GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נירה שפק: וכל תושב ביישוב צמוד, סמוך-גדר בעוטף עזה צריך לדעת כשהוא הולך הוא יכול להתפנות ולקבל 250 שקל.
נירה שפק: יש תושבים שכותבים לי שהם לא יוצאים כי אין להם כסף כי הם אחרי שנת קורונה, ואותם תושבים לא יודעים שמגיע להם את הכסף הזה.
נירה שפק: והשאלה השנייה אליכם, למשרדי הממשלה, ולא לראשי הרשויות, היא: מה המנגנון תקציבי?
נירה שפק: איך עוד לא החלטתם?
נירה שפק: כי אני קיבלתי תשובות, כולל מהמשרדים האמונים על זה, שיביאו חשבוניות ויקבלו, חלק בוואוצ'רים שנותנים.
נירה שפק: אני רוצה לדעת איך - - - לשאול את ראשי הרשויות ולשאול את משרדי הממשלה, היו אמורים לטפל בזה.
אורנה ברביבאי: נירה, תקצרי, בבקשה.
נירה שפק: אין בעיה.
נירה שפק: אנחנו נדבר על זה בהקשר הנכון.
נירה שפק: הנושא של החוסן – יושבת כאן הילה, מנהלת מרכז החוסן בשדרות.
נירה שפק: המספרים רק עולים.
נירה שפק: תקציבים נשארו.
נירה שפק: לא נותנים תקציב.
נירה שפק: אני רוצה לדעת מה המנגנון שעכשיו, כל תושב שצריך יידרש לזה ואיזה מנגנון ניתן בהינתן פינוי?
נירה שפק: מה המנגנון שנתנו לאפשר להם את זה ברשויות אחרות או במקומות נוספים, כולל האם נעשה, התקבלה החלטה למרכזי טיפול בעזרתם של בעלי חיים כמו שנעשה בעיר שדרות וביתר המקומות?
נירה שפק: הדבר האחרון שאני אדבר עליו, ואני אקצר, הוא המסמך שיצא וחתום עליו אבי דיכטר כיושב-ראש הוועדה.
נירה שפק: אני עוברת על הסעיפים.
נירה שפק: תוכנית מלונית, אומר משרד הביטחון, איננה מתואמת באופן מלא; היא נמצאת במצב שאינו מאפשר המשך עבודה.
נירה שפק: עוד שאלה שמאוד מטרידה אותי – בשנת 2018 נוצלו רק 59% מכלל התקציב של העורף בסעיף 16.
נירה שפק: מה התקציב שנוצל ומה מצבו עכשיו?
נירה שפק: איך יכול להיות עורף לקבל תקציב באמירות של "אין לי" במסגרת של ה-59%?
נירה שפק: מה קורה עם העסקים?
נירה שפק: בעלי העסקים מתקשרים אליי.
נירה שפק: כתוב כאן בסיכום הזה.
נירה שפק: אין להם מענה.
נירה שפק: יש כאלה שלא קיבלו עוד בשנים קודמות.
נירה שפק: מה המסלול המהיר?
נירה שפק: למה הם צריכים להצדיק את עצמם?
נירה שפק: למה הם צריכים להשוות את זה לשנים קודמות?
נירה שפק: למה עדיין לא נפתחים עסקים ואין מענה, כולל לעובדים שאמרו להם: לא לצאת מהבתים, אין לימודים אבל יש עבודה?
נירה שפק: אני יכולה להמשיך.
אורנה ברביבאי: נירה, תודה.
אוריאל בוסו: טוב.
אוריאל בוסו: אני רוצה להודות לחברים, לתושבים, לראשי הרשויות, קודם כול, באמת מעורר השתאות לראות את העמידה האיתנה שלכם.
אוריאל בוסו: אתם החזית האמיתית שלנו.
אוריאל בוסו: אני חושב שדין אשקלון, דין שדרות, דין עוטף ישראל – אגב, זה נכון לחלוטין – כדין תל אביב.
אוריאל בוסו: זה המינוח שצריך להיות לנו.
אוריאל בוסו: אסור לנו להתרגל לשום טפטוף בצורה כזאת או אחרת בדרום.
אוריאל בוסו: זו ההתייחסות שצריכה להיות לכל אחד ואחת.
אוריאל בוסו: אין הסכם הפסקת אש.
אוריאל בוסו: קודם כול, המושג הפסקת אש – צריך לזכור שהחמאס הוא ארגון טרור שמשתמש בהרבה מונחים אחרים – הודנה, תהדייה, כל מיני שמות – למעשה אין להם מושג להפסקת אש.
אוריאל בוסו: אנחנו צריכים להתחיל להבין את זה.
אוריאל בוסו: לא עושים הפסקת אש עם ארגון טרור.
אוריאל בוסו: דבר שני, כמו שנירה אמרה, אני מתסכל על הסיכום של חבר הכנסת דיכטר מהוועדה הזמנית מיולי 2019, ממש כאילו נכתב היום, והסעיפים חוזרים על עצמם.
אוריאל בוסו: אז, אורנה, זה מאוד רלוונטי להיום.
אוריאל בוסו: נקודה האחרונה היא משרד האוצר.
אוריאל בוסו: אני קיבלתי מספר פניות מתושבים משדרות, למשל, שלאחר נפילה של טילים צריכים להגיע - - - זה לוקח זמן.
אוריאל בוסו: הדבר הזה צריך להיות - - - הרבה יותר - - - הרבה יותר מהר, כי זה מעכב אחר כך את כל הפעילות - - - למקום לגדול.
אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים כאן היום לומר לכל תושבי הדרום שלמרכז, לדרום ולירושלים דין אחד.
מתן כהנא: הוספת אותי לרשימה?
אורנה ברביבאי: מי שרוצה לדבר, שיירשם.
מתן כהנא: חשבתי שכולם ידברו.
אורנה ברביבאי: מי שרוצה להירשם, שיעביר את השם.
אופיר סופר: אז איך נרשמים?
אורנה ברביבאי: אני רושמת, כהנא, כן.
אורנה ברביבאי: סופר, ברקת.
עמר בר-לב: חבר'ה, יש לי ניסיון של שבע שנים בוועדה הזאת.
עמר בר-לב: תדעו איך להירשם.
מתן כהנא: לטקו אמר שכולם ידברו.
עמר בר-לב: טוב.
עמר בר-לב: ראשית, באמת, ראשי ערים והרשויות, אני מצדיע לכם על המנהיגות שלכם גם כלפי מטה, כלפי התושבים, ובעיקר באמת התמיכה שאתם נותנים לצה"ל את מלוא מרחב הזמן לעשות את מה שהוא מעוניין ורוצה וצריך לעשות.
עמר בר-לב: אני עוד יותר מעריך את מה ששמענו כאן מהתושבים, שתושבי האזור שנמצאים פה תחת ההפגזות והירי, שהם אומרים שבלי להשיב את הבנים, את גופות הבנים והשבויים שלנו, אסור לסיים את המבצע הזה.
עמר בר-לב: זה לא פשוט לומר את זה, בוודאי לא לאנשים שחיים פה באזור.
עמר בר-לב: ואני מאוד מאוד מעריך את האמירה, האמירה החשובה הזו.
עמר בר-לב: במהלך הסקירות שמעתי כאן כמה פעמים שתי מילים שחזרו על עצמן, והן: לא ייתכן, לא ייתכן שדינה של תל אביב שונה מדינה של אשקלון; לא ייתכן שביישובים במועצה האזורית, שיישוב אחד הוא 6.5 קילומטר מהגבול והשני 7.5 קילומטר מהגבול, תהיה איפה ואיפה; לא ייתכן שיש אזרחים לא ממוגנים.
עמר בר-לב: ואני, לצערי, אומר לכם: אלה עובדות.
עמר בר-לב: לצערנו, זה ייתכן.
עמר בר-לב: אתם חיים תחת המצב הזה.
עמר בר-לב: אני יכול לספר לכם שאני גם בכנסת ה-19 וגם בכנסת ה-20 הגשתי הצעת חוק שמדברת על מימון חלקי של המדינה לחדרי ביטחון.
עמר בר-לב: שתי ההצעות החוק האלה הופלו.
עמר בר-לב: ככה שלצערנו זה כן ייתכן.
עמר בר-לב: הסיפור של השבעה קילומטר זה גם נשמע לי משהו אנכרוניסטי.
עמר בר-לב: פעם מרגמה 81, הטווח שלה היה 4.8 או 5.8 או משהו כזה, 4.2 קילומטר.
עמר בר-לב: אז לפי זה קבעו את השבעה קילומטר.
עמר בר-לב: לצערנו, החמאס התקדם.
עמר בר-לב: ואני חושב, יושבת-ראש הוועדה, שאם הוועדה תקרא לממשלת ישראל להכריז שהטווח שחייב במיגון מלא צריך להיות 15 קילומטר, לדלג משבעה קילומטר ל-15 קילומטר, על כל המשתמע מזה, אני חושב שזאת תהיה גם קריאה, גם אמירה מאוד נכונה ומאוד מאוד חשובה.
עמר בר-לב: במדינת ישראל שהתושבים האלה, אתם כאן נמצאים כל כך הרבה שנים תחת האיומים הפיזיים המוחשיים האלה בהחלט זכאים למיגון מלא על כל מה משתמע מזה, מחדרי ביטחון עד מרכזי חוסן שדיברו כאן וכן הלאה וכן הלאה.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת קושניר.
אלכס קושניר: טוב.
אלכס קושניר: קודם כול, שבע שנים של שקט שמדברים עליו אחרי צוק איתן הוא שקר.
אלכס קושניר: וכל מי שגר בעוטף עזה ובאשקלון, כמו חבר הכנסת אבי דיכטר, וגם אני תושב אשקלון, יכולים להעיד על זה.
אלכס קושניר: היו נפילות, היו שריפות, היו פיגועים, היו ילדים שנפגעו, היו פציעות, הייתה חרדה והיה פחד.
אלכס קושניר: ולכן שבע שנים של שקט זה שקר.
אלכס קושניר: ואף אחד לא יצא למבצע מגן העוטף או מגן אשקלון.
אלכס קושניר: ומכאן אני מסיק שיש פה אזרחים סוג א' ואזרחים סוג ב'.
אלכס קושניר: תושבי הדרום, עוטף עזה ואשקלון, הפכו להיות העומק האסטרטגי של מדינת ישראל כדי להגן על גוש דן.
אלכס קושניר: ואני בטוח שגם לפני שבע שנים ועדת החוץ והביטחון ישבה ואמרה שזה לא ייתכן, זה לא יכול להיות.
אלכס קושניר: אבל הינה, שום דבר לא משתנה.
אלכס קושניר: וגם הפעם שום דבר לא ישתנה.
אלכס קושניר: לא יכול להיות מצב שהאויב יודע לבנות מאות קילומטרים של מטרו של מנהרות תת-קרקעיות כדי להגן על המחבלים, ואנחנו, מדינת ישראל לא מסוגלת להגן על התושבים שלה.
אלכס קושניר: אמר ראש עיריית אשקלון: 40,000 תושבים בעיר ללא מיגון.
אלכס קושניר: זה כישלון.
אלכס קושניר: זה פיאסקו.
אלכס קושניר: זה חוסר אחריות.
אלכס קושניר: או שזה פשוט חוסר אכפתיות.
אלכס קושניר: תחליטו אתם.
אלכס קושניר: דבר נוסף אני רוצה לומר.
אלכס קושניר: אנחנו ראינו, כמו במגפה גם במלחמה, את התפקוד המדהים של השלטון המקומי, של ראשי רשויות, של כל העובדים, שבאמת נתנו את הכול.
אלכס קושניר: ובאמת לא לכל דבר יש להם כלים.
אלכס קושניר: וכשראש עיר צריך לבחור איפה הוא מעמיד את המיגונית היחידה שיש לו, וצריך לבחור על מי הוא כן יכול להגן ועל מי לא, זה מצב בלתי אפשרי.
אלכס קושניר: זה פשוט לא ייתכן שהבחירה הזאת והברירה זאת ניתנת לראש העיר.
אלכס קושניר: ואמר תומר: 1.4 מיליארד שקל כדי למגן את העיר.
אלכס קושניר: ואללה, בשבע שנים אפשר לעשות את זה כמה פעמים.
אלכס קושניר: וכמובן, לא רק אשקלון אלא גם הסביבה.
אלכס קושניר: ולכן המצב הזה הוא בלתי נסבל.
אלכס קושניר: ביום שני בוועדה המסדרת עולה להצבעה לפטור מחובת הנחה החוק שלי שאמור לתת הטבות מס לתושבי העיר.
אלכס קושניר: החוק הזה עלה בכנסת הקודמת להצבעה במליאה והוא הופל על ידי הקואליציה.
אלכס קושניר: היום זה סופר רלוונטי וסופר צודק.
אלכס קושניר: אז קודם כול, אני מאוד מקווה שנשאיר רגע את הפוליטיקה במצד ונוכל להעביר את החוק הזה גם בוועדה המסדרת ואחר כך גם במליאה.
אלכס קושניר: וכן זו הצעת חוק תקציבית.
אלכס קושניר: ולכן נצטרך 50 חברי כנסת שבפועל יצביעו בעד.
אלכס קושניר: ואני אומר לכם: זה הכי צודק שיכול להיות.
אלכס קושניר: נדון גם על המיגון, נדון על הכול.
אלכס קושניר: אבל זה משהו שניתן לעשות תוך שבוע ימים.
אלכס קושניר: אז בבקשה, חברים.
אורנה ברביבאי: תודה, חבר הכנסת קושניר.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת יאיר גולן, בבקשה.
יאיר גולן: גם אני רוצה, קודם כול, בראש ובראשונה, להביע את הערכתי, שלא לומר הערצתי, לכם, ראשי הרשויות, על הובלת הציבור שלכם בשעת חירום ובכלל.
יאיר גולן: ואותו דבר להביע אליכם, תושבי העוטף, תושבי הדרום, על כושר העמידה, על כושר ההתמדה, על הרוח האיתנה.
יאיר גולן: זה מרשים ומעורר השראה וזה מודל לכל אזרחי ישראל.
יאיר גולן: זה חלק מהחוסן הלאומי שלנו, חד-משמעית.
יאיר גולן: אני חושב שהוועדה צריכה להתמקד בקידום שני חוקים שהם לגמרי פשוטים, ברורים ואני מקווה לקדם אותם.
יאיר גולן: האחד, זה חוק המיגון.
יאיר גולן: זה חוק שאומר: 500 מיליון שקל לשנה למשך 10 שנים, תוכנית מיגון לאומית - - -
אורנה ברביבאי: צריך להגיד שהיית אלוף פיקוד העורף.
אורנה ברביבאי: אתה בקיא היטב.
יאיר גולן: בקיא, בקיא במספרים.
יאיר גולן: בקיא בפערים.
יאיר גולן: ולדעתי, 500 מיליון שקל בשנה במשך 10 שנים, 5 מיליארד שקלים, היא תוכנית טובה, הגיונית, שמדינת ישראל יכולה לעמוד בה.
יאיר גולן: ושנית, להכניס חד-משמעית את מימון מרכזי החוסן לבסיס התקציב.
יאיר גולן: זה שמרכזי החוסן, שזה מרכיב חיוני לביטחון פה באזור, ללא בסיס התקציב וכל שנה צריך להיאבק על זה כאילו זה נולד מחדש, כאילו זה איזושהי פריווילגיה, זה דבר שלא יעלה על הדעת.
יאיר גולן: אלה שני דברים שנכון לקדם.
יאיר גולן: אני לא רוצה לפתוח את הנושא שראשי הרשויות העלו כאן – מהו הפתרון לעזה?
יאיר גולן: אני רוצה לומר לכם, אני אחזור לכאן ואנחנו נדבר על הנושאים הללו.
יאיר גולן: אנחנו מאז עופרת יצוקה, כולל, הרגנו בעזה כ-4,000 איש, פצענו 20,000.
יאיר גולן: אבל המשטמה, השנאה – זה נותן לזה מענה.
יאיר גולן: ובגדול יש שתי דרכים: או להיכנס לעזה במבצע של חודשים ארוכים ולרסק את הזרוע הצבאית של חמאס או להגיע להסדרה יציבה.
יאיר גולן: המדיניות הנוכחית של יציאה לסבבים מדי פעם נכשלה.
יאיר גולן: אתם יודעים את זה יותר טוב מכל אחד אחר.
יאיר גולן: ואני אחזור לכאן, אנחנו נדבר על איך מייצרים הסדרה יציבה.
איתמר בן גביר: הסדרה עם מי?
איתמר בן גביר: עם מי שרוצה לרצוח אותך כל שני וחמישי?
אורנה ברביבאי: בן גביר, תכף יגיע תורך.
יאיר גולן: שלום עושים עם אויבים, בן גביר.
איתמר בן גביר: כן, כן, כן.
איתמר בן גביר: שלום עושים.
איתמר בן גביר: שמענו אתכם כבר עשרים שנה.
יאיר גולן: הגישה הפשיסטית שלך היא לא מקובלת.
איתמר בן גביר: הובלת אותנו להתנתקות.
אורנה ברביבאי: לא, אל תתחיל.
אורנה ברביבאי: עזוב.
יאיר גולן: ידידי הפשיסט, לא, אתה לא תקלקל פה.
איתמר בן גביר: הובלתם אותנו להתנתקות.
איתמר בן גביר: תראה מה קרה להם.
אורנה ברביבאי: בן גביר - - -
יאיר גולן: השיח הפשיסטי שלך לא עשה עליי שום רושם.
איתמר בן גביר: הובלתם אותנו להתנתקות, הובלת אותנו להתנתקות.
יאיר גולן: בצה"ל לא שֵׁרַתָּ, בצה"ל לא שֵׁרַתָּ.
ניסים לוי: בצה"ל לא שֵׁרַתָּ.
ניסים לוי: מה אתה בכלל מבין?
איתמר בן גביר: כי אתה לא נתת לי.
איתמר בן גביר: חוצפן.
אורנה ברביבאי: בן גביר, בן גביר - - -
איתמר בן גביר: הובלת אותנו להתנתקות, לגירוש יהודים.
איתמר בן גביר: זה הנחית את הטילים כאן.
אורנה ברביבאי: בן גביר, תקשיב.
אורנה ברביבאי: תקשיב, בן גביר.
קריאה: אתה חצוף.
קריאה: למה אתה בא בכלל?
קריאה: אתה אשם, בן גביר.
קריאה: אתה, אתה אשם.
אורנה ברביבאי: סליחה, תראו, בן גביר, בן גביר, אתה יודע, יש לכל אחד מאיתנו מה לומר, באמת, באמת.
אורנה ברביבאי: עכשיו, הגיענו לפה, לראשי הרשויות, למקום הזה שבחוץ נופלים לטילים, לא כדי לעשות פרובוקציה.
איתמר בן גביר: יש גבול לטמטום.
איתמר בן גביר: אורנה, יש גבול לטמטום.
אורנה ברביבאי: רגע, לא, לא.
אורנה ברביבאי: בן גביר, אני אומרת לך שהגבול שלך - - -
איתמר בן גביר: הסדרה.
איתמר בן גביר: את אומרת לאנשים האלה הסדרה?
איתמר בן גביר: כל היום מטווחים אותם, אומרים להם הסדרה?
אורנה ברביבאי: בן גביר, הגבול שלך - - -
איתמר בן גביר: הוא מספר להם על הסדרה?
איתמר בן גביר: די.
אורנה ברביבאי: בן גביר, הגבול שלך הוא לא בהכרחי הגבול של מישהו אחר.
איתמר בן גביר: בסדר.
איתמר בן גביר: הסדרה עם החמאס, כן.
אורנה ברביבאי: ובשם היותנו חברי כנסת - - -
רם בן ברק: ביום שאתה תתגייס לצבא, תיכנס לעזה.
אורנה ברביבאי: חברים, חברים, חברים - - -
איתמר בן גביר: כן, הסדרה עם החמאס.
אורנה ברביבאי: חברים, בשם היותנו חברי כנסת, באנו לכאן כדי להקשיב.
אורנה ברביבאי: אם יש לנו מה להגיד, אנחנו נגיד בכנסת.
ניסים לוי: אפילו בצבא לא שֵׁרַתָּ.
איתמר בן גביר: אז מה הוא מדבר על הסדרה?
איתמר בן גביר: גולן.
אורנה ברביבאי: בבקשה, חבר הכנסת רון כץ.
אורנה ברביבאי: חבר הנכנסת רון כץ.
אורנה ברביבאי: רון.
ניסים לוי: אפילו בצבא הוא לא שרת.
איתמר בן גביר: כי השמאלנים לא נתנו לי.
איתמר בן גביר: תפסיק לשקר.
אורנה ברביבאי: רון כץ, נו.
ניסים לוי: אפילו לא שֵׁרַתָּ בצבא.
ניסים לוי: אז למה אתה מגיע לכאן?
ניסים לוי: תשתוק.
איתמר בן גביר: תסתום את הפה.
איתמר בן גביר: השמאלנים לא נתנו לי.
איתמר בן גביר: אני כל יום בצבא, כל יום בחברון.
אורנה ברביבאי: בן גביר, תודה רבה.
אורנה ברביבאי: כן, חברים, שבו, בבקשה.
אורנה ברביבאי: אנחנו רוצים להמשיך.
קריאה: ניסים, תרגיעו שם.
ניסים לוי: הוא היה - - -
קריאה: הי, הי, הי.
קריאה: ניסים - - -
איתמר בן גביר: אה, עכשיו אנחנו מבינים.
אורנה ברביבאי: תראו, חברים, די, די.
אלון דוידי: חבר'ה, את כל הנאומים האלה אפשר לצאת החוצה אחר כך לעשות.
אלון דוידי: בואו, יאללה.
אורנה ברביבאי: תקשיבו, אני רוצה להגיד לכם משהו.
אורנה ברביבאי: אנחנו באנו עבורכם.
אורנה ברביבאי: ואני רוצה להגיד שלכל פרובוקטור פה יש גם מגיב לפרובוקטור.
אורנה ברביבאי: ובעיניי הדרך הכי טובה להתמודד עם פרובוקטורים היא פשוט לא להגיב להם, בסדר?
אורנה ברביבאי: בגרות.
אורנה ברביבאי: כן, רון כץ, בבקשה.
רון כץ: תודה, גברתי היושבת-ראש.
רון כץ: קודם כול, אני אפתח בכבוד האכסניה.
רון כץ: תודה רבה על האירוח לראש עיריית שדרות.
רון כץ: זה כבוד גדול לנו להיות פה לכולנו.
רון כץ: רק שאלה.
רון כץ: יש נציג של משרד החינוך פה?
קריאה: אין משרד כזה.
רון כץ: אורנה, אין נציג של משרד החינוך?
אורנה ברביבאי: סליחה, משרד החינוך?
אורנה ברביבאי: אין פה.
קריאה: אתם יודעים מה, אני הנציג של משדר החינוך.
אורנה ברביבאי: בבקשה, רון.
אורנה ברביבאי: חברים, די.
רון כץ: טוב, לא, לא.
רון כץ: חברים, לא.
רון כץ: אני פשוט רציתי להיות ענייני ולדבר למשרד החינוך.
רון כץ: אבל אם אין נציג של משרד שהחינוך, אני אעשה את זה ממש בקצרה.
רון כץ: אני חושב שלתת יעדים למבצע צבאי זה קצת יומרני בנושא הזה, בטח כשאני יושב ליד ראש השב"כ לשעבר ומשני לראש המוסד לשעבר.
רון כץ: אני אנסה לדבר קצת על האוכלוסייה האזרחית.
רון כץ: אני חושב שמשרד החינוך צריך לתת פה את הדעת בצורה הרבה יותר רצינית.
רון כץ: לא יכול להיות שדין תלמיד בתל אביב יהיה כדין תלמיד באזורים הללו בתקופה הזו.
רון כץ: אתמול הייתה בגרות במתמטיקה.
רון כץ: אם היה פה נציג המשרד, הייתי שואל מה הם עשו בשביל להכין את התלמידים יותר טוב, הייתי שואל מה גורמי השב"מ עושים בשביל לחזק את החוסן הנפשי גם של התלמידים וגם של המשפחות של התלמידים.
רון כץ: כמי שהחזיק את החינוך, הייתי ראש מינהל החינוך בעיריית פתח תקווה, אז אני מכיר את הדקויות גם ומה כן אפשר לעשות בכלים שעומדים ברשות משרד החינוך.
רון כץ: ומפה אני כן רוצה לצאת בקריאה למשרד החינוך דווקא: לרדת לשטח, להגיע לפה ולחזק, עם הכלים שכן קיימים, שלא צריך תקציבים עודפים, שלא צריכים תקציבים מיוחדים, עם הכלים שקיימים במשרד החינוך לרדת לחזק את החוסן הנפשי, לחזק את השיעורים הפרטניים ולחזק את הרמה הפדגוגית של התלמידים באזור הזה.
רון כץ: אני חושב שזו החלטה שאפשר לקבל אותה, היא מיידית, היא לא תקציבית, אין לה שום צורך באיזשהו דיון סוער פה עכשיו במקרה הזה.
רון כץ: פשוט לקבל את זה ולהתחיל הלאה.
אורנה ברביבאי: הנקודה ברורה, רון.
רון כץ: אורנה, אני מצטרף לדעה של כולם, אני יודע שזו גם שלך.
רון כץ: אנחנו חצי שעה מעוטף עזה.
רון כץ: אין שום סיבה שלעוטף עזה יהיה איזשהו דין אחר מכל עיר אחרת במדינת ישראל.
רון כץ: אני רוצה לחזק את התושבים וכמובן שחלק מהדרישות שלנו לסיום המבצע הוא הסדרה והשבת הבנים.
רון כץ: יישר כוח גדול על מה שהתושבים עושים פה.
רון כץ: ואורנה, תודה לך שהבאת את הוועדה לפה.
רון כץ: זה דבר חשוב.
אורנה ברביבאי: איתמר בן גביר, בבקשה.
איתמר בן גביר: תעבירו לי מיקרופון, שאוכל לדבר.
קריאה: הוא לא חייב.
אלון דוידי: לא, הוא נבוך.
אלון דוידי: בדרך כלל הוא צריך להתפרץ על מישהו.
איתמר בן גביר: את אומרת לא צריך.
איתמר בן גביר: אני יכול לדבר בלי מיקרופון, אורנה אומרת.
איתמר בן גביר: טוב, שלום לכולם.
איתמר בן גביר: קודם כול, אני מתרגש להיות כאן.
אלון דוידי: איתמר, אתה ראית?
אלון דוידי: עדיין השלטים שלך - - -
איתמר בן גביר: אני חושב שאנשים כאן, כולל הבחור שצעק עליי, בסופו של דבר הם גיבורים ואמיצים.
אלון דוידי: איתמר, ראית את השלטים שלך?
איתמר בן גביר: השלטים שלי?
איתמר בן גביר: חזק בעיר.
אלון דוידי: לא, אם אתה משאיר את השלטים, מה הכוונה שלך?
אלון דוידי: אתה מאמין שיהיו בחירות חמישיות?
איתמר בן גביר: לא, לא.
איתמר בן גביר: אני מאמין שצריך להיות כאן סדר.
אורנה ברביבאי: כן, איתמר.
איתמר בן גביר: באמת אנשים גיבורים ואמיצים.
איתמר בן גביר: כמובן ראשי הרשויות כאן שמובילים.
איתמר בן גביר: אני מצטרף לגמרי למה שנאמר כאן לגבי הדם של תושבי ירושלים, של תושבי תל אביב לעומת של תושבי העוטף, הדם של התושבים כאן בדרום הארץ.
איתמר בן גביר: ומבחינתי, ואני אמרתי את זה לא פעם, ברגע שיורים טיל אחד, רקטה אחת, בלון אחד, על נווה חמציצים – בסדר, יש לכם יישוב כזה?
איתמר בן גביר: נווה חמציצים, לא משנה איזה יישוב, בית אחד, יישוב עם בית אחד שיש בו אנשים, מדינת ישראל צריכה לצאת למלחמה.
איתמר בן גביר: עכשיו, אני שומע את האנשים פה, הייתי גם בנתיבות, בבאר שבע, באופקים.
איתמר בן גביר: ואנשים כאן כחוט השני, כולם מדברים על: אנחנו מוכנים לספוג, אנחנו מוכנים לספוג; רק תמשיכו.
איתמר בן גביר: ולדעתי, יושבת-ראש הוועדה, הוועדה הזאת, שהמטרה שלה הוא לפקח, צריכה לומר את הדברים בצורה גלויה.
איתמר בן גביר: אגב, תתפלאו, יש לי הסכמה אחת עם אדון גולן: זה או הסדרה, שזו כניעה וזו התרפסות, וראינו לאן זה מוביל, או למוטט את שלטון החמאס.
איתמר בן גביר: זה נכון, צריך להגדיר את היעד הזה וצריך ללכת על זה.
איתמר בן גביר: ולטעמי, אתם בתור ראשי רשויות, לא משנה מה הדעה הפוליטית, לא משנה ימין או שמאל – למוטט את שלטון החמאס.
איתמר בן גביר: רק זה יכול להביא שקט לעוד חצי שנה, שנה, שנתיים ושלוש.
אורנה ברביבאי: תודה, לסיום.
איתמר בן גביר: עוד משפט.
איתמר בן גביר: על העניין הזה שדיברו כאן על שחרור הבנים, אני רוצה להגיד משהו.
איתמר בן גביר: ואני חושב שצריך לעשות הכול, כולל הכול, כדי לשחרר את הילדים שלנו.
איתמר בן גביר: אני לגמרי מסכים, אני לגמרי מסכים שיש לנו ערבות הדדית.
איתמר בן גביר: אבל יש דבר אחד שאסור לעשות.
איתמר בן גביר: אתה דיברת כאן, ואני אומר, סליחה שאני אומר דעה שאולי לא פופולרית, אבל אני רוצה להישיר מבט, כי לדעתי, אנשים צריכים לבוא ולומר את האמת.
איתמר בן גביר: אתה דיברת כאן על שחרור מחבלים.
איתמר בן גביר: אתה דיברת על הילדים שלך.
איתמר בן גביר: אני אדבר על הילדים שלי.
איתמר בן גביר: כשאתה תשחרר רוצחים תאבי דם – שאגב לא מבחינים בין הילדים שלך לבין הילדים שלי, מבחינתם, אנחנו אותו דבר – אתה גורם לכך שחס ושלום הילדים שלי יהיו בסכנה וגם הילדים שלך.
איתמר בן גביר: ולכן לדעתי, ואני אומר את זה, סליחה שזה לא פופולרי, אבל אני אומר את זה, כי זה תפקידי כמנהיג להגיד לך את זה.
איתמר בן גביר: צריך לעשות הכול – לסגור להם את החשמל, לסגור להם את המים, לא לתת להם סיוע הומניטרי, הכול – כדי שהילדים שלנו יחזרו הביתה.
אורנה ברביבאי: תודה, בן גביר.
איתמר בן גביר: דבר אחד שאני לא אומר שצריך לעשות הוא לשחרר רוצחים שהם פצצות מתקתקות ברחוב.
איתמר בן גביר: תודה.
אבי דיכטר: אני חושב שבאמת להסתכל כאן על ראשי הרשויות, וחלקם הגדול, כמעט כולם, כבר ותיקים מאוד בתפקידים, באמת גם אלון, גם תמיד, גדי.
אבי דיכטר: יחסית חדשים, הם כבר גם כן צוברים mileage, רביבו, אופיר, תומר גלאם שיצא.
אבי דיכטר: אתם מכירים היטב את המציאות הזאת.
אבי דיכטר: אני חושב שכשאנחנו מסתכלים כוועדה על איפה היתרון היחסי שלנו, בין היתר, אני ממליץ לך, יושבת-ראש הוועדה, אורנה - - -
אורנה ברביבאי: אני מקשיבה.
אבי דיכטר: ישנה הצעת חוק בנושא המיגון.
אבי דיכטר: הנחנו הצעת חוק לפני כשלוש שנים, חבר הכנסת עמיר פרץ ואני, בנושא מיגון שמונחת היום בכנסת, חתומה על ידי חברי הכנסת מכל סיעות הבית.
אבי דיכטר: והיא אומרת בפשטות: מדינת ישראל תאפשר לכל אזרח בצפון ובדרום לבנות מיגון, לקחת הלוואה כשהמדינה משלמת את הריבית, משחררת אותו מהחשש איך תיראה הריבית.
אבי דיכטר: כמובן שההלוואה עצמה תצטרך להיות בנתונים, כפי שייקבע בתקנות מבחינת הנדיבות.
אבי דיכטר: ראשי הרשויות שנמצאים כאן, ואני יודע שמבחינתם זה ממש מובן מאליו, את הרגולציה הם יפשטו עד מאוד כדי לאפשר לאנשים שרוצים ויכולים להקים מיגון מה שיותר מהר.
אבי דיכטר: זה ישחרר את המדינה באמת לעזור לאותם מקרים קיצוניים, אני לא יודע אם לקרוא להם קיצוניים, אבל בעייתיים שקשה להם לעשות את הדברים האלה בעצמם.
אבי דיכטר: זה אני חושב שמבחינתו כוועדה מחר בכנסת להוציא את ההצעה, לנער מעליה את האבק, לעדכן אותה בחברי הכנסת העדכניים, התחלפו הרבה מאוד מאז.
אורנה ברביבאי: היא עלתה לקריאה?
אבי דיכטר: היא מונחת.
אבי דיכטר: היא "פ" מ-2018.
אבי דיכטר: אני אומר, זה ברמה אופרטיבית.
אבי דיכטר: אני חושב שמעבר לזה, תראו - - -
גדי ירקוני: אתמול שר האוצר שהיה אצלנו ביקש לראות את ההצעה.
אבי דיכטר: אני אומר, אנחנו כוועדה – יש פה מגוון של חברי כנסת.
אבי דיכטר: על ההצעה הזו חתומים כולם.
אבי דיכטר: אגב, חתומים כל הסיעות, כולל סיעות ערביות, כולל סיעות ערביות.
אבי דיכטר: ונדמה לי שזה, לעצמנו, יכול להיות מהלך שכוועדה נוביל אותו כדבר אחד.
אבי דיכטר: הנושא השני, תראו, אני מסתכל גם סביב השולחן פה, יושבים פה מגוון רחב מאוד של אנשי ביטחון, מסגן רמטכ"ל, וסגן ראש המוסד, וכאלה שראו את הרצועה מלמעלה, אולי גם תקפו אותה אי פעם, אם אני לא טועה, וכאלה שראו את החיים מלמטה, נצחנים, כאלה שגם נפצעו בדברים האלה.
אבי דיכטר: אני חושב שלצערי את סוגיית עזה, את בעיית הטרור מעזה – לא נצליח, בסופו של דבר, להרוס את תשתיות הטרור הצבאיות בעזה רק בתקיפות אוויריות.
אבי דיכטר: אין מדינה שעשתה את זה, חוץ ממדינות, דוגמת רוסיה, שעשו גרוזני.
יאיר גולן: אין דוגמה בהיסטוריה.
אבי דיכטר: לא, בגרוזני הם עשו שיטוח ובחלב בסוריה.
יאיר גולן: גם שם זה לא רק מהאוויר.
ניר ברקת: גם האמריקאים עושים את זה.
אורנה ברביבאי: בנים, מורשות קרב אחר כך.
אבי דיכטר: רגע, רגע, אורנה, אני לא חושב שנמציא את הפטנט הזה.
אבי דיכטר: רק אני שמח שיש פה מגוון כל כך רחב של אנשים, אנשי ביטחון לסוגיהם שמבינים שזה מהלך שישראל צריכה לצאת אליו על פי ההחלטה שלה, בעיתוי שהיא תקבע.
אבי דיכטר: ואני מסכים עם יאיר גולן, זה לא סיפור של שבועות, אגב, זה גם לא סיפור של חודשים.
אבי דיכטר: מי שמכיר את חומת מגן, בנסיבות אחרות אבל לא לגמרי אחרות, מבין שזה סיפור ארוך.
אבי דיכטר: ואם יש דבר חשוב הוא האמירה של ראשי הרשויות והאמירה של התושבים פה, את החלק מהם אני אפילו מכיר, שלמשימה הזו אנחנו מוכנים להתגייס, מה שנקרא, כעורף, כי היעד, ונדמה לי שזה הדבר הכי חשוב כמסר שהוועדה יכולה להעביר גם לממשלה וגם לעצמה, לכנסת, וגם לישראל: העורף בישראל לא יכול להיות חזית.
אבי דיכטר: העובדה שהתרגלנו לכך שהעורף חזית, זו עובדה רעה מאוד.
אבי דיכטר: והקביעה הזו, אני אגב המלצתי, בתפיסת הביטחון שניסו לנסח בזמנו, המלצתי להכניס את הסעיף הזה.
אבי דיכטר: אני מאוד מאמין בו.
אבי דיכטר: הדבר האחרון, אבל לא לפי סדר החשיבות, הוא סוגיית הבנים, גם גולדין ושאול וגם א-סייד ומנגיסטו.
אבי דיכטר: תראו, סיום הסבב הזה יש לו שלבים.
אבי דיכטר: סיום המערכה הזו, אני לא יודע אפילו אם לקרוא לזה סבב, המערכה הזו, 4,000 רקטות זה לא סבב.
אבי דיכטר: ולמערכה הזו כשתסתיים יש שלבים.
אבי דיכטר: לא יכול להיות שסוגיית הבנים לא מופיע בהסדרה של המערכה הזו.
אבי דיכטר: וזה דבר, מסר, לפני דעתי, שאנחנו כוועדה גם, אני מקווה, מבינים את זה, גם צריכים לשדר את זה גם לממשלה.
אבי דיכטר: אני חושב שאנחנו מבטאים בזה גם את מה שאנחנו מרגישים, אבל לא פחות חשוב מזה, מה שמרגיש הציבור, שמייצגיו נמצאים כאן ברמות השונות.
אורנה ברביבאי: שלמה קרעי, בבקשה.
אורנה ברביבאי: תשתדלו לקצר.
אורנה ברביבאי: אנחנו מגיעים לסוף.
אורנה ברביבאי: חבל שלא ידברו ח"כים.
שלמה קרעי: תודה, גברתי היושבת-ראש.
שלמה קרעי: קודם כול, אנחנו כאן כדי לחזק את כוחות הביטחון, את תושבי העוטף ואת נציגי הציבור, ראשי הרשויות.
שלמה קרעי: אנחנו רואים בתקופה האחרונה, גם בסבב הנוכחי, שרוח הלחימה והנחישות של צה"ל חזקה מתמיד.
שלמה קרעי: ואנחנו כאן נותנים את כל הליווי.
שלמה קרעי: אני כתושב העוטף, גם ראשי הרשויות מדגישים את זה חזור והדגש, ואנחנו נותנים את כל הגיבוי למערכת הביטחון, לממשלת ישראל לעשות את כל מה שדרוש כדי להביא לכאן שקט אמיתי.
שלמה קרעי: אנחנו רוצים כניעה של האויב ולא הפסקת אש.
שלמה קרעי: יש משמעות למילים.
שלמה קרעי: וכניעה של האויב תגרור גם את המעשים שיבואי בעקבותיה, כולל "ושבו בנים לגבולם".
שלמה קרעי: כשהאויב נכנע, אנחנו יכולים לדרוש ממנו את כל מה שאנחנו רוצים, כולל את השבת הבנים.
שלמה קרעי: הבעיה שלי, גברתי היושבת-ראש, היא לא רק בחיזוק ההרתעה שלנו כלפי החמאס.
שלמה קרעי: אני מאמין, ורואים את הפעולות של הצבא, של צה"ל באופן נחוש, כמו שאמרתי.
שלמה קרעי: ואני חושב שההתרעה הזו תתחזק.
שלמה קרעי: הבעיה שלי כאן כשאני שומע את ראשי הרשויות היא חיזוק הרוח האזרחית של תושבי קו העימות, של תושבי העוטף, קו העימות שלצערנו גם הולך ומתרחב.
שלמה קרעי: כשאני שומע את תמיד עידאן, את איתמר רביבו ואת אחרים שאומרים שהם מסופקים לגבי מה יהיה בהמשך, לגבי מה יהיה אחרי סיום הסבב הזה, זאת תעודת עניות בשבילנו.
שלמה קרעי: הם לא צריכים להיות מסופקים.
שלמה קרעי: האמירה צריכה להיות ברורה, חד-משמעית: טיל ובלון תבערה הבאים, התגובה צריכה להיות חריפה, כואבת, שהם יפחדו להרים את הראש, שידעו שהפרת ריבונות כאן תיענה בתגובה, באגרוף ברזל מאוד משמעותי.
שלמה קרעי: זה דבר אחד.
שלמה קרעי: הנקודה השנייה היא לגבי המיגון, לגבי חיזוק אשקלון.
שלמה קרעי: תומר לא נמצא כאן.
שלמה קרעי: אבל גם הייתי אצלו באשקלון, גם אשקלון וגם תושבים שמעבר לשבעה קילומטרים, כל הנושא הזה, גם של המיגון הוא חייב להיות, זה משהו נחוץ, זה הכרחי.
שלמה קרעי: אני זוכר את הימים לפני עשור, שהיינו במושב, לפני שהיה מיגון בשבעה קילומטרים, היינו מתחבאים בין קירות, מנסים למצוא מרחב שמעריכים, מתסכלים איפה הכיוון של הטילים מגיע.
שלמה קרעי: אני יודע שזה מה חווים אילו שנמצאים, שאין להם מיגון, תושבי אשקלון.
שלמה קרעי: הדבר הזה הוא בלתי נתפס, בלתי מתקבל על הדעת, וצריך לטפל בו באופן מיידי.
שלמה קרעי: דבר אחרון, ראשי הרשויות, אני פגשתי אתמול באירוע בצפון ראשי הרשויות מהצפון, ראש העיר קריית שמונה, אביחי שטרן ועוד אחרים אמרו: תחבר אותנו למי שצריך, הפוגות, קיאקים, פעילויות, אנחנו מוכנים לעשות הכול.
שלמה קרעי: הלב שלנו איתכם.