GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רם בן ברק: כי אני בתור ראש ועדה יכול לעשות מה שאני רוצה, לא מה שאתה רוצה.
רם בן ברק: כן, בבקשה, גלית.
ישראל אייכלר: - - -
מוריס הירש: אם הייתם משנים את רמות הענישה - - -
רם בן ברק: סליחה, רבותיי.
ישראל אייכלר: - - - מהרגע הראשון.
רם בן ברק: אני מנהל את הדיון הזה.
רם בן ברק: אני אמרתי לדבר קצר.
רם בן ברק: ברגע שהבנתי את הנקודה, היא עברה.
רם בן ברק: הוא העביר אותה היטב.
רם בן ברק: היא הובנה.
רם בן ברק: עוברים לדובר הבא.
רם בן ברק: יש כאן עשרה אנשים שצריכים לדבר והזמן ייגמר.
רם בן ברק: לא נשמע עכשיו הרצאות.
איתמר בן גביר: אבל אולי שהוועדה - - -
רם בן ברק: אבל אני מחליט, בן גביר.
איתמר בן גביר: רגע.
איתמר בן גביר: אני מציע.
איתמר בן גביר: אתה מחליט.
איתמר בן גביר: מישהו אמר לך שאתה לא מחליט?
רם בן ברק: אבל אני מחליט.
רם בן ברק: גלית עכשיו מדברת.
איתמר בן גביר: אולי שהוועדה תבדוק את הנושא הזה.
רם בן ברק: אבל גלית עכשיו.
רם בן ברק: תור של גלית עכשיו.
איתמר בן גביר: מצוין.
גלית דיסטל אטבריאן: טוב.
גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו מדברים פה על אלימות כלפי יהודים שהם תושבי יהודה ושומרון.
גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לקחת את הדיון הזה למקום מאוד נקודתי, וזה האלימות שנשים שחיות ביהודה ושומרון חוות כל הזמן.
גלית דיסטל אטבריאן: הן מציפות את הפייסבוק בעדויות, הן מציפות את הרשת בעדויות.
גלית דיסטל אטבריאן: הן פונות לעיתונים בעדויות.
גלית דיסטל אטבריאן: הן אפילו יצרו לעצמן קבוצת תמיכה כי אף אחד לא מהדהד אותן.
גלית דיסטל אטבריאן: ואני רוצה להשתמש בזמן היקר הזה כדי שפשוט תקשיבו למה שקורה לנשים.
גלית דיסטל אטבריאן: אני אספתי פה עדויות של נשים מגיל 15 עד גיל 50.
גלית דיסטל אטבריאן: מדובר בנשים שנוסעות בקווים שמובילים מכיוון אריאל לתוך פתח תקווה או לתוך גוש דן.
גלית דיסטל אטבריאן: נשים שעובדות בתוך גוש דן.
גלית דיסטל אטבריאן: נשים שזקוקות לתחבורה הציבורית מדי יום.
גלית דיסטל אטבריאן: אני פשוט אקריא לכם חלק מהעדויות, כי הגיע הזמן שמישהו ישמיע את קולן.
גלית דיסטל אטבריאן: כותבת א': "במהלך נסיעה על כביש גהה, בזמן העמידה בפקקי תנועה, הרגשתי שמישהו נוגע בירך שלי בצד ימין.
גלית דיסטל אטבריאן: הסתכלתי על הגבר שישב לידי והוא הרחיק את ידו מייד.
גלית דיסטל אטבריאן: לאחר כמה דקות הוא עשה הזאת שוב, כשהוא מלטף עם ידו את ישבני.
גלית דיסטל אטבריאן: כעסתי, זעמתי וצעקתי עליו שיפסיק לגעת בי.
גלית דיסטל אטבריאן: הוא התחיל לצעוק ואני התעצבנתי יותר.
גלית דיסטל אטבריאן: הוא ניסה שוב.
גלית דיסטל אטבריאן: נתתי לו סטירה תוך כדי שאני צועקת לנהג שמטרידים אותי ושיעצור את האוטובוס.
גלית דיסטל אטבריאן: קמה מהומת אלוהים וכל הגברים החלו לצעוק לנהג לא לעצור כי הם רוצים להגיע הביתה.
גלית דיסטל אטבריאן: רוב הדיבור באוטובוס היה בערבית כי גם הנהג היה ערבי ישראלי.
גלית דיסטל אטבריאן: לא הבנתי מילה, אבל בשלב הזה כל כך פחדתי שנצמדתי ככל שיכולתי לדלת האחורית ולחצתי על לחצן עצור.
גלית דיסטל אטבריאן: במחלף מורשה ניסיתי לתפוס טרמפ.
גלית דיסטל אטבריאן: ירדתי מהאוטובוס וניסיתי לתפוס טרמפ בלילה במשך שעה עד שהגיע קו נוסף שעליו עליתי בכל זאת כי לא הייתה לי דרך להגיע הביתה.
גלית דיסטל אטבריאן: אבל הקפדתי לעמוד ליד הנהג".
רם בן ברק: היא התלוננה, דרך אגב?
גלית דיסטל אטבריאן: הן כולן מגישות תלונות, הן כולן מנסות בכל דרך אפשרית - - -
איתמר בן גביר: זו תופעה.
איתמר בן גביר: תופעה מוכרת.
אורית סטרוק: זו תופעה רחבה מאוד.
אורית סטרוק: במיוחד - - -
גלית דיסטל אטבריאן: שנייה, שנייה.
גלית דיסטל אטבריאן: תנו לי לסיים.
גלית דיסטל אטבריאן: אני מבקשת לתת לי לסיים.
איתמר בן גביר: זה חשוב מדי וזה מושתק מדי.
איתמר בן גביר: הן מדווחות על זה שהאוטובוסים צפופים עד כדי כך שגם במדרגות של האוטובוס יושבים גברים ערבים.
איתמר בן גביר: הן מדווחות על זה שבכל אוטובוס יש בדרך כלל בחורה אחת או שתיים, וכל השאר, אני יודעת על 50, לפעמים 60 גברים צפופים ביחד איתן.
איתמר בן גביר: הן מדברות על זה שבמדינת ישראל אזרחיות ישראליות נכון לעכשיו לא יכולות להשתמש בתחבורה הציבורית.
איתמר בן גביר: אני ממשיכה עם עוד עדות, כי זה חשוב מדי.
איתמר בן גביר: הבחורה הזו היא צעירה מאוד.
איתמר בן גביר: "עליתי על קו 86 מתחנת סגולה בפתח תקווה.
איתמר בן גביר: זה היה לפני שנה.
איתמר בן גביר: האוטובוס היה מלא והתיישבתי ליד גבר כשאני ממש על הקצה, על קצה המושב, מנסה להתרחק ממנו ככל שאני יכולה.
איתמר בן גביר: הוא דיבר איתי ואז התחיל לגעת בי.
איתמר בן גביר: עניתי שאני לא מעוניינת שהוא יגע בי.
איתמר בן גביר: זה לא עזר לי".
איתמר בן גביר: עדות נוספת: "גבר ישב לידי ואמר לי: את מאוד יפה; אני אעשה אותך מלכה; אני אבנה לך בית; בואי איתי.
איתמר בן גביר: סירבתי בנימוס וקמת לאפשר לו לעבור.
איתמר בן גביר: אבל בכך לא הסתיים העניין.
איתמר בן גביר: כשהוא עבר הוא תפס לי את ידי בכוח וניסה למשוך אותי למטה" - - -
רם בן ברק: גלית, באיזו חברה מדובר?
איתמר בן גביר: אפיקים.
איתמר בן גביר: במיוחד אפיקים.
גלית דיסטל אטבריאן: אני יכולה לתת את קווי האוטובוסים.
גלית דיסטל אטבריאן: כולן מפרטות לי.
גלית דיסטל אטבריאן: הסיפור הזה קרה בקו 186.
גלית דיסטל אטבריאן: "כשהוא עבר, הוא תפס את ידי בכוח וניסה למשוך אותי למטה.
גלית דיסטל אטבריאן: שחררתי את עצמי" - -
רם בן ברק: גלית.
גלית דיסטל אטבריאן: - -"מאחיזה שלו והלכתי לכיוון הנהג להגיד לו מה קרה.
גלית דיסטל אטבריאן: הנהג שאלתי אותי אם אני רוצה שהוא יקרא, אבל האיש כבר נעלם".
גלית דיסטל אטבריאן: זאת ילדה בת 17.
גלית דיסטל אטבריאן: עדות נוספת, בחורה בת 22.
רם בן ברק: גלית, הבנו את הנקודה.
גלית דיסטל אטבריאן: אני חושבת שסוף סוף - - -
רם בן ברק: ואני חושב שזה מאוד חמור.
גלית דיסטל אטבריאן: רם, רם.
רם בן ברק: אני גם מתכוון לטפל בזה ספציפית.
גלית דיסטל אטבריאן: העדות האלה כבר שנים נאמרות.
רם בן ברק: אבל לא נתחיל - - -
גלית דיסטל אטבריאן: אז אני רק רוצה לסכם, אם יותר לי.
גלית דיסטל אטבריאן: העדויות האלה נאמרות כבר שנים.
גלית דיסטל אטבריאן: ומניסיוני אני חייבת לומר שבמדינת ישראל, נכון להיום, תחת התקינות הפוליטית, זהות התוקף חשובה באופן קריטי למה יקרה לנתקפת.
גלית דיסטל אטבריאן: אם התוקף הוא מסתנן לא חוקי שנמצא בדרום תל אביב או אם התוקף הוא ערבי, הסיכוי של הנתקפת לקבל איזושהי אוזן קשבת שואף לאפס.
גלית דיסטל אטבריאן: הבנות האלה פנו לשרת התחבורה מרב מיכאלי, פנו אליה בתחינה: תעזרי לנו.
גלית דיסטל אטבריאן: היא אמרה שתבדוק בקפידה את העניין.
רם בן ברק: אני מתאר לעצמי, מאחר שזה כבר שנים ככה, שהן פנו גם לשרת התחבורה מירי רגב.
גלית דיסטל אטבריאן: נכון.
גלית דיסטל אטבריאן: אז הוחלט להקדיש תקציבים יפים מאוד לכבישים מיהודה ושומרון לתוך ישראל כדי שיהיו להם מעברים נפרדים או לפחות מרווח במעברים.
רם בן ברק: צריך אוטובוס נפרד, לא מעברים.
גלית דיסטל אטבריאן: מה שמרב מיכאלי הפמיניסטית רוצה לעשות הוא לקצץ בדיוק את זה.
רם בן ברק: צריך אוטובוסים.
גלית דיסטל אטבריאן: זאת אומרת, היא פועלת באופן ברור חזיתית נגד האג'נדה הפמיניסטית שהיא מטיפה לה.
גלית דיסטל אטבריאן: מדוע?
גלית דיסטל אטבריאן: מכיוון שהבנות הלא נכונות הותקפו, והגברים הנכונים התקיפו.
אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש.
עמיחי שיקלי: אפשר להפנות שאלה אחת?
אורית סטרוק: אני צריכה ללכת.
אורית סטרוק: אני רוצה להגיד שני דברים, בבקשה, ברשותך.
רם בן ברק: זה על חשבון אחרים שלא ידברו.
רם בן ברק: ואת דיברת כבר.
אורית סטרוק: ממש 30 שניות.
אורית סטרוק: אני מבקשת מאוד שיהיה דיון המשך עם המשטרה ועם התביעה הצבאית.
אורית סטרוק: נקודה ראשונה.
אורית סטרוק: הנקודה השנייה, מה שגלית אמרה חשוב מאוד.
אורית סטרוק: כולנו מכירים את זה.
אורית סטרוק: זו בעיה כאובה והיא צריכה להיות מטופלת.
אורית סטרוק: ואם אתה מוכן להרים את זה סוף סוף ולסגור את האירוע, זה אירוע שיכול להיסגר על ידי הצבא ברגע.
אורית סטרוק: ברגע.
אורית סטרוק: ואני אסביר לך אחר כך בנפרד איך.
עמיחי שיקלי: אני מבקש להפנות שאלה לצבא.
עמיחי שיקלי: אפשר להפנות שאלות שאלה?
עמיחי שיקלי: שלום לירון.
רם בן ברק: אתה צריך לשאול אותי, לא אותם.
עמיחי שיקלי: מה זה?
רם בן ברק: אותי אתה צריך לשאול, לא אותם.
עמיחי שיקלי: מה, צריך - - -
רם בן ברק: אתה צריך לשאול אותי אם אתה רוצה לשאול אותם שאלה.
עמיחי שיקלי: אני שואל אותך אם אפשרות להפנות שאלה לצבא.
איתמר בן גביר: אתה קשוח.
עמיחי שיקלי: אז שלום לירון.
נירה שפק: רם, מלך הקשוחים.
נירה שפק: מה זה?
עמיחי שיקלי: ישנם שני אירועים שמוכרים לנו.
עמיחי שיקלי: מקרה אחד זה לוחם דובדבן רונן לוברסקי שנהרג מפגיעת אבן ב-26 במאי 2018.
עמיחי שיקלי: מקרה שני, עמית בן יגאל, סיירת גולני, ב-12 במאי 2020.
עמיחי שיקלי: בנוסף לאירועים האלה אנחנו רואים ביו"ש שיש טרנד של מה שנקרא לרגום באבנים רכבי צה"ל.
עמיחי שיקלי: זו לא איזו תופעה שלא מוכרת.
עמיחי שיקלי: והשאלה שלי פשוטה: האם מבחינת צה"ל יידויי אבנים נתפסים כמעשה קונדס או כאירוע מסכן חיים?
עמיחי שיקלי: ומה הן הוראות הפתיחה באש המדויקות ביו"ש לכוח שרוגמים אותו באבנים?
ירון פינקלמן: שני הלוחמים הללו, זכרם לברכה, נפלו במאמץ מבצעי סיכולי בתוך שטח אורבני בפעילות נגד הטרור.
ירון פינקלמן: אלה סוג הפעולות שתיארתי, היושב-ראש, קודם לכן.
ירון פינקלמן: הצבא רואה בהשלכת אבן מעשה טרור, לא מעשה קונדס.
ירון פינקלמן: ואיפה שיש סיטואציה שדורשת הפעלת כוח, אנחנו מפעילים כוח.
ירון פינקלמן: מטבע הדברים, היות שהישיבה הזו היא ישיבה פתוחה, אני לא אפרט את הוראות הפתיחה באש שלנו.
ירון פינקלמן: אני רק אומר שהן מאפשרות את ההתמודדות עם הסיטואציה המבצעית שתיארת עד כדי פגיעה במי שכמובן משליך אבן או סלע ומסכן חיים של לוחמים וכמובן של אזרחים.
איתמר בן גביר: זה, אגב, לא מה שהחיילים מבינים.
איתמר בן גביר: אבל אנחנו באמת זו ישיבה פתוחה מדי כדי לדבר על הנושא הזה.
איתמר בן גביר: תדע לך שיש המון תלונות של חיילים שלא מבינים את ההוראות הללו.
רם בן ברק: אתה יכול לפרט לנו את מרכיבי הביטחון הפרוסים בשטח?
ירון פינקלמן: בפורום הזה, אני אומר שאנחנו מסתכלים על כלל מרכיבי הביטחון גם בצירים, כפי שאמרתי קודם לכן, וגם ביישובים עצמם.
ירון פינקלמן: חלק מהמרכיבים קשורים ליכולת האיסוף, קרי מצלמות, מכ"מים, בלונים ואמצעים אחרים שאני לא אפרט אותם; וחלק עם תשתית פיזית: צירים, גדרות, עמדות ביטחון, תאורה ואמצעים נוספים.
ירון פינקלמן: ועל הדבר הזה מתבצעת הערכת מצב שוטפת ותכנון משותף כדי לתעדף איזה מרכיב ביטחון הולך לאיזה מרכיב התיישבות וגם כדי לתחזק את זה, ולתחזק את זה לאורך שנים, כי זה מאמץ שלא שמת אותו פעם אחת והוא מסתיים.
ירון פינקלמן: צריך לתחזק אותו לאורך שנים רבות.
ירון פינקלמן: יש תכנונים נוספים, כפי שהוזכרו פה, אבל זה לפעמים אחרות.
שלמה ועקנין: במילים אחרות, ברשותך, 20 מיליון לשנה, כשהפער הוא 500 מיליון.
רם בן ברק: מי דיבר?
שלמה ועקנין: זה אני דיברתי.
רם בן ברק: אה.
שלמה ועקנין: כדי להמחיש ופשוט להסתכל קדימה מתי מתחילים את הפער.
רם בן ברק: אם הייתה החלטה של 500 מיליון שקלים שלא בוצעה, הוועדה תבדוק את זה ותדאג שזה יקרה בלי שום קשר.
שלמה ועקנין: מאה אחוז.
רם בן ברק: יש מישהו שרוצה להוסיף?
רם בן ברק: תציג את עצמך ושזה יהיה קצר וענייני, ולא נאום.
רם בן ברק: כי אחרת, אני צריך להפסיק אותך.
רם בן ברק: ואז יתחילו עליי ביקורות.
רם בן ברק: ואני מאוד לא מעוניין בביקורת.
עמית ברק: תודה רבה.
עמית ברק: שמי עמית ברק מפרויקט DMU.
עמית ברק: אנחנו מתעדים בשטחי היו"ש וירושלים פעילות של אנרכיסטים זרים של ארגונים בין-לאומיים שפועלים פה באופן בלתי חוקי.
עמית ברק: בהמשך לדברים של דוד שדיבר על האנרכיסטים הישראלים, זה עלה גם בדיון ב-12 באוקטובר, הצלע השלישית במשולש הזה של פורעים ערבים ואנרכיסטים ישראלים היא הארגונים הבין-לאומיים, האנרכיסטים הזרים.
עמית ברק: הם מגיעים לפה, נכנסים לפה לרוב על אשרת תייר לשלושה חודשים.
עמית ברק: הכניסה שלהם היא הפרה של חוק הכניסה לישראל, מכיוון שהם באים למטרות של הפרות חוק ולמטרות של התפרעויות והשתתפות בהפרות הסדר.
עמית ברק: חלקם גם שוהים פה באופן לא בלתי חוקי אחרי שנגמרת להם אשרת התייר.
עמית ברק: הם פועלים בשטח.
עמית ברק: מפריעים לשוטרים, מפריעים לפעילות צה"ל.
עמית ברק: הם עוסקים גם בעבירות ריגול.
עמית ברק: הם מתעדים פעילות צה"ל, הם מתעדים מעצרים, הם מתעדים אימונים של צה"ל בבקעת הירדן.
עמית ברק: סופרים את הכלים.
עמית ברק: הם תומכים בטרור.
עמית ברק: יש לנו עדויות של העברות כספים, של ביקורים של משפחות מחבלים.
עמית ברק: הם משתמשים לפעמים – הארגונים האלו הם לא ארגונים שמורשים על ידי מדינת ישראל לפעול.
עמית ברק: אז לפעמים הם נכנסים לפה על ידי שימוש בוויזות של ארגונים מאושרים, לפעמים על ידי שימוש בדרכונים כפולים.
עמית ברק: יש כמה נקודות ביו"ש, בית ספר באלמיניה בגוש עציון, בחירבת אדיר בדרך לתקוע, בין לובן לסווייה, על ציר 60, שיש שם יידויי אבנים, שיש שם פעילים של אחד הארגונים, ארגון EAPPI שכשהם נמצאים בארץ הם עובדים שם.
עמית ברק: והם מגבים את יידויי אבנים.
עמית ברק: ברגע שצה"ל מגיב ליידויי אבנים הם מתעדים את צה"ל ואז הם משתמשים בזה כחומר תעמולה נגד ישראל.
עמית ברק: רק לפני כמה ימים שר הביטחון הכריז על שישה ארגונים פלסטינים שמכנים את עצמם כארגוני זכויות אדם.
עמית ברק: הוא הכריז עליהם כארגוני טרור.
עמית ברק: יש קשרים הדוקים בין אותם ארגונים בין-לאומיים זרים בלתי מורשים לפעול בישראל לבין אותם ארגוני טרור ששר הביטחון הכריז עליהם.
עמית ברק: משפט אחרון.
עמית ברק: אני מסיים.
עמית ברק: הארגונים האלו פועלים בכל היו"ש.
עמית ברק: בתקופה האחרונה מרכזים מאמץ בהר-חברון שאנחנו מכירים ובבקעת הירדן.
נירה שפק: אנחנו בעצם בדיון שני כבר שיש בנושא.
נירה שפק: ב-12 באוקטובר עשינו דיון נוסף על ההתרחשות.
רם בן ברק: זה אותו דיון.
נירה שפק: כן, כן.
נירה שפק: וצפוי לנו עוד.
נירה שפק: וכולנו מקבלים סרטונים, אני חייבת להגיד, סרטונים של פגיעה משני הצדדים.
נירה שפק: ואני רוצה לומר משהו.
נירה שפק: אני מחזקת את מה שאנחנו באים ואומרים כל הזמן.
נירה שפק: השיח פה היום בדיון הזה זה לא שיח פוליטי – ניר יצא – של ימין ושמאל.
נירה שפק: אנחנו מדברים על עקרונות מהותיים של נגד אלימות, של ביטחון.
נירה שפק: ירון, לא ענית לנו על תחושת הביטחון.
דוד אלחייני: תחושת הביטחון היא סובייקטיבי.
נירה שפק: אבל היא עדיין נמדדת.
רם בן ברק: גם לדעתי יש שוני גדול בין מי שגר בבקעת הירדן לבין מי שגר בחברון.
נירה שפק: לבין מי שגר בחברון למי שגר בעוטף עזה ולמי שגר בכל מקום אחר.
שמחה רוטמן: למי שגר בלוד.
איתמר בן גביר: לוד זה הקו החזק.
נירה שפק: ואני רוצה לציין שאני נגד אלימות מכל צד.
נירה שפק: התמונות של ההרס והאלימות לא מקובלות.
נירה שפק: אנחנו רק קיבלנו, והעברתי לך גם תמונות שקיבלתי של פגיעה בשטחים חקלאיים.
נירה שפק: אנחנו מקבלים מכל הכיוונים, ואני מגנה את זה גם כחברת קיבוץ וגם כאזרחית מדינת ישראל.
נירה שפק: לא מקובל עליי שיש פגיעה בדברים בסיסים כמו חקלאות.
נירה שפק: יש לנו, לכולנו, גם אחריות בשיח.
נירה שפק: השיח הוא שיח מתלהם של כולם.
נירה שפק: אנחנו רואים את זה מהתקשורת, הצהוב הולך, מהמנהיגות המקומית, וגם בדוברות והסברה של הצבא.
נירה שפק: והתייחסת לכל המאמצים, ירון, ולא התייחסת למאמץ הזה שבעיניי הוא מאוד משפיע גם על ההרתעה.
נירה שפק: ולא התייחסת לזה כשתיארת את מאמץ המודיעיני, את המאמץ המבצעי.
נירה שפק: אני אשמח שתרחיב.
נירה שפק: לפי המצע, התבקשתם להציג מוקדי חיכוך ומרכיבי ביטחון, ואני יודעת שלא את כל מרכיבי הביטחון אתה יכול, אבל אני אשמח להתייחסות אם אתה חושב שיש כאן נקודת איזון שאתה רוצה שאנחנו נדבר עליה בוועדת החוץ והביטחון ולא פה.
נירה שפק: כי אם האמירה שלי במרכיבי הביטחון, שאנחנו כולנו ידעים מה זה מרכיבי ביטחון, האם המצב הוא מספק או אנחנו עכשיו בדיונים על מהויות לקראת תקציב 2022–2023, ואני רוצה לדעת מה ההתייחסות שלך לזה.
נירה שפק: ועוד הפעם, המשוואה שלא משתלמת לכל הצדדים, מבחינה הסברתית, אני אומרת שזה בכל הרמות, לא בא לידי ביטוי.
נירה שפק: לא בא לידי ביטוי, ויש לנו הרבה עבודה לעשות בנושא הסברתי.
רם בן ברק: אתה רוצה להתייחס, ירון?
ירון פינקלמן: אני כאמור התייחסתי רק לאבנים הגדולות במעשה הביטחוני שמוכר לך.
ירון פינקלמן: ואמרתי שזה מבוסס קודם כול על מודיעין, אחרי זה על מאמץ הגנתי, מאמץ תשתיתי ומאמת התקפי גדול.
ירון פינקלמן: אגב, אני אומר פה, יושב-ראש הוועדה, טובות היחידות של צה"ל, המשטרה ושירות הביטחון הכללי פועלות במאמץ הסיכולי הזה - -
נירה שפק: ברור.
ירון פינקלמן: - - יום-יום, שעה-שעה בדרכים מגוונות, מוכרות יותר ומוכרות פחות.
ירון פינקלמן: ורק לעיתים זה מבליח ונחשף, טוב שכך.
ירון פינקלמן: מושקע בזה מאמץ מבצעי גדול.
נירה שפק: מאמץ הסברתי לא התייחסת.
נירה שפק: זה לא בהתייחסות?
ירון פינקלמן: אני אומר, יש מאמץ הסברתי שתומך בכל העניין הזה.
ירון פינקלמן: גם הוא מורכב מהרבה רבדים, ואנחנו מסתכלים.
ירון פינקלמן: וכן, גם תחושת הביטחון בוודאי שהיא חשובה לנו.
ירון פינקלמן: היא חלק מהפרמטרים של ביטחון.
ירון פינקלמן: והסברתי קודם לכן איך אנחנו גם משתדלים למדוד את זה כמיטב יכולתנו למול הישגים מבצעיים שהם הישגים מבצעיים קונקרטיים שניתן לבחון אותם, ופה אנחנו רואים שיפור.
ירון פינקלמן: האם זה 100%?
ירון פינקלמן: כפי שאמרתי קודם, התשובה היא לא.
ירון פינקלמן: אנחנו מתאמצים שזה יקרה יותר.
ירון פינקלמן: באשר למרכיבי הביטחון, פירטתי את עיקריהם.
ירון פינקלמן: יש לנו תוכניות איך להמשיך.
ירון פינקלמן: וכמו כל דבר, צריך להסתכל על כלל האתגרים המבצעיים, על כלל האתגרים הביטחוניים, כדי לדעת איך לתעדף את זה נכון.
ירון פינקלמן: זה נעשה בכל שנת עבודה וזה גם ייעשה לקראת שנת העבודה הזו.
נירה שפק: רם, אני ממליצה שנעשה דיון על מרכיבי ביטחון.
רם בן ברק: בוועדת המשנה ליהודה ושומרון.
נירה שפק: בוועדה, כן.
רם בן ברק: עוד מישהו רוצה להגיב?
שליו פימה: כן, כן.
שליו פימה: אנחנו פה.
שליו פימה: נשמח.
רם בן ברק: מי זה אתם?
רם בן ברק: אתם שלושה.
רם בן ברק: אחד מכם.
שליו פימה: רמ"ט המועצה האזורית הר-חברון.
שליו פימה: תודה רבה, בקצרה.
רם בן ברק: אני שוקל, מפני שאם זה היה חשוב, היה מגיע ראש המועצה.
שליו פימה: ראש המועצה בחו"ל כעת, בהסתדרות הציונית, במשלחת שהוא נשלח אליה.
רם בן ברק: אם כך, אז בסדר.
יהודה שראבני: מה?
יהודה שראבני: כל אחד מאיתנו.
לירן ברוך: אבל אני באתי לייצג את נכי צה"ל.
לירן ברוך: אתם לא יכולים כאילו – באתי לייצג את נכי צה"ל.
לירן ברוך: נפצעתי באבנים.
לירן ברוך: אני רוצה לדבר.
לירן ברוך: אתם אומרים לי: אחד.
לירן ברוך: כל אחד מדבר פה על נושא אחר.
רם בן ברק: אתה צועק עליי, שאני אבין.
לירן ברוך: סליחה.
לירן ברוך: אני לא צועק עליך.
רם בן ברק: כן, שתי דקות לכל אחד.
שליו פימה: אני אומר בקצרה.
שליו פימה: אז צוהריים טובים לכולם.
שליו פימה: שמי שליו פימה.
שליו פימה: אני רמ"ט המועצה האזורית בהר-חברון.
שליו פימה: הדוברים פה התעסקו בטרור של אלימות, יידוי אבנים, בקת"בים וכו'.
שליו פימה: אני רוצה לגעת בנישה אחרת, בנישה של טרור חקלאי שאנחנו מתמודדים – בעיניי, אגב, גניבה זה מעשה אלים לכל דבר.
שליו פימה: אנחנו מתמודדים עם זה ביתר שאת מדי חודש כמעט, התעסקות מרובה שמתמקדת בדברים שהם בכלל לא אמורים להעלות על הדעת.
שליו פימה: יש לנו מבצע טיפול בגנבי מים שיתמקד עכשיו בקווים רשמיים של מקורות עם חטיבת יהודה, המינהל האזרחי, משטרת ישראל לטובת ניתוק אותם חיבורים פירטיים שהם בעצם קווים שלמים של כמעט 50 מיליון קוב שנגנבים לטובת מכירת מים לאנשים אחרים.
שליו פימה: זאת אומרת, תושבים שלנו שרוצים להיכנס למקלחת או לשטוף כלים, פעולה פשוטה שכל תושב רשאי לעשות אותה, עם זה יש הסכמה רחבה, לא יכול לעשות.
שליו פימה: יש ניתוקי מים בלי סוף בעניין הזה.
רם בן ברק: במועצה שלך עכשיו בעצם רוב הפעילות מתבצעת, נכון?
שליו פימה: נכון.
רם בן ברק: אז יש לכם משני הכיוונים, גם הפגיעה בפלסטינים אצלכם היא מאוד מאוד - - -
שליו פימה: אני מתמקד כרגע במה שאני מכיר.
שליו פימה: את העובדות של הפלסטינים אני לא מכיר.
שליו פימה: אם אני אכיר, אני אשמח לייצג את המועצה אם אני אצטרך, במידת הצורך.
שליו פימה: תודה.
שליו פימה: עניין נוסף זה טרור נגד רועי צאן.
שליו פימה: מבחינתי, יש לנו גם בעניין הזה משהו שהוא בלתי מתקבל על הדעת.
שליו פימה: בשבוע שעבר, רועה צאן בן 17 יצא לרעות צאן במסגרת התפקיד שלו, ופשוט נחבל.
שליו פימה: יש לי כאן, אם תרצה לראות, באמת תמונה על העניין הזה.
שליו פימה: הוא נחבל בידו, פשוט ככה כי הוא פשוט עשה את העבודה שלו.
שליו פימה: הוא רעה בשטחי מרעה, שזה משהו מוכר וידוע גם לצבא וגם לכלל הגורמים.
שליו פימה: זה מבחינתי דבר שלא מתקבל על הדעת.
שליו פימה: לא יכול להיות שבן אדם יחיה בתחושת אלימות יום-יומית.
שליו פימה: בן אדם שעושה פעולה פשוטה, לא מסתובב עם ככה, בואו נאמר, דגלים או באיזשהן צעדות כאלה ואחרות.
שליו פימה: הוא עושה את העבודה שלו ופשוט מקבל מכות כפשוטו.
שליו פימה: מבחינתי, זה משהו שלא מתקבל על הדעת.
רם בן ברק: צודק.
שליו פימה: ואני אשמח לקבל את התשובות לעניין הזה מהגורמים הרלוונטיים.
שליו פימה: תודה רבה.
רם בן ברק: כן, לפי הסדר.
רם בן ברק: שתי דקות.
רם בן ברק: לא יותר.
יהודה שראבני: תודה רבה, אדוני.
יהודה שראבני: שמי יהודה שראבני.
יהודה שראבני: אני מייצג את תנועת "אם תרצו".
יהודה שראבני: אני רוצה גם להתמקד בקבוצות שמתסיסות בעצם את השטח.
יהודה שראבני: ואני מתכוון לאותם ארגוני שמאל קיצוני דוגמת תאיו"ש, דוגמת רבנים למען זכויות אדם וכו'.
יהודה שראבני: אותם ארגונים שבעצם מביעים סולידריות גם עם ארגונים תומכי טרור.
יהודה שראבני: ואני ארצה לתמצת איזו נקודה ואני אשמח גם להתייחסות של ירון.
יהודה שראבני: כיום יש צו של אלוף פיקוד המרכז שהוא בעצם יכול להרחיק גורמים מתסיסים, יהודים, מהשטח, שזה בדרך כלל נמצא במחנה הימני הקיצוני ביותר.
יהודה שראבני: ואני רוצה להבין למה לא מרחיקים את אותם אנרכיסטים יהודים שמגיעים להתסיס את השטח מדי יום ביומו וכל שבת וכמעט באופן רציף.
רם בן ברק: ירון, אתה רוצה לענות על זה?
איתמר בן גביר: אולי לבקש תשובות, אדוני יושב-ראש הוועדה.
נירה שפק: מצטרפת אליה.
נירה שפק: בדיוק שאלתי את ירון.
רם בן ברק: אמרתי.
רם בן ברק: שאלתי: ירון, אתה רוצה לענות על זה?
רם בן ברק: איזה מזל שאתם נמצאים פה.
איתמר בן גביר: רואה.
איתמר בן גביר: אתה רואה מה זה?
רם בן ברק: איזה מזל.
רם בן ברק: תאמין לי.
איתמר בן גביר: טוב שאני כאן.
איתמר בן גביר: שומר עליך.
דוד אלחייני: רם, אם ירחיקו את אותם אנרכיסטים, כמות האלימות תרד בעשרות אחוזים.
רם בן ברק: אז לתת לצבא את הסמכות.
רם בן ברק: בבקשה, ירון.
ירון פינקלמן: ההסתכלות שלנו היא כמובן הסתכלות מבצעית ומקצועית.
ירון פינקלמן: כל גורם שמפעיל אלימות, כל גורם שמפריע לפעולת כוחות הביטחון, הוא מטופל על פי מה שצריך לטפל בו.
איתמר בן גביר: איך אתה מסביר את זה שצווים מינהליים מוציאים נגד נוער הגבעות ולא נגד האנרכיסטים האלה?
יהודה שראבני: אני לא מכיר אנרכיסט אחד – ואנחנו תיעדנו את הפרויקט והוא נורא חשוב – אני לא מכיר אנרכיסט, חוץ מיונתן פולק, שמשטרת ישראל טיפלה בו ולא צבא הגנה לישראל, שאלוף פיקוד מרכז, והיו לנו גם שיחות עם אלוף פיקוד מרכז על זה, שהוציאו עליו צו הרחקה מינהלי ליהודה ושומרון למשך חצי שנה.
רם בן ברק: אולי אתה לא מכיר את הפרטים?
רם בן ברק: בבקשה, תמשיך, ירון.
יהודה שראבני: ואם הייתם עושים את זה, זה היה משליך באופן ישיר על התסיסה של הטרור.
דוד אלחייני: רם, לא רק זה.
דוד אלחייני: האנרכיסטים האלה, מעבר לזה שהם עושים פרובוקציות, והם מעודדים את האוכלוסייה הפלסטינית לאלימות, הם גוזלים מזמנם של החיילים.
דוד אלחייני: זה כסף.
דוד אלחייני: זה ג'יפ שצריך לנסוע.
דוד אלחייני: זה ג'יפ שמוציאים אותו מפעילות ביטחוני להגנה ושמירה.
דוד אלחייני: זה הם מוציאים מכל הפעילות הזאת.
רם בן ברק: אני אגיד לכם ככה.
רם בן ברק: קודם כול, יש כאן - - -
דוד אלחייני: אפשר שירון יענה.
רם בן ברק: אני אנסה לענות על זה בזהירות המתבקשת כדי לא לעורר כאן עכשיו מהומה.
רם בן ברק: יש גורמים, אנשים שלהם קוראים להם אנרכיסטים, אנשים אחרים קוראים להם פעילים לזכויות אדם.
יהודה שראבני: הם קוראים לעצמם אנרכיסטים, אדוני היושב-ראש.
רם בן ברק: רבותיי, אני מדבר עכשיו.
רם בן ברק: לי לא מפריעים.
יהודה שראבני: סליחה.
רם בן ברק: וכל אחד יכול לקרוא להם איך שהוא רוצה.
רם בן ברק: יש הרבה מאוד אירועים, לצערי, שלא היו מגיעים לתודעה אם לא היו כאלה שהיו מעלים אותם.
רם בן ברק: ולכן אני לא חושב שמה שאתם אומרים הוא לא נכון.
רם בן ברק: אני חושב שזה נכון.
רם בן ברק: אני חושב שאם יש כאן גורמים שהם באמת אנרכיסטים, אז צריך לטפל בהם וצריך להרחיק אותם, בוודאי ובוודאי לא לאפשר לאנשים שבאים מחוץ לארץ בשביל לעשות לנו כאן בלגן, עם כל הכבוד לכולם.
רם בן ברק: אבל צריך גם להבין את זה במציאות שאנחנו נמצאים, שזה לא רק אנרכיסטים.
רם בן ברק: אני מכיר לא מעט פעילים מהשמאל הישראלי שהם ממש לא אנרכיסטים, שכן הם הולכים, שהם חושבים שצריך לתעד כי חשוב.
רם בן ברק: וזה חשוב.
רם בן ברק: אני מקבל את זה שזה חשוב.
רם בן ברק: ירון, אתה רוצה להוסיף מילה?
שי גליק: אני רוצה להגיד מילה.
רם בן ברק: אתה עוד מעט.
שי גליק: לא.
שי גליק: זה קשור לאנרכיסטים.
רם בן ברק: לאט לאט.
שי גליק: אוקיי.
לירן ברוך: תודה רבה.
לירן ברוך: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, אורחים נכבדים.
לירן ברוך: אני מייצג את פורום נכי צה"ל ל מען ביטחון ישראל.
נירה שפק: איך קוראים לך?
לירן ברוך: אה, סליחה.
לירן ברוך: הפורום הזה מורכב מלוחמים שנפצעו בפעילות מבצעית והוכרו כנכי צה"ל, אם זה נפשי ואם זה פיזי.
לירן ברוך: אני ספציפית נפצעתי כתוצאה מהדברים שאתם מדברים עליהם.
לירן ברוך: אני קיבלתי סלע במחנה פליטים קלנדיה.
לירן ברוך: נפצעתי בינוני.
לירן ברוך: איבדתי את הראיה בעין שמאל, לצערי, לכל החיים, כולל זה שאני סובל גם מפוסט טראומה בגלל שלא יכולתי להגן על עצמי והחטפתי ליום לפני זה אבנים.
לירן ברוך: רק שתבינו מה החיילים שלנו זה.
לירן ברוך: ומי שחימם את השטח, שזה הכי מעצבן, הם ישראלים שבאו מתל אביב, אנרכיסטים, שהיו מחממים את השטח שישי-שבת בקלנדיה.
לירן ברוך: כל השבוע היה יחסית שקט.
לירן ברוך: שישי-שבת הפרות סדר המוניות של מאות רעולי פנים.
לירן ברוך: לא רק אני נפצעתי, לצערי.
לירן ברוך: עשרות, אם לא מאות, חיילי צה"ל נפצעו במשחקים האלה.
לירן ברוך: עכשיו, אני גם אומר, אני גם קיימתי שיחות עם החיילים בבלעין, נעלין, נבי סאלח, קדום ובעוד מוקדי חיכוך בשטחי יהודה ושומרון.
לירן ברוך: מהשיחות עם החיילים ובניגוד למה שאומרים, שמובן להם הכול, אין מי שיגן עליהם.
לירן ברוך: וגם אנחנו פעלנו בזמנו מול שר הביטחון דאז נפתלי בנט.
לירן ברוך: ישבנו עם ראש המטה שלו.
לירן ברוך: הצגנו לו נתונים, ש-20 חיילי צה"ל נפצעו בין השנים 2016 ל-2018 באותם מוקדי חיכוך בלעין, נעלין, נבי סאלח.
לירן ברוך: אני אומר את זה מעצבים, כי פשוט כואב לי שהחיילים שלנו כל הזמן נפצעים על כלום.
לירן ברוך: גם בזמנו פעלנו, הפורום שלנו יחד עם ארגון "עד כאן", פעלנו נגד האנרכיסטים, נגד גדרות, נגד יונתן פולק.
לירן ברוך: ושאלתי את השופט: כבוד השופט, איך יכול להיות שאנרכיסטים זורקים אבנים על חיילי צה"ל ואתה דוחה את הדיון לעוד ארבעה-חמישה חודשים?
לירן ברוך: אז הוא אמר לי: בחופש ביטוי אין זריקות אבנים.
לירן ברוך: ולכן הוא הוציא בזמנו צו מעצר נגד יונתן פולק.
לירן ברוך: עכשיו, הנתון הזה של 20 פצועי צה"ל מהמשחקים של האנרכיסטים זה מתוך דובר צה"ל שבזמנו הוא נתן לנו את הנתון הזה.
לירן ברוך: ובשיחות עם קצינות הנפגעים של היחידות הלוחמות, לא מדווחים לקצינות הנפגעים על פצועים קל, רק שתדעו.
לירן ברוך: יש אירועי פח"ע, מעל 3,000 מקרים על פי איחוד והצלה, מתוכם מטופלים אחוזים בודדים ואין הרתעה.
לירן ברוך: בזמנו גם כשנפגשנו עם ראש מטה של נפתלי בנט, הוא שאל: אלוף פיקוד מרכז לא דואג לחיילים שלו?
לירן ברוך: אז אמרתי לו: לצערי, אין חציצה בין הלוחמים שלנו שיכולים לקבל כל יום – ואני אומר לך את האמת.
לירן ברוך: אני בדרך לפה נסעתי לכנסת וראיתי שפתאום זה מעכב לי את הדרך ואני מתחיל להגיע לעתרות, איפה שנפצעתי, בקלנדיה, וכולי התמלאתי זיעה קרה, והעדפתי לחכות את 20 הדקות של הפקקים בשביל לראות בעיניים את המקום הזה.
לירן ברוך: עכשיו, כשעובר בעצמך עם כל הנושא של ההבלגה, וכל הנושא הזה שהחיילים שלנו חוטפים אבנים – אני חטפתי אבן אחת.
לירן ברוך: אני לא מסוגל לחטוף אבנים, אני לא מסוגל לראות סלעים.