GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
וליד טאהא: כן, יאיר גולן מייצג אותי.
וליד טאהא: לצערי הוא לא מייצג אותך היום.
רם בן ברק: במידה רבה מאוד הוא מייצג גם אותי.
וליד טאהא: היושב ראש, אנחנו מקווים שתתעשת בזמן הנכון.
יאיר גולן: אני אסיים.
רם בן ברק: לא, אתה יכול להמשיך.
רם בן ברק: ברגע שאתה מייצג אותו אתה יכול להמשיך.
יאיר גולן: אני לא רוצה להאריך סתם.
יאיר גולן: אין לי שום כוונה, אני גם עוד לפני דיון חשוב בנושא הבטיחות והרכבת פיגומים אז אני לא רוצה להאריך שלא לצורך, אני רוצה לסיים בדבר אחד.
יאיר גולן: אני חושב שלא מאוחר גם לומר שאנחנו מאמצים בהזדמנות זו עוד איזה שהוא שלב ביניים ולוקחים לעצמנו יותר זמן בנושא החשוב והקריטי הזה, הכול כך חיוני, או הייתי אומר לא חיוני, כל כך טעון מבחינה לאומית ורגשית, לא מאוחר להגיד: אתם יודעים מה?
יאיר גולן: אנחנו לוקחים לעצמנו עוד זמן ובשלב זה מיישמים איזה שהוא שלב ביניים או איזה שהוא הסדר ביניים כדי בכל אופן לנוע קדימה גם אם אין בזה סגירה סופית של הנושא.
יאיר גולן: אסור שבנושא החשוב הזה אנחנו נעשה טעויות, לא מבחינה פנימית לאומית ולא מבחינה בין לאומית, איך אנחנו מצטיירים כלפי חוץ, ואני חושב שמכל טעם אפשרי נכון לאמץ בסופו של דבר תהליך שלא מותיר סימני שאלה, שמסדיר את מעמדם של אנשים בצורה ראויה ומי שבחרנו לתת לו מעמד כלשהו פה במדינת ישראל, אז אנחנו באמת מביאים אותו למרכז החברה הישראלית ולא דוחקים אותו, לא אותו באופן אישי ולא את ילדיו, לפינות אפלות ובעצם מה שנקרא מטפחים דור חדש שיתקשה להשתלב בחברה.
יאיר גולן: עד כאן.
רם בן ברק: תודה רבה לחבר הכנסת יאיר גולן שכהרגלו היטיב להציג את טיעוניו בצורה בהירה ומשכנעת.
רם בן ברק: חבר הכנסת ווליד טאהא, בבקשה.
וליד טאהא: תודה רבה, היושב ראש, תודה רבה, יאיר, שייצגת אותי במה שאמרת ואתה ייצגת אותי במה שאמרת.
וליד טאהא: אני רוצה, היושב ראש, לחזור קצת לדיון שהיה פה בנוכחות חבר הכנסת שלמה קרעי.
וליד טאהא: שלמה קרעי ביקש לחסל את התקווה של כל ילד, גם אלה שהם בגיל חודש ושנתיים, כי הוא חושב, יאיר, שהילד הזה הוא טרוריסט.
וליד טאהא: הוא היה פה ואמר את הדברים האלה בערך.
וליד טאהא: אתה יודע, זה הזכיר לי את הסיפור של פרעה, כאשר ראה חלום ואז הוא החליט להרוג ולחסל כל ילד מבני ישראל שנולד במצרים ומשה עליו השלום ניצל בדרך לא דרך, אמא שלו נאלצה לזרוק אותו בים כדי שלא יגיע לידיו של פרעה.
וליד טאהא: אני לא יודע, יש דמיון.
וליד טאהא: כיוון שאנחנו מדברים על ילדים, קרעי מבקש להרוג את התקווה של כל ילד, עוד לפני שהוא נולד, ולגרום לו לחיות חיים של עינוי ועושק ורדיפה ולעתים הוא לא יכול לראות את אבא שלו שנה או שנתיים כי מישהו החליט שהוא לא יכול לראות אותו.
וליד טאהא: אני לא יודע, מישהו צריך לעשות חשבון נפש בעניין הזה.
וליד טאהא: אנחנו נחזור, היושב ראש, לחוק ולסעיפים שלו ו - - -
מירי פרנקל-שור: חבר הכנסת טאהא, אולי לפני שאתה מתחיל לנמק את ההסתייגויות, אדוני היושב ראש, אולי כדאי לקבוע מסגרת לדיון על מנת שנדע מה מסגרת הזמן שאתה תחליט לתת לרע"מ לנמק את ההסתייגויות מכיוון שאנחנו גם צריכים להיערך בדיון על ההסתייגויות ואתה מתכוון להמשיך בהצבעות.
מירי פרנקל-שור: העניין הוא כך, הסטפה הזו שגובשה כוללת למעלה מ-45,000 הסתייגויות, בבדיקה פרטנית של עידו ואיילת יחד עם סאלח של חבר הכנסת טאהא הוסכם שיש כאן 190 הסתייגויות מהותיות פלוס 39 או כ-40 מקבצים.
מירי פרנקל-שור: אנחנו מדברים על 230 הסתייגויות.
מירי פרנקל-שור: אני ממליצה לך לתת בערך כדקה לנימוק ההסתייגויות, אנחנו מדברים על 230 דקות, 240 דקות, אנחנו נכנסים למסגרת זמן דיבור של ארבע שעות כאשר שעה הייתה בבוקר.
רם בן ברק: קצת יותר משעה, אבל אנחנו לא סופרים להם.
וליד טאהא: בוא נראה שאני מסכים קודם כל.
מירי פרנקל-שור: מסגרת הזמן שנשארה לדיבור לנימוק ההסתייגויות, לעמדתנו סביר שמסגרת הדיון תהיה ארבע שעות פחות שעה, זמן נותר של שלוש שעות.
רם בן ברק: אוקיי, עד חמש.
רם בן ברק: בבקשה, חבר הכנסת.
וליד טאהא: אם נלך בעקבות דבריה של מירי, היועצת המשפטית של הוועדה, היא אומרת שמתוך 50,000 ההסתייגויות יש בערך 240 הסתייגויות מהותיות.
מירי פרנקל-שור: 190 מהותיות, 40 מקבצים.
רם בן ברק: בעצם צריך לנמק 190.
וליד טאהא: אז אם באים לנמק 190 הסתייגויות מהותיות, אני מניח שדקה לא מספיקה לנמק מהותית הסתייגות, דקה מתאימה להסתייגויות שאינן מהותיות שהן 50,000 ההסתייגויות, אבל על ההסתייגויות המהותיות אני חושב שהזמן דקה הוא זמן לא הולם כדי לנמק מהותית, אלא אם כן אדוני מכריע באמצעות חוות דעת משפטית, לא יודע, של הייעוץ המשפטי של הכנסת?
וליד טאהא: מירי אולי?
רם בן ברק: לא, אנחנו ראינו שכ-190 מהותיות, אבל רבות מהן הן דומות ומנומקות ממילא, אחת מנמקת את השנייה.
וליד טאהא: לא, אבל אתה יודע, עברית היא לא שפת האם שלי, אני צריך לקחת את הזמן כדי להקריא את הסעיף, להסביר אותו, אני לפעמים מתקשה בעברית, צריך להתחשב בזה שאני אחד הקורבנות של החוק.
וליד טאהא: צריך להסביר מהותית.
וליד טאהא: אולי נסכם שתי דקות של כל הסתייגות מהותית.
רם בן ברק: לא, אנחנו נשאיר את זה וגם התייעצתי עם ה - - -
וליד טאהא: לא, אבל תבדוק משפטית קודם כל.
וליד טאהא: מירי, אני מבקש שהייעוץ המשפטי של הכנסת יחווה את דעתו בעניין.
מירי פרנקל-שור: חיוויתי את דעתי בעניין.
מירי פרנקל-שור: אנחנו שקלנו.
מירי פרנקל-שור: אני רוצה לומר שלגבי ההסתייגויות הלא מהותיות יש שאלה, כלומר לגבי המקבצים, שהם באמת - - -
וליד טאהא: שם אפשר להתפשר על חצי דקה.
וליד טאהא: אוקיי, אין בעיה.
מירי פרנקל-שור: אני חושבת, כלומר לאחר ששקלנו - - -
וליד טאהא: ואז יש לנו על חצי דקה שבועיים דיבור.
וליד טאהא: אז אנחנו רוצים ללכת רק למהותי.
וליד טאהא: המהותי, אדם כמוני צריך איזה שתי דקות כדי לדעת להסביר את ההסתייגות המהותית.
מירי פרנקל-שור: אז בוא אני אגיד לך, חבר הכנסת טאהא, מלכתחילה אנחנו סברנו שיש פה - - -
וליד טאהא: תעזרו לי, רבותיי.
גבי לסקי: הנה באנו לעזור.
וליד טאהא: ברשותך, היועצת המשפטית, אני רוצה לשתף את החבר'ה.
וליד טאהא: יש לנו פה 50,000 הסתייגויות, רבותיי, אם אנחנו נדרוש חצי דקה על כל הסתייגות, או אפילו פחות מחצי דקה, יהיו לנו ימים של דיבור.
וליד טאהא: אני עכשיו באתי ואמרתי, גבי, שאנחנו נתמקד בהסתייגויות המהותיות.
וליד טאהא: כיוון שהעברית היא לא שפת האם שלי אני צריך לפחות שתי דקות - - -
גבי לסקי: גם לא שלי, חביבי.
וליד טאהא: לא, אבל אני קצת שונה, המבטא שלך יותר עברי.
גבי לסקי: תן לי להתעצבן ותראה שלא.
וליד טאהא: אז אני אמרתי שאני צריך לפחות שתי דקות על כל הסתייגות כדי לדעת להסביר אותה מהותית.
גבי לסקי: צודק, צודק.
וליד טאהא: היושב ראש ירצה לכפות עלינו, כפי שהוא כופה עלינו חוק, משהו אחר אז אני ארצה לקבל חוות דעת של היועצת המשפטית של הכנסת.
רם בן ברק: כבר קיבלנו חוות דעת ואנחנו לוקחים בחשבון גם שמרצ טענה כבר מספר שעות רב, כשמונה שעות, את אותן טענות.
רם בן ברק: אנחנו חושבים ש - - -
וליד טאהא: שמונה שעות היו למרצ?
וליד טאהא: אז לא מגיע לי שמונה שעות?
רם בן ברק: לא, חלק מהזמן אתה לא היית והם אמרו שזה גם בשמך.
רם בן ברק: סך הכול אנחנו נמצאים במצב טוב מאוד מבחינה משפטית.
מירי פרנקל-שור: אני רק רוצה לנמק את ההחלטה.
מירי פרנקל-שור: מלכתחילה כשבדקנו, כשהבאתי את הבדיקה בפניך, דיברנו על 140 הסתייגויות ו-29 מקבצים.
מירי פרנקל-שור: ישבנו ובדקנו עוד פעם ביחד ובהבנה ובהסכמה כאשר היה מקובל - - -
וליד טאהא: על המספר, לא על הדקות.
מירי פרנקל-שור: על המספר, ולכן הגענו, באמת בלארג'יות, במקום 140 ל-190.
וליד טאהא: על המספר את צודקת, על הדקות לא סיכמנו.
מירי פרנקל-שור: 190 מהותיות ו-39 מקבצים.
מירי פרנקל-שור: זאת אומרת כשאני לוקחת בחשבון את כל מה שיש לנו כאן, במקום 140 שיש לנו שעתיים, את השעתיים הכפלתי בשתיים, הגענו לארבע שעות במקום לשעתיים.
מירי פרנקל-שור: נראה לנו, בהתאם גם למה שמתקיים בוועדות אחרות, שאנחנו עוד יותר לארג'ים, המלצתי הייתה דקה ולא חצי דקה.
רם בן ברק: היושב ראש רצה חצי דקה.
וליד טאהא: על הלא מהותי.
מירי פרנקל-שור: היושב ראש ביקש חצי דקה ולעמדתי ראוי ונכון במקרה הזה שכל עסקת החבילה הכוללת הזו של 190 הסתייגויות מהותיות, במקום 29 מקבצים 30 מקבצים, במקום חצי דקה יהיה דקה, אנחנו מגיעים לחבילה של ארבע שעות, לדעתי במקרה הנוכחי ראוי, נכון וסביר.
רם בן ברק: אבל אני מציע שנמשיך כי חבל על הזמן, כי הזמן נספר ויש לך הרבה מה להגיד לנו.
וליד טאהא: אני לא יודע, זה נעשה חד צדדי מכם.
וליד טאהא: אז אם זה נעשה חד צדדי אז תגיד שזה חד צדדי, אתה החלטת שהזכות שניתנת לי על ההסתייגויות שהגשנו היא כדלקמן ואתה - - -
רם בן ברק: אני החלטתי בהתייעצות עם הייעוץ המשפטי לוועדה שזה סדר הזמנים.
וליד טאהא: אני מאוד סומך, דרך אגב, על היועצת המשפטית של הוועדה, אבל רציתי גיבוי משפטי של היועצת המשפטית של הכנסת ואז גם נדע שעשינו את הדבר הנכון.
וליד טאהא: יכול להיות שמשם, מירי, ייתנו לנו 36 שעות.
מירי פרנקל-שור: יכול להיות, אבל אנחנו מתואמים, הכול התקבל לאחר בדיקה והסכמה וחשיבה רבה.
מירי פרנקל-שור: שגית ואני חושבות שהפתרון הזה זה הדבר ה - - -
וליד טאהא: זה על דעתה של היועצת המשפטית של הכנסת?
מירי פרנקל-שור: כן, זה על דעתה של היועצת המשפטית לכנסת.
וליד טאהא: לתת חמש שעות דיבור?
מירי פרנקל-שור: לא, ארבע.
מירי פרנקל-שור: אנחנו בהאזנה מלאה.
וליד טאהא: תגידי, ישנת טוב הלילה?
מירי פרנקל-שור: מעולה.
וליד טאהא: אני לא ישנתי.
וליד טאהא: את גרמת לי לא לישון, מי יישא באחריות?
מירי פרנקל-שור: הכתפיים שלי רחבות, אני לוקחת גם את היושב ראש על הכתפיים.
רם בן ברק: ראש הוועדה דואג לתת לצוות שלו שעות שינה מספקות.
וליד טאהא: אז שידאג לתת לחברים שלו לפחות בקואליציה.
וליד טאהא: אדוני היושב ראש, אני מבקש משהו פרוצדורלי.
וליד טאהא: אני מבקש שנעשה הפסקה בארבע, אנחנו רוצים לשמוע, יש יום מיוחד של יום האישה הבין לאומי ויש יום המחלות הנדירות.
רם בן ברק: הבקשה לא מתקבלת.
וליד טאהא: טוב, שיירשם.
רם בן ברק: אתם שמונה חברי כנסת, אתם יכולים להתחלף, אתם יכולים לשמוע.
אוסאמה סעדי: הוספת לנו עוד שניים, זה בסדר.
מוסי רז: אוסאמה, תגיד לו שאתה מוכן שיוסיף לך שני חברי כנסת ואתה מוריד את כל ההסתייגויות.
רם בן ברק: בפעם הבאה, בעזרת ה', החברה הערבית תלך להצביע ואתם תהיו שישה, אתם תהיו שמונה והרף יהיה 12.
וליד טאהא: היושב ראש, לפי מיטב הבנתי אוסאמה יכול לפנות בשמנו ליו"ר הכנסת ולבקש את הבקשה הזו.
וליד טאהא: אז תפנה ליו"ר הכנסת, תגיד שאנחנו מבקשים להשתחרר כדי להשתתף בדיונים חשובים, תציין את הדיונים, תגיד שיו"ר ועדת חוץ וביטחון מנע מאיתנו את הזכות הזו.
וליד טאהא: כל מה שאמרתי נכון, כן, רם?
רם בן ברק: לגמרי.
אוסאמה סעדי: איזה סעיף?
אוסאמה סעדי: תגיד לי, ווליד, שאני גם אעזור.
וליד טאהא: אנחנו הרי כולנו מדברים על אותו חוק, על אותו דבר.
רם בן ברק: שיהיה ברור, גם כשאנחנו כאילו צוחקים וכאילו מתבדחים, הנושא הוא מאוד מאוד רציני, שלא ייווצר הרושם חס וחלילה שאנחנו עושים כאן צחוק.
וליד טאהא: לא, אנחנו עושים כאן דברים מאוד רציניים.
וליד טאהא: אמרנו מספיק דברים נחרצים על הדבר הזה, לא חסכנו מילים.
וליד טאהא: מירי?
וליד טאהא: נישאר בלי ייעוץ משפטי?
וליד טאהא: יכול להיות שאני הולך לסבך אותך במשהו משפטי.
וליד טאהא: כל פעם שאתה מפסיק אותנו, רם, תתחיל להסתכל על השעון.
רם בן ברק: לא, אני לא מפסיק אותך, ווליד.
וליד טאהא: אבל אי אפשר, אני צריך ייעוץ משפטי.
וליד טאהא: ביש עתיד טובים דווקא עם האופוזיציה, לא עם הקואליציה.
רם בן ברק: יש עתיד זו המפלגה הכי טובה בכנסת.
וליד טאהא: לפני המשותפת או אחרי?
רם בן ברק: המשותפת, כשהיא תקבל באמת שכל והיא תבין שהיא צריכה להיות חלק מהקואליציה אז גם היא תהיה טובה.
אוסאמה סעדי: קואליציה כזאת?
אוסאמה סעדי: בחיאת דינק, תודה רבה.
רם בן ברק: אם הייתם באים היינו קואליציה אחרת.
אוסאמה סעדי: בטח.
וליד טאהא: אוסאמה, לרגע אתה שוכח שהם מעבירים את החוק איתכם, עם האופוזיציה.
אוסאמה סעדי: איזה חוק?
וליד טאהא: החוק הזה, התועבה הזו מועברת באמצעות תמיכת האופוזיציה, לא הקואליציה.
וליד טאהא: אז כנראה אין הרבה הבדל.
מוסי רז: תאמין לי, אוסאמה, יש לנו בעיה, אבל לך יש יותר בעיה.
אוסאמה סעדי: אנחנו לא בגוש, אתה יודע, ווליד.
וליד טאהא: אתם מהאו"ם?
אוסאמה סעדי: אנחנו באופוזיציה, אבל לא בגוש ה-52.
וליד טאהא: סיבכת את העניינים, רם.
וליד טאהא: אוסאמה, תסביר את זה שוב.
מוסי רז: אוסאמה יושב באופוזיציה עם בן גביר ו - - -
וליד טאהא: ורוטמן של החוק.
אוסאמה סעדי: אני יכול לספור את ההצבעות איתכם יותר מההצבעות איתם, אז איפה אני?
מוסי רז: יש מצב.
מוסי רז: אתה במקום הנכון.
אוסאמה סעדי: אתה רוצה שאני אספור כמה הצבעות שאני תמכתי בקואליציה כשיש חוקים טובים?
מוסי רז: זה נכון.
אוסאמה סעדי: וכמה הצבעות נגד בן גביר והזה?
אוסאמה סעדי: בחוק הזה אני אמרתי, ועוד פעם, מאז 2003 אנחנו באופן עקבי, כל המפלגות הערביות, גם לפני המשותפת, גם כשהייתה בל"ד לבד וחדש לבד ורע"מ לבד ואחרי זה רע"מ תע"ל לבד, כל הזמן הצבענו נגד.
אוסאמה סעדי: זו עמדה עקרונית.
אוסאמה סעדי: גם מרצ.
אוסאמה סעדי: מוסי, פסק הדין הוא על זהבה גלאון, מרצ, 'יחד' היה.
ג'עפר פרח: גם, אגב, מרב מיכאלי התחייבה בזמנו שתתנגד ותגיש הצעת חוק אחרת.
אוסאמה סעדי: מה זה 'יחד'?
אוסאמה סעדי: ב'יחד' מי היה?
מוסי רז: בתקופה של יוסי ביילין, קראו לזה מרצ-יחד.
וליד טאהא: אני רוצה לדבר באמת על סעיף 10.
וליד טאהא: כבר נאמר שהסעיף הזה הוא סעיף לא מתקבל על הדעת, כמו שכל החוק הזה לא מתקבל על הדעת, אבל היות שלא היה חוק מאז שהחוק נפל ב-6 ביולי ועד לחקיקתו, אני מקווה שיהיו כל התקלות שבעולם כדי שזה לא יעבור מחדש, אמן, אבל עד אז אי אפשר לבוא לטעון שצריך להחיל את החוק רטרו גם על התקופה שלא היה בה חוק.
וליד טאהא: באותה מידה אני אטען שב-2003 הדבר הזה הומצא והחוק הזה חוקק, עד 2003 לא צריך לעכב שום בקשה לאיחוד משפחות בשום מצב, כי לא היה חוק שמונע זאת וזה שהם עושים זאת הם עושים זאת לטעמי בניגוד לחוק, כי לא היה חוק.
וליד טאהא: שנית, בצורה שדורסת את הזכויות של האנשים האלה ללא שמתבססים על שום דבר הלכתי חוקתי.
וליד טאהא: על כן עד 2003 ללא מאמץ מיוחד האנשים צריכים לקבל הסכמה לבקשות שלהם, וכל התקופה מאז שהחוק נפל ועד, אנחנו מקווים שזה לא יקרה, ועד שזה חוזר אם זה חוזר, גם אז החוק לא יחול רטרו אלא יתחיל מהרגע שהוא עובר בו אם הוא עובר בו.
אוסאמה סעדי: ווליד, בעניין הזה, הרי אנחנו גם טענו אותה טענה וגם טענו שזה נושא חדש, אבל אני אומר, אדוני היושב ראש, שבית המשפט העליון וכל הפסיקה והלכה פסוקה היא שאין לאפשר ואין להתיר ויש לפסול חקיקה רטרואקטיבית.
אוסאמה סעדי: לא מתקבל ולא מקובל לחוקק חוקים רטרואקטיביים, הכלל הוא שהחוק חל מיום קבלתו ולאחר פרסומו ברשומות.
רם בן ברק: פתוחה בפניכם הדרך לערער על זה לבית המשפט העליון.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו אומרים לך, חבל - - -
וליד טאהא: אם מכניסים את הסעיף אז קשה לערער.
אוסאמה סעדי: אני רוצה לתת לך דוגמה, ווליד, גם לך, גם גבי הגיע וגם חברי מנסור, הרי תמיד אפשר לפנות לבג"צ ולהגיש עתירות לבטלות.
אוסאמה סעדי: אני אומר לך, כשהולכים לבג"צ ובג"צ אומר שיש בעיות, יש קושי, היועצת המשפטית של הוועדה אמרה שיש קושי משפטי כאן, ואז בג"צ מבטל את החוקים האלה ואז קם העליהום.
רם בן ברק: לא, אני אגיד לך - - -
אוסאמה סעדי: לא, אני אתן לך דוגמה שאני ואתם ביש עתיד, בכנסת ה-20, כשהיה חוק הדגל של שר האוצר, משה כחלון אז בזמנו, על מיסוי דירה שלישית.
אוסאמה סעדי: היינו בוועדת הכספים ואז באו ודרסו את כל כללי הפרוצדורה, לא נתנו שימוע מספיק, לא נתנו לנו להגיש הסתייגויות, עשו דיונים מסביב לשעון בלי שנתנו לנו – ואז אמרנו להם: תשמעו, שוואיה שוואיה, בואו נלמד את החוק, בואו נעשה את זה כמו שצריך.
אוסאמה סעדי: דרסו את האופוזיציה ואז אני ביחד עם חבריי אז באופוזיציה, מיקי לוי ומיקי רוזנטל ופרופ' טרכטנברג, הלכנו והגשנו עתירה.
אוסאמה סעדי: הלכנו והבאנו את כל הפרוטוקולים לבית המשפט העליון, אמרנו לו: בבקשה, ככה מחוקקים חוק שהוא משנה את שיטת המשפט ובית המשפט העליון פסל את זה.
אוסאמה סעדי: אז אתה אומר לנו, שנלך לעליון, נלך לעליון.
אוסאמה סעדי: אנחנו עושים את הכול, הכול מתועד, הכול ממוסמך, אנחנו טוענים את הכול, יש את הכול בפרוטוקולים, תאמין לי, רואים אותנו, שומעים אותנו, עוקבים אחרינו.
אוסאמה סעדי: המשפחות שמנהלות מאבק במשך יותר מ-20 שנה לא יוותרו כהוא זה על הזכויות שלהם, הזכויות פה נפגעות, נדרסות, באופן בלתי מידתי ובאופן בלתי מתקבל על הדעת.
רם בן ברק: החוק נחקק עם ייעוץ משפטי צמוד.
אוסאמה סעדי: לא, אבל גם היועצת המשפטית מירי, ביושרה המקצועי, אמרה שזה מעורר קושי משפטי.
רם בן ברק: אבל כמו שאתה יודע, אפשר לקבל דעה כזאת משפטית, אפשר לקבל דעה אחרת, כי למשפט פנים רבות.
אוסאמה סעדי: אז למה אתה בוחר באופציה או בחלופה הפוגענית?
אוסאמה סעדי: אם אתה אומר שזה נתון לפרשנויות ואפשר לקבל אחת מהפרשנויות האלה, תבחר בחלופה, באופציה הפחות פוגענית.
אוסאמה סעדי: זה המקובל.
אוסאמה סעדי: לא בוחרים את האופציה ואת החלופה הכי פוגענית נגד המשפחות.
וליד טאהא: בנוסף לא כל דבר שעובר לכאורה חקיקה, לא משנה באיזה מדינה, הוא דבר חוקתי.
וליד טאהא: יש דברים שלכאורה עברו את התהליך הזה של פרלמנט וחקיקה, אבל התוצאות שלהם על האנושות היו הרות אסון.
וליד טאהא: אי אפשר לטעון שכל דבר שעובר בבית מחוקק הוא הדבר הנכון.
רם בן ברק: אתמול או שלשום, אני כבר לא זוכר כי הימים מתחברים לי, אבל או אתמול או שלשום בבוקר היה כאן את חוק קיצור שירות וגם שם דנו בשאלה האם ניתן לקצר שירות בדיעבד, זאת אומרת חייל שהתגייס בתאריך מסוים וחשב שהוא בא ל-32 או ל-30 חודש, ועכשיו אומרים לו באמצע: לא, לא, טעינו, סליחה, יש בעיות, 32 חודש.
רם בן ברק: והיה כאן ויכוח גדול מאוד, משפטי, בין מירי שחשבה X לבין היועץ המשפטי שחשב - - -
אוסאמה סעדי: על קיצור?
וליד טאהא: על קיצור רטרו.
רם בן ברק: לא על הקיצור, על האם אפשר לקצר רטרו.
אוסאמה סעדי: לכן אני אומר לך, פה משפטית, אדוני היושב ראש, וזה הכלל גם בדיני עונשין, גם אם אתה רוצה לעשות משהו רטרואקטיבי, אם זה מקל עם הנאשם או אם זה מקל על ה - - -
רם בן ברק: כן, אבל על החיילים זה לא הקל, זה הרע.
אוסאמה סעדי: אתה יכול לעשות את זה כי יש פה הקלה, אלה דברים שהם לטובת הנאשם או לטובת הציבור הזה.
אוסאמה סעדי: אבל כאשר אתה בא לעשות החמרת עונשים למשל, אתה לא יכול להגיד שאתה מחמיר את העונשים רטרואקטיבית.
רם בן ברק: נתתי לך דוגמה שזה לא מקל, ההיפך, זה מעיק.
רם בן ברק: הם באו ל-30 ואמרו להם שעכשיו הם יהיו 32.
רם בן ברק: היה כאן ויכוח משפטי גדול מאוד בין הייעוץ המשפטי שלי לבין הייעוץ המשפטי של משרד הביטחון, בסוף כל אחד ראה את זה בעיניים שלו.
רם בן ברק: אני לא משפטן, לכן אני אומר, תודה לאל שאנחנו נמצאים במדינה שיודעים גם לאתגר את זה במקומות אחרים.
וליד טאהא: אוקיי, אז ההסתייגות שלנו בעניין הזה ברורה.
וליד טאהא: לפני 2003, כל עוד הדבר הזה הולך לעבור ולהיכנס לספר חוקים זה לא נכלל, ובתקופה שנפל בה החוק זו גם תקופה שלא צריכה להיכלל בתוך הדבר הזה.
אוסאמה סעדי: ווליד, סליחה, אולי עד שתמשיך, אני רוצה, אדוני היושב ראש, להעלות סוגיה שאתה אפילו בעצמך ראית שיש פה קיפוח גדול מאוד.
רם בן ברק: אני מקווה שהציבור בחברה הערבית שצופה בנו עכשיו רואה שיתוף פעולה יוצא מן הכלל בין המפלגה המשותפת למפלגת רע"מ.
אוסאמה סעדי: זה מפריע למישהו?
ג'עפר פרח: יש שיתוף פעולה גם עם מפלגת העבודה.
רם בן ברק: וגם מפלגת העבודה.
גבי לסקי: וגם מרצ פה.
רם בן ברק: כן, כי בחוץ משתמע כאילו שיש כאן איזה יריבות ורבים ואלה חושבים ככה, לא, יש כאן שיתוף פעולה.
אוסאמה סעדי: יש מחלוקות.
וליד טאהא: תלוי איך אוסאמה מתדרך.
רם בן ברק: הציבור הערבי רואה את זה.
אוסאמה סעדי: אני לא מתדרך.
ג'עפר פרח: אני אעדכן כל הזמן את הציבור הערבי.
רם בן ברק: זה משודר, רואים את זה.
אוסאמה סעדי: יש אלה שמתדרכים, מתדרכים משני הצדדים.
עאידה תומא סלימאן: האמת שאם הקואליציה תמשיך להתנהל ככה יהיו יותר שיתופי פעולה בינינו.
רם בן ברק: היית חסרה לי עד עכשיו.
וליד טאהא: תכיני את הכול בבית אחת, אני אתן לך מהמכסה שלי, עאידה, עוד מעט.
עאידה תומא סלימאן: מה, כספים?
וליד טאהא: לדבר.
עאידה תומא סלימאן: לדבר אין לי בעיה, אתה יודע, אתה מכיר אותי.
וליד טאהא: כן, אבל תיקחי לך כמה נקודות.
רם בן ברק: כל מי שמדבר כאן עכשיו מדבר על החשבון של רע"מ.
וליד טאהא: אנחנו מהבוקר, כבר אין לנו כוחות.
עאידה תומא סלימאן: אז הנה, באתי.
אוסאמה סעדי: אתה מהבוקר?
אוסאמה סעדי: אני כבר שבוע, אני והיושב ראש וגבי.
עאידה תומא סלימאן: אני, גם כשאני מנסה לעשות משהו טוב להקל עליכם, לתגבר את הכוחות, אתה לא מרוצה.
וליד טאהא: אני מרוצה, למה לא? יאללה, תפדלי, עאידה.
אוסאמה סעדי: אבל אני עכשיו מדבר.
וליד טאהא: אוסאמה לא סיים.
עאידה תומא סלימאן: אחר כך אני אמשיך במקומו.
אוסאמה סעדי: אני מתייחס, וגם אני חושב שזו הסתייגות שהיא חוצה כל המפלגות שהגישו הסתייגויות, זה בעניין סעיף 4 שמדבר על היתר לגבי הילדים.
אוסאמה סעדי: הסעיף מדבר על הגבלת גיל של קטין עד 14 שנים.
אוסאמה סעדי: תאמין לי אני לא מבין מה ההיגיון שלו, לא ביטחוני, לא משפטי, לא דמוגרפי.
אוסאמה סעדי: הילדים האלה הם ילדים של משפחות, של בני זוג שמחזיקים היתר כדין.
אוסאמה סעדי: אם הם פחות מ-14 אז הם יכולים להשתדרג ולקבל רישיון קבוע מכוח היותם ילדים של בני זוג, אבל אם הוא מעל 14 אסור לו ואז הוא יכול להיות, תראו איזה אבסורד, הוא יכול להמשיך ולחיות עד מותו, עד סוף תוחלת חייו, עם היתרי מת"ק.
אוסאמה סעדי: ווליד, שמת לב?
אוסאמה סעדי: גם אם הוא בן 30, גם אם הוא בן 40, ואני אגיד לך למה.
רם בן ברק: ראשית בחוק הזה, להבדיל ממה שאתם טוענים, הוא לא יכול עד סוף חייו, אלא אם כן הוא יילך לעולמו לפני גיל 50, בגיל 50 באופן אוטומטי הוא יקבל את האישור.
אוסאמה סעדי: לא, בגיל 50 הוא יקבל ארעי, כי בגיל 50 אתה לא נותן לו רישיון קבע, אתה נותן לו ארעי.
אוסאמה סעדי: אני מפנה אותך לסעיף 3א(א), על אף ההוראות רשאי שר הפנים לפי שיקול דעתו לתת לו רישיון ישיבה ארעי בישראל.
אוסאמה סעדי: זה לא רישיון קבוע.
רם בן ברק: אדוני מטעה, או טועה.
רם בן ברק: טועה, לא מטעה, חס וחלילה מטעה.
אוסאמה סעדי: אני?
רם בן ברק: אדוני טועה, מפני שקטין מעל גיל 14 בבואו להיות עם הורהו בישראל מקבל מת"ק.
אוסאמה סעדי: הוא מקבל מת"ק והוא ממשיך לקבל מת"ק.
אוסאמה סעדי: זה מה שאמרתי.
רם בן ברק: כל החיים שלו.
רם בן ברק: זה לא שהוא לא מקבל מעמד.
אוסאמה סעדי: אני אמרתי, עד סוף חייו, אתה תיקנת אותי ואמרת שעכשיו לפי החוק הזה, לפי התיקון, הוא יכול לקבל שדרוג.
רם בן ברק: הבן שלי, אני קורא לו קפטן טל.
רם בן ברק: ברגע שהוא קיבל קצונה הפכתי את שמו לקפטן.
אוסאמה סעדי: אה, אצלכם זה רק במונחים של קפטנים.
רם בן ברק: אני אגיד לך למה, כי אבא שלי עליו השלום מאוד רצה שאני אהיה קצין בצבא אז מגיל שמונה הוא קרא לי קפטן רם, שאני כבר אתרגל לתואר, שיהיה לי ברור לאן אני הולך.
אוסאמה סעדי: אבל זה הכינוי שהיה לך גם?
רם בן ברק: קפטן רם, בנהלל.
אוסאמה סעדי: קפטן רם אבא נתן לך.
רם בן ברק: אבא נתן וכל החבר'ה השתמשו בזה.
וליד טאהא: כל החבר'ה אימצו.
רם בן ברק: לא אכזבתי אותו.
אוסאמה סעדי: אז אני אומר, הילדים האלה, אתה לא יכול לבוא אליהם בטענות, למה לא הגישו לפני גיל 14, יש כל מיני סיבות, בגלל ההורים, בגלל זה, אלף ואחת סיבות.
רם בן ברק: אם הוא מגיש לפני גיל 14?
אוסאמה סעדי: הוא מקבל.
אוסאמה סעדי: זה אבסורד.
רם בן ברק: מקבל מה?
אוסאמה סעדי: הוא מקבל רישיון קבוע.
רם בן ברק: מעל גיל 14 הוא מת"ק.
אוסאמה סעדי: מת"ק כל החיים.
גבי לסקי: אבל זה אומר גם זכויות סוציאליות ובריאות.
אוסאמה סעדי: אבל לא רק זה, אני אתן לכם דוגמאות שאני מטפל בהן עכשיו, שהגיעו ללשכה שלי.
אוסאמה סעדי: יש מישהי מירושלים המזרחית שלמדה רפואה, מצטיינת, למדה, עברה את הבחינה.
רם בן ברק: איפה היא למדה?
אוסאמה סעדי: למדה באבו דיס באלקודס.
רם בן ברק: גבי, אני רוצה לתת לך את כיסא היושב ראש, אבל תסיים את הסיפור כי אני רוצה לשמוע.
אוסאמה סעדי: למדה, מצטיינת, סיימה בהצטיינות באוניברסיטה באבו דיס.
וליד טאהא: היושב ראש, אולי נצא להפסקה?
רם בן ברק: לא, אנחנו לא נצא להפסקה, אני רוצה לתת לך את כל הזמן שלך ברצף.
וליד טאהא: אתה עושה משחק ביתי, זה לא פייר.
אוסאמה סעדי: אבל את מי נשכנע?
אוסאמה סעדי: את גבי?
עאידה תומא סלימאן: לא, הוא רוצה שתשמע אותו כדי לשכנע אותך.
אוסאמה סעדי: אבל רק את הסיפור, קפטן רם.
אוסאמה סעדי: היא סיימה רפואה, עשתה את הבחינה הממשלתית בישראל, עברה את הבחינה ואז היא פנתה אליי ואמרה לי שהיא צריכה רישיון להתחיל סטז'.
אוסאמה סעדי: אני פניתי למשרד הבריאות, אומרים לי שהיא לא יכולה להיות רופאה בישראל, אין לה מעמד, לא א'5 מספיק, לא היתר מת"ק, פקודת הרופאים קובעת שאתה לא יכול להיות - - -
וליד טאהא: אם היה עודף רופאים במדינה היו לוקחים אותה לכלא.
אוסאמה סעדי: זו דוגמה.
אוסאמה סעדי: גם רוקחות.
אוסאמה סעדי: עכשיו שלחו לי, גם מישהי שסיימה רוקחות, ממזרח ירושלים, היא לא יכולה להיות רוקחת בישראל ולקבל רישיון רוקחות.
אוסאמה סעדי: דבר כזה, אם אתם לא רוצים לתקן את זה, על מה אנחנו מדברים בכלל?
אוסאמה סעדי: על מה יש לנו לדבר.
רם בן ברק: סוגיה קשה.
רם בן ברק: (היו"ר גבי לסקי)
אוסאמה סעדי: לכן, גבי, כבוד היושבת ראש עכשיו.
אוסאמה סעדי: קפטן ג'.
גבי לסקי: לא, לא, לא, שום קפטן ושום – חברי הוועדה, אני מעדכנת שמעדכנים אותי פה, בשלוש ועשרה יש דיון בוועדת הכנסת בעניין נושא חדש שהעלינו.
אוסאמה סעדי: והדיון כאן ממשיך?
גבי לסקי: לא, הוא לא יכול להמשיך.
קריאה: הוא יכול להמשיך.
עאידה תומא סלימאן: איך הם יהיו גם פה וגם שם?
עאידה תומא סלימאן: אתם לא מאפשרים לח"כים להתפנות לעניינים שלהם.
וליד טאהא: הנושא החדש של הוועדה הזו?
וליד טאהא: אי אפשר לנהל גם וגם.
עאידה תומא סלימאן: אם אוסאמה טען לנושא חדש –
גבי לסקי: וגם אני טענתי.
עאידה תומא סלימאן: איך אתם תמשיכו?
עאידה תומא סלימאן: וגם גבי.
עאידה תומא סלימאן: אחרת, גבי, אל תמלאי את מקומו של היו"ר אם לא נותנים לך.
וליד טאהא: אני יו"ר ועדה, כשמישהו טען לנושא חדש נעלתי את הוועדה, הלכתי לרוץ שם ולקפוץ ולשבת כדי להסביר.
וליד טאהא: איך?
אסף פרידמן: לא, אני אומר, מבחינה תקנונית זה אפשר, זו החלטה של יו"ר הוועדה.
אסף פרידמן: אני עדיין לא מחליט פה כלום.
וליד טאהא: אבל מה, הוא ידבר עם עצמו?
וליד טאהא: אנחנו הולכים לטעון נושא חדש.
עאידה תומא סלימאן: הוא יתייעץ עם רם ויחליטו ביחד.
וליד טאהא: היות שכולנו כמעט טענו את זה, נכון, אוסאמה?
וליד טאהא: אז אין לו ברירה אלא להפסיק את הדיון.
עאידה תומא סלימאן: עכשיו אנחנו מגישים את הטענות שלנו כדי לשכנע מי שהביא את הצעת החוק.
עאידה תומא סלימאן: את בעצמך יש לך טענות, את מי אנחנו משכנעים עכשיו?
גבי לסקי: אנחנו משכנעים את בית המשפט העליון.
וליד טאהא: לפי המצב לא מצליחים לשכנע את אסף לצאת להפסקה אפילו, קל וחומר לשכנע אותם למשהו אחר.
גבי לסקי: כשיהיה שלוש ועשרה, אני חושבת שאי אפשר להמשיך, הרי טענו נושא חדש על כל נושא חדש שהופיע פה, אז אי אפשר להמשיך את ההסתייגויות עד שאין החלטה שם.
וליד טאהא: נכון, אי אפשר להמשיך את הדיון בכלל.
עאידה תומא סלימאן: ואי אפשר לשכנע את ועדת הכנסת אם אתם לא תהיו פה, אלה שטענתם על נושא חדש.
עאידה תומא סלימאן: זה לא יכול להיות.
גבי לסקי: בדיוק.
וליד טאהא: בינתיים, היושבת ראש, אני רוצה לתת לעאידה.
אוסאמה סעדי: אבל עוד לא סיימתי.
וליד טאהא: וואלאק, איזה לא מסיים?
וליד טאהא: אתה מדבר שעה ואתה אומר שעוד לא סיימת?
אוסאמה סעדי: אבל נותן לעאידה, בסדר.
אוסאמה סעדי: יום האישה הבינלאומי.
עאידה תומא סלימאן: רק בגלל שזה יום האישה.
וליד טאהא: אם זה לא היה יום האישה היית הורס את כל הזכויות?
אוסאמה סעדי: לא הייתי נותן.
עאידה תומא סלימאן: אפרופו יום האישה, בעניין כל הנושא של יום האישה, קודם כל ברכות, גבי ושאר הנשים שנמצאות בחדר, גם אסמהאן.
גבי לסקי: ברכות, יו"ר הוועדה.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאין מצב אבסורדי יותר מזה שאנחנו נמצאים בו.