GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמית בן צור: לכן, אם אנחנו רוצים להגדיר בכלל מהי המטרה, המטרה היא פשוטה, לשפר את ביטחון המזון של תושבי ישראל.
עמית בן צור: בחנו תרחישים עתידיים שונים, לא תרחישי הייחוס של משרד הביטחון, אבל הם מתכתבים עם זה ככל שאני מכיר.
עמית בן צור: בחנו ארבעה תרחישים, אני רוצה להציג לכם שלושה בקצרה.
עמית בן צור: קודם כל קבענו לעצמנו מהם הקריטריונים שלפיהם אנחנו בוחנים את החלופות השונות.
עמית בן צור: הקריטריונים האלה יאפשרו לנו לבדוק האם החלופות המדיניות השונות יכולות להשיג את המטרה?
עמית בן צור: כמה אוכל יהיה לנו?
עמית בן צור: האם אספקת המזון תהיה יציבה?
עמית בן צור: האם היא תקדם אספקה של מזון בריא ומזין?
עמית בן צור: האם זה יקדם מזון במחירי ברי השגה והאם זה ייתן מענה להעדפות השונות של האוכלוסייה?
עמית בן צור: צמחוניים, טבעוניים, אוכלי כשר וכן הלאה.
עמית בן צור: בעוד 30 שנה אנחנו הולכים להיות עם 16 מיליון איש.
עמית בן צור: זו עליה של 75%.
עמית בן צור: הנחנו בתרחיש הזה שחקלאות לא מתכווצת אבל גם לא גדלה.
עמית בן צור: הנחנו שלא תהיה בעיה להמשיך ולייבא מזון וגם הנחנו שדפוסי התזונה נשמרים.
עמית בן צור: הציבור אוכל את מה שהוא אוכל היום.
עמית בן צור: במצב כזה, רואים בגרף בירוק את הכמות שהחקלאות הישראלית מייצרת נכון להיום.
עמית בן צור: בצהוב/כתום יש כמה אוכל בכל אחת מקבוצות המזון יהיה צריך ב-2050 כשנהיה 16 מיליון איש.
עמית בן צור: מי שרואה מבין שגם בקבוצות המזון שבהם היום החקלאות הישראלי מייצרת את כל אספקת המזון, ב-2050 זה לא יספיק.
עמית בן צור: אנחנו נהיה חייבים שהחקלאות הישראלית תגדל בצורה משמעותית.
עמית בן צור: התרחיש השני שבדקנו, שהוא התרחיש המרכזי, קראנו לו שגרה מתדרדרת.
עמית בן צור: זה אומר משבר האקלים, שמצד אחד מאיים על הייצור החקלאי בכלה עולם, לא רק בישראל ומצד שני, ביקוש למזון שעולה כתוצאה מגידול באוכלוסייה ועלייה ברמת החיים של מדינות רבות, כמובן בעיקר המדינות המתפתחות.
עמית בן צור: במצב כזה לפי כל המחקרים, לפי חזית המדע והמחקר, משבר האקלים הוא איום מרכזי על מערכת המזון העולמית.
עמית בן צור: היבולים בכל העולם הולכים לפחות.
עמית בן צור: כשאנחנו בודקים את זה במדינות השונות, ביבשות השונות ובודקים בכמה קו האפס, הוא הקו השחור, כמה יבולים הולכים להיפגע, כמעט בכל המדינות היבולים הולכים להיפגע כתוצאה ממשבר האקלים.
עמית בן צור: אז אתם שואלים את עצמכם בוודאי אבל רגע, יש שיפורים טכנולוגיים, הם לא יוכלו לשפר את הפריון?
עמית בן צור: גם על זה, מחקר שיצא לפני ארבעה חודשים בדק מה קרה ב-60 שנה האחרונות ומצא בבדיקה כלל עולמית משבר האקלים מאז 1961 עד היום פגע בפריון של החקלאות העולמית במעל 20%.
עמית בן צור: זה שווה ערך לכך שהפריון בחקלאות עומד במשך 7 שנים ולא מתקדם.
עמית בן צור: זאת אומרת שגם השיפורים הטכנולוגיים לא מצליחים להדביק את הפגיעה של משבר האקלים.
עמית בן צור: תרחיש החירום שהוא המרכזי שעומד היום על השולחן בדיון הזה, הנחנו שיהיה צמצום משמעותי של סחר חוץ, אם כתוצאה ממלחמה, מגיפה, מצב חירום אחר, הנחנו שיבוא המזון, או שיפסק או שיתייקר בצורה משמעותית כתוצאה משיבוש בשרשראות האספקה.
עמית בן צור: כמו שנאמר פה, מלאי החירום לא מכסים את כל הצרכים, יש בהם מספר מצומצם של פריטי מזון.
עמית בן צור: החקלאות המקומית במצב כזה תצטרך להשלים את הרכיבים, בעיקר ירקות פירות ומזונות עתירי חלבון.
עמית בן צור: בדקנו חלופות שונות, האם אנחנו יכולים להגדיל ולגוון את מלאי החירום?
עמית בן צור: בדקנו האם נכון לחזק את החקלאות הישראלית, לקבוע מנות ברזל כמו שאמר חיים אנג'וני ממשרד החקלאות.
עמית בן צור: בדקנו את זה לאור הקריטריונים השונים.
עמית בן צור: המסקנה שלנו אל מול זה שאנחנו מבינים שצריך יהיה לספק מזון לאורך זמן ממושך ולא רק במשברים אקוטיים קצרי טווח.
עמית בן צור: כשאנחנו בודקים את הכמות, היציבות, את התמהיל ואת המחיר אנחנו מבינים וזאת המסקנה שלנו, שצריך לקבוע מנת ברזל.
עמית בן צור: לשמור על כמויות מזון בשגרה, שהחקלאות המקומית תייצר על מנת שהיא תוכל לספק את הצרכים גם בתרחישי החירום האקוטיים וגם השגרתיים.
עמית בן צור: יש פה שאלות שצריך לבדוק: מה צריך לשמור?
עמית בן צור: כמה צריך לשמור?
עמית בן צור: מה התמהיל בין ייצור מקומי לבין ייבוא?
עמית בן צור: מהן התשתיות?
עמית בן צור: קרקע, מים, חקלאיים, שחייבים לשמור עליהם כתשתיות לאומיות בשגרה כדי שהחקלאות תוכל למלא את התפקיד שלה גם בשעת חירום.
עמית בן צור: כמובן שלכל התרחישים צריך להיערך להם ביחד.
עמית בן צור: חשוב לזכור, חקלאות היא לא אקורדיון, אם מכווצים אותה לאורך שנים אי אפשר ללחוץ על כפתור בעוד 5,10 או 20 שנה כשנתעורר וניזכר ופתאום נופתע, שאין לנו מספיק מזון, כי אנחנו לא יכולים לספק אותו מכל המקורות שחשבנו.
עמית בן צור: אי אפשר יהיה ללחוץ על כפתור והחקלאות בבת אחת תתרחב.
עמית בן צור: חקלאות זה זמן.
עמית בן צור: חקלאות זה תשתיות.
עמית בן צור: קרקע שכבר לא מגדלים עליה לא תחזור להיות קרקע חקלאית.
עמית בן צור: אם לא היו לנו מספיק חקלאים לא יהיה מי שייצר את המזון.
עמית בן צור: אם לא יהיו לנו מים לחקלאות, אם לא יהיה לנו ידע לחקלאות מו"פ לחקלאות, לא נוכל לספק את הצרכים שלנו, של הדורות הבאים, של הילדים והנכדים שלנו.
עמית בן צור: הייבוא יהיה חייב להמשיך והוא יצטרך גם כנראה לגדול, אבל הוא צריך להיות מבוסס על ניהול סיכונים.
עמית בן צור: זה שהיום אנחנו יכולים לייבא גידולים מסוימים ממדינות מסוימות, האם בדקנו שיש לנו מגוון מקורות ייבוא.
עמית בן צור: האם מקורות הייבוא, אלו סיכונים חלים עליהם?
עמית בן צור: סיכוני משבר האקלים, סיכונים פוליטיים, סיכונים כלכליים, סיכונים של מלחמה.
עמית בן צור: מה כדאי לעשות?
עמית בן צור: צריך לעשות תכנון מושכל של מערכת אספקת המזון.
עמית בן צור: אי אפשר לסמוך על זה שיהיה בסדר.
עמית בן צור: אמר את זה כבר ראש הממשלה זכרונו לברכה רבין.
עמית בן צור: תרבות ה"יהיה בסדר" לא תוכל לספק את הפתרונות שאנחנו צריכים.
עמית בן צור: צריך לקבוע מי יהיה גורם הממשלתי שמתאים לניהול אסטרטגי של מערכת המזון.
עמית בן צור: צריך שהמדיניות הזו תהיה מעוגנת בהחלטות ממשלה ואם צריך, גם בחקיקה ראשית.
עמית בן צור: אז צריך לבחון אתה כלים שיאפשרו לספק את ביטחון המזון בכל אחד מהתרחישים.
עמית בן צור: יש פה הרבה מאוד שאלות שצריך לשאול, לקבוע מדדים כמותיים, להבטיח את גורמי הייצור, להעלות את הפריון ואת התפוקה של החקלאות.
עמית בן צור: להקטין את אי הוודאות של החקלאות שניצבת בפניה בעשור האחרון.
עמית בן צור: מילה על הרפורמה שעלתה, הרפורמה אומרת שלושה דברים: הורדת מכסי מגן, חשיפה לייבוא, מתן תמיכה ישירה פר דונם לחקלאי ומעבר לייבוא על סמך הצהרת יבואן.
עמית בן צור: אני שואל, האם הרפורמה מבוססת על ניתוח תרחישים ועל ניהול סיכונים.
עמית בן צור: אני מציב את השאלה בהקשר הזה.
עמית בן צור: תודה.
רם בן ברק: אני מתרשם שאתה חוקר הרבה יותר טוב ממה שאתה יודע להעריך זמן, כי 3 דקות זה לא היה, אבל היה מעניין.
רם בן ברק: הפורום הישראלי לתזונה בר קיימא בבקשה.
דורית אדלר: אני מצטרפת למה שנאמר על ידי עמית, גיל ופרופסור אנדוולט.
דורית אדלר: כרגע כל מספר שתזרקו לגבי כמויות שצריך לאחסן יכול להיות זוכה, אבל התרחישים האלה מנותקים מהמציאות שאנחנו חיים בה היום.
דורית אדלר: כפי שכבר הוצג, משברי האקלים כבר פה.
דורית אדלר: הם פוגעים באותן מדינות שאנחנו מייבאים מהן.
דורית אדלר: לא נוכל להחזיק כמויות אין סופיות, לא של דגנים ולא של מוצרים אחרים, מה גם שחייבים להכניס את כמנת הברזל את המוצרים הטריים, הירקות, הפירות ואולי קצת אגוזים וכו'.
דורית אדלר: לא ניתן לחיות על מזון יבש לגמרי אלא אם נעבור למזון רפואי לאורך זמן.
דורית אדלר: לכן המאגרים שלנו לשעת חירום, בשעות החירום שאנחנו עומדים להתמודד מולן, יהיו שילובים של משברי אקלים ויכול להיות של מגיפות נוספות.
דורית אדלר: כמו שאנחנו יודעים כרגע, חלק מהווירוסים יכולים להיות גם חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה, הדברים האלה כבר לא תרחישים הזויים, הם הרבה יותר סבירים מלא סבירים והמדינה חייבת להיערך אליהם.
דורית אדלר: כפי שצוין, למדינת ישראל יש מועצה לאומית לביטחון תזונתי שהיא אינה פעילה מאז שפרופסור דב טשרניחובסקי נפטר.
דורית אדלר: המועצה הזאת תחת משרד הרווחה.
דורית אדלר: לדעתנו צריך לעדכן את החוק ולהפוך את המועצה הזו למועצה דומה, מקבילה, למועצה לכלכלה ולמועצה לביטחון.
דורית אדלר: היא צריכה לשבת במשרד ראש הממשלה.
דורית אדלר: חייב לקום שם גוף מחקר לאסונות וביטחון מזון כי כל מוצר מזון יש לו מערכת מזון שלמה שצריך ללמוד את הסיכונים שלה בכל עת ולצורך זה להתמודד.
דורית אדלר: אין ספק שהחקלאים שלנו והחקלאות חייבים לעבור אדפטציה גם לצורת גידול שהיא אגרו-אקולוגית, תומכת בסביבה ואנחנו צריכים לתמרץ את החקלאים שלנו לגדל מוצרים סביב ליבת התזונה המגנה.
דורית אדלר: לגומה, אם נתמרץ את החקלאים לגדל כרגע יותר קטניות, לפי התצרוכת שלנו היום, גם אם אנחנו מספקים רק 50%, אז בכל עת יהיה לנו מספיק קטניות.
דורית אדלר: מצד שני לחקלאים יהיה בסיס כלשהו שהם יודעים שהם יקבלו עליו תשלום ראוי.
דורית אדלר: נקודה נוספת, מזון איננו עוד סחורה.
דורית אדלר: אנחנו לא יכולים לשמור מזון לאורך אין סוף זמן.
דורית אדלר: אם נתחיל לעודד את כולם להתחיל לשמור מאגרי מזון, סביר להניח שנגדיל גם את בזבוז המזון שלנו, שזו עוד בעיה מאוד רצינית של מדינת ישראל כי אחר כך לא יהיה לנו איפה לטמון את עודפי המזון האלה.
דורית אדלר: לכן, הפתרונות לכל אחת מהבעיות ובטח לבעיה הזו של מזון, חייבת להיחקר כחלק ממערכות המזון של ישראל.
דורית אדלר: לסיום, מדינת ישראל נמצאת כרגע בתהליך של האו"ם.
דורית אדלר: תהליך שכל משרדי הממשלה שותפים לו אבל למעשה זה תהליך מקביל שלא משולב בכל הדיונים בוועדות הכנסת שכרגע נידונות.
דורית אדלר: הדבר הזה הוא חלק מההכרזה של האו"ם, שלא ניתן יהיה להתמודד עם משברי האקלים אם לא נעשה טרנספורמציה במערכות המזון.
דורית אדלר: בתוך הדבר הזה אנחנו צריכים להסתכל על מכלול המזונות.
דורית אדלר: חייבים להבין עוד נקודה, חלק גדול מהמזון שאנחנו מייבאים הוא אותו מזון שמשרד הבריאות בא ואומר תמנעו מלצרוך אותו כי הוא מזון אולטרה מעובד.
דורית אדלר: חלק גדול מהדגניים שאנחנו שומרים כרגע על המלאים שלהם וטוב שאנחנו עושים כך, אבל חלק גדול מהם הולכים מעבר לייצור הלחם והאכלת בעלי חיים, לכל ייצור המזון האולטרה מעובד, לעוגות, ופלים ממתקים וכו'.
דורית אדלר: לכן אנחנו חייבים ליצור תוכנית אב למזון לישראל ולדעתי לטובת הדבר הזה צריך להקים גוף מרכז מחקר, אולי אפילו חיצוני.
דורית אדלר: יש למשל בקיימברידג' מרכז מחקר לאסונות וביטחון מזון.
דורית אדלר: כשמכרו את תנובה לסינים, אפרים הלוי היה הראשון שרץ במסדרונות הכנסת ואמר, הם עושים משהו שפשוט לא מתקבל על הדעת.
דורית אדלר: אם אני לא טועה, לפני כשנתיים משרד החקלאות, אני לא יודעת אם זה קרה, הציע להחכיר בסכום גדול שטח אדיר לסינים.
דורית אדלר: הגיע הזמן שנבין שביטחון המזון הוא קריטי לביטחון הלאומי שלנו לא פחות מביטחון ביטחוני ואנחנו, הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, כגוף של אנשי מקצוע לא תלויים ולא נגועים, פה לעזור לכם.
רם בן ברק: התאחדות חקלאי ישראל בבקשה.
אבשלום וילן: שלום לכולם, אני מתנצל על האיחור, לקח לי להגיע לכאן כמעט 3 שעות בלל השריפה.
אבשלום וילן: אני מאוד שמח על הדיון הזה, אנחנו שנים מדברים על כל הסוגיה הזאת והתחושה שלי היא שמדברים לקיר.
אבשלום וילן: מדינת ישראל מצטיינת בכל הדברים כמעט, מצד אחד יש אנשים מאוד מוכשרים עם יכולות גבוהות, אבל מצד שני לא עובדים סיסטמתית, עובדים בפאניקות ובפיקים ופתאום מגלים את העולם.
אבשלום וילן: בקורונה ראינו מה המשמעויות של ביטחון מזון.
אבשלום וילן: אנחנו חוגגים את הסכם האמירויות ושימו לב כמה הם משקיעים בביטחון המזון שלהם.
אבשלום וילן: מדינה מדברית שכמעט לא מייצרת כלום פרט לפרים ועוד כמה דברים, בנו רפת אחת עם 3,000 חולבות ורוצים להגיע ל-9,000.
אבשלום וילן: הם מחזיקים רפתות עם 27 מעלות כל הזמן לפרות, אתם מתארים לכם כמה אנרגיה צריך להשקיע שם.
אבשלום וילן: אבל הם מבינים שבעולם של מחסור, אסונות טבע או מצב גאו-פוליטי כמו של מדינת ישראל, הם יכולים להיות בבעיה.
אבשלום וילן: זה נכון שחצי מהמזון שלנו, גרעינים, סוכר, אורז ודברים כאלה מיובאים ואין בטווח הקצר אפשרות לייצר את זה.
אבשלום וילן: לדוגמה, מסתובב 10 שנים רעיון, יש לנו קן שפדן אחד, להביא קו נוסף של קומבינציה של שיטפונות או בעיקר מי קולחין נוספים מגוש דן לנגב, להשקות בו קרוב למיליון דונם חיטה.
אבשלום וילן: אז זה ייתן לנו עוד כמות, לא נהנה עצמאיים, אבל במקום לייצר 13% נייצר 20%-25% וזה משהו.
אבשלום וילן: הגרעינים הישראליים נקצרים במאי יוני והקורונה התחילה במרס 2020 המחסנים היו די ריקים והיו שלושה שבועות עד חודש שעצרו את מכירת הגרעינים בעולם והייתה פאניקה מה יהיה פה.
אבשלום וילן: זה נפתר, שילמו עוד כסף, הסתדרו, אבל הכול בפאניקה, בזה אנחנו מצטיינים.
אבשלום וילן: מזון טרי אפשר לייבא מכל מקום, אני לא מדבר על רפורמה, מצרים, טורקיה, מייצרות כמויות אדירות של מזון טרי ומוכרות אותו בזול.
אבשלום וילן: מישהו בדק איזה מים משתמשים שם?
אבשלום וילן: הייתה פה רפורמה של בריכות דגים, הם כמעט חוסלו, נשארו עוד 20 מגדלים כשלפני הרפורמה היו 40.
אבשלום וילן: מייבאים מסים כמויות אדירות של דגים קפואים, בעיקר מעובדים, כאשר אנחנו שואלים כל הזמן, בריאות הציבור זה לא חלק מהסיפור?
אבשלום וילן: האם מישהו בדק את זה?
אבשלום וילן: יש לי לפחות מומחה אחד שמתמצא בדגים, שהיה חודש וחצי בסין ואמר לי, אני מציע לכל האזרחים בישראל, בכל החתונות הבר מצוות והבריתות, להפסיק לאכול את הדגים שמגדלים אותם במים לא ראויים עם אנטיביוטיקה, כלה דברים שאסורים על פי כל קנה מידה.
אבשלום וילן: אבל בשם קדושת המזון הזול אנחנו עושים דברים שמדינה מתוקנת לא עושה.
אבשלום וילן: אתה מדבר אל הקיר.
אבשלום וילן: עם כל הניסיון שלי הייתי בהלם שאוניות בלב ים היו מלאות בסחורה ואמרו, תתעוררו, יש להם הסכם עם שר האוצר שבעצם מורידים לקראת החגים את כל המכסים ועושים לכם תרגיל.
אבשלום וילן: זה נאמר לנו בינואר.
אבשלום וילן: מסתבר שהכול נכון.
אבשלום וילן: אנחנו יודעים לייצר את כל המזון הטרי בישראל, אני חושב שצריך להתייחס לכל הנושא הזה, גם של איכות המזון, גם של המזון הטרי, גם של המלאים, בראייה מערכתית.
אבשלום וילן: נגיד שמי שייתפס עם מלאי פצצות לא מוכן של חיל האוויר מסכן את הקים שלנו וזה הדבר הכי מסוכן שיכול להיות.
אבשלום וילן: אבל אם ייתפס עם מזון אל מכן או לא בריא או מזון טרי באיכות ירודה זה לא פחות חמור והגיע הזמן שוועדת חוץ וביטחון תסתכל על זה כחלק מהיערכות הביטחונית של מדינת ישראל.
רם בן ברק: זה מה שאנחנו עושים כרגע.
אבשלום וילן: לכן בירכתי על הדיון בהתחלה.
רם בן ברק: תנועת המושבים בבקשה.
דובי אמיתי: תודה על הדיון.
דובי אמיתי: עד הדיון הזה חשבתי שאתה חבר שלי.
דובי אמיתי: אני רוצה לומר לך שאני יוצא מהדיון הזה ולא יכול להירדם בלילה אחרי ששמעתי את המשרדים הממשלתיים, המל"ל, רח"ל.
דובי אמיתי: אתה מכיר את תרחיש הייחוס, אבל העולם השתנה.
דובי אמיתי: תרחישי הייחוס היום הרבה יותר מורכבים, גם במישור משבר האקלים, גם כתוצאה מרעידות אדמה, מגיפות.
דובי אמיתי: רם, אני יודע כמה אתה אחראי יסודי ורציני, מישהו חייב לקחת אחריות על כל הנושא הזה, הוא לא יכול ליפול בין המשרדים.
דובי אמיתי: מינינו הרבה סגני שרים ושרים, אתה חייב להוביל את זה, להגיע לדיון בממשלה ולהפנות את מי שצריך להפנות בממשלה, שייקח אחריות ויתחלל את כל האירוע הזה.
דובי אמיתי: עמית ממכון יסודות הציג מצגת נהדרת, הדבר הזה נופל בין הכיסאות.
דובי אמיתי: אני לא רוצה להאריך, אני מייצג את כל המגזר העסקי, לא רק הסתדרות האיכרים ואני מוטרד ומודאג מאוד.
דובי אמיתי: אגב, בספטמבר, אוקטובר יש ועידה, שישראל נערכת אליה, במסגרת האו"ם על המזון.
דובי אמיתי: ראיתי דוחות ועמדות של מדינת ישראל, זה לא מתחבר עם כל המהלכים ששמענו פה ומה שאנחנו מתכננים לעשות.
דובי אמיתי: אנחנו נביך את עצמנו בחומרים שהוצאנו לשם כי אנחנו פועלים בדיוק הפוך.
דובי אמיתי: אני מבקש, קח אחריות, אתה במקום אסטרטגי שיודע לקבל אחריות ולהוביל וזה מה שאני מצפה ממך אם אתה רוצה שנשאר חברים, תודה.
רם בן ברק: תודה דובי, אני בדילמה.
רם בן ברק: התנועה הקיבוצית בבקשה.
ניר מאיר: יצאנו לתקופה הזאת מאוד מאורגנים.
ניר מאיר: לכל אחד יש את התפקיד שלו, דובי לבש את החליפה של האיומים ועמית לבש את החליפה של הידע.
ניר מאיר: באופן עקרוני אני לא רוצה להאריך, הדברים מדברים בעד עצמם ואלה בדיוק הדברים שאמרתי אתמול בוועדתה כלכלה וכל מה שצריך זה להפסיק לדבר ולהתחיל ליישם ויפה שעה אחת קודם.
ניר מאיר: תודה לכולם.
רם בן ברק: מוטי אלקבץ, יושב-ראש ארגון מגדלי העופות, בבקשה.
מוטי אלקבץ: תודה לכבוד היושב-ראש וחברי הוועדה.
מוטי אלקבץ: אפתח ואומר שאני מאוד מקווה שהדיון הזה מוקלט ונשלח לשר החקלאות כי אני לא רואה שהוא נוכח בישיבה.
מוטי אלקבץ: אני לא ישן לילות כי אני מודאג אישית אבל עכשיו אני לא הולך לישון ברמה הלאומית לא רק האישית.
מוטי אלקבץ: כולנו נחשפים פה להתנהלות שלא צופה פני עתיד ומסתכלת דרך החור שבגרוש.
מוטי אלקבץ: הטיבו חברי לומר הכול.
מוטי אלקבץ: הייתי עד באירוע הקורונה במרס-אפריל 2020 שטענו שיש מחסור בביצים.
מוטי אלקבץ: סיירנו, מנכ"ל משרד הביטחון אודי אדם, ראש רח"ל ואני בתחנות מיון וראינו שהביצים נחטפות אבל הן ישנן, אנחנו יודעים לייצר 6.5-7 מיליון ביצים ביום, זה אמור להספיק לצריכת הביצים במדינת ישראל, אלא שהפניה הייתה אמוציונאלית והייתה אגירה של ביצים לצערי.
מוטי אלקבץ: אבל במהלך הימים, כשהציבור הבין שיש מספיק מלאי של ביצים, הציבור נרגע והחוסר כמעט ולא היה קיים.
מוטי אלקבץ: האבסורד הוא, שבסוף האירוע, לאחר חג הפסח, התחילו להטיס לארץ במטוסים, בכיסאות של נוסעים, ביצים בעלות של פי 3 מעלות הייצור במדינת ישראל ומעלות המכירה לצרכן הישראלי.
מוטי אלקבץ: לצערי היום התבטא שר החקלאות כנגד הביצה הישראלית ואני מבקש לנצל את הבמה הזו ולומר לכבוד השר, הורי ז"ל בני ונכדי אכלו את הביצים האלה, אני כל יום ניגש ללול ולוקח ביצה ואוכל.
מוטי אלקבץ: מעולם, לא אני, לא נכדי, לא הורי ולא משפחתי לא חלינו.
מוטי אלקבץ: הביצים טעימות, טריות, טובות ביותר בעולם אדוני לא יודע אם הוא יודע להגיד את זה על הביצה מאוקראינה או מטורקיה, שם לא מבצעים ניטור סלמונלה.
מוטי אלקבץ: חשוב שהציבור במדינת ישראל שבלולי מדינת ישראל מבוצעים ניטורי סלמונלה שניים על חשבון המגדלים ואחד המדינה מבצעת.
מוטי אלקבץ: מה ששמענו היום מעלה את החשיבות של תוצרת ישראלית וכל מילה שנוסיף מיותרת.
מוטי אלקבץ: אני מאוד מקווה ששר החקלאות יקשיב קשב רב לכל מי שדיבר כאן.
מוטי אלקבץ: אני מודה לכם.
רם בן ברק: תודה לך.
נירה שפק: הדיון הזה הוא לא על ביטחון תזונתי בכלל אלא רק למצבי חירום.
נירה שפק: אני מבינה מהדיון הזה שאין לנו תוכנית אסטרטגית, תוכנית ביטחון תזונתי אסטרטגית למדינת ישראל שהיא תוכנית אסטרטגית משולבת.
רם בן ברק: דורון אליהו, מנהל מדור גד"ש.
רם בן ברק: גידולי שדה של איזה אזור?
דורון אליהו: שלום לכולם, שמי דורון אליהו מארגון עובדי הפלחה ואני מייצג כ-1,700,000 דונם במדינת ישראל, מתוכם 4 מיליון דונם חקלאות, מתוכם כמיליון דונם חיטה, כשחצי מיליון דונם מהחיטה מגדלים עבור מספוא לבעלי חיים ובזכות זה יש גם חלב ובשר על השולחנות שלנו.
דורון אליהו: עוד כחצי מיליון דונם חיטה לגרעינים שכמו שנאמר כאן לא מספק את כל המלאי הנדרש לטובת לחם ומאפיות, אבל כן מספק סדר גודל של 15%.
דורון אליהו: היושב-ראש שאל בתחילת דבריו האם המערכות מסונכרנות כדי שיהיה ביטחון מזון, אז חד משמעית המערכות אינן מסונכרנות.
דורון אליהו: אנחנו רואים את זה בצורה מאוד ברורה, במיוחד לאחר אישור הרפורמה בממשלה ובתקציב.
דורון אליהו: דבר נוסף שהוא חשוב לכל הנושא הוא הסיפור של יבוא שיכול להכניס למדינת ישראל בעיות בכל הקשור להגנת הצומח, לווירוסים, מחלות, מחלות שאין לנו כאן ויכולים לייבא אותם עם מוצרים שמייבאים בחקלאות.
דורון אליהו: זה בוודאי יפגע בביטחון המזון כאן כי לא יתאפשר לגדל את הגידולים שצריכים לגדל אותם.
דורון אליהו: כמו שנאמר קודם, אני אדגיש שוב, כדי שנוכל להביא יותר ביטחון מזון למדינת ישראל, אנחנו נצטרך להיות מתוקצבים בנושא של מים כדי שאפשר יהיה להגדיל את כמות החיטה שאנחנו מביאים מ-150,000 טוב ל-300,000.
דורון אליהו: באופן כללי המש אני רוצה לומר שאנחנו יכולים לעזור בביטחון מזון, אנחנו רק צריכים לקבל את כל התנאים כדי שנוכל לעשות את זה.
רם בן ברק: תודה שרה בונדי מהתאחדות התעשיינים בבקשה.
שרה בונדי קציר: אני מהתאחדות התעשיינים, איגוד תעשיות מזון, מייצגת כ-250 חברות מפעלי מזון בישראל.
שרה בונדי קציר: כל השיח פה הוא סביב חקלאות וייבוא כששוכחים את החוליה שנמצאת באמצע שזו תעשיית המזון הישראלית.
שרה בונדי קציר: אם מדברים על מוצרים שהם לא מוצרי יסוד כמו סוכר, מדברים על הרחבת הסל של המזון לשעת חירום וזה בשר, חלב, ירקות משומרים, ירקות קפואים, לחם.
שרה בונדי קציר: הלחם מגיע ממאפיה, הוא לא מגיע ישירות מהשדה של החיטה.
שרה בונדי קציר: חשוב לזכור שחברות המזון תהיינה שותפות ותהיינה מיוצגות בנשוא הזה.
שרה בונדי קציר: היכולת להתקיים מפירות וירקות ומוצרים בסיסיים לאורך זמן לא קיימת.
שרה בונדי קציר: המוצרים התעשייתיים המעובדים הם חלק משרשרת המזון שלנו וכשאנחנו מדברים על שבריריות של שרשרת האספקה חייבים לקחת גם את מפעלי המזון כחול לבן בחשבון.
שרה בונדי קציר: גם התעשייה היא לא אקורדיון.
שרה בונדי קציר: זה לא שאנחנו יכולים עכשיו לייבש אותה באמצעות שנים של רגולציה חונקת והיעדר תקציבים ורפורמה וחקלאות שזה אמנם לא קיבל ביטוי אתמול לצערנו בוועדת הכלכלה, אבל היא משפיעה באופן מאוד מהותי גם עלינו.
שרה בונדי קציר: אנחנו לא אקורדיון וגם אם מפעלי תעשייה נסגרים פה ולא קיימים כדי לספק מוצרים בשגרה הם גם לא יהיו קיימים בזמן חירום אם הייבוא יפגע נהיה בסכנה.
שרה בונדי קציר: יש גם סינרגיה בין חברות המזון, בין המפעלים ובין החקלאים.
שרה בונדי קציר: אין זכות קיום למפעלים ללא התוצרת החקלאית שהם מקבלים ומעבדים.
שרה בונדי קציר: כנ"ל גם לגבי החקלאות, החקלאים מוכרים לנו את התוצרת, אנחנו מעבדים אותה ואנחנו חלק מאוד עיקרי מהסיפור.
שרה בונדי קציר: צריך להסתכל על כל השרשרת.
רם בן ברק: נקודה חשובה מאוד.
רם בן ברק: צריך לקחת בחשבון שחקלאות ישראלית, זה לא רק חקלאים אלא גם הרבה תעשיינים שקשורים לעניין.
נירה שפק: ברמה המדינתית, ישבתי עם מכון יסודות, קראתי את כל תחקירי ה-מ.מ.מ והמסקנה שלי היא שאין תכנית מזון אסטרטגית משולבת במדינת ישראל.
נירה שפק: המילה משולבת מאוד מהותית, חשבתי שאקבל כאן תשובות ולא קבלתי.
נירה שפק: הגדירו את מנת הברזל, את ה"מה" ואני רואה שגם זה לא סגור.
נירה שפק: מנת הברזל של ה"מה" לכמה אנשים לאורך זמן, גם לא סגור, שזו הנחת היסוד.
נירה שפק: הדבר השני שלא ברור, מה הרף, מה הסף, מה חוץ ומה פנים ואיך אנחנו מסתכלים כמה שנים קדימה.
נירה שפק: ההבנה שאין כאן אקורדיון, אין ניתוח סיכונים, מה מסכן את התוכנית והיערכות מוקדמת לזה.
נירה שפק: ברמה הלא מדינתית, ברמת האזרח בישראל, אם אני יושבת בזום ושומעת את מה שנאמר כאן אני מבולבלת, מוטרדת ונחרדת כי לא ברור לי במצב חירום מי נותן לי הנחיה למה.
נירה שפק: אני אשמח לדעת מי אחראי ובאיזה משרד הוא עובד.
נירה שפק: גם על זה לא קבלתי תשובה.
צבי האוזר: מעבר לשאלה הכוללת שדנו כאן בחשיבות של חקלאות ושאלת ההתארגנות הלאומית, אני חוזר ואומר: מי שטורח בערב שבת אוכל בשבת ומי שלא טורח בערב שבת, לא יאכל בשבת ומה שנכון לשבת נכון גם לימי חירום ומלחמה.
צבי האוזר: אני מנצל את הבמה הקטנה הזו ופונה לכל מי שצופה בנו, לצד זה שצריך ללחוץ על גורמי הממשלה לתת את המענה, כל אחד אחראי למה שמתרחש סביבו, במשפחתו ובביתו.
צבי האוזר: אני קורא לכל אחד מהציבור להתעדכן בפיקוד העורף ולהתחיל לחשוב על איזה סוגי מזון צריך לאגור בבית לשעת חירום במתכונת שמצד אחד לא לייצר פניקה אבל מצד שני, אם חלילה אנחנו נכנסים למצבי חירום, שברמה המשפחתית המידית יש מענה ואחריות וכל אחד לא יצפה רק מה הממשלה עושה בשבילו אלא מה הוא עצמו עושה עבור משפחתו.
צבי האוזר: אדוני היושב ראש אני מציע שנעקוב אחרי הנושא הזה וננסה לעורר את הממשלה ואת פיקוד העורף לייצר קמפיין הסברה יעיל בנושא, שבזמן אמת העלות מול תועלת היא מאוד ברורה לטובת העניין.
רם בן ברק: אני רוצה להודות לכל מי השתתף בדיון שהיה לא קצר.
רם בן ברק: נגענו בהרבה דברים ואני אתחיל בסיכום קצר לגבי מהות הדיון ואחרי זה אגלוש לדברים אחרים שהדיון הזה גלש אליהם.
רם בן ברק: בנושא המלאים לשעת חירום על פי תרחיש הייחוס כפי שקבוע בתקנות, רח"ל שנבנית עכשיו מחדש צריכה לעשות תוכנית מסודרת ולבדוק שאנחנו עומדים בתקנות שקבענו לעצמנו ושנעמוד בתקנות שייקבעו אחרי תרחיש הייחוס הבא שיאושר ולוודא שהדרים האלה קורים.
רם בן ברק: ועדת המשנה להגנת העורף תקיים על זה מעקב קבוע.
רם בן ברק: צריך לראות שאנחנו עומדים במה שהגדרנו לעצמנו.
רם בן ברק: מהדיון הזה יצאנו למשהו יותר רחב, כמו שנאמר על ידי כל הדוברים ואין ספק שבכיסא שאני יושב עליו, אני רואה שיש בעיה ביטחונית מהמדרגה הראשונה של ביטחון תזונתי שהוא מרכיב חיוני בביטחון הלאומי שלנו כמדינה.
רם בן ברק: אין גוף שעוסק בעניין הזה בצורה קבועה.
רם בן ברק: אין גוף שאומר בואו נעשה תוכנית מהיום עד 2050 ונראה איך מתחללים את כל הנושא, מה צריכים לגדר, מה חייבים שיהיה, כמה שטחי אדמה, כמה מים, כמה חקלאים.
רם בן ברק: לעשות תכנון על פי כל מיני תרחישים כאלה ואחרים כמו שנגעה בזה המצגת של יסודות.
רם בן ברק: אין ספק שאנחנו צריכים לראות בעניין הזה שזה קורה.
רם בן ברק: אני אעשה חשיבה בתוך ועדת חוץ וביטחון בעניין.
רם בן ברק: אשתף את המל"ל בחשיבה הזאת כי המל"ל הוא הגוף שנמצא בממשלה והוא הגוף האופרטיבי.
רם בן ברק: אנחנו בסופו של דבר גוף מפקח.
רם בן ברק: נשב יחד עם המל"ל ונראה איך בונים את אותו ענף, משרד, חטיבה ואיפה זה ישב.
רם בן ברק: נשב יחד, נחליט איפה זה צריך להיות, נחליט מי אחראי, נכין תוכנית ונעמוד בה ככה שמדינת ישראל תדע מה יש לה היום, מה צריך להיות לה בעוד 10 שנים, מה צריך להיות לה בעוד 30 שנה כדי שנעמוד בכל האתגרים.
רם בן ברק: אנחנו מסתכלים על העולם ורואים שהולכים לכיוון של קטסטרופה, גם עיוורים רואים את זה.
רם בן ברק: משבר האקלים, המצב הגיאו-פוליטי שמסביבנו מובילים אותנו לאפשרות של משברים ואנחנו צריכים ערוכים לזה.
טליה לנקרי: בסדר גמור.
רם בן ברק: אני מסכם את הדיון בזה שנקבע בקרוב עם המל"ל ונתחיל לעשות עבודת מטה לקדם את העניין הזה.
רם בן ברק: שתהיה תוכנית אסטרטגית למדינת ישראל בכל נושא ייצור המזון.
רם בן ברק: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.
רם בן ברק: בוקר טוב, לפי סעיף 120(ב)(2) אני מודיע שישיבה זו אינה חסויה.
רם בן ברק: ברשותכם, נתחיל בדיון פלוס הצבעה בנושא הוספת חבר הכנסת יוסי שיין לוועדת המשנה למודיעין ושירותים חשאיים.
רם בן ברק: מי בעד לצרף אותו?
רם בן ברק: ההצעה נתקבלה.
רם בן ברק: אין כאלה שלא רוצים, אין נמנעים.
רם בן ברק: אני מברך אותך, יוסי, על קבלתך לוועדת המשנה למודיעין ושירותים חשאיים.
רם בן ברק: אני רוצה לברך את מאיר בן שבת, ראש המל"ל היוצא.
רם בן ברק: יש לי ברכה כתובה ואני אקריא אותה, ברשותך, כדי שאני לא אטעה בלשוני.
רם בן ברק: מאיר בן שבת היקר, אנחנו מכירים כבר הרבה שנים.
רם בן ברק: זכות הייתה לנו, כוועדת החוץ והביטחון, לפעול מולך, הן כראש המל"ל והן בתפקידיך הקודמים בשירות המדינה.
רם בן ברק: רוח מנהיגותך עברה כחוט השני אצל הנציגים שנשלחו מטעמך להופיע בפנינו.
רם בן ברק: תודה על תרומתך המשמעותית מאוד לביטחון המדינה בתקופה הזאת, כמו גם בשנים עברו.
רם בן ברק: מאחלים לך הצלחה באשר תפנה, יישר כוח גדול על הכול.
רם בן ברק: בהערכה רבה, חברי ועדת החוץ והביטחון.
רם בן ברק: אני אוסיף עוד בנימה אישית, באמת, מעטים האנשים במדינת ישראל שיודעים את התרומה העצומה שלך לכל מה שקשור לביטחון המדינה, תמיד בצנעה ותמיד במקצועיות מאוד-מאוד רבה.
רם בן ברק: אני מאחל לך מכל הלב שנמשיך לראות אותך בעשייה הציבורית, נמשיך ליהנות מחוכמתך ומיושרך עוד שנים רבות.
רם בן ברק: תודה, מאיר.
בן שבת: תודה לך.
רם בן ברק: אני רוצה להעניק לך שי קטן – תבליט של הכנסת.
בן שבת: תודה רבה.
שמואל לטקו: על התבליט כתוב: למאיר בן שבת, ראש המל"ל, בהוקרה על תרומתך רבת השנים.
שמואל לטקו: 2021, ועדת החוץ והביטחון.
בן שבת: תודה רבה רבה.
בן שבת: אדוני יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת רם בן ברק, חברי הכנסת, מנהל הוועדה, אנשי צוות, ראשית, אני מודה לכם על המילים החמות ועל שמצאתם לנכון לציין את הפרידה במעמד המכובד הזה.