GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי האוזר: כשיש בן זוג, הורה או ילד, שהוא שוהה כדין בישראל, הוא נותן לבן משפחתו, תושב האזור.
מירי פרנקל-שור: צביקה, אני מנסה להסביר.
מירי פרנקל-שור: שני המקרים האלה רוצים לנתק את הזיקה שבין בן הזוג או בין ההורה.
מירי פרנקל-שור: זאת אומרת, אם אישה נמצאת על היתר מת"ק, ורוצה לשדרג את מעמדה, היא תמיד נתונה לבעיה עם בן הזוג.
מירי פרנקל-שור: לכן, כשהיא נמצאת במצב שהיא סובלת מאיומים או מאלימות מצד בן הזוג, היא יכולה לפנות לוועדה ההומניטרית, ולא באמצעות בן הזוג.
נעמה פלאי: זה לא מה שכתוב פה.
נעמה פלאי: כתוב פה משהו הרבה יותר רחב.
שמחה רוטמן: בדיוק.
מירי פרנקל-שור: אז תגידו לנו מה אתם אומרים.
נעמה פלאי: הסעיף הזה מתייחס לוועדה ההומניטרית, שנועדה לתת מענים למקרים הומניטריים של תושבי אזור, שלא מקבלים מענה במסגרת החריגים הרגילים של מעל גיל 25, גיל 35 וילד.
נעמה פלאי: בעצם, הסעיף הזה נועד לתת מענה כך שהוועדה מוסמכת להמליץ לשרת הפנים לתת רישיון ישיבת ארעי או היתר מת"ק, בסיטואציות האלה, כשיש בן משפחה ששוהה כדין בישראל.
צבי האוזר: מה זה שוהה כדין?
נעמה פלאי: שיש לו רישיון לשבת בישראל – היתר מת"ק, א5 או קבע.
צבי האוזר: א5 זה שוהה כדין?
צבי האוזר: גם היתר מת"ק?
צבי האוזר: כלומר, מי שיש לו מת"ק, הוועדה הזאת רשאית לתת לבן הזוג שלו, להורה שלו או לילד שלו גם מת"ק.
צבי האוזר: מת"ק זה השלב הראשון.
רם בן ברק: ולפעמים האחרון.
שמחה רוטמן: חבר'ה, אתם מדברים באבסטרקציות ואתם תאבדו את עצמכם אלף פעמים.
שמחה רוטמן: הסיטואציה מאוד פשוטה, צביקה.
שמחה רוטמן: תושב ירושלים התחתן עם תושבת שכם.
שמחה רוטמן: תושבת שכם שוהה כדין בישראל, ואימא שלה חולה, יש לה אלצהיימר.
שמחה רוטמן: היא רוצה להביא אותה משכם לירושלים, כדי לטפל בה.
שמחה רוטמן: זאת הסיטואציה, זה הסעיף.
שמחה רוטמן: לזה הוא נועד.
אוסאמה סעדי: זה במקרים הומניטריים חריגים.
שמחה רוטמן: זה מקרה הומניטרי.
שמחה רוטמן: תבוא, תגיש בקשה הומניטרית.
אוסאמה סעדי: כמעט ולא - - -
שמחה רוטמן: נכון, ברוך ה'.
שמחה רוטמן: ה' שומר עלינו.
אבתיסאם מראענה: זאת לא חייבת להיות מחלה ממארת.
אבתיסאם מראענה: למה אתה כזה דרמטי, רוטמן?
שמחה רוטמן: נתתי דוגמה.
אבתיסאם מראענה: ילדה רוצה שאימא שלה או אבא שלה יבואו לגדל את הילדה.
נעמה פלאי: גם מי שהיא ממדינה אחרת בעולם, ונמצאת פה בהליך איחוד משפחות, ורוצה להביא את אימא שלה שתעזור לה, לא תאושר.
צבי האוזר: רגע, אלה דברים חשובים.
מירי פרנקל-שור: נעמה, ההצעה שלנו מאוד מרחיבה.
מירי פרנקל-שור: את יכולה להסביר?
מירי פרנקל-שור: אני אומרת לך מה הייתה הכוונה, ותגידי לנו איפה את חושבת שלא נתנו - - -
נעמה פלאי: מקריאה פשוטה של הסעיף, אישה שנתונה לאלימות ולאיומים, גם אם היא לא הוזמנה מעולם, גם אם לא היה פה שום הליך מדורג, בסיטואציה הפשוטה שבה יש בן משפחה בישראל, והיא נתונה לאיומים או לאלימות מצידו, היא יכולה לשהות פה בישראל.
נעמה פלאי: זאת סיטואציה שלא קיימת.
נעמה פלאי: מבחינת שיקול הדעת הרחב של שר הפנים בחוק הכניסה לישראל, הוא לא מגדיר סיטואציות.
נעמה פלאי: הרי חוק הכניסה לישראל מנוסח בצורה מאוד רחבה, שיקול הדעת הרחב של שר הפנים, מתוך המדיניות שזרים אין להם זכות קנויה להיכנס לישראל.
נעמה פלאי: בסיטואציות של אלימות או איומים מצד בן זוג, יש תנאים שאנחנו הכתבנו בנהלים שלנו, שמדברים על זה שצריכה לעבור תקופה מתוך ההליך המדורג.
נעמה פלאי: לא יכול להיות מצב שבו יש רק טענה לאלימות מצד בן משפחה, וישר מקבלים מעמד בישראל.
נעמה פלאי: גם בהקשרים של קטין, בסיטואציה של מה שאתם מתארים פה, קטין או חסר ישע – חסר ישע זה גם קטין – הסיטואציה שבה יש קטין, הוא לא זכאי לקבל מעמד בישראל מסיבות שונות, ואתם קובעים שבסיטואציה הזאת, הוועדה ההומניטרית תוכל לשקול את עניינו.
נעמה פלאי: זאת סיטואציה שלא ישקלו את עניינו בהקשרים של ועדה הומניטרית רגילה מכלל העולם, וזה נכנס לפה בהקשר של התוויית שיקול הדעת של הוועדה ההומניטרית לתושבי האזור.
נעמה פלאי: במצבים רגילים, זאת לא סיטואציה שבה ניתן מעמד בישראל בהקשרים האלה.
נעמה פלאי: הניסוח מאוד רחב.
נעמה פלאי: אם הייתה סיבה לתת מענה למשהו שהוא לאורך שנים, מישהו שכבר נמצא בתוך ההליך וקרה משהו, אלה דברים שהוועדה כבר היום דנה בהם.
שמחה רוטמן: זאת שאלה מקבילה.
נעמה פלאי: אם חושבים שנכון להוסיף, אפשר לשקול, אבל זה חייב להיות מנוסח כך, שזה ינתב את זה למסלול הנכון.
נעמה פלאי: הוועדה דנה גם כוועדה הומניטרית, שעניינה תושבי מקומות אחרים - - -
אבתיסאם מראענה: הדירוג שדיברת עליו בהקשר לאלימות, את אומרת שזה דירוג של אלימות?
נעמה פלאי: אני קראתי את מה שכתוב בסעיף, ואני לא נכנסת עכשיו להגדרות של אלימות.
נעמה פלאי: זאת שאלה שגם אותה צריך לקחת בחשבון, אבל היא לא - - -
שמחה רוטמן: הטענה היא שזה מנוסח מאוד רחב.
נעמה פלאי: שאלת אלימות מבן זוג, היא שאלה - - -
שמחה רוטמן: בגלל שאלימות היא מושג כל כך רחב - - -
אבתיסאם מראענה: הוא לא מוגדר.
נעמה פלאי: ברגע שאתה כותב את זה בחוק, אתה מתווה את שיקול הדעת לכיוון הזה.
נעמה פלאי: זה מאוד מאוד רחב.
צבי האוזר: אם אני במעמד מת"ק - - - אני יכול לבקש שאימא שלי תקבל מעמד מת"ק?
נעמה פלאי: צריך לזכור שיש גם הקשרים שבהם מתאם פעולות הרווחה בשטחים, נותן אפשרות לתושב אזור להיכנס לכאן לטיפול רפואי.
נעמה פלאי: כלומר, ייתכן שניתנים מענים, שאינם קשורים לסעיף הזה, אלא מענה של כניסה לצורך טיפול רפואי.
נעמה פלאי: זה נמצא בסעיף אחר, ולמתפ"ש יש סמכות לתת היתר לכניסה לישראל, לצורך טיפול רפואי נקודתי.
נעמה פלאי: זה קיים.
נעמה פלאי: השאלה פה היא מה הסיטואציה, כמה זה חמור.
נעמה פלאי: זה צריך לעמוד בסטנדרטים שנקראים מקרה הומניטרי מיוחד.
צבי האוזר: אבל למה רישיון ארעי?
צבי האוזר: מה הסיבה לתת הומניטרית רישיון ארעי?
צבי האוזר: אם יש לך מעמד בישראל, אפילו המעמד הראשון של מת"ק, ולמשפחה הקרובה אתה יכול גם לתת מעמד.
צבי האוזר: לפי צורך הומניטרי, תבוא ותהיה במעמד מת"ק.
צבי האוזר: באיזה צורך הומניטרי אדם שיושב באזור מקבל רישיון לישיבת ארעי?
שמחה רוטמן: לא, הוא לא יושב באזור.
צבי האוזר: רישיון לישיבת ארעי בישראל - - -
קריאה: - - - לתת לו ביטוח בריאות על ידי א5
נעמה פלאי: ביטוח לאומי, כי ביטוח בריאות הוא מקבל.
שמחה רוטמן: תחשוב על אדם שצריך לצאת לטיפולים בקפריסין, כל פעם תצטרך לטרטר אותו דרך אלנבי, במקום להטיס אותו מנתב"ג, אז א5 ולא מת"ק.
שמחה רוטמן: זה באמת למקרים נורא בודדים, ולכן גם המספרים די נמוכים היום.
שמחה רוטמן: לכאורה, כל סעיף 3 מוכל בתוך סעיפים 1 ו-2.
שמחה רוטמן: כל מקרה שאת רוצה להכניס לסעיף 3, הם יכולים לקבל היום דרך סעיפים 1 ו-2.
שמחה רוטמן: את פשוט נותנת להם דוגמה למקרה חריג.
שמחה רוטמן: אם יש מקרה כזה, שלא מקבל מענה במסגרת סעיפים 1 ו-2, מכל סיבה שהיא, שיבחנו את שיקול הדעת של הרשות המינהלית, למה היא לא נתנה.
שמחה רוטמן: אני חושב שבוודאי, טעמים הומניטריים מיוחדים, המלצת ועדה מקצועית לתת מעמד, מה סעיף 3 מוסיף לך, שהיום משרד הפנים אומר שהוא לא יכול לתת, כי סעיפים 1 ו-2 לא נותנים לו את הסמכות.
מירי פרנקל-שור: אלה מקרים שעלו והתבקשנו לתת מענה.
מירי פרנקל-שור: שמענו את הערות משרד הפנים.
רם בן ברק: כבר עלה כאן בשיח בינינו, שיכול להיות שאפשר יהיה להשאיר את זה בוועדה ההומניטרית, אבל שיהיו עליה מגבלות, למשל.
רם בן ברק: או שבמקרה של אלימות במשפחה, יהיו חייבים לדון בבקשה תוך שבועיים.
שמחה רוטמן: זה ברמת הנוהל של משרד הפנים, תוך כמה זמן מטפלים בכולם.
רם בן ברק: בסוף יכול להיווצר מצב של בעייתיות מסוימת.
רם בן ברק: לא אתה ולא אני, אף אחד מאיתנו לא רוצה שיהיה - - -
שמחה רוטמן: חס ושלום, אבל ממתי אנחנו קובעים זמני מענה של ועדה הומניטרית.
רם בן ברק: באלימות אפשר לקבוע.
רם בן ברק: הרי מה הטענה?
רם בן ברק: הטענה היא שלא מטפלים במקרים האלה.
רם בן ברק: בגלל הבירוקרטיה והכול, זה יכול לקחת שנתיים.
שמחה רוטמן: שמעתי שמועה, שיש פה כמה אנשים שעובדים יומם ולילה לאותם מקרים חריגים, כשזמן המענה הנדרש איננו מספיק.
שמחה רוטמן: הם מגישים עתירה דחופה, עם צו לסעד זמני, ומקבלים אותו, אם זה באמת מקרה הומניטרי, שלא מקבל את המענה.
רם בן ברק: אבל אנחנו רוצים להיות נאורים.
שמחה רוטמן: בהגדרה, כל סעיף 5 הוא סעיף שנועד למקרים קשים.
שמחה רוטמן: אגב, בהמשך למה שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה, שהטיעון שבא משדה של התחשבות באנשים, של מי שנמצא 10 שנים או מעל גיל 55 – זה גם סוג של אמירה.
שמחה רוטמן: בן אדם נמצא פה כל כך הרבה שנים, תפסיק לטרטר אותו.
שמחה רוטמן: אומנם זה לא טעם הומניטרי מיוחד, אבל זה סוג של טעם הומניטרי, לא מיוחד.
שמחה רוטמן: כחריג, אני חושב שהוא ראוי לשכון בסעיף 5 ולא בסעיף 3, כי הוא באמת חריג לחריג לכלל.
שמחה רוטמן: לכן הוא צריך להיות פה, ואז המסגרת מאוד נרחבת.
שמחה רוטמן: הייתי אומר שמי ששוהה עשר שנים יקבל לפי סעיף 5(א)(4), ובמקרה של אלימות במשפחה, יקבל לפי סעיף 5(א)(3).
שמחה רוטמן: אבל מאחר ואנחנו בסיטואציה שכל המקרים שפה הם מקרים קשים, אני לא מכיר טענה.
שמחה רוטמן: וגם אם יש, הדרך לפתור אותה היא לא באמצעות קביעת זמנים קשיחים בחקיקה ראשית, של זמן מענה.
שמחה רוטמן: לא מכיר טענה שמקרים הומניטריים קשים לא מקבלים מענה.
שמחה רוטמן: מי שלא מקבל את המענה פה, מקבל אותו לפעמים בעתירה לבית משפט.
שמחה רוטמן: לכאורה, המקרה שהצגתי קודם, בתור מקרה קלאסי – תחשוב על האימא שגרה בשכם, של אותה מחזיקת היתר מת"ק, שגרה בירושלים, וחטפה, חס ושלום – לא ממאיר – התקף לב, וצריך לטפל בה מיידית.
שמחה רוטמן: היא מגיעה מייד לטיפול, וצריך מישהו שיישב לידה.
שמחה רוטמן: הדחיפות של זה אולי יותר גרועה ממי שסובל מאלימות כלכלית מבן הזוג שלו.
שמחה רוטמן: זה יותר דחוף.
שמחה רוטמן: למה לזה אתה קובע זמן של שבועיים ולזה לא?
שמחה רוטמן: אתה לא יכול לרדת לרזולוציות האלה בחקיקה ראשית.