GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונית אנדוולט: כל השדות שאנחנו מתבססים עליהם בייבוא ממדינות מסוימות, חלקם במדינות עימות, חלקם במדינות שעוברות משברים אקלימיים מאוד קשים ואנחנו צריכים שיהיה לנו, אפרופו המאבק עם החקלאים, מספיק חקלאות מקומית כדי לספק את הצרכים התזונתיים שלנו.
רונית אנדוולט: עשינו עבודה עם משר החקלאות כדי לראות שאם לא יהיה כלום מבחוץ, האם מדינת ישראל יכולה להתקיים רק מאספקה מקומית ואפשר לעשות את זה, אבל צריך לתכנן את זה.
אמילי חיה מואטי: איפה עומדת השאלה הזאת?
אמילי חיה מואטי: אמרתם שעשיתם בדיקה.
רונית אנדוולט: בדקנו את האפשרות התיאורטית הזאת והמסמך נמצא במשרד החקלאות, בדקנו את זה אתם ביחד.
רונית אנדוולט: אפשר לשתף אתכם במסמך.
רונית אנדוולט: דבר נוסף, צריך לקחת בחשבון שמזון זה לא רק פירות ירקות וקטניות אלא גם חומרי גלם, גם מזון רפואי שצריך לחולים בבתי חולים, זה מנעד הרבה יותר רחב.
רונית אנדוולט: ראינו בגל הראשון שהייתה סכנה שלא יהיה מספיק מזון רפואי לחולים שלנו ולא יהיו מספיק Tpa להזין בווריד מרכז עליון.
רונית אנדוולט: עבדנו עם כל מיני מדינות שלא היינו חושבים להביא משם מזון רפואי.
רונית אנדוולט: כך שצריך להיערך לזה בצורה מסודרת ואחראית וצריך לבנות תסריט להרבה אפשרויות, לא רק לשעת החירום הסטנדרטית המסורתית שהייתה, אלא לאירועים אחרים.
רונית אנדוולט: דבר נוסף חשוב, הייתה ועדה לביטחון תזונתי שהוקמה על ידי משרד הרווחה, שלא פעילה כבר כמה שנים טובות וזה עצוב שבתקופה כל כך מורכבת שבה חוסר ביטחון תזונתי היה - - -
רם בן ברק: זו הייתה ועדה שדאגה שלכל ילד יגיע אוכל, לא ברמת חירום, זה לדיון אחר.
רונית אנדוולט: לא לכל ילד מגיע אוכל.
רונית אנדוולט: מה שהיה במשרד החינוך ש-450,000 ילדים קבלו הזנה במסגרת בית הספר, לא הייתה לזה חלופה בזמן הסגר השני והשלישי.
רונית אנדוולט: אז זה לא בדיוק שיש אוכל - - -
רם בן ברק: אני מסכים אתך שזה דבר חשוב אבל זה לא הדיון כרגע.
רונית אנדוולט: אני מבינה על מה הדיון, אבל אני אומרת שצריך להסתכל על כל הספקטרום של החשיבה של זה ולתכנן את זה נכון לאורך תקופה ארוכה.
רונית אנדוולט: חשוב להבין שבבסיס החשיבה אלה הצרכים התזונתיים של האוכלוסייה.
רונית אנדוולט: אנחנו צריכים לדאוג לכל הצרכים התזונתיים של האוכלוסייה, לא רק למזון יבש או לא רק לפירות וירקות, אלא לכל המכלול ואנחנו לא מדברים על חלב בטעם וניל, אלא על צרכים בסיסיים.
רם בן ברק: אני מבקש להבא לדבר בקיצור ולהתמקד בדיון עצמו.
רם בן ברק: אפשר לפתוח את הדיון הזה לנושאים רחבים ואני לא רוצה לעשות את זה.
רונית אנדוולט: משפט אחרון ברשותך, יש עכשיו תהליך גדול עם ה-WHO ועם האו"ם ועם ה-FAO במסגרת ה-food summit, שמדבר על תכנון המזון לשנת 2030.
רונית אנדוולט: אני חושבת שחשוב שהוועדה הזאת תכיר את המהלך הזה ושכל העולם דואג למשבר המזון העולמי ואנחנו צריכים גם להיות בתוך זה.
רם בן ברק: טליה מהמל"ל בבקשה.
טליה לנקרי: אני רוצה לנסות לעשות סדר ולהרחיב מעט את מה שיוסי הגדיר כאן.
טליה לנקרי: כשאנחנו מדברים על שעת חירום, צריך להגדיר מהי שעת חירום.
טליה לנקרי: שעת החירום כרגע, ממה שאנחנו מבינים זה משני דברים עיקריים: האחד זה למלחמה, זו ההיערכות שלנו לחירום כשמדובר על איקס ימי מלחמה ואנחנו לא מסוגלים מסיבות כאלו ואחרות לקבל את התוצרת מבחוץ, בין אם זה מהים, בין אם מהאוויר והיו לנו מצבים כאלה.
טליה לנקרי: לא היו לנו מצבים שבהם היינו צריכים לפתוח את מחסני החירום ולא ב-30 השנה אחרונות.
טליה לנקרי: אני עוסקת בחירום כ-20 שנה, לא קרה לנו שהיינו צריכים לפתוח את מחסני החירום לא למזון ולא לדבר אחר.
טליה לנקרי: הדבר השני שמעניין בהקשר של מצב חירום הוא רעידת אדמה.
טליה לנקרי: פה יש תכנית שנקראת תכנית "תבל בצדק" אני לא ארחיב עליה פה, תוכנית שעוסקת בסיוע בין לאומי בהרבה תחומים אנחנו יודעים שיהיה קשה בשעה של רעידת אדמה משמעותית לצרוך אותם.
טליה לנקרי: לא רק מזון, עוד הרבה דברים אחרים.
טליה לנקרי: אלה שני מצבי החירום העיקריים שאנחנו נוגעים בהם.
טליה לנקרי: מצב חירום שלישי שלא נגענו בו וזה זמן טוב, הוא איום האקלים שלוקח אותנו למקומות מאוד מורכבים שבהם נצטרך למלאי חירום אחרים.
טליה לנקרי: צריך לדון על זה ולדבר על זה כי זה לא קיים כרגע בתרחיש.
טליה לנקרי: רק עכשיו בתרחיש הייחוס שעובדת עליה רח"ל, הם מכניסים את האקלים פעם ראשונה לשיח.
טליה לנקרי: לכן זה נושא מאוד משמעותי בהקשר הזה.
טליה לנקרי: במצב שהיה בקורונה, שהיו פערים בביצים, גם אז לקח קצת זמן אבל אולי יום אחד במשק הייתה בעיה של חוסר בביצים והצלחנו להביא את זה.
טליה לנקרי: אני לא רואה מורכבות מאוד גדולה, למעט שני המצבים של אקלים ואולי חוסר במזון בעולם ואז כל העולם בצרה.
טליה לנקרי: אל מול התרחישים שאנחנו מדברים עליהם אנחנו לא רואים מצור, בטח לא לאורך זמן.
טליה לנקרי: צריך לראות את התרחיש כדי להבין.
טליה לנקרי: אנחנו לא רואים מצב שאנחנו לא יכולים לייצר פה חלק משמעותי מהתוצר הנדרש.
טליה לנקרי: שאלו קודם האם אנחנו יכולים בתשלום או בחוזים כלשהם לבעלי עסקים, לחייב אותם לייצר?
טליה לנקרי: בוודאי שכן.
טליה לנקרי: יש תוכנית שעוסקת בחירום, ריתוק משקי, אנחנו מרתקים מאפיות, מרתקים לא מעט מקומות שאנחנו את המשך הייצור שלהם, הם לא יכולים להישאר בית.
רם בן ברק: כל מה שקשור למלאים יבשים יש חשיבה לאיקס ימים ואנחנו יודעים להגדיר אותם לפי תרחישי הייחוס ולהתכונן.
רם בן ברק: לשמור מלאים, האכלה של בעלי החיים, יהיה לנו בשר חלב, ביצים וקמח למאפיות, את זה את זה אני מבין.
רם בן ברק: אבל יש שאלה אחרת לגבי מה שקשור למזון טרי מהשדה לצרכן.
רם בן ברק: אנחנו מאוד לא אוהבים תכנון במדינה, ממש סולדים מתכנון, לא אני באופן אישי אבל זאת המגמה, האם לדעתכם כמל"ל וכרח"ל יש מקום לקבוע שבכל רגע נתון יהיו איקס גידולים שיגדלו בארץ באיקס היקפים כדי שבאותם איקס ימים שמוגדרים בתרחיש הייחוס לא יהיה מצב שלא תהיינה עגבניות או לא יהיו מלפפונים.
רם בן ברק: או שהגדרתם שביצים וחלב זה חיוני.
יוסי שפירא: נמצא פה הפרופסור ממשרד הבריאות, חשוב להגיד שבסוף התהליך מישהו מגדיר את הצורך תזונתי, אלה אותם גורמים מקצועיים שישובים בוועדת המלאים והם חלק מהסיפור הזה.
יוסי שפירא: אם יוגדר שיש צורך תזונתי שיהיו גידולים טריים באותה נקודת זמן, אז בהתאם נחשוב על מענה.
יוסי שפירא: חשוב לציין שהתרחיש עצמו נכנס גם לבעיות של התייצבות עובדים וכן הלאה, שיאתגרו מאוד את היכולת ליצור את המשק הטרי שקיים בשגרה.
יוסי שפירא: לכן ההסתכלות מוגדרת בזמן, הזמן לא מועט, אבל זמן שלפחות גם במשרד הכלכלה וגם במשרד החקלאות על בסיס דברים שנסגרים עם שמרד הבריאות, הם מגדירים צורך אנושי בקיום הזה ועל זה המלאים.
יוסי שפירא: אם מישהו מקצועי יגדיר שאנחנו צריכים ללכת על משקים טריים, יש לזה משמעות אמיתית.
צבי האוזר: בסוף זו אספקה של כמות קלוריות ביום, זה לא מגיע מהאזורים הטריים.
צבי האוזר: ביצים וחלב מוחרגים אבל ככלל רוב הדברים הם דברים שיכולת האפסון שלהם יחסית ארוכה.
נירה שפק: יש מסמך חשוב של משרד הבריאות, נתתם לנו כלי מדהים לקבלת החלטות שכתוב בו מה המזון והטבלה הנהדרת שנתתם מחולקת לפי מפרטים ובכל מקום רשום מה חיוניות הבריאותית לאותו מוצר, מה ארץ המוצא שלו, מה הסיכונים שבו.
נירה שפק: כתוצאה מהטבלה הזו אני שואלת, אם יש מוצר חיוני ואין לנו אותו, מה משרד הבריאות אומר שהוא מוצר חלופי לו, שמשלים, הוא מחויב לו.
נירה שפק: לפי זה נוכל לענות את השאלה שלך רם, אם קיים צורך לתת מלפפונים, תפוחי אדמה או עגבניות, בחישוב של כמות האנשים שיש וצריכה של כל דבר, זה אומר שצריך להקצות איקס ענפים שיהיה להם רובד בטוח, שלא משנה, תמיד יהיה צריך להיות מיוצר פה, כדי לאפשר אתה דבר הזה שאנחנו מחויבים לו.
נירה שפק: לזה לא קבלתי תשובה.
נירה שפק: אין לי מושג לגביה מסמך הספציפי הזה איפה הוא עומד.
נירה שפק: האם הוא חלק מתרחיש הייחוס?
נירה שפק: אם לא, למה?
נירה שפק: מה עושים אתו?
נירה שפק: יש גוף של משרד הבריאות שהגדיר לנו, הוא אומר מה בריא לי ומה לא בריא לו, מה הכרחי, מה מצוי ומה רצוי על פי גילאים.
נירה שפק: זו השאלה שלי.
מיכל רוזין: יש פיל לבן בחדר שאנחנו לא מדברים עליו.
מיכל רוזין: אנחנו כאילו מנותקים מסדר היום של המדינה.
מיכל רוזין: בסוף, אם אין חקלאות תוססת פורייה ומשגשגת, אז לא יהיו לנו מלאים לחיטה, ביצים, חלב וכדומה.
מיכל רוזין: אנחנו יכולים להחליט עכשיו מה נקודת הייחוס, אנחנו יכולים להחליט איך משמשים ואיזה מחסנים מדהימים יהיו לנו לשמור את הכול.
מיכל רוזין: אבל אם לא יהיה מה לשמר, אז לא יהיה.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע מהמל"ל האם יש לו עמדה או תוכנית לגבי החקלאות במדינת ישראל.
מיכל רוזין: מה לגבי הרפורמה של משרד האוצר?
מיכל רוזין: מה קורה עם אדמות עמק יזרעאל שיש שם 20% מגידול החיטה במדינת ישראל והולכים להקים שם שדה תעופה?
מיכל רוזין: שדה התעופה הזה כמובן יפגע בכל הסביבה ולא יהיה יותר את 20% של החיטה.
מיכל רוזין: האם זה יפגע במלאים של מדינת ישראל?
מיכל רוזין: כל הנושאים האלה חשובים ואנחנו לא יכולים להתעלם מזה.
מיכל רוזין: אנחנו יכולים לעשות טבלת קלוריות ולהגיד שחשוב שיהיה לבן אדן ביצה ביום.
מיכל רוזין: אני זוכרת שאמא שלי הייתה מספרת על תקופת הצנע, שהייתה אבקת ביצים.
מיכל רוזין: עד היום היא מתגעגעת לטעם של אבקת הביצים ואין לי מושג למה.
מיכל רוזין: אבל לפני שאנחנו מדברים על מוצרים חלופיים, איך אנחנו דואגים לשמר את החקלאות כדי שיהיה חלב, ביצים וחיטה.
מיכל רוזין: לגבי המאפיות והלחם, יש להם הרבה תלונות נגד הסיפור של מלאים לשעת חירום, שזה עובד באופן מאוד מיושן, לכן העניין של הפיקוח והלחם האחיד.
מיכל רוזין: אז שוב, הקמת שדה תעופה בעמק יזרעאל יאלץ לסגור לא רק שדות חיטה אלא גם רפתות, לולים ודברים נוספים.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שיש סטנדרטים סביב הקמת שדה תעופה.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע מהמומחים, במיוחד מהמל"ל שמתחלל את כל הדברים האלה, איך הוא רואה את העשור הקרוב במדינת ישראל מבחינת חקלאות משגשגת והמלאים שיש לנו מתוך החיטה והיבול מהחקלאות, בואו קודם כל נשמור על זה.
צבי האוזר: אני חושב שהיקף החיטה שמגודלת בארץ היא לא זניחה.
מיכל רוזין: הוא אמר שהחיטה הזאת משמשת כמספוא לחיות וחלק מזה ביבוא, אבל מה קורה כשאין יבוא?
מיכל רוזין: כשהמדינה סגורה?
צבי האוזר: היקף הייצור המקומי של חיטה לצריכה הוא 5%, לא מספיק.
נירה שפק: יכול להיות שתהיה המלצה להכפיל.
מיכל רוזין: אבל אם לא יהיה בכלל?
רם בן ברק: מספוא לבהמות זה חלק קטן מאוד.
רם בן ברק: נעבור למשרד החקלאות, הפיל נמצא ואני בכוונה לא רוצה לגעת בו כי אני לא רוצה להפוך את הדיון לדיון שבא להילחם ברפורמה כזו או אחרת.
רם בן ברק: למשל התוכנית של שדה תעופה רמת דוד ירד אז את יכולה להיות שקטה.
רם בן ברק: אני מבין ומקבל את מה שאת אומרת, אבל זה לא הדיון הזה.
צבי האוזר: שלא יתפרש שגם אם מהדיון הזה יוצא שאין חיוניות כזו, שהדיון הוא לא קריטי בהקשרים אחרים חשובים, כמו חקלאות משגשגת.
רם בן ברק: בתפקידי כיושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, מתוך ההבנה שלי שאנחנו יכולים להימצא במצב חירום בתקופה כזו או אחרת, אני רוצה לחדד למי שאחראי את זה שאנחנו צריכים לבדוק שהמלאים שלנו בסדר, שאנחנו יודעים לעמוד בתרחיש הייחוס שלנו ואני מכניס לזה גם את המזון הטרי שלא התייחסו אליו עד היום כי כמו שאמר חבר הכנסת האוזר, ספרו קלוריות.
רם בן ברק: אני חושב שזה לא מספיק לספור קלוריות, צריך לתת לאנשים קצת יותר מקלוריות גם במצב חירום ולא צריך להסתמך על יבוא.
רם בן ברק: זה מחבר למה שאת אמרת אבל אני אל רוצה להתפזר יותר מידי אלא להישאר בדיון אחרת יאשימו אותי שאני עושה חלילה פוליטיקה.
רם בן ברק: משרד החקלאות בבקשה.
חיים אנג'וני: אנחנו קוראים לזה מנת ברזל.
חיים אנג'וני: אם יוחלט למשל שמלפפונים ועגבניות למשל הם מוצר חיוני שחייב להיות גם בתקופת התרחיש, החקלאות יודעת לעשות את זה, כמובן עם התארגנות תקציבים וכו'.
חיים אנג'וני: לשאלה שעלתה לגבי אלה לקחים משרד החקלאות לקח בתקופת הקורונה בנושא המלאים?
חיים אנג'וני: בסביבות מרס-אפריל התחילה עצבנות בשווקים הבין לאומיים לגבי אספקת חיטה מהמקומות הרגילים שלנו כמו אוקראינה ורוסיה.
חיים אנג'וני: לכן פעלנו יחד עם רח"ל ולתקופת הקורונה, שלא ידענו מתי תיגמר או לאן זה הולך להתגלגל, הכפלנו את המלאים כדי להכין את עצמנו למצב שחלילה תהיה השבתה, שיהיה לנו אורך נשימה גדול יותר בתקופת התרחיש הרגיל למלחמה.
חיים אנג'וני: דבר נוסף, לא מספיק לעקוב ברמה היומית, יש מעקב יומי על איכות וכמות המלאים שאנחנו מחזיקים, חשוב גם לדעת מה המלאי התפעולי במשק.
חיים אנג'וני: כי אנחנו לא רוצים להיות מופתעים, לקבל הודעה ב-24:00 בלילה שהמלאי התפעולי נגמר וצריך לנסות ולפתוח את מלאי החירום.
חיים אנג'וני: לכן הקמנו מודל, בסיוע רח"ל, מודל חיזוי שמסתכל 7-8 שבועות קדימה על המלאי התפעולי.
חיים אנג'וני: היום אנחנו יודעים על כל אונייה על הגלובוס, שדרכה למדינת ישראל עם חיטה או מספוא, היא נכנסת למודל ויש לנו תחזית די טובה לגבי מה מצב המלאי.
חיים אנג'וני: כך שאם יתפסו אותנו בנקודת זמן, נוכל להתריע לאן המלאי התפעולי הולך.
צבי האוזר: האם אפשר להגדיל את המלאי התפעולי?
חיים אנג'וני: כל הנחיה לאותם יבואנים להגדיל את המלאי התפעולי זה יידרש בתקציב.
חיים אנג'וני: אם אתה מדבר להגדיל את המלאי התפעולי, כלומר זה הופך להיות למלאי חירום.
צבי האוזר: השאלה אם יש פער בין המלאי התפעולי שגזור מצרכי היצע וביקוש אד הוק אל מול מחסני החירום.
צבי האוזר: האם בין זה לזה ישנה מערכת שיכולה להגיד ליבואן אני נותן לך הטבה אם אתה מגדיל את המלאי שלך ב-15%.
צבי האוזר: האם יש כלים יותר מעודכנים מהמודלים שהוצבו אי שם בשנות ה-50 או ה-70 אני לא יודע מתי המודל הזה של מלאי חירום הוצג.
צבי האוזר: דבר שני לא שקבלתי תשובה עליו, האם יש מחשבה, או התייחסות למלאים מסוימים בתא המשפחתי עצמו?
צבי האוזר: אני רואה את כמויות המזון המינימליות המומלצות לאדם לשבוע בשעת חירום, חלק מהדברים האלה יכולים להיות מאופסנים ברמה ביתית.
צבי האוזר: האם יש לזה הכוונה או מחשבה?
צבי האוזר: גם זה יכול להגדיל את השוליים ואת הגמישות.
חיים אנג'וני: לגבי השאלה הראשונה אכן אנחנו מחייבים את הזכיינים בחוזה שהם חתומים כלפינו, לשמר מעבר להתחייבות שלהם עוד 15%.
חיים אנג'וני: לגבי השאלה השנייה, אני יודע, ראיתי את זה, אני לא יודע אם זה קיים כרגע, באתר של פיקוד העורף מומלץ לתא המשפחתי מה להחזיק לפי גודל המשפחה.
צבי האוזר: וזה סוד מוחלט בהחלט.
צבי האוזר: האם אתם חושבים על קמפיין בנושא הזה?
צבי האוזר: חינוך דרך בתי הספר?
צבי האוזר: מערכות הסברה?
צבי האוזר: אני יודע שזה קיים באתר של פיקוד העורף, אבל זה מעין סוד גלוי.
צבי האוזר: אף אחד לא מודע לזה במדינת ישראל, אף אחד לא מתנהל על פי זה ובזמן אמת ניתפס בהקשר הזה עם התחתונים למטה.
צבי האוזר: השאלה, גם לאור מודעות גדולה יותר של הציבור בשל הקורונה, האם ניתן לנצל את הסיטואציה הזו ולהרחיב את האחריות המשפחתית גם בהקשר של ביטחון תזונתי מינימלי לתקופה מסוימת.
צבי האוזר: אנשים לא צריכים לאגור עכשיו עשרות קילוגרמים, אבל אפשר להרחיב את הכתפיים באמצעות עידוד הציבור לסוג של מלאי חירום, שהיה מקובל במדינה בשנות ה-60 ובשנות ה-70.
מיכל רוזין: שמת לב בקורונה ראית מה קורה בסופרים, זה קורה באופן טבעי בחברה הישראלית.
צבי האוזר: אבל זה קורה רק בשעת חירום.
צבי האוזר: למשל בשווייץ, ביפן במדינות רציניות ומתקדמות, יש הנחיות ברמה המשפחתית של מלאי חירום.
צבי האוזר: כשאתם מדברים על שימורי ירקות ושימורי פירות, שמן וזיתים וקטניות - - -
רם בן ברק: הערה חשובה, היא נשמעה היטב וצריך לתת על זה את הדעת אם זה מופיע בפיקוד העורף והאם צריך לרענן את זיכרון האזרחים בעניין הזה ולוודא שזה קיים.
רם בן ברק: משרד הכלכלה בבקשה.
דורון אברהמי: אני אתייחס לנושאים לפי סדר השאלות, דבר ראשון לגבי המדיניות הממשלתית, אנחנו רואים שהמדיניות להבטחת נקבעת מהצורך שלנו לתת מענה לתרחישים ולסוגי התרחישים השונים.
דורון אברהמי: למשרד הכלכלה יש אחריות להבטחת מלאי של מוצרי מזון מסוימים בהתאם לקביעה של ועדת מלאי מזון אסטרטגי.
דורון אברהמי: זה לגבי המדיניות.
דורון אברהמי: לגבי הסמכויות בתקציבים להבטחת מלאי מזון שלעת חירום, על הפריטים שאנחנו מחזיקים אנחנו מממנים את זה מתקציב המשרד וזה כולל הרכישה, האחזקה והריענון.
רם בן ברק: על איזה מלאים אתם אחראים?
דורון אברהמי: אני לא יודע אם אפשר לפרט אבל אני אוכל לשלוח לך את הפריטים שאנחנו מחזיקים, בגדול אלה מוצרי מזון מעובדים יבשים.
דורון אברהמי: לגבי מלאי ופערים זה לא דבר אנחנו רוצים לשתף בדיון פתוח.
דורון אברהמי: לגבי הצורך ופעילות בהבטחת מלאי מזון מייצור וגידול מקומי לעומת ייבוא מזון בשעת חירום צריך לזכור שרוב הפריטים במזון יבש הם פריטים שברובם מיובאים לכן אין לנו דיפרנציאציה בנושא הזה.
נירה שפק: שאלה, במסגרת ההגדרה של האחריות של מנהל חירום במשרד הכלכלה, יש לכם אחריות גם על כל תפקוד שרשרת האספקה.
נירה שפק: יש גם מוצרים שאם הם ארוזים, כמו ירוקים למיניהם בתי האריזה, שיש להם קצה בחקלאות, יש לכם תחום אחריות על זה, כל המפעלים החיוניים.
נירה שפק: אם בית אריזה חקלאי מוגדר כמפעל חיוני, איפה אתם נכנסים לזה ומה התיאום שלכם עם משרד החקלאות.
דורון אברהמי: תודה על השאלה.
דורון אברהמי: כפי שאת בוודאי מכירה, לגבי המפעלים החיוניים, אנחנו אחראים לבדוק את הרציפות התפקודית שלהם ולהבטיח שבשעת חירום העובדים שלהם יהיו מרותקים.
דורון אברהמי: אנחנו פועלים גם דרך הרשויות המקומיות.
דורון אברהמי: יש לנו ממשק טוב גם עם משרד החקלאות וגם עם רח"ל.
נירה שפק: אנחנו צריכים ללמוד את זה בפירוט יותר מאשר יש ממשק טוב וזה מחזיר אותנו למל"ל שבסוף אנחנו צריכים לדעת מה הפריטים, איפה הם מוחזקים ולמשך כמה זמן.
רם בן ברק: את מדברת על המלאים?
נירה שפק: בסוף הכול מלאים, הרי לא הכול יבש, זה גם מגיע למוצרי תינוקות.
טליה לנקרי: זה לא קשור למל"ל זה רח"ל ידעו להציג.
נירה שפק: מבחינתי זה רח"ל והמל"ל כי המל"ל מוגדר כגוף לאומי.
נירה שפק: ברור שרח"ל בפנים, אבל זה גם המל"ל.
רם בן ברק: אמרו שעושים ביקורת פיזית כל חצי שנה.
נירה שפק: אני מכירה את הביקורות מתוקף זה שאני יושבת-ראש בתת הוועדה למוכנות העורף, קראתי את הביקורות ולמדתי לקראת הדיון.
נירה שפק: קראתי את כל הסיכומים של תרגילי נקודת מפנה, שזה התרגיל הלאומי הארצי והלקחים מתייחסים גם למה שאתה אומר.
נירה שפק: אני אקיים דיון אצלי לראות את מיישמים את ההערות שאנחנו מעלים כאן ולא פעם ראשונה שומעים אותם.
רם בן ברק: תעשי ביקורת פתע.
נירה שפק: רעיון טוב.
רם בן ברק: מהניסיון שלי, הייתי אחראי על מאגר חיטה בהיותי יושב-ראש מכון תערובת, המלאי מתחלף כל הזמן, מחליפים בחדש ומשתמשים בישן.
רם בן ברק: יש כל הזמן 2,3 סילואים שהם החירום, אבל זה לא אומר שהם עומדים עכשיו שלוש שנים ולא נוגעים בהם, להפך, כל הזמן מחדשים אותם, מגיעה אונייה, מכנסים חדש ומוציאים את הישן וכך שומרים על טריות.
רם בן ברק: משרד האוצר, האם יש פער תקציבי לשמירת המלאים למשרד כלשהו או שהכול מתוקצב ומתוקתק?
גל ברנס: גל ברנס מאגף תקציבים.
גל ברנס: אני אחראי על משרד הכלכלה ואני יוכל להגיד שאנחנו בשיח אתם באופן שוטף בכל שנה לעניין תקציב מלאי החירום.
גל ברנס: לגבי המשרדים האחרים אני לא יודע להגיד.
נירה שפק: אתה הרפרנט של משרד הכלכלה לנושא חירום?
נירה שפק: לא של כל המשרדים?
גל ברנס: אני רפרנט של משרד הכלכלה לכל הנושאים, בין היתר מלאי חירום, אז אני יודע להתייחס לנושא הזה.
גל ברנס: להבנתי יש גם במשרד האנרגיה ובמשרד החקלאות ויש פה את נציגי המשרדים שיוכלו להתייחס.
נירה שפק: יש גוף במשרד האוצר שמתחלל את הכול ויש ראיה של משרד האוצר לכל הנושא התקציבי בכל המשרדים?
גל ברנס: יש את אגף תקציבים, אגף תקציבים אחראי לתקציב של כל משרדי הממשלה ויחידות הסמך וכדומה.
גל ברנס: כל צוות מראייתו, אין ראייה מתחללת לנושא הזה.
גל ברנס: אני יכול להגיד שבקורונה שהיו שאלות לגבי מלאי החירום, אז יש צוות שעובד מול רח"ל שתחלל את הנושא.
נירה שפק: הוא לא קיים בשגרה, רק בחירום?
גל ברנס: בשגרה הוא עובד מול רח"ל.
נירה שפק: האם תוכל לפרט מי הגוף הזה, מי בעל התפקיד שאחראי על החיתוך הרוחבי, שנדע לפנות אליו?
גל ברנס: יש צוותים באגף תקציבים, הם תמונת מראה של הממשלה לצורך העניין, אנחנו עובדים מול משרד הכלכלה ויש צוות מקביל שעובד מול משרד הביטחון ובין היתר מול רח"ל, אז הוא בקשר ישיר מולם לכל הנושאים שלהם.
גל ברנס: הוא גם הצוות שמגיע בדרך כלל מגיע אליכם לוועדה.
נירה שפק: אני מבינה שכל רפרנט באוצר אחראי על משרד ובתוך המשרד יש את גוף החירום אבל בעצם אין הסתכלות רוחבית של האוצר שאומרת אם יש גזירה בין לבין, הוא אומר שזה היה צוות אד הוק לקורונה, אבל אין באמת גוף כזה שלאורך השנה בודק בשגרה לקראת חירום.
רם בן ברק: רח"ל אמורה לעשות את הסנכרון בין המשרדים.
רם בן ברק: אם יש בעיה תקציבית במקום מסוים הם עובדים ישירות מול האוצר.
נירה שפק: זה התהליך?
גל ברנס: באופן כללי כל צוות אצלנו עובד מול המשרד שלו.
גל ברנס: רח"ל להבנתי גם עומדת מול המשרדים - - -
רם בן ברק: מאה אחוז, תודה.
רם בן ברק: המשרד לענייני מודיעין בבקשה.
גיל הורביץ: גם אני מבקש לנצל את הדיון הזה למסגור קצת שונה את הדיון שצריך להתקיים במדינת ישראל ולא מתקיים.
גיל הורביץ: צריך להרחיב את נקודת המבט מאירוע של אבטחת מלאי מזון לשעת חירום למושג יותר רחב שדובר בו, ביטחון מזון לאומי.
גיל הורביץ: המונח שהדיון הזה עוסק בו מגביל אותנו מאוד במלאים, במזון יבש ובמצב חירום למצבים ביטחוניים או אסוניים.
גיל הורביץ: המושג ביטחון לאומי לעומת זאת מתייחס לא רק למשבים מהסוג הזה שעלולים להתפתח, אלא דברים שהם תוצאה של המציאות עצמה שכבר היום פוקדת אותנו.
גיל הורביץ: כבר היום אנחנו מזהים מגמות רחבות יותר.
גיל הורביץ: אדוני היושב-ראש, ציינת בעצמך בפתיח את המגמות הדמוגרפיות ואת המגמות האקלימיות, אני אוסיף שני סוגי מגמות שלדעתי גם אליהם צריך להתייחס והם אולי כבר נוכחים פה יותר: מגמות בכלכלה הגלובלית, רואים היום שיבושים בשרשראות אספקה, גם בגלל השפעות הקורונה, אם זה על החקלאות, על העובדים, על תשומות הייצור.
גיל הורביץ: רואים שרשראות אספקה שהיו מדויקות ברמת המילימטר חוות כלכלה גדולה וזה לא אירוע ישראלי בלבד.
גיל הורביץ: זה אירוע שמקרין על כל העולם ואין לדעת כמה ימשך ואין לדעת האם אנחנו קרובים לסופו.
גיל הורביץ: יש גם מגמות גאו-פוליטיות בזירה הבין לאומית ובראשם אני אציין את התחרות בין ארצות הברית לסין שמעצבת היום מחדש את האופן שבו השוק הגלובלי מתנהל, מייצרת יותר אי וודאויות מבעבר.
גיל הורביץ: היא מעודדת פרוטקציוניזם מסחרי לאמנות וסחר, היא דוחפת להיווצרות של גושי סחר נבדלים והיא מייצרת אתגרים שחלקם חדשים וחלקם חדשים ישנים לתנועה החופשית בין נתיבי השיט העולמיים.
גיל הורביץ: היא הופכת את שרשראות האספקה לאירוע פגיע יותר וצריך לתת גם על זה את הדעת.
גיל הורביץ: אם כבר עוסקים בסיפור הזה של המגמות הגיאו-אסטרטגיות, כדאי לראות מה קורה בעולם.
גיל הורביץ: תחרות הזו היום מחזירה מחדש את המעורבות של מדינות, של ממשלות בשווקים, גם בשווקים החופשיים ביותר.
גיל הורביץ: אני לא רוצה להשתמש פה במילים הגסות תכנון מרכזי, אבל אני מציע לשים לב מה עושה ממשל ביידן היום בהקשר של החוק defense production act , למשל בנושא החיסונים, מה עושה בתחום השבבים, איך הוא מתייחס לשרשראות אספקה.
גיל הורביץ: יצא עכשיו דו"ח גדול של הממשלה בנושא שרשראות אספקה.
גיל הורביץ: גם ארצות הברית של טראמפ וגם ארצות הברית של ביידן מבינים שהשוק החופשי שתקתק כמו שעון במשך כמה עשורים השתבש ונראה קצת אחרת היום ועל זה צריך לתת את הדעת גם בהקשרי ביטחון המזון הלאומי של מדינת ישראל.
גיל הורביץ: אנחנו רואים את התחרות הזו היום משפיעה כבר בתחומים של חומרי גלם כמו מתכות נדירות, שבבים, טכנולוגיה.
גיל הורביץ: גם במזון אנחנו מזהים כמה שנים את המוטיבציה של סין לרכוש כל גרגר מזון וכל חברת מזון שמוכנה להעמיד את מניותיה למכירה.
גיל הורביץ: צריך להיערך לתרחישים האלה ובשבילם נדרש חשיבה משוכללת יותר משאלות ברזולוציה גבוהה מתמיכה ישירה/עקיפה כזו או אחרת.
גיל הורביץ: צריך חשיבה משוכללת על סוגי תוצרת שישראל רוצה לשמור קרוב, איפה היתרון היחסי שלנו, במה נוכל לסחור עם העולם.
גיל הורביץ: הסיפור פה הוא סיפור של תכנון וזה הדבר הראשון שצריך לעשות.
גיל הורביץ: צוין פה על ידי הפרופסור ממשרד הבריאות, באיחוד האמירויות קיים משרד בנושא ביטחון מזון ומים, ככה הנושא הזה מתויג וכשאנחנו ניתחנו את האופן שבו איחוד האמירויות מתייחסת לאירוע הזה שנקרא ביטחון מזון, ראינו שם שורה של מהלכים שהם לגמרי תכנון מרכזי.
גיל הורביץ: לאיחוד האמירויות אין יכולת לקיים חקלאות משלהם אז הם פשוט מקיימים את החקלאות שלהם מעבר לים במקום מספיק קרוב.
גיל הורביץ: הם רוכשים, חוכרים שדות בהיקפים עצומים כדי שכשהם יצטרכו, יהיה להם מאיפה להביא מזון בזמן משבר עולמי.
גיל הורביץ: המזון שלנו יובטח כתוצאה מתמהיל שברור לכולם.
גיל הורביץ: הוא ייצור מקומי, הוא ייבוא.
גיל הורביץ: ברור שגם בייצור המקומי אנחנו תלויים בייבוא, אין פה בכלל שאלה ומלאים, שזה כאמור חלק מהסיפור.
גיל הורביץ: השאלה שישראל צריכה לשאול את עצמה, זה איפה נקודת האיזון שלה בין ייצור מקומי לבין ייבוא ובתוך הדבר הזה איפה נקודת האיזון שלה בשאלה מה ישראל מגדלת ומה היא אומרת מראש שזה אין סיכוי שאנחנו יכולים לגדל בעצמנו ונביא ממקומות אחרים.
גיל הורביץ: הייתי מוסיף לתפיסת המענה של ישראל לתחום ביטחון המזון עוד שני דברים" האחד זה שיתופי פעולה בין לאומיים ואזוריים בתחום המזון.
גיל הורביץ: אנחנו רואים את התגבשות הבריתות, עוד חלק מהמגמות שאנחנו רואים בעולם זו התגבשות הבריתות של הממשלה אמריקני, בריתות ישנות וחדשות.
גיל הורביץ: מתהווים גושים וכדאי שישראל תהיה חלק מהגושים האלה.
גיל הורביץ: יש פה גם הזדמנויות באזור, יש לנו מה להציע לאזור ויש לנו מה לקחת מהאזור.
גיל הורביץ: גם הסיפור של טכנולוגיה שתייעל, תוזיל, תשפר את התוצרת החקלאית במדינת ישראל ותאפשר לנו לענות על היקפים שבעוד 20 שנה נצטרך לספק לעוד 7 מיליון תושבים.
רם בן ברק: אמנם חרג מעט מהדיון אבל היה מאוד חשוב ואני מודה לך על זה.
רם בן ברק: מכון יסודות בבקשה.
עמית בן צור: שמי עמית בן צור, מנהל את מכון יסודות ואני אשמח להציג לכם את ההסתכלות שלנו.
עמית בן צור: חשוב שנעשה יישור קו מהו ביטחון מזון שאנחנו מדברים עליו.
עמית בן צור: לא מדובר על בכלל מאיפה האוכל מגיע אלא הצורך להבטיח שלכל האנשים, בכל מקום, בכל זמן, לא משנה מה הכנסתם, איפה הם גרים ומה ההעדפות שלהם, תהיה להם נגישות למזון בריא, מזין ובמחיר שהם יכולים להרשות לעצמם, כדי לאפשר אורח חיים פעיל ובריא.
עמית בן צור: זו ההגדרה הבסיסית של האו"ם למזון.
עמית בן צור: עלו פה הרבה פעמים המילים כן תכנון, לא תכנון, נאמר מילה מהו תכנון אסטרטגי.
עמית בן צור: תכנון אסטרטגי אומר שאנחנו מסתכלים לטווח ארוך, אנחנו קובעים מטרות אותן אנחנו רוצים להשיג, אז אנחנו מייצרים את התנאים.
עמית בן צור: אנחנו זה הממשלה, מייצרים את התנאים שיכוונו את השחקנים השונים ללכת לשם.
עמית בן צור: לא מדובר פה בכלכלה ריכוזית או בכפיה על יצרנים או צרכנים, אבל זה כן מאפשר לנהל תרחישים ולנהל סיכונים.
עמית בן צור: ככה מנהלים מדיניות מודרנית עדכנים, כשקובעים מטרות, מדדי תוצאה ואז אפשר לקבוע את אנחנו בכלל מתקדמים לשם.
עמית בן צור: כשאנחנו מדברים על מדיניות של ביטחון מזון היא כוללת הרבה מאוד דברים.
עמית בן צור: היא כוללת את החקלאות המקומית.
עמית בן צור: היא כוללת ייבוא על בסיס ניהול סיכונים.
עמית בן צור: היא כוללת הסתכלות על שרשראות השיווק והאספקה.
עמית בן צור: היא מדברת על צמצום האובדן של המזון, על הרגלי הצריכה של הציבור, על החוסן של המערכות החקלאיות.
עמית בן צור: כל הדברים האלה הם ממדיניות שלמה.
עמית בן צור: כשאנחנו מדברים על מאיפה האוכל מגיע, שזה הבסיס, יש לנו שני מקורות: יש לנו חקלאות מקומית ויש לנו ייבוא.
עמית בן צור: זה לא או/או, מאה אחוז יבוא או מאה אחוז ייצור מקומי.
עמית בן צור: שתי התפיסות האלה לא אקראיות, אלא זה תמהיל, כמו שאמר גיל הורביץ ממשרד המודיעין וכל מדינה צריכה להחליט על התמהיל שמתאים לה.
עמית בן צור: יש לנו שתי בעיות מרכזיות: אחת, זה שמערכת אספקת המזון מאוד לא יציבה כי מצד אחד יש לנו צמצום בייצור של המזון, במקביל גידול בביקוש בגלל הגידול באוכלוסייה.
עמית בן צור: הדבר הזה מביא לשבריריות באספקת המזון בישראל.
עמית בן צור: במקביל לזה אין התייחסות מתחללת.
עמית בן צור: יש הרבה מאוד משרדים, כל אחד עוסק בתחום שלו, אבל אין הסתכלות כלל מערכתית כמוש יש בתחומים אחרים.
עמית בן צור: כל משרד נוגע בדברים שלו, עושה כמיטב יכולתו, אבל אין מישהו אחד שאחראי על מערכת המזון בישראל כמו שיש בתחומים אחרים.