GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חובב צברי: דבר שני שאני רוצה לשים פה על השולחן זה הנושא של קריאה – אני ממליץ.
חובב צברי: אני לא יכול לקבוע לכם, אני יכול להמליץ לקרוא בצורה ברורה לחיזוק של השוטרים ושל כוחות הביטחון, שעושים עבודה מצוינת.
חובב צברי: אני אומר לך, כבוד היושבת-ראש, אני למדתי בארצות הברית שנה.
חובב צברי: דבר ראשון שאמרו לי: אם עוצר אותך שוטר אמריקאי, שים את הידיים על ההגה ואל תזוז.
חובב צברי: פה אנחנו לא מגבים את השוטרים שלנו, לא מגבים את החיילים שלנו, וגם האזרחים צריכים לדעת – ולא משנה כרגע מאיזה מגזר הוא, כולם צריכים לדעת – שהשוטרים עושים את העבודה שלהם, צריך לתת להם את כל הגיבוי בסיפור.
איתמר בן גביר: אבל השאלה היא הסמכות.
איתמר בן גביר: לא נותנים להם את הסמכות.
איתמר בן גביר: שייתנו להם את הסמכות.
איתמר בן גביר: זורקים אבן על שוטר, הוא צריך לירות.
איתמר בן גביר: איזו סמכות?
אורנה ברביבאי: בן גביר, סיכמנו שאנחנו מנהלים דיון תרבותי, ואני הבטחתי שאני אתן לך זמן להתייחס.
אורנה ברביבאי: אז לא כל מי שקופץ – באמת.
איתמר בן גביר: הערת ביניים, גברתי, אבל בסדר, קיבלתי.
חובב צברי: דבר נוסף שאני רוצה להעלות, ברשותכם, זה נושא השיטור העירוני.
חובב צברי: זה שילוב גם של הפיקוח ברשות המקומית וגם של השיטור שקיים.
חובב צברי: דרך אגב, עשו את זה בתקופה של הקורונה ונתנו מענה בחלק מהרשויות.
חובב צברי: אני יכול לתת דוגמה למזכרת בתיה, לקריית עקרון, שאני ראש המועצה, לנס ציונה.
חובב צברי: אני חושב שלאור מה שקרה לנו עכשיו, בפער החברתי שלנו בין המגזרים השונים, ערביי ישראל והערים המעורבות, צריך לתת דגש ולראות שיש שיטור עירוני, ויודעים לעשות את זה.
חובב צברי: בסוף, אם אנחנו ניתן את הגיבוי גם לפקחים שלנו, וכמובן, גם למשטרת ישראל, שעושה עבודת קודש, אנחנו נוכל להרגיע.
חובב צברי: כראשי רשויות אנחנו יוצאים בקריאה להרגעה בכל המקומות.
חובב צברי: יש לנו פגישה בזום בשעה 14:00, ולי יש חברים, ראשי רשויות מצוינים בכל המגזרים – גם הערבים, גם הדרוזים, בכל המקומות שישנם.
חובב צברי: צריכה לצאת קריאה מאוד מאוד ברורה של כולנו, של כל מי שמרגיש את עצמו מנהיג במדינה הזו, להרגיע את העניין.
חובב צברי: סליחה שאני אומר את זה בצורה כזאת: אני פחות מוטרד מהחמאס, כי הצבא שלנו יודע לטפל בהם טוב מאוד, ואתם מכירים את העניין.
חובב צברי: אני יותר מוטרד כאזרח וכראש רשות מהמרקם הזה שנקרע בסיפור של ערביי ישראל וצריך לצאת בקריאה מאוד מאוד ברורה שמתחברים לעניין כדי שבסופו של תהליך נחזור חזרה לחיים, כי הם גרים בתוכנו, הם נמצאים בחיים שלנו יום-יום.
חובב צברי: מה שראינו גם בלוד, גם בעכו, גם בחיפה וכמובן ביפו, זה לא דבר שאנחנו יכולים להשלים איתו.
אורנה ברביבאי: תומר גלאם, ראש עיריית אשקלון בזום – הוא יצא.
אורנה ברביבאי: בני ביטון, ראש עיריית דימונה, בזום.
בני ביטון: שומעים אותי?
בני ביטון: שלום אורנה.
בני ביטון: גברתי יושבת-הראש, חברי הכנסת, עמיתיי ראשי הרשויות, אני רוצה להתייחס לנקודה מאוד מאוד חשובה.
בני ביטון: היום בבוקר כינס יושב-ראש השלטון המקומי מספר ראשי רשויות של כולנו בדרום – ראש עיריית באר שבע, יושב-ראש המועצות האזוריות, שי חג'ג', וכל הרשויות הערביות.
בני ביטון: יזמנו כינוס ביחד יחד עם נשיא מדינת ישראל, ויצאנו בקריאה משותפת.
בני ביטון: אני מציע, גברתי היושבת-ראש, שוועדת החוץ והביטחון הבאה תהיה אצלנו בדרום או במגזר – אני אומר דווקא במגזר הבדואי או בצפון במגזר הערבי.
בני ביטון: אני מכהן כסגן יושב-ראש השלטון המקומי ואני אומר לכם, אנחנו יודעים.
בני ביטון: אנחנו כבר שנתיים מתחת לאלונקה, אני לא צריך לספר לכם, ובשנה האחרונה ראיתם מה קרה בעידן הקורונה, איך ראשי הרשויות – אנחנו הקרובים ביותר לאזרחים שלנו.
בני ביטון: אנחנו לא בוכים, אנחנו כמו בצבא, לא מבקשים שתיתנו סמכויות, אנחנו כבר לקחנו סמכויות ואנחנו כבר מבצעים אותן, אבל צריכה להיות אמירה ברורה, גברתי היושבת-ראש, של כולם, של כל 120 חברי הכנסת בלי יוצא מן הכלל במפלגות שלהם – לא מעניין אותי ליכוד, מערך, יש עתיד, כולנו ביחד.
בני ביטון: לצאת בקריאה משותפת, כמו שיצאנו היום בבוקר, ערבים ויהודים, כדי לגמור את זה.
בני ביטון: הבעיה האמיתית שלנו, כמו שאמר חברי ועמיתי חובב, היא לא הבעיה של החמאס.
בני ביטון: אני סומך על צבא הגנה לישראל.
בני ביטון: הבעיה שלנו היא בקרבנו.
בני ביטון: מה שקרה בלוד ובעכו ובטבריה ובבאר שבע ובעוד הרבה מקומות זה סדין אדום.
בני ביטון: זה קו אדום.
בני ביטון: כשאנשים לא יכולים לנסוע בכביש 25 ולא בכביש 31 ולא בכבישים הפנימיים, זו אמירה מאוד מאוד רצינית.
בני ביטון: אני מבקש ממך, כמי שמכיר אותך, שעשית עבודה יוצאת מן הכלל כראש אכ"א בצבא הגנה לישראל, שוועדת החוץ והביטחון תצא בקריאה משותפת לכל חברי הכנסת, בלי יוצא מן הכלל, לעצור את הפוגרומים ומה שקורה.
בני ביטון: דבר אחרון שהייתי רוצה להתייחס אליו, צריכים הרבה יותר משאבים לשיטור הקהילתי.
בני ביטון: אמר את זה חובב על קצה המזלג, אבל אנחנו הפכנו להיות המשמרת השנייה של משטרת ישראל.
בני ביטון: אתם רואים את העומס של משטרת ישראל, אתם רואים את העבודה הקשה שלהם.
בני ביטון: עבודה קשה שלהם והם לא מצליחים לתגבר אותנו בכבישים, והם עושים עבודה יוצאת מן הכלל.
בני ביטון: אנחנו ברשויות המקומיות – תנו לנו משאבים, תנו לנו תקציבים, אנחנו נגדיל את השיטור העירוני שלנו ואנחנו נצליח.
בני ביטון: אני מחזק את פיקוד העורף ומה שאמר רמ"ט פיקוד העורף חשוב מאוד.
בני ביטון: חשוב שיהיו לנו שבועיים שקטים כאלה, שאנחנו ניתן גם לצבא, גם למדינה וגם לכם.
בני ביטון: תודה רבה, ואנחנו לרשותכם.
אורנה ברביבאי: תודה, בני.
אורנה ברביבאי: מיכאל וידל, ראש עיריית רמלה, בזום.
אורנה ברביבאי: איננו.
אורנה ברביבאי: ניר מאיר, מזכיר התנועה הקיבוצית, בזום.
ניר מאיר: אני רוצה להעלות נקודה שהיא לא במרכז הדיון, אבל היא במרכז ההוויה שלנו.
ניר מאיר: קיבוצי הגדר – ממש קיבוצי הגדר, 21 היישובים לאורך גבול רצועת עזה – ידעו בשבע השנים האחרונות תקופה מדהימה של פריחה.
ניר מאיר: הגיעו לפה כל מיני גורמים, והם הגיעו לשם למרות שהם ידעו שהם מגיעים למקום מסוכן.
ניר מאיר: ביסוד הדבר הזה עמדו קהילות קיבוציות חזקות מאוד.
ניר מאיר: הקהילות האלה נבנו על בסיס העניין שבצוק איתן הם פונו ביחד, ולאורך המבצע כולו קיימו את שגרת הקהילה ביחד.
ניר מאיר: שבע שנים עשו תוכנית איך לעשות את זה הפעם, וכמו שהתחילו לראות, פירקו אותם מהיסוד, עברו לשיטת הוואוצ'רים וחירבו את כל מה שתוכנן ונבנה שבע שנים.
ניר מאיר: אני לא יודע כמה זמן ייקח המבצע הזה, אבל בהנחה שהוא לא ייגמר מחר בבוקר, ובהנחה שנעבור את שבועות והוא יימשך, אנחנו תובעים לחזור לתוכנית שקראו לה פעם "מיגונית", ופעם היה לה שם אחר, ולא משנה איך קוראים לה.
ניר מאיר: התוכנית קיימת במשרד הפנים ואנחנו מבקשים להפעיל אותה.
ניר מאיר: כי היסוד ליום של אחרי יהיה שימור חוסן הקהילות, וכולם בארץ סובלים, אבל הם סובלים יותר.
ניר מאיר: אנחנו תובעים מכם לעזור לחזק אותם.
אורנה ברביבאי: איציק אשכנזי, מנהל מרכז השלטון האזורי, בזום.
אורנה ברביבאי: אתנו?
אורנה ברביבאי: אשכנזי?
אורנה ברביבאי: תיצרו איתו קשר ותגידו לפתוח את המצלמה, יש לנו עוד שלושה ואז נוכל להמשיך עם הנוכחים.
אורנה ברביבאי: יוחאי, ראש מינהל ביטחון וחירום במרכז השלטון המקומי פה פיזית?
אורנה ברביבאי: הלאה.
קריאה: הוא אמר שמספיק שחובב דיבר.
אורנה ברביבאי: מספיק שחובב.
אורנה ברביבאי: אלי, ראש המועצה האזורית נחל סורק.
אורנה ברביבאי: ואחריו גלית שאול, עמק חפר, היא אחרונה.
אורנה ברביבאי: אלי אסקוזידו, נחל סורק.
אורנה ברביבאי: הלאה, אנחנו עוברים לגלית שאול.
אורנה ברביבאי: אם אחד מהם יעלה תוך כדי, אנחנו נאפשר, כמובן.
אורנה ברביבאי: גלית שאול, ראש המועצה האזורית עמק חפר, בבקשה.
גלית שאול: צוהריים טובים לכולם מעמק חפר.
גלית שאול: שקט לנו יחסית עכשיו, אבל אחרי יממה לא פשוטה שבה הייתי צריכה לחשוב אם להחזיר את החבר'ה הצעירים – 12,000 תלמידות ותלמידים בעמק חפר – ללימודים.
גלית שאול: המלצת פיקוד העורף הייתה להחזיר אותם ללימודים.
גלית שאול: המצב פה באזור השרון הוא כזה שמחייב להיות קרובים לממ"דים או למרחבים מוגנים.
גלית שאול: נפל פה השבוע טיל באזור, אנחנו כולנו נמצאים תחת אותו איום.
גלית שאול: אנחנו לא נמצאים קרוב לגבול הדרומי, נמצאים קרוב לגבולות אחרים, אבל המורכבות פה הייתה לא פשוטה.
גלית שאול: הסיבה שהתלבטתי היא סיבה אחת פשוטה: יש לי 83 גני ילדים בעמק חפר, 33 מהם לא מוגנים.
גלית שאול: כלומר, אין ממ"ד באזור, אין מקלט באזור, אין שום דבר.
גלית שאול: הילד שלי הלך הבוקר לבית הספר ברופין כשאין לו מיגון – לא קרוב אליו, לא ממ"ד ולא שום דבר אחר.
גלית שאול: אני רוצה לבקש אם אפשר לשים על סדר-היום את הנושא הזה.
גלית שאול: כדי לבנות ממ"דים ב-33 גנים אני אפשוט את הרגל כראשת מועצה ואצטרך לשים את הכסף שאין לי.
גלית שאול: אני חושבת שזה מחובתה של המדינה – וברור לי שבאזורים אחרים זה נראה אחרת, אבל במרכז הארץ פה אנחנו עדיין נמצאים תחת איום, והאיום הזה מחייב שינוי של תפיסה: אנחנו לא צריכים למגן רק את המקומות הטבעיים, אלא את כלל המקומות במדינת ישראל, או לפחות להרחיב את המעגלים.
גלית שאול: אני רוצה לבקש מכם לשים על סדר-היום את הנושא הזה בין יתר הנושאים, איך מקדמים מיגון.
גלית שאול: אני מתארת לעצמי שזה שנים.
גלית שאול: אני ראשת מועצה שנתיים וחצי, אין לי שום יכולת ביום אחד למגן 33 גנים.
גלית שאול: כשנפל פה טיל במושב משמרת לפני כשנתיים קיבלתי בשלושה גנים עזרה ונתנו לי מיגונית, אבל בכל יתר המקומות אין לי.
גלית שאול: הורים צריכים לשלוח את הילדים שלהם בידיעה שהם צריכים לשכב על הרצפה – אני מדברת על ילדים בני שלוש או ארבע.
גלית שאול: לשכב על הרצפה על פי תפיסת הכי מוגן שיש.
גלית שאול: לא ראוי לא נכון, בטח לא במדינת ישראל של היום, אם אפשר לבקש את העזרה הזו.
גלית שאול: לפני סיום לומר שאני מתחברת מאוד לדברים של חברי בני ביטון.
גלית שאול: מחר בצוהריים כאן בעמק חפר אנחנו יוצאים בקריאה לא לאלימות וחזרה לשותפות וחיים ביחד.
גלית שאול: יעמוד לצדי שכן שלי שקרוב לכאן, תמים יאסין, ראש המועצה האזורית זמר, כי אנחנו רוצים להחזיר למדינת ישראל את ההבנה והידיעה שאנחנו חיים ביחד.
גלית שאול: להזכיר גם לתושבות ולתושבים שלנו שהדבר זה ייגמר ואנחנו חייבים לשמור על השותפות ועל החיים הטובים והשגרתיים שחיינו פעם, לפני שהייתה קורונה ולפני שהיו הרבה אתגרים אחרים שלנו.
גלית שאול: היו אתגרים מסוגים אחרים, אבל במקום הזה של הדו-קיום, אני חושבת שאנחנו צריכים לשאוף לשלום, או לפחות להחזיר את המילה הזאת על סדר- היום.
גלית שאול: שיהיו ימים טובים.
אורנה ברביבאי: תודה רבה, גלית.
אורנה ברביבאי: אני רק אענה בתגובת ביניים שהדיון בשלב הזה לא נועד לתת מענה לכלל פערי המיגון שאנחנו מכירים ויודעים, בטח בנסיבות של המצב המיוחד בעורף.
אורנה ברביבאי: אין ספק שחלק מתפקידה של ועדת החוץ והביטחון הוא לעסוק בנושא המיגון.
אורנה ברביבאי: מי שמוביל את ועדת המשנה לעורף הוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, והסיכום שלי איתו הוא שיתקיים דיון בקרוב, עוד טרם תחילת האירועים האחרונים, לעמוד מקרוב על הפער בין החלטות הממשלה, התקצוב וסדרי הקדימויות בנושא המיגון.
אורנה ברביבאי: הדיון הספציפי הזה עוסק במציאות הקיימת היום איך נכון לתת מענה מידי לפערי המיגון.
אורנה ברביבאי: מאחר והעלית גם את נושא החינוך, אני מבקשת אחר כך שראש מטה פיקוד העורף יתייחס למדיניות מבחינתו להפעלת מערכת החינוך בימים הקרובים, עם צפי ועם עקרונות או קואורדינטות להורים להבנה של מה עוד עומד לפתחם כדי שיוכלו להתארגן.
גלית שאול: והאם אפשר לפתוח גן שאינו ממוגן?
גלית שאול: זאת השאלה.
אורנה ברביבאי: זאת שאלה שתעלה לפיקוד העורף.
אורנה ברביבאי: אני רוצה לעבור מכאן למשטרת ישראל, שנדרשת בימים האלה למרחב פעולה גדול, לא רק פיזית, אלא גם ברמת ההיערכות, תפיסת ההפעלה, תשתיות, כוח אדם, יחסי גומלין בין דרג מבצע לדרג מדיני, נסיבות פוליטיות מאתגרות.
אורנה ברביבאי: אנחנו שמענו קודם מתת ניצב קובי על ההקשר של ירושלים בדגש על ירושלים.
אורנה ברביבאי: אני אומרת לך, מאחר ולא היית בדיון הקודם – אני מניחה שעודכנת – ההתכתבות הזאת עם מה שקורה בעורף ישראל בכל אותם מוקדים וההתפרצויות ללא ספק משפיעה ומושפעת.
אורנה ברביבאי: אני חושבת שכולנו כאן באיזושהי חוויה שעם האיום שנערכנו לו, ואנחנו נמצאים מולו שנים רבות – אנחנו פחות או יותר יודעים להגיד מהן המטרות האסטרטגיות ולאיזו תכלית אנחנו פועלים וכיצד נכון לעשות את זה.
אורנה ברביבאי: לאיום הפנימי מתוך הבית, שנוגע לאופן שבו יש ערעור מוחלט של מקור הסמכות, בוודאי של המשטרה, בעיני ציבור, והמשמעויות וההשלכות שיש על מרקם החיים ועל נוהל חיים תקין נורמטיבי יש השפעה מאוד גדולה.
אורנה ברביבאי: אני הייתי רוצה לשמוע באופן הכי ישיר את ההערכה שלכם לגבי האופן שבו אתם מצליחים להכיל את האירועים האחרונים, את הדרך שבה אתם מתנהלים מול האתגרים בימים הקרובים, בוודאי באותן נסיבות של לוחות זמנים שאנחנו נמצאים בהם – עיד אלפטר, שבועות, נכבה ביום שבת; ואילו פערים יש לכם, כי בסוף אנחנו רוצים לפקח על הפעילות של גופי הביצוע ומשרדי הממשלה, אבל אנחנו גם רוצים להיות לעזר במקום שבו אתם חושבים שהמשטרה נדרשת לסיוע בהתאמה.
אורנה ברביבאי: אני מניחה שחלק מחבריי כאן יציעו הצעות שכוחות מסוימים או חיילים שיהיו בערים וכולי.
אורנה ברביבאי: אני עוד לא אומרת את דעתי, אני אומר אותה בהמשך, אני רוצה שתתייחסו גם לעניין הזה.
שלמה קרעי: קודם כל שנאמר את דברינו, אחר כך הם יוכלו להתייחס.
מתן כהנא: בוא נשמע מה הוא אומר, ואז נוכל להתייחס.
אורנה ברביבאי: מול זה אני יותר מאומרת לו שזאת שאלה שיכולה לבוא כדי שהוא יתייחס.
אורנה ברביבאי: בבקשה, ניצב דורון תורג'מן, מפקד מחוז ירושלים.
דורון תורג'מן: צוהריים טובים לכולם.
דורון תורג'מן: אני נדרשתי תוך כדי פעילות להגיע לכאן.
דורון תורג'מן: קיבלתי 15 דקות להגיע מהמחוז, מהחפ"ק.
דורון תורג'מן: אני אגיד בפתח הדברים אולי משהו שפחות קשור למשטרה, אבל חייב להגיד את זה בפורום הזה.
דורון תורג'מן: יש לנו פער משמעותי ברמת התודעה ברמה הלאומית.
דורון תורג'מן: חד וחלק.
דורון תורג'מן: אנחנו נתפסים בצורה פחות טובה.
דורון תורג'מן: עולים נרטיבים שתופסים באופן סוחף גם בארץ וגם בעולם, ואנחנו לא טובים בהתמודדות הזאת ברמה הלאומית.
דורון תורג'מן: זה דבר ראשון.
דורון תורג'מן: דבר שני - - -
אורנה ברביבאי: לא הבנתי.
אורנה ברביבאי: אני לא הבנתי שום דבר.
מתן כהנא: מי זה אנחנו?
דורון תורג'מן: אני אסביר.
דורון תורג'מן: אני חושב שבטח במציאות הזו, שכולם נדרשים להוביל מהלכים שייתנו מענה לכלל תושבי המדינה – ומשטרת ישראל היא משטרה של כלל תושבי המדינה והבאים בשעריה – אנחנו נדרשים להוביל ברמה הלאומית את כל ההיבט התודעתי בצורה שונה.
דורון תורג'מן: וזה מתייחס לכלל הגורמים ולכלל בעלי העניין, שלעיתים – אני אגיד משהו שלא בחצר שלי – מנסים למנף היבטים אישיים, פוליטיים ואחרים.
דורון תורג'מן: צר לי שאני פותח בזה, גם אם זה לא המקום שלי, אבל אני יודע ואני מרגיש את זה בשטח לא אחת.
מרב מיכאלי: לא הבנתי, אתה מתכוון שמתנהגים לא בסדר כלפי המשטרה?
דורון תורג'מן: לא, לא, לא.
דורון תורג'מן: המשטרה לא חפה מטעויות.
דורון תורג'מן: המשטרה עובדת חודש שלם ברמדאן מבוקר עד ליל, 7/24, עושה את כל מה שהיא מסוגלת – והיא עושה הרבה, כנראה שלא כולם חשופים לפעילות – אבל אני לא מדבר, ביקורת על המשטרה קיימת, זה קורה וזה יקרה.
דורון תורג'מן: אני מדבר על זה שכרגע אנחנו נמצאים במצב שהמדינה צריכה לשדר את תמונת המצב באופן אחיד, סדור, לא ליפול לכל מיני פנטזיות – סליחה על הביטוי – שנותנים להם מקום אחר, שהרי לא אחת, בטח בעת הזו, שבחרו את הנרטיב של שיח' ג'ראח, אז הוא היבט אזרחי לגמרי.
דורון תורג'מן: היבט אזרחי לגמרי, אז הוא תופס פה את המודל התורן לאותה הסלמה.
דורון תורג'מן: כשלקחו את שער שכם – מדי שנה בשער שכם בתחילת רמדאן מתקיימות הפס"ד בערך חמישה ימים, ולאחר חמישה ימים-שבוע מתקיימת הערכת מצב ונכנסים רוכלים ויש פעילות תרבותית ורמדאן בדרך כלל יורד.
דורון תורג'מן: השנה רמדאן התחיל כשברקע נושא הבחירות לרש"פ, שהיווה וקטור מאוד משמעותי, ממנו הגענו לאירועי הטיק-טוק, לאלימות בטיק-טוק, שסחפו את הרשת וסחפו גם אירועים נוספים.
דורון תורג'מן: אני יכול לומר שכל אירוע טיק-טוק שהייתה בו אלימות טופל כאירוע חבלני לכל דבר ועניין, אירוע פח"ע, ונגענו בכל האירועים עם לא מעט עצורים.
דורון תורג'מן: המשיך בהפגנה שהתקיימה ביום חמישי של להב"ה שהובילה משני הצדדים לחיכוך מטורף.
קריאה: למה נתתם לה להתקיים?
דורון תורג'מן: שנייה, אני אתייחס.
דורון תורג'מן: למה נתנו לה להתקיים?
דורון תורג'מן: המחאה התקיימה כמו שכל מחאה מתקיימת, גם אם זיהינו פוטנציאל חיכוך משמעותי.
דורון תורג'מן: אם אתה מכיר את זירת הפעולה – שער שכם ומחאת להב"ה התקיימו במרחק של 300 מטר עם גידור, עם כוחות, עם טיפול בהתאם לכל הפרת סדר גם ליהודים וגם למוסלמים, כל אחד באזור שלו.
דורון תורג'מן: הייתה הפרדה מסודרת ולא היה מפגש, אף לא אחד, בין יהודי ומוסלמי בהפגנה הזאת.
דורון תורג'מן: אני יכול גם לומר שההפגנה הזו טופלה כשם שטופלו הזירות הנוספות.
דורון תורג'מן: כיום אני יכול לומר שאני אמנע מחאה כזו גם יותר רחוק.
דורון תורג'מן: אתמול כשנדרשתי לאירועים של קבוצות קיצוניים מכל הצדדים – אני אומר פה, לא הלכתי על הכלה.
דורון תורג'מן: לא הלכתי על הכלה, פיזרנו.
דורון תורג'מן: בירושלים – שימו לב, אתמול, תודה לאל, ירושלים התנהלה גם עם הר הבית, גם עם שיח ג'ראח, גם עם אירועים נוספים, ומעין חמד ועד דרום העיר אירועי חיכוך שכולם טופלו כי לא נתנו אפשרות שיתהוו, אלא פיזרנו אותם בצורה מסודרת.
דורון תורג'מן: אני רוצה לומר, קודם כל, הר הבית – שמעולם היה גורם מאחד בהיבטים שממנפים נרטיב משמעותי וקשה – במהלך חודש רמדאן היה מחוץ למעגל האלימות.
דורון תורג'מן: היום הראשון שנדרשנו לפעילות התקפית היה יום שישי הרביעי, בואכה לילת אל-קדר, שם ברגע שהחלו ליידות אבנים, זיקוקים, בקת"בים, בקבוקים, לעבר כוחות המשטרה והכותל המערבי, כשבכותל 5,000 איש, ההחלטה הייתה להיכנס.
דורון תורג'מן: כולם מדברים על כוחות משטרה שפרצו להר הבית.
דורון תורג'מן: פעולה פשוטה של כניסת כוחות לתפוס קו ראשון שמונע את הטווח היעיל להשלכה לכותל.
דורון תורג'מן: ולכותל לא ישליכו אבנים.
דורון תורג'מן: אני יכול לומר שמרבית הנפגעים באירוע היו בכלל מתפללים מוסלמים.
דורון תורג'מן: אני לא יודע כמה זמן יש לי לדבר, אבל כשקיימתי שיחה עם שוטרי היס"מ השבוע עם מאוד ריגשו אותי, מעבר לזה שהם עבדו מ-05:00 בבוקר עד 01:00 בלילה.
דורון תורג'מן: אמר לי אחד השוטרים: אתה יודע מה הפריע לי המפקד?
דורון תורג'מן: כשאני עומד בשער השלשלת, אני יודע שאנחנו נדרשים באיפוק, להמתין עוד קצת לפני הכניסה, ואני רואה מוסלמי בן 70 חוטף אבן, נופל לרצפה, ולידו אחר חוטף זיקוק, ואני עוד לא נכנס להגיב בשביל לעזור לו.
דורון תורג'מן: שימו לב, שוטר שעומד מ-05:00 עד 01:00 בלילה.
דורון תורג'מן: אז אפשר ביקורת על המשטרה, זה בסדר, אנחנו מספיק חזקים, וגם נדרשים לאתגרים לא פשוטים, אבל צריך להבין שכל הנרטיב סביב הר הבית – ותשאלו גם את גורמי הביטחון הנוספים – הוא לא המאיץ.
דורון תורג'מן: שער שכם הוא לא המאיץ.
דורון תורג'מן: זו התנהלות מול אותן בחירות, וידענו מה צפוי באותן בחירות, ובסוף זה שטף ומוביל היום גורמים מסיתים.
דורון תורג'מן: אני הייתי מת"ח לוד שלוש שנים.
דורון תורג'מן: בלוד לא היה פעם אחת דגל אש"ף – לא בתקופה שלי ואני לא זוכר גם קודם לכן.
דורון תורג'מן: אבל מגיעים אנשים מכפרים, אנשים שמובלים על ידי גורמי תנא"ס, נכנסים לזירה הזו.
דורון תורג'מן: במקביל מגיעים גם יהודים קיצוניים, ונהיה שמח.
דורון תורג'מן: בלוד כרגע יש מצב מיוחד.
אורית סטרוק: מה זה גורמי תנא"ס?
אורית סטרוק: רק הבהרה, גורמי תנא"ס.
דורון תורג'מן: התנועה האסלאמית.
דורון תורג'מן: סליחה, אני מתנצל.
דורון תורג'מן: אני יכול לומר שלוד זה פסיפס תרבותי מדהים: באותו בניין גרים מוסלמי, בדואי, נוצרי, גרוזיני ומרוקאי, וכולם ביחד, באותו בניין ברמת אשכול, אותה שכונה שבה החלו האירועים.
דורון תורג'מן: באמת, זה דו-קיום, הייתי שם שלוש שנים.
דורון תורג'מן: אני חושב שלצד הפעילות המבצעית שנדרשת בעת הזו בגלל אותה תחושת ביטחון ואירועים אלימים, הפעילות של השיח וההידברות היא החשובה במיוחד.
דורון תורג'מן: ופה אני קורא לכל המנהיגים ולכל האנשים שיש להם השפעה – ויש לא מעט אנשים כאלה – להוביל לרגיעה ופחות למנף עניינים שיתרמו להם אולי בסשן הבא.
דורון תורג'מן: סליחה שאני אומר את זה כאן, אני מתנצל מראש, זו האמת שלי.
דורון תורג'מן: חשוב שנבין שאנחנו נדרשים בהיערכות לאומית.
דורון תורג'מן: כשטלוויזיה בלופ רואים את הלינץ' עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם – ואו.
דורון תורג'מן: בואו ננסה לשדר משהו שנותן לאנשים להבין שיש צבא שעובד ומשטרה שמגיבה, ומנהיגים מדברים.
ניר ברקת: איך אפשר לעזור?
ניר ברקת: אז איך אנחנו יכולים לעזור?
מרב מיכאלי: איך התוצאה כל כך גרועה, זאת השאלה.
מרב מיכאלי: אם כולם עובדים כל כך נהדר, אז איך התוצאה כל כך גרועה?
מרב מיכאלי: איך המדינה בוערת ואנשים פוחדים לצאת מהבית?
ניר ברקת: מה את רוצה מהמשטרה?
מרב מיכאלי: מדינת ישראל נראית עכשיו כמו יום כיפור, אנשים לא יוצאים מהבית.
דורון תורג'מן: אני מדבר במסגרת התפקיד שלי והמקום שלי כאן.
אוריאל בוסו: אתה מפקד מחוז ירושלים, אבל כרגע אתה מייצג כתפקיד הבכיר ביותר את משטרת ישראל, אתה ניצב במשטרה.
אוריאל בוסו: השאלות שנשאלות פה ונשאלו קודם בדיון הסגור – אתמול אני הייתי בחדרה בערב.
אוריאל בוסו: הגעתי למקום מסוים, ראיתי קבוצה של 100 חבר'ה שעומדים מהצד הזה ומהצד הזה, ולא הייתה שם ניידת אחת, שוטר אחד.
אוריאל בוסו: בשעה 01:00 בלילה אני יוצא לכביש 2, מחלף פולג – כביש 2 במדינת ישראל זה ציר מרכזי – 150 חבר'ה עומדים על הכביש ובודקים רכב-רכב.
אוריאל בוסו: בחלק הזה אלו היו צעירים יהודים שהלכו לפגוע.
אוריאל בוסו: זיהיתי ועצרתי, אמרתי להם: חבר'ה, מה אתם עושים?
אוריאל בוסו: הסתכלתי ימינה-שמאלה, ניידת אחת לרפואה לא הייתה.
אוריאל בוסו: אני מבין, וגם דיברו לפני כן על הסד"כ שחסר.
אוריאל בוסו: בתקופה כזו, שיצאו מצדי חוקרי לה"ב, שיצאו היס"מניקים.
אוריאל בוסו: שיצאו כולם לרחובות, שתהיה נוכחות, אנחנו ניראה אחרת.
אוריאל בוסו: אף אחד לא מבקש לעשות – מכת"זיות בלוד לא ראינו, כדורי גומי לא ראינו, דברים בסיסיים מבלי להכניס את הצבא עדיין.
אוריאל בוסו: אלו השאלות שלי.
דורון תורג'מן: אני אתייחס.
מרב מיכאלי: רק להוסיף, ברשותך, לשאלתו של חברי.
מרב מיכאלי: אנחנו באים לאולפני טלוויזיה, ראשי עיר, סגני ראשי עיר, ואומרים: אנחנו מתקשרים למשטרה ומתחננים שישלחו לנו כוחות כי אנחנו מזהים התארגנויות, כי אנחנו מזהים נקודות תורפה, ואף אחד לא בא.
מרב מיכאלי: אני יכולה רק לצטט אנשים שאומרים את זה באופן פומבי.
מרב מיכאלי: הם רשויות, והם אומרים בצורה מפורשת לכל אזרחיות ואזרחי ישראל: אנחנו פונים למשטרה ולא מקבלים מענה.
מרב מיכאלי: מכת"זיות, שראינו אותן מפזרות המונים בהפגנות בבלפור – מה, כולן במוסך, הן בתיקון?
מרב מיכאלי: איך יכול להיות שמצולמות שוב ושוב קטטות מחרידות, מעשי אלימות מזוויעים, ואתם לא באים לפזר אותם לאלתר?
אורנה ברביבאי: אורית סטרוק רצתה לשאול שאלה, ואז תתייחס ביחד לכל.
דורון תורג'מן: בבקשה.
דורון תורג'מן: אורית גם אמרה שאנחנו לא יודעים איפה זה שמעון הצדיק, שמעתי בדיון הקודם.
דורון תורג'מן: זה לא מכובד, כי דיברנו בטלפון.
דורון תורג'מן: דיברנו בטלפון, דיברנו על שמעון הצדיק, אז אני מבקש לדייק בדברים.
דורון תורג'מן: דיברנו שנינו בטלפון, הסברתי לך מה המערך, אז אני מבקש לכבד את המעמד ולדייק.
אורית סטרוק: דורון, למיטב זיכרוני לא היית בדיון הקודם, הסגור, לא שמעת מה אמרתי, לא אמרתי - - -
דורון תורג'מן: אז אני מתנצל מראש אם – זה מה שקיבלתי.
אורית סטרוק: תתנצל לא מראש, תתנצל עכשיו.
דורון תורג'מן: אני מתנצל עכשיו.
אורית סטרוק: כל מי שהיה בדיון יודע שלא אמרתי את זה.
אורנה ברביבאי: בואו נתקדם, חברים, יש סוגיות - - -
רון כץ: אין צורך להתנגח.
שלמה קרעי: רון, הוא התחיל להתנגח איתה ראשון, אל תחנך חברי כנסת.
אורית סטרוק: סליחה, הוא לא יכול לדעת מה אמרתי.
דורון תורג'מן: חבר'ה, מתנצל, מתנצל, מתנצל, מתנצל.
דורון תורג'מן: מתנצל, מתנצל, מתנצל, מתנצל.
דורון תורג'מן: בואו נתקדם.
שלמה קרעי: הוא פנה אליה, גער בה, היא תענה לו.
שלמה קרעי: ויש לנו הרבה טענות למשטרה, ושלא הם יתנו לנו מוסר כאן.
שלמה קרעי: אזרחים מפחדים לצאת מהבית, יש פוגרומים ביהודים.
שלמה קרעי: אויבי ישראל רוצים לפגע בנו, וכל המילים הגבוהות פה לא יעזרו לנו יותר מדי.
שלמה קרעי: אם הוא בא כדי לגעור בנו, חברי הכנסת, אז נענה לו בחזרה.
שלמה קרעי: ואל תגיד לא המקום להתנגח, כי זה כן המקום להתנגח.
רון כץ: אין מה לגעור בך.
אורנה ברביבאי: קרעי, תודה.
דורון תורג'מן: אורית, אני מתנצל.
אורית סטרוק: אני מודה לך ומקבלת את ההתנצלות.
אורית סטרוק: עכשיו אני אשמח אם גם תקשיב לי.
אורית סטרוק: קודם כל, אני מודה לך לגבי מה שאמרת על לוד, למרות שזה לא מתחום סמכותך, אבל בכוונה שאלתי אותך מה זה התנא"ס.
אורית סטרוק: אני מבינה שמי שמזרים את המתפרעים הערבים בלוד, להבנתך כאיש משטרה, זו התנועה האסלאמית.
אורית סטרוק: רציתי לשמוע את זה באופן המלא ולא בראשי תיבות.
אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה להתמקד בירושלים, שזה תחום האחריות שלך.
אורית סטרוק: נכון שדיברתי איתך אתמול.
אורית סטרוק: נכון.
אורית סטרוק: ושאלתי אותך, ועכשיו אני רוצה לשאול אותך את זה בפורום המלא הזה וגם לעיני המצלמות: האם המשטרה, כפי שאמרת, מתייחסת לכל מי שנמצא בירושלים באופן אחיד, וזה לא מעניין אותה שיש אוכלוסייה מותקפת – מותקפת – ומאוימת ברמה יומיומית ואוכלוסייה אחרת, שהיא האוכלוסייה המתקיפה והמתגרה והמתנפלת על הבתים שלהם?
אורית סטרוק: ולמה השוטרים שאמורים – ורק בעקבות המעורבות של חבר הכנסת בן גביר בכלל הגיעו לשטח כדי לשמור על האנשים האלה שגרים בשכונת שמעון הצדיק - - -
יאיר גולן: מה זה הגיעו לשמור?
יאיר גולן: מה זו ההפקרות הזאת?
יאיר גולן: אתם לוקחים את החוק לידיים, כרגיל.
יאיר גולן: אין חוק במדינת ישראל, אין משטרה - -
שלמה קרעי: מה החוק שלך בדיוק, גולן?
יאיר גולן: - - יש את הגייסות הפשיסטים שלכם, זה מה שישמור על הסדר.
שלמה קרעי: מה החוק שלך, שיהודי לא יכול להסתובב במדינת ישראל?
אורית סטרוק: סליחה, לא הבנתי על - - -
יאיר גולן: ככה את עוזרת למשטרת ישראל?
יאיר גולן: זה עוזר למשטרת ישראל?
יאיר גולן: שבו בשקט ותנו להם לעבוד.
מתן כהנא: יאיר, תבוא ללוד פעם אחת בימים האחרונים ותראה שאין משטרה.
מתן כהנא: תבוא ללוד ותראה את זה.
אורית סטרוק: גברתי היושבת-ראש, תגני בבקשה על זכות הדיבור שלי.
יאיר גולן: אז ניקח את החוק לידיים.
יאיר גולן: נצייד גייסות של פשיסטים באגרופנים, ברובים, באקדחים - -
מתן כהנא: יאיר, תירגע.
מתן כהנא: יאיר, קח אוויר.
מתן כהנא: קח אוויר.
יאיר גולן: - - זה מה שנעשה.
יאיר גולן: בושה וחרפה.
יאיר גולן: אתם נבחרי ציבור, דברו באופן אחראי.
מתן כהנא: יש שם לינצ'ים מטורפים.
יאיר גולן: חברי כנסת קוראים להקים מליציות חמושות – מה זה הדבר הזה?
מתן כהנא: אף אחד לא קורא להקים מליציות.
אוריאל בוסו: יאיר, בוא תראה מה קורה ברמלה – - - - שורפים מכוניות, אנשים לא יוצאים מהבתים, על מה אתה מדבר?
אורית סטרוק: - - - אתם לא קראתם לשום מיליציה - - -
יאיר גולן: אם למישהו יש הצעה איך לעזור למשטרת ישראל, נא ישים על השולחן פה.
יאיר גולן: הצעה איך לעזור למשטרת ישראל.
מתן כהנא: כן, להכניס צבא לערים המעורבות.
מתן כהנא: צריך להכניס צבא, כן.
אורנה ברביבאי: חברים – לא, לא, לא.
עמר בר-לב: הלוחמים בגבעתי ידעו איך לטפל בזה?
עמר בר-לב: מתן, הלוחמים של גבעתי ידעו איך לטפל בזה?
דורון תורג'מן: אתם רוצים שאני אתייחס לנושא של כניסת צבא?
מתן כהנא: אני הייתי אתמול בלוד, תאמין לי, זה כמו ג'נין וטולכרם.
מתן כהנא: גבעתי וגולני יודעים לטפל בקסבות בשכם, הם ידעו לטפל גם בלוד.
מתן כהנא: הם ידעו לטפל בלוד.
עמר בר-לב: אני מסכים אתך, רק הפתרון הוא לא מה שאתה אומר.
עמר בר-לב: אני לא בהכרח יודע מה הפתרון, רק הוא לא מה שאתה אומר.
עמר בר-לב: זה פתרון קל – בוא נכניס חיילים בני 19, 20 ו-21, הם אלה שיפתרו את הבעיה.
מתן כהנא: עמר, אני אישית אתמול כמעט הייתי בלינץ'.
מתן כהנא: אני אתמול כמעט הייתי עצור כי כמעט השתמשתי בנשק שלי.
מתן כהנא: לינץ'.
מתן כהנא: אנשים יורים שם פטריות ירי, צריך להביא צבא.
עמר בר-לב: אתה לא צריך לשכנע אותי שהמצב חמור.
עמר בר-לב: אני מסכים שהמצב חמור.
אורנה ברביבאי: עמר, עמר.
אורנה ברביבאי: תקשיבו רגע - - -
אורית סטרוק: עמר, זה לא יפה.