GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נירה שפק: והנושא השני, שמאחורי התקנה אמורה להיות נגזרת תקציבית שכרגע בגלל שהמשרדים והגופים לא רגילים בפעילות רגולטורית, אז האכיפה של זה, ההצבעה על מקורות תקציבים, על סימון בעלי תפקידים, היא גם נקודת חיכוך.
יהודה מירון: על זה לא הצבעתי.
יהודה מירון: מבחינתנו אין פער תקציבי בתהליך שאנחנו מקדמים.
נירה שפק: יכול להיות.
יהודה מירון: אני מדבר על הצד שלי.
יהודה מירון: מהצד שלי אין כרגע פער תקציבי.
נירה שפק: ההערכה שלכם היא שלתקנה הזאת לא תהיה בעיה של תקציב.
נירה שפק: נקווה שזה מה שיהיה.
קריאה: שר האוצר חתם על זה.
נירה שפק: אני מדגישה, לפני ששר הביטחון הוציא את התקנות, הוא עבר גם אישור ותיאום עם שר האוצר, אבל זה אישור ותיאום כללי לפני ירידה לפרטים.
אסף דורון: כשהוא חתם על זה הוא לא ראה את ה -
עידו בן יצחק: אם שר האוצר מסכים לתקנות, אז הוא מסכים לתוכן שלהן.
יהודה מירון: סמכותו וחובתו של שר האוצר לפי חוק השוויון לאשר תקנה שכל אחד מהשרים מגיש לכנסת.
נירה שפק: לא תמיד הוא יודע.
יהודה מירון: בכל אופן, עוד נקודה אחת שאני רוצה לציין זה נושא הנגשת מידע.
נירה שפק: שזה תקנה 4.
יהודה מירון: אני אומר רגע משהו כללי, רק לסמן את זה כנושא ולהתקדם הלאה.
יהודה מירון: נושא נוסף חשוב הוא שכשנכנסים להליכי פינוי כאלה, שולחים לציבור הודעות בצורה כזו או אחרת, יותר או פחות גלויה.
יהודה מירון: מה שחשוב זה שיש אנשים עם מוגבלויות שצריכים לקבל את המידע בצורות מסוימות.
יהודה מירון: אני כרגע רוצה לסמן פער אחד בנושא אנשים כבדי שמיעה וחירשים.
יהודה מירון: איך המידע שמועבר בערוצי הטלוויזיה והרדיו יהיה נגיש זה נושא שצריך לסמן.
יהודה מירון: אני יודע שחברת הכנסת שירלי פינטו הגישה הצעת חוק –
נירה שפק: שעברה בקריאה טרומית.
יהודה מירון: חשוב מאוד שהנושא הזה גם יקודם, כי זה נושא מאוד חשוב בכל שרשרת יצירת המידע והנגשתו.
נירה שפק: שירלי לא כאן, ואני חייבת לציין שבשומר חומות לא ניתן מענה בהנחיות.
נירה שפק: שירלי פינטו פתחה חמ"ל מביתה, הצטרפה לפיקוד העורף ועשתה פעילות תרגום לכבדי שמיעה כי לא היה מענה.
נירה שפק: זה אבסורד, היא הייתה אזרחית, היא לא הייתה חברת כנסת.
נירה שפק: עד היום אין מענה לזה.
נירה שפק: הקריאה שלה היא בקריאה טרומית.
נירה שפק: אם מחר בבוקר קורה משהו, אין לנו מענה ביניים.
נירה שפק: לא הייתה הפקת לקחים ממאי, מה קורה עם זה?
מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושבת הראש, גם בנושא של בריאות הנפש אין הנגשה.
מיכל מרים וולדיגר: זה נראה כאילו הם לא צריכים הנגשה מיוחדת, אבל הם צריכים.
מיכל מרים וולדיגר: בוודאי בהוסטלים, בוודאי במסגרות חוץ ביתיות, אבל גם בתוך ביתם.
מיכל מרים וולדיגר: יש מתמודדי נפש שגרים בביתם לבד, והם צריכים הנגשה לדבר הזה.
נירה שפק: למה את קוראת הנגשה?
נירה שפק: תני לי דוגמה להנגשה.
יהודה מירון: אני אעזור.
יהודה מירון: אותו מאגר מידע של הרשויות המקומיות עליו דיברנו לפני שהגעת יאפשר להן לפנות לאותם אנשים ולברר מה מצבם.
מיכל מרים וולדיגר: אמור להיות מאגר מידע בכל מועצה ועיר.
מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב בבריאות הנפש יש על זה חיסיון.
מיכל מרים וולדיגר: אנחנו חיים כאילו זה משהו דמוני ומכתים שאסור לדעת אותו, ולכן צריך לבדוק את זה ואולי להתערב בחקיקה.
מיכל מרים וולדיגר: ברגע שיש מאגר מידע, אתה יודע למי להתקשר, למי לבוא, למי לעזור.
מיכל מרים וולדיגר: הנושא של חרדות, של דיכאונות, של מצבים שמחייבים עזרה בתחום הזה, ואז אם יש מאגר מידע, בהחלט עובד סוציאלי ברשות יודע לגשת, לטפל ולעזור.
נירה שפק: הבנתי.
נירה שפק: חברת הכנסת שירלי פינטו איתנו בזום?
שירלי פינטו קדוש: בוקר טוב לכולם.
שירלי פינטו קדוש: אני רוצה לברך על הוועדה והנושא החשוב הזה.
שירלי פינטו קדוש: כולנו כבר חווינו ולצערנו יודעים כמה מדינת ישראל לא – למצבי חירום, ולצערנו אנחנו רואים עוד ועוד מצבי חירום.
שירלי פינטו קדוש: אני רוצה להוסיף נושא שאנחנו חייבים להיערך למצבי חירום.
שירלי פינטו קדוש: מדינת ישראל לא ערוכה בנושא המוגבלויות.
שירלי פינטו קדוש: ברגע שיש מצב חירום, היא לא יודעת לתת שירות יותר טוב, מידע, הנגשה.
שירלי פינטו קדוש: כמו שנירה סיפרה, אני כאזרחית חירשת ואימא לילדים חירשים חוויתי את זה.
שירלי פינטו קדוש: אחד הדברים שאני רוצה להעלות בנושא עליו דיברתם קודם של חירשים וכבדי שמיעה, זו אוכלוסייה שמודרת מהשיח הציבורי כשמגיע מצב חירום.
שירלי פינטו קדוש: לדוגמה, במבצע שומר חומות האחרון כל הידיעות והדיווחים לא היו נגישים לאנשים חירשים או כבדי שמיעה.
שירלי פינטו קדוש: כל תקופת הקורונה האוכלוסייה הזו מודרת מדברים מאוד חיוניים, מהנחיות חיוניות.
שירלי פינטו קדוש: אנחנו חייבים להיערך במדינה גם מבחינת הנגשת המידע, הנגשת היום-יום, פינוי בזמן האמת במידה וצריך, בצורה מאוד מוסדרת וברורה לכולם.
שירלי פינטו קדוש: אני רוצה לציין שאני שמחה שעברה הצעת חוק שהגשתי בקריאה טרומית, שמתייחסת להצהרות בתקשורת ומסיבות עיתונאים במצבי חירום, שהם יהיו נגישים גם על ידי תרגום לשפת הסימנים, גם כתוביות, גם פישוט לשוני וגם בתיאור קולי.
שירלי פינטו קדוש: זה צעד קטן, אבל הוא תורם מאוד למידע ולהבנה של אנשים את הסיטואציה ומה שקורה.
שירלי פינטו קדוש: לגבי כלל האנשים עם מוגבלויות, צריך לבדוק גם ממ"דים שיהיו נגישים, בעיקר באזור הפריפריה שלצערי גם מכירים את כל הסיטואציות האלה יותר מאתנו.
שירלי פינטו קדוש: אנשים שלא יכולים להגיע לממ"ד, שהוא לא נגיש, שהדרך אליו לא נגישה.
שירלי פינטו קדוש: הרבה פעמים מרימים בעלי מוגבלות, יש נפילות וסיטואציות לא נעימות.
שירלי פינטו קדוש: זה דברים שחייבים לתת להם מענה ברמה מפורטת.
שירלי פינטו קדוש: תודה רבה.
נירה שפק: תודה רבה, שירלי.
נירה שפק: יהודה, אני לא יודעת אם אני רוצה להיכנס תקנה תקנה, אני רוצה להגיד שני דברים.
נירה שפק: אחד, אני שמחה שאנחנו מתקדמים, מה שנקרא חצי הכוס המלאה, אבל אני מאוד מוטרדת כי אנחנו לא מתקדמים בקצב הנדרש.
נירה שפק: לפני שאני אסכם, רם, אתה רוצה לומר משהו?
רם בן ברק: אני רוצה לברך אותך על קיום הדיון שהציב את הפערים ונתן דחיפה לכל עניין התקנות אחרי שהן התגלגלו שנים רבות.
רם בן ברק: יישר כוח.
רם בן ברק: אני חושב שאחרי שהתקנות האלה יאושרו וייושמו, נצטרך לעשות דיון המשך כדי לראות את הפרקטיקה של איך אנחנו מיישמים אותן הלכה למעשה בשטח.
רם בן ברק: בלי החיבור הסופי הזה – צריך להגיד גם בעניין של אנשים עם מוגבלויות, חלק גדול מהם למשל, אפשר לקבוע שמתפנים על ידי בן משפחה, רק שזה צריך להיות ברור.
רם בן ברק: במקרה שלי, אם יהיה מקרה חירום, אני מניח שיפנו אליי ואני אגיד שאני מפנה את אימא שלי –
טל זימנבודה: הפתרון צריך להיות כזה שיש שוויון, שאין שוני בין איך אני מתפנה ואיך אדם עם מוגבלות מתפנה.
טל זימנבודה: אי אפשר לסמוך על בני משפחה.
רם בן ברק: אלא אם כן זה מוסדר מראש.
רם בן ברק: אם את יודעת שיש לאיש עם מוגבלות מלווה ויש לו רכב מתאים, והמלווה יודע שבמקרה חירום הוא זה שמפנה ומגיע, אם זה סגור זה צריך להיות סגור.
טל זימנבודה: בהנחה שאין לו משפחה שהוא צריך.
טל זימנבודה: צריך להיזהר מפתרונות כאלה.
רם בן ברק: כמו שחבר הכנסת טור פז אמר, בסוף זה צריך להיות שמי, זה צריך להיות פרסונלי.
רם בן ברק: גברת לאה מחדרה צריכה לדעת שמשה מפנה אותה, ומשה צריך לדעת שהרכב שהוא מפנה אותה אתו זה רכב מספר כך וכך שחונה פה ופה.
רם בן ברק: זו רמת הסגירה שצריכה להיות, ואליה אנחנו מכוונים.
רם בן ברק: נירה, זה השלב הבא בדיון הבא.
נירה שפק: אומרים לי כאן שיש שני אנשים שרוצים לדבר, אז ממש שתי דקות כל אחד כי אנחנו רוצים לסכם.
נירה שפק: יעל שמחאי מרח"ל ויובל וגנר מנגישות לישראל.
יובל וגנר: שלום לכולם, תודה על הדיון החשוב הזה.
יובל וגנר: אני שמח שזה קורה באיחור של 15 שנים, מאז הקמת תקנות הנגישות.
יובל וגנר: בזכות אותו בג"ץ, עמותת נגישות לישראל וארגון בזכות הגישו – אני בעצמי נכה צה"ל, משותק 100% בכיסא גלגלים, סגן אלוף בעבר.
יובל וגנר: כולכם מכירים כמה מבצעים עברנו מאז שעבר חוק השוויון, וגם הקורונה קרתה.
יובל וגנר: בתקופות האלה כל האזרחים שנמצאים או באזורי הטילים או בכלל בכל הארץ בתקופת הקורונה סובלים, אבל אנשים עם מוגבלות סובלים שבעתיים.
יובל וגנר: בנגישות לישראל יש המון ניסיון בפעילות.
יובל וגנר: רציתם להעלות את יעל שמחאי מרח"ל, עשינו יחד איתה, עם הנציבות ואוניברסיטת תל אביב מדריך לאיך מיישמים נוהל בידוד בחירום מארגונים ומקומות ציבור.
יובל וגנר: עשינו במהלך המבצעים שלנו לפינוי אנשים עם מוגבלות מהבית, כאלה שלא יכלו להישאר – זה בתים שרבים מהם לא מוגנים.
יובל וגנר: אנשים לא יכולים להתפנות, אין להם לאן להתפנות והם בבית מחכים שהגורל יציל אותם.
יובל וגנר: היו שולחנות עגולים סביב הקורונה ולמדנו מהם הרבה.
יובל וגנר: עשינו הדרכות לרשויות המקומיות, לפיקוד העורף –
נירה שפק: יובל, סליחה שאני עוצרת אותך, אבל כל מה שאתה אומר הוא נפלא, אבל בסוף יש מדינה שצריכה לנהל את זה.
נירה שפק: עם כל הכבוד לארגונים ולעמותות, אתם נכנסים לריק ואני מבינה שאתם לא מוכנים להשאיר את המצב כמו שהוא, אבל אנחנו נוודא שאת מה שאתם עושים בהתנדבות המדינה תיקח עליו אחריות.
יובל וגנר: מצוין.
יובל וגנר: סיפרתי את כל זה כדי להגיד שמבחינתי זה שפיתחנו כארגון, ועוד ארגונים מקצועיים כמו שלנו – עוד לא קיבלנו את התקנות שהוגשו כדי להביא את הערך המוסף שלנו.
יובל וגנר: שמחתי לשמוע את השאלות שלכם, שהיו שאלות פרקטיות.
יובל וגנר: אנחנו מוכנים להביא המון תשובות.
יובל וגנר: לדוגמה – אין מספיק חדרי מלון, או שאין מספיק חדרים לפנות, אין מיפוי כזה.
יובל וגנר: יש לנו פתרונות שאנחנו רוצים להציע כדי שהתקנות לא יהיו צל של הנחיות, אלא שיהיו פרקטיות ובסופו של דבר יצילו חיים של אנשים עם מוגבלות במצבים הכי קשים שיש.
יובל וגנר: אני אסיים בזה שיש פה המון מה לעשות, טוב שבג"ץ סוף סוף שם תאריך סיום לסאגה הזאת.
יובל וגנר: תודה לכם חברי הכנסת ששמים את זה באג'נדה ומביאים את זה לסיום.
יובל וגנר: אני אסיים בעוד דבר אחד.
יובל וגנר: אני אתן דוגמה, דיברתי על זה שאין מספיק חדרים או מקומות לפינוי אנשים עם מוגבלות קשה.
יובל וגנר: הוצע הנושא של מלונות, אבל במלונות אין מספיק חדרים.
יובל וגנר: יודעים לבוא להגיד שאנחנו לא עובדים עם משרד התיירות על הגדלת כמות החדרים בבתי מלון, כדי שבתי מלון יוכלו לארח קבוצות של טיולים ולתת להם פרנסה יותר גדולה מתעשייה של תיירות נגישה.
יובל וגנר: הנה דוגמה ל-win-win שיכול להיווצר.
יובל וגנר: מצד אחד, המדינה תעזור קצת למלונות להגדיל את כמות החדרים הנגישים, תהנה מזה בשוטף כי היא תוכל להביא הרבה תיירות נכנסת לאורך השנים, ובמצבי חירום יהיו מספיק חדרים נגישים כדי לפנות אנשים עם מוגבלות.
יובל וגנר: גם בתחבורה, עושים עכשיו פיילוט על תחבורה ציבורית בין עירונית.
יובל וגנר: אפשר לייצר פה win-win שהאוטובוסים לא יכניסו רק כיסא גלגלים אחד, אלא במצב חירום אפשר יהיה להוריד כמה שורות של כיסאות ולהכניס לשם הרבה כיסאות, ואז יהיה לנו יותר אוטובוסים זמינים.
יובל וגנר: יש פה רעיונות שפשוט לא מגיעים לתקנות כי לא מדברים איתנו, זו שערורייה בעיניי.
יובל וגנר: אנחנו צריכים לראות –
נירה שפק: סליחה שאני עוצרת אותך, אבל כמובן שאם יש גופים וארגונים שמתעסקים בנגישות, זה קצת מוזר לשמוע מהם שהתקנות עברו –
קריאה: אנחנו מדברים עם נגישות ישראל, עם עמותות ועם אנשים עם מוגבלויות –
נירה שפק: אם יש אז תשלימו.
נירה שפק: אני לא עושה ביקורת, אני אומרת, אם לא קיים –
יהודה מירון: יובל אמר מה שאמר.
יהודה מירון: שיהיה ברור לכולם, סט התקנות האלה הופץ לא פעם ולא פעמיים לאין ספור גופים, גורמים וארגונים.
יהודה מירון: כל אחד הוזמן להעיר כל מה שהוא יכול.
יהודה מירון: אנחנו מנסים לשתף כמה שיותר.
נירה שפק: אז אני רק מבקשת להעביר גם ליובל.
יהודה מירון: כולם קיבלו את הכל.
נירה שפק: תודה, יובל.
נירה שפק: יעל שמחאי, בבקשה.
יעל שמחאי: נעים מאוד, יעל שמחאי, עובדת סוציאלית וראש תחום חוסן לאומי ברח"ל.
יעל שמחאי: אני אתייחס לכמה דברים.
יעל שמחאי: אחד, הנושא של פינוי אוכלוסייה באופן כללי הוא משהו שנידון כבר כמה פעמים ומתוכלל על ידי ראש רח"ל ביחד עם משרד הפנים, פיקוד העורף ומשרדים נוספים.
יעל שמחאי: זה באופן כללי לגבי פינוי אוכלוסייה.
יעל שמחאי: יש הבדל בוודאי בין פינוי דחק לפינוי אחר.
יעל שמחאי: כל הדברים האלה נידונים, יש תוכניות, נמצא כאן גם אלי מועלם ממשרד הפנים, נמצאים נציגי משרד הרווחה.
יעל שמחאי: לכל אחד יש חלק בדבר הזה.
יעל שמחאי: זה באופן כללי לנושא הפינוי, ואני חושבת שזה דיון אחר.
יעל שמחאי: בנושא אנשים עם מוגבלות נעשתה עבודה מאוד רצינית בחמש השנים האחרונות, כדי לקדם את הנושא של פינוי אנשים עם מוגבלויות.
יעל שמחאי: אנחנו עוד לא במקום שהיינו רוצים להגיע אליו, אבל חשוב לומר שכשאנחנו מסתכלים היום על תוכנית הפינוי, אנחנו יודעים להתאים אותה לאנשים עם מוגבלות.
נירה שפק: יעל, אם את הולכת תעצרי רגע.
יעל שמחאי: אני אנסה להוריד את הרקע, עכשיו זה יהיה יותר טוב.
נירה שפק: אוקי.
יעל שמחאי: בנושא של פינוי אוכלוסייה ואנשים עם מוגבלות, כל העבודה שיובל תיאר היא עבודה שנעשתה בהובלת משרד הביטחון, אבל מתוך הידיעה שאנחנו עובדים בתחומים בין משרדיים ובין מגזריים.
יעל שמחאי: לכן שותפו ארגונים ומשרדים נוספים.
יעל שמחאי: הדבר הזה מאוד חשוב, זה מנחה אותנו בתחום החירום ובתחום החוסן באופן כללי.
יעל שמחאי: לכן אני חייבת להגיד שנכון שהתקנות עדיין לא אושרו, אנחנו היינו רוצים להתקדם יותר מהר, אבל אנחנו כל הזמן מתקדמים.
יעל שמחאי: לגבי הנושא של הנחיות לאוכלוסייה, קיים פורטל חירום לאומי שמנוהל על ידי פיקוד העורף.
יעל שמחאי: תיכנסו לפורטל ותיראו, יש סרטונים, יש הנחיות מונגשות לאנשים עם מוגבלות.
יעל שמחאי: הדבר הזה כל הזמן מקבל עוד ועוד שכלולים.
יעל שמחאי: בשומר חומות הייתה בעיה עם הביפרים, זה טופל תוך כדי האירוע.
יעל שמחאי: הפורטל –
נירה שפק: סליחה שאני עוצרת אותך, את אומרת נתונים לא נכונים שבדיון הקודם בדקתי את הסיסמאות הגדולות האלה.
נירה שפק: בדיון הראשון שהיה נאמר לגבי נושא הביפרים שאין, אין תוכנית.
נירה שפק: כל מה שהתקלקל לקחו ואין מענה כרגע.
נירה שפק: יש תוכנית לעתיד, אבל כרגע אין.
נירה שפק: אני מאוד מבקשת שכל נתון שאומרים פה לא יהיה בגדר משפט, אלא בגדר בדיקה.
נירה שפק: הנושא שאת אומרת עכשיו הוא עדכון לא נכון שנבדק בדיון הקודם.
נירה שפק: ביקשתי לדעת את כמות הביפרים, כמה חולק, מה דובר, ואין.
יעל שמחאי: אנחנו נבדוק את זה.
יעל שמחאי: בכל מקרה, מי שאחראי על הביפרים ועל חלוקתם זה פיקוד העורף.
נירה שפק: מי שמפעיל את פיקוד העורף זה רח"ל.
קריאה: אין כבר ביפרים.
יעל שמחאי: רח"ל לא אחראיים על חלוקת ביפרים.
נירה שפק: מי נותן לפיקוד העורף את הפקודה?
נירה שפק: לפיקוד העורף אין במחסנים ביפר, למה אני יודעת?
נירה שפק: כי אני אלוף משנה במילואים שהייתה מפקדת גזרה.
נירה שפק: אני מכירה את זה כי לא היה לי.
נירה שפק: את מדברת עם מישהי שמכירה.
נירה שפק: כשאני רציתי לחלק ביפרים לא היה, אין ביפרים.
נירה שפק: עכשיו אני שואלת, עזבי את המלאי.
נירה שפק: מי אומר לפיקוד העורף נא לחלק ביפרים לאותם אנשים באותם יישובים, ומאיפה למשוך את הציוד?
נירה שפק: הרי פיקוד העורף לא קם בבוקר, מישהו צריך להנחות אותו.
יעל שמחאי: חבל שאין פה את נציג פיקוד העורף.
יעל שמחאי: דבר שני, אלוף פיקוד העורף הוא הגורם שמנחה את הרשויות, ראי וועדת מזרחי לחלוקת סמכויות.
יעל שמחאי: רח"ל אחראיים על משרדי הממשלה, פיקוד העורף אחראי על הרשויות ועל כן אלוף פיקוד העורף לא צריך שאני או משרד ממשלתי ינחה אותו לחלק ביפרים לרשויות.
יעל שמחאי: זה התפקיד שלו, והוא עובד בקשר עם הרשויות.
יעל שמחאי: בכל אירוע חירום, בוודאי צבאי, וגם אם זה אירוע חירום אזרחי –
נירה שפק: אני מבקשת לבדוק לי את זה.
נירה שפק: אני בדקתי את זה משפטית, אני יודעת שהנתון הזה לא נכון.
נירה שפק: אני מבקשת לבדוק ולקבל תשובה מאוד מסודרת לוועדה מרח"ל בנושא הספציפי הזה.
יעל שמחאי: מפיקוד העורף.
נירה שפק: לא, אני מבקשת מרח"ל לתת לי כמשרד ממשלתי, אני לא עובדת מול פיקוד העורף.
נירה שפק: אני עובדת מול משרדים, אני עובדת מול משרד הביטחון, רח"ל היא גוף מתכלל.
נירה שפק: מצידי שיהיה שר הביטחון, אבל שתהיה תשובה.
רם בן ברק: גם כאן מתחילים לראות סוג של בעיה.
רם בן ברק: במצב חירום, לפי מה שאני מבין, יש חלוקה בין פיקוד העורף לבין רח"ל בסמכויות.
רם בן ברק: זאת אומרת שאין גוף אחד שרואה את כל התמונה.
רם בן ברק: בין המילים אמרת שפיקוד העורף אחראי על הרשויות המקומיות ואנחנו אחראיים על המשרדים הממשלתיים.
יעל שמחאי: אתה צודק, וכאשר זה עולה להערכת מצב, שר הביטחון יושב מצד אחד אלוף פיקוד העורף ומצד שני ראש רח"ל.
יעל שמחאי: כל אחד מביא את דבריו כאשר יש הכנה מוקדמת, ואז יש לנו את התמונה הכללית של מה שקורה במדינה.
רם בן ברק: זה בעצם נובע מהעימות המתמשך של 30 השנים האחרונות מי חשוב יותר.
רם בן ברק: עד היום העסק הזה מבוזר לשני גופים, כשיש לנו אותה סיטואציה של חירום ואין לנו מי שרואה את כל התמונה.
יעל שמחאי: שר הביטחון רואה את כל התמונה.
רם בן ברק: בזמן מלחמה הראש שלו עסוק בלנצח את המלחמה.
רם בן ברק: אני חושב שיש כאן לקונה שחבל שלא נפתרה.
אסף דורון: רם, חלוקת האחריות שאתה מתייחס אליה בין פיקוד העורף לבין רח"ל, באמת הייתה מלחמת גוג ומגוג בין שני הגופים.
אסף דורון: בסופו של דבר הם הגיעו להסכמה שנכפתה עליהם במידה מסוימת.
אסף דורון: מה שבסופו של דבר הגדיר את גבולות הגזרה זו וועדת מזרחי.
נירה שפק: הוועדה האחרונה שהייתה, היו הרבה וועדות.
אסף דורון: וועדת מזרחי העבירה את האחריות על הרשויות המקומיות דווקא לפיקוד העורף, שזה גוף אזרחי שעובד מול צבאי.
נירה שפק: אני מזכירה לכם שבשומר חומות, שזה אחרי וועדת מזרחי, היה גוג ומגוג, והאלוף במיל' אבי מזרחי יודע את עבודתו.
נירה שפק: תודה רבה יעל.
נירה שפק: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?
אלי מועלם: אלי מועלם, מרשות פס"ח במשרד הפנים.
נירה שפק: אני אשמח שנציג משרד הרווחה יתייחס לזה.
אלי מועלם: נדבר על התהליכים, בנושא תקנות הנגישות אנחנו פועלים בשיתוף פעולה מלא מול נציבות השוויון ומול משרד הביטחון כדי להביא לידי התקנות בתחום הפינוי והקליטה, ולתת מענה ראוי ונכון לאוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים.
אלי מועלם: לגבי מה שדיברתם פה על היבטים של תוכניות מבצעיות, זה לא לדיון הזה.
אלי מועלם: יש דיונים, ישבנו גם אצלך עם אלי רגב, מנהל ה- שלנו ישב והציג את כל התהליכים של היערכות לקליטה.
אלי מועלם: יש תוכניות, גם את נושא מרחק בטוח וגם את החלטת הממשלה מלון לאורחים שלא רע, אנחנו עובדים.
אלי מועלם: אני חושב שזה דיון נפרד ונכון שתקיימו אותו בראשותך.
נירה שפק: זה ההתייחסות שלך?
נירה שפק: אתה אומר שכל התוכניות קיימות, אם עכשיו אני אבקש ממשרד הפנים כמו שביקש חבר הכנסת רם בן ברק לראות תוכנית פינוי וקליטה רשותית, אתה אומר שנצליח לראות את כל התהליך?
נירה שפק: זה מה שאתה מצהיר עכשיו.
אלי מועלם: תוכניות הקליטה קיימות.
אלי מועלם: יש הגדרות מאוד ברורות מה נדרש מכל רשות מקומית בתהליך ההיערכות בתחום הקליטה, בתוכנית מלון אורחים בהתאם להחלטת הממשלה, אני מזכיר שהחלטת הממשלה חייבה אותנו בתוך התהליך להיערך לקליטה בבתי ספר ומתקני ציבור.
אלי מועלם: יש תוכניות קיימות, בכל רשות מקומית קיימים היום מתקני קליטה כולל זה שמשרד הפנים היום מטפל בתהליך הכשרה של סגלי הקליטה בבתי הספר השונים.
אלי מועלם: תוכנית מרחק בטוח נמצאת היום על המדוכה, כפי שאת מכירה מהדיון הקודם.
אלי מועלם: תהליך מענה להיבטים של רשויות עוטף עזה ואותה כמות יישובים קיימת, לתת פתרונות הולמים ואחרים מאשר תוכנית מלון לאורחים.
נירה שפק: אני רגע אעשה עוד זום אין.
נירה שפק: אתה אומר שיש הנחיות קיימות ותוכניות קיימות, השאלה היא האם התוכניות האלה תורגמו לכדי ביצוע.
נירה שפק: כמה מתוך הרשויות – הרי אנחנו יודעים שאמורים לעשות בקרה שנתית או תלת שנתית.
נירה שפק: כמה מתוך סך כל הרשויות עשית בקרה וראית תיק קליטה ותיק פינוי סגור, כולל מה שאנחנו יודעים שצריך להיות בתיק?
נירה שפק: מי בעלי התפקידים, לאן, איזה רכבים, איזה אמצעים, באיזה מחסנים נמצא הציוד, מאיפה מושכים.
נירה שפק: אני בודקת אותך בשורות.
נירה שפק: אם המשרד שלך אמור להתעסק עם כל נושא הקליטה, בוא תן לי סטטוס מהביקורת האחרונה, כמה רשויות מוכנות, כמה לא, אנחנו יודעים את מדד הרשויות לחירום.
נירה שפק: בוא תסביר לי מה הסטטוס נכון להיום.
אלי מועלם: משרד הפנים אינו אחראי על הפינוי, הוא אחראי על נושא הקליטה.
נירה שפק: אמרתי קליטה.
אלי מועלם: אני אתייחס לנושא הקליטה.
אלי מועלם: אנחנו עושים ביקורות לכל הרשויות המקומיות בפרמטרים הקשורים לתחומי קליטת האוכלוסייה.
אלי מועלם: אם תרצי, נוכל לתת לך תמונת מצב של כל אחת ואחת מהרשויות בפרמטרים שקשורים לנושא זה.
אלי מועלם: בהתאם להחלטת הממשלה מלון אורחים, ההגדרה אומרת שצריכות להיות 300,000 ערכות, והן קיימות היום בתוך המחסנים ברמה הארצית והמקומית.
אלי מועלם: אנחנו בתהליכים של קבלת רכש נוסף כדי להחזיק את המלאי.
אלי מועלם: על נושא ריתוק כוח אדם אמון זרוע העבודה במשרד הכלכלה.
אלי מועלם: אנחנו בתהליכים סדורים מול הרשויות המקומיות וזרוע העבודה כדי לראות שיהיה כוח אדם שיוכל להפעיל את מתקני הקליטה.
אלי מועלם: רוב הרשויות המקומיות היום עומדות ב-4% שהוגדרו בהחלטת הממשלה.
אלי מועלם: לגבי תוכנית מרחק בטוח, וזה הנושא שדיברת עליו בהיבט המבצעי.
אלי מועלם: בתהליך ייעודי להיבטים של ארבעת המועצות האזוריות באזור עוטף עזה, יש תהליכים לתת מענה אחר.
אלי מועלם: לבקשתך, דובר על פינוי אזרחים לעומת פינוי צבעים.
אלי מועלם: התהליך הזה נמצא בתהליכי הסדרה גם מול המועצות, ותהליך של תכלול של רשות חירום לאומית.
נירה שפק: אז קודם כל בשביל שיהיה ברור, אסף, אני מבקשת לקבל את הפירוט של כל הרשויות עם פרמטרים של קליטה, שיבוץ בעלי תפקידים – אני מבקשת שאנחנו נוציא את הפרמטרים והטבלה הזו תמולא לנו.
נירה שפק: משפט שני שאני אגיד, אני מוטרדת.
נירה שפק: המילה תכלול ותיאום עלתה הרבה.
נירה שפק: אני בסוף רוצה תכלס, ולכן אני מבקשת שליד כל רשות שמשרד הפנים יהיה חתום.
נירה שפק: אור ירוק זו רשות ערוכה, כמו רמזור.
נירה שפק: בתהליכים זה כתום, ואדום זה רשות לא ערוכה לקליטה.
נירה שפק: אני רוצה את הרמזור הזה על כל הרשויות, שיהיה לנו מסמך כזה בוועדה.
אלי מועלם: תוכלי לקבל אותו בצורה מסודרת, זה קיים.
נירה שפק: מצוין.
נירה שפק: משרד הרווחה, בבקשה.
מיכל רלר קציר: אני עורכת דין מיכל רלר קציר מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים, עובדת עם טל זימנבודה שמייצגת אותנו בכבוד באופן פרונטלי.
מיכל רלר קציר: אני רק רוצה שוב להחזיר אותנו למסגרת המשפטית.
מיכל רלר קציר: אנחנו במסגרת חוק שוויון, והסמכויות שהוקנו לשר הביטחון הן להתקין תקנות של הנגשת שירותי החירום לאנשים עם מוגבלות.
מיכל רלר קציר: זה המנדט שיהודה מחזיק בידיים שלו.
מיכל רלר קציר: אנחנו לא יכולים דרך התקנות האלה לטפל בבעיות העמוקות שעולות רק מהדיון הזה שאני שומעת כאן, לגבי שירותי חירום לכלל הציבור.
מיכל רלר קציר: אלה נקודות מאוד חשובות שעולות, ואנחנו מאוד נשמח שדרך הדיון הזה יוסדרו גם דברים שאינם קשורים לאנשים עם מוגבלות, אבל חשוב להבין, אנחנו ממשיכים להתקדם עם התקנות האלה כי בגדול הרציונל אומר שכל מה שמדינת ישראל נותנת לציבור, יינתן באופן שוויוני ונגיש לאנשים עם מוגבלות.
מיכל רלר קציר: אם תהיה הסעת המונים, תהיה הסעת המונים נגישה לאנשים עם מוגבלות.
מיכל רלר קציר: אם לא תהיה הסעת המונים בכלל לציבור, מאוד יכול להיות שגם לאנשים עם מוגבלות לא תהיה.
מיכל רלר קציר: זה הרציונל של התקנון.
מיכל רלר קציר: אנחנו ממשיכים להתקדם בוועדת העבודה והרווחה, אנחנו כמובן מודעים לכך שלוח הזמנים צפוף ואנחנו משקיעים בכך זמן רב יחד עם יהודה, הולכים אתו יד ביד.
מיכל רלר קציר: למיטב ידיעתי, כן אמור להיקבע דיון בשבוע הבא בוועדת העבודה והרווחה.
מיכל רלר קציר: אנחנו ממשיכים להתקדם, ונשמח לעזרה של הוועדה הזו גם.
נירה שפק: תודה, מיכל.
נירה שפק: אמרת בעצם את המשפט שהוביל אותנו להרחבה, כי בסוף אם אין לנו את המהות הבסיסית, איך נגזור ממנה את המענה לאנשים עם מוגבלויות?
נירה שפק: בעצם ראינו כאן
נירה שפק: שכל פעם שרצינו לצאת מהתוכנית הגדולה ולגזור מה קורה לאנשים עם מוגבלות, אין לי את התוכנית הגדולה.
נירה שפק: לכן כל פעם חזרנו לזה.
נירה שפק: יש כאן פער שאני מזהה בהקשר הזה.
נירה שפק: מה עושים הלאה?
נירה שפק: יש שתי אופציות, או לחכות שייגמר, או לעבוד בציר אחר שמתפצל, פעם אחת בציר התקנות ופעם שניה במענה ביניים, מה קורה עד שהתקנות מסוכמות.
נירה שפק: אנשים לא יחכו אם יהיה אירוע.
נירה שפק: אנחנו נצטרך להיערך למה שקורה במקביל.
נירה שפק: אני מצפה ממשרדי הממשלה, ממשרד הביטחון ומרח"ל שמתכללים את זה, לתת מענה מה קורה עד אישור התקנות ומה קורה ברגע שיש תקנות.
נירה שפק: זה הדבר הראשון, ובגלל זה היה לנו חשוב כל פעם להגיע להתחלה ולצאת ממנה.
נירה שפק: אני כל פעם אזכיר ואומר את זה שוב ושוב, אנחנו מדברים על אנשים עם מוגבלות, 1,566,100 אנשים עם מוגבלות, מתוך אוכלוסייה שמונה 9,140,500.
נירה שפק: כלומר, 21% מהאוכלוסייה מחכה שנגיד להם מה לעשות כי אין להם מענה מוגדר.
נירה שפק: יש לנו אנשים ויש לנו אוכלוסייה בוגרת מעל גיל 20, מתוכם יש אנשים עם מוגבלויות שהם בגיל עבודה של בין 18-64.
נירה שפק: מה קורה איתם?
נירה שפק: איך הם יודעים מתי לצאת לעבודה?
נירה שפק: יש מתוכם מאות בעלי משפחות שלא יודעים מה לעשות.
נירה שפק: לכל האנשים האלה צריך לתת, כי זה גם משפיע על המשק, זה לא משפיע רק על מענה השוויון.
נירה שפק: אני רוצה להתייחס לעוד דבר אחד שאמרת, בעצם יש שני חוקים, החוק שמדבר על שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלויות הוא אחד, אבל החוק השני זה חוק ההתגוננות האזרחי שגם מחייב.
נירה שפק: כמו שאמרתם, זה נגזר.
נירה שפק: יש בעצם שני חוקים שמהם נגזרת הסמכות והאחריות לטפל בדברים האלה.
נירה שפק: צריך לראות שאנחנו מתכללים את מה שנאמר בשניהם.
נירה שפק: אני רוצה להגיד כמה דברים באופן כללי.
נירה שפק: קודם כל, כולנו יודעים שזה עולם שהתנהל עד עכשיו בלי חקיקה, בלי רגולציה.
נירה שפק: זה לא פשוט.
נירה שפק: אני קוראת מכאן לכל משרדי הממשלה לא להתעסק בחיכוכים אלא במהות.
נירה שפק: פתאום יש סמכות רגולטורית שצומחת מהתקנות האלה, וצריך לעשות לזה הסדרה.
נירה שפק: הדבר השני זה הנושא של נקודות חיכוך בתחומי תקציב.
נירה שפק: אני מאוד מוטרדת.
נירה שפק: תקציב התקינה ואמצעים, שמענו את חבר הכנסת טור פז שאומר ניסיתי את זה – גילוי נאות, חבר הכנסת היה קצין אג"ם באוגדת עזה כשאני הייתי מפקדת גזרה ומפקדת חטיבה, חווינו את זה שנינו ואין פתרון.
נירה שפק: אני באתי לעיר שדרות לראות אם יש תוכנית, אין תוכנית.
נירה שפק: הוא לא יודע לאן הוא מפנה, לא את שכונת מ'1 ולא את שכונת המוזיקה.
נירה שפק: זו עיר שנמצאת בסבירות גבוהה למצב חירום, ואין מענה.
נירה שפק: לאן מפנים את העיר שדרות?
נירה שפק: לאף אחד אין תשובה.
נירה שפק: מי קולט אותה?
נירה שפק: למי אלון דוידי ראש עיריית שדרות מתקשר?
נירה שפק: אני אומרת לכם, אני מוטרדת מכך שמנסים להראות לי שהכול בסדר.
נירה שפק: מוסדות גם, אני הייתי במשרד הרווחה בשני המוסדות, הצגתי את זה פעם שעברה.
נירה שפק: האם באמת יש תוכנית אוטובוסים?
נירה שפק: האם למנהלת מעון יש רשימה של האוטובוסים, בעלי תפקידים ונהגים שצריכים לפנות?
נירה שפק: האם יש לה את כוח העזר שמתלווה אליה?
נירה שפק: האם היא יודעת לאן מפונים?
נירה שפק: האם היא יודעת לאן היא קולטת?
נירה שפק: היא במקרה גם קולטת, רובה מתוכננת לקליטה.
נירה שפק: אני עשיתי שם סיור, כיסא הגלגלים לא נכנס לחדר אוכל שאמורים להיות בו כי אין שביל גישה.
נירה שפק: אפשר לספר לי סיפורים, אני בסוף בודקת אותם במקרים הקטנים ואני מוטרדת.
נירה שפק: חוזים נצורים לא קיימים בעיניי, תגידו לי בבקשה למי יש חוזים נצורים.
נירה שפק: אני מבקשת לקבל את רשימת החוזים הנצורים בחתך משרדי ממשלה.
נירה שפק: אם רח"ל מתכללת אותם או פיקוד העורף, אין לי מושג.
נירה שפק: נא להביא משני הגופים האלה את החוזים הנצורים.
נירה שפק: מרכז מידע, אפשר לדבר איתי על המרכז של פיקוד העורף, אני מכירה את האתר.
נירה שפק: הוא לא נותן מענה בזמן אמת, כמו ששירלי אמרה.
נירה שפק: אם עכשיו ראש הממשלה יוצא בנאום לציבור שאמור לעשות חוסן, אין מי שמתרגם אותו, אין מי שעומד לידו.
נירה שפק: ראינו את זה בנאום האחרון.
נירה שפק: התפקיד שלנו הוא לוודא שגם הרשויות וכלל משרדי הממשלה יהיו ערוכים.
נירה שפק: תמיד אני מתלבטת מה התפקיד של הוועדה, האם לרדת עד הרזולוציה הקטנה או להסתכל מלמעלה.
נירה שפק: התשובה שלי היא לא פה ולא פה, אני אסתכל מלמעלה, אני אבדוק את הכל, ואני אקח תחום אחד ואבדוק אותו לעומק.