.
מיכל רוזין: שהוא ייצג את עמדתי?
מיכל רוזין: חס וחלילה.
שמחה רוטמן: האמת היא שווליד תפס לי את המקום, ונראה לי שהוא יכול לנמק את עמדתי בצורה מצוינת, כי בעצם, אפשר לומר - - -
מוסי רז: הוא עשה את זה.
וליד טאהא: אני הסיבה.
וליד טאהא: טוב, אני באמת, כבוד היו"ר, אפשר?
מוסי רז: לא, מה זה?
מוסי רז: זה לא מצחיק.
מיכל רוזין: כן, זה לא מצחיק - - -
שמחה רוטמן: לא, לא, זה היה - - -
מוסי רז: ניסית להצחיק זה לא - - -
שמחה רוטמן: אתה לקחת אותי ברצינות, חבל.
מוסי רז: לא מצחיק.
רם בן ברק: שמחה תסביר, ואחרי שמחה בבקשה, חה"כ ווליד טאהא.
שמחה רוטמן: בגדול, סעיף המכסות, כפי שאני מתאר לעצמי שנמסר, באמת נעשה פה שימוש במשורה עד עכשיו.
וליד טאהא: היו"ר, אפשר?
רם בן ברק: רגע, שנייה, מייד אחרי שמחה.
וליד טאהא: שמחה אמר שהסעיף בגללי, אז אני צריך להסביר.
רם בן ברק: שנייה, אבל תשמע אותו ואחרי זה.
שמחה רוטמן: נעשה בסעיף שימוש במשורה, אבל, כפי שכולם יודעים, עם הקמת הממשלה הזאת הגיעו שותפות קואליציוניות שלמעשה, לדעתי לראשונה כמעט מאז שהחוק נחקק, הן נמצאות בתוך הקואליציה, והן רוצות לקחת את המספר הזה שנעשה בו באמת שימוש במשורה, ולהרחיב אותו.
שמחה רוטמן: בעצם, זה הסעיף היחיד, מכל סעיפי החוק, למרות שהמונח "שיקול דעת" מופיע בכולם, זה הסעיף היחיד שבו שיקול הדעת של שר הפנים הוא מאוד גמיש, ברצותו מרחיב וברצותו מקצר, וכדי שאנחנו באמת נשמר את הסעיף הזה למטרותיו ההומניטאריות, שזה באמת מקרים בודדים, עשרות בשנה, למקרים הקשים - - -
רם בן ברק: שזה מה שקורה היום.
שמחה רוטמן: ששם זה מה שהנוהג.
שמחה רוטמן: כדי שהוא לא יתפח ויגדל למה שהוא היה במקרים קודמים שבהם נדרשה הרחבה, למשל ההגדלה שהייתה אז בעקבות איזושהי דרישה מבג"ץ, או טרום בג"ץ, שהיה בהקשר של אלה שהגישו את הבקשות לפני 2003, וכדומה.
שמחה רוטמן: כדי שהוא לא יתפח - - -
קריאה: זאת ההגדלה של השר דרעי?
שמחה רוטמן: כן.
קריאה: השר דרעי של 1,600?
שמחה רוטמן: לא כולם היו בשנה אחת, והם כולם נבדקו וזה נמשך זמן, אבל כן.
אוסאמה סעדי: אבל זה לא מקרים הומניטאריים, ההחלטה של השר דרעי.
רם בן ברק: אבל זה לא היה סעיפים הומניטאריים - - -
אוסאמה סעדי: זה בכלל לא היה - - -
שמחה רוטמן: זה היה דרך המסננת - - -
אוסאמה סעדי: לא, זה לא היה הומניטארי - - -
שמחה רוטמן: שנייה, עירבנו את זה, מאחר והסעיף היחיד שמאפשר את שיקול הדעת זה סעיף 5, אז המסננת שדרכו זה עבר היה סעיף 5, ולכן, אנחנו רוצים לשמר את סעיף 5 למטרתו הוא, ולכן דרשנו מכסות.
שמחה רוטמן: החוק כבר החיל בתוכו מכסות, אנחנו לא ממציאים פה את הגלגל, רק מה?
שמחה רוטמן: המכסות היו בשיקול דעת של השר והממשלה, ואנחנו, כדי לייצר לא רק מכסות על הנייר, אלא שהמכסות יהיו אמיתיות ומשקפות את מה שקרה בשנים האחרונות, בשלוש השנים האחרונות, בשנתיים האחרונות.
שמחה רוטמן: לצורך זה, אמרנו שאנחנו רוצים שהמכסות יהיו בכנסת ולא בממשלה בלבד, ואנחנו רוצים שעד שייקבעו מכסות, במנגנון שאנחנו מציעים פה, והמנגנון הוא מנגנון הדומה למנגנון של הארכה, צריך לתקן אותו שהוא יהיה עם הוועדה וכל הדברים האלה, עד שייקבעו מכסות, המכסות יהיו "מה שהיה הוא שיהיה", שלוש השנים האחרונות, נעשה ממוצע או שנה מסוימת מהם, נבחר ונעשה אותו, והוא יהיה השנים קדימה.
מוסי רז: כבר אתה קבעת מכסה, בלי אישור הממשלה ובלי אישור הכנסת, ואתה, בעצם זה שאתה אומר שזה ממוצע של שלוש השנים האחרונות, קבעת מכסה.
שמחה רוטמן: מוסי, אם לא אישור הכנסת, לא תהיה מכסה.
שמחה רוטמן: אנחנו עכשיו מחוקקים, זה העניין, אני לא קבעתי שום דבר, אנחנו מחוקקים ואנחנו קובעים את המכסה.
מוסי רז: אוקיי, אז לכן אנחנו מתנגדים.
רם בן ברק: אני רוצה רק להגיד, אתה יודע, יש כאן אנשים שאוהבים להיות קיצוניים, הם מתנגדים או הם תומכים, הכל באופן אוטומטי.
רם בן ברק: צריך להסתכל על החוק הזה בצורה מאוזנת, מה זאת אומרת בצורה מאוזנת?
רם בן ברק: נכון, יש כאן את הסיפור של המכסות שמדאיג את חה"כ שמחה רוטמן, בצדק או שלא בצדק, זה לא שייך.
רם בן ברק: מצד שני, יש כאן משהו שבעצם, כל מה שהוא לא הומניטארי הוא נעשה אוטומטי.
רם בן ברק: זאת אומרת, הרבה דברים שהיו נכנסים קודם להומניטארי, יבואו עכשיו בצורה אוטומטית.
רם בן ברק: הכי כיף להגיד "אני מתנגד", אבל צריך להסתכל על זה בצורה כוללת, ולראות שבסופו של דבר אנחנו מדברים על משהו מאוד מאוזן, משהו שלא היה - - -
מוסי רז: לא, זה לא, משום שבעצם, הוא עצמו אומר שיהיו מכסות שיהיו צריכות לקבל אישור - - -
רם בן ברק: הומניטאריות - - -
מוסי רז: כן, אני מבין.
רם בן ברק: לא קשור לאוטומט - - -
מוסי רז: נכון, שיהיו צריכות לעבור אישור ממשלה וכנסת, אבל עד שהן יהיו, יש כבר, שזה הממוצע של שלוש השנים האחרונות, אז אני אומר, בוא לפחות נבטל את היש כבר הזה.
מוסי רז: אם לממשלה ולכנסת יש רוב והן רוצות לעשות את זה, שיעשו את זה, מילא, אני מבין, אבל - - -
רם בן ברק: אבל אני אגיד לך, הרבה מאוד מההומניטארי הזה ירד ממילא, כי אנחנו - - -
מוסי רז: הבנתי, לכן אתה רק מחזק את דבריי, שלא צריך כרגע - - -
מוסי רז: אם ירצו הממשלה והכנסת, יעשו את זה, אבל כרגע שזה לא יהיה בחוק.
רם בן ברק: אני רוצה שנסתכל על זה בצורה מאוזנת.
רם בן ברק: כן, חה"כ ווליד טאהא, בבקשה.
וליד טאהא: תודה רבה, היו"ר.
וליד טאהא: ראשית, אני רוצה לומר שתי מילים על הוועדות ההומניטאריות.
וליד טאהא: אם לחה"כ, פניות אל הוועדה ההומניטארית לא נענות, אז אני מניח שלא נענות פניות של האזרחים התמימים, שבקושי יודעים להגיע בכלל לוועדות ההומניטאריות ולהגיש אליהן בקשות.
וליד טאהא: הסעיף הזה, למעשה, משתמש במילים מכובסות כדי לרוקן את עצמו מתוכן.
וליד טאהא: זאת אומרת, מה זה "בשים לב לאינטרסים חיוניים לביטחון הלאומי של המדינה..."?
וליד טאהא: אם לא קבענו את הדברים, אז כל שטות יכולה להיחשב אינטרסים חיוניים לביטחון המדינה, והמכסה השנתית המירבית של הרישיונות או ההיתרים שיינתנו, תיקבע בהתאם לזה.
וליד טאהא: זאת אומרת, אפשר לטעון כנגד כל בקשה, שהיא פוגעת באינטרסים החיוניים.
וליד טאהא: הרי מלכתחילה השתמשו במילים האלה, בביטחון ובתירוצים של הביטחון, כדי למנוע בקשות מהאנשים, ועל כן, הסעיף הזה למעשה אומר בבירור, שלא הולך להינתן כלום בהסתמך עליו, אז איך אפשר באמת לקבל אותו כמשהו באמצע?
וליד טאהא: אתה מדבר על האמצע, אין פה אמצע ולא כלום.
רם בן ברק: ווליד, אני רוצה לזקק את העניין ההומניטארי.
רם בן ברק: תסבירו לי מה זה ועדה הומניטארית, במה היא דנה?
וליד טאהא: שאלה יפה, אז מישהו צריך להסביר את זה מבין אלה שמבקשים את החוק.
רם בן ברק: במה דנה הוועדה ההומניטארית?
וליד טאהא: בעיקר במה היא לא דנה.
וליד טאהא: היא לא דנה בכל הבקשות שמגיעות אליה - - -
חגית צור: הוועדה ההומניטארית דנה בכל הבקשות שמגיעות אליה.
רם בן ברק: אבל במה היא כן דנה?
חגית צור: היא דנה במצבים שבהם נטען לאלימות במשפחה, במצבים שיש נשים בנישואים ביגמיה ופוליגמיה שהבעל פתאום עוזב אותן לגורלן, והיא דנה במצבים של - - -
מיכל רוזין: את יכולה להגיד כמה אושרו בוועדה ההומניטארית?
חגית צור: מתי?
מיכל רוזין: תני לי שנתיים, 2018 ו-2019 - - -
וליד טאהא: מתי התכנסו הוועדות ההומניטאריות?
מיכל רוזין: רגע, לפני זה, כמה אושרו ומאיזה סיבות.
חגית צור: העברנו את הנתונים לוועדה, ומתוכם עלה שבערך 15 אחוז מאושרים.
מיכל רוזין: מאיזה סיבות?
מיכל רוזין: מאילו טעמים?
שמחה רוטמן: הומניטאריים.
חגית צור: הרבה מן המקרים הם מקרים של הפסקות הליך, כפי שתואר בהרחבה בוועדה הקודמת וגם היום - - -
מיכל רוזין: איך?
מיכל רוזין: אבל על פי החוק המקורי, אסור לוועדה ההומניטארית אסור לדון במעמד מתוקף בני זוג, מתוקף איחוד משפחות, אז איך?
חגית צור: מה זאת אומרת?
תהילה אראל: לא, כעיקרון, הוועדה המקצועית ההומניטארית, הסעיף הזה בכלל נוסף כדי לאפשר לתת פתח לדון במקרים שלא עולים בחוק.
תהילה אראל: זאת אומרת - - -
רם בן ברק: שאי אפשר להכניס אותם ב-3 או ב-4.
תהילה אראל: כן, ולכן, יש את הפתח הזה של הוועדה המקצועית ההומניטארית שבאה ומתכנסת - - -
וליד טאהא: יש לה מועדים קבועים להתכנסות לוועדות האלה?
תהילה אראל: יחד עם הסייג, רק שנייה - - -
מיכל רוזין: שעצם הזוגיות לא מקנה, אוקיי.
תהילה אראל: ולכן, במקרים של הפסקת הליך, כשיש איזה טעם הומניטארי, שהאישה נשארת לבד בגלל אלימות, בגלל גירושין, בגלל התאלמנות, מסיבות שונות, אז זה כן משהו שנידון.
מיכל רוזין: מה עוד בין 15 האחוזים שאושרו?
תהילה אראל: מחלות למיניהן, נכויות למיניהן, מצוקות - - -
חגית צור: מקצועות שלא ניתן להתקבל אליהם בגלל המעמד, דיברנו על זה גם קודם, נגיד טענות שרוקחות או מקצועות כאלה שלא ניתן להתקבל אליהם - - -
מיכל רוזין: שדרגתם מעמד בגלל זה?
וליד טאהא: 15 אחוז, אבל מה סך הבקשות?
רם בן ברק: רגע, צביקה, אתה רוצה להגיד משהו?
צבי האוזר: אני מצטרף לביקורת - - -
וליד טאהא: רגע, במספרים, מה סך הבקשות?
רם בן ברק: אני אגיד לך, ווליד, חלק גדול מהבקשות ההומניטאריות שמגיעות אליך, זה אישה שנמצאת עכשיו בנצרת ורוצה לשדרג את המעמד שלה מהרבה מאוד סיבות כי היא צריכה ככה וככה, עכשיו בדברים האלה אנחנו מטפלים בצורה אחרת, אלה שלא נענים להם.
וליד טאהא: לא, לא התכוונתי לזה, התכוונתי להומניטארי.
וליד טאהא: כל כמה זמן הוועדה הזאת מתכנסת?
חגית צור: שלוש פעמים בחודש.
וליד טאהא: שלוש פעמים בחודש?
וליד טאהא: אבל אני יודע אחרת.
וליד טאהא: אני יודע שהיא לא התכנסה חודשים רבים.
חגית צור: הוועדה מעולם לא התכנסה פחות מפעמיים בחודש, מעולם, ולאחרונה הוספנו עוד מועדי התכנסות בגלל העומס שהצטבר.
וליד טאהא: מה סך הבקשות שיש על שולחן הוועדה?
חגית צור: כרגע יש בקשות משנת - - -
רם בן ברק: אבל תבינו, הבקשות הן של מישהי שנמצאת 20 שנה כאן, ויש לה כבר ילדים בצבא, או לא בצבא אבל יש לה ילדים גדולים ועכשיו היא רוצה לשדרג את המעמד שלה, זה חלק מהבקשות - - -
וליד טאהא: אפשר להגיד כמה?
חגית צור: יש מספר שהעברנו אותו, בשנת 2020 הוגשו 267 בקשות, מתוכן נדונו 183, אז כמה נשארו מתוכן?
מוסי רז: 84 לא נענו.
וליד טאהא: כלומר, מה שלא נדון הוא מאיזו סיבה?
וליד טאהא: כי הם לא עונים על הקריטריון של הומניטארי?
חגית צור: לא, לא, מה שלא נדון זה לא שלא מתכוונים לדון בו, זה נמצא בתהליך של בדיקה.
חגית צור: זאת אומרת, בדרך כלל בקשה מתקבלת, שולחים את - - -
וליד טאהא: כלומר, יש לוח זמנים לדיונים, או שיש את כל הזמן שבעולם?
חגית צור: יש לוח זמנים צפוף מאוד לוועדה, זה לא - - -
מוסי רז: הנתונים האלה היו של איזו שנה?
חגית צור: של 2020.
מוסי רז: זאת אומרת, גם היום, שנתיים אחרי, עדיין שליש מהבקשות עוד לא נדונו.
חגית צור: אבל צריך להבין שהטיפול בבקשות האלה תלוי לא רק בתפקוד הוועדה, אלא גם בשיתוף הפעולה של מגיש הבקשה, כי כשהוועדה דנה בתיק וחסרים לה מסמכים או בירורים שהיא מבקשת לבצע, בדרך כלל היא פונה לפונה, למגיש הבקשה, היא מבקשת ממנו להשלים פרטים או מידע - - -
מוסי רז: אז אם כך היא דנה, אפשר להשלים מידע.
חגית צור: או שהיא פונה ללשכה שבאזור המגורים של הפונה, והיא מבקשת מהלשכה לעשות את בדיקות ההשלמה שנדרשות לה.
חגית צור: לעיתים, גם נדרשת לוועדה השלמה של גורמי מקצוע, כמו לשכת הרווחה או גורמים כאלה, ואז הטיפול פשוט מתארך או לוקח זמן מטבע הטיפול בתיק, לא בגלל התפקוד של הוועדה.
מוסי רז: 100 אחוז, אז הם כן נדונו, וביקשו השלמה, לזה את מתכוונת?
מוסי רז: כל ה-84 או שיש כאלה שלא נדונו?
חגית צור: נכון, אבל לפעמים התיק הוא לא בשל לדיון, כי צריך לגבות אותו ולתמוך אותו, ואז מבקשים או את סיוע הלשכה או סיוע של גורמים אחרים, כדי שהתיק יוכל להיות - - -
מוסי רז: אבל את יכולה להגיד בוודאות שכל ה-84 האלה כן נדונו, וביקשו השלמה של הבדיקה?
חגית צור: בדרך כלל, כן.
מוסי רז: אה, בדרך כלל?
חגית צור: אני לא יודעת להגיד לך, כי אני לא יודעת עכשיו על 80 מקרים - - -
מוסי רז: לא, כי יו"ר הוועדה דיבר לפני רגע על חודש, ואנחנו רואים שגם אחרי שנתיים, שליש מהבקשות עוד לא הושלמו.
חגית צור: יש דברים שהם לא הוכרעו עדיין בגלל שהם נמצאים באיזשהו מקום בתהליך של - - -
וליד טאהא: אז אולי תסדיר בסעיף מפורט את הקריטריונים שמנחים את הוועדה הזו?
וליד טאהא: כדי שלא ניכנס לשאלות של איך ומתי וכמה ולמה, אולי תכניס סעיף שאומר מהו התפקוד של הוועדה?
וליד טאהא: סעיף שאומר כמה היא צריכה להתכנס, תוך כמה זמן היא צריכה להגיב.
רם בן ברק: בבקשה, צביקה, רצית להגיד משהו?
צבי האוזר: כן, אני מצטרף לביקורת של ווליד על נוסחו של החוק.
צבי האוזר: אני לא מבין את הטעם ואת ההקשר של "אינטרסים חיוניים לביטחון הלאומי של המדינה" בקונטקסט ההומניטארי.
צבי האוזר: אנחנו מדברים על מקרים הומניטאריים מהותיים, אפילו הוסיפו פה מכסות, זאת אומרת שזה לא יהיה פתח לדברים אחרים.
מירי פרנקל-שור: צביקה, אנחנו ניסינו לתת מענה לדברים שהועלו - - -
צבי האוזר: אז אני פותר את הבעיה, כי בסוף צריך חקיקה אסתטית וחקיקה ראויה.
מירי פרנקל-שור: אבל אם נלך לסעיף מטרה, אז אפשר להסיר את זה מפה.
צבי האוזר: בדיוק, אז זה מה שאני אומר, אני חושב שבהינתן שיש סעיף מטרה, אז זה לפחות פותר חלק מהביקורת של ווליד, כי היא מוצדקת.
רם בן ברק: אוקיי, בסדר אני מקבל את זה.
וליד טאהא: בנוסף, צריך לקבוע איך מתפקדת הוועדה הזו, מתי היא צריכה להתכנס, איך היא צריכה לדון, מתי היא צריכה לענות, לא הכל היא יכולה.
וליד טאהא: הוועדה הזו לא עונה אפילו לפניות של חברי כנסת.
רם בן ברק: אני רוצה להגיד משהו כדי לחזק את מה שווליד אומר.
רם בן ברק: תראו, אי אפשר לקבוע שמות יפים ולעשות איתם שימוש לא נכון.
רם בן ברק: אם יש ועדה הומניטארית, היא צריכה לדון רק בדברים הומניטאריים, שזה לא שדרוג של מעמד וכן הלאה, אלא דברים הומניטריים, או אם זה בא על רקע הומניטארי, והיא צריכה לעשות את זה בצורה ישרה, הגונה, בזמן סביר, וללא משוא פנים, אחרת זה משחק מכור, אחרת אומרים ששולחים לאיזו ועדה, והיא מטרטרת אותך חמש שנים, זה לא רציני.
רם בן ברק: גברתי עוה"ד, אני בעד שאנחנו נקבע בחוק שחייבים לדון בבקשה הומניטארית תוך פרק זמן מסוים וחייבים לתת תשובה תוך פרק זמן מסוים.
רם בן ברק: לא יכול להיות שיקבלו איזו בקשה ואז במשך חמש שנים ימסמסו את זה באוויר, או שיגידו לא או שיגידו כן אבל שידונו ויגיעו להחלטה.
מוסי רז: אתה צודק לגמרי, אבל מה אנחנו עושים עם מה שנאמר לנו כאן, שבשליש מהבקשות טרם הסתיים הדיון, ואומרים שהפונה לא הגיש איזה מסמך או לא יודע.
רם בן ברק: אז צריך לקבוע זמן וצריך להתעקש, ואם מתעכבים צריך לשלוח לו מכתב שאומר שהבקשה שלו לא נדונה כי מסמך מסוים לא הגיע.
וליד טאהא: על פי השכל הישר, מה שהוא הומניטארי צריך לטפל בו מיד.
וליד טאהא: אז אם יש להם חודשים, אז כנראה הם בעצם לא חושבים שהם ועדה הומניטארית.
רם בן ברק: עוד לפני שנכנסת אמרתי את זה, ווליד, בדיוק את זה אמרתי.
וליד טאהא: אז תגדיר את זה, תגדיר את זה ותתחום אותם בזמנים, כל כמה זמן הם יתכנסו, איך הם מנגישים את עצמם לקהל כדי שאנשים ידעו איך הפרוצדורה נעשית, זה משהו מסורבל לחלוטין.
נעמה פלאי: יש גם עניין בהקשר הזה שאתה לא רוצה לפגוע באותם אנשים מהכיוון השני, כי אם אתה קובע פרק זמן ומבחינתנו, אדם לא הגיש את כל המסמכים שהוא היה צריך להגיש או את מה שנדרש כדי לדון בסיפור ההומניטארי שלו, זאת אומרת שאנחנו אמורים לסגור את הבקשה, כדי שהיא תטופל בתוך פרק הזמן, אז בואו לא נפגע גם בפונה שמגיש בקשה ומעלה טעמים, והם צריכים להיבדק לגופם.
חגית צור: נכון, זה יותר פוגע.
נעמה פלאי: עכשיו, ברגע שאתה אומר שאנחנו מחלקים בין דברים שהם רק שדרוג לבין דברים שהם הומניטאריים, כשאדם פונה לוועדה הוא פונה גם בהקשרים של שדרוג וגם - - -
וליד טאהא: חוץ מזה, שאלנו מיהם החברים בוועדה?
וליד טאהא: מי חברים בוועדה ההומניטארית?
רם בן ברק: יש את זה בחוק.
מירי פרנקל-שור: יש את זה.
וליד טאהא: תפני אותי אליהם.
מירי פרנקל-שור: עמוד 3 סעיף קטן (ג).
רם בן ברק: טוב, אני מכריז על הפסקת צוהריים עד השעה 13:30.
קריאה: רגע, סליחה אדוני היו"ר, ואז הישיבה מתחדשת, ואז מה?
רם בן ברק: ואז ממשיכים וממשיכים וממשיכים, עד שמתישהו אנחנו נגמור את הצבעות.
נעמה פלאי: אנחנו כרגע יכולים לתת נתונים לעניין מעל גיל 50 בלי פילוח של נשים וגברים, בהקשר של מה שאנחנו נתנו כבר.
נעמה פלאי: אנחנו נתנו בזמנו, כמו שאמרתי קודם, נתון של מעד גיל 50 השוהים בישראל מעל חמש שנים.
נעמה פלאי: הנתון לגבי מעל גיל 50 ושוהים בישראל מעל עשר שנים, שוב, כרשימת פוטנציאל שדורשת בדיקה פרטנית, זה סדר גודל של 1,170 גברים ונשים, בלי פילוח לנשים וגברים, רק מעל גיל 50 ששוהים בישראל סדר גודל של מעל עשר שנים.
נעמה פלאי: אנחנו עוד צריכים לעבוד על ההבחנה בין נשים וגברים ומה שביקשו גם בהקשר של גיל 40 - - -
רם בן ברק: הפילוח לגברים ונשים פחות מעניין אותי, הרוב הוא נשים, זה ברור לי.
נעמה פלאי: אנחנו נתנו נתון כללי שיש יותר נשים ששוהות בהיתרי מת"ק מגברים, אבל בסדר גודל של 60 אחוזים נשים ו-40 אחוזים גברים.
רם בן ברק: החוק חוקק ב-2003, נכון?
רם בן ברק: כמה קיבלו אשרה ב-2003?
רם בן ברק: כמה קיבלו ב-2004?
רם בן ברק: 2005, 2006, 2007?
רם בן ברק: ואז אנחנו נדע את כל קבוצות הגיל, מתי הם כולם מגיעים לגיל 50.
נעמה פלאי: הנתונים האלה נמצאים בתוך תיקי הבקשות, ולכן היה לנו קשה לנתח את זה בצורה כזאת כמו שהיו"ר ביקש, אנחנו נתנו פה נתון שהוא כללי לעניין המעל עשר שנים.