GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הילה ב.: בראש ובראשונה, חופש התנועה שהאוכלוסייה הזאת נהנית ממנו בין ישראל לבין יהודה ושומרון או לחלופין רצועת עזה, ובעיקר חופש תנועה בתוך מדינת ישראל, היכרות עם השטח, היכרות עם החברה הישראלית ושליטה בשפה העברית, שהם מרכיבים אטרקטיביים ביותר עבור גורמי טרור שמעוניינים לקדם פה פיגועים.
הילה ב.: הקשרים המשפחתיים שמתקיימים, גם מול יהודה ושומרון וגם מול הרצועה, משמשים כמנוף להפעלת לחץ בידי ארגוני הטרור, ושוב אני חוזרת על חמאס כארגון הטרור המרכזי שפועל ללא הפסקה בכיוון הזה.
הילה ב.: הלחץ הזה מופעל לטובת גיוס לפעילות.
הילה ב.: למשל, איום לפגיעה בבני משפחה של אחמ"שים, של מבקשי איחוד משפחות שמתגוררים באיו"ש או ברצועה; או שימוש בבני המשפחה לשם הקמת מגע עם האוכלוסייה הזאת וגיוסה לטובת פעילות טרור.
הילה ב.: בנוסף, צריך לציין את הזיקה הערכית והזהותית שהאוכלוסייה הזאת משמרת לזירה הפלסטינית, ורגישות מוגברת שהם מפגינים כלפי טריגרים לאומיים ודתיים והתפתחויות בזירה.
הילה ב.: למשל, נושא אל אקצא, פינוי בתים, עימות צבאי ופגיעה בפלסטינים ברצועה או באיו"ש - כל אלה משמשים כטריגרים לפעילות ולנכונות להתגייס.
הילה ב.: דבר נוסף שצריך להגיד הוא שמחקירות של מקבלי מעמד מכוח אחמ"ש שהיו מעורבים והגיעו לחקירות, אנחנו למדים שהחיבור לגורמי הטרור הפלסטיניים מספק תחושת ערך, שיש בה להחליש עכבות מסורתיות שאנחנו מזהים אותן ורואים אותן באוכלוסיית הערבים אזרחי ישראל, בכל מה שקשור למעורבות טרור.
הילה ב.: כלומר, הנכונות בקרב אוכלוסיית האחמ"שים לקבל איזשהו ערך מוסף מהפעילות הזאת מתקיים באופן מוגבר.
הילה ב.: אמירה נוספת לגבי הגילאים: ככלל, המידע שהצטבר בידי שב"כ מלמד על כך שגילאים מסוימים, מה שאצלנו מכונה גילאי הפח"ע, נוטים להיות יותר מעורבים בטרור.
הילה ב.: מהבחינה הזאת, ככל שהגיל צעיר יותר הסיכון למעורבות בטרור גבוה יותר.
הילה ב.: מכאן שלדעתנו יש לקבוע בחוק מגבלת גיל שמתכתבת עם העיקרון הזה, ומרחיקה מישראל אוכלוסיות מקרב הפלסטינים שיש להם יותר פוטנציאל להיות מעורבים בטרור.
הילה ב.: כדי להמחיש את הנקודה הזאת ניתן להפנות לנתונים על מעורבות דור ב' בטרור, שזאת תופעה שאנחנו רואים אותה יותר ויותר בשנים האחרונות, שהיא באופן רציף ועקבי בשיעור כולל של כעשרה אחוז מהמעורבים בטרור, ולמעשה פי שניים מחלקם היחסי באוכלוסייה.
הילה ב.: קבוצת דור ב', שזאת קבוצת גיל צעירה יותר, היא למעשה מדגם מייצג של פוטנציאל הסיכון שאותו מנסה הוראת השעה למנוע.
הילה ב.: חברי הקבוצה הזאת הם, שוב, בגילאי הפח"ע, בגילאים הצעירים יותר, ומעורבות היתר שלהם בטרור נובעת למעשה ממימוש של גורמי הסיכון שהזכרתי קודם לגבי אוכלוסיית מבקשי האחמ"ש.
שמחה רוטמן: אז בעצם באופן אבסורדי הוראת השעה לא נוגעת בכלל בדור ב', היא לא מגבילה אותם בשום צורה, אבל הם המימוש של הסיכון.
מוסי רז: אני רוצה לשאול: קודם כל, אגב, השאלה של חבר הכנסת רוטמן היא לעניין.
מוסי רז: הם נתנו לנו נתונים על דור ב', שזה לא רלוונטי להצעת החוק הזו.
שמחה רוטמן: לא, הפוך.
שמחה רוטמן: זה מאוד רלוונטי, השאלה היא למה הוראת השעה לא נוגעת בזה.
מוסי רז: אני מצטט - נאמר לנו שבוצעו 1,550 פיגועים, שהיו בהם 103 פצועים ושני הרוגים.
מוסי רז: אז ראשית, הבנו למה הכוונה בפיגוע, אני לא מתווכח עם ההגדרה הזו.
מוסי רז: אני רוצה לשאול כמה כתבי אישום הוגשו.
מוסי רז: שנית, 1,550 מתוך כמה פיגועים?
מוסי רז: מתוך 1,560?
מוסי רז: מתוך מיליון?
מוסי רז: מתוך מה?
מוסי רז: שלישית, מה האוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה?
מוסי רז: אוכלוסייה של 140 אלף?
מוסי רז: 280 אלף?
מוסי רז: מיליון?
מוסי רז: על מה אנחנו מדברים?
מוסי רז: רביעית, מה קורה לאלה שבשטחים?
מוסי רז: הרי זה לא שהם באו מהמאדים, בניגוד למה שהיה ניתן לשמוע מחברי כנסת פה קודם.
מוסי רז: כלומר, נניח שאותו אחד שזרק אבן - ביצע פיגוע - מה הסיכוי שזה יקרה אם הוא חי בשטחים?
מוסי רז: הרי גם שם יש פיגועים.
מוסי רז: זאת אומרת, זה שביצע את הפיגוע פה לא אומר שפה יש סיכוי גבוה יותר.
מוסי רז: הנתונים שמסר השב"כ הם נתונים שלא עומדים במבחן חשבון של ילד בכיתה א'.
מוסי רז: מה קבוצת הביקורת?
מוסי רז: 1,550 מתוך כמה?
מוסי רז: על כמה אזרחים בדקו?
מוסי רז: כמה פיגועים בדקו?
מוסי רז: כפי ש-2,600 בשבעה חודשים זה לא 6,000 בשנה - זה פחות מ-4,500 ולמעשה יותר קרוב ל-3,000 מאשר ל-6,000.
מוסי רז: אני חושב, אדוני יושב הראש, שהגיע הזמן שנעסיק פה יועץ מתמטיקה שיתקן חברי כנסת שמזייפים מספרים, וגם השב"כ, שלפחות יסביר.
מוסי רז: אגב, עדיין מאוד יכול להיות שיש לו קייס; אבל לא שמענו פה שום נתונים.
מוסי רז: אלה לא נתונים, אני מצטער.
מוסי רז: זו מריחה אחת גדולה.
מוסי רז: עכשיו, בבקשה, שיגידו מה קבוצות הביקורת.
מוסי רז: אולי הם צודקים, אני אגב לא אומר עדיין שלא, כי לא שמעתי מהם שום דבר.
מוסי רז: זה פשוט מבייש את הוועדה הזו, זו בושה לכנסת.
מוסי רז: אם היו צריכים להציג את זה בשיעור חשבון בכיתה ו' היו זורקים אותם מהמדרגות.
מוסי רז: זו הצגת נתונים?
רם בן ברק: טוב, תודה רבה.
רם בן ברק: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.
אחמד טיבי: תודה רבה.
אחמד טיבי: ראשית, לפני שאני מתייחס לחוק אני רוצה להתייחס לגיבוב השקרים המניפולטיבי של נציגת השב"כ.
אחמד טיבי: מה שאמרת זה שימוש מניפולטיבי במספרים, כמו שעשה לנו אבי דיכטר, אז ראש השב"כ, בוועדת הפנים בשנת 2004 או 2005.
אחמד טיבי: אתם מנצלים את הרגישות ואת ההקשבה של הציבור היהודי למילה פיגועים, ואז מרכיבים על זה נתונים שאין להם שום קשר למציאות.
שמחה רוטמן: אחמד, אין לנו רגישות למילה פיגועים; יש לנו רגישות לפיגועים.
שמחה רוטמן: משום מה עושים עלינו פיגועים.
אחמד טיבי: אני לא דיברתי איתך.
אחמד טיבי: אני יכול להתחכם יותר ממך.
אחמד טיבי: תן לי.
אחמד טיבי: ולכן, השימוש המניפולטיבי הזה במספרים יועד לשמש למטרה פוליטית - לשרת החלטות ממשלה פוליטיות.
אחמד טיבי: לגבי אלה שדיברו על המצב לפני חקיקת החוק: אני הייתי בזמן שהחוק חוקק.
אחמד טיבי: שר הפנים אז היה אלי ישי.
אחמד טיבי: התקבלה החלטה בממשלה, ואז הוא הגיע לכנסת ואמר שמטרת החוק היא דמוגרפית, למנוע את זכות השיבה.
אחמד טיבי: הוא לא השתמש בשום הסבר ביטחוני.
אחמד טיבי: לאחר מכן הגיע השר המקשר דאז, שקראו לו גדעון עזרא.
אחמד טיבי: הוא, סגן ראש השב"כ לשעבר, לא השתמש בטיעון הביטחוני.
אחמד טיבי: גם הוא אמר שהמטרה היא למנוע את זכות השיבה.
אחמד טיבי: אחר כך מישהו הסביר לשניהם, חבר הכנסת האוזר ומכובדי יושב הראש, שהטיעונים האלה לא יחזיקו מול בג"צ.
אחמד טיבי: לכן, פתאום הביאו את ראש השב"כ ושינו טיעון.
אחמד טיבי: אמרו - לא, לא דמוגרפיה; ביטחון.
אחמד טיבי: אז התהפך השיח לשיח ביטחוני כדי להכשיר את השרץ ואת החוק הגזעני הנורא הזה.
אחמד טיבי: זה אחד מהחוקים הכי גזעניים בספר החוקים.
אחמד טיבי: למה אני אומר את זה?
אחמד טיבי: הביטוי לָם שָׁמל (لم شمل), איחוד משפחות, לא קיים באף עם אחר.
אחמד טיבי: אולי עכשיו באוקראינה יתחילו לדבר עליו.
אחמד טיבי: למה הביטוי איחוד משפחות לא קיים באף עם אחר?
אחמד טיבי: כי רק העם הפלסטיני רוסק ב-1948 והמשפחות פוזרו לכל עבר.
אחמד טיבי: יש מספרים, 1948, 1967.
אחמד טיבי: איך זה מתבטא במציאות - תסתכלו על המשפחות האלה.
אחמד טיבי: תסתכלו על הילדים שלהן.
אחמד טיבי: בזמן חקיקת החוק, בהתחלה, בחלק מהמשפחות האב היה בגדה, האימא הייתה כאן, שני ילדים היו איתו וילד אחד עם אימא.
אחמד טיבי: אין מצבים כאלה.
אחמד טיבי: ולכן, מאוד חשוב הארגומנט הזה של איחוד משפחות אצל משפחות פלסטיניות, משני עברי הקו הירוק: גם ערבים פלסטיניים בישראל וגם תושבים בשטחים הכבושים.
צבי האוזר: יש העברה הפוכה, לשני הצדדים?
אחמד טיבי: יש יותר לכיוון טייבה מאשר לכיוון טול כרם.
אחמד טיבי: אני נשוי לאישה מטול כרם, אגב.
צבי האוזר: אבל אתה לא היית עובר לטול כרם.
אחמד טיבי: נשקלה האפשרות הזאת, והחלטנו לגור פה.
צבי האוזר: כי פה יותר טוב.
אחמד טיבי: לא, לא בגלל שיותר טוב.
עאידה תומא סלימאן: היינו מפסידים, הוא לא היה חבר כנסת אז.
אחמד טיבי: תודה, עאידה.
אחמד טיבי: יש כאלה שגרים ברמאללה עכשיו, אתה יודע?
צבי האוזר: עם יד על הלב.
אחמד טיבי: עזוב מספרים.
אחמד טיבי: אתה יודע מה אמר גדעון עזרא אז?
עאידה תומא סלימאן: אתם גורמים למצב הכלכלי ברמאללה.
עאידה תומא סלימאן: אנשים לא רוצים לחיות שם.
אחמד טיבי: מכובדי יושב הראש, אתם יודעים מה אמר גדעון עזרא?
אחמד טיבי: הוא אמר שכולם, כל הערבים, ילכו לגור בשטחים.
אחמד טיבי: מה הוא רצה?
אחמד טיבי: האיש שדיבר על דמוגרפיה בהתחלה רצה לעשות, הוא ומי שדחף אותו ועשה את החוק, לעשות טרנספר שקט הפוך, שערבים פלסטיניים אזרחי ישראל יגורשו מרצון בגלל אהבה.
אחמד טיבי: אוקי?
אחמד טיבי: טרנספר בגלל אהבה.
אחמד טיבי: זה מה שרצו לעשות.
צבי האוזר: האהבה מנצחת.
אחמד טיבי: במקרה זה האהבה לא מנצחת, אבל היא צריכה לנצח בסוף.
אחמד טיבי: התייחסו לכל סיפור אהבה פלסטיני כאל פצצה מתקתקת: איום על המדינה שיש לה את דימונה.
אחמד טיבי: מדינה מגורענת, גרעינית, אבל תייסיר מאיים עליה, הוא ואשתו וילדיו?
אחמד טיבי: אתם מאיימים על מדינה גרעינית?
אחמד טיבי: המדינה החזקה ביותר במזרח התיכון?
אחמד טיבי: הרחם של האימא הפלסטינית מאיים עליכם?
אחמד טיבי: עכשיו, יש גם אמירה לא מוסרית, ממי שתמך בחוק במליאה ומתנגד לחוק בוועדה.
אחמד טיבי: אני לא יכול להבין את זה.
אחמד טיבי: אפשר היה לעצור את החוק במליאה, וערבים שתמכו בחוק הזה עשו מעשה נפשע, לא מוסרי.
אחמד טיבי: יותר מהיהודים שתמכו בחוק, כי הערבי יודע מה זה לם שמל.
אחמד טיבי: הערבי אמור לחיות את המצוקה של משפחה מרוסקת, שהאימא, אם אין לה תושבות, לא יכולה לנהוג, לא יכולה לקחת את הילדים לקופת חולים מהפחד שהשוטר יתפוס אותה ואז יגרש את כולם מעבר לקו הירוק.
אחמד טיבי: אתם לא יודעים מה זה החיים האלה.
אחמד טיבי: האמת היא שחלק יודעים ובכל זאת הצביעו בעד החוק.
אחמד טיבי: יש כאלה שיודעים מה הסבל, אדוני יושב הראש.
אחמד טיבי: הנתונים האלה לא מצדיקים עונש קולקטיבי.
אחמד טיבי: אני מכיר יהודי שרצח ראש ממשלה, ובשום שלב לא נשמעה טענה שצריך לשלול ממנו את האזרחות.
אחמד טיבי: יהודי שרצח את ראש ממשלת ישראל.
עאידה תומא סלימאן: נתנו לו להתחתן.
אחמד טיבי: הוא מקבל ביקורים.
אחמד טיבי: אפשרו לו להזדווג, וייחוד, התייחדות בתוך הכלא.
אחמד טיבי: יש מגינים עליו בתוך הכנסת.
אחמד טיבי: יש לו ממליצים, אנשים שתומכים בדרישותיו - מסיבות הומניות, אמרו.
אחמד טיבי: מסיבות הומניות, למי שרצח ראש ממשלה.
אחמד טיבי: לשמוע את אורית סטרוק מדברת על שלום ועל דמוקרטיה זה כמו לשמוע את נוכל הטינדר מיישב סכסוכים בין גבר לאישה; יועץ נישואים פתאום.
אחמד טיבי: זו בדיוק אותה משוואה.
אחמד טיבי: יש גבול לגיחוך הזה.
אחמד טיבי: היא מדברת?
אחמד טיבי: היא יושבת בלב אוכלוסייה פלסטינית, על חשבון אוכלוסייה פלסטינית.
אחמד טיבי: האנשים שלה יורקים על נשים פלסטיניות מעבר לחלונות; זורקים אבנים; יורים בהם ועושים טבח בתוך מסגד, שרק לפני יומיים היה יום הזיכרון ה-28 לטבח חברון.
אחמד טיבי: אלה יטיפו מוסר לאסמהאן, לתייסיר ולמשפחות?
אחמד טיבי: לכן, אני מבין עמדה פוליטית, חבר הכנסת האוזר.
אחמד טיבי: אתה איש ימין, אתה נץ פוליטי.
אחמד טיבי: יש שיקולים שצריך לקחת אותם בחשבון, לא חשוב באיזו פוזיציה אתה.
אחמד טיבי: ולפני חקיקת החוק, אדוני יושב ראש הוועדה, היה תהליך שקראו לו ועדת הפנים, והם ישבו, הליך האיקסים.
אחמד טיבי: אם בדקת אתה תדע מה זה תהליך האיקסים.
אחמד טיבי: לחדשים, תהליך האיקסים זה מי שהגיש בקשת איחוד משפחות לפני חקיקת החוק.
אחמד טיבי: אתם יודעים מה היו עושים איתו?
אחמד טיבי: עד איפה הוא צריך להוכיח שהוא נשוי?
אחמד טיבי: להביא אישור מבית דין שרעי.
אחמד טיבי: אחר כך להביא צילומים מיום החתונה.
אחמד טיבי: ואז הוא מביא, ואחר כך מחזירים אותו לעוד משהו.
אחמד טיבי: שואלים אותו אם יש לו ילדים - אין לו ילדים; אשתו בהריון.
אחמד טיבי: אומרים לו - לך תביא אולטרסאונד.
אחמד טיבי: אתם יודעים שהיו מבקשים אולטרסאונד מכל זוג על הריון?
עאידה תומא סלימאן: דואגים לשלום העובר.
אחמד טיבי: עוד דרישה.
אחמד טיבי: אחר כך היו מעבירים אותם בדיקה ביטחונית בשב"כ.
אחמד טיבי: אדוני יושב הראש, אין בקשה לפני החוק הזה שלא עברה קלירנס של השב"כ.
אחמד טיבי: אין מצב כזה.
אחמד טיבי: הם לא היו עוברים את משרד הפנים ואת הוועדה שבדקה את הבקשות.
אחמד טיבי: לכן, המסננת של הביטחון הייתה קיימת אז, והדרישות של טופס האיקסים שהיה נמשך חמש שנים.
אחמד טיבי: תהליך האיקסים היה נמשך חמש שנים כולל קלירנס של השב"כ.
רם בן ברק: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש לסיים.
אחמד טיבי: רבותיי, אם יש חוק שמאז שאני חבר כנסת אני מרגיש שהוא מבייש את הבית הזה, מבייש את ספר החוקים, מבייש את מי שתמכו בו, מבייש את מי שאפשרו לו לעבור, מבייש את מי שברחו מהמליאה בזמן ההצבעה - זה החוק.
רם בן ברק: אחרי הנאום הזה אני שמח שבחרת לגור בישראל ולא ברמאללה.
אחמד טיבי: לא בחרתי לגור.
אחמד טיבי: אני נולדתי כאן.
אחמד טיבי: זה ההבדל.
אחמד טיבי: אנחנו לא היגרנו, לא ביקשנו ויזה.
רם בן ברק: בחרת לא להגר.
אחמד טיבי: יש כאלה מפה בעולם שהגיעו לפה דרך חוק אחר.
אחמד טיבי: אנחנו נולדנו כאן.
שמחה רוטמן: לא כולם, אל תדאג, אחמד טיבי.
שמחה רוטמן: הרוב אצלכם היגרו, אפילו יותר מאשר אצל היהודים.
צבי האוזר: טיבי, גם אנחנו נולדנו כאן, וגם אלה שבג'נין שבאו לכאן נולדו שם.
צבי האוזר: בוא, לא כל דבר הוא כזה דרמטי.
צבי האוזר: כשמבקשים תעודת נישואים זה לא לטרטר.
אחמד טיבי: אני אסביר לך את ההבדל בין מולדת למדינה.
אחמד טיבי: המולדת היא מהים לנהר.
אחמד טיבי: מדינה זה משהו אחר.
צבי האוזר: המולדת שלי היא מהים עד הנהר, אמרת טוב.
עאידה תומא סלימאן: למה אתה אומר שם?
עאידה תומא סלימאן: שם זה כאן.
עאידה תומא סלימאן: זאת הבעיה, אתה רוצה את המולדת אבל בלי הילידים.
רם בן ברק: חברים, הדיון הזה נגמר כאן.
רם בן ברק: אנחנו נמשיך ביום חמישי ואז אנחנו נתחיל לקרוא את החוק.
רם בן ברק: אני פותח את הישיבה.
רם בן ברק: היה לילה מעניין, ומוצלח מבחינתנו.
רם בן ברק: אנחנו מתחילים לעבור על ההסתייגויות.
רם בן ברק: ראשית נצביע על הסתייגות מספר 213, לחילופין א' של קבוצת הציונות הדתית, ש"ס, הליכוד ויהדות התורה.
עידו בן יצחק: הסתייגות 213, לחילופין א' בעמוד 65.
עידו בן יצחק: זו ההסתייגות היחידה שלא הצבענו עליה.
רם בן ברק: נמנעים – 0
רם בן ברק: ההסתייגות התקבלה וישונה בנוסח.
שמחה רוטמן: אני אומר רוויזיה, על ההסתייגות הזאת.
עידו בן יצחק: הוגשו לנו רוויזיות על כל שאר ההסתייגויות הקודמות, על ידי חברי הכנסת רוזין וסעדי.
אוסאמה סעדי: לא, אבל אנחנו מבקשים קודם לדעת בעניין הסעיף שמדבר על המכסות, שזה סעיף 7(ז).
מיכל רוזין: לא קיבלנו תשובות.
אוסאמה סעדי: כל העניין הזה של המכסות:
אוסאמה סעדי: עד לקביעת מכסה כאמור תעמוד המכסה השנתית על מספר הבקשות שאושרו בשנת 2019.
אוסאמה סעדי: אני מבין שיש בלבול במספרים.
אוסאמה סעדי: אני ויתר חברותיי מציעים ללכת על שנת 2018, ששם המספרים הם ברורים וידועים.
אוסאמה סעדי: ב-2019 פעם קיבלנו 34 ופעם 14.
אוסאמה סעדי: חבר הכנסת רוטמן בזמנו היה מוכן לקבל ממוצע של שלוש השנים.
אוסאמה סעדי: אני חושב שהמספר של 2018, שהוא בערך 50, זה המספר.
אוסאמה סעדי: זה המקסימום בשנה.
מיכל רוזין: כרגע כתוב 2019 וב-2019 היו רק 14.
רם בן ברק: מה זה אומר מבחינת הפרוצדורה של הדיון?
אוסאמה סעדי: יש רוויזיה, נפתח את זה וזה מה שיהיה.
עידו בן יצחק: לא, לא צריך רוויזיה כי עוד לא הצבענו על הסעיף.
רם בן ברק: אני שואל איזה קשיים אתה יכול לעשות לי בעקבות הדבר הזה.
אוסאמה סעדי: שום דבר.
אוסאמה סעדי: הנה, היועץ המשפטי פה.
עידו בן יצחק: בואו נשים את הדברים על השולחן: אם נשנה את זה ל-2018, האם תטען על זה נושא חדש?
שמחה רוטמן: אני רק אומר, וזו שאלה ליועץ המשפטי: אני יודע שבשנייה שמשנים נוסח בשלב הזה בלי הצבעות, גם אם כל היושבים פה בחדר יגידו שלא טוענים נושא חדש ולא מתלוננים שפתחו עכשיו להסתייגויות, ישאלו למה לא נתנו עוד זמן להגיש הסתייגויות.
מיכל רוזין: זה בהסכמתנו.
אוסאמה סעדי: זה בהסכמה.
אוסאמה סעדי: לא נטען נושא חדש, לא נגיש הסתייגויות.
אוסאמה סעדי: עוד מעט נצביע על הסעיף הזה.
רם בן ברק: אני הולך עכשיו אחד-אחד: חבר הכנסת קינלי, אתה תדרוש לפתוח נושא חדש?
משה טור פז: חבר הכנסת אוסאמה סעדי?
רם בן ברק: חברת הכנסת רוזין?
רם בן ברק: חברת הכנסת מראענה?
רם בן ברק: חבר הכנסת ניר אורבך?
רם בן ברק: אז אני מקבל את הדבר הזה.
רם בן ברק: במקום 2019 יהיה כתוב 2018.
רם בן ברק: מי בעד לשנות את הסעיף?
עידו בן יצחק: כשנצביע על הסעיף אנחנו נקבע.
עידו בן יצחק: אם ככה, בעצם הוגשו הרוויזיות על הסתייגויות על ידי חברי הכנסת רוזין וסעדי.
רם בן ברק: אני רק רוצה להגיד בהקשר הזה, שלא היה ברור ב-2019 ואני לא רציתי להשאיר את זה על 14 כמו שזה רשום, למרות שהובטח לי שזה משהו שיותר מתקרב ל-70, אבל ליתר ביטחון.
שמחה רוטמן: אבל אנחנו יודעים את המספר?
שמחה רוטמן: אז אמרו לנו את המספר.
רם בן ברק: בסדר, אבל אני מודיע לפרוטוקול שקיבלתי התחייבות משרת הפנים שבמידה וזה לא 70 כמו שאנחנו חושבים היא תעלה את זה ל-100.
שמחה רוטמן: היא יכולה לעשות מה שהיא רוצה, זה יגיע לאישור הכנסת.
שמחה רוטמן: בזה לא מותנית הצבעתנו.
עידו בן יצחק: אז חברי הכנסת רוזין וסעדי צריכים לנמק את הרוויזיות.
אוסאמה סעדי: על מה?
עידו בן יצחק: על כל ההסתייגויות.
אוסאמה סעדי: בוקר טוב.
אוסאמה סעדי: סבאח אל חיר.
אוסאמה סעדי: לא כל כך טוב.
אוסאמה סעדי: אם אנחנו הולכים לאשר היום את החוק הגזעני הזה, זה בוודאי לא מביא בשורות לאלפי משפחות שעכשיו ומאתמול הסתובבו כאן ופגשו חלק גדול מחברי הכנסת.
אוסאמה סעדי: כל אחד מהם זה סיפור אנושי.
אוסאמה סעדי: אי אפשר לתאר את הסבל שלהם במילים.
אוסאמה סעדי: כמה שאנחנו נוכל להזדהות עם המשפחות האלה.
אוסאמה סעדי: אני חושב שהחוק המונח היום, בנוסח המונח היום, הוא חוק אפילו גרוע וחמור יותר מאשר החוק הגרוע והחמור שהיה מאז 2003.
אוסאמה סעדי: ודווקא במשמרת הזאת זה מה שהוכנס.
אוסאמה סעדי: אדוני יושב הראש, חברי הכנסת, הלוואי שהיינו מתעסקים בכאילו ובאולי.
אוסאמה סעדי: בישיבה הראשונה, אדוני יושב הראש אמר שהוא רוצה להביא לפיתרון של הקבוצה שקיימת מאז 2003 ונפגעה מהחוק הזה.
אוסאמה סעדי: כוונות לחוד ומעשים וניסוחים לחוד.
אוסאמה סעדי: הניסוחים שיש כאן, הם ניסוחים שלא נותנים פיתרון.
אוסאמה סעדי: אתמול היו אצלי, ואני מניח שגם אצל אחרים, משפחה שכבר 26 שנים מחכה לאישור.
אוסאמה סעדי: 26 שנים.
אוסאמה סעדי: הם מעל גיל 50, אדוני יושב הראש.
אוסאמה סעדי: הם בני 54, ומעל עשר שנים, והם עכשיו לא יוכלו לקבל מאומה מהחוק הזה.
אוסאמה סעדי: גם הנוסח שהכנסת בסעיף 3(א), שמדבר על מעל גיל 50 ומעל עשר שנים, לא יעזור להם, כי יש לו א/5, ועכשיו הוא ימשיך להיות באותו מצב.
אוסאמה סעדי: אני סיפרתי על מקרים שפנו אלי ואני לא יודע מה להגיד להם.
אוסאמה סעדי: על אותה רופאה שיש לה א/5, והיא לא תוכל עכשיו לקבל רישיון קבע.
אוסאמה סעדי: היא תמשיך עם א/5, אבל היא לא תוכל לעסוק ברפואה.
אוסאמה סעדי: כל השנים שהיא למדה, שש שנים, ירדו לטמיון.
אוסאמה סעדי: היא עברה את הבחינה הממשלתית ועכשיו היא לא יכולה לעסוק ברפואה.
אוסאמה סעדי: כנ"ל אחותה הרוקחת.
אוסאמה סעדי: מה זה?
אוסאמה סעדי: איזה חוסר אנושיות, חוסר הומניות.
אוסאמה סעדי: כשאני שומע על הזעקות ועל הדמעות של אנשים שמדברים על הפליטים מאוקראינה, ומדברים על 20 או 25 אלף, ומדינת ישראל יוצאת מגדרה לקלוט אותם.
אוסאמה סעדי: האנשים האלה נמצאים כאן, במרחק של כמה קילומטרים, אבל אתם מתעלמים מהסבל שלהם; לא רוצים לשמוע.
אוסאמה סעדי: אתם כאילו אומרים שאתם רוצים לתת פיתרון - אבל אף אחד לא נותן פיתרון.
אוסאמה סעדי: אף אחד.
אוסאמה סעדי: אין לא סכנה ולא פוטנציאל ולא בטיח, כל העניין הזה של הסיכון הביטחוני.
אוסאמה סעדי: הם נמצאים כאן, בדקו אותם, נתנו להם א/5.
אוסאמה סעדי: הם עשר שנים, 15 שנה.
אוסאמה סעדי: נו, ומה?
אוסאמה סעדי: דיברתי על הסבל של המשפחות הקרועות.
אוסאמה סעדי: חלקן עם רישיון קבוע וחלקן עם מת"ק.
אוסאמה סעדי: מעל 14 - מת"ק; מתחת ל-14 - רישיון קבוע.
אוסאמה סעדי: אז אם למקרים האלה אתם לא נותנים פיתרון, על מה אנחנו מדברים?
אוסאמה סעדי: הגשנו הסתייגויות לחוק הזה ונימקנו אותן, שנותנות פיתרון למקרים ההומניטריים האלה, ואתם עוד מדברים איתי על הוועדה ההומניטרית, ועל 20, על עשר ועל 30.
אוסאמה סעדי: תודה רבה, באמת תודה רבה.
אוסאמה סעדי: דנים כאן - 14, 35, וואלה - 50, אדוני אומר 70.
אוסאמה סעדי: שרת הפנים, מה זה, נדיבה כל כך שתגיע ל-100.
אוסאמה סעדי: אין לי מילים.
אוסאמה סעדי: ואני מלווה את החוק הזה מאז 2015 או 2016.
אוסאמה סעדי: אני אומר לכם: בכל הוועדות שהיו לא היו דיונים כמו הפעם, כי יש קבוצה שזיהתה הזדמנות, סימנה מטרה וסחטה אתכם עד הסוף.
רם בן ברק: תודה רבה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
רם בן ברק: דברים שבאים מהלב עם הרבה כנות.
מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם.
מיכל רוזין: אני מצטרפת לכל דבריו של חברי, אוסאמה סעדי.
מיכל רוזין: אני בושה בעצמי, אני חייבת לומר, על זה שהחוק הזה קורה בקדנציה שבה אני בקואליציה.
מיכל רוזין: אני לא יודעת אם זה יותר קל כשאתה באופוזיציה, אוסאמה, אבל אני חייבת לומר שהמועקה מלווה אותי כבר זמן מה ובטח בשבוע האחרון.
מיכל רוזין: הוצאנו מתחת ידינו חוק שגם כוחות הביטחון מעולם לא חשבו ולא פיללו לו, ולא רצו אותו אפילו.
מיכל רוזין: היו פה דברים שאפשר לומר שהם היו אפילו נדיבים יותר ומקלים יותר, והשותפים שרצו פה את החוק הזה פשוט יצרו פה חוק זדוני.
מיכל רוזין: אני רוצה להצביע על כמה נקודות, שעליהן באמת דיברנו ועליהן הצבענו בהסתייגויות שלנו.
מיכל רוזין: אני רוצה להתחיל בסעיף המטרה, שהוא הסעיף הבעייתי ביותר בחוק הזה, אחרי 18 שנה ברצף, שמול העתירות לבג"צ ומול הדיונים בכנסת, טענו הממשלות לדורותיהן שהחוק הזה נולד מסיבות ביטחוניות, מתקיים מסיבות ביטחוניות ומחודש בכל שנה מסיבות ביטחוניות.
מיכל רוזין: אף אחד פה לא מזלזל בסיבות ביטחוניות, וכולנו מבינים את הסיטואציה המורכבת, ועם זאת סעיף המטרה שהוכנס הפעם בעצם מגלה את ערוותנו, ומסביר שלא מדובר פה בסיבה ביטחונית בלבד.
מיכל רוזין: על זה הוסיפו את הנושא של מדינה יהודית ודמוקרטית, הוסיפו ביטחון לאומי שלא ברור מה זה.
מיכל רוזין: הרחיבו את החוק מצורך ביטחוני לביטחון לאומי.
מיכל רוזין: ביטחון לאומי זו הגדרה מאוד-מאוד רחבה.
מיכל רוזין: תחת ביטחון לאומי, זה כמו המל"ל, אפשר להכניס כמעט כל נושא.
מיכל רוזין: רק לאחרונה המל"ל הכניס את הביטחון האקלימי תחת כנפיו.
מיכל רוזין: כמעט לכל דבר אפשר לקרוא ביטחון: ביטחון אישי, ביטחון לאומי, ביטחון סוציאלי, ביטחון כלכלי.
מיכל רוזין: כל דבר אפשר להכניס.
מיכל רוזין: גם הגז נחשב לביטחון המדינה.
מיכל רוזין: כל דבר הוא ביטחון לאומי.
מיכל רוזין: יש פה הרחבה מאוד-מאוד גדולה, שבעצם יכולה תחתיה להכיל הכל.
מיכל רוזין: לא כך הדבר וזו לא הייתה מטרת החוק.
מיכל רוזין: כבר ציינו שגם שרת הפנים וגם שר החוץ וראש הממשלה החליפי ציינו שמדובר בחוק דמוגרפי.
מיכל רוזין: אני חושבת שמהיום והלאה לא נוכל להתחבא באצטלה הביטחונית של החוק הזה, ונצטרך לקבל תשובות.
מיכל רוזין: יתר על כן: כשאנחנו באים ומדברים על סעיף 3, קרו פה שני דברים.
מיכל רוזין: באנו ואמרנו שנשים שיכולות להיכנס בגיל 25, יוכלו להגיע לתנאים סוציאליים של רישיון נהיגה, עבודה, ביטוח לאומי, ביטוח בריאות, רק אחרי 25 שנים.
מיכל רוזין: נשים שלא הראו לנו בשום נתון שיש חשש ביטחוני מהן, ושהחוק עצמו מאפשר להן להיכנס לפה בגיל 25 כי אין חשש ביטחוני - כמובן בהיתר מת"ק, צריכות לחכות 25 שנים כדי להגיע לאיזשהן זכויות אלמנטריות של חיים פה.
מיכל רוזין: לא הכנסנו בסוף, אפילו לא בתחום ההומניטרי, נשים מוכות, נשים שהתעללו בהן.
מיכל רוזין: לא הכנסנו את היכולת של אותן נשים להיות אפוטרופסיות של הילדים שלהן, שהילדים יהיו רשומים בתעודות שלהן תחת הספח, אם יהיה כזה.
מיכל רוזין: שום דבר.
מיכל רוזין: זה אומר שאותה אישה, כשהיא הולכת לבית חולים עם הילד שלה, לא מקבלים את זה.
מיכל רוזין: האבא צריך ללכת והאישה לא יכולה.
מיכל רוזין: דרך אגב, אני מכירה את זה אישית מתחומים אחרים.
מיכל רוזין: האישה פשוט לא יכולה, כי היא לא רשומה כאימא של הילד.
מיכל רוזין: כאן אנחנו מגיעים לנושא שחבר הכנסת רוטמן כל כך התעקש עליו, והעלה והתאדר והתעלה בו.
מיכל רוזין: זה הנושא של מכסות הוועדה ההומניטרית.
מיכל רוזין: יש פה שוב, חוסר קוהרנטיות ואפילו אוקסימורון, של מכסות עם ועדה הומניטרית.
מיכל רוזין: ועדה הומניטרית באה ושואלת האם האדם שלפניה הוא מקרה הומניטרי.
מיכל רוזין: לפי שיטת רוטמן, יבוא האדם ה-30, או ה-50, או ה-101, והוא יכול להיות עם סרטן מתקדם, הוא יכול להיות קטוע רגל, הוא יכול להיות עם אלף ואחת סיבות - והוא לא ייכנס, לא משום שהוועדה ההומניטרית תחשוב שלא מן הראוי לתת לו, אלא אך ורק בגלל שהוא המספר הבא.
מיכל רוזין: זו פשוט סתירה פנימית של העניין.
מיכל רוזין: אני באמת לא מצליחה להבין איך שמים מכסות בוועדה הומניטרית.
מיכל רוזין: זה שהוא רוצה שקיפות, זה שהוא רוצה דיווח - אתם יודעים מה, אינשאללה הממשלות הבאות יהיו הומניטריות יותר, חכמות יותר, פחות מפחדות, פחות באיזו פרנויה מאויב נעלם, וישמעו את המקרים ההומניטריים, ישמעו את המספרים, וישאלו למה לזה ולזה לא אישרו.
מיכל רוזין: לצערי הרב, הוא כנראה סומך על זה שאנשים כמוהו יישבו בכנסת ולא יאשרו.
מיכל רוזין: אבל העובדה שאתה נותן לוועדה ההומניטרית מכסות - שוב, כל החוק הזה מגביל ונותן קריטריונים להגבלה.
מיכל רוזין: ועדה הומניטרית, בכל החוקים ובכל דבר, היא חריג של הקריטריונים, חריג של הכללים.
מיכל רוזין: ועדה הומניטרית אומרת שלמרות שלא מגיע מעמד מתוקף החוק או חוקי מדינת ישראל, היא בוחנת אינדיבידואלית, פרטנית, האם לך יש מקרה הומניטרי מיוחד.
מיכל רוזין: לשים על זה מספר, זה באמת אוקסימורון, כמו שאמרתי.
מיכל רוזין: דבר אחרון שנאמר כבר בוועדה ואני חייבת להגיד את זה שוב: אם בן הזוג מהווה סיכון ביטחוני, אנחנו כמובן לא רוצים בשום צורה ואופן לאפשר לו לחיות כאן; אבל הסיפור הוא אם מישהו מבני משפחתו, באיזושהי צורה מהווה סיכון ביטחוני.
מיכל רוזין: לא הוא עצמו סיכון ביטחוני, אלא עלול להוות סיכון ביטחוני.
מיכל רוזין: למשל אם אני חיה בישראל 20 שנה, אבל הגיס שלי עובד ברשות הפלסטינית - שאנחנו מקיימים איתם קשרים ואנחנו סומכים עליהם לעזור לנו בהגנה על ביטחוננו, כמו שאנחנו שומעים מבוקר ועד ערב פה לאורך כל השנים בכל הממשלות ובוועדת חוץ וביטחון.
מיכל רוזין: אחד הנושאים שאני שומעת כל הזמן בוועדה הזאת מ-2014 הוא מה יקרה ביום שאחרי, איך נתמודד ביום שאחרי, מה נעשה, מה יקרה אם הרשות הפלסטינית תיפול.
מיכל רוזין: לאו דווקא בממשלה הזאת, דווקא בממשלות הקודמות.
מיכל רוזין: לכן, אני חושבת שיש פה שוב אבסורד.
מיכל רוזין: כאילו בגלל הקשר עם אותו גיס או בגלל קשר עם איזה בן דוד שנמצא ברשות הפלסטינית - אז האדם עצמו עלול להוות סיכון, מכיוון שהוא עלול להיות בקשר ולהוות סיכון.
מיכל רוזין: יכולים להשפיע עליו או ללחוץ עליו, אבל זה הוא עצמו.
מיכל רוזין: אין קשר למי שבצד השני.
מיכל רוזין: זה כמו העניין של מקבל שוחד ונותן שוחד.
מיכל רוזין: זה שמישהו מנסה לתת לי שוחד, לא אומר שאני קיבלתי שוחד.
מיכל רוזין: השאלה אם אני מהווה סיכון לקבלת שוחד.
מיכל רוזין: כל אחד מאיתנו עלול לקבל שוחד מתישהו.
מיכל רוזין: מישהו יכול לנסות לשחד אותנו.
מיכל רוזין: זה לא אומר שאנחנו נשוחד.
מיכל רוזין: דיברתי ארוכות על הסעיפים השונים שאני מקווה שיתוקנו.
מיכל רוזין: אני מקווה שמישהו ישמע אותנו, כי הכנסת הזאת כנראה אטומה לזעקתנו.
מיכל רוזין: אני יודעת שאתה לא, יושב ראש הוועדה, אבל הקונסטלציה הפוליטית לצערי מאלצת אותנו להעביר דבר נורא שכזה ולהחריף חוק שגם ככה היה אנטי חוקתי ואנטי דמוקרטי.
מיכל רוזין: אני מקווה מאוד שהחוק הזה יבוטל.
מיכל רוזין: אני מקווה מאוד שיהיה לנו את האומץ לשנות אותו ככה שניטיב עם כמה שיותר משפחות שחיות פה, עם ילדים, ולצערי הרב לא תמיד באושר, בגלל המדינה.
רם בן ברק: עוד מישהו רוצה לנמק?
עידו בן יצחק: רק חברי הכנסת שהגישו את הרוויזיות.
רם בן ברק: חברת הכנסת אבתיסאם, לפנים משורת הדין, את רוצה להגיד משהו?
אבתיסאם מראענה: אני מסכימה עם כל מה שנאמר כאן.
אבתיסאם מראענה: אמרו הרבה מילים כאן בתוך הוועדה, ואתה, אדוני יושב הראש, בהחלט איפשרת לדיון הזה להתקיים.
אבתיסאם מראענה: אני לא מרגישה שהופליתי, ואני לא רוצה לדבר בשם החברות שלי פה אבל כולם יעידו שבהחלט איפשרת שיח.
אבתיסאם מראענה: איפשרת לנו להתבטא, איפשרת לנו להגן על הזכויות שלנו ועל הזכויות של האנשים מאחורינו, גם כשהם לא המצביעים שלנו.