GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידן קלימן: אם יש פה עיוות היסטורי – במקום לבוא ולהגיד "תודה רבה שאתם פצועי צה"ל במשך 50 שנה לקחתם על עצמכם בניינים שאנחנו היינו צריכים להקים", אתם אומרים לנו "תפנו למשרד הביטחון לקחת מהם" – בשביל זה בדיוק יש לך חוק.
יעל אגמון: אני יכולה שנייה לסיים ולהוסיף על דברי עמוס?
יעל אגמון: אני יעל אגמון, רכזת ביטחון באגף התקציבים באוצר.
יעל אגמון: אני רק אגיד שבתוך הכסף שהוקצה לרפורמה, בתוך התוכנית המקורית של הרפורמה, הוקצו כספים – ותכף לימור תרחיב – לטובת הגדלת תקציב בתי הלוחם.
יעל אגמון: זה חלק מתקציב הרפורמה.
יעל אגמון: זה לא מוריד חלקים ברפורמה.
אופיר סופר: את זה אנחנו מכירים.
אופיר סופר: אני התכוונתי לדברים אחרים.
יעל אגמון: בסדר.
יעל אגמון: ככה הרפורמה נבנתה.
יעל אגמון: ככה נבנה הסכום.
יעל אגמון: חשוב שהוועדה תכיר את זה.
יעל אגמון: לגבי המנגנון התקציב, בגדול, אני מסכימה עם עמוס שמבחן התמיכה, בטח עכשיו כשיש תקציב מאושר, מאוד בקלות להשתנות ולכלול הרבה מאוד נושאים נוספים שארגון נכי צה"ל ובתי הלוחם ירצו לכלול בתוך הדבר הזה.
יעל אגמון: אופן העברת התקציב – זה משהו שמבחינתנו עוד יש לדון עליו, והוא עוד לא סגור מבחינתנו.
יעל אגמון: מבחינתנו, מבחן התמיכה לגמרי יכול לתת מענה לדבר הזה.
אורלי לוי אבקסיס: והיקף התקציב?
יעל אגמון: שוב, היקף התקציב – בבסיס התקציב - - -
עידן קלימן: איך הוא יכול לתת פתרון, כשאני מבקש מכם ודאות?
עידן קלימן: זאת אומרת, שכל שנה מחדש אני אצטרך להרים טלפון.
עידן קלימן: אומנם חבר'ה מאוד נחמדים, אבל אני אצטרך להרים טלפון ולהתחנן כמו שנורר מסכן: "תשחררו לי את זה, בבקשה.
עידן קלימן: אני צריך את זה – ועד סוף השנה".
עידן קלימן: חבר'ה, אני רוצה לעשות תוכניות העצמה.
עידן קלימן: אדוני, רק עכשיו באנו מוועדה שבה הורים להלומי קרב ולנכים קשים אמרו שאין להם אכסניה לגבי מי יטפל בהם.
עידן קלימן: שם הודעתי שאנחנו, בבתי הלוחם, ניקח אותם אלינו.
עידן קלימן: אם אתה עושה לי סל תמיכות, זה אומר שאין לי ודאות כל שנה מחדש.
עידן קלימן: אם יש לי חוק שבא ואומר שאני יודע שיש לי X תקציב כל שנה, ועל זה דמי חבר ופלוס תרומות – אני יודע איך אני עובד.
עידן קלימן: תמיכות זה לא ודאות.
עידן קלימן: תמיכות זה כסף וולונטרי של המדינה שרשאית שנה אחרי זה להחליט להוריד לך בחצי או לא לתת לך בכלל.
עידן קלימן: ואז, אתה נמצא עם תוכניות שכבר יצאת לדרך, ומאיפה תביא את הכסף?
עידן קלימן: ארגון נכי צה"ל תוך שנה פושט רגל.
עידן קלימן: זה לא יקרה.
עמוס שקדי: אם השוו את זה למנגנון של "יד ושם", אני מחדד שגם שם אין ודאות בחקיקה.
עמוס שקדי: אין שם סכומים.
עמוס שקדי: יש שם אמירה כללית שתקציב המדינה - - -
קריאה: אנחנו לא משווים את זה לאף אחד.
קריאה: זו הייתה דוגמה.
עמוס שקדי: אני רק רוצה להגיד עוד משהו.
עמוס שקדי: הבקשה בחקיקה היא כמו חרב פיפיות.
עמוס שקדי: יש לה יתרונות ויש לה חסרונות.
עמוס שקדי: חקיקה היא אירוע קשיח שלוקח זמן.
עמוס שקדי: בניגוד לתמיכה שבה אם הצורך גדל אחרי שיח אפשר די בקלות להגדיל את הסכומים - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה לוקח זמן?
אורלי לוי אבקסיס: לא הבנתי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ראינו פה חקיקות שקורות תוך שבוע-שבועיים.
אורלי לוי אבקסיס: תסלחו לי, אנחנו נמצאים במין מבול מטורף, רמיסת דמוקרטיה, כדי לאפשר לחוקים, שהם, הקואליציה, רוצים בהם, לעבור במסלול ירוק מטורף.
אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר לי "לוקח זמן"?
אורלי לוי אבקסיס: כשאתם רוצים, זה יכול להיות מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: אני אומר לך שבאופוזיציה לא יתנגדו.
אורלי לוי אבקסיס: האופוזיציה תעזור לזרז את התהליכים.
אורלי לוי אבקסיס: אם רוצים בכך, אפשר לעשות חוק ישים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל, בהחלט, עידן צודק.
אורלי לוי אבקסיס: זה מבטיח להם את ההישענות, את הצפי, את ההיתכנות הכלכלית לעתיד, ולכן הם יכולים לעשות תוכניות ארוכות טווח.
אורלי לוי אבקסיס: מה שאתה בעצם אומר הוא: תהמר.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תיתן איזשהו שירות שאתה לא בטוח שמחר או מחרתיים יהיה לזה רצף - -
עידן קלימן: ואז תיקח את זה מהנכה.
אורלי לוי אבקסיס: - - אותו נכה מסכן, תיקח ממנו את זה בחזרה – הוא יהיה ממורמר, והוא יכול להפוך מאוד מבחינה רגשית או פוסט-טראומטית להרגיש עוד פעם שנוטשים אותו, ואתה משיג את ההפך.
עידן קלימן: אגב, בואו נחדד את יעל.
עידן קלימן: אני רוצה לראות מה המקור התקציבי הרב-שנתי.
עידן קלימן: הוא לא קיים.
יעל אגמון: בטח שהוא קיים.
רם בן ברק: עידן, עידן.
יעל אגמון: רגע.
רם בן ברק: אני לא יודע.
רם בן ברק: אתם לא הייתם הרבה בדיונים שלי, אבל לא מתפרצים.
רם בן ברק: אני מצטער.
רם בן ברק: את תקבלי את זכות הדיבור – תגידי את מה שאת רוצה.
רם בן ברק: אני מבקש לא להתפרץ.
רם בן ברק: אני רוצה לכבד את כולם.
רם בן ברק: זה דיון חשוב מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מה קורה, אם עולה שאלה תוך כדי כדי לחדד?
רם בן ברק: אבל אני לא רוצה שיתפרצו.
רם בן ברק: כך אני מנהל את הדיונים.
רם בן ברק: גברתי, כך אני מנהל את הדיונים.
אורלי לוי אבקסיס: אז תרשום אותי לדיבור, בבקשה.
רם בן ברק: את רשומה.
רם בן ברק: כל חברי הכנסת ידברו.
יעל אגמון: לשאלת עידן – הכסף של הרפורמה נמצא כולו בבסיס תקציב משרד הביטחון בתוכנית ייעודית שאושרה בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון של אגף השיקום.
יעל אגמון: הוא כולו נמצא שם בבסיס התקציב, כולל הכסף שייעודו הגדלת תקציב בתי הלוחם.
רם בן ברק: בכמה זה מגדיל?
יעל אגמון: כרגע, מה שהוגדר בתוך הרפורמה, במסגרת החלטת הממשלה, זה אותם 50 מיליון שעידן מדבר עליהם.
לימור לוריא: 55.3.
יעל אגמון: אז, מבחינה זו - - -
רם בן ברק: זה ה-17%?
יעל אגמון: לא.
קריאה: זה כולל את ה-25?
אברהם לרמן: זה כולל מענק חד-פעמי מיוחד שאישרתם.
אברהם לרמן: לא לבלבל בנתונים, בבקשה.
אברהם לרמן: אישרתם מענק חד-פעמי מיוחד שאת מחברת אותו לתמיכות של השנה.
אברהם לרמן: הוא לא בתמיכות, והוא לא בתוך רפורמת "נפש אחת".
אברהם לרמן: בשביל זה אנחנו פה עכשיו – בשביל למסד את זה ולא בשביל שנשחק במילים.
עידן קלימן: אני גם מחדד לאדוני, ברשותך: מבקר המדינה, חד-משמעית, העיר, בטיוטה אומנם ולא בדוח רשמי.
עידן קלימן: אנחנו, בארגון נכי צה"ל, לא נערבב בין תקציב שמיועד לנכה באופן פרטני לבין בתי הלוחם שהם למעשה משרתים אומנם את הנכה אבל זה ארגוני.
עידן קלימן: לכן, רפורמת "נפש אחת", כול כולנו, ארגון נכי צה"ל, הייתה אך ורק על הנכה פרטנית, וחוק בתי הלוחם זה סרט בפני עצמו.
עמוס שקדי: אני מבקש שנייה רק לחדד את מה שהתחלתי להגיד.
עמוס שקדי: אגיד את זה כך: לפעמים, תהליך חקיקה הוא מורכב, ו-once קיבעת סכום – אני חושב שיש גם סיכון שיהיה קושי לענות לצרכים שיצופו מעת לעת בנסיבות שונות.
עידן קלימן: תעשה מנגנון הצמדה.
עמוס שקדי: מנגנון הצמדה במקרה הטוב – שומר את ערך הכסף לפעילות הקיימת.
עמוס שקדי: שוב, אני אומר:
עמוס שקדי: לפחות במנגנון של "יד ושם" ודאות לסכום אין.
עמוס שקדי: שיח תקציבי מתקיים מול צרכים שקורים כל שנה, מבלי להגיד - - -
עידן קלימן: אז נעשה חוק עוד יותר טוב.
אברהם לרמן: מנסה להסביר לנו את מה שלא.
אברהם לרמן: באנו לחפש ולראות את מה שכן.
אברהם לרמן: יש פה בעיה.
אברהם לרמן: יש כאן
אברהם לרמן: צורך עצום - - -
עמוס שקדי: התייחסתי לכן.
עמוס שקדי: אמרתי שאפשר להכניס צרכים שלכם - - -
רם בן ברק: חבר'ה, נו באמת.
רם בן ברק: חברים, הרי לא נהפוך את זה עכשיו ל...
רם בן ברק: שמענו את מה שהאוצר חושב ואיך הוא רואה את זה.
רם בן ברק: את רוצה?
לימור לוריא: שמי לימור לוריא, סמנכ"ל וראש אגף שיקום במשרד הביטחון.
לימור לוריא: קודם כול, בפתח דבריי, כמי שסיירה במספר סיורים בבתי הלוחם, אני חושבת שארגון נכי צה"ל ובתי הלוחם עושים עבודה אדירה וחשוב שהמדינה תתמוך בהם ויש להם מרכיב משמעותי בשיקום של הלוחמים ונכי צה"ל בכללותם.
לימור לוריא: בעצם, אנחנו היום נותנים החזרים עד 25.3 מיליון ש"ח, ובאמת השנה אושר השנה סכום חד-פעמי של 30 מיליון, ובבסיס התקציב – כ-50 מיליון שקל מדי שנה.
לימור לוריא: אם אני מבינה נכון את מה שעידן מעלה פה, סוגיית השיטה של העברה של תמיכות היא מסורבל, היא מקשה והיא יוצרת הרבה אי-ודאות.
לימור לוריא: במידה שיתאפשר משפטית, אנחנו כמובן נתמוך בחוק שיאפשר העברה מסודרת.
רם בן ברק: עוד מישהו רוצה?
עידן קלימן: בסיס התקציב נפרד מהתמיכות, ואנחנו באנו ואמרנו: נוותר על התמיכות ושיעבירו את זה, את הכול, לבסיס התקציב - -
רם בן ברק: שיכניסו את זה לתקציב.
רם בן ברק: כן, הבנתי.
עידן קלימן: - - ותהיה לנו ודאות.
רם בן ברק: זאת אומרת, אם אני מבין נכון, משרד הביטחון תומך בהעלאת התקצוב של בתי הלוחם ותומך בכך שזה יהיה בחוק ולא בתמיכות.
עידן קלימן: מותר להגיד גם: החולם?
עידן קלימן: כי חולמים שם חלומות אחלה.
עידן קלימן: זה בסדר.
רם בן ברק: עוד מישהו מאנשי המקצוע רוצה להוסיף, לפני שנעבור לחברי הכנסת ואחרי זה – לסיכום, כי ב-13:30 אנחנו צריכים לסיים?
רם בן ברק: בבקשה, מישהו רוצה להוסיף?
רם בן ברק: נעבור לחברי הכנסת.
רם בן ברק: אורלי, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: תודה לך, אדוני היושב-ראש.
אורלי לוי אבקסיס: זו באמת הזדמנות נהדרת להגיד לארגון הזה שאפו ענק על העבודה לאורך השנים, על היכולת באמת גם לייצג באופן מאוד מאוד מגוון.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני מנסה להיות קצת יותר פרקטית ולומר משהו, כדי שנוכל להוביל את הדיון ולא לחזור על דברים.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אם אני מבינה את הרציונל שעומד פה מאחורי הדברים – באמת כואב לי הלב, אבל אתה העלית נקודה מאוד מאוד חשובה שמעידה על כך שבערך 50%, חצי, מנכי צה"ל לא נהנים מהשירותים האלו.
אורלי לוי אבקסיס: אם הם לא נהנים מהשירותים האלה ורוצים בעצם שמי שיתקצב היום את אותם בתי לוחם, אז אנחנו באים ואומרים: לפי מה שאומר האוצר – ובכוונה אני מפשטת את זה – שנכי צה"ל כולם יישאו בעלות של שירותים שהם לא יכולים לקחת בהם חלק לא בגלל שהם לא רוצים ולא בגלל שהם חושבים שזה לא חשוב אלא הם בהחלט רוצים אבל שמענו מעידן שחלק מהאנשים, מבחינת המרחק, מבחינת הלוגיסטיקה, מבחינת עלות כלכלית, כי הם עדיין משלמים דלק תרצה או לא תרצה, מבחינת העניין של השיפוי שהם מקבלים על אחזקת רכב, על ניידות וכדו' אולי זה לא הופך את זה ל...
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על נכים קשים, בכלל זה אף פעם לא לבד ואתה צריך להיערך לזה.
אורלי לוי אבקסיס: אז, אותם אנשים לא יכולים ולא יוכלו ליהנות, אם לא נרחיב את השירותים האלה גם למקומות נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל, זה כנראה מין חלום שאני עוד מקווה שנראה אותו מתגשם.
עידן קלימן: אנחנו מגשימים את החלום.
עידן קלימן: אנחנו עושים בפריפריה גם.
אורלי לוי אבקסיס: אבל, פרקטית, עכשיו, העניין שזה יהיה בבסיס התקציב, בעצם, מייעד את הכסף הזה, בלי שום קשר ל"נפש אחת", לזכויות שהתקבלו וכדו'.
אורלי לוי אבקסיס: הוא מייעד את זה לבתי הלוחם, ואז יש פה לא רק היתכנות כלכלית אלא גם את היכולת לבוא ולהבין ואולי אפילו להתפרש אחר כך, מבחינת השירותים, לאלה שהיום לא יכולים להגיע אליהם, לאלה שלא יכולים לקבל אותם.
אורלי לוי אבקסיס: דבר נוסף – לגבי הנושא שהזכיר עידן, ואני מסכימה לחלוטין, המדינה יכולה לקבוע מהם אותם מקומות, מוסדות, עמותות וכדו' שיהיו פטורים מארנונה ומתשלומי חובה כאלה ואחרים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מכירים את זה לאורך השנים, ומכירים את זה בהרבה מאוד תחומים.
אורלי לוי אבקסיס: זה נראה לי רק הגיוני שאולי בעניין הזה המדינה, בעצם, תקל על כולם.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לראות שיקלו שם גם בביורוקרטיה, אבל בהחלט לפטור את נכי צה"ל מלשלם את הארנונה שלוקחת הרבה מאוד כסף מאותם תקציבים שגם קשה מאוד - - -
עמוס שקדי: רק לחדד: ממשלה משלמת ארנונה.
עמוס שקדי: משרדי ממשלה משלמים ארנונה.
כהן צמח: משלמים לעצמם.
אורלי לוי אבקסיס: באמת, בוא ניכנס שנייה אחת לענייני.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אני לא דיברתי על משרדי ממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: שנית, יש לך את העניין של ארנונה ממשלתית שהרבה מאוד פעמים מפוזרת, אבל זה לא הנושא לדיון, לפי קריטריונים כאלה ואחרים.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא רלוונטי לנושא הזה, אבל בתי-כנסת, בגלל שאנחנו יודעים את הערך ואנחנו מבינים, יש לזה פטור מארנונה.
אורלי לוי אבקסיס: יש עמותות מסוימות, יש שירותים מסוימים שאנחנו רואים את הערך של הציבור בהיותם באותה קהילה או בהיותם בכלל נותנים שירותים נוספים שהמדינה מעוניינת שהם ימשיכו לתת – אז הם פטורים מארנונה.
אורלי לוי אבקסיס: יש הרבה מאוד ועדות בוועדות הפנים וכדו'.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מייעצת להפוך את זה כחלק של אנחנו כחברה: מה אנחנו משדרים?
אורלי לוי אבקסיס: אבל, בהחלט, שהנושא הזה יהיה בבסיס התקציב – אני חושבת שזה יהיה נהדר, וזה יוכל גם לתת לארגון להיערך גם לשנים הבאות ולהתפרש כך שיותר אנשים יוכלו לקבל גם את השירותים האלה שהיום הם לא יכולים.
עידן קלימן: הרי איך הגענו למצב הזה?
עידן קלימן: הקמנו במבואות חרמון והקמנו באילת, ואנחנו מבינים שיש צורך בפריפריה.
עידן קלימן: יש פה את ממלא מקומי שהוא מבית-שאן.
אורלי לוי אבקסיס: נכון.
עידן קלימן: אתם חושבים שהוא לא יושב ונושך אותי כל פעם למה אין בבית-שאן משהו ולמה אין באזור.
עידן קלימן: הוא צודק.
עידן קלימן: אבל, בסופו של דבר, גם הוא, כמוני, בא למנכ"ל, והמנכ"ל אומר: אין כסף, אין כסף.
עידן קלימן: אתה באמת מוציא כסף על מים, חשמל וארנונה שיכול היה ללכת לנכים.
עידן קלימן: אז, חבל.
עידן קלימן: ב-9–10 מיליון לשנה אני יכול להקים כמה נקודות טובות בפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: יפה.
אורלי לוי אבקסיס: כדאי.
רם בן ברק: תודה, אורלי.
אופיר סופר: אגיד לך ככה: יש לי מה לומר, ואנחנו נעשה את זה בהזדמנות אחרת.
אופיר סופר: ביקש ממני פצוע, שנשרף במלחמת יום כיפור – עכשיו הוא שלח לי בקשה – להקריא איזשהו פוסט שבתו כתבה.
אופיר סופר: עירית היא אימא של פצוע מ-202 מעזה, והיא תקריא את זה כי ביקשתי ממנה לעשות זאת.
עירית אבוטבול: (קוראת פוסט) עד לא מזמן חשבתי שהשיר הזה מדבר על הילדים שנולדו לחורף 73', ילדים שנולדו אחרי המלחמה הנוראית הזאת.
עירית אבוטבול: לאחרונה, אני חושבת שלא רק – יש עוד ילדים שהשיר הזה מדבר עליהם, אלה שעוד לא נולדו אז בשנת 73, שאפילו לא תכננו להביא אותם לעולם אז.
עירית אבוטבול: אלו הילדים שנולדו ללוחמים שנפצעו במלחמה הארורה הזאת כמה שנים אחר כך, ולא ידעו שהם נולדים לאבות שהחיים שלהם נעצרו כשהיו בני 18 ויותר ושמאז הם יחיו לנצח את אוקטובר 73'.
עירית אבוטבול: יום הכיפורים של ילדי הלומי הקרב של מלחמת יום כיפור, אני מניחה שגם של מלחמות אחרות, הוא יום שונה.
עירית אבוטבול: הוא אף פעם לא יום של שקט רגוע אלא שקט שיש בתוכו הרבה רעש.
עירית אבוטבול: זה לא לדעת אף פעם באמת איך היום הזה התחיל ואיך הוא יסתיים.
עירית אבוטבול: גם אנחנו, הילדים של חורף 73', נולדנו בשנת 78', 81' ו-91'.
עירית אבוטבול: אנחנו נולדנו כמה שנים אחרי למדינה שלא בדיוק יודעת איך מתמודדים עם הלומי הקרב ולמה 47 שנים אחרי זה הם ממשיכים לחיות את הרגע הזה כל יום כל שנה.
עירית אבוטבול: אני לא מרבה לדבר על היותי בת להלום קרב.
עירית אבוטבול: לפעמים, זה חזק ממני, כמו בימים אלה.
רם בן ברק: קינלי, נכנסת רק כרגע, אבל אתה רוצה להגיד משהו?
משה טור פז: אני רק אומר באמת שבאתי לדיון הזה, כי, קודם כול, כחבר חוץ וביטחון, חשוב לי להיות כאן.
משה טור פז: לגבי המקום של בתי הלוחם, כמי שיש במשפחה שלו שני פצועים ממערכות ישראל, שגם משתמשים בשירותים האלה ברמה היומיומית – עד כמה הם חשובים, ועד כמה המחויבות שלנו.
משה טור פז: אני מלווה עכשיו את השינוי שעושה משרד הביטחון בהקשר הזה, וגם מלווה אותו בהצעת חוק.
משה טור פז: רק לומר שלא נרפה מהעניין הזה.
רם בן ברק: עוד מישהו רוצה להוסיף?
אייל בן שושן: אני עורך הדין אייל בן שושן, יועמ"ש הארגון.
אייל בן שושן: גם בדיונים הקודמים, גם בדיוני התקציב, דיברנו על זה שבעצם אין סעיף תקציבי נפרד לכל סוגיית ההטבות או הזכויות של נכי צה"ל, וגם במקרה שלנו – כל הסוגיה של מימון של בתי הלוחם.
אייל בן שושן: אנחנו פעם ראשונה שומעים שיש 50 מיליון בבסיס התקציב.
אייל בן שושן: אנחנו פעם ראשונה שומעים את זה.
אייל בן שושן: לא ידענו את זה, ואם זה לא היה נאמר פה – זה היה נכנס איפשהו לאיזה pool מאוד גדול שלא היינו יודעים עליו.
אייל בן שושן: הלכה למעשה, מה שנאמר פה היום הוא שמבחינת האוצר אין בעיה, הכסף כבר קיים בחוק וזו רק עבודה של משפטנים.
אייל בן שושן: לכן, אנחנו מבקשים, כמו שאדוני סיכם במסגרת הדיון האחרון, שהכסף הזה, במסגרת החלטה של הוועדה, ייקבע שהוא מיועד ספציפית לנושא הזה, וכך בכל מקרה בשנת התקציב הבאה זה יועבר במסגרת חקיקה שנעשית או במסגרת הגדלת התמיכות בהתאמה לשנת התקציב 2022.
רם בן ברק: זה השמן לפרק תהלים.
רות פרמינגר: סליחה, אדוני.
רות פרמינגר: בבקשה, אנחנו רוצים.
רות פרמינגר: אנחנו מארגון נפגעי - - -
רם בן ברק: סליחה.
רם בן ברק: שאלתי – לא ענו.
אייבי מוזס: אני אייבי מוזס, יושב-ראש ארגון נפגעי פעולות האיבה.
אייבי מוזס: יום ההוקרה – באמת מכירים בנו כי אנחנו הארגון היציג של מדינת ישרא, ויושב כאן גם איש האוצר.
אייבי מוזס: קודם כול, לנו אין תקציב, ואנחנו הוקמנו על-ידי ממשלה.
אייבי מוזס: שנית, אני רוצה להודות לחברי עידן, שהכניס את הפצועים שלנו אליו הביתה, שזה אומר לכל בתי הלוחם.
אייבי מוזס: באמת תודה מקרב הלב על כך שעשית מעשה – אני לא יודע איך להסביר את זה.
עידן קלימן: זו זכות גדולה לנו.
אייבי מוזס: זכות גדולה, ואני באמת מודה לך.
אייבי מוזס: לנו אין בית.
אייבי מוזס: אין לנו בית.
אייבי מוזס: אין לנו בית לוחם.
אייבי מוזס: בית הלוחם שלי זה עידן.
אייבי מוזס: כל מה שעידן אמר בסרטון – אתה יכול לקחת חלק מהסרטון וזה אנחנו.
אייבי מוזס: יש לנו פצועים, ילדים קטנים, ילד בן יום פצוע שקיבל רסיס ביום והוא חי עם הפציעה שלו.
אייבי מוזס: יש לנו כ-4,600 פצועים.
רם בן ברק: הפצועים של פעולות האיבה הם פצועים של הביטוח הלאומי?
אייבי מוזס: אכן כן.
קריאה: הם מוצמדים.
אייבי מוזס: הם מוצמדים לארגון נכי צה"ל.
עידן קלימן: הם מוצמדים לחוק, אבל הם מקבלים טיפול מביטוח לאומי ומימון מביטוח לאומי, ואייבי, שאני הולך איתו הרבה שנים אחורה, היה אצלי יחד עם האלוף (במיל') גדי שמני ובא אלי לבקש – זה גם לא ראוי, אתה-יודע, האירוע עצמו לא נעים – שאנחנו נכניס 250 נכים הקשים ביותר שלו.
עידן קלימן: אמרתי לו: לא, תביא את כולם, כי ארגון נכי צה"ל, קודם כול, מייצג את הערכים של צה"ל ושל המדינה ונכי צה"ל בבסיס שלהם הערכי והמוסרי, וזה מה שאנשים פה לא הבינו עד השנה, ולפני שאנחנו מבקשים אנחנו קודם כול נותנים.
עידן קלימן: אנחנו נמשיך לאמץ את הקבוצה הזאת, כל עוד אני וחבריי פה.
אייבי מוזס: אני באמת רוצה לפעול כמו עידן ולעזור לנכים שלי.
אייבי מוזס: אין לי את הכלים.
אייבי מוזס: אני לא יכול לעשות את זה.
אייבי מוזס: רבותי, אל תשכחו ש-90% מהנפגעים שלנו הם מהרמה סוציו-אקונומית הכי נמוכה שיכולה להיות.
אייבי מוזס: אין להם אבא ואין להם אימא.
אייבי מוזס: ביטוח לאומי צריך באמת לטפל בהם בקושי.
אייבי מוזס: אני מבין את הקושי הזה.
אייבי מוזס: כמו שדיברנו היום לגבי פוסט-טראומה, גם אצלנו יש הרבה אנשים עם פוסט-טראומה.
אייבי מוזס: אני עברתי את זה.
אייבי מוזס: אני ראיתי את אשתי נשרפת מול העיניים ברכב כשזרקו בקבוק תבערה, וראיתי שהבן שלי נפטר אחרי 90 יום.
אייבי מוזס: יש לי גם את הפוסט-טראומה.
אייבי מוזס: שוב, מבחוץ אנחנו נראים יפים, אבל בפנים הכול בוער.
אייבי מוזס: כמו שאמרתי, הפוסט-טראומה זה כמו הר געש, שמתפרץ בלי להודיע לאף אחד; הוא מתפרץ החוצה.
אייבי מוזס: לפעמים, הפוסט-טראומה הזה נשאר שנים על גבי שנים כמו הר געש שמתפרץ מדי פעם - פעם באלימות, ופעם ביותר שקט.
אייבי מוזס: צריך טיפול גם לנו.
אייבי מוזס: צריך טיפל גם לנו.
אייבי מוזס: אדוני ממשרד האוצר, עמוס, טפל בנו, בבקשה ממך.
אייבי מוזס: זה לקבל תקציב לארגון שלי.
אייבי מוזס: אנחנו לא אאוטסיידרים.
אייבי מוזס: אנחנו אנשים שנפצענו פה.
אייבי מוזס: מדינת ישראל מחויבת לדאוג לנו.
אייבי מוזס: בבקשה, תעלו את זה – אני לא יודע באיזו חקיקה – תקציב לארגון נפגעי פעולות איבה, כי אכן מגיע לנו.
אייבי מוזס: בעוד חודש יש לנו בר ובת מצווה ל-45 ילדים נכים יתומים – יש כאלה שהם יתומים משני הורים, שנפגעו בפעולות איבה – ועושים את זה בבית הנשיא.
אייבי מוזס: אין לנו תקציב לזה.
אייבי מוזס: אנחנו עושים יום כיף למשפחות ואת יום האישה – תקציב לזה.
אייבי מוזס: אנחנו חיים רק מ-30 שקל מ-4,000 נכים לכל השנה.
אייבי מוזס: אנחנו לא יודעים לעבוד כמו עידן ולהוציא יד.
אייבי מוזס: אני תמיד אמרתי: מדינה שפושטת יד לעולם לא תפשוט רגל.
אייבי מוזס: יש מספיק כסף גם לדאוג לנו.
אייבי מוזס: תודה רבה.
רם בן ברק: את סוגיית נפגעי הטרור, מה שהעלית עכשיו, נקיים על זה דיון בנפרד.
רותי פרמינגר: אוקיי.
רותי פרמינגר: אדוני, אנחנו נשמח.
רם בן ברק: אני מוכרח להגיד שהייתי בטוח שאתם חלק - - -
רותי פרמינגר: אני רק להגיד ולהוסיף שבעצם מי שקובע את הזכאות זה משרד הביטחון.
רותי פרמינגר: כלומר, נכי פעולות איבה, נפגעי פעולות איבה – הוא קובע את הזכאות.
רותי פרמינגר: לכן, יש לנו קשר ישיר אצלם.
רותי פרמינגר: כל התהליך של המימון ושל הטיפול זה באמצעות משרד הרווחה באמצעות הביטוח הלאומי.
רם בן ברק: אני אייחד לזה דיון נפרד יחד עם האוצר ויחד עם המשרדים הנוספים, ונראה איך אפשר לטפל בעניין הזה.
רותי פרמינגר: יופי.
רם בן ברק: הנה, מנהלת הוועדה רושמת את זה, וזה יהיה בקרוב.
רותי פרמינגר: תודה.
אבי סעידיאן: אדוני, ברשותך, אני רוצה להגיד כמה מילים.
אבי סעידיאן: אני אבי, אח של איציק סעידיאן.
אבי סעידיאן: קודם כול, אני מחזק את מה שעידן אמר ואייבי מוזס.
קריאה: לא שומעים.
אבי סעידיאן: קודם, אני רוצה לחזק את דברי עידן קלימן ואייבי מוזס.
אבי סעידיאן: מה שהם עושים זה עבודת קודש.
אבי סעידיאן: בזכות הארגון הזה גם אחי עוד איכשהו הצליח להשתקם, ואיכשהו הוא הצליח לצאת מהפוסט-טראומה הזאת.
אבי סעידיאן: אני מלווה אותו כבר שבעה חודשים יום-יום, והייתי איתו שבע שנים כל יום בוועדות.
אבי סעידיאן: אני לא יודע שזה לא קשור פה למקום, אבל אני רוצה גם לדבר על הוועדות במשרד הביטחון, מה עושים שם לחיילים, מה אחי עבר בוועדות האלה ומה הביא אותו לסף ייאוש.
אבי סעידיאן: האנשים שם צריכים לשנות את הגישה שלהם.
אבי סעידיאן: מה שהם אומרים שם זה פשוט מוות, ואני לא מדבר רק בשם איציק סעידיאן – אני מדבר בשם כולם.
אבי סעידיאן: זהו.
אבי סעידיאן: אני מקווה שהדברים האלה ישתנו.
אבי סעידיאן: אני קצת בלחץ ולא רגיל למקומות האלה.
עידן קלימן: רק שתדע שבוועדת העבודה והרווחה דיברו על זה באופן רחב מאוד.
עידן קלימן: אני מקווה שמשרד האוצר באמת יתקצב.
רם בן ברק: גם נעשה שינוי גדול מאוד בעקבות האירוע של אחיך, שאנחנו מאחלים לו מפה בריאות.
רם בן ברק: הוא עשה שינוי גדול במשרד הביטחון ובוועדות.
רם בן ברק: אנחנו בתחילתו של תהליך, אבל אנחנו בהחלט דנים בזה.
רם בן ברק: אדוני הרב, אתה רוצה להקריא פרק תהלים.
רם בן ברק: יש פה את הרב פרוש.
רם בן ברק: אומנם הוא הלך, אבל אם אני לא אתן לך את זה – אני נכנס איתו לחשבון שלא ייגמר.
הרב מנחם קוטנר: אקרא פרק קצר מתהלים לרפואת כל מצויני צה"ל, כמו שאמרנו, ונפגעי פעולות האיבה.
אופיר סופר: תדגיש שזה גם י"ט בכסלו ולמה אתה אומר "מצויני צה"ל".
הרב מנחם קוטנר: יפה.
הרב מנחם קוטנר: היום ראש השנה לחסידות, י"ט בכסלו – יום מיוחד.
הרב מנחם קוטנר: (קורא תהלים פרק קכ"א) "שיר למעלות, אשא איני אל ההרים מאין יבוא עזרי.
הרב מנחם קוטנר: עזרי מעם ה' עשה שמיים וארץ.
הרב מנחם קוטנר: אל יתן למוט רגלך אל ינום שמריך.
הרב מנחם קוטנר: הנה לא ינום ולא יישן שומר ישראל.
הרב מנחם קוטנר: ה' שמריך ה' צלך על יד ימינך.
הרב מנחם קוטנר: יומם השמש לא יככה וירח בלילה.
הרב מנחם קוטנר: ה' ישמרך מכל רע ישמר את נפשך.
הרב מנחם קוטנר: ה' ישמר צאת ובואך מעתה ועד עולם".
קריאות: אמן.
אייבי מוזס: אמן.
אייבי מוזס: חזק וברוך.
הרב מנחם קוטנר: קיבלתי טלפון מאשתו של הפצוע הקשה מהעיר העתיקה.
הרב מנחם קוטנר: הוא התחיל בלילה לגלות סימני התעוררות.
הרב מנחם קוטנר: היא ביקשה ממני שאבוא לטיפול נמרץ להניח לו תפילין.
הרב מנחם קוטנר: אז אלה גם בשורות טובות.
קריאה: רק אל תפגע לו באינפוזיה.
הרב מנחם קוטנר: יש לי תפילין מאוד קטנות במיוחד למקרים כאלה.
רם בן ברק: תודה רבה לכל מי שהגיע, ואתם, כמובן, מוזמנים לכאן להגיע לאירוע המרכזי.
רם בן ברק: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.
רם בן ברק: אני לא רוצה עכשיו להתחיל לדבר במליצות ובמילים, כי אין אפשרות להחזיר את החוב הענק שאנחנו חייבים לפצועי צה"ל.
רם בן ברק: האפשרות היחידה שלנו היא באמת לדאוג שאחרי הפציעה העצומה שהם עברו לפחות שהם יוכלו לנהל חיים נורמליים ולחזור לשפיות ולנורמליות כמה שיותר מהר.
רם בן ברק: בזה לבתי הלוחם יש תפקיד מרכזי מאוד, וצריך לראות איך מרחיבים כך שיותר פצועים ייהנו ויוכלו ליהנות מהשירותים, גם אלה שגרים בפריפריה הרחוקה.
רם בן ברק: צריך לראות איך לעשות את זה.
רם בן ברק: בסוגיית נפגעי הטרור אני אדון בנפרד.
רם בן ברק: עידן, מאוד התרגשתי לשמוע שלקחתם אותם אליכם.
רם בן ברק: זה באמת מעשה ראוי מאוד, שבאמת משקף את הערכים שלכם.
רם בן ברק: אני מאוד שמח על זה.
רם בן ברק: אני הולך להגיש הצעת חוק שתקבע את המימון של בתי הלוחם בחוק –בתקצוב של 70% מהתקציב שלכם.
רם בן ברק: אני מאוד שמח – אני שומע – על זה שמשרד הביטחון הולך איתי.
רם בן ברק: אני גם מבין שהכסף הזה כבר קיים, זאת אומרת זה רק לעשות את הוודאות הזאת.
רם בן ברק: את הצעת החוק הזאת כבר כתבתי, והיא מונחת פה לפניי.
רם בן ברק: אני אחתים את חברי הכנסת שנמצאים פה, אם הם ירצו להצטרף להצעת החוק הזאת, ואנחנו נריץ אותה בזמן הקרוב, כדי שאתם תוכלו להמשיך לנהל את העסק שלכם, לפתח אותו, להביא יותר פצועים.
רם בן ברק: אתם עושים בשבילנו, האזרחים שלא נפצעו, שירות אדיר בזה שאתם עוזרים לאלה שנתנו.
רם בן ברק: אני מודה לכם על זה מאוד מאוד.
עידן קלימן: אנחנו מתרגשים ומודים לך מאוד.
אייבי מוזס: אדוני, תכניס גם את ההצעה שלנו לגבי תקציב בחוק?
עידן קלימן: זה חוק נפרד.
אייבי מוזס: כן, חוק נפרד כמובן.
רם בן ברק: זה יהיה חוק נפרד.
רם בן ברק: אנחנו נעשה דיון, ונראה איך אפשר ביחד עם האוצר לסייע לנפגעי פעולות האיבה שעלו באוטובוס כדי לנסוע לעבודה וקרה להם אסון בדרך וחייהם השתנו.
רם בן ברק: אנחנו צריכים לראות איך תומכים אותם לאורך התהליך הזה של השיקום, כמו שאנחנו תומכים את פצועי צה"ל.
רם בן ברק: בסוף, זה חלק מאותה מלחמה אלא שהם נפגעו בעורף ולא בחזית.
רם בן ברק: אני באמת מודה לכולכם.
רם בן ברק: צוהריים טובים, לפי המספר הרב של הנוכחים ניתן לראות שהדיון הזה מעניין וחשוב אז אני מאוד שמח על כך.
רם בן ברק: לפני שנתחיל אגיד, שלפי סעיף 120ב(2), הדיון פתוח ואינו חסוי.
רם בן ברק: הדיון היום בנושא: היערכות הגופים הביטחוניים לשינויי האקלים.
רם בן ברק: משבר האקלים, אנחנו בעצם נמצאים כבר בתוכו אבל הוא ילך וייעשה הרבה יותר גרוע, בוודאי אם לא ייעשו המהלכים שצריך לעשות על מנת להאט את הקצב.
רם בן ברק: אבל גם אם ייעשו כל המאמצים ויקבלו את כל ההמלצות, כנראה שלא נימנע מתופעות שנחווה בעתיד הקרוב והרחוק בעניין משבר האקלים.
רם בן ברק: חלק מהתופעות אנחנו רואים כבר היום: שריפות ענק בכל העולם, שיטפונות, גם כאן בארץ, רק לא מזמן, לפני כשנתיים-שלוש ראינו שלושה מטוסי F16 צוללים בתוך המים.
רם בן ברק: לא מזמן הייתה לנו כאן שריפה מאוד גדולה, אתמול היו שריפות.
רם בן ברק: כלומר, אנחנו יכולים למצוא את עצמנו במצב של טמפרטורות מסוימות, התחמושת שאנחנו שומרים אותה ליום קרב, יצטרכו לשמור ולאפסן אותה בקירור כי החום יעלה לרמות כאלה שאולי נפגע במלאים שלנו.
רם בן ברק: אני לא יודע אם בשעות מסוימת נוכל לגעת במתכת של הטנק, אם היא תגיע לטמפרטורות גבוהות.
רם בן ברק: זאת אומרת, כמעט בכל אספקט שאנחנו מדברים עליו, אנחנו רואים שמשבר האקלים הוא משהו שאנחנו צריכים להתכונן אליו, לבנות יכולות איך לעמוד לצדו.
רם בן ברק: אני מזכיר שהדיון היום הוא לא איך מונעים אותו או איך מאטים את הקצב, אלה דיונים אחרים, זה לא דיון לוועדה הזאת.
רם בן ברק: בוועדה הזאת אנחנו אומרים, בהינתן המצב היום, איך אנחנו נערכים לחברה שמשבר האקלים הזה מלווה אותה?
רם בן ברק: ביולי 2018 הייתה החלטת ממשלה שקבעה להקים מינהלת במשרד האקלים, לפני תקופה מסוימת החליטו שזה יעבור למל"ל.
רם בן ברק: גם בעניין הזה אני רוצה התייחסות.
רם בן ברק: בסופו של דיון אבקש לדעת, האם במדינת ישראל יש גוף שרואה את התמונה הכוללת ומתכלל את כל הגורמים, כל אחד בתחומו?
רם בן ברק: אנחנו מתחילים בדיון, זה דיון ארוך, יש הרבה מאוד דוברים, אני מבקש מאוד לקצר על מנת שנוכל לשמוע את כולם.