GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהרל'ה ברט: הבן שלי שואל אותי חזור ושאול: למה אנחנו גרים פה?
אהרל'ה ברט: אם אנחנו נמשיך להתמגן, הוא ימשיך לשאול אותי את השאלות האלה.
אהרל'ה ברט: אשתי התראיינה רק בשלושה ימים האחרונים בשלושה ערוצי התקשורת העולמית – אשתי מורה לאנגלית – ובמסגרת - - - הבת הגדולה שלי לפני עשר שנים, היא הייתה אז יותר מעשר שנים, היא הייתה אז בערך בת 11, לקחה את אחותה, שהייתה אז בערך בת שלוש, מהגן הביתה.
אהרל'ה ברט: קצת לפני הבית היה "צבע אדם", והילדה, בערך בת 11, גוננה בגופה על האחות הקטנה שלה.
אהרל'ה ברט: אז עם זה אנחנו התושבים צריכים לחיות פה.
אהרל'ה ברט: והדרך היחידה, עם כל הכבוד למיגון, היא להסתער, בדיוק כמו שיאיר לימד אותי לפני 35 שנה.
אורנה ברביבאי: כן, בקשה.
יואל עברון: שמי יואל מקיבוץ סעד.
יואל עברון: אני אתחיל עם החובה המוסרית שלנו לבנים.
יואל עברון: אני התגייסתי בנובמבר 1983.
יואל עברון: אני לא שוכח עד היום איך פתאום באמצע הלילה אוספים את הפלוגה, המ"פ מודיע לנו: עסקת ג'יבריל יצאה לפועל ושתדעו, צה"ל לאן שלא שולח אתכם, ידאג גם להחזיר אתכם.
יואל עברון: זו עסקת ג'יבריל מנובמבר 1983.
יואל עברון: נמשיך הלאה, מדינת ישראל חיה בזכות מי שחי בפריפריה ולא בזכות מי שחי באזורי המרכז.
יואל עברון: - - - של מדינת ישראל - - - נמצא מחבל אשכול ועד שער הנגב.
יואל עברון: אנחנו מקבלים זלזול מוסרי בכל היחס הזה.
יואל עברון: אני מתנדב עדיין, היום קצת פחות, אבל בשנים קודמות במסגרות פוסט-טראומה.
יואל עברון: המדינה לא מצליחה לטפל בזה.
יואל עברון: אז יש לי בת אחת שעברה לגור ברמת נגב, היא לא - - -.
יואל עברון: אבל היחס של מדינת ישראל לאנשים פוסט-טראומטיים, וראינו את זה לא מזמן על חייל פוסט-טראומטי – גם אזרחים הם פוסט-טראומטיים.
יואל עברון: גם לזה צריך לדאוג לנו.
רון שלום: בוקר טוב.
רון שלום: אני רון מקיבוץ ברור חיל.
רון שלום: אני יותר מ-30 בכוחות הביטחון: חמש שנים בצבא, 27 שנים חבלן במשטרה.
רון שלום: פנסיונר צעיר, נפגעתי – לא חשוב.
רון שלום: אני גר פה בעוטף.
רון שלום: אבל אני רוצה להמשיך פה את מה שהחבר'ה אמרו.
רון שלום: יש לי ארבעה בנים צעירים, מתחת לגיל 18, שאני אמור לגייס אותם מתישהו.
רון שלום: הגדול בן 15.
רון שלום: ואני אומר לו חד וחלק: לא גולני ולא גבעתי ולא נח"ל, לא שום דבר.
רון שלום: אם זה תלוי בי, הוא יהיה פקיד בקריה.
רון שלום: כל עוד הבנים לא חוזרים, הוא יהיה פקיד בקריה.
רון שלום: ואני בא מבית שלוחם, שנותן.
רון שלום: אני לא אשב, אם הוא מתגייס לי לגולני – סליחה, אני קצת מתרגש – ואחשוב מה יקרה אם, חס וחלילה, הוא ייפגע והוא יישאר שם.
רון שלום: זה לא נורמלי.
רון שלום: אז אוקיי.
רון שלום: אז לא משחררים.
רון שלום: מצידי, באמת אני אומר, 1,000 מחבלים, שים אותם בעזה.
רון שלום: יש לנו מטרות למבצע הבא.
רון שלום: יש לנו עוד 1,000 למבצע הבא.
רון שלום: מה רע?
רון שלום: לצה"ל יהיו עוד 1,000 מטרות, כולם יהיו מרוצים.
רון שלום: אם צריך לשחרר, תשחררו.
רון שלום: בואו לא נהיה עקרוניים עכשיו.
רון שלום: אחרי שכבר שוחררו, וסבבים ונתנו, עכשיו, פתאום נהיינו עקרוניים?
רון שלום: יש משפחות שאני לא יודע איך הן חיות.
רון שלום: באמת לא יודע איך הן חיות.
רון שלום: אני ראיתי את ההורים של החיילים לפני שבועיים.
רון שלום: אני לא יודע איך הן חיות.
רון שלום: עזבו את אלה שעכשיו הילדים שלהם בצבא והטלפונים שלהם מנותקים.
רון שלום: ואני הייתי בצוק איתן ויש לי עוד ילד גדול שהשתחרר.
רון שלום: ואני חוטף פה בעוטף ומטפלים באירועים; ואני גם דואג מה קורה איתו; ואני דואג גם מה קורה עם הילדים של אחי בבית, כי הם גם גרו ברור חיל.
רון שלום: גם הם קופצים מהגגות.
רון שלום: ואני חי בטירוף ואני מתקשר לאשתי ולשאול אותה מה קורה?
רון שלום: ואיך אתם?
רון שלום: ומה אני?
רון שלום: עזבו שנהיינו פסיכים מהדברים האלה.
רון שלום: אבל יש משפחות של חיילים, של נעדרים – לא הגיוני, לא הגיוני.
רון שלום: עוד פעם אני אומר.
רון שלום: יאללה, הם, החמאס, נבלות.
רון שלום: אני לא מצפה מהם לכלום.
רון שלום: חבר'ה, אם צריך לשחרר, שחררו.
רון שלום: אל תהיו לי עקרוניים עכשיו.
רון שלום: עכשיו אל תהיו עקרוניים.
רון שלום: האורווה נפתחה, הסוסים ברחו כבר בשנות ה-1980.
רון שלום: כבר שחררו אלפי מחבלים.
רון שלום: עכשיו אנחנו עקרוניים?
רון שלום: אני אומר לכם, תמשיכו להיות עקרוניים, לא רק אני, עוד הורים, אני אעשה הכול שהילדים שלי לא יגיעו לקרבי.
רון שלום: לא יגיעו לקרבי.
רון שלום: תודה רבה לכם.
אורנה ברביבאי: עוד?
אורנה ברביבאי: עוד מישהו?
אורנה ברביבאי: אם סיימנו את ההתייחסות של האזרחים שהגיעו, אנחנו נעבור להתייחסות שלכם, צה"ל.
שגיא ברוך: שמי שגיא, מפקד מחוז דרום של פיקוד העורף.
שגיא ברוך: אז אני רוצה להתחיל קודם כול בלהודות לראשי הרשויות ולתושבים על החוסן המדהים שהם מפגינים.
שגיא ברוך: הם מחזקים אותנו.
שגיא ברוך: חשוב לי לציין שזה לא נעשה רק כאשר באים מוועדת החוץ והביטחון או כאשר יש מצלמות.
שגיא ברוך: גם בחדרים הסגורים ביותר, אתה מסתובב באתרי ההרס, במקומות שנפגעו, והתושבים רק מחזקים אותך ומשדרים חוסן ועוצמה.
שגיא ברוך: אז זה דבר ראשון.
שגיא ברוך: במהלך הלחימה טיפולנו גם בפערי ההתרעה שעלו וצפו וגם בנקודות מיגון כאלה ואחרות, שהיה צריך לפזר מיגוניות במרחב, במקומות הכי קריטיים.
שגיא ברוך: עדיין ישנם פערי מיגון מאוד מאוד משמעותיים, כפי שהוצגו פה, בעיר אשקלון ובכל העוטף, במרחק שמעל השבעה קילומטרים, שחייבים להיפתר, שחייבים לפתור אותם בצורה משמעותית.
שגיא ברוך: יש גם את התוכנית שהוצגה – היא לא תוכנית חדשה, היא תוכנית עוד משנת 2018 – שמציגה איך נותנים מענה לעיר אשקלון.
שגיא ברוך: ויש עוד הרבה רעיונות איך אפשר לעודד את האנשים הפרטיים במרחב להתקדם לכיוון של פתרונות מיגון, בין אם זה להקל על פטור מארנונה, פטור ממע"מ, על בניית מיגון, הלוואות בערבות מדינה.
שגיא ברוך: ויש תוכניות לכל ראשי הערים, גם לאלה שלא נמצאים כאן, במרחב נתיבות, אופקים, במרחבים האלה, איך ניתן להתקדם ולפתור את בעיות המיגון.
שגיא ברוך: בעיות המיגון האלה הן קריטיות על מנת לאפשר לבן אדם להיות בטוח בביתו.
שגיא ברוך: זהו, עד כאן.
אורנה ברביבאי: רח"ל, בבקשה.
יורם לרדו: אני יורם לרדו, ראש רח"ל.
יורם לרדו: ראשית, אני רוצה להצטרף באמת פה לתשבחות לראשי המועצות.
יורם לרדו: העוצמה שהם מפגינים בעת הזאת זה מרכיב משמעותי בביטחון הלאומי, לא פחות.
יורם לרדו: יש תוכנית שמקודמת זה מספר חודשים על ידי צה"ל.
יורם לרדו: היא נקראת "מרחק בטוח".
יורם לרדו: היא עוסקת בפינוי אזרחים ביישובים סמוכי-גבול גם בצפון וגם בעוטף ישראל.
יורם לרדו: א', אני קורא לך, יושבת-ראש הוועדה, את המסמך, לבוא הציג.
יורם לרדו: אני חושב שחשוב שאתם תראו אותו.
אורנה ברביבאי: זה לא יקרה בקרוב, כן.
גדי ירקוני: אין תוכנית.
גדי ירקוני: עזוב, לא עבר את ראשי רשויות.
גדי ירקוני: בוא לא נכנס לוויכוח.
יורם לרדו: לא עבר ראשי רשויות.
יורם לרדו: אושר לפני שבועיים במשרד הביטחון והיה אמור להיות מתורגל בחודש המלחמה שהפך ל-11 ימים של מלחמה.
יורם לרדו: חברים - - -
גדי ירקוני: חבר'ה, אני לא רוצה להיכנס לוויכוח.
גדי ירקוני: אבל אי-אפשר לעשות תוכנית כזאת בלי ראשי רשויות.
אורנה ברביבאי: חברים, חברים, בואו - - -
נירה שפק: אתה יכול לציין שוב מתי נקבעה התוכנית "מרחק בטוח".
נירה שפק: ציינת תאריך שלא תואם את מה שאני מכירה.
יורם לרדו: אני לא יודע מה את מכירה.
יורם לרדו: אני אומר לך - - -
אורנה ברביבאי: נירה, נירה, בואי נתייחס כל אחד לגופו של עניין.
גדי ירקוני: אני מבקש שלא תיכנס לזה.
גדי ירקוני: יש לנו חילוקי דעות גדולים.
גדי ירקוני: זה לא בזמן מלחמה.
אורנה ברביבאי: תוצג, וגם אתם תידרשו להתייחס.
יורם לרדו: בדיוק.
יורם לרדו: תוצג ונדסקס עליה.
יורם לרדו: מכל מקום, הוחלט לא לפעיל אותה.
יורם לרדו: צה"ל החליט לא להפעיל אותה.
יורם לרדו: ובשיחה של ראשי המועצות עם שר הביטחון, הם ביקש מענה.
יורם לרדו: ולשמחתי, כבר נוצר מנגנון, שהוא מנגנון שאני אומר לכם, מהניסיון שלי, יחד עם ראשי המועצות, הוא מנגנון מנצח.
גדי ירקוני: זה נכון.
יורם לרדו: ולהבנתי, בשוך הקרבות, בשוך הסערה, אנחנו נעשה שיח מחודש עם ראשי המועצות.
יורם לרדו: השיטה שראש המועצה והמועצה כלבנת יסוד והיא מתפעלת וכן הלאה וכן הלאה, מבחינתי, הוכיחה את עצמה בצורה בלתי רגילה.
יורם לרדו: אנחנו עושים הערכות מצב, ונראה לי שזה המודל.
יורם לרדו: אני לפחות יודע היום להגיד איך אנחנו נעצב את העסק הבא באמת באמת בתקווה שלא יתממש אף פעם.
יורם לרדו: תודה רבה.
אורנה ברביבאי: משרד האוצר.
יונתן פלורסהיים: שלום.
יונתן פלורסהיים: שמי יונתן, רכז ביטחון, אגף התקציבים, משרד האוצר.
יונתן פלורסהיים: קודם כול, אני מברך על הדיון.
יונתן פלורסהיים: תודה גם לראשי הרשויות המקומיות וגם ליושבת-ראש הוועדה.
יונתן פלורסהיים: לעניין המענה מיידי, אנחנו נותנים מענה מיידי לצרכים שעולים גם ממשרדי הממשלה השונים, גם מהרשויות.
יונתן פלורסהיים: כידוע, שר האוצר היה פה בסיור אתמול, הוא נפגש עם חלק גדול מראשי הרשויות.
יונתן פלורסהיים: אנחנו בקשר גם עם משרד הביטחון וגם עם משרדים האחרים שנוגעים להיבטים האזרחיים.
יונתן פלורסהיים: אני אתייחס לעניין המיגון.
יונתן פלורסהיים: התקבלה החלטת הממשלה לפני מספר שנים לעניין המיגון.
יונתן פלורסהיים: היא דיברה על תוכניות ארוכות-טווח.
יונתן פלורסהיים: כידוע לכם, אנחנו נמצאים במצב שבו לא אושר תקציב המדינה בשנתיים האחרונות.
יונתן פלורסהיים: זה מצב תקדימי, ולכן יש לזה השפעה.
יונתן פלורסהיים: אנחנו מאוד מקווים שיאושר תקציב מדינה בקרוב ונוכל לממש את התוכניות הארוכות-טווח.
אורנה ברביבאי: אני לא חושבת שזה הסבר להגיד שבגלל שאין תקציב, אנחנו לא נותנים מענה.
אורנה ברביבאי: זה לא מתקבל.
יונתן פלורסהיים: לא.
יונתן פלורסהיים: זה לא מה שאמרתי.
אורנה ברביבאי: אני מחדדת את זה, כדי שתגיד את זה בצורה ברורה יותר.
יונתן פלורסהיים: המענה המיידי שניתן לרשויות המקומיות ולתושבים, ניתן.
יונתן פלורסהיים: למיטב ידיעתי, אין פערים במענה המיידי.
יונתן פלורסהיים: בעניין תוכניות ארוכות-טווח שלא - - -
תומר גלאם: מה?
תומר גלאם: לא, לא.
גדי ירקוני: מה?
גדי ירקוני: מה זה "אין פערים"?
יונתן פלורסהיים: שנייה, אני שנייה מסיים.
תומר גלאם: פה יש החלטות ממשלה שעוד לא מימשתם אותן, שעברו בממשלה.
תומר גלאם: אז בוא נשים את הדברים על דיוקם.
תומר גלאם: יש חלק, 20% שמימשתם ו-80% שלא מימשתם.
תומר גלאם: דברים שאושרו בהחלטת ממשלה ולא נותנים תקציבים.
תומר גלאם: אם זה אושר כדי שזה יאושר, אז אנחנו לא צריכים עוד החלטות ממשלה.
תמיר עידאן: אתמול זה הוצג לשר בצורה מאוד ברורה.
יונתן פלורסהיים: אני רק אתייחס למה שראש עיריית אשקלון עכשיו.
יונתן פלורסהיים: כידוע, היו מספר החלטות ממשלה גם שנוגעות לאשקלון ספציפית גם לעוטף עזה.
יונתן פלורסהיים: אלה החלטות שהתקבלו בשנים האחרונות.
תומר גלאם: אנחנו לא מעלים כאן תלונות, אבל הם קובעים שם.
גדי ירקוני: חבר'ה, יש תוכנית שלא מיישמים בעוטף ובאשקלון.
יונתן פלורסהיים: רק שנייה.
יונתן פלורסהיים: אלה החלטות שהתקבלו בשנים האחרונות, והתקציבים הם חלקם ממשרדי הממשלה השונים, לא דווקא תקציבים שאמורים להגיע ממשרד האוצר.
יונתן פלורסהיים: זהו.
קריאה: אין לו מה להגיד.
קריאה: אז שלא יגיד.
אורנה ברביבאי: יש עוד נציג פה ממשרד האוצר שרוצה להתייחס?
אורנה ברביבאי: משרד הבריאות?
אורנה ברביבאי: מי פה?
בלה בן גרשון: שלום.
בלה בן גרשון: שמי בלה בן גרשון.
בלה בן גרשון: אני ממונה על חירום וטראומה נפשית במשרד הבריאות.
בלה בן גרשון: אני מקווה שהחמאס לא יודע כמה קודקודים יש פה במקום אחד.
גדי ירקוני: אנחנו משניים.
תומר גלאם: מסתבר שהוא יודע יותר מהמודיעין שלנו.
בלה בן גרשון: משרד הבריאות הקים יחד עם משרדי ממשלה נוספים לפני 16 שנה את מרכזי חוסן בעוטף עזה.
בלה בן גרשון: היום יש לנו מרכזי חוסן נוספים באשקלון וביהודה ושומרון.
בלה בן גרשון: אנחנו בעצם עובדים בשיתוף מאוד הדוק עם הרשויות.
בלה בן גרשון: מרכזי חוסן הם כלי של הרשויות.
בלה בן גרשון: יש לנו שיתופי פעולה יום-יומיים.
בלה בן גרשון: נכון לעכשיו, גם אנחנו שותפים במיגון של מרכזי חוסן בשלוש רשויות: בשדרות, בשדות נגב, בחוף אשקלון.
בלה בן גרשון: ויחד עם משרדי ממשלה נוספים, הכנו כרגע, היא ממש בשלבים אחרונים, תוכנית לאומית של מרכזי חוסן.
בלה בן גרשון: אני חושבת שאין פה ראש רשות אחד שלא יגיד שזה אחד כלים המשמעותיים ביותר שיש שלו ברשות שלו.
בלה בן גרשון: וזה מה שצריך להיות במדינת ישראל, כי זה עוזר, כי זה יעיל, ובאמת מאגד את המשאבים של כל משרדי הממשלה.
אופיר ליבשטיין: צריך לתקצב את זה אבל בבסיס התקציב.
נירה שפק: סליחה, האם זה בבסיס התקציב?
בלה בן גרשון: אני מגיעה.
אופיר ליבשטיין: זה ההסכם, בבסיס התקציב.
נירה שפק: האם זה בבסיס התקציב שאומר נציג האוצר?
בלה בן גרשון: אתה מוציאה לי מילים מהפה.
בלה בן גרשון: שנייה, חברים.
בלה בן גרשון: הדבר שאנחנו מעלים אותו לממשלה כדרישה, כבקשה, אני לא יודעת איך להגדיר את זה עוד, להכניס את התקציב של מרכזי חוסן לבסיס התקציב, כי בלי זה יש בלגן, יש משרד שנכנס, יש משרד שפורש, יש תקציב, אין תקציב.
בלה בן גרשון: אנחנו מוצאים את עצמנו רודפים אחר משרדי ממשלה, פרט לאנשי משרד הבריאות והרווחה ורח"ל, שהם המשרדים היחידים שכל פעם דוחפים קדימה.
בלה בן גרשון: יש משרדי ממשלה שתורמים השנה מאוד, ויש כאלה שיוצאים.
בלה בן גרשון: אין, אי-אפשר להמשיך באופן הזה.
בלה בן גרשון: אנחנו פונים אליכם, צריך להכניס לבסיס התקציב.
בלה בן גרשון: אם אתם רוצים לשמר את המרכזים האלו ולהרחיב אותם לכל המדינה.
בלה בן גרשון: תודה.
אורנה ברביבאי: עוד נציג משרד בריאות?
בלה בן גרשון: ד"ר בעז לב, האם אתה רוצה להציג?
אורנה ברביבאי: בעז, רוצה להתייחס?
בעז לב: לא, לא.
בעז לב: הכול נאמר.
אורנה ברביבאי: נאמר.
אורנה ברביבאי: משרד הרווחה, בבקשה.
ישראל בודיק: שמי ישראל ממשרד הרווחה.
ישראל בודיק: קודם כול, אני באמת רוצה לציין את העבודה של הצוותים של הרווחה.
תומר גלאם: איפה נציג משרד הפנים?
תומר גלאם: אין דבר כזה, יושבת-ראש הוועדה?
קריאה: אלי רגב פה.
אורנה ברביבאי: יש פה.
שמואל לטקו: יש, יש.
אורנה ברביבאי: יש.
שמואל לטקו: הכול בסדר.
תומר גלאם: בואו, שנרגיש אתכם.
תומר גלאם: אני לא מרגיש אתכם גם במלחמה.
תומר גלאם: בואו לידנו.
שמואל לטקו: לא היה המקום על השולחן.
אורנה ברביבאי: תכף אני אתייחס.
תומר גלאם: אני מוכן לקום בשביל שהוא יהיה פה.
אורנה ברביבאי: כן, משרד הרווחה, בבקשה.
אורנה ברביבאי: ח"כים שרוצים לדבר, תירשמו אצל לטקו.
ישראל בודיק: אני מבקש לציין את העבודה של צוותי הרווחה שקודם כול שהם נותנים את הלב לכל האנשים בעלי צרכים מיוחדים, כל האנשים שהם זיהו שבעבר היו להם אירועים פוסט-טראומטיים.
ישראל בודיק: הם גם בקשר איתם.
ישראל בודיק: הם אנשים שמטופלים.
אורנה ברביבאי: לא שומעים אותך.
ישראל בודיק: בתוך האירועים ויחד עם הרכזים של מרכזי החוסן, הם יוצאים לזירות השונות.
ישראל בודיק: אי-אפשר ככה, לא לשכוח שהם עוזבים את המשפחות, יוצאים למתקן של חוסן, שהמשפחות מבינות שהם יוצאים למקום שיש לו ייעוד, שיש לו מטרה.
ישראל בודיק: וזה מחזק גם את המשפחות שלהם.
ישראל בודיק: אני רוצה ככה לדבר על שיח שהיה לי עם מנהלי המחלקות ועם עובדים ועם הורים.
ישראל בודיק: אנחנו פה כמובן כדי לטפל בתופעות של האירועים.
ישראל בודיק: אבל הדבר השני הוא גם כדי לאפשר לכוחות הביטחון לעשות את העבודה כמו שצריך.
ישראל בודיק: אבל גם יותר מזה, לאפשר לכוחות הביטחון לעשות את העבודה בצורה הכי מוסרית והכי מדויקת כדי שלא ייפגעו אנשים מיותרים גם בצד השני.
ישראל בודיק: וזה מעיד על החוסן הלאומי שלנו, על המנהיגות העירונית; זה מעיד על מנהיגות המקצועית.
ישראל בודיק: אני חושב שזה דורש התייחסות, כשאנחנו מדברים על תקציבי הרווחה, התייחסות יותר רחבה מאשר שאנחנו מדברים על תקציבים לאוכלוסיות המודרות שיש להם ערך ענק בפני עצמם.
ישראל בודיק: זה ערך ענק בפני עצמו.
ישראל בודיק: אבל היום המושג של תקציבי רווחה ומדיניות רווחה וכוח אדם הוא מושג הרבה יותר - - - הוא משפיע על החוסן הלאומי, משפיע על היכולת של צה"ל לעבוד בצורה מוסרית וערכית.
ישראל בודיק: זו עבודה מאוד מאוד מיוחדת.
ישראל בודיק: וזה אני חושב שזאת ההתייחסות שצריך לקבל היום.
ישראל בודיק: הדבר השני הוא שאנחנו עוסקים במיגון של המסגרות החוץ-ביתיות, מסגרות שבהן המנהלים הם באחריות ישירה שלנו.
ישראל בודיק: אנחנו מטפלים, אנחנו מלווים את זה ברמה המשרדית.
ישראל בודיק: במסגרות בקהילה שהרשויות המקומיות מובילות, אנחנו נותנים תקציבי מיגון ומלווים.
ישראל בודיק: אנחנו נמצאים עכשיו באיזשהו תהליך שם.
תמיר עידאן: אבל כרגע גם אצלכם אין תקציב.
תמיר עידאן: יש לכם אולי החלטת ממשלה, אבל תקציב אין לכם.
תמיר עידאן: תגיד את זה.
ישראל בודיק: אנחנו תקועים עם הנושא של – אנחנו באמת - - -
תמיר עידאן: אבל זה וירטואלי.
ישראל בודיק: נכון, נכון.
ישראל בודיק: נכון לגמרי.
ישראל בודיק: אני אומר אבל באמת במהלך השנים אנחנו דווקא לגביהם נמצאים באיזשהו מהלך ככה קרוב מאוד לפתור את הבעיה שדיברנו עליה, לייצר שם את המערך של המיגון.
ישראל בודיק: במהלך השנים אבל מיגנו עשרות מסגרות, עשרות מסגרות, אם לא כבר מאות, משנת 2014, מסגרות לבעלי צרכים מיוחדים.
ישראל בודיק: אנחנו נמצאים באיזשהו תהליך של חשיבה איך אנחנו יכולים לספק מכשירי ביפר לאוכלוסיות שאין להן טלפון חכם.
ישראל בודיק: היום אנשים עם מוגבלות שמיעה הם בעצם - - -
אורנה ברביבאי: זה מגיע אלינו לא מעט, כן.
ישראל בודיק: יש לנו מספר אנשים שזיהינו.
ישראל בודיק: אנחנו בקשר עם פיקוד העורף.
ישראל בודיק: יש לנו רשימות מסודרות.
ישראל בודיק: תהליך מורכב.
ישראל בודיק: כנראה שאין למכשירים.
ישראל בודיק: המשרד מנסה לגייס מיליון שקל.
ישראל בודיק: יכולים לאתר את האנשים שגם נמצאים קרוב, שגרים בעוטף ויש להם מוגבלות של גם שמיעה וגם של עיוורון.
ישראל בודיק: לפחות לייצר להם מענים מתוך התקציבים שלנו.
ישראל בודיק: אנחנו נדבר על זה.
ישראל בודיק: דיברנו, אם כן, ככה - - - פיקוד לעורף.
ישראל בודיק: ובאמת להגיד תודה לכם, למנהיגות העירונית, לצוותים של מחלקות הרווחה.
ישראל בודיק: ובאמת אני מצטרף לבקשה: להכניס את מרכזי החוסן לבסיס התקציב.
ישראל בודיק: זה משחק שאנחנו משחקים בו כל שנה מחדש.
ישראל בודיק: אנחנו צריכים להביא כסף, משרד הבריאות צריך להביא כסף, בלה, מגרדים.
ישראל בודיק: אני לא מדבר שיש לנו גם סיפור עם הבדואים.
ישראל בודיק: אני רוצה לדבר שמנהלי הרווחה בעוטף אומרים לי: אנחנו גם רוצים להתגייס לסיפור האזרחי שקורה פה באזור.
ישראל בודיק: אתם יודעים איזו קבוצה נפלאה של אנשים יש פה.
ישראל בודיק: אז אני אומר, צריך להכניס את הכסף הזה לבסיס התקציב.
ישראל בודיק: הם עובדים בשיתוף פעולה מדהים, העובדים של מרכזי החוסן, יחד עם עובדי הרווחה, יחד עם מחלקות אחרות בחינוך.
ישראל בודיק: צריך לסגור את הסיפור הזה.
ישראל בודיק: אנחנו כבר מדברים על זה עשרות שנים.
ישראל בודיק: לא הגיוני.
ישראל בודיק: תודה.
אורנה ברביבאי: יש עוד מישהו ממשרד הרווחה שרוצה להתייחס?
אורנה ברביבאי: משרד הפנים?
אורנה ברביבאי: אלי?
אלי רגב: שלום לכולם.
אלי רגב: אני רוצה, קודם כול, כמו אחרים, גם כראש אגף של נושאי החירום והביטחון במשרד הפנים וגם כראש הרשות בעצמי, לבוא ולחזק ולהגיד שזו גאווה גדולה לראות את הדרך שבה התנהגו ראשי הרשויות פה.
אלי רגב: באמת באמת אני חושב שזו תעודת כבוד למה היא המנהיגות.
אלי רגב: וקודם כול, באמת אני מכיר את כולם אחד-אחד.
אלי רגב: אני אומר יישר כוח על כל מה שאתם עושים ועל איך שאתם עושים.
אלי רגב: לעניינים שקשורים לממשקים שבין משרד הפנים לבין הרשויות ולהקשר של המבצע הזה, משרד הפנים שחרר 46 מיליון שקל לרשויות העוטף בנוהל מיידי מתוך תקציבים שהיו מיועדים לעוטף, היו מוקפאים במסגרת ועדות - - - מעכשיו לעכשיו.
אלי רגב: 9 מיליון שקלים נתנו במסגרת החלטת ממשלה לאשקלון כדי להכין אותה טוב יותר.
אלי רגב: ותקציבים נוספים שיש לנו, כ-1.5 מיליון שקלים נוספים, שאנחנו צריכים לרשויות בעוטף - - - אותה ההחלטה.
אלי רגב: אני אשב עם ראשי הרשויות ונתאם את העניין הזה.
גדי ירקוני: לא, לא הבנו מה אנחנו מקבלים.
גדי ירקוני: מה קורה?
אלי רגב: מה לא הבנת?
תמיר עידאן: מתוך ההחלטה הקיימת.
תמיר עידאן: זה לא משהו חדש.
אלי רגב: כן, כן.
אלי רגב: לא משהו חדש.
אלי רגב: ושנייה, עוד שנייה, בבקשה.
גדי ירקוני: אתם משחררים את הכסף עכשיו?
אלי רגב: גדי, עוד שנייה.
גדי ירקוני: בדרך ככל, אנחנו לא רואים את הכסף כמה פעמים.
אלי רגב: 46 מיליון שקל קיבלתם עכשיו.
אלי רגב: עוד 9 מיליון אשקלון קיבלה לאור החלטת הממשלה, עזרה בנושא חירום.
אלי רגב: עוד 1.5 מיליון אנחנו כרגע נשב עם רשויות העוטף, ישבתי איתכם כבר בעבר, אנחנו נשב עכשיו ונסגור גם את העניין הזה.
אלי רגב: בנוסף לזה, משרד הפנים כרגע חושב לקבל החלטות להוציא תקציבים מתקציבי הפיתוח שלו, כדי לתת תקציבים נוספים תוספתיים מתוך לא תוספתיים.
אלי רגב: תקציבי משרד הפנים והאוצר הם תוספתיים עבור הרשויות, אי-אפשר להגדיל.
אלי רגב: יש כמה דברים שאני חושב כדאי לשים אותם כנושא לדיון מאוד משמעותי.
אלי רגב: אחד, העיר אשקלון.
אלי רגב: העיר אשקלון לא זוכה לקבל את מה מקבלות רשויות העוטף מכל מיני סיבות.
אלי רגב: אבל אני חושב שהסטטיסטיקה גם של היקף הנפילות, הנפגעים, הנזקים, כמעט בכל פרמטר, אשקלון צריכה במקום אחר.
אלי רגב: אני חושב שהדבר הזה צריך להיות על שולחן הדיונים בצורה מאוד משמעותית עם המשמעויות הנלוות לזה.
אלי רגב: בזמנו שר הפנים ניסה להעביר ולהחזיר אותה לתוך רשויות העוטף.
אלי רגב: היו לזה כל מיני בעיות משפטיות.
אלי רגב: אני חושב שצריך לדון באשקלון באופן נפרד עם כל המשמעויות שנלוות לעניין הזה.
אלי רגב: דבר נוסף זה נושא החוסן.
אלי רגב: עלה פה הנושא של החוסן, הוא עולה כבר כמה וכמה פעמים.
אלי רגב: נושא של בסיס התקציב והשיוך של בבסיס התקציב לאחד ממשרדי הממשלה שייקבע.
אלי רגב: אני חושב שהדבר הזה באמת הוא גם בסך הכול היקף תקציבי לא משמעותי.
אלי רגב: אפשר לקבוע אותו בבסיס התקציב.
אלי רגב: אני אומר את זה פה לאוצר ולפתור בעיה שהיא מאוד מאוד אקוטית ומאוד רגישה לתושבים פה.
אלי רגב: דבר אחרון, נושא המיגון ליישובים שברשויות העוטף, מעבר לשבעה קילומטר.
אלי רגב: הדבר הזה החייב להיפתר.
אלי רגב: אנחנו כרגע, אני מנסה להוביל, יחד עם פיקוד העורף, איזשהו פתרון לעניין הזה, גם מתקציבים שלי, גם מתקציבים נוספים כדי לתת מענה.
אלי רגב: אנחנו נשב יחד עם הרשויות בעוטף כדי אפשר יהיה לטפל בעניין הזה מתוך תקציבים פנימיים, ודרך זה אנחנו נפנה - - - באוצר כדי לקדם את זה.
אלי רגב: דבר אחרון הוא מרכזי הפעלה.
אלי רגב: למעשה, היום מתוך חמש רשויות בעוטף יש שתיים-שלוש מועצות שאין להן מרכזי הפעלה כמו שצריך, שדות נגב, שער הנגב וחוף אשקלון.
אלי רגב: אנחנו - - - גם משרד הפנים וגם משרד הביטחון.
אלי רגב: משרד הביטחון - - - סדר גודל של 10 מיליון שקלים, לצורך העניין - - - שזה בסך הכול - - - תקציב.
אלי רגב: אני מקווה מאוד שעוד השנה נתחיל לקבל את זה ובשנה הבאה למעשה כל רשויות בעוטף יהיו עם מרכזי הפעלה כמו שצריך.
אלי רגב: "מרחק בטוח", דיברו; אני לא אלאה.
אלי רגב: מעבר לעניין אחד, שבעצם משרד הפנים, שר הפנים במקרה הזה, נתן תקציב של 100 מיליון שקל ועוד מיליון שקל ששר הביטחון נתן, כדי לתת מענה למצב בינתיים.
אלי רגב: - - - "מרחק בטוח" - - - לתושבים ונתנו מענה של גמישות מלאה לרשויות המקומיות לנהל - - -.
תמיר עידאן: יש לי שאלה.
תמיר עידאן: אפשר לשאול, גברתי היושבת-ראש?
אורנה ברביבאי: כן, אפשר.
תמיר עידאן: אלי, היות שאתה נציג משרד הפנים כבר וזה לא קשור אליך.
תמיר עידאן: מינהל התכנון נמצא תחת משרד הפנים.
תמיר עידאן: ממשלת ישראל קיבלה – אחרי שאני שבע שנים נאבק להקים יישוב חדש בעוטף עזה - - - משדרות - - - תושבים חדשים - - - ממשלת קיבלה בנובמבר האחרון החלטה להקים יישוב חדש בעוטף חדש.
תמיר עידאן: כולנו שמחנו, התלהבנו, אמרו - - - לבוא.
תמיר עידאן: יש לי עכשיו מעל 1,000 נרשמים כדי להירשם כשתהיה הרשמה.
תמיר עידאן: אני מקבל הודעה ממינהל התכנון לפני חודש: זה שממשלת ישראל החליטה זה בסדר; היישוב הזה לא יקום לא משנה מה יהיה.
תמיר עידאן: אז דרכך, אם אולי יש מישהו פה בוועדה - - - דרכך לשר הפנים ולמנכ"ל משרד הפנים מה משמעות של החלטת ממשלה - - - מול הדרג המקצועי שממליץ לא לעשות את זה משיקולים כאלה ואחרים.
תמיר עידאן: אני חושב שזו תעודת עניות למדינת ישראל.
תמיר עידאן: יישוב חדש בעוטף יהיה ניצחון אמיתי.
תמיר עידאן: בנייה באשקלון, בנייה בשדרות, בנייה ביישובים, ופיתוח, זה הניצחון האמיתי, הניצחון האזרחי.
תמיר עידאן: אני חושב שפה יש נקודה שצריך להוריד אותה מעל השולחן ולהקים את היישוב הזה מהר.
תמיר עידאן: להוריד שיקולים זרים שהם קיימים.
תמיר עידאן: אני אומר את זה פה, הם קיימים.
תמיר עידאן: ורק בגללם יש כרגע עיכוב ליישוב החדש הזה.
תמיר עידאן: ואני מקווה שהמסר יעבור מפה.
תמיר עידאן: ואני מבקש מהוועדה לעקוב אחר הדבר הזה.
אורנה ברביבאי: יש מישהו עוד?
גדי ירקוני: אורנה, אני יכול להגיד משהו קצר שאני חושב שהוועדה יכולה להתייחס אליו?
גדי ירקוני: דיבר נציג האוצר, ואני חושב שאיננו דבר שהוא פרוצדורה ודווקא לוועדה הזאת.
גדי ירקוני: יש כספים שמחכים לעוטף, ליישובי העוטף, שעשו הרבה השקעות והרשאות.
גדי ירקוני: וכבר הם בוצעו בשוטף.
גדי ירקוני: ומשום מה, בגלל שאין תקציב מדינה, התקציבים אלה לא מגיעים אלינו.
גדי ירקוני: והדבר הזה מסכן אותנו תזרימית.
גדי ירקוני: האם אפשר לשחרר את הכספים שמגיעים לעוטף על גנים שהם בנו, וכל מיני דברים כאלה שיש הרשאות?
גדי ירקוני: חבל שהנושא הזה יציב בלמים תזרימיים.
אורנה ברביבאי: הדברים נאמרו.
אורנה ברביבאי: אנחנו עוברים להתייחסויות של חברי הכנסת.
אורנה ברביבאי: אני מזכירה שני כללים.
אורנה ברביבאי: אחד, לא באנו הבוקר לכאן לעשות פוליטיקה.
אורנה ברביבאי: יהיה לנו מספיק זמן.
אורנה ברביבאי: אנחנו בעיצומם של אירועים.
אורנה ברביבאי: באנו להקשיב ולהעלות את ההתייחסות, הערות שלנו.
אורנה ברביבאי: וגם אפשר לבדוק את הדברים אחר כך ולהתייחס לעניינים.
אורנה ברביבאי: אני מבטיחה שאנחנו נמשיך לעשות דיוני מעקב ופיקוח אחר הדברים שעלו כאן.
אורנה ברביבאי: והשני, לדבר, בבקשה, בקצרה, כדי לאפשר לכמה שיותר ח"כים לדבר.
אורנה ברביבאי: נירה, נרשמת ראשונה, בבקשה.
נירה שפק: דבר ראשון, אני מתסכלת לקהל שלנו, לאזרחים, תושבי העוטף.
נירה שפק: אני רוצה לומר לכם, ועדת החוץ והביטחון זו הוועדה שתפקידה לבקר את החלטות ופעילות הממשלה.
נירה שפק: וזה מה שאנחנו נעשה וזה מה שאנחנו נבדוק, ונראה איך משרתים אתכם.
נירה שפק: אבל התפקיד הנוסף שלנו, התפקיד שלי כחברת הכנסת ושל כל חברי הכנסת שיושבים כאן, הוא לייצג את הריבון, והריבון זה הכנסת.
נירה שפק: ומכאן אני רוצה לגעת בכמה שאלות שיש לי למה שקורה כאן.
נירה שפק: דיברתם על הביטחון, קודם כול, אני רוצה להגיד אמירה לגבי החוזק והחוסן.
נירה שפק: אני מקווה שלא - - - שאני חברת קיבוץ כפר עזה.
נירה שפק: לנו, תושבי העוטף, מותר להגיד שאנחנו חזקים.
נירה שפק: לכל השאר אסור להם.
נירה שפק: תפקידם הוא לדאוג שאנחנו נהיה חזקים.
נירה שפק: בשביל זה הממשלה ומשרדי הממשלה צריכים להיערך עם תוכניות.
נירה שפק: ואני שומעת כאן דברים שלא מסתדרים לי.
נירה שפק: קודם כול, אני מבינה שעובדים שנים על תוכניות: "מרחק בטוח", "מלון אורחים", "מלונית" כל הזמן.
נירה שפק: אנחנו מכירים את זה שביום פקודה זה לא יצא לפועל כי חסרים מלא דברים במשרדי הממשלה.
נירה שפק: והינה, הגיע יום פקודה ולא יצא לפועל.
נירה שפק: וכולם כאן עוברים על סדר-היום.
נירה שפק: אני שומעת את נציגי רח"ל וגם המשרדים שאומרים: לא עובר לרשויות - - - והשאלה היא כזאת: למה?
נירה שפק: אם השקענו שנים בלעשות את התוכנית הזאת, ואנחנו לא רוצים להיות מדינת - - - אז למה?
נירה שפק: ביום שצריך לבצע את זה פתאום יש עיכובים, ואין לי כאן, בואו נראה איזה תקציב פה אני אעביר והוא אומר אני אעביר מפה, ומשרד האוצר אומר: אני לא יודע להעביר תקציבים.
נירה שפק: דרך אגב, ולפתוח סוגריים ולשים המון סימני קריאה, כולנו פה ראינו שלמרות שאין תקציב מדינה ידעתם להוציא תקציבים כשצריך.
נירה שפק: והיום זה היום לתקציבים.
נירה שפק: אין סיבה שלא יקבלו.
נירה שפק: בהקשר לדבר הזה, אני רוצה לדבר על הפינוי.
נירה שפק: בהתייחסות לנושא הפינוי נאמר שנעשתה תוכנית אחרת.
נירה שפק: התוכנית האחרת, לא משנה באיזה שם יקראו לה, אני מבינה ואני רוצה שהתושבים ידעו וגם תכף הם ייתנו תשובות לכך, והבנו שליישובי סמוכי-גדר ניתן תקציב של 250 שקל לאדם מלידה ועד בכלל, שעד שישה ימים, בתקציב של 6 מיליון.
נירה שפק: זה לא מתכנס לכמות התושבים.