GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי שיין: אתם חייבים להפוך ברמה מסוימת להיות 8200 חדש.
יוסי שיין: הדבר הזה הוא State of mind, חקירות.
יוסי שיין: יש היום בארצות הברית, אם תרצו נציג לפניכם את כל זה, School of forensic sciences, סליחה על הביטוי באנגלית, בתי ספר ללימודים פורנזיים.
יוסי שיין: מלמדים בצבא האמריקאי את כל הנושא של לימודים פורנזיים.
יוסי שיין: המשטרה הצבאית האמריקאית השתנתה לחלוטין, היא הפכה להיות צבא מודיעיני לגמרי שמחובר לרשויות.
יוסי שיין: זה ייתן לכם מיצוב חדש שגם יגייס את האנשים הכי טובים בתוך הדבר הזה.
יוסי שיין: שלוש, אני חושב שבכל הנושא של גיוס חיילים הדיסק חייב להשתנות לחלוטין.
יוסי שיין: אני כן חושב שלא רק בזמן מצוקה צריך להכניס מפקד, וצריך לדעת איזה מפקד, יכול להיות מפקד חיצוני.
יוסי שיין: שיהיה אדם נוסף כדי שחייל צעיר לא יהיה בודד בתוך המערכה הזאת.
רם בן ברק: שיין, למה לא פסיכולוג?
רם בן ברק: אני מתחבר איתך.
יוסי שיין: אגיד לך למה לא פסיכולוג.
יוסי שיין: פסיכולוג לא בא עם היררכיה צבאית.
יוסי שיין: החייל עובד עם היררכיה, הוא נכנס למצב היררכי, ויושבים מעליו אנשים שיכולים ממש – הוא חושש מהיררכיה.
יוסי שיין: הוא חייל צעיר, הוא בזמן של קורס, הוא בזמן של התקדמות.
רם בן ברק: אני מכיר קצת את הצבא, לא הרבה, אבל יש שם בעיה, אתה משתף מג"ד, יהיה לו קשה מאוד לא לשתף את המח"ט.
רם בן ברק: ולמח"ט יהיה קשה מאוד לא לשתף את מפקד האוגדה.
יוסי שיין: אתה יכול לקחת קצין ממקור אחר, זה לא משנה מאיפה.
יוסי שיין: אתה יכול לצרף קצין אחר ששותף לאירוע, אתה תחליט איפה אתה עושה את זה.
יוסי שיין: אני לא אומר לך שהוא חייב להיות מפקד הבסיס, אתה תחליט.
יוסי שיין: קצין ששותף לאירוע.
יוסי שיין: כשאתה יושב מול חייל, יש קצין שאומר לו: תשמע, אני שותף עכשיו לאירוע איתך גם על מנת לדאוג לך, אתה פה עכשיו, אני מגן עליך.
יוסי שיין: והנושא המקצועי, שהוא הפסיכולוג, שהוא איש מקצוע, הוא לא חלק מההיררכיה הצבאית, למרות שיכול להיות שהקב"נים האלה באים מתוך הצבא, לא משנה, זה כבר צריך לשתף אותם.
יוסי שיין: ולכן אני אומר שכל החבילה הזאת תיתן לכל האירוע הזה איזה טוויסט נוסף שבאמת יכול גם לסייע.
יוסי שיין: וכמו שאמר גם היושב-ראש שלנו לגבי תקציבים וכל הדברים האלה, אי-אפשר לעבוד פה בחסר כי הנושא שלכם הלך והתרחב.
יוסי שיין: ציינתם פה מספר מקרים, 78 המקרים של תפיסות נשק, זה רק ילך ויתרחב במאבק שלנו על הפשע.
יוסי שיין: אנחנו עכשיו במאבק על פשע, ושמנו את זה כדבר מרכזי בביטחון המדינה, אז אתם צריכים לשחק תפקיד בתוך הדבר הזה.
יוסי שיין: ולכן המיצוב שלכם צריך להיות חלק מתוך שינוי המגמות בדברים שאנחנו עושים כרגע.
יוסי שיין: תודה.
מירב בן ארי: תן לנירה.
נירה שפק: דבר ראשון, אני רוצה לקרוא לו תרבות.
נירה שפק: הוא מתחבר גם לתפקידי צה"ל.
נירה שפק: בכל הדיון הזה הייתה כאן מסגרת וציירתם לי איך צריך לסדר את הדברים בתוך המסגרת.
נירה שפק: ואני אומרת, מי אמר שזאת המסגרת?
נירה שפק: אני שואלת, מי אמר שזאת המסגרת?
נירה שפק: תכף תגידו לי מה הצרכים ומה הכול, אבל חייל שגויס לצבא גויס כדי להתנדב, מה שנקרא התנדבות שהיא חובה, לשמור על ביטחון המדינה, ולא חושבת שבהגדרות שלו למקצועות שאליהם הוא נבחר זה התפקיד המרכזי שלו.
נירה שפק: ולכן, אחד, מי אמר?
נירה שפק: הגיע הזמן לשים על השולחן האם באמת כל המשימות של מצ"ח הן משימות שצריכות להישאר במסגרת הצבא?
נירה שפק: הן יכולות להישאר במסגרת הצבא, אבל לא במסגרת מצ"ח.
נירה שפק: היום בנושא גניבות יש לנו התפתחות טכנולוגית, כולל חמ"לים שיכולים לראות בכל רגע מה קורה.
נירה שפק: בבסיס היה לי מרכז עם חיילים שישבו רגע רגע והסתכלו, וידעתי מתי יש לי כל נגיעה בגדר, ומתי נכנסים לי מהבסיס השני, ומתי יש לי נגיעה בבונקר, וגם מי יוצא עם נשק ומי לא.
נירה שפק: הייתה לי בקרה.
נירה שפק: חייל היה צריך להראות שהוא יוצא עם נשק שלו, ויש לו את הטופס שמראה שהוא באמת חתום על הנשק הזה, ולא יוצא לי חייל עם נשק לא שלו.
נירה שפק: עם ביקורות פתע.
נירה שפק: וכשיש אכיפה והרתעה אז גם אם חייל מכניס לתוך הצ'ימידן שלו נשק אחר, כשהוא יודע שביציאה מהבסיס הרס"רים והמפקדים בודקים – והיו לי מפקדים שעשו את זה – מפקדים שעמדו והייתה לנו תורנות, לא רק בסופי שבוע, בכל השבוע.
נירה שפק: זה אחד הדברים.
נירה שפק: אני רואה כאן בהצגה ובגלל זה אני לא רק פונה אליכם, כי היה חסר לי את המעבר, איפה כל זה קורה.
נירה שפק: הדבר השני בנושא תרבות, זאת תרבות הלחימה.
נירה שפק: בסוף לוחמים הם לא רק בצוות, ולא רק במארב, רם, הם גם יוצאים לבלות ביחד.
נירה שפק: שנינו מכירים את זה, או כל מי שיש לו ילד או ילדה לוחמת.
נירה שפק: הם יוצאים לבלות ביחד, הם מכירים, המשפחות מכירות את צוותי הווטסאפ, משפחות של אירועים מהמסלול ועד בכלל.
נירה שפק: ויש כאן פגיעה ערכית שעושים לאותו אחד בלי לתת לו את המענה הנפשי.
נירה שפק: זאת פגיעה בבית, איך אומרים?
נירה שפק: לוחמים, צוות זה משפחה, ובעצם אנחנו מבקשים לבגוד במשפחה.
נירה שפק: זה משהו בלתי נתפס בלי מענה, ולא משנה באיזה גיל אתה.
נירה שפק: את שני הדברים האלה אני שמה בנושא תרבות.
נירה שפק: הראשון שאמרתי: מי אמר שזה אתם?
נירה שפק: מי אמר?
נירה שפק: אני לא בטוחה שכל התפקידים שמוגדרים באמת צריכים להיות.
נירה שפק: הדבר השלישי שאני אומרת זה תפקיד המפקד.
נירה שפק: אז אפשר לתת לי שניים-שלושה מפקדים שסרחו, נקרא לזה ככה, אבל הם מתוך הרבה אחרים, ואני חושבת שלמפקד יש תפקיד, כי בסוף כמפקדת בצבא הייתי אחראית על חיי החיילים מהרגע שהם יצאו מהבית עד הרגע שהם סיימו, לא רק בפעילות המבצעית שלהם.
נירה שפק: ומה תפקיד המפקד?
נירה שפק: אני חושבת שלהגיד: לזה אתה אחראי, לשמירת הכשירות כן ולהכשרה שלך, ולזה לא, אתה לא שותף סוד, אז כן, תהיה נפילה של אחד למיליון שהוא גם מה שנקרא כשל בעצמו.
נירה שפק: אבל אין דבר כזה שמפקד לא יודע את מה שקורה, אוי ואבוי לנו.
נירה שפק: אנחנו גם מסירים אחריות מהמפקד.
נירה שפק: עכשיו לשאלתך, רם, או מי שאמר כאן משתפים או לא משתפים, חסר פרויקטים שהיינו שו"סים בהם?
נירה שפק: זה עניין של איך נתפסת היוקרה בצד השני.
נירה שפק: היו הרבה דברים שהייתי שותפת סוד, ומפקדים שלי לא.
נירה שפק: אבל בגלל שזה היה שו"ס אז זה נשמע לגיטימי.
נירה שפק: לא, אז גם זה שו"ס, זה עניין של תרבות.
נירה שפק: עוד הפעם זה חוזר לתרבות.
נירה שפק: אלה הדברים שאני אומרת.
נירה שפק: לא הבנתי גם במעט מה היחס של מפגשים פיזית בין מפעיל למופעל.
רם בן ברק: את מכירה שו"ס שהמ"מ שותף לו והמ"פ לא?
נירה שפק: אני כן, בטח.
רם בן ברק: אני לא מכיר.
נירה שפק: אני לא רוצה להגיד פה, אבל גם היום בדיונים בוועחו"ב שאלתי על שני פרויקטים שחשבתי שהם קיימים כבר עשר שנים, כבר לא רלוונטית השו"סיות שלי, אמרו לי שיש מ"מ שיודע על ניסוי אצלו שהמחלקה שלו מוכשרת, והמ"פ לא יודע.
נירה שפק: בטח שכן.
נירה שפק: וחסרים גם במטה.
אריה ברבינג: הוא בודק את המ"פ.
נירה שפק: לא נכון, ממש לא נכון.
נירה שפק: וחוץ מזה מדברים כאן גם על מפקדות.
נירה שפק: בוא, בסוף זה לא רק בלחימה, גם במפקדות.
נירה שפק: אם יש משהו מכאן שאני כן מקבלת שחייב להיות זה כל נושא הצלבת המידע, שחייב מענה של חיבור בין ארגונים, שיתוף פעולה בין ארגונים.
נירה שפק: זה חייב להיות גם במעבר בין בסיסים.
נירה שפק: אני מתארת לעצמי שזה גם בפער.
נירה שפק: זה היה אז בתקופתי, אני מאמינה שגם היום.
נירה שפק: על שלושת הדברים האלה אני חושבת שחייבת להיות עשייה, ואני מזכירה את מה שאמרתי קודם על עסו"ק לבחינת באמת מי.
נירה שפק: והדבר האחרון, אם כבר יש לכם [...] כאלה, האם נעשתה עבודה של להפוך מתפקיד ראשי לתפקיד משני?
רם בן ברק: הוא לא יכול.
נירה שפק: בלחימה בטח שאני לא יכולה, ביתר כן.
רם בן ברק: מה, את רוצה מקצוע - - -
אריה ברבינג: מה, שהוא יעבוד מרגל בצבא?
אריה ברבינג: זה מה שאת אומרת.
נירה שפק: הוא מרגל היום בצבא.
אריה ברבינג: לא, לא, לא.
אריה ברבינג: אין עבודה כזאת שנקראת מרגל בצבא, וטוב שכך.
אריה ברבינג: יש לו מקצוע צבאי.
נירה שפק: לא אמרתי לפסול לו מקצוע, אמרתי תפקיד ראשי, תפקיד משני, זה מושג בצבא.
אריה ברבינג: תפקיד ראשי מרגל, תפקיד משני מכונאי.
נירה שפק: אתה רוצה לקרוא לזה מרגל?
נירה שפק: אם אתה קורא לזה מרגל אני רוצה אפס כאלה בצבא.
אריה ברבינג: וסוכן?
אריה ברבינג: זאת מילה יותר יפה?
נירה שפק: המילה יותר יפה, כן.
אריה ברבינג: זה אותו דבר.
נירה שפק: בעיני זה לא אותו דבר.
נירה שפק: אני הדיוט בתחום הזה, לא גדלתי לא בשב"כ ולא במוסד, אבל אני חושבת שהמניפולציות שנעשות על צעירים וצעירות, וגם 26 ו-27 צעיר, בטח בלחימה, מחייבות פתיחה אחרת של כל הדבר הזה.
נירה שפק: אני חושבת שללכת במסגרת זה לא רלוונטי.
מירב בן ארי: אני רוצה לחזור לדיון.
מירב בן ארי: הדיון הזה לא התעסק במצ"ח ולא בהתנהלות של מצ"ח במדינת ישראל או בצבא.
מירב בן ארי: הדיון הזה התרכז בשיטות הגיוס של מצ"ח מבחינת יומינט, וזה מה שכתוב, זה הנושא של הדיון.
מירב בן ארי: גם לא מעניין אותי סיגנט, לא מעניין אותי, ולא מעניינת אותי הפשיעה.
מירב בן ארי: תאמינו לי, אם יש משהו שאני מתמחה פה עכשיו זה בפשיעה בתוך המדינה, באמת.
מירב בן ארי: ברור לי שברקע, והסיבה גם שנכנסתי לאירוע הזה זה בגלל המקרה של ניב.
מירב בן ארי: זאת הסיבה.
מירב בן ארי: אני מודה.
מירב בן ארי: אמרתי את זה.
מירב בן ארי: אמרתי את זה גם לרם ולמירי היועצת המשפטית כשהגעתי לאירוע.
מירב בן ארי: בלי ניב ובלי האירוע שלו, אמרתי עכשיו גם לרם, כנראה שלא היינו יושבים פה, כנראה שהאריס לא היה כותב את הדוח, וכנראה שלא הייתם משתפרים כמו שהשתפרתם.
מירב בן ארי: אגיד קודם כול דברים חיוביים.
מירב בן ארי: אני חושבת שעשיתם עבודה.
מירב בן ארי: לא ידעתי שהדוח של האריס הגיע ברמה ששיניתם את כל המהלכים בתוך מצ"ח, ולכן קודם כול אגיד לכם משהו טוב וחיובי.
מירב בן ארי: אני חושבת שעשיתם שינוי משמעותי, ולכן אני לא מבינה למה הדיון חסוי.
מירב בן ארי: חששתי שנראה פה דברים שעלולים לפגוע בביטחון המדינה, ביטחון הצבא, אמרתי את זה בתחילת הדברים שלי, אבל אין.
מירב בן ארי: לקחתם את המקרה, ניתחתם אותו, מה שנקרא במסמרות, ובדקתם מהרגע של מי שפונה, לקורס, לתהליך שעוברים, ובאמת, חבל שהוא היה צריך למות.
מירב בן ארי: אגיד את האמת.
מירב בן ארי: רם יודע שאני אומרת את הכול בפנים בצורה אוטנטית.
מירב בן ארי: חבל.
מירב בן ארי: אבל בסוף לקחתם את המקרה, מתחילת הדרך, מרגע הגיוס עד התהליך הייתם שם.
מירב בן ארי: לטעמי, כהערה, וראיתי כאן באמת שינוי, הדבר היחיד שאולי הייתי חושבת זה ש-once אתה נופל על אותו בן אדם, כי פתאום נופל עליו בחור בן 24, מוכשר, שעבר הכשרה ארוכה, הייתי אומרת לאותו בחור: תשמע, בשיחה הראשונה, אחרי זה once חזר, once אמר "רוצה אני", once אמר "אני באירוע", לא אכפת לי, אף אחד לא צריך לדעת, לא המג"ד שלו, לא חברים, אף אחד לא צריך לדעת.
מירב בן ארי: מהרגע שאותו חייל אמר "אני רוצה, זה מעניין אותי אידיאולוגית, חברתית", לא אכפת לי מה המניעים שלו, רק הוא והמפעיל, בדיוק כמו בשב"כ ובדיוק כמו במוסד.
מירב בן ארי: איפה כן הייתי עושה איזשהו כוח התערבות?
מירב בן ארי: זה לדעתי, ביום שנפלו עליו להגיד לו: תשמע, אם אתה מרגיש או שיש איזושהי בעיה אני מפנה אותך לפסיכולוג של מצ"ח שמלווה.
מירב בן ארי: אבל לא לקב"ן של היחידה, אוי ואבוי, ולא לשום אירוע שעלול לערער אותו עוד יותר.
מירב בן ארי: זה הדבר היחיד שהייתי אומרת.
מירב בן ארי: אגב, יש לנו פסיכולוג אזרחי, אפרופו מה שנירה אומרת, אזרח עובד צה"ל, לא מתוך מצ"ח, לא מתוך הצבא בכלל.
מירב בן ארי: הוא הפסיכולוג לצורך העניין שמיועד להתלבטות של מתגייסים אם אתה רוצה לדבר עם מישהו אחר.
מירב בן ארי: כאן הייתי עושה איזשהו זום אאוט אפרופו מה שאנחנו אומרות עכשיו ואומרת: יש לנו אזרח עובד צה"ל, אתה יכול להתייעץ איתו לפני שאתה חוזר אליי.
מירב בן ארי: אבל once חזרת ואמרת: "אני רוצה, זה מעניין אותי, אני שם", צא לדרך, תעבוד מול המפעיל, אתה לגמרי באירוע.
מירב בן ארי: אני רואה גם שהמפעיל פה נהיה יותר מקצועי, עבר הכשרה, עובר תהליך של טיפול, כי עדיין הוא מתמודד עם עבירות מין, עם סחר בסמים, אמל"ח, עם זה אני לגמרי שם.
מירב בן ארי: כן הייתי עושה בהערות שלכם את הנקודה הזאת של לתת לו מישהו, איש מקצוע חיצוני לחלוטין, אפילו לא מהצבא, ולא חסר, אני יודעת שיש פסיכולוגים כאלה.
מירב בן ארי: עכשיו, תראו, זה מבחינתי האירוע.
מירב בן ארי: אני חושבת שבסוף אנחנו מצפים מהצבא שיתחקר וילמד, ובאירוע הזה, כמו שאמרתי, עשיתם אותו.
מירב בן ארי: אתם צריכים לדברר אותו.
מירב בן ארי: אני לא יודעת, תכף יפנה אליכם יו"ר הוועדה, יחליטו באיזה צורה, אבל מגיע לציבור לדעת.
מירב בן ארי: אני מלווה את המשפחה של ניב באופן אישי.
מירב בן ארי: ביקשתי מיו"ר הוועדה שגם הוא ישב איתם, והוא ישב איתם.
מירב בן ארי: אני חושבת שזכות הציבור לדעת על התהליך שמצ"ח עברה.
מירב בן ארי: זה בהחלטה שלכם, תכף היו"ר יתייחס אליה.
מירב בן ארי: אמרתי לכם שיש לי הערות קצרות, אלו ההערות שלי.
מירב בן ארי: קראתי את הדוח לעומק, וראיתי גם התייחסות שבמפורש אלמוז אומר: אנחנו לא מתייחסים לניב, אנחנו עושים דוח על המערכת, וזה טוב, ועשיתם, אבל תודיעו.
מירב בן ארי: נראה לי שלציבור יש זכות לדעת, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה בצורה מאוד ברורה.
מירב בן ארי: דווקא אני אמרתי עכשיו לרם: הבן שלך, אם יפנו אליו הוא לא יהיה בסיטואציה של ניב, וזה מתוך הלמידה של הדיון כאן, והוא הסכים איתי.
מירב בן ארי: ואני מניחה שאתה גם תתייחס, כי אנחנו רואים את השיפור ואת השינוי.
מירב בן ארי: אבל הציבור צריך לדעת על זה.
מירב בן ארי: וזה שישבנו פה בחדר סגור כי כיבדנו אתכם וביקשתם והגיעה היועצת המשפטית, אבל גם היועצת המשפטית מסכימה איתי, ולכן גם פניתי ליו"ר, שהאירוע צריך להיות.
מירב בן ארי: חוץ מזה אני רוצה להגיד לכם תודה.
רם בן ברק: קודם כול אני רוצה להודות לכם שבאתם.
רם בן ברק: לא הייתה לכם הרבה ברירה, אבל בכל זאת, באתם והצגתם והקשבתם, והמשטרה הצבאית היא גוף חשוב, חיל חשוב בצבא, ועושה עבודה במגוון גדול מאוד של תפקידים.
רם בן ברק: וכן, גם תפקידו בסופו של דבר לוודא שלא תהיה פשיעה בצבא, וזה התפקיד שלכם, ואנחנו מאוד מעריכים אתכם על התפקיד הזה.
רם בן ברק: אני רוצה שזה יהיה ברור לחלוטין.
רם בן ברק: הייתי שמח אם לא היו מגייסים חיילים.
רם בן ברק: באמת שהייתי מאוד שמח אם לא היו מגייסים חיילים בצבא.
רם בן ברק: אפילו אגלה לכם בגילוי לב, תכננתי מראש להגיד שאני נגד גיוס, אבל כנראה שאי-אפשר בלי היומינט הזה, וכנראה שהפשיעה בצבא היא כמו בחברה האזרחית, וחייבים לעשות את הפעולות הנדרשות.
רם בן ברק: השאלה הגדולה באמת אחרי שעשיתם את העבודה שלכם – ותודה לך, האריס, על העבודה, ואני שמח מאוד שמיישמים חלק גדול מהלקחים.
רם בן ברק: ואת מה שלא מיישמים אנחנו צריכים לדאוג שיישמו, כי מדובר בסוף בדיני נפשות של אולי המשאב הכי יקר שיש לנו במדינת ישראל – צריך לראות מי כן ומי לא.
רם בן ברק: אני מתחבר למה שאמרה חברת הכנסת שפק, שלא בטוח במאה אחוז שהעניין הזה חייב להיות במצ"ח.
רם בן ברק: אבל גם אם זה במצ"ח, יש הרבה סיבות למה זה כן יהיה במצ"ח, והאם לא נכון שזה יהיה איזשהו גוף שיהיה של פורשי שב"כ, מוסד, שעברו הכשרה, שקיבלו את הניסיון שלהם במגזרים האחרים, ובסופו של דבר הם עושים את זה.
רם בן ברק: אני, למשל, חושב שיש חשיבות עצומה שמפעיל יהיה אבא או מפעילה תהיה אימא.
רם בן ברק: יש לזה חשיבות עצומה בעיני בעניין הזה.
רם בן ברק: וצריך לשקול האם בכלל אנחנו יכולים, בגלל זה שאלתי כמה, מדובר על יחידה של [...] אנשים.
רם בן ברק: ויש לנו אפשרות לגייס [...] אנשים שזאת כבר תהיה קריירה שנייה שלהם או לקחת אותם בהשאלה מהשירות או מהמוסד.
נירה שפק: תפקיד רוחב.
רם בן ברק: אנשים עם ניסיון שיבואו וייתנו את זה.
רם בן ברק: בסוף [...] אנשים זה לא בשמים.
רם בן ברק: [...] מקרים על [...] אנשים זה גם לא איזשהו אירוע מורכב מדיי.
רם בן ברק: נכון שעשיתם תהליך, אבל גיל 24 עם קורס של חצי שנה אני עדיין מרגיש – אתם יודעים, [...].
אריה ברבינג: בחברון, זה לא בחו"ל אצלנו.
רם בן ברק: אני לא יודע איך זה בשירות.
אריה ברבינג: זה ההבדל בינינו, שאנחנו בחברון ואתם פה.
רם בן ברק: עשיתם דרך ארוכה, אבל אני לא בטוח שעשיתם את הדרך המספיקה.
רם בן ברק: אני חושב שצריך לעשות כאן יותר.
רם בן ברק: אני חושב שצריכים להיות שם אנשים יותר מבוגרים, וכאלה שבקריירה שנייה מושאלים.
רם בן ברק: אפשר להגיע לדבר הזה.
רם בן ברק: אני מבקש שתשקלו את זה בכובד ראש.
רם בן ברק: אם חסרים משאבים אז אנחנו יכולים לעזור.
נירה שפק: תת-ועדה לכוח אדם, ועדת המשנה לכוח אדם.
רם בן ברק: נדע לסייע.
רם בן ברק: תראו, עשינו דיון חסוי כי זאת הייתה בקשתכם.
רם בן ברק: נגמר הדיון.
רם בן ברק: אני חושב שיש חשיבות עצומה שהציבור ידע שהפקתם לקחים, חשיבות עצומה לזה שנעשה תחקיר ושונו נהלים.
רם בן ברק: זה צריך להיות אינטרס שלכם.
רם בן ברק: אם תיתנו לנו אישור, אחרי שתשקלו את זה עם הגורמים, נהפוך את הפרוטוקול הזה לפרוטוקול לא חסוי.
יובל יאמין: רק בלי מספרי מקורות וכמויות.
מירי פרנקל-שור: אנחנו יכולים להעביר לכם את הפרוטוקול אחר כך לפני שאנחנו מפרסמים, ואתם יכולים לעבור עליו.
רם בן ברק: אפשר להעביר לכם ואתם תחליטו מה אתם רוצים למחוק ממנו, אני חושב שיש בזה אינטרס.
רם בן ברק: זה גם ייתר את הדיון הגלוי הבא.
מירב בן ארי: נכון, רצינו לעשות בכל מקרה גם דיון גלוי.
מירב בן ארי: תעברו על הפרוטוקול, תורידו, ותפרסמו את מה שעשיתם.
רם בן ברק: תשקלו את זה.
רם בן ברק: אתם לא צריכים לתת לי תשובה עכשיו.
יובל יאמין: נבחן את זה, אין בעיה.
רם בן ברק: אם לא, נצטרך ונהיה חייבים לעשות דיון גלוי, כי אנחנו חייבים את זה גם לציבור.
רם בן ברק: בסוף אנחנו מייצגים כאן ציבור.
רם בן ברק: אז עוד פעם, אני רוצה להודות לכם.
רם בן ברק: אני מציע שתשקלו את מה שאמרתי, ונגיד שעוד איזה חודש תבואו ותגידו אם אתם מקבלים חלק מההמלצות של הוועדה, ואז נראה איך מתקדמים הלאה.
מירב בן ארי: אם אתם יכולים לפני זה תמיד טוב.
מירב בן ארי: רק אומרת.
רם בן ברק: בוקר טוב לכולם, אנחנו ממשיכים את הדיון מאתמול.
רם בן ברק: אני רוצה להציע הצעה למיזוג של שני החוקים האלה לחוק אחד.
רם בן ברק: מדובר באותו דבר רק לשני גופים שונים, ולכן אני חושב שכדאי לאחד אותם.
רם בן ברק: כמובן שזה יצטרך את אישור ועדת הכנסת, אבל קודם כול נצביע כאן.
רם בן ברק: מי בעד מיזוג החוקים האלה?
רם בן ברק: אוקיי, ההצעה התקבלה.
שלמה קרעי: רגע, לא שאלת מי נגד?
שלמה קרעי: אני נגד.
רם בן ברק: אבל אתה לא בעל זכות הצבעה, הצבעתך לא נחשבת.
רם בן ברק: אושרה.
אורית סטרוק: אני רוצה להסביר למה אני נגד.
רם בן ברק: אני לא מעוניין לשמוע את ההסבר.
שלמה קרעי: רם, התחלנו קשוח.
שלמה קרעי: גם אנחנו יודעים להיות קשוחים.
רם בן ברק: אין שום בעיה.
רם בן ברק: אתם לא רציתם לבוא להסכמות - - -
שלמה קרעי: יצאנו אתמול עם הסכמות, אחרי שהיינו בשני הדיונים באופן מלא.
שלמה קרעי: אבל אתה הפרת אותן.
רם בן ברק: אני לא הפרתי.
שלמה קרעי: הנציבה גברה עליך, תגיד את זה, יש פרוטוקול.
אורית סטרוק: אנחנו ישבנו שעתיים - - -
שלמה קרעי: ישבנו, הגענו לסיכומים, ויתרנו על נושא אחד שהיה מאוד חשוב לנו, אבל אתה נכנעת לנציבה.
רם בן ברק: אני אמרתי שאני אדבר עם הנציבה ואם זה יהיה אפשרי מבחינה טכנית אנחנו נביא את זה, ואם לא אז לא.
אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, יש לי דבר קטן להגיד, חצי דקה - - -
רם בן ברק: אני לא מעוניין לשמוע.
אורית סטרוק: באופן עובדתי אנחנו ישבנו אתמול שעתיים, כולנו התאמצנו, הגענו להסכמה בינינו, ואתה שינית את ההסכמה אחרי שיחה עם הנציבה.
רם בן ברק: אני לא שיניתי את ההסכמה, אני אמרתי שאני אדבר עם - - -
שלמה קרעי: אבל הייתה הסכמה בקרב חברי הוועדה, אלא שהנציבה גברה על כל חברי הכנסת של הוועדה.
רם בן ברק: היא אמרה שטכנית זה לא אפשרי.
שלמה קרעי: אבל אל תבוא אלינו בתלונות.
רם בן ברק: אני לא בא אליך בתלונות.
אורית סטרוק: יוסי, מיכל, רות, בועז – כולם היו בעד זה.
אורית סטרוק: אבל שיחה אחת עם הנציבה וזה נמחק.
רם בן ברק: נתחיל בהסתייגויות של יהדות התורה.
רם בן ברק: לפני זה, אורית, אני רוצה להגיד לך בהערה אישית שהניסיון שלכם לקבוע למשטרת ישראל איפה יוצבו שוטרים ואיפה לא יוצבו שוטרים הוא לא לגיטימי גם בתור חברי כנסת.
שלמה קרעי: אתה פופוליסט, כי אנחנו - - -
שלמה קרעי: אגב, גם את מיכל רוזין לא עדכנת, גם היא חושבת שההסכמה עדיין בתוקף, היא לא יודעת שהיא הופרה.
מיכל רוזין: בשביל זה באתי היום.
מיכל רוזין: רק הגעתי.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע הסבר למה.
אורית סטרוק: כל מה שישבנו עליו אתמול שעתיים והגענו להסכמה – נמחק.
מיכל רוזין: אבל הוא אמר שהוא ידבר על זה הנציבה, הוא יתייעץ וישמע את עמדתה.
רם בן ברק: הייתה לי אתמול בערב שיחה ארוכה עם הנציבה, היועצת המשפטית של הוועדה גם דיברה עם הנציבה שיחה ארוכה, ואני השתכנעתי שכרגע זה לא אפשרי לעשות את הדבר הזה.
רם בן ברק: אולי בהמשך, אבל לא כרגע.
יוסף טייב: על מה מדובר?
רם בן ברק: על כניסת חיילים לאגפים של העצירים הביטחוניים.
רם בן ברק: זה לא אפשרי ולכן ההסכמות לא מתקבלות.
רם בן ברק: אני לא בא בטענות בזה לאופוזיציה.
יוסף טייב: אתה אומר שמניעת כניסת החיילים איננה אפשרית?
רם בן ברק: כן, מניעת כניסת החיילים.
רם בן ברק: בליווי אין שום בעיה, אבל כן יש בעיה במשמרות הלילה, שיש שם רק חיילים.
רם בן ברק: אומנם האסירים נמצאים בתוך התאים, אבל פעם בכמה זמן הם עושים מעבר לאורך התאים, ואת זה עושים חיילים ואי אפשר למנוע את זה.
רם בן ברק: זה המצב.
רם בן ברק: נעבור להסתייגויות.
מאיר פרוש: אני מבקש לומר הערה טכנית ללשכה המשפטית.
מאיר פרוש: אני הגשתי הסתייגויות דומות בתיקון 7 ובתיקון 9, אבל בתיקון 9 אתם לא נתתם - - -
עידו בן יצחק: לא, לא, יש שני קבצים.
מירי פרנקל-שור: חברי הכנסת, יש שני קבצים על השולחן.
מירי פרנקל-שור: יש את הקובץ של שני החוקים ויש קובץ נוסף שבו כתוב "חלק 2".
מירי פרנקל-שור: בשניהם ביחד יש את כל ההסתייגויות.
מירי פרנקל-שור: הנוהל של הדיון בהסתייגויות יהיה כך: הסתייגות ואז הצבעה, הסתייגות ואז הצבעה.
מירי פרנקל-שור: אלא אם כל חברי הכנסת יסכימו להקציב זמן מסוים להסתייגויות ולאחר מכן לקיים הצבעות.
מירי פרנקל-שור: אם אין הסכמה לזה של כל חברי הכנסת, ננמק ונצביע על כל הסתייגות בנפרד.
רם בן ברק: חבר הכנסת פרוש, אתה רוצה שנצביע על כולן אחרי שאתה מסביר?
מאיר פרוש: אין לי צורך שזה יהיה אחת אחת.
שלמה קרעי: אנחנו רוצים אחת אחת, וזה לא קשור רק לפרוש, זאת זכותנו כחברי כנסת.
רם בן ברק: אני מדבר על ההסתייגויות של פרוש.
רם בן ברק: בהסתייגויות שלך נעשה מה שאתה רוצה.
שלמה קרעי: בסדר.
מאיר פרוש: נימקתי אתמול ואני מסביר את זה שוב.
מאיר פרוש: עמדת יהדות התורה לגבי שירות נשים בצבא היא שמבחינתו זה ייהרג ובל יעבור, זה לא דבר שאנחנו נסכים עליו.
מאיר פרוש: אני רק אמרתי שמאחר שאנחנו מכירים את המציאות ומאחר שלפחות 15 שנה הדבר הזה ממשיך שנה אחרי שנה עם עוד הארכה ועוד הארכה, ומאחר שזה כרוך גם בתקציבים, אז אני מבקש שנהיה פרקטיים וניתן חמש שנים, גם בתיקון 7 וגם בתיקון 9 – אני מנמק את שניהם ביחד – אבל ההסתייגות אומרת שאחרי חמש שנים, אם ירצו לעשות הארכה אז יצטרכו 80 חברי כנסת בשביל זה.
מאיר פרוש: או לחלופין, אחרי חמש שנים אין מצב שמאריכים את זה.
רם בן ברק: או להביא הצעת חוק קבועה.
מאיר פרוש: ואז כבר לא יהיה צורך בהארכה.
מאיר פרוש: אבל שלא יוכלו לבקש הארכה אחרי חמש שנים אם המצב נשאר כפי שהוא כרגע, אלא אם יהיה לזה רוב של 80 חברי כנסת.
מאיר פרוש: מי שהיה צריך לנהל את העניין הזה זה לא ביבי ולא בנט, אלא הנציבה והרמטכ"ל.
מאיר פרוש: הם אלה שהיו צריכים לבצע את הדברים האלה.
מאיר פרוש: אבל זה לא קורה.
מאיר פרוש: יש כנראה דברים יותר חשובים ולכן מחכים עם זה ובמקום לעשות את זה קבע עושים הארכות.
מאיר פרוש: אני חושב שאנחנו לא נסיים את העניין הזה לא בעוד שנה, שנתיים וגם לא עוד שלוש, אבל חמש שנים זה מספיק זמן, ואם אחרי זה תרצו עוד הארכה, תקבלו אותה רק ב-80 חברי כנסת.
מאיר פרוש: זאת ההסתייגות שלי גם בתיקון 7 וגם בתיקון 9.
רם בן ברק: אני חושב שמה שאתה אומר הוא מאוד הגיוני.
רם בן ברק: אני לא בטוח שנוכל ליישם את זה כרגע.
רם בן ברק: אני חושב שהיה צריך לעשות את זה כחוק קבוע ולא כל פעם לחדש את זה.
רם בן ברק: אתה רוצה שנצביע על כל ההסתייגויות שלך עכשיו?
מאיר פרוש: כן, אני רוצה להצביע על ההסתייגויות שלי.
רם בן ברק: אני מעלה להצבעה את ההסתייגויות של חבר הכנסת פרוש בשם כל סיעת יהדות התורה כבלוק אחד.
עידו בן יצחק: כל עוד החוקים לא מוזגו אז לפחות צריך לעשות הפרדה בהצבעה בין ההסתייגויות בשני החוקים.
רם בן ברק: עשינו מיזוג אבל עדיין זה לא קיבל את אישור ועדת הכנסת.
שלמה קרעי: אז המיזוג לא בתוקף.
רם בן ברק: אוקיי, בסדר, תירגע, נעשה את זה בנפרד.
עידו בן יצחק: אז בהצבעה הראשונה תצביעו על הסתייגויות של סיעת יהדות התורה וסיעת ש"ס לתיקון בעניין המשטרה.
עידו בן יצחק: מדובר על הסתייגות מס' 1 שמופיעה בקובץ הראשון ועל הסתייגות מס' 15 בחלק השני ועל הלחלופין שלה.
רם בן ברק: אחד בעד.
רם בן ברק: לא אושרו.
רם בן ברק: ההסתייגויות לא התקבלו.
עידו בן יצחק: עכשיו ההצבעה היא על ההסתייגויות של יהדות התורה בעניין שירות בתי הסוהר.
עידו בן יצחק: בקובץ הראשון זה נמצא בעמוד הרביעי, הסתייגויות מספר 1, 2, 3 והחלופין של 3.
רם בן ברק: אנחנו בחוק הבא, שנוגע לשירות בתי הסוהר.
רם בן ברק: הסתייגויות קבוצות יהדות התורה מ-1 עד 3.
רם בן ברק: אחד.
רם בן ברק: ההסתייגות ירדה.
רם בן ברק: חבר הכנסת פרוש, אני מודה לך ואני חושב שההערה שלך היא הערה חשובה, והוועדה תדון בעניין הזה.
שלמה קרעי: אני מגיש רוויזיה.
יוסף טייב: אתה לא יכול להגיש רוויזיה.
עידו בן יצחק: הוא יכול.
רם בן ברק: הוא יכול.
שלמה קרעי: אנחנו חברי כנסת, יש לנו זכויות, אלה הכלים הפרלמנטריים שלנו, תפסיקו לדרוס את הזכויות שלנו בכל הוועדות.
רם בן ברק: נדון ברוויזיה חצי שעה מתום הדיון הזה ובשאר הרוויזיות במידה שיהיו.
רם בן ברק: אנחנו עוברים לקבוצת הליכוד, הציונות הדתית, ש"ס ויהדות התורה.
עידו בן יצחק: נתחיל בהסתייגויות בעניין המשטרה.
עידו בן יצחק: בקובץ הגדול זה החל מהסתייגות מס' 2.
רם בן ברק: קדימה, קרעי.
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, הפכו לי את ההסתייגויות להסתייגויות לחלופין, ודיברתי עם היועצת המשפטית וזה לא יהיה לחלופין.
שלמה קרעי: יש כאן מטרות חוק נוספות והמקובל הוא שזה לא הסתייגות לחלופין.
שלמה קרעי: "מטרת חוק זה לבסס את התאוריה ההזויה והמסיתה של השר לביטחון הפנים לגבי אלימות מתנחלים".
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, בחוק הזה - - -
רם בן ברק: כמה זמן מותר לו לנמק?
שלמה קרעי: שתי דקות.
רם בן ברק: קדימה.
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אולי לפני שאני אדבר על ההסתייגות הזאת עצמה יש לי עוד כמה הסתייגויות.
שלמה קרעי: אני רוצה לדבר על מה שהיה כאן אתמול.
שלמה קרעי: ישבנו כאן שעות ארוכות בדיון, וגם בדיון החסוי, שהיה דיון סוער אגב, ולא כמו שאתה חשבת, שכשאין תקשורת חברי הכנסת פתאום יאבדו את האידיאולוגיה שלהם, ואחרי ויכוחים מאוד סוערים הגענו לתוצאה שבה אף אחד לא יוצא וכל תאוותו בידו.
שלמה קרעי: כל אחד יקבל משהו.
שלמה קרעי: והמשהו שאנחנו התעקשנו עליו, למרות שהיו לנו דברים חשובים לא פחות, זה לא להפקיר את החיילות שלנו באגפים של האסירים הביטחוניים.
שלמה קרעי: הייתה פה הסכמה על זה.
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, גם אתה הסכמת לעניין הזה ואמרת שאתה דואג לזה ושאתה תקיים שיחה עם הנציבה על כך.
שלמה קרעי: אני מעריך אותך כאדם מאוד נחוש ויסודי, אבל אתמול התברר שהנציבה כופפה אותך, כופפה את כולנו, את כל חברי הוועדה, והיא נותנת לנו להמשיך להפקיר את החיילות באגפים הביטחוניים.
שלמה קרעי: ולכן כל ההסכמה בעצם בוטלה ואנחנו משאירים את ההסתייגויות שלנו.
רם בן ברק: אני אענה לך.
רם בן ברק: לא על הזמן שלך, עצרתי את השעון.
רם בן ברק: אתה צודק שהגענו להסכמות אחרי דיון סוער.
רם בן ברק: אני חשבתי שזה אפשרי, אבל אחרי ששוחחתי ארוכות עם הנציבה מסתבר שזה לא אפשרי.
רם בן ברק: לגבי הסיפור של "חיילות בלוע הארי", כפי שאמרת אתמול – צריך לקחת בחשבון שחיילי וחיילות צבא ההגנה לישראל נמצאים בחזית, מסכנים את חייהם בגבולות, בשב"כ, במוסד ובשירות בתי הסוהר.
רם בן ברק: הם נמצאים בליבת העשייה ויש להם את היכולת להתמודד עם זה.
רם בן ברק: נקודתית, כרגע הדבר הזה לא אפשרי מבחינת מצבת כוח האדם.
רם בן ברק: יכול להיות שבעתיד זה יהיה אפשרי, אבל כרגע זה לא אפשרי.
רם בן ברק: ומאחר שזה לא אפשרי ומאחר שאני לא רוצה לפגוע בעבודה החשובה מאוד של שירות בתי הסוהר, הסכמתי עם הנציבה.
רם בן ברק: היא לא כופפה אותי, אלה ביטויים שאין להם מקום.