GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בן מויאל: עיין ערך מה שנאמר פה על עתודות, אנחנו תמיד מחזיקים יכולת ומסתכלים איפה הדבר הזה מתפתח.
יוסף טייב: הוא גם מקבל תמרוץ בזמן נורמלי כשהוא מחזיק את הסד"כ שלך?
בן מויאל: עוד רגע נדבר על השגרה, בטח מר גבי הרוש ידבר על זה, על היכולת שלנו לשלם ולעבוד.
בן מויאל: אפשר לראות פה את הקוביה השלישית, שזה גיוס אנשי המילואים במרכז הובלה.
בן מויאל: אלה חבר'ה מתנדבים – לא נדבר על ההיקף שלו – שבסד"כ מאוד משמעותי אנשים מכלל האוכלוסייה במדינת ישראל מגיעים בעיתויים מאוד מאוד מוקדמים.
בן מויאל: זה לא תיאוריה, זו פרקטיקה שהפעלנו אותה בכל המבצעים האחרונים, אגב עובד בצורה פנטסטית.
בן מויאל: אנשי מילואים מגיעים בעיתוי מוקדם, תהליך הגיוס שלהם הוא מאוד מאוד זריז, מתחברים לאמצעי הובלה ויוצאים לדרך.
בן מויאל: הדבר הזה מאפשר לנו לרכז סד"כ – אגב, לגשר על הפער הזה של השכירה, אבל עוד פעם, השכירה עד עכשיו עובדת לנו בצורה לא רעה בכלל, ובסוף זה ללכת למצבים של חוק גיוס.
בן מויאל: (שקף: לקחים ותובנות ממבצע "שומר החומות").
בן מויאל: מה קרה לנו ב"שומר חומות"?
בן מויאל: אנחנו הפעלנו את החוזה המשותף שיש לנו עם משרד הביטחון.
בן מויאל: אני לא יודע מאיפה הגיעו המספרים של 500 ו-40, אני חייב לומר, אני לא מכיר מספרים כאלה, זה לא הנתונים שאנחנו מחזיקים.
בן מויאל: יושב פה נציג משרד הביטחון, הוא יכול לדווח.
קריאה: זה הגיע מהצבא.
בן מויאל: חבר'ה, אני לא יודע מי נתן לכם את הנתון הזה.
בן מויאל: אני אמון על האירוע הזה.
בן מויאל: אני אומר עוד פעם, אם אתם רוצים לסגור דלתות ולדבר פה מספרים, אנחנו נראה לכם מספרים.
בן מויאל: אני אישית, בא כוחו של הרמטכ"ל בהקשר הזה להפעלה הלוגיסטית של צה"ל, מדבר פה עם איציק ועם אורלי ואנשים במשרד הביטחון, זה ברמה שאנחנו יושבים יום-יום ומסדרים מה מגיע, מה לא מגיע.
בן מויאל: יושב פה לימיני במקרה מידן, הילד הזה, זה מה שהוא עושה מהבוקר עד הלילה.
נירה שפק: פיני, בלי להיכנס למספרים, יש מגמה?
נירה שפק: תדבר על מגמות.
עמיחי שיקלי: אנחנו לא במטה הכללי, והדיון מתכנס על רקע אירוע חריג שהגיע לידיעתנו, למעשה שני אירועים חריגים, שצריך לענות עליהם בהיה ולא היה, ואם אתה אומר לא היה, אז אני מקווה שאכן לא היה.
קריאה: אז נגמר הדיון.
עמיחי שיקלי: אירוע חריג אחד זה שזומנו מאותה חברה אזרחית, דובר על כמאות, שמתוכם התייצבו עשרות בלבד.
עמיחי שיקלי: או שזה היה או שזה לא היה.
עמיחי שיקלי: זה נושא אחד.
עמיחי שיקלי: האירוע השני הוא בבסיס תובלה, שם דווח על סירוב פקודה לעשות את המשימה של ההובלה, מדובר על בני מיעוטים שמשרתים בצה"ל וסירבו לבצע את משימת ההובלה שלהם, ולא מדובר בחייל אחד או שניים, ואני בכוונה לא נכנס.
עמיחי שיקלי: אז זה אירוע A וזה אירוע B.
עמיחי שיקלי: או ש-A ו-B היה או שלא היה.
עמיחי שיקלי: אם לא היה, בסדר.
בן מויאל: אני אענה ל-A ואני אסביר מה התהליך.
אורית סטרוק: אני גם רוצה לשאול, ברמת העובדות פשוט.
אורית סטרוק: אתה אומר שהייתה התייצבות מלאה.
בן מויאל: אני אסביר את התהליך, שיהיה לכם יותר פשוט.
בן מויאל: אני פונה למשרד הביטחון, אני אומר לו: שלום, יש לנו חוזה, החוזה מדבר על מספרים לפי התפתחות, נא תפעיל לי את מדרגה א'.
בן מויאל: התהליך שהוא עושה מול החברה, אני שקוף אליו, כצה"ל, כתפיסת עולם, לא עובד מול חברות אזרחיות.
בן מויאל: אני לא יודע לעבוד עם חברות – לא חוזית, לא משפטית – הוא המממש.
בן מויאל: יכול לדבר פה איציק על מה קרה במבצע הזה.
בן מויאל: הלכה למעשה, אני את האמצעים קיבלתי.
נירה שפק: אתה כצה"ל עמדת ביעדים.
בן מויאל: קיבלתי אמצעים.
נירה שפק: אז השאלה היא לא אליו.
אורית סטרוק: ובלו"ז?
בן מויאל: ובלו"ז.
בן מויאל: הפק"ל הזה – עוד פעם אני אומר, חבר'ה, זה לא אירוע רנדומלי, זה לא חד-פעמי, אנחנו עובדים עם הפק"ל הזה עשר שנים – הפעלנו את הפק"ל מול משרד הביטחון ואני קיבלתי אמצעים.
בן מויאל: במקביל, אנחנו הפעלנו סד"כ מילואים, אותם אנשים שדיברנו עליהם, אתם יכולים לראות את ההתייצבות שלהם בצד שמאל, סך הכול אחוזי התייצבות מאוד גבוהים בתוך צה"ל.
בן מויאל: עוד רגע נדבר על הסיפור שדיברת עליו.
בן מויאל: משפטית, אני מחויב למול חטיבת המבצעים של צה"ל ללוחות זמנים להתייצבות סד"כ בגזרות השונות.
בן מויאל: משמע, אומרים לי שלום, תביא את היחידה הזאת בזמן הזה, אגב על פי תיאום מוקדם, בדיוק מה שדיברנו על היכולת וקבועי הזמן.
בן מויאל: אנחנו עמדנו בזה באופן מלא במבצע האחרון.
בן מויאל: הסד"כ הגיע לגזרות השונות - גם הייתי בשטח - ללא שום עיכובים.
בן מויאל: זה לא שהכול היה מושלם ומייד אני אראה גם מה למדנו ומה אנחנו צריכים לעבוד, ומבחינתי כצה"ל, בהתחייבות שלי מול ראש המטה הכללי ואם תביאו עכשיו את מפקד פיקוד דרום הוא יגיד לכם שהסד"כ הגיע לגזרות בזמן.
עמיחי שיקלי: זו הייתה התשובה לשאלה שלי?
בן מויאל: מבחינתי.
בן מויאל: עוד רגע הוא יגיד לך על התייצבות הנהגים.
בן מויאל: אני לא מכיר שום בעיה.
רם בן ברק: אז שיגיד עכשיו על התייצבות הנהגים, משרד הביטחון.
שלמה קרעי: הוא הרלוונטי לדיון, אז בואו נשמע אותו.
עמיחי שיקלי: אמרתי, פה כל הדיון הוא על סמך מידע על אירועים חריגים.
עמיחי שיקלי: אם זה פשוט היה אגדות אורבניות אז אפשר להתפזר.
יוסף טייב: זה חשוב מאוד הנושא הזה - - -
רם בן ברק: חבר'ה.
רם בן ברק: איציק, בבקשה.
איציק לוי: קודם כול אני אציג את עצמי.
איציק לוי: אני ראש מערכת תובלה בחטיבה לתובלה והיסעים במשרד הביטחון ואני אחראי על כל נושא ההובלה הכבדה.
איציק לוי: יש לי מקביל שהוא אחראי על ההיסעים, שזה אוטובוסים, אני על הנושא של ההובלה הכבדה.
איציק לוי: מבחינתנו, כל הדרישות שצה"ל העביר לנו לצורך המבצע הזה, הספקים נתנו מענה מלא.
איציק לוי: לא שמענו על שום טענה שלא רוצים להתייצב או לא רוצים לתת.
איציק לוי: יש לנו מגוון רחב של ספקים, קרוב ל-80 ספקים שקשורים איתנו בחוזה התקשרות, ברגע שאני צריך רכבים מסוימים להובלת מטען מסוים אנחנו מבקשים מכל הספקים.
רם בן ברק: כל העובדים שקשורים בחברות האלה הם עובדים שמאושרים על ידי משרד הביטחון לעבודה בזמן חירום.
איציק לוי: כן.
איציק לוי: כל ספק שרוצה לעבוד איתנו – הוא פותח מספר ספק, הוא מגיש לנו רשימת נהגים ועובדים שאנחנו מעבירים לקב"ט.
איציק לוי: היחידה של הקב"ט צריכה לאשר לנו את הנהגים.
אורית סטרוק: ועל בסיס מה היא מאשרת?
אורית סטרוק: לפי איזה קריטריונים היא מאשרת?
רם בן ברק: בואי לא ניכנס לזה בבקשה, חברת הכנסת סטרוק, כי לא נצא מזה.
רם בן ברק: זה נושא דיון אחר.
שמחה רוטמן: אבל כמה בקשות העברתם?
שמחה רוטמן: האם עשיתם פי 7 ממה שצריך?
נירה שפק: אני רוצה לחדד כדי לשאול, איציק.
נירה שפק: קודם כול, בבקשות שהופנו לכאן, מעבר לטעות שאוטובוסים לא מעבירים טנקים ונגמ"שים, אתה אומר לי, אני מתייחס רק לקטע של הציוד, זו אחריות שלי.
איציק לוי: אני מייצג את החטיבה.
נירה שפק: יש לי שתי שאלות אליך.
נירה שפק: אחת, אם נדרשת ליותר פניות כדי להשיג את המטרה, כי זו השאלה.
נירה שפק: בדרך כלל, לעמוד במשימה אתה פונה לחברה אחת או שתיים, והיום פנית לשש או שבע, אז קודם כול האם הייתה לך בעיה, זו השאלה הראשונה שלי.
נירה שפק: אני אשמח לתשובה ברורה.
איציק לוי: אני אכנס רגע לאיך זה עובד.
איציק לוי: יש לנו הסכמים מול כל הספקים, לכל ספק יש את סוגי הרכב שלו.
איציק לוי: יש מישהו שיש לו מובילים, יש כאלה שיש להם משאיות, יש כאלה שיש להם משאיות מנוף.
איציק לוי: כל אחד מתחייב בהתאם לאזור שכירה שהוא נמצא לכמות רכבים מסוימת שהוא רוצה להתחייב לה.
איציק לוי: יש לנו מאגר של 1,000–1,500 כלים, מתוכם לפי דרישות צה"ל אנחנו פונים לספקים – לא לספק אחד ספציפי – פונים לקבוצת ספקים שיש להם את הכלים הנדרשים לטובת המשימות של צה"ל, ומי שנותן לנו בזמן נתון, אנחנו מעבירים את זה.
נירה שפק: השאלה שלי הייתה נורא ברורה.
נירה שפק: אני הבנתי, אני מכירה את התהליך, אני גם מכירה את זה, עסקתי בזה.
נירה שפק: אני שואלת שאלה נורא ברורה: האם הפעם הזאת היה קשה יותר לקבל מענה מהספקים שחתומים על חוזים, או לא?
איציק לוי: לא.
עמיחי שיקלי: לא היה אירוע חריג של אי התייצבות, בקיצור.
עמיחי שיקלי: למה לא לענות על זה פשוט?
עמיחי שיקלי: לא היה אירוע חריג?
עמיחי שיקלי: זה סתם?
נירה שפק: הוא אומר שלא.
נירה שפק: שאלה שנייה, איציק, מכיוון שאתה הנציג של משרד הביטחון ואין כאן את מי שאחראי על היסעים ואוטובוסים, האם נערכת לדיון גם לשאלה הזאת והאם הייתה בעיה בתחום הסעת חיילים, כי כתוב כאן גם בעיה באוטובוסים?
נירה שפק: אתה ענית רק על פרק אחד.
נירה שפק: האם הייתה בעיה בפרק השני?
איציק לוי: עוד פעם, אני אומר, כל מה שצה"ל דרש מאיתנו, הוא קיבל.
איציק לוי: לא הייתה בעיה.
נירה שפק: אז רציתי לקבל את ההבהרה.
אורית סטרוק: אבל לא ענית, אתה בכוונה לא עונה.
אורית סטרוק: אל תתעלם.
איציק לוי: למה?
איציק לוי: אני עונה.
נירה שפק: אני שואלת, גם בנושא היסעים לא הייתה בעיה.
שלמה קרעי: מה היה אחוז המענה?
שלמה קרעי: מה היה שיעור הפניות שנענו בצורה חיובית?
יוסף טייב: זו לא השאלה בכלל.
יוסף טייב: אני חושב שקיבלנו תשובה מוחלטת לשאלה מוחלטת.
קריאות: לא נכון.
יוסף טייב: כל המניפולציה כרגע מה היה המענה או לא, זה לא קשור.
יוסף טייב: אנחנו נקבל נתונים ונשמח.
יוסף טייב: יש פה שאלה עצומה, אדוני היושב-ראש.
יוסף טייב: עלתה פה שאלה גדולה מאוד שכולנו דואגים ממנה: האם בזמן "שומר חומות" ביטחונה של מדינת ישראל היה בסכנה בגלל סירוב מסוים של אוכלוסייה ערבית בישראל להתייצב בזמן חירום?
יוסף טייב: זאת השאלה, עזוב עכשיו את כל השאר.
נירה שפק: אז התשובה הייתה לא.
יוסף טייב: והתשובה היא מובהקת לא.
יוסף טייב: זה לא שאלה של פוליטיקה כרגע – כולנו, וזה לא משנה מאיזה מחנה אנחנו, אתה נמצא במחנה אחד, אנחנו נמצאים במחנה אחר.
אופיר סופר: שאלה ביטחונית לחלוטין.
יוסף טייב: זאת שאלה ביטחונית פרופר לתושבי מדינת ישראל.
יוסף טייב: אני חושב שקודם כול ראוי לומר, וזה מאוד חשוב ששמענו מברי הסמכא, שלשמחתנו לא היה, וזה חשוב לדעת.
בן מויאל: ברשותכם, משפט.
בן מויאל: בחוזים והתקשרויות שיש לנו מול משרד הביטחון יש את ה-Full Capacity, את הווליום הגבוה ביותר.
בן מויאל: אנחנו לא הפעלנו את הווליום הגבוה ביותר, לא הפעלנו אותו.
אופיר סופר: תסביר למה אתה מתכוון.
קריאה: לא גייסו מילואים.
בן מויאל: לא הפעלתי כי לא הייתי צריך.
בן מויאל: אני רוצה להסביר.
בן מויאל: אם אני מתאם איתך שברמה הרעיונית אני יודע לקחת איתך עשרה אנשים, אבל יש לי אופציה לקחת גם שניים או שלושה או ארבעה או חמישה, אם הפול ווליום של האירוע הוא עשרה, אנחנו לא הפעלנו את הפול ווליום של האירוע מול משרד הביטחון.
אורית סטרוק: כמה הפעלתם?
אורית סטרוק: שניים?
בן מויאל: רק בשביל לקבל אמת מידה – ולכן אני לא מצליח להתחבר ל-50, 400, אני לא יודע מאיפה הגיעו המספרים האלה – כשאני הפעלתי את היכולות שלי מול איציק אמרתי לו: מקסימום היכולות הן אלה, אני צריך 50% מהן.
בן מויאל: מה שאני ביקשתי, אני קיבלתי.
בן מויאל: ולראיה, הסד"כ הגיע בזמן לגזרות ולא הייתה לנו בעיה.
רם בן ברק: עכשיו השאלה לאיציק: האם היית צריך לפנות ליותר מספק אחד בשביל לקבל את ה-50%?
אופיר סופר: הוא אומר שלא.
אורית סטרוק: לא, הוא לא אמר את זה.
איציק לוי: בוודאי שכן.
איציק לוי: ההיפך.
רם בן ברק: האם קרה שפנית לספק והספק אמר:
רם בן ברק: נכון שהתחייבתי ל-20 אבל כרגע בגלל בעיות של נהגים אני יכול לתת לך רק עשרה, והיית צריך ללכת לספק אחר בשביל להשלים ל-20?
איציק לוי: אתם צריכים להבין - - -
גבי הרוש: יש לי את הבעיה הזו כל יום.
רם בן ברק: חבר'ה, אני רוצה שהוא יענה, לא אתם.
אורית סטרוק: צריך לשמוע אותו טוב, התשובה שלו היא באמצע.
איציק לוי: במצבי שגרה המשק עובד כרגיל.
איציק לוי: ספקים, אין להם התחייבויות ורכבים שעומדים במגרש ואומרים, כשאיציק - - -
רם בן ברק: האם נתקלת במצב שספק אמר לך: זה נכון שאני התחייבתי אבל יש לי עשרה נהגים ערבים והם לא רוצים לבוא?
איציק לוי: בשום אופן לא.
יוסף טייב: לא היה דבר כזה.
עמיחי שיקלי: אבל לא קיבלנו תשובה על הסדיר.
איציק לוי: יכול להיות שהוא אמר לי שיש לו רכבים אבל הוא לא יכול לתת אותם כי הם תפוסים במשימות אחרות שיש להם, אבל לא נושא של נהגים.
רם בן ברק: עכשיו לגבי השאלה של הסירוב פקודה.
רם בן ברק: האם היה אירוע של סירוב פקודה, שלובשי מדים שאינם יהודים סירבו פקודה להשתתף במבצע?
רם בן ברק: עשיתי את זה הכי בהיר שאפשר.
תא"ל אמיר ודמני: ברשותך, תן לי לתת את כל המרחב ואני אתייחס לזה.
תא"ל אמיר ודמני: אחד, מרכז הובלה הסדיר, שהוא מזין את עולם המילואים, הוא מאויש בצורה מלאה.
תא"ל אמיר ודמני: זה דבר ראשון.
תא"ל אמיר ודמני: הדבר השני, מרכז הובלה מכשיר למילואים היקף שהוא נותן מענה לצורכי צה"ל גם במילואים, שזה בא לידי ביטוי - גם המשתחררים, גם מהכשרות שאנחנו עושים במילואים וגם בהשמות שמבצע משרד התחבורה.
תא"ל אמיר ודמני: צריך להגיד שאנחנו מרחיבים את זה עוד יותר כתוצאה משינוי פנימי שלנו, שאנחנו מרחיבים את היקף הקד"צ נהיגה.
רם בן ברק: זאת אומרת שבמערך המילואים שלך יש גם אנשים שלא שירתו כחיילים.
תא"ל אמיר ודמני: שהם רכשו את ההכשרה שלהם בהמשך, אבל זה לא הרוב.
תא"ל אמיר ודמני: הרוב המוחלט זה כמובן האנשים שעשו את זה בצה"ל, וצריך להגיד שאנחנו מרחיבים את ההכשרה מכיוון שאנחנו עושים היום הכשרה ישירה של קד"צ – יש לנו אישור מיוחד בצבא – קד"צ ונהיגת משא כבד, ולכן בפועל מה שאתם תראו בשנים הקרובות זה עלייה בהיקף הנהגים שאנחנו מוציאים החוצה, גם למילואים וגם לאזרחות.
תא"ל אמיר ודמני: ולכן, המספר הזה שכבר היום הוא נותן כשירות, הוא רק יעלה, הכשירות תעלה אפילו מעבר לזה.
אופיר סופר: אמיר, עד עכשיו דיברת רק על אנשים שהם אנשי מילואים בעצם.
אופיר סופר: נכון?
תא"ל אמיר ודמני: דיברתי על סדיר ומילואים.
תא"ל אמיר ודמני: הצבא.
אופיר סופר: סדיר ומילואים, אבל לא על ספקים.
תא"ל אמיר ודמני: לא כי אני לא אחראי על ספקים.
תא"ל אמיר ודמני: אני מן הסתם בעקיפין משחרר למשק גם אנשים שהם בסופו של דבר נותנים את השירותים האזרחיים.
תא"ל אמיר ודמני: אני מדבר על צבא.
תא"ל אמיר ודמני: לגבי נושא של בני מיעוטים, חשוב לי להגיד.
תא"ל אמיר ודמני: קודם כול, אנחנו גאים על כך שאנחנו מגייסים לצבא היקף משמעותי מדי שנה בעלייה של בני מיעוטים.
רם בן ברק: מעולה.
תא"ל אמיר ודמני: וצריך להגיד בהקשר הזה שחלק לא מבוטל מהם, אחוז יחסית גבוה, רוצה להגיע למרכז הובלה כי מן הסתם יש פה מקצוע.
מאיר פרוש: בני מיעוטים דרוזים?
תא"ל אמיר ודמני: בני מיעוטים, אני מתכוון למוסלמים בדואים שהם אינם מחויבי גיוס.
תא"ל אמיר ודמני: דרוזים מתגייסים לצה"ל כמו יהודים, ואפילו דרך אגב בשיעור קצת יותר גבוה.
תא"ל אמיר ודמני: לגבי הסיפור של בני המיעוטים אני אומר, עדיין, הרכיב שלהם בתוך מרכז הובלה הוא לא יותר משמעותי מאשר באוכלוסייה.
עמיחי שיקלי: אתה אומר המון דברים אבל לא עונה לשאלה.
רם בן ברק: חבר הכנסת שיקלי, הוא יענה לשאלה.
רם בן ברק: תאמין לי, אני לא אתן לו לא לענות.
תא"ל אמיר ודמני: אני בונה את התשובה, אני לא מתחמק מהשאלה.
תא"ל אמיר ודמני: מכיוון שאני באופן אישי עסקתי תחת ראש אכ"א בבקרה על הנושא של שירות המוסלמים בדואים במהלך מבצע "שומר חומות", אני רוצה להגיד ששיעור המקרים שהיו לנו בהם פערים, נקרא לזה של משמעת או של נפקדות במקרה הזה, היה מועט ביותר.
תא"ל אמיר ודמני: אני מדבר במקרים ספורים ונקודתיים, ואני אומר את זה באחריות כי אני שלטתי בנתונים האלה לאורך כל מבצע "שומר חומות".
תא"ל אמיר ודמני: צריך להגיד שעיקר האירועים היו בבסיסי הכשרה, כלומר אנשים שהיו בבית והיו עליהם איזשהם איומים בתוך הכפרים שלהם או היישובים שלהם, אני מדבר שוב על מספרים מאוד קטנים.
רם בן ברק: מה זה קטנים?
רם בן ברק: 500 או חמישה?
תא"ל אמיר ודמני: אני מדבר על עשרות בודדות, יותר קרוב ל-20 מאשר ל-30.
תא"ל אמיר ודמני: אלה המספרים, בכל הצבא.
אופיר סופר: לא נדבר על תקופת הכשרה שזו תקופה שהיא מורכבת.
תא"ל אמיר ודמני: בדיוק.
תא"ל אמיר ודמני: אנשים שהיו בתקופת הכשרה, אלה השלבים הראשונים שלהם בשירות, שהחיבור שלהם עדיין לא מספיק מלא והם גם במקרה היו בשבת בבית והיו חשופים לאיזה לחץ חברתי, רוב המקרים האלה אני שחררתי מהצבא, סדר גודל של שבעה אנשים מכל האוכלוסייה.
תא"ל אמיר ודמני: רוב האנשים בתהליך שעשינו, שהמפקדים הכילו את זה – הלכו אליהם לבתים, דיברו איתם, הבאנו אותם – חזרו בהם כי הם עברו את זה כתוצאה מלחץ חברתי, צריך להגיד את זה.
תא"ל אמיר ודמני: לצורך העניין המקרים היו מאוד מאוד מועטים, מאוד מועטים, אני אומר את זה באחריות כי במהלך "שומר חומות" אני עסקתי בזה באופן אישי, אני יודע את הנתונים אחד לאחד.
שלמה קרעי: אבל מה זה שכנעתם אותם?
שלמה קרעי: מה זה, קייטנת רווחה, צה"ל?
שלמה קרעי: מה זה שכנעתם אותם?
שלמה קרעי: עד כמה אתם נערכים ומעריכים סיכון כזה, שיכול להיות שבמלחמה פתאום - - -
שלמה קרעי: הוא אומר, שבעה הוא הוציא החוצה.
תא"ל אמיר ודמני: אני מבקש לענות לזה.
תא"ל אמיר ודמני: הסיכוי הוא נמוך.
יוסף טייב: אפס.
תא"ל אמיר ודמני: המספרים הם קטנים ביותר.
רם בן ברק: קרעי, סליחה, לא מתפרצים בוועדה הזאת.
רם בן ברק: אתה רוצה לדבר, תרים את היד, תאמין לי, אתה יושב מולי, תקבל זכות דיבור.
שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, אני כבר 20 דקות יושב כאן.
שלמה קרעי: כל אלה שדיברו כאן, כולם דיברו בלי להרים את היד.
רם בן ברק: תתפלא.
רם בן ברק: תבקש רשות דיבור, תקבל רשות דיבור.
שלמה קרעי: אל תגיד לי תתפלא.
שלמה קרעי: אני יושב כאן 20 דקות בשקט, אז בבקשה, תכבד גם אותי.
רם בן ברק: תקבל רשות דיבור.
רם בן ברק: תאמין לי, אפילו לא תחכה יותר מחצי דקה.
רם בן ברק: עכשיו אני רוצה לחדד שאלה.
רם בן ברק: אני לעומת זאת לא צריך לבקש אישור מאף אחד.
שלמה קרעי: לא דיברתי עליך.
שלמה קרעי: אתה לא היחיד שדיבר כאן ב-20 דקות האחרונות.
רם בן ברק: האם היה מקרה של לובש מדים בצה"ל שסירב פקודה לעלות על משאית ולהסיע טנק?
תא"ל אמיר ודמני: אז אני אומר, אני לא יודע להסיע טנק או לא להסיע טנק.
עמיחי שיקלי: אתה לא יודע על מרכז הובלה על אירוע?
תא"ל אמיר ודמני: אני יודע להגיד שבמרכז הובלה היה מספר מקרים קטן ביותר, בודדים, בודדים מתוך מאות רבות.
עמיחי שיקלי: כ-20.
תא"ל אמיר ודמני: ובכל הצבא, כולל בכלל היחידות, היה מספר מצומצם מאוד של עשרות בודדות, אני מדבר על כ-20 מקרים.
עמיחי שיקלי: אז זה כן היה.
תא"ל אמיר ודמני: כ-20 מקרים, כשרוב המקרים לא היו של סירוב פקודה אלא של אנשים שלא חזרו מהבית מסופשבוע שהם היו בו, ואמרתי שרוב המקרים האלה טופלו על ידי המפקדים, ואני אומר טופלו על ידי המפקדים, זה לאחר ששוחחו איתם, בעיקר בעקבות לחץ חברתי.
שלמה קרעי: אמיר, אני לא מצליח להבין את זה.
שלמה קרעי: אני יודע שחייל בקרב, כשהוא מפריע לקרב או מסרב פקודה, אני לא יודע מה הפקודות, אני חושב שאפשר להוציא אותו להורג, בטח להכניס אותו לכלא או להכניס אותו – אני לא מצליח להבין – אתה אומר המפקדים הולכים לבית שלהם, משכנעים אותם.
תא"ל אמיר ודמני: חבר הכנסת קרעי, אבל אתה עושה מהדברים שלי לא מה שאני מסביר.
שלמה קרעי: לאן הגענו?
שלמה קרעי: מי שסירב פקודה, תעיפו אותו מהצבא לכל הרוחות, וצריך להיערך לרמת סיכון שיכולה להתרחש ברמה הרבה יותר גבוהה מזו.
תא"ל אמיר ודמני: אני אמרתי.
תא"ל אמיר ודמני: חבר הכנסת קרעי, מי שהיה צריך להעיף אותו, מי שהיה צריך לשחרר אותו במילים הנכונות, זה שבעה אנשים בכל המערכת.
שלמה קרעי: אבל אמרת 20 סירבו, אז למה לא את כל ה-20?
רם בן ברק: אני רוצה להבין.
רם בן ברק: בהכשרות האלה של הנהגים אמרתם שיש כמה סוגים.
רם בן ברק: יש כאלה שמשרתים כנהגים בצבא ואחרי זה עוברים לשרת כמילואים.
רם בן ברק: יש אחרים ששירתו בצה"ל במקצועות אחרים ועשו הסבה לנהגים, ויש אוכלוסייה מסוימת, שהיא אוכלוסייה של אזרחים שעוברים איזושהי הכשרה בצבא והם הופכים לנהגים.
רם בן ברק: אותם 20 בעייתיים שעשו את הבעיות, לאיזו קבוצה הם שייכים?
תא"ל אמיר ודמני: לא, אני מדבר על חיילים סדירים, והם לאו דווקא נהגים.
תא"ל אמיר ודמני: הם היו בכלל הצבא, שוב, מתוך מאות משרתים, הם היו בכלל הצבא.
תא"ל אמיר ודמני: הם היו אנשים שבעיקר היו בהכשרה הראשונית שלהם, הם היו אנשים שבעיקר לא חזרו לצבא מהחופשה שלהם והם טופלו כמו שמטפלים בכל חייל, דרך אגב לא קשור אם הוא בן מיעוטים או לא.
תא"ל אמיר ודמני: חייל שלא מגיע לצבא, הדרך הנכונה שבה אנחנו פועלים זה המפקדים שלו קודם כול הולכים אליו הביתה, עושים לו ביקור בית, אלה פקודות הצבא.
תא"ל אמיר ודמני: רוב האנשים האלה מגיעים בחזרה.
תא"ל אמיר ודמני: זה מה שקרה במקרה הזה, היו מעט מאוד אנשים, שבעה אנשים, ששחררנו אותם מהצבא מתוך מאות אנשים שמשרתים.
תא"ל אמיר ודמני: ולכן, המסקנה היא חד חד-משמעית, שכל האנשים שאנחנו מגייסים אותם לצבא, אנחנו סומכים עליהם במאה אחוז, אנחנו מעבירים אותם תהליכים מאוד מסודרים של כניסה לתוך הצבא, ולהיפך, השאיפה שלנו היא להרחיב את הגיוס שלהם וזה מה שאנחנו עושים והם מתפקדים בצורה מאוד מאוד חיובית.
שלמה קרעי: אני מנסה להבין למה השאיפה שלך להרחיב את זה - -
תא"ל אמיר ודמני: למה לא?
שלמה קרעי: - - אם חיילים מהסוג הזה יכולים לתקוע אותך באמצע קרב.
רם בן ברק: חבר הכנסת קרעי, אני מניח, לא שאלנו אבל אני מניח שיש גם כמה יהודים שדופקים נפקדות.
תא"ל אמיר ודמני: זה נכון.
רם בן ברק: חבר הכנסת סופר, אתה רוצה להגיב?
תא"ל אמיר ודמני: אדוני היושב-ראש, אם אפשר להשלים עוד נקודה אחת אחרונה, ברשותך, וזה נושא המילואים.
תא"ל אמיר ודמני: אני אומר, בנושא המילואים אחוז ההתייצבות – אני מדבר על החיילים – היה מלא.
תא"ל אמיר ודמני: לא הייתה בעיה של התייצבות של מילואים, וגם את זה אני אומר, ולא היה פה פער.
תא"ל אמיר ודמני: עוד פעם, אני לא מדבר על מה היה בחברות כי זה אני לא יודע, אני מדבר על מה היה מתוך חיילי הצבא שאנחנו גייסנו אותם לתוך המשימה הזאת.
תא"ל אמיר ודמני: שם לא היה פער, נקודה.
רם בן ברק: חבר הכנסת סופר, רצית לשאול שאלה.
אופיר סופר: אני רוצה להגיב על הדברים של תא"ל ודמני.
אופיר סופר: אחד, אני רוצה לומר שהדברים של ודמני, אותי הם מרגיעים ולא רק שהם מרגיעים, הם גם עושים טוב.
אופיר סופר: כשאני אמרתי שאני בעד השתלבות של בני המיעוטים אני התכוונתי לזה, רק אני רוצה להדגיש ככה את הדברים ששמעתי כאן מובלעים, רק מובלעים בצורה טובה.
אופיר סופר: הוא דיבר גם על המשקל הסגולי וגם הוא דיבר על מיעוט המקרים, והוא דיבר על זה שהמקרים שקרו, הם היו בעיקר בתקופת ההכשרה, כשתקופת ההכשרה, מי שפיקד יומיים מבין שזו התקופה של ההסתגלות היותר מורכבת והיותר קשה, וזה יכול להגיע מהיבטים אחרים לגמרי.
אופיר סופר: אני פחות הרגשתי, גם כי זו מערכת פחות מסודרת בסופו של דבר כשאתה עובד מול ספקים, וגם לומר את האמת, אני מכיר את האוכלוסייה, אני חושב שאני מדמיין מי האוכלוסייה שעוסקת בספקים, ואני מתקשה לומר, אני מכיר גם חברות מסוימות יותר מקרוב.
אופיר סופר: האם בכלל לך יש מושג – נגיד סתם, ס' בני הגליל, זו חברה שאני מכיר בגלל איזו קרבת משפחה או אולי לא צריך להזכיר, אני לא יודע, אבל יש לך מושג מי הנהגים שעולים בכל מקום?
אופיר סופר: אני רוצה לקחת את הדברים של פיני שהוא אמר לפני כן, שבאמת לא עבדנו פה בעצימות, בסוף היה פה מבצע עם מינימום תמרון, עם מינימום כוחות, לא היינו פה עכשיו בלבנון השנייה ולא היינו באירוע עם שתי חזיתות, ולשם אנחנו צריכים להיות מוכנים.
אופיר סופר: וכשאני מדבר לא על המלחמה הקודמת אני מדבר על העתיד כי בסוף אי אפשר להתעלם מזה ש"שומר החומות" מייצר לנו שינוי בהערכת מצב ביחס להתנהלות אל מול האוכלוסייה הערבית.
אופיר סופר: ואני לא רוצה להכליל ואני אמרתי, רוב חברי הכנסת הערבים פה חושבים שאני נאיבי, למעט עיסאווי פריג' אולי, אבל אני אומר, זה דבר שאנחנו חייבים לקחת אותו בהערכת מצב ביטחונית.
רם בן ברק: אורית סטרוק, הערה קצרה, אחרי כן קינלי ואחרי זה אני רוצה לעבור לגבי.
אורית סטרוק: ההערה הקצרה שלי אומרת שמה ששמעתי ממך, איציק, ואני חושבת שאני יודעת לזהות, זה תשובות באזור השאלה ולא תשובה על השאלה.
אורית סטרוק: אתה נדרשת לספק בעצימות נמוכה, זה מה שפיני ביקש ממך, הצלחת לספק לו את כל מה שהוא רצה, הכול נחמד, לא קיבלת תשובות שליליות וסירובים כי אין סיטואציה של סירוב בסיטואציה שהיית בה – אין סיטואציה של סירוב, אתה בסך הכול פונה לחברות שמספקות לך ומי שבא בא, אז לא קיבלת סירוב.
אורית סטרוק: אמרו לך, לא מתאים לנו, כרגע אנחנו במשהו אחר.
איציק לוי: לא, דווקא היו ספקים שאמרו שהם לא יכולים לתת אבל לא בגלל סיבת נהגים.
אורית סטרוק: לא קיבלנו תשובה על השאלה.
בן מויאל: אני רוצה רגע לדייק את האירוע.
אורית סטרוק: אבל זה לא אתה, פיני.
אורית סטרוק: בסוף זה הוא.
בן מויאל: אני יודע אבל אני פשוט - - -
איציק לוי: אני עונה לך.
בן מויאל: שלא ישתמע מדבריי שמכיוון שהפעלנו 50% יכולת, אז כאילו זה נחמד, אנחנו מבסוטים.
בן מויאל: היו לנו אירועים שהפעלנו הרבה יותר מזה.
בן מויאל: חבר'ה, ההסכם בינינו זה משהו שבא במבחן בעשר השנים האחרונות כמעט כל שנה.
אורית סטרוק: אנחנו לא מדברים על עשר השנים האחרונות.
אורית סטרוק: עשו לי טובה, באמת, אני מבקשת.
רם בן ברק: את מתייחסת למה?
אורית סטרוק: אני אומרת, לא יכול להיות שמצד אחד הכול היה סבבה, ומצד שני היה סיכום עם יום למידה שבו הוצגו מספר חלופות להרחבת המענה מול המשק האזרחי.
אורית סטרוק: זה לא יכול להיות.
בן מויאל: (שקף: פורום למידה משותף צה"ל ומשרד הביטחון).
בן מויאל: הנה השקף.
בן מויאל: אני אשמח להציג.
אורית סטרוק: אבל אני מבקשת שנשמע את המשק האזרחי.
אורית סטרוק: אני מבקשת שנשמע בהרחבה את מה שיש לגבי לומר.
אופיר סופר: אלוף בן מויאל, אתה לא יכול להציג בפרספקטיבה של צבא רציני כמו צה"ל, להגיד עשר שנים האחרונות.
בן מויאל: חבר'ה, ברשותכם.
רם בן ברק: רבותיי, אני מבין.
רם בן ברק: קינלי, אתה רוצה להוסיף?
רם בן ברק: את תקבלי תשובה, אני מבטיח לך.
משה טור פז: אני רוצה לשאול את תא"ל ודמני אם לאור הדברים שהצגת באמת המסקנה בצה"ל היום בנושא קליטת בני מיעוטים היא חיובית והיא במגמה של הרחבה, בהמשך למה ששאל חברי חבר הכנסת סופר.
תא"ל אמיר ודמני: צריך להגיד שזה נכון לגבי כל אוכלוסייה.
תא"ל אמיר ודמני: אנחנו צבא שהמטרה שלו היא לגייס את כלל האוכלוסיות בתוך החברה הישראלית.
תא"ל אמיר ודמני: אנחנו חושבים שאנחנו גם עושים בזה עבודה מאוד משמעותית, ולכן אנחנו כן עושים, בדקות אלה יש עכשיו מאמץ גיוס כמו כל שנה, שלוש פעמים בשנה, שמגיעה אוכלוסיית מיעוטים להרבה מאוד יעדים בתוך הצבא, והם כמובן עוברים את כל התהליכים שצריך לעבור.
רם בן ברק: גבי, בבקשה.
גבי הרוש: תודה, אדוני היושב-ראש, אני חייב לציין את כל הישיבות בוועדות, כשאני שומע את כל הגופים אפשר ללכת לישון בשקט.
גבי הרוש: יש לי ניסיון של 20 שנה פה בוועדות.
גבי הרוש: בדיון האחרון הייתי פה אצל היושב-ראש אבי דיכטר על נושא החירום.
גבי הרוש: רבותיי, אנחנו לא ערוכים לחירום, הכול פה משחקי מילים.
גבי הרוש: אני בוגר יום כיפור, פיניתי הרבה חברים, הרבה חיילים לבתי עלמין בגלל סיטואציה שאנחנו נמצאים בה.
גבי הרוש: עשיתי דוקטורט עבור צה"ל בשנת 2004 איך הוא ערוך.
גבי הרוש: האלוף אדם היה ראש אט"ל, פגשתי אותו במלחמה כאלוף פיקוד צפון, וכל התחזיות התממשו.
גבי הרוש: אני לא רוצה להיכנס פה למספרים ולעובדות שאני מכיר, אבל המצב שלנו יותר חמור מיום כיפור.
גבי הרוש: אנחנו לא ערוכים, זה לא מעניין אותי מגזר יהודי או לא יהודי.
בן מויאל: איך אתה מרשה לעצמך להגיד אמירות כאלה, אני לא מצליח להבין.
בן מויאל: אני מדבר בשיא הרצינות.
בן מויאל: חבר'ה, אני לא מקבל את האמירות האלה.
גבי הרוש: אני מלווה אתכם – ברשותך, אני לא הפרעתי לך – אני מלווה אתכם בכל המבצעים.
בן מויאל: אתה לא נושא באחריות, אנחנו נושאים באחריות.
רם בן ברק: חברים, אני רוצה לעצור כאן.
רם בן ברק: תסלח לי, גבי, אתה אומר דברים חמורים.
רם בן ברק: גברתי מנהלת הוועדה, אנחנו נקבע דיון בוועדת משנה למוכנות, ספציפית על הנושא הזה.
קריאה: מצוין.
רם בן ברק: תיערכו לזה ויהיה דיון.
שלמה קרעי: אבל למה אתה לא נותן להשלים משפט?
רם בן ברק: כי אני חושש שזה יגלוש לפסים שאני לא חושב שיהיה נכון שיהיו בשידור.
רם בן ברק: זו הסיבה.
אורית סטרוק: זו ועדה פתוחה ואנחנו מדברים על ביטחון מדינת ישראל.
עמיחי שיקלי: חבר'ה, השיקולים שלו הם שיקולים נכונים, הוא צודק.
בן מויאל: לא יכול להגיע אדם מהאזרחות שלא מכיר את המספרים ולהגיד אמירות כאלה על צה"ל.
רם בן ברק: חברים, אני מבקש לעצור כאן את הדיון הזה.
רם בן ברק: אנחנו נעשה דיון בוועדת מוכנות, גבי יהיה מוזמן, צה"ל כמובן יהיה מוזמן, יהיה דיון חסוי שבו יוצגו הדברים ויתקיים דיון.
שלמה קרעי: במשפט אחד.