GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאידה תומא סלימאן: מצד אחד אנחנו מברכות את הנשים על יום האישה ואנחנו אומרים שהיו לנו הישגים בשנה האחרונה, בשנתיים האחרונות, בעשור האחרון, ואנחנו מתגאות בשם הדמוקרטיה והשוויון במדינת ישראל, מדברים על זה שיש תשע שרות ושיש נשים בהייטק ושיש נשים בעמדות קבלת החלטות, אבל שוכחים שבאותה עת שמדברים על ההישגים האלה יש נשים שנמצאות בתוך מדינת ישראל, אחת משתיים, או שאין להן את הזכות השוויונית להעניק או תושבות או אזרחות אפילו לבני זוג שהם בחרו אותם והתחתנו איתם, במקרה הזה בני זוג שהם פלסטיניים, או מהשטחים או מחו"ל, ויש נשים אחרות שנמצאות במערכת נישואים עם אזרחי מדינה, אבל אין להן את הזכות השוויונית לקבל את הביטחון הבסיסי של שהייה חוקית במדינה וגם תושבות אחר כך.
עאידה תומא סלימאן: אז אם מדברים על יום האישה הייתי מקדישה את יום האישה הזה דווקא לנשים הללו, דווקא הייתי מקדישה את יום האישה הזה לאסמהאן.
עאידה תומא סלימאן: תתארו לעצמכם, כמה שנים את נמצאת בארץ?
אסמהאן גבאלי: אני נולדתי פה.
עאידה תומא סלימאן: את נולדת פה, אז את לא תגלי את הגיל עכשיו.
אסמהאן גבאלי: אני מחדשת זה כבר 26 שנים.
עאידה תומא סלימאן: אוקיי, 26 שנים היא לפי החוק מחדשת את השהות שלה.
עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים במה התעסקתי בחודש שעבר?
עאידה תומא סלימאן: הייתי צריכה להתעסק בזה, להרים טלפונים למשרד הפנים בחדרה כדי לאפשר לאסמהאן להיכנס למשרד, לבקש חידוש האשרה שלה.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך אסמהאן ביקשה שניתן לה המלצה.
וליד טאהא: כי יש משהו מסורבל בקביעת התורים.
עאידה תומא סלימאן: מה זה מסורבל?
עאידה תומא סלימאן: יש שם שליטה כנראה צבאית במשרד הפנים.
וליד טאהא: בלשון עדינה.
וליד טאהא: הם מתכוונים שאנשים לא יצליחו לעשות את זה.
עאידה תומא סלימאן: הם פשוט לא מקבלים, לא עונים לטלפון, הם לא קובעים תורים, הם מטרטרים את האנשים.
עאידה תומא סלימאן: הם מגיעים למקום ואז אי אפשר להיכנס למשרד הפנים, פשוט טרטור עד כדי ייאוש.
עאידה תומא סלימאן: אבל אוקיי, אסמהאן לא התייאשה, הצלחנו להשיג תור ועכשיו היא צריכה להוכיח שמרכז החיים שלה הוא בארץ.
עאידה תומא סלימאן: אחרי 26 שנים שהיא מוכיחה פעם אחרי פעם שמרכז החיים שלה בארץ ושיש לה ילדים.
עאידה תומא סלימאן: את יודעת מה הייתה הבדיחה, חברת הכנסת לסקי?
עאידה תומא סלימאן: שאחת מהיועצות שלי אמרה לה: תני להם רק את חשבון הפייסבוק שלך, שיראו כמה שאת נמצאת גם ותורמת לחברה וכמה את נמצאת בכנסת, זה יעזור אולי שהם יבינו, שכל יום לא רק היא מקיימת חיים, היא תורמת לחברה, היא מסייעת לחברה, היא נאבקת על דברים רציניים.
וליד טאהא: אבל מה זה משנה?
וליד טאהא: מבחינתם מה זה משנה?
עאידה תומא סלימאן: מבחינת
עאידה תומא סלימאן: כם דווקא זה יעבוד לרעתך, למה את תורמת לחברה?
וליד טאהא: הם לא רוצים לתת לה, הם לא רוצים לתת, מה זה משנה?
עאידה תומא סלימאן: כן, אבל אני חושבת שזה מראה את האבסורד במצב הזה, שאנחנו מדברים עד כמה מדינת ישראל כאילו התקדמה בזכויות נשים, אבל בעצם זה רק לפריבילגיות הנשים היהודיות, ברוח חוק הלאום כנראה.
עאידה תומא סלימאן: אני ישבתי שעות על גבי שעות והקשבתי לשיח המתקיים סביב הנושא.
עאידה תומא סלימאן: אם בעבר התביישו להגיד שהרקע לחוק הזה הוא דמוגרפי והוא עניין של הדמוגרפיה של המדינה היהודית, היום אומרים את זה בגלוי, אין להם שום בעיה להזכיר את זה.
עאידה תומא סלימאן: כל השקרים שהופצו פה וההסתה ועלילות הדם על ילדי שב"חים וילדי אנשים חסרי מעמד זה היה עלילת דם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להגיד את זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל מבחינת החוק הזה, אני אחזור לעניין הנשים, רוב הנפגעים מהחוק הזה הוא נשים, אם אנחנו בוחנים כל חוק וכל תקציב בעין מגדרית, אז גם צריך להגיד את זה.
עאידה תומא סלימאן: אני קיימתי, כבוד היושבת ראש, כמה דיונים אצלי בוועדה לקידום מעמד האישה על נשים חסרות מעמד.
עאידה תומא סלימאן: שמעתי כל מה שהן עוברות, מדורי גיהינום שהן עוברות בעצם היותן חסרות מעמד, כלומר נשים מסורבות תושבות או שהות במדינת ישראל למרות שהן הקימו משפחה, למרות שיש להן ילדים ושבני הזוג שלהן הם אזרחים במדינה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו מסתכלים על זה ואני יודעת שהיו גם מקרים מצערים מאוד שבהם נשים היו צריכות את האישורים האלה כדי לשהות לצד הילדים שלהן ובכל זאת היו נשים שסבלו מאלימות.
עאידה תומא סלימאן: אתם מבינים?
עאידה תומא סלימאן: מי שרוצה להגיד לי שההשלכות של החוק הזה הן רק דמוגרפיות ולאומיות הוא לא מבין כלום ואני מצטערת שאני אומרת את זה.
עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שגם, לצערנו הרב, יש מקרים של סכסוכים בתוך המשפחה, יש מקרים של לפעמים גם אלימות, כמו בכל העולם, יש מקרים כאלה, אישה שנמצאת במלכוד הזה, שאם היא תפתח את הפה, אם היא תתלונן, אם היא תלך להתלונן במוסדות היא תיזרק והיא תורחק מהילדים שלה והיא לא תוכל לנהל איתם חיים רגילים.
גבי לסקי: אני אגיד לך משהו בעניין הזה, חברת הכנסת תומא סלימאן, כמו שאמרתי כבר בדיונים הקודמים, לחוק הזה יש תיקון למראית עין, הם מקימים ועדה מיוחדת לטפל בנושאים באלימות המשפחה.
גבי לסקי: אה, יופי, הם מכירים בזה.
עאידה תומא סלימאן: קודם כל שיטפלו באלימות במשפחה כמו שצריך נגד האזרחיות שיש להן זכויות מלאות.
עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לתת לך סיפורים שלמים.
גבי לסקי: את יודעת כמה זמן יש להם כדי לתת החלטה בעניין הזה?
גבי לסקי: הזמן כל כך ארוך שבעצם הם יודעים שיש אישה שחיה במצב של התעמרות או של אלימות, אבל אף אחד - - -
עאידה תומא סלימאן: שעלול חס וחלילה להיגמר ברצח.
גבי לסקי: במוות, אבל אף אחד לא ממהר לתת החלטות בעניין הזה.
גבי לסקי: את מבינה?
גבי לסקי: כאילו מכניסים סעיף כדי להראות הנה, אנחנו כן מתחשבים בזה, אבל הזמן שהם קיבלו כדי לתת החלטות בעניין הזה הוא כל כך ארוך שזה ממש ממש כאילו מהשפה אל החוץ.
עאידה תומא סלימאן: זה אותו דבר כמו בסעיף 5.
עאידה תומא סלימאן: בסעיף 5 שוב כותבים 'על אף הוראת סעיף 2 רשאי שר הפנים מטעמים הומניטריים מיוחדים'.
עאידה תומא סלימאן: נו באמת, מישהו הצליח לתת לכם תשובה כמה המלצות היו לוועדות ההומניטריות לתת אשרה לנשים ולילדים וגם לגברים והשרים צפצפו על זה ולא אישרו?
עאידה תומא סלימאן: מה זה רשאי?
עאידה תומא סלימאן: למה זה רשאי?
עאידה תומא סלימאן: אם אתם אומרים שיש ועדה הומניטרית מקצועית שהולכת לבדוק בלי שיקולים פוליטיים, אלא הומניטריים, זה צריך להיות מחייב.
גבי לסקי: את יודעת מי יושב בוועד ההומניטרית?
גבי לסקי: יש נציג שימנה שר הביטחון, נציג שימנה ראש שירותי הביטחון הכללי מקרב עובדי השירות, אין שם מישהו מהרווחה.
עאידה תומא סלימאן: ברור.
גבי לסקי: זה ממש ועדה הומניטרית.
עאידה תומא סלימאן: זה ברור.
עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שאני לקחתי מהזמן של רע"מ ואני מחזירה את הזמן לרע"מ ותודה רבה על זה שנתנו לי את האפשרות לדבר.
מנסור עבאס: את יכולה להמשיך, חברת הכנסת תומא סלימאן.
גבי לסקי: אתה רוצה?
גבי לסקי: אני יכולה לקחת קצת זמן, מה שאתה רוצה.
מנסור עבאס: מתי אנחנו מפסיקים את הישיבה?
גבי לסקי: בשלוש ועשרה יש את ה –
אוסאמה סעדי: לא, בשלוש ועשרה אנחנו מתחילים, חמש דקות לפני.
אוסאמה סעדי: דחילקום, תשמעי, גברתי היושבת ראש, אני אומר לך פה שמדובר בתנאי עבודה עבדות, אנחנו עובדים 24 שעות בלי שינה, מה זה, מנסור?
אוסאמה סעדי: מה זה, מסביב לשעון, 24/7.
מנסור עבאס: מה, החלטת להיות חבר כנסת ואתה צריך לשרת את הציבור.
אוסאמה סעדי: אבל אין זכויות גם לחבר כנסת?
אוסאמה סעדי: לישון?
עאידה תומא סלימאן: לא, זה מה שנקרא לשרת את הקואליציה, כי הציבור לא מעוניין בחוק הזה.
מנסור עבאס: לא, בתור חבר כנסת הוא צריך לעמוד באתגרים.
מנסור עבאס: היו לו ימים שהוא ישן 24 שעות ויהיו לו ימים כאלה.
עאידה תומא סלימאן: היו לך כאלה, אוסאמה?
עאידה תומא סלימאן: מתי אתה עושה דברים כאלה?
אוסאמה סעדי: 24 שעות?
אוסאמה סעדי: מאז שהממשלה הזאת קמה אנחנו לא 24, בקושי ארבע.
עאידה תומא סלימאן: לא ישנים.
אוסאמה סעדי: כמה שעות אתה ישן?
אוסאמה סעדי: אפשר לחשוב שאנחנו 24 שעות ישנים.
אוסאמה סעדי: מנסור.
קריאה: בחוק קמיניץ אני זוכר שלא ישנת.
מנסור עבאס: האמת שאת הנאום שלי או את הניתוח שלי לחוק הזה ולעמדות אני אשאיר לישיבה הבאה, אבל תפקידנו כחברי כנסת, לאור מה שאמרת, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, תפקידנו לנסות ולמצוא פתרונות לאנשים.
מנסור עבאס: העניין הוא לא אנחנו וכמה מאמץ אנחנו משקיעים וכמה זמן אנחנו ערים ולא ישנים, זו התכלית של היותנו חברי כנסת, לייצג את האינטרס של כלל הציבור, של אוכלוסייה מסוימת שבחרה בנו, של קבוצה מסוימת שניזוקה מחוק, ממדיניות.
אוסאמה סעדי: בשביל מה אנחנו נשארים ועובדים ולא מתלוננים?
עאידה תומא סלימאן: כמה זמן היית בדיונים פה?
אוסאמה סעדי: בחוק הזה, מנסור, אני לפחות היחיד שאולי היה בכל הישיבות.
מנסור עבאס: אני לא בא אליך בטענות.
אוסאמה סעדי: למה אנחנו עושים את זה?
אוסאמה סעדי: על מנת לתקן אפילו כמה שאפשר, כמה שזה.
אוסאמה סעדי: אבל אני לא מסכים איתך שבסופו של יום אנחנו רוצים לפתור בעיות קונקרטיות, זה חשוב, אבל לשכוח גם את העיקרון.
מנסור עבאס: בוודאי שלא, אני לא בא אליך בטענות.
אוסאמה סעדי: הרי גם, אם אני עושה אנלוגיה, אפשר לבוא ולהגיד לאנשים בשטחים הכבושים, יאללה, משהו תיקחו פה, תיקחו שם - - -
עאידה תומא סלימאן: נסיר את המחסום הזה, נוריד את המחסום ההוא.
אוסאמה סעדי: נסיר את המחסום הזה, נוריד כמה מחסומים ותרגישו טוב, אבל יש דברים, כפי שאנחנו אומרים ואתם אומרים, יש קווים אדומים, עקרונות, שלא זזים מהם.
אוסאמה סעדי: החוק הזה, אני חושב שהוא אחד מהם.
אוסאמה סעדי: אדוני, אנחנו מבקשים בשעה שלוש וחמישה לעלות לוועדת הכנסת.
רם בן ברק: אתה חופשי לעלות.
רם בן ברק: אתה מבחינתך גמרת לנמק, היה לך את הזמן.
אוסאמה סעדי: גם לגבי יש נושאים חדשים, לרע"מ יש נושאים חדשים, אז מי ינמק?
רם בן ברק: גם גבי לא לבד, יש את גבי ויש את מיכל רוזין ויש מוסי.
אוסאמה סעדי: אבל עכשיו היא לבד.
רם בן ברק: תודה לאל, אתם מפלגות גדולות וחזקות, אתם יכולים להתפצל בין הוועדות.
אוסאמה סעדי: אבל, אדוני היושב ראש, כאשר יש דיון בנושא שהוא אותו נושא ונושאים חדשים בוועדת הכנסת אנחנו רוצים לעלות.
עאידה תומא סלימאן: אתה לא רוצה לטעון נגד הנושאים החדשים?
עאידה תומא סלימאן: אתה לא תרצה לטעון נגד הטענה שלהם?
גבי לסקי: מישהו מהוועדה צריך להצדיק למה זה לא.
רם בן ברק: אבל, גבירותיי, רציתי להגיד גברתי, אבל אני רואה שגם עוד גברת הצטרפה, אז אני אומר גבירותיי.
עאידה תומא סלימאן: עוד ח"כית.
רם בן ברק: גבירותיי הח"כיות, הרגע דיברנו על כמה קשה עובד חבר כנסת וזו באמת עבודה קשה ואנחנו נמצאים בסד זמנים, יש לנו עוד מעט פגרה ויש מספיק חברי כנסת כדי שנהיה מיוצגים היטב בוועדה הזאת והיטב בוועדה הזאת ואני לא מאשר.
עאידה תומא סלימאן: כמה חודשים אנחנו כבר בלי החוק הזה?
עאידה תומא סלימאן: מה יקרה אם עוד חודש?
עאידה תומא סלימאן: זה לא סוף העולם, מה קרה?
עאידה תומא סלימאן: הרי ממילא השרה תוקעת את הכול.
רם בן ברק: סוף העולם יקרה רק אם פוטין יחליט להשתגע ולזרוק פצצות אטום, עד אז זה לא סוף העולם.
עאידה תומא סלימאן: אז הוא עוד לא השתגע?
עאידה תומא סלימאן: בסדר, חבל, כי אתם משדרים כל הזמן שהוא השתגע.
רם בן ברק: נקווה שזה לא יקרה גם.
עאידה תומא סלימאן: לא, אבל באמת, השרה ממילא לא אישרה שום אישור, חיינו שלושה-ארבעה חודשים בלי החוק, אף אחד לא סבל ולא נפגע, למה צריך לעשות חקיקה בנושא כל כך מהותי שפוגע בציפור הנפש של כמה - - -
רם בן ברק: את תהיי מוכנה שזה יהיה בעוד חודש אבל יחול רטרואקטיבית?
עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת יחול רטרואקטיבית?
עאידה תומא סלימאן: עוד חודש מה יקרה?
רם בן ברק: אז יש דברים שאת לא מוכנה.
עאידה תומא סלימאן: בוא נראה, למה אתה כל כך רוצה את העניין של הרטרואקטיביות?
עאידה תומא סלימאן: מה זה מביא?
עאידה תומא סלימאן: תסביר לי, אולי תשכנע אותי, מה הרטרואקטיביות guarantee for you?
גבי לסקי: ביטחונות.
רם בן ברק: את יודעת מה?
רם בן ברק: אני החלטתי להיענות לבקשתכם, אני עוצר את הדיון, תלכו לוועדת הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: וואו, אני כל כך משכנעת.
עאידה תומא סלימאן: תודה.
רם בן ברק: אני פותח את הישיבה, המשך ההנמקות של מפלגת רע"מ בחוק האזרחות.
רם בן ברק: בבקשה, ווליד.
וליד טאהא: תודה רבה, היושב ראש.
וליד טאהא: אני במקומך לא הייתי עורך את הדיון הזה הערב, הייתי עושה את זה מחר, שום דבר לא בוער, אני לא יודע למה אתה לחוץ ונלחץ.
רם בן ברק: אנחנו המושבניקים רגילים לקום מוקדם בבוקר לחליבה.
וליד טאהא: לפני שקבעת את הדיון הזה חשבתי שאתה עמיד בפני לחצים, אז עכשיו אני גם לא יודע איך העמידות שלך בפני רעידות אדמה.
אוסאמה סעדי: שמחה, חשבנו שהלכת הביתה, באנו לבד, אמרנו שננצל את המצב.
שמחה רוטמן: אני אתכם לא משאיר לבד, זה מסוכן, צריך השגחה של מת"ק.
וליד טאהא: נניח עמידות בפני רעידה, שבע בסולם דיכטר.
וליד טאהא: זוכרים את זה?
וליד טאהא: דיכטר או ריכטר.
וליד טאהא: טוב, אנחנו ממשיכים לדבר על אותו חוק גרוע, גרוע מאוד אפילו, אני יוצא בתחושה מאוד קשה שרוטמן וסמוטריץ' עשו את שלהם בחוק הזה ומסדרים חוק גזעני להפליא, שהוא גרוע מאוד אפילו מהחוק הקודם.
וליד טאהא: יש לי הרגשה מאוד לא נוחה מהעניין הזה.
וליד טאהא: אנחנו בכל זאת ניסינו, דיברנו, הצגנו את הדברים כי אי אפשר לחיות איתם, לא כפוליטיקאי, אלא בכלל כבני אדם ונראה לי שהעניינים לא זזים בכיוון הנכון.
וליד טאהא: היינו בדיונים בוועדת הכנסת, עוד לא סיימנו שם להציג את כל הדברים והייתי מעדיף לסיים את הדברים בוועדה שם ואז לבוא להנה, אבל לא יודע למה כל כך בוער לך.
וליד טאהא: דווקא רצינו למשוך את כל הזמן שלנו וככה אתה עלול לסכן את היכולת שלנו לעשות זאת.
וליד טאהא: צריך לבדוק את זה משפטית.
וליד טאהא: צריך לבדוק משפטית, דפנה, האם ניסיון הסיכול שהוא עושה לנו - - -
אוסאמה סעדי: לא, דפנה היא לא משפטית, מירי משפטית.
וליד טאהא: לא, כדי שהיא תעביר למירי לבדוק האם הניסיון של רם לסכל את הזכות שלנו למצות את זכות הדיבור היא מקובלת או שצריך להתמודד איתה.
וליד טאהא: אתה גם את זה עושה?
וליד טאהא: גם סיכלת את האפשרות שאנחנו נעשה את זה וגם אתה הולך?
רם בן ברק: אבל צריך לציין שאני שם אתכם בידיים הכי טובות.
אוסאמה סעדי: אבל מה הלו"ז?
רם בן ברק: נשב שעתיים ונסיים.
וליד טאהא: אין לך תכניות אחרות?
רם בן ברק: אני מצביע גם מחר בשמונה בבוקר.
רם בן ברק: (היו"ר משה טור פז)
וליד טאהא: אוקיי, אז רם סידר לעצמו מנוחה, אנחנו לא, אוסאמה.
וליד טאהא: איך אתה מרגיש?
אוסאמה סעדי: אתה יודע, אנחנו רגילים.
אוסאמה סעדי: יש לנו אנרגיה לעוד עשר שעות.
וליד טאהא: הגיע ממלא מקום יושב ראש, אנחנו רוצים להקריא לו שיקשיב למקצת מהפניות שמגיעות ומהמציאות שבה חיים האנשים האלה.
אוסאמה סעדי: אבל, ווליד, ברשותך, אני התחלתי, אדוני היושב ראש, בסוגיה.
אוסאמה סעדי: כל העניין הזה הוא גרוע, כל החוק הזה בכלל לא טוב, כל החוק הזה הוא פוגע בזכויות, פוגע בחיי משפחה, פוגע בזכות לנישואים, אבל גם יש דברים וסעיפים קטנים שאפילו אין להם שום תכלית, לא ביטחונית, לא מניעתית.
אוסאמה סעדי: אני הזכרתי את סעיף 4 ולא המשכתי.
אוסאמה סעדי: נתתי את הדוגמה של אותה רופאה שסיימה את לימודיה וניגשה לבחינת הרפואה הממשלתית בישראל ועברה את הבחינה ואחרי זה רצתה לעשות סטז' ולקבל את הרישיון ואז אמרו לה שהיא לא אזרחית והיא לא תושבת קבע.
אוסאמה סעדי: הילדים האלה, אדוני היושב ראש, לכן גם רציתי לפנות ליושב ראש הוועדה ולכל חברי הכנסת, סעיף 4 מדבר על ילדים מעל גיל 14, אם הם לא קיבלו רישיון ישיבה קבוע מכוח היותם ילדים של משפחות שקיבלו איחוד משפחות אז מעל גיל 14 הם ממשיכים לקבל אך ורק היתרי מת"ק, אין להם אפשרות להשתדרג.
אוסאמה סעדי: אמרתי שעד סוף חייהם הם עם היתרי מת"ק, אז תיקן אותי היושב ראש שלפי החוק עכשיו בגיל 50 הם יכולים להשתדרג, אבל מה?
אוסאמה סעדי: תבדוק את סעיף 3א, אדוני היושב ראש, סעיף 3א מדבר על רישיון שהייה ארעי.
אוסאמה סעדי: זאת אומרת אותו ילד שמגיל נגיד 15 עם היתרי מת"ק בגיל 50 אולי יזכה סוף סוף לאיזה שהוא שדרוג, אבל שדרוג ל-א'5.
אוסאמה סעדי: א'5 לא עוזר לו ולא עוזר לה.
אוסאמה סעדי: שלחו לי עכשיו מישהי, זו פנייה ממש טרייה, אנחנו מראים לכם את האבסורד, את הסבל, את הקיפוח שיש בסעיפים הקטנים של החוק הזה.
אוסאמה סעדי: היא קיבלה היתר מת"ק כשהייתה מעל גיל 14, למדה רוקחות, ווליד, ולא יכולה לעסוק במקצוע שלה.
אוסאמה סעדי: כך גם אחותה שלמדה רפואה.
אוסאמה סעדי: במשפחה אחת יש להם ילדים שהם כאלה שהיו מתחת לגיל 14 וכאלה שלא, זאת אומרת בתוך אותה משפחה יש לילדים רישיון קבוע והם חיים בחיים נורמליים so called ויש ילדים שהם מעל גיל 14 ו - - -
משה טור פז: סליחה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
אוסאמה סעדי: התחלתי להגיד שעכשיו קיבלתי פנייה.
אוסאמה סעדי: אנשים עוקבים ומחכים לראות מה יילד יום, מה יהיה עם החוק הזה, כי זה משפיע באופן ישיר על חייהם של המשפחות האלה.
אוסאמה סעדי: יש מישהי שקיבלה היתר אחרי גיל 14 ויש לה היתר מת"ק והיא למדה רוקחות ועכשיו היא רוצה לקבל רישיון רוקחות, אסור.
משה טור פז: למה אסור?
אוסאמה סעדי: כי צריך או להיות אזרח או תושב קבע.
אוסאמה סעדי: עם היתר מת"ק, עם א'5, היא לא יכולה לקבל.
אוסאמה סעדי: אני אישית מטפל בפנייה שהגיעה ללשכתי ופניתי למשרד הבריאות, למיודענו פרופ' יציב, אמרתי לו שיש פלונית אלמונית, עברה את הבחינה, נא לאשר לה סטז', אתה יודע מה הוא ענה לי?
אוסאמה סעדי: מה, חבר הכנסת סעדי, השתגעת?
אוסאמה סעדי: אתה לא מכיר את החוק?
אוסאמה סעדי: ככה הוא ענה לי.
אוסאמה סעדי: אני אומר לו למה?
אוסאמה סעדי: הוא אומר לי: היא צריכה להיות או אזרחית או תושבת קבע.
וליד טאהא: היא צריכה להיות עובדת בניין.
אוסאמה סעדי: לעובדי בניין נותנים.
אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב ראש, האבסורד הכפול שבאותה משפחה ילדים מתחת לגיל 14 שנרשמו בזמן מקבלים רישיון קבוע.
אוסאמה סעדי: אם אבא ואמא התרשלו, הרי אתה לא מדבר על בגיר שהוא מגיל 18, שהוא אחראי על מעשיו, בגיל הזה מ-14 עד 18 הם קטינים ולפי החוק יש להם אפוטרופוס טבעי, האפוטרופוס הטבעי זה האבא או האמא, נגיד האבא או האמא לא רשמו אותו בזמן והוא כבר בן 14 וחצי, הלך עליו.
אוסאמה סעדי: לכן אנחנו פנינו, דיברנו, הגשנו הסתייגויות, אמרנו לפחות את הדבר האלמנטרי הזה.
אוסאמה סעדי: תגידו לי, מה זה פוגע בביטחון המדינה?
אוסאמה סעדי: לכל המשפחה יש אישור, לאבא יש, לאמא יש, רק אותו ילד שעכשיו הוא בן 15, אין לו.
אוסאמה סעדי: תגידו לי איזה היגיון יש בזה.
אוסאמה סעדי: לכן אני חוזר ופונה בשם הקבוצה הזאת, תוציאו אותה מתחולת החוק ותגידו קטין עד 18.
אוסאמה סעדי: אם הוא מעל 18 ולא נרשם אז הוא בגיר, הוא אחראי על מעשיו, אבל אתם עושים את זה לקטינים?
אוסאמה סעדי: די, זה יותר מדי.
וליד טאהא: טוב, לפני שניתן גם למנסור, אני רוצה להקריא תיאור של מישהי שיש לה שמונה ילדים, הגדול מביניהם בן 23, הקטן מביניהם בן 12.
וליד טאהא: כולם מחזיקים באזרחות ישראלית, היא כבר 12 שנים, היושב ראש, תקשיב, היות ובאת להחליף יושב ראש כדאי גם להשכיל קצת מהאמת בשטח.
משה טור פז: אני מנסה להבין את החוק.
וליד טאהא: ולא ממה שאתה יודע שטחי מאוד.
אוסאמה סעדי: לא, הוא לפחות מודה, ווליד, שהוא לא מכיר את החוק ועכשיו הוא מנסה ללמוד את החוק.
וליד טאהא: שיכיר את המציאות שהחוק הזה עושה.
אוסאמה סעדי: הכי טוב.
מנסור עבאס: איזה יופי.
אוסאמה סעדי: רוצים מצגת או משהו?
וליד טאהא: מישהו מנסה לאיים עלינו?
משה טור פז: כן, בדיוק, רומזים לנו מהכנסת שרוצים שיכבו לנו את האורות.
משה טור פז: הכול בסדר, תמשיך.
וליד טאהא: כן, אם מישהו מנסה לאיים עלינו אז אנחנו לא נרתעים.
משה טור פז: לא מפחדים.
אוסאמה סעדי: לא, אבל עכשיו לפחות על הכתפיים שלנו, כאילו עובדי הכנסת וכל הכנסת עכשיו תלויה בנו.
אוסאמה סעדי: הם אומרים נו, אנחנו מחזיקים את כל הכנסת.
וליד טאהא: אז אמא לשמונה ילדים, הגדול מביניהם בן 23, הקטן מביניהם בן 12, כולם אזרחי המדינה, היא אלמנה מזה 12 שנה, בכל השנים, היא אומרת: בשנים האחרונות אני כבר מאוד מאוד עייפה נפשית, תוך כדי שאני מנסה לקבל את זכויותיי כאן במדינה ואולם כל המוסדות סוגרים בפניי את השערים, לעתים בצורה מאיימת.
וליד טאהא: כאילו הפקיד הזה, מי זו בכלל שמגיעה אליו?
וליד טאהא: היא כמובן לא ראתה את אמא שלה מזה שנים רבים, כי אין לה את האישור להתנייד, כי אין לה כלום.
אוסאמה סעדי: היא לא אזרחית.
וליד טאהא: אין לה כלום.
אוסאמה סעדי: לא, ווליד, אמרת שהם אזרחים.
אוסאמה סעדי: הבעל הוא אזרח, היא כנראה באיחוד משפחות והיא לא קיבלה אזרחות.
אוסאמה סעדי: היא לא.
וליד טאהא: הילדים כן, היא לא.
אוסאמה סעדי: הילדים כן, כי הילדים מקבלים מכוח היותם הבן של.
וליד טאהא: נכון, תקשיב, הילדים כן, האמא שלהם לא.
אוסאמה סעדי: ברגע שהוא נפטר אז שוללים ממנה את הכול.
וליד טאהא: זאת אומרת היא גם מעולם לא ראתה אותם בנספח תעודת הזהות שלה ועל כן אם מישהו מהם חלה היא לא יכלה להיות איתו בשום מקום.
וליד טאהא: מישהי אחרת אומרת שהיא כבר בת 70, היא חיה היום בצפון הארץ, אלמנה מזה 20 שנה, לכל הילדים שלה יש אזרחות ואולם היא לא.
וליד טאהא: הילדים שלה עובדים, מסתדרים וחיים טוב, ואולם היא מנועה מהזכויות הבסיסיות ביותר שמאפשרות חיים, בין היתר טיפול רפואי, חופש תנועה, והחוק מגדיר אותה היום, כשהיא בת 70, והילדים שלה כולם ישראלים, החוק מגדיר אותה שב"חית, שוהה בלתי חוקית.
וליד טאהא: היא בת 70, 20 שנה אלמנה, היא שב"חית.
וליד טאהא: היא חיה עם הילדים שלה, שב"חית, שוהה בלתי חוקית: כל יום שעובר אני מרגישה פחד נורא שמישהו יבוא כדי לגרש אותי.
וליד טאהא: היא חיה את המציאות הזאת כל יום עם הילדים שלה וגם היא מחפשת מישהו שיעשה צדק.
וליד טאהא: היא חושבת שיש את המישהו הזה.
וליד טאהא: ד"ר מנסור, תפאדל חביבי.
מנסור עבאס: תודה.
מנסור עבאס: מי יושב ראש הוועדה, אתה או משה?
משה טור פז: הוא בעצם.
אוסאמה סעדי: אנחנו לא יושבי ראש, לא חברים.
אוסאמה סעדי: אתה כאן, מנסור, בוועדת חוץ וביטחון כשאנחנו מודרים, אין חברים, אין כלום, אין לנו זכות הצבעה אפילו.
וליד טאהא: הופעל עלינו חוק האזרחות בוועדה הזאת.
מנסור עבאס: יש לנו זכות להיות בוועדת חוץ וביטחון, אבל אנחנו לא מממשים את זה.
אוסאמה סעדי: נכון, אנחנו לא רוצים.
מנסור עבאס: אנחנו ממירים את זה בחברות נוספת בוועדת הכספים כדי להשפיע על התקציבים.
משה טור פז: אצלנו אומרים אם אין קמח אין תורה, מנסור.
מנסור עבאס: אני מציע, חברים, בואו נהיה קצת – אתם רוצים שכל אחד ייתן סיכום, בסדר?
וליד טאהא: מה זה כל אחד?
וליד טאהא: אנחנו כבר נתנו שעה.
אוסאמה סעדי: לא, אבל אפשר סיכום כללי של החוק, כן.
אוסאמה סעדי: כל אחד עשר דקות.
מנסור עבאס: אני מציע שכל אחד ייתן סיכום וזהו.
וליד טאהא: לא, אתה תדבר ותסכם ואחרי זה אנחנו נסכם.
מנסור עבאס: כן?
מנסור עבאס: ככה זה?
וליד טאהא: כן.
משה טור פז: הזמן שלכם, חברים.
וליד טאהא: יש לנו עוד שעה וחצי.
מנסור עבאס: לא, אני יכול לדבר שעה וחצי, אם אתם רוצים.
אוסאמה סעדי: תן דרשה, מנסור.
וליד טאהא: בוא תעשה לנו ככה, בתחום האזרחות.
אוסאמה סעדי: תן דרשה של יום שישי.
משה טור פז: מנסור, אני רוצה לשמוע פה את האני מאמין שלך.
מנסור עבאס: אני קודם כל שואל את השאלה איך הגענו לכאן.
מנסור עבאס: זאת שאלה שנוגעת לשני דברים, איך הגענו לכאן, לנוסח הזה, לחוק הזה, למעמד הזה, ואיך הגענו לכאן באופן כללי בהקשר של חוק האזרחות והשינוי שחל ב-2003.
מנסור עבאס: אז נטענה הטענה והובאו ראיות ונתונים שלאור הסכנה הביטחונית מחלק מהאנשים שנמצאים בתוך מדינת ישראל, כחלק ממשפחה.
מנסור עבאס: לא באופן כללי, כי החוק או המדיניות מסדירה את המדיניות מול תושבים או מול אנשים אחרים שנמצאים בתוך גבולות מדינת ישראל, לא על רקע של נישואים והקמת משפחה.
מנסור עבאס: הגענו לכאן כי הייתה טענה, מגובה לכאורה בנתונים, שיש בזה סכנה לביטחון המדינה, לביטחון האזרחים באופן כללי.
מנסור עבאס: ואז נחקק חוק, בעצם הוראת שעה שמקשה על המשך הזכות הבסיסית של כל בן אדם, לא חשוב אם הוא יהודי, ערבי, מוסלמי, נוצרי, להתחתן ולשמור על אחדות המשפחה ועל חיי משפחה משותפים.
אוסאמה סעדי: רק תיקון קל, מנסור, לא מקשה, מונעת.
מנסור עבאס: מונעת מבחינה חוקית, אבל מבחינה עובדתית מקשה מאוד.
אוסאמה סעדי: כן, אבל החוק הזה בא גם היום אומרים לעצור בכלל איחוד משפחות.
מנסור עבאס: זה ההקשר הראשוני, ואז כמובן שבאותה תקופה, אני מזכיר לכולם, היינו בצל אירועי האינתיפאדה השנייה שהיו לה גם השלכות בתוך החברה הערבית.
מנסור עבאס: לאורך השנים החוק הזה הובא לכנסת מדי שנה והוארך בעוד שנה ובעוד שנה.
מנסור עבאס: בתקופה הזאת שני דברים התרחשו שאנחנו לא מתייחסים אליהם בכובד ראש ולא נותנים להם משקל.
מנסור עבאס: המצב הביטחוני השתנה.
מנסור עבאס: החוק הזה נולד, הוראת השעה הזו נולדה בצל אירועים קשים, סכסוך עקוב מדם, אינתיפאדה, הרבה אנשים נרצחו ונהרגו באותה תקופה, בשני הצדדים.
מנסור עבאס: 4,000 אנשים בצד הפלסטיני, 1,000 אזרחים בצד הישראלי וכו'.
מנסור עבאס: ועדיין אנחנו שומעים את אותה טענה, שהסכנה הביטחונית היא שמצדיקה את המשך הוראת השעה.
מנסור עבאס: אנחנו גם צריכים להתייחס לכך שבמשך כל השנים האלה, מהשנה הראשונה עד היום, בג"צ פסק ולא נתן אף פעם לכנסת להפוך את הוראת השעה לחוק קבוע.
מנסור עבאס: התפיסה שביסוד העמדה הזאת, שהחוק הזה הוא לא חוקתי, אי אפשר לקיים את הוראת השעה הזאת בתור חוק קבוע, לאור כל מיני שיקולים רבים, שכולנו מסכימים עם השיקולים האלה.
מנסור עבאס: ובכל זאת למרות שהמצב הביטחוני השתנה וחל שיפור ניכר ולאור העובדה ששנים רבות עברו ובתוך הנושא הזה, נוצר גם מצב אנושי, אלפי, אולי עשרות אלפי משפחות נכנסו למעגל הזה וההשלכות של החוק היו השלכות קשות על חיי המשפחה.
מנסור עבאס: שוב, בהיבט הביטחוני, מצד אחד המדינה לא מנעה לחלוטין, אוסאמה, את החיבור הזה, ואפשרה את איחוד המשפחה בפועל, למרות שזה לא בהתאם לחוק, ואותה הוראת שעה לא השתדרגה, לא התאימה את עצמה.
מנסור עבאס: מצד אחד לא הפכה לחוק קבוע, כי זה מנוגד לעקרונות חוקי היסוד במדינת ישראל, אבל מצד שני הוראת השעה לא נתנה מענה לבעיה ההומנית האנושית שנוצרה בעקבות החוק הזה.
מנסור עבאס: זאת בעצם השאלה השנייה איך הגענו לכאן.
מנסור עבאס: בשנה שעברה, לאור ההתפתחויות במערכת הפוליטית בתוך כנסת ישראל אנחנו הפכנו לחלק מהקואליציה, יש אינטרס משותף בתוך הקואליציה, בתוך המפלגות, לנסות למצוא פשרות ופתרונות ולכן במשך חודש שלם דנו בהיבטים שונים של החוק הזה ותופתעו, חברים, שחלק מהשרים, כולל שרת הפנים, זו פעם ראשונה שהייתה להם הזדמנות לשמוע לא על החוק עצמו, כי כולם מכירים את החוק, אלא על ההשלכות של החוק הזה על חיי אדם ועל זכויות אדם ועל חיי המשפחה ומה עובר על המשפחות האלה.
מנסור עבאס: ואז הגענו להסכמות שלא היו קלות.
מנסור עבאס: מה זה לא היו קלות?
מנסור עבאס: הן היו קשות ביותר.
מנסור עבאס: מצד אחד יש לנו עמדה מאוד ברורה נגד החוק הזה, ולא רק אנחנו, גם בית המשפט העליון כעמדה מהותית הוא נגד החוק הזה, ולכן הוא לא אפשר לחוק הזה להפוך לחוק קבוע.
מנסור עבאס: וגם היום גורמים פוליטיים שונים מסתכלים על החוק הזה כחוק שלא ראוי להיות חוק כהוראה קבועה, אלא כהוראה זמנית.
מנסור עבאס: זה בעצם הניסיון הראשון שהיה לנו כן לטפל בהשלכות של החוק הזה והגענו להסכמות ואפשרנו את החקיקה או את ההארכה שוב של החוק, כמובן לא בהפרה מצדנו החוק נפל אלא מצד חברי כנסת מהימין שיש להם אינטרס פוליטי, הם הצביעו נגד הוראת השעה והפילו את זה.
מנסור עבאס: אז ביסוד העמדה בגוש השני של הכנסת זה לא בדיוק השיקול הביטחוני ולא שיקול ענייני, אלא שיקול פוליטי נטו.
מנסור עבאס: עובדה, מפלגת הליכוד, הציונות הדתית, החרדים הצביעו נגד החוק הזה והפילו אותו בזכות כמובן חבר הכנסת שיקלי שפרש מהקואליציה והצטרף לאופוזיציה.
מנסור עבאס: אנחנו מצד אחד טענו ודרשנו שהממשלה, שרת הפנים, תקיים את ההתחייבות ואת ההבנות שהגענו אליהן ומצד שני היא כמובן שביקשה שוב לחזור ולאשר את הוראת השעה על מנת שנוכל ליישם את ההבנות וזה לא צלח כי הייתה בעיית אי אמון בנושא הזה.
מנסור עבאס: אבל שוב אני רוצה להדגיש שני דברים, דבר אחד, מבחינה מהותית החוק הזה, גם זה שמונח בפנינו, גם אלה שתומכים בו מצד ימין, כולל מצד שמאל, אף אחד לא חושב שאפשר להחזיק בחוק הזה לעד.
מנסור עבאס: כי הוא מנוגד לעקרונות הבסיסיים של כל משטר דמוקרטי.
מנסור עבאס: ומצד שני אנחנו עדיין לא רואים את ההתייחסות המשמעותית וההדגש שאכן אנחנו רוצים לתת פתרון הוגן לקבוצת המשפחות שנמצאות בתוך המערבולת הזו וסובלות רבות.
מנסור עבאס: אני משוכנע, אדוני היושב ראש, שאם יעמוד בפניך כל אחד שיש לו נגיעה אישית בנושא הזה ויסביר את הסיפור האישי שלו אני בטוח שאתה תחתום על אישור לכל אחד ואחד ותאפשר להם בצורה חוקית איחוד משפחות.