GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמיחי שיקלי: ישבתי עם אנשי משרד החוץ לפני הדיון הזה ללמוד את הנתונים, מה שאפשר, ואני רוצה להתייחס לאנשים שהם בליבת האירועים.
עמיחי שיקלי: אותם אנשים שעושים קורס צוערים וכל הדברים האלה.
עמיחי שיקלי: לא להתייחס רוחבית למשרד, כי אני לא מבין את כל הפעילות הרוחבית.
עמיחי שיקלי: המצב המתואר, שבו מתחילים בשכר התחלתי כל כך נמוך, אין לזה שום קשר לשוק האזרחי, ושום קשר לשירות הציבורי, בוודאי לשירות ציבורי ביטחוני.
עמיחי שיקלי: המציאות הזאת מחייבת שינוי, וזאת נקודה ראשונה ברורה.
עמיחי שיקלי: אני חושב שנכון אולי שהדיון על השכר ייעשה במשרד החוץ ועם שר החוץ, ולא באופן שרירותי על ידי משרד האוצר.
עמיחי שיקלי: אני אגיד הערה אחרונה, שאנחנו צריכים לצמצם מינויים פוליטיים בתפקידים של משרד החוץ, כי מה שראינו כרגע עם - - -
רם בן ברק: אני ביקשתי, נכון?
עמיחי שיקלי: אנשים עובדים כל החיים כדי לקבל את התפקידים האלה - - -
רם בן ברק: ביקשתי או לא?
רם בן ברק: נכון שביקשתי?
עמיחי שיקלי: - - - שולחים את זועבי - - -
רם בן ברק: אני מבקש שלא תערבב מין שאינו במינו.
רם בן ברק: הם לא המציאו את המינויים הפוליטיים.
רם בן ברק: יש 11 מינויים פוליטיים, ואף אחד לא עבר את זה בינתיים.
רם בן ברק: אם אתה רוצה לעשות דיון ענייני, תישארו ענייניים.
רם בן ברק: אם אתם רוצים לעשות ויכוח לא ענייני, אתם מוזמנים לעשות את זה במקום אחר.
רם בן ברק: בבקשה, יושב-ראש ועד העובדים.
יוסי לוי ספרי: העניין של סיכון חיים, שאתם רואים היום בהקשר של אוקראינה – פינוי המשפחות של השליחים שלנו מקייב לארץ, הזזה של השליחים לגבול פולין, האנשים שיוצאים מהארץ כדי להשתתף בפעילות שם בנקודות הגבול וכן הלאה.
אופיר אקוניס: כמה יצאו?
יוסי לוי ספרי: אני לא יודע במדויק.
יוסי לוי ספרי: לדעתי עשרות.
יוסי לוי ספרי: בסך הכול יש שם עשרות, שמגיעים גם מנציגויות אחרות.
יוסי לוי ספרי: העניין של סיכון חיים נמצא עכשיו באמצעי התקשורת, אבל הוא יום-יומי.
יוסי לוי ספרי: אני שירתתי בטורקיה, ואני לא צריך לספר לכם על היקף האבטחה שהייתה צריכה להיות סביבי, סיכון החיים שאני הייתי מצוי בו, והעברה שלי ממלון למלון כדי לשמור על חיי.
יוסי לוי ספרי: סיכון החיים הזה הוא תמידי, והפינויים של המשפחות, שנתקלנו בהם עכשיו, החבר'ה שנמצאים איתי פה, שהם חברי ועד – מקרי לגמרי – כל אחד מהם חווה פינוי.
יוסי לוי ספרי: אני חוויתי פינוי מטורקיה, רחלי חוותה פינוי מאביג'אן, גלית חוותה פינוי ממרוקו.
יוסי לוי ספרי: כל אחד מאיתנו חווה את זה, שאתה נתלש ביום אחד, לעיתים עם המשפחה, לעיתים בלי המשפחה כי המשפחה כבר בארץ קודם לכן, ואז מתחילים לדון איתך בשאלה מה התנאים שאתה תקבל.
יוסי לוי ספרי: נכון להיום, ההחלטה של משרד האוצר, היא שאם המלחמה הזאת מתארכת, בעוד שבועיים מהיום, בני המשפחות של השליחים שנמצאים פה בארץ, ונתלשו מביתם באוקראינה – הילדים נתלשו מחבריהם, מבתי הספר שבהם הם לומדים וכן הלאה – וחיים היום בבתי מלון, יצטרכו להתחיל לשלם עבור הדיור הזה.
יוסי לוי ספרי: אם הם זקוקים לרכב שכור, גם על הרכב הם ישלמו בעצמם.
יוסי לוי ספרי: המדינה שלנו יודעת לשלוח אותנו, אבל היא לא יודעת להגן על הצרכים שלנו אחרי זה.
יוסי לוי ספרי: ועם זה אנחנו לא יכולים יותר להשלים.
יוסי לוי ספרי: לא יכול להיות מצב, שבו אני אקבל טלפון מעובדת אחת, שנמצאת באחת המדינות, ותגיד: יוסי, כבר חודשים שהבת שלי הנכה לא נמצאת בבית הספר, כי שכר הלימוד פה מעט יותר יקר ממה שמקובל בארץ.
יוסי לוי ספרי: ואם הילד על הרצף האוטיסטי, הוא יישב בבית שלושה חודשים.
יוסי לוי ספרי: זאת ההתנהלות שאנחנו חווים ברמת היום-יום.
יוסי לוי ספרי: אי-אפשר להפוך את זה בכל פעם לסכסוך עבודה.
יוסי לוי ספרי: אי-אפשר, זאת לא שיטת עבודה.
יוסי לוי ספרי: אנחנו לא יכולים לסכסך את יחסי העבודה בתוך משרד החוץ על כל תקלה כזאת, שמשרד האוצר גורם לנו.
יוסי לוי ספרי: מישהו צריך לחשב מסלול מחדש בכל הטיפול בשליחי משרד החוץ, בעובדיו בארץ.
יוסי לוי ספרי: אני חייב להודות שהמערכת הפוליטית כולה, כולה חושבת כמונו.
יוסי לוי ספרי: איך אני יודע?
יוסי לוי ספרי: כי ראש הממשלה אומר את זה, וראש הממשלה החליפי אומר את זה.
יוסי לוי ספרי: הוא אומר את זה במילים מפורשות.
יוסי לוי ספרי: הוא אומר: אני חושב שהעובדים צודקים.
יוסי לוי ספרי: מנכ"ל משרד החוץ לא אמר לנו אפילו פעם אחת: חבר'ה, הגזמתם.
יוסי לוי ספרי: אפילו לא פעם אחת.
יוסי לוי ספרי: להפך, הוא אומר לנו: אני מבין, אתם צודקים לגמרי.
יוסי לוי ספרי: אנחנו לא יכולים לנהל ככה משרד.
יוסי לוי ספרי: אנחנו הולכים מחר לדיון במשרד האוצר, ואני אומר באופן הכי מפורש שאנחנו נוהגים באחריות מהיום הראשון.
יוסי לוי ספרי: מהיום הראשון אנחנו נמצאים תחת לחצים של העובדים שלנו להשבית את המשרד.
יוסי לוי ספרי: בכל פעם שקיימנו אסיפה עם העובדים, מעולם לא קם עובד ואמר לי: יוסי, אני מבקש שתעצרו את כל הפעילות הארגונית, ותתחילו להיות יותר נחמדים.
יוסי לוי ספרי: את זה אין לנו, אלא אמירה: תשביתו כבר את המשרד, למה אתם חננות?
יוסי לוי ספרי: אנחנו לא עושים את זה, כי אנחנו מבינים את המשמעות של הפגיעה האסטרטגית במדינת ישראל; אנחנו מבינים את המשמעות של הפגיעה המדינית; אנחנו מבינים את המשמעות של הפגיעה באזרחי ישראל, שזקוקים לשירות שלנו בחו"ל.
יוסי לוי ספרי: כרגע נקטנו עיצומים מינוריים, מינוריים בארבע-חמש נציגויות.
יוסי לוי ספרי: יש לנו מאות פניות לוועדת חריגים.
יוסי לוי ספרי: במהלך סוף השבוע הזה היינו צריכים להחריג מקרים של נוסעים רפואיים בהקשרים של פונדקאות, כי הלב נכמר.
יוסי לוי ספרי: אבל הלב שלנו נכמר בסוף.
רם בן ברק: עדיין לא אפשרתם פונדקאות?
יוסי לוי ספרי: מה זאת אומרת?
יוסי לוי ספרי: לא הסרנו את העיצומים.
רם בן ברק: אני חושב שבעניין של הפונדקאות אתם צריכים לאשר.
דניאל בונפיל: זה מה שחשוב עכשיו?
רם בן ברק: בין היתר, כן.
יוסי לוי ספרי: אדוני היושב-ראש, אני אשמח לדעת האם מחר אנחנו נכנסים לחדר במשרד האוצר, ואנחנו יכולים לצאת משם עם הודעה, שאנחנו לא רק מסירים את בעיית הפונדקאות, אלא את כל הבעיות.
יוסי לוי ספרי: אחרת אנחנו הולכים לשיתוק של משרד החוץ.
יוסי לוי ספרי: אני אומר את זה, כדי שזה יירשם בפרוטוקול של הוועדה.
יוסי לוי ספרי: בסופו של דבר, האחריות לניהול משרד החוץ לא מוטלת על כתפיי, היא מוטלת קודם לכול על מי שביקש מטעם הציבור את האמון שלו.
יוסי לוי ספרי: אנחנו נשתק את הפעילות של משרד החוץ, אם מחר אנחנו נכנסים לחדר ונתקלים בכתף קרה.
יוסי לוי ספרי: כל האמירות היפות האלה נתקלות באפס מעשה.
אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, רק הערה אחת לסיפא של הדברים.
אופיר אקוניס: זה בדיוק הדבר שאסור לנו להגיע אליו.
אופיר אקוניס: אני מניח שעכשיו תעביר למשרד האוצר את זכות הדיבור, והדבר עובר לאחריות מלאה של משרד האוצר.
אופיר אקוניס: אנחנו לא נאפשר לכם, לאפשר את הדבר הזה.
רם בן ברק: חבר הכנסת אקוניס, בבקשה, אל תנהל את הדיון.
יוסף לוי ספרי: אדוני היושב-ראש, משפט נוסף.
יוסף לוי ספרי: ב-10 בפברואר נתן בית הדין לעבודה פסק דין, בסוגיה שהעלה חברי לוועד, בנושא של פגיעה בתנאי השירות, בדמי הייצוג ובתוספות שכר, שמהוות לעיתים עד כדי שליש מהשכר של העובדים בחו"ל.
יוסף לוי ספרי: בית הדין דחה לחלוטין את הגישה של משרד האוצר, שהוא יכול לבצע את הפגיעה הזאת חד-צדדית, הורה לו להיכנס למשא ומתן ואמר: יש פה פגיעה בתנאי שכר, בתוספות שכר שהעובדים האלה זכאים להם, ואתה לא רשאי לעשות את השינוי הזה באופן חד-צדדי, בלי הסכמה של העובדים.
יוסף לוי ספרי: יש בעיות עם מיסוי?
יוסף לוי ספרי: בבקשה, נא לדון איתם.
יוסף לוי ספרי: גילמת עד היום?
יוסף לוי ספרי: נא להמשיך לגלם.
יוסף לוי ספרי: את ההתנהלות של משרד האוצר, שמותר להם להכניס את היד לכיסנו בכל רגע נתון, כפי שבא להם, לזה אנחנו לא נסכים יותר.
רם בן ברק: ההסתדרות, אתם רוצים להעיר משהו, מעבר להעיר לי מה חשוב ומה לא חשוב?
דניאל בונפיל: יש לי דווקא הערה לחברים שלי בצד שמאל, לחברי הוועד המסורים והטובים, שהם פשוט לא מבינים שאם הם לא יעשו צעד, לא האוצר ולא הפקידים של האוצר – זה לא יעזור.
דניאל בונפיל: אני חושב שאני הכי מבוגר פה, וחמישים שנה אני מתעסק באיגוד מקצועי, במדינה שלנו, ואני מצטער, עוד לא השגתי דברים בדיבור אלא במנוף.
דניאל בונפיל: אין בררה, הם פשוט נחמדים, והם ימשיכו להיות ככה.
דניאל בונפיל: עשינו שביתה ב-2014, וקיבלנו 90 מיליון שקל.
דניאל בונפיל: עשינו שינויים רק אחרי תשעה ימים שבהם השבתנו את הכול.
דניאל בונפיל: אני ממליץ להם לאורך כל הדרך, והם לא שומעים לי – זה בסדר, מותר להם – תשביתו את המקום.
דניאל בונפיל: תשביתו.
רם בן ברק: זה בסדר לא לשמוע - - -
דניאל בונפיל: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה, אבל אפשר להשבית.
דניאל בונפיל: אתה יודע מה?
דניאל בונפיל: אתה תראה שאחרי יום - -
רם בן ברק: זה היה בהומור.
דניאל בונפיל: - - פתאום האוצר מוצא כסף, מוצא הכול.
דניאל בונפיל: רק בכוח.
דניאל בונפיל: אני מצטער.
דניאל בונפיל: אני בעד לשבת, להתחנן, לעשות הכול וגם להשתחוות.
דניאל בונפיל: האנשים האלה טובים מדי, ומגיע להם צל"ש על הימים האלה.
אורית סטרוק: כמו שאסור לחיילים לשבות ואסור לשוטרים לשבות, אז בוודאי אתם לא צריכים לשבות.
אורית סטרוק: אבל אנחנו צריכים להיות כאן בשבילכם.
רם בן ברק: רבותיי, לא מנהלים כאן שיחות צד תוך כדי דיון.
רם בן ברק: בבקשה, משרד האוצר.
רם בן ברק: יש לכם הערכה באיזה סדר גודל מדובר?
יאיר פרומר: הם מכירים את הדרישות שלנו, הנהלת משרד החוץ קיבלה את הדרישות שלנו.
יאיר פרומר: במשך תשעה חודשים אנחנו מבקשים שידברו איתנו, ודממה.
יאיר פרומר: תשעה חודשים לא מדברים, לא התנהלה פגישה אחת.
יאיר פרומר: אני מקווה שמחר בפגישה נקבל את התשובה.
אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אולי למשרד האוצר יש הערכה?
רם בן ברק: שאלתי אם לכם, לא למשרד האוצר, יש הערכה.
יאיר פרומר: מדובר בסכומים לא גבוהים, לא מאות מיליוני שקלים אלא הרבה פחות מזה.
יאיר פרומר: הכול נמצא כבר בתוך תקציב משרד החוץ, ואפשר לסגור הסכם מחר.
יאיר פרומר: מחר לסגור הסכם זה אפשרי, ואז לא תהיה בעיה של עיצומים.
יאיר פרומר: אבל אנחנו בצומת, ואם זה לא יקרה מחר, אנחנו הולכים למקום אחר לגמרי.
ניצן הורוביץ: נעים מאוד, אני מאגף שכר, הסכמי עבודה.
ניצן הורוביץ: קודם כול, אני אשמח להתייחס.
ניצן הורוביץ: בנוגע להסכם 2017, אנחנו מדינת חוק והסכמים אנחנו מקיימים.
ניצן הורוביץ: אם יש איזושהי בעיה עם הטיפול בהסכם, כמובן שתמיד אפשר לפנות אלינו או לחשכ"ל.
ניצן הורוביץ: הסכמים זה משהו שאנחנו עומדים בו.
יאיר פרומר: בית המשפט אמר לכם שהפרתם אותו.
יאיר פרומר: הגענו לבית המשפט, וזה לקח שנתיים וחצי, רק כדי להגיד לכם, שהפרתם את ההסכם.
רם בן ברק: חברים, זה לא דיון שכל אחד מדבר בו מתי שהוא רוצה, מה שהוא רוצה.
רם בן ברק: הטענה היא שמצד אחד אתם מקיימים הסכם, ומצד שני, לקחתם את כל מה ש- והתחלתם לעשות בעיות במקומות אחרים, עד כדי שליש מהשכר.
רם בן ברק: זאת התנהלות שלטענתם, וכנראה שהם צודקים, אינה הולמת.
ניצן הורוביץ: אני אשמח להתייחס לסכסוך הספציפי.
ניצן הורוביץ: דבר ראשון, השליחים בחו"ל מקבלים שכר של למעלה מ-30 אלף שקל בממוצע.
ניצן הורוביץ: זה שכר שהוא הרבה יותר גבוה גם מהשכר הממוצע במגזר הציבורי, גם מהשכר הממוצע במשק.
ניצן הורוביץ: זה שיהיה ברור לכולם.
ניצן הורוביץ: צריך להבין שלצד השכר יש הטבות נוספות, שכוללות דיור.
ניצן הורוביץ: יש מקומות שבהם יש למדינה דירות.
רם בן ברק: חלק גדול כאן יודע מה זה להיות שליח בחו"ל.
רם בן ברק: אגב, מניסיוני, השליחים שהם לא ממשרד החוץ מקבלים תמיד תנאים יותר טובים ממשרד החוץ.
רם בן ברק: זה משהו שאני בתור שליח לא הבנתי, למה צריך להיות דירוג אחר בתנאים, אבל אני שם את זה לרגע בצד.
רם בן ברק: אני רוצה לדבר על השכר, ואותי מעניינים דווקא אלה שנמצאים בארץ.
רם בן ברק: אלה שנמצאים בארץ, הולכים לשליחות, חוזרים לארץ.
רם בן ברק: איך אפשר להסביר שפה הם מקבלים 30 אלף ופה הם מקבלים 7,000.
רם בן ברק: לא מובן לי.
ניצן הורוביץ: זה כמו כל עובדי מדינה.
רם בן ברק: לא, לא, מצטער.
רם בן ברק: אני עובד מדינה.
רם בן ברק: הייתי בחו"ל, הייתי בארץ, והיה הבדל בשכר, אבל לא כזה הבדל תהומי.
רם בן ברק: לפעמים הרווחתי בארץ יותר מאשר בחו"ל.
ניצן הורוביץ: בחו"ל מקבלים הרבה הרבה יותר, אבל בארץ מקבלים סכום מסוים, כמו כל עובדי המדינה.
ניצן הורוביץ: אין פה משהו שבא כנגד משרד החוץ.
רם בן ברק: יש משהו.
רם בן ברק: תקן אותי אם אני טועה.
רם בן ברק: יש הבדל גדול בין שכר שמקבל שליח, כשהוא נמצא בחו"ל, לבין השכר שהוא מקבל כשהוא חוזר לתפקיד במשרד החוץ בארץ.
ניצן הורוביץ: זה נובע מכך שבחו"ל הוא מקבל הרבה מאוד כסף, כמו שאמרתי.
רחל מרלי: הרבה מאוד כסף, אנחנו מתעשרים בחו"ל.
רחל מרלי: מתעשרים בחו"ל.
יאיר פרומר: אחרי שלושים שנה, אני מרוויח 30 אלף שקל למשפחה, בני זוג?
יאיר פרומר: סליחה, זה לא הרבה.
רחל מרלי: חבל שאין לנו פה תלושי שכר של עובדים, אז היינו מציגים לכם אותם.
יאיר פרומר: ואתם לוקחים על זה 50% מס, וזה מגיע ל-15 אלף שקל.
יאיר פרומר: זה לא הרבה מאוד כסף למשפחה.
יאיר פרומר: אתה יוצא עם פנסיה של 6,000 שקלים.
יאיר פרומר: על מה אתה מדבר?
רם בן ברק: אני אאלץ להוציא אותך מהדיון, וחבל.
ניצן הורוביץ: קודם כול, חס וחלילה, אני לא מזלזל בשכר של אף אחד.
ניצן הורוביץ: כשאני אומר הרבה מאוד כסף, אני מתכוון ביחס לשכר הממוצע במשק ובמגזר הציבורי.
אופיר אקוניס: אגב, לגבי הדיור, אדוני היושב-ראש, ברוב המדינות אין למדינה דיור.
אופיר אקוניס: במדינות הטובות כמובן – וושינגטון בוודאי, בלונדון בוודאי, בפריז בוודאי, אבל ברוב המדינות, שם השליחות קשה יותר, ואלה מדינות קשות שירות, התנאים עוד פחות טובים.
אופיר אקוניס: אנחנו לא מדברים על המינויים הפוליטיים של וושינגטון, לונדון ופריז.
אופיר אקוניס: שם זה נחמד.
ניצן הורוביץ: אני אשמח להשלים את הדברים שלי.
ניצן הורוביץ: השכר הוא בנפרד מהדיור.
ניצן הורוביץ: כשאני דיברתי על השכר, זה בלי דמי ייצוג ובלי השתתפות בשכר דירה.
רם בן ברק: אם אני נוסע מחר לקניה, אני צריך לשלם את הדירה בעצמי?
ניצן הורוביץ: לא, ממש לא.
ניצן הורוביץ: אתה מקבל שכר דירה.
רם בן ברק: איפה כן?
ניצן הורוביץ: בשום מקום.
רם בן ברק: אז למה אתה אומר?
אופיר אקוניס: אני מדבר על דירות השרד.
רחל מרלי: הם מדברים על שליחים שאינם ראשי הנציגות.
ניצן הורוביץ: יש מקומות עם דירות שרד של המדינה.
ניצן הורוביץ: אנחנו בקשר ונשמח לשבת מחר.
ניצן הורוביץ: אומרים פה טענות שאנחנו לא מוכנים לשבת.
ניצן הורוביץ: אנחנו תמיד מוכנים לשבת עם כל גורם.
יוסי לוי ספרי: זה שקר.
יוסי לוי ספרי: היה צריך התערבות של שר החוץ בשביל שתסכימו להיפגש איתנו.
יוסי לוי ספרי: אני לא יודע.
יוסי לוי ספרי: מעולם לא התקשר אליי אף בן אדם משום ארגון - - -
רם בן ברק: חברים, לא הייתם פה מעולם בדיון?
רם בן ברק: שאני אבין.
רם בן ברק: מישהו מכם היה פה בדיון?
יאיר פרומר: האמת היא שחיכינו שיקראו לנו.
רם בן ברק: קודם כול, אני שמח שזאת פעם ראשונה.
רם בן ברק: כאן לא מדברים בלי לקבל אישור דיבור.
רם בן ברק: מרימים את היד ומקבלים אישור דיבור.
רם בן ברק: זה לא שוק כאן.
רם בן ברק: אני מנהל את הדיון, ורק אני נותן אישור דיבור.
ניצן הורוביץ: זאת נקודה שאני חוזר עליה חד-משמעית.
ניצן הורוביץ: אנחנו מוכנים לנהל שיח ודיון עם כולם.
ניצן הורוביץ: ספציפית, אני יודע שהיה ניסיון בעבר לייצר דיון, אבל אני לא נכנס לזה.
ניצן הורוביץ: שם אנחנו עומדים.
ניצן הורוביץ: צריך להבין, שבנוסף יש לנו ועדה שמתכנסת באופן קבוע ברמה שבועית, לעניין שיפור ושדרוג התנאים בשכר.
ניצן הורוביץ: בנוסף לזה, יש ועדה בין-משרדית, שמתכללת את כלל הנושאים של השליחים.
ניצן הורוביץ: היא מתכנסת אחת לכמה חודשים, וגם שם היא נותנת מענה בעניינים – אני לא יודע אם זה שינוי - - - אנחנו מנסים לתת מענה כללי, וכמו שידוע פה, מחר יש לנו פגישה עם נציגות העובדים.
ניצן הורוביץ: אנחנו נשמח לשמוע שם על הכול.
רם בן ברק: אתה רוצה לענות לו?
יוסף לוי ספרי: קיוויתי שמחר הוא לא ישמע מאיתנו, אלא בעיקר אנחנו נשמע ממנו.
יוסף לוי ספרי: את מה שהיה לנו להשמיע – השמענו כל כך הרבה פעמים, שהגיע הזמן שאנחנו נשמע תשובות.
אופיר אקוניס: מחר הפגישה הראשונה אחרי תשעה חודשים?
יוסף לוי ספרי: נכון, אתה צודק לגמרי.
יוסף לוי ספרי: הסכסוך הוכרז בפועל ב-24 בנובמבר.
יוסף לוי ספרי: פגישה ראשונה מתקיימת מחר, בפברואר.
רם בן ברק: אני רוצה לשמוע את חיים לוי, ראש חטיבת כוח אדם, בזום.
רם בן ברק: בבקשה, מר לוי.
חיים לוי: שלום לכם, אני ראש חטיבת משאבי אנוש פנים במשרד החוץ.
חיים לוי: קודם כול, אני באמת רוצה להודות לחברי הכנסת אופיר אקוניס ומיכאל מלכיאלי, על הבאת הנושא לדיון, ולכם – לך, אדוני היושב-ראש וחברי הוועדה – על קיום הדיון.
חיים לוי: אני חייב לציין שמה שמציגים חברי הוועד שלנו, שנמצאים בדיון, הוא תמונה מאוד נכונה, מאוד מדויקת.
חיים לוי: משרד החוץ, כתוצאה מכל המהלכים שנעשו בשנים האחרונות, מצוי במשבר, ואנחנו חייבים לעורר את כל מי שצריך כדי לשנות את המצב הזה.
חיים לוי: שר החוץ פועל מאז כניסתו לתפקיד לקידום ולשיפור מעמד משרד החוץ.
חיים לוי: בתוך זה, כמובן, שיפור מעמדם ותנאי העסקתם של עובדי המשרד, כפי שציינו חברי הוועד.
חיים לוי: אנחנו, כהנהלה, מאוד מקווים שהשיח, שאמור להתחיל מחר, בין חברי הוועד למול הממונה על השכר, בהנחיית שרי החוץ והאוצר, יביא לתוצאות שיבטיחו קיום הגיוני של משרד החוץ, מקצועי ובאיכות גבוהה.
חיים לוי: אני מניח שכולכם רואים את התמונות מאוקראינה, על מעורבות משרד החוץ, ניהול משרד החוץ את האירוע, פעילותם של עובדי משרד החוץ בשטח.
חיים לוי: אנחנו המדינה היחידה בעולם, שלא רק לא מצמצמת את מספר השליחים שלנו במקום, אנחנו אפילו הגדלנו ושלחנו עשרות מתגברים למעברי הגבול.
חיים לוי: וכל זה לרווחת אזרחי מדינת ישראל, וכמובן סיוע לקהילה היהודית.
חיים לוי: ציינו קודם, שצוער שחוזר לארץ אחרי שש שנים בחו"ל, מרוויח בין 6,000 ל-7,000 שקלים.
חיים לוי: זאת מציאות לא הגיונית ביחס למה שאנחנו מתמודדים איתו בשוק האזרחי.
חיים לוי: תנאי השכר ותנאי העבודה של עובדי משרד החוץ נשחקו במשך שנים, ואנחנו עובדים בתוך מערכת, כמו שציין יוסי.
חיים לוי: אנחנו מסורים, אנחנו עובדים, אנחנו נרתמים.
חיים לוי: אני יכול להגיד לכם, שבשבועיים האחרונים עובד משרד החוץ 24/7, כולל שישי ושבת, בגלל העניין הזה.
חיים לוי: וזה לא האירוע היחידי.
חיים לוי: היו לנו הרבה מאוד אירועים בעבר, ולצערי, אני מניח שיהיו אירועים כאלה גם בעתיד.
חיים לוי: צריך להתרחש שינוי משמעותי בכל מה שקשור בתחום הזה.
חיים לוי: תודה לכם.
רם בן ברק: יש עוד מישהו בזום שרוצה לדבר?
רם בן ברק: בבקשה, אדוני, יושב-ראש הוועד.
יוסי לוי ספרי: הסיפור של הוועדה הבין-משרדית שמתכנסת, דנה ומשפרת, זה קמופלאז'.
יוסי לוי ספרי: לא היה ולא נברא.
יוסי לוי ספרי: במשך שלוש שנים הייתי מנהל תנאי השירות במשרד החוץ.
יוסי לוי ספרי: הוועדה הזאת התייחסה מעט מאוד לצרכים אמיתיים שהוצגו בפניה.
יוסי לוי ספרי: היא בכלל לא מתכנסת, ואני חושב שהכינוס האחרון שלה היה ביולי האחרון.
יוסי לוי ספרי: אופן ההתנהלות – הרי מה הבעיה בשירות בחו"ל?
יוסי לוי ספרי: להבדיל ממקרה רגיל, שבו אדם מגיע לעבודה, עובד חודש ימים, מסיים את החודש, מקבל משכורת ובזה מסתיים הקשר הכלכלי שלו עם המעסיק, עובד שהוא שליח שנמצא ברילוקיישן, צריך להיות בקשר כלכלי עם המעסיק שלו כל הזמן.
יוסי לוי ספרי: זה נוגע לחינוך של הילדים שלו, משום שאת החינוך הזה הוא לא מקבל מהמערכת בארץ, אלא ממערכת אחרת בחו"ל; זה נוגע לריפוי של המשפחה שלו; זה נוגע לדיור של המשפחה שלו; זה נוגע לנסיעות שלו לארץ; זה נוגע לקשר שלו עם בני המשפחה שלו בארץ; זה נוגע לצרכי העבודה.
יוסי לוי ספרי: הקשר הזה מתמשך כל הזמן.
יוסי לוי ספרי: ככל שזה נשלט על ידי משרד האוצר, זה מובל כל הזמן לשיתוק.
יוסי לוי ספרי: להגיד לכם את האמת?
יוסי לוי ספרי: ליבי-ליבי עם הנהלת המשרד, משום שהיא לא מצליחה להשיג את מה שהיא עצמה חושבת שצריך היה להשיג, בהתמודדות מול משרד האוצר.
יוסי לוי ספרי: הם לא מסוגלים לבצע את זה, וזה מביא לבעיה.
יוסי לוי ספרי: יש לי בקשה, שהוועדה הזאת תקבע דיון נוסף לעוד שבוע, על מנת להתעדכן במה שהתרחש בשבוע האחרון מול משרד האוצר.
יוסי לוי ספרי: אם לא יהיה מעקב קבוע, ואם לא תהיה חרב של הכנסת מעל הראש של האוצר, אנחנו חוששים מאוד שהם ימשיכו ויגררו את הזמן.
יוסי לוי ספרי: אנחנו ניכנס למשבר הרבה יותר עמוק, אנחנו ניאלץ לפגוע בשירותים לאזרח, ואנחנו לא רוצים להגיע לשם.
יוסי לוי ספרי: אנחנו אומרים את זה לשר החוץ מהיום הראשון, שאנחנו לא רוצים להגיע לשם.
יוסי לוי ספרי: תעזרו לנו להימנע מזה.
אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, הערה בקצרה מאוד.
אופיר אקוניס: אם הבנתי נכון את דברי הוועד, את העמדה של המשרד – עם השר וסגנו לא דיברתי, אבל עם העובדים דיברתי – אני מפנה את השאלה אליך, ודרכך לשר האוצר ולממונה על השכר, למה לא מוציאים את כל נושא תנאי השירות בחו"ל מידי משרד האוצר, שעובד על קוצו של יו"ד בעבודה יום-יומית, ונותנים את זה למשרד החוץ?
אופיר אקוניס: תאמין לי, משרד החוץ יידע לנהל את זה היטב.
אופיר אקוניס: כולם שומרי הסף – גם אנחנו שומרי סף, גם הם שומרי סף, גם אתם שומרי סף.
אופיר אקוניס: כולם שומרים על כולם, ובסוף זה הרי לא ייפרץ.
אופיר אקוניס: הרי יש מסגרת תקציב, אדוני היושב-ראש, בתוך מסגרת התקציב תנו להם לנהל את זה, ואני חושב שהם יעשו את זה בכל הכבוד כאנשי מקצוע, הקשורים לשירות החוץ, יותר טוב מכם.
אופיר אקוניס: מבלי לזלזל במקצועיות העבודה שלכם.
רם בן ברק: קודם כול, אני מאוד מקווה שהפגישה תהיה טובה ותגיעו להסכמות.
רם בן ברק: האמירה שאנחנו מוציאים מוועדת החוץ והביטחון לגבי עובדי משרד החוץ אומרת, שאנחנו, מדינת ישראל, צריכים לדאוג לכך שעובדי משרד החוץ יהיו האליטה של האנשים שיש לנו במדינה.
רם בן ברק: אנחנו צריכים אותם, הם הפרצוף של המדינה בכל מקום שהיא נמצאת.
רם בן ברק: אנחנו צריכים את האנשים הכי טובים שיהיו שם.
רם בן ברק: בצער רב אני אומר, שעם שכר של 6,000 שקל לחודש, אי-אפשר להביא את האנשים הכי טובים.
רם בן ברק: אלה לא אנשים שיעבדו במשרד האוצר במשכורת יותר טובה, אבל לא הכי גבוהה, אבל הם יודעים שאחרי זה יהיה להם תפקיד באיזושהי חברה כלכלית טובה, והם עושים את זה בשביל ההתפתחות שלהם.
רם בן ברק: זאת קריירה לחיים, של 40-30 שנה, ואם אנחנו רוצים להביא אנשים טובים – דומה הדבר לצבא, דומה הדבר למוסד, דומה הדבר לשב"כ – אם אנחנו רוצים להביא את האנשים הכי טובים שיש, אנחנו צריכים לתת להם שכר הוגן.
רם בן ברק: הם לא צריכים להיות מיליונרים, הם צריכים לקבל שכר הוגן ותנאים הוגנים.
אמילי חיה מואטי: חד-משמעית.
רם בן ברק: אני חושב שזה סופר-חשוב.
רם בן ברק: את משרד החוץ אנחנו רואים באוקראינה, ועכשיו זה מאוד מאוד בולט, אבל שימו לרגע את אוקראינה בצד.
רם בן ברק: לאורך כל השנה אנחנו חווים משברים בכל מיני מקומות בעולם.
רם בן ברק: אני בעצמי חוויתי משבר וראיתי את הטיפול של משרד החוץ, אפילו בי.
רם בן ברק: לכן, אני אומר לכם, צריך להביא לשם את האנשים הטובים, ואי-אפשר לעשות את זה ככה.
רם בן ברק: אני חושב שצריך לעשות איזושהי הסתכלות חדשה על כל נושא משרד החוץ ועובדיו, ולבוא עם גישה אחרת לגמרי, שדומה במהותה על איך שמסתכלים על ארגון כמו המוסד או על שירותים אחרים, שעושים שליחויות בחו"ל, אחרת לא נצליח לשמר את אותה איכות אנושית שיש היום במשרד החוץ מול העתיד.
רם בן ברק: אני מקווה שהדברים האלה יישמעו, וגם שר החוץ ושר האוצר ישכילו להביא למשהו שיהיה מקובל על העובדים, ואפשר יהיה לצאת לדרך חדשה.
רם בן ברק: אנחנו נמשיך לעקוב מכאן – אמילי תמשיך לעקוב בוועדת המשנה שלה, ואם נצטרך להתכנס שוב, אנחנו נתכנס שוב.
רם בן ברק: תודה רבה, ואני מקווה שלא תגיעו לעצה שההסתדרות נותנת, ולא תשביתו, ואפשר יהיה להגיע לזה בדרכים אחרות.
רם בן ברק: אנחנו מודים לכם שהגעתם לכאן, ותעדכנו אותנו.
רם בן ברק: אנחנו קצת מתנצלים על כך שאנחנו חותכים בזמן, אבל יש לנו סדר-יום עמוס.
רם בן ברק: חבר'ה, אני רוצה להגיד מילה, ברשותך.
רם בן ברק: אני אמרתי אתמול לאורית במליאת הכנסת שאנחנו באים למערת המכפלה, אנחנו אורחים שלכם, אנחנו לא מדברים פוליטיקה.
סלים סעד: אז הפרויקט הזה מחולק לשני שלבים, שלב ראשון זה החפירות פה של הסללום, של שביל הגישה עד אגן המערה למעלה, השלב השני זה המעלון עצמו.
סלים סעד: בשניהם אנחנו עובדים במקביל.
סלים סעד: אנחנו ניתן לחנניה לתת חצי סקירה על מה שאתם רואים פה מסביב.
סלים סעד: תוך כדי החפירות כמובן התגלו דברים, אז בבקשה, חנניה.
חנניה היזמי: תשובות ייתן לכם החופר, אני חושב שזה הדבר הכי נכון לעשות את זה, אבל אני רק אומר, עקב הרגישות של המקום הזה אנחנו התחלנו בעבודה שהיא עבודה מאוד מאוד עדינה וידנית.
חנניה היזמי: יצאנו מנקודת הנחה שסביר להניח שאנחנו נמצא פה כמה דברים ואכן מצאנו כמה דברים מעניינים פה.
חנניה היזמי: אנחנו מתחילים מהתקופות הקדומות ביותר שיש לנו פה, זה מהתקופה הביזנטית, אנחנו מדברים על 1,500 שנה אחורה, פחות או יותר.
חנניה היזמי: זה פן אחד של הדברים.
חנניה היזמי: הפן הנוסף זה החלק העליון שאנחנו נגיע ונראה אותו, ששם אמורה להיות המעלית עצמה.
חנניה היזמי: צריך לקחת בחשבון שהמקום הזה, עם כל הרגישויות שהיו פה, ולכן גם חלק מהעבודה שהתעכב נבע כתוצאה מהרגישויות שיש פה במקום, גם מבחינת הכנסת הפועלים, הוצאה וכל הדברים האלה, אבל איך אומרים?
חנניה היזמי: התגברנו על הדברים האלה, אנחנו נמצאים בעיצומה של העבודה.
חנניה היזמי: כרגע החורף קצת ככה תוקע אותנו, קצת קשה לחפור, אבל אני מניח שבמהלך החודש הקרוב אנחנו נסיים פה את החפירה.
יוסף טייב: מה חשבתם למצוא פה?
חנניה היזמי: אחד הדברים שהטרידו אותי אישית בקטע הזה זה היה נושא של חללים תת קרקעיים, שאם אנחנו נמצא פה קבורה, כי בכל זאת אנחנו מדברים פה על אזור שלא רק קברי האבות שלנו כאן, אלא זה גם היה אזור כנראה של קברים ולכן היה סיכוי גדול שאולי אנחנו נמצא פה מערכות קברים נוספות וזה היה יוצר לנו איזה שהיא בעיה.
אורית סטרוק: היו לכם גם קצת הפגנות.
חנניה היזמי: היו לי הפגנות בבית, בסדר, אבל זה על דברים אחרים.
יוסף טייב: אתם ציפיתם פה לאיזה יישוב קטן יהודי בתקופה הביזנטית גם?
חנניה היזמי: לגבי הסוג של האוכלוסייה קשה לנו עוד כרגע, כי עוד לא עברנו על כל הממצאים, אבל לא מצאנו כרגע - - -
יוסף טייב: כמו שאתה מדבר, זה לפני 1,500 שנה, לא היו לנו פה אנשים בכלל.
חנניה היזמי: 1,500 שנה, השליטה הייתה נוצרית, אבל היו גם יהודים באזור של סוסיא למשל, שאנחנו מכירים, הייתה אוכלוסייה.
יוסף טייב: כן, חלק שברחו, חלק שנשארו.
חנניה היזמי: כן, יש לנו גם במעון, בכרמל, בתי כנסת, אנחנו מכירים את הדברים האלה.
חנניה היזמי: חיים שקולניק הוא ארכיאולוג שחופר פה, הוא ייתן לנו סקירה.
חיים שקולניק: ברוכים הבאים.
חיים שקולניק: נפלה בחלקי הזכות לחפור במקום הזה, זו זכות שלא הייתה כמוה וכנראה גם לא תחזור.
חיים שקולניק: אז מה גילינו?
חיים שקולניק: עד שנת 1965 המקום היה בנוי בצורה מאוד מאוד צפופה, היה מלא בבתי מגורים.
חיים שקולניק: בעצם הקסבה המזרחית, איך שאנחנו מכירים אותה, הייתה מחוברת למערבית, הכול היה בנוי, המבנה של מערת המכפלה היה חנוק באותה בנייה מאוחרת.
חיים שקולניק: בשנת 65' המלך חוסיין מחליט שהוא, כמעט אמרתי מנגיש את המקום, בדרכו, לפי הבנתו, שהוא רוצה לתת למקום טיפה יותר נוכחות.
חיים שקולניק: אז האוכלוסייה פונתה, כל השטח נוקה והשכונה נהרסה ללא שום עבדוה ארכיאולוגית, ללא שום תיעוד שהגיע לידינו.
חיים שקולניק: על הדרך הרסו גם את המצודה הצלבנית שהייתה צמודה למערת המכפלה.
חיים שקולניק: אנחנו מכירים את המצודה הזו רק מכמה תצלומי אוויר ותצלומים של מטיילים מזוויות שונות.
חיים שקולניק: למעשה ירשנו ערימות של עפר, ערימות של אבני בניין ב-68' ובעשורים הבאים המקום קיבל את צורתו הנוכחית עם גרם המדרגות והגן.
חיים שקולניק: כך שכשה
חיים שקולניק: תחלנו את העבודות, עוד לפני שהתחלנו את העבודות, היה ברור לי שאנחנו הולכים לראות כאן את היסודות של אותה שכונה שנהרסה, אבל זה פחות או יותר מה שמצאנו.
חיים שקולניק: אני לא יודע אם שמתם לב או לא, איך שנכנסתם מצד ימין שלכם שם למטה, החלק העמוק יותר של השטח, יש שם קומה ראשונה של בית מגורים מהתקופה הממלוכית, מהמאה ה-14, ממש רואים את ההתחלה של הקמרון, שני חללים מקבילים מהתקופה הממלוכית, הם נשענים על בריכה, מאחוריכם פה בריכה, ואתם רואים שהיא עדיין ממלאת את תפקידה, היא מחזיקה מים.
חיים שקולניק: שאבנו את המים, היא הייתה כמעט מלאה, כשהיסודות של הבריכה מתוארכים לתקופה הצלבנית ו - - - טיפה יותר קדום, אבל מתחת יש משהו מהתקופה הביזנטית.