GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק בר: יושבת-ראש הוועדה, חיובי, אני איתכם, בבקשה.
אורנה ברביבאי: תקשיב כי השאלה אליך.
אורנה ברביבאי: נירה.
נירה שפק: במצע שהוצאנו לדיון הזה נאמר שאנחנו נקבל תמונת מצב על היערכות העורף והתייחסות למענה לאזרחים מבחינת המיגון, התראה, חינוך וכל הדברים כאן, ולא קיבלתי במצגת, לכן אני אשמח לשאול כמה שאלות.
נירה שפק: אחת, לגבי המיגון – הפריסה של 7-0, שאנחנו יודעים שהיא מוכנה וברורה, אנחנו רואים במציאות של היום, גם בגלל הדיוק של הטילים וגם בגלל השינוי, שהמועצות של עוטף עזה שנמצאות מעבר ל-7 בחלקן מסוגרות ובבידוד, גם בחסימות צירים ובכול.
נירה שפק: איך נותנים להם מענה במיגון מתפרץ?
נירה שפק: זו השאלה הראשונה שלי.
נירה שפק: הערכת המצב שלכם הביאה לזה שאי אפשר להיכנס לשם ואי אפשר לצאת משם, ובטח אפשר לראות את זה אל מול - - - דבר שני, העירו כאן על הנושא של בתי הספר.
נירה שפק: אני אומרת לגבי היישובים – בתי ספר ומוסדות חינוך, לאור הערכת מצב האיום, האריכו להם עד 15 ק"מ, ואת היישובים השאירו 7-0 בהמלצות.
נירה שפק: אשמח לדעת מה קורה עם זה.
נירה שפק: דבר נוסף, לא הוצג כאן שיש פערים בהתרעה בצפירה ואני באופן אישי מקבלת הודעות משכונות חדשות שהוקמו ואין להן התרעות.
נירה שפק: נאמר שאין מלאי במאגר.
נירה שפק: אני אשמח לקבל על זה, כי זה מסכן חיים.
נירה שפק: הדבר השלישי שאני רוצה לשאול, האם בפקודה היומית שאתם מוציאים אתם מכניסים יישובים נוספים שהם תחת ההנחיות שלא מופיעות לאור המצב, כדי שאחר כך כשהם יצטרכו לדרוש פיצויים ממס רכוש או אי עבודה, שיהיה להם מקור ובכך נפיק לקחים מהמבצעים הקודמים?
נירה שפק: זה יעזור להם גם במסלולים.
נירה שפק: אלו השאלות שיש לי לאיציק.
נירה שפק: שאלה שיש לי – לא ענו כאן
נירה שפק: באוצר ולא דיברנו כאן
נירה שפק: בצורה מורחבת על הנושא השני - - - לא רק מצב מיוחד בעורף, אלא הגדרת אירוע אזרחי ולא מצב מיוחד בעורף.
נירה שפק: האם נדבר על זה בהמשך?
אורנה ברביבאי: כן, תהיה.
אורנה ברביבאי: אנחנו חייבים גם להצביע.
אורנה ברביבאי: תהיה על זה התייחסות של יועמ"ש משרד הביטחון.
נירה שפק: דבר אחרון שאני אגיד, אני רוצה להצטרף באמירה למה שנאמר כאן במשטרה.
נירה שפק: יש לנו הרבה הערות והרבה תלונות, אבל אני אומרת שיש גם לנו יש אחריות בנושא הזה, ואני מתחברת למה שאמרת.
נירה שפק: תחושת הביטחון בעורף לאזרחים זו לא בעיה רק של משטרת ישראל.
נירה שפק: אנחנו כולנו אלופים להגיד שכולנו עומדים מאחורי צה"ל ואחרי זה נשאל את השאלות.
נירה שפק: אני חושבת שהדרישה של משטרת ישראל היא לגיטימית שגם המשטרה יקבלו את אותו הדבר, ואנחנו יודעים להעמיד מסבירנים של פקע"ר בכל תוכניות הטלוויזיה, ואני לא רואה מסבירנים של המשטרה, וצריך לאחד את זה, לעשות את זה בעורף אחוד ולתת להם את הגב ולאפשר להם לעבוד בלי שהם יהיו שק חבטות.
נירה שפק: בשביל זה יש את מערך ההסברה של ראש הממשלה והוא צריך להתייחס גם לזה.
אורנה ברביבאי: אני רק רוצה לומר לפני שאתה מתחיל שכרגע, ברגעים אלו, יש אזעקות גם בשפלה, ואם ביקשתי קודם להתייחס ברצינות הנדרשת לאתגר שמחכה בחוץ, זאת הוכחה לזה.
אורנה ברביבאי: נירה, הוא הקשיב לך, אבל אני אתן זמן להתייחסות גם לתורג'מן וגם לאיציק בר בתום הסבב.
אורנה ברביבאי: יאיר גולן, בבקשה.
יאיר גולן: ראשית, אני אומר שלדעתי חיוני להאריך את המצב המיוחד בעורף.
יאיר גולן: אנחנו נמצאים במצב שבו הסכנה הפנימית גדולה מהסכנה החיצונית, ואני חושב שכל מי שעיניו בראשו מבין את זה היטב.
יאיר גולן: אני רוצה לומר לך, דורון, ודרכך לכל אנשי משטרת ישראל, הערכה עצומה על העשייה הקשה מאוד בתנאים לא פשוטים.
יאיר גולן: עם זאת, צריך להסתכל קדימה.
יאיר גולן: להסתכל קדימה – אנחנו עלולים להימצא במצב של הסלמה נוספת.
יאיר גולן: בשפתנו שלנו המקצועית נכון להיערך לדפ"א מסוכנת, ויכול להיות שבדפ"א מסוכנת, כפי שאני מכיר את זה היטב, לא יהיו מספיק כוחות למשטרת ישראל.
יאיר גולן: בגלל הדפ"א המסוכנת הזאת הייתי מכשיר עכשיו שלוש חטיבות חי"ר לפעילות משטרתית ולתוכנית מיוחדת של שלושה ימים כדי שתהיה למדינת ישראל חגורת ביטחון שיודעת שאם יש עכשיו עוד הסלמה בזירת הפנים יש את מי להפעיל.
יאיר גולן: נכון מאוד שמי שיהיה בחזית בזירות הכי קשות הם כמובן שוטרי משטרת ישראל, אבל אתם בעצמכם אומרים שאנחנו עלולים למצוא את עצמנו במצב של ריבוי זירות, חלקן משניות, שאותן אפשר לתפעל עם פחות משטרה, או רק עם קציני משטרה ועם הרבה חיילים, ויכול להיות שלא תהיה ברירה אלא לעשות את זה.
יאיר גולן: אני יכול להגיד שיש לי ניסיון בסוג כזה של פעילות, אתה יודע בדיוק למה אני מתכוון, לתקופת ההתנתקות.
יאיר גולן: אין מה לעשות, אנחנו צריכים להיערך להסלמה.
יאיר גולן: אני מבקש שהוועדה, גברתי יושבת-הראש, תדון בנושא הזה של הסלמה בזירת הפנים ואיך נערכים לה.
יאיר גולן: הדבר הנוסף שאני חושב שניתן – לא לייעץ, אתם לא צריכים את עצותינו, אלא להעיר לתשומת לבכם, אני חושב שחיוני למקד פעילות מודיעינית ופעילות סיכולית כדי למנוע אירועים מלהיטי יצרים במקור.
יאיר גולן: זה לא הפורום המתאים, אבל נכון מאוד לשים לב למודיעין הרשתי כי יש המון הלהטת יצרים ברשת.
יאיר גולן: אני רואה מה רץ ברשתות, זה פשוט מחריד.
יאיר גולן: שתיים, יכול להיות שכדי לאחוז טוב יותר את השטח צריך לחזק במודיעין עילי אזרחי, צה"ל לא יוכל לסייע לכם במציאות הנוכחית תוך כדי מבצע, אבל יכול להיות שניתן למצות יכולות אזרחיות שקיימות בשוק הישראלי.
יאיר גולן: שלוש, הייתי רוצה שבהזדמנות אחרת בפורום יותר מצומצם נתייחס לנושא של מעצרים מינהליים, מעצרי מנע, כדי למנוע מגורמים שאנחנו מכירים אותם, שהם מלהיטי יצרים ומסוכנים לסדר הציבורי, לסכל את הפעילות הרעה שהם עלולים לעשות במקור.
יאיר גולן: גברתי, היום אני סיירתי בעוטף עזה.
יאיר גולן: יש הרבה מאוד הערות קטנות.
יאיר גולן: אני חושב ששום דבר הוא לא מהותי.
יאיר גולן: אני חושב שאנחנו כוועדה צריכים להתייחס לנושא של שיתוף הפעולה בין ההתיישבות, משרד הביטחון ומשרד האוצר כדי לטפל בכל נושא הנזקים העקיפים שנגרמים לחקלאות בעוטף עזה כתוצאה מאי עיבוד, מזה שאי אפשר לצאת לשטחים, אי אפשר לעבד את האדמה, אי אפשר לעשות את מה שעושים ביומיום.
יאיר גולן: זה נושא שבאופן רגיל מטופל לא טוב.
יאיר גולן: אני מציע שהפעם נסב לכך תשומת לב מיוחדת.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.
אורנה ברביבאי: אחריו – עמר בר לב, אייכלר, מתן כהנא, אורית סטרוק, בן גביר.
אורנה ברביבאי: אחר כך יש שני ראשי מועצות שביקשו לדבר.
שלמה קרעי: תודה גברתי יושבת-הראש.
שלמה קרעי: קודם כל, בשעה הזאת שאנחנו יושבים כאן, כולנו כואבים את כאב המשפחות שנפגעו במתקפות מדרום וגם במתקפות מבית ומאחלים החלמה לפצועים.
שלמה קרעי: חלק מהדוברים דיברו כאן על נרטיב של סימטריה – הזכירו שיש יהודים ויש ערבים ויש להב"ה, כאלה מפה וכאלה משם.
שלמה קרעי: הנרטיב הזה בעיניי הוא שקרי, הוא נרטיב שאסור לנו בכלל לנסות להכניס אותו לתודעה, כי מה שקרה כאן – המסה הגדולה ביותר היא של אויב ערבי, הוא מיעוט.
שלמה קרעי: אני מוכן לקבל את זה שהוא מיעוט ושרוב אזרחי ישראל הערבים רוצים לחיות בשלום ובדו-קיום, אבל יש כאן מיעוט משמעותי שרוצה לפרוע כאן וקם בפרעות לאומניות ורוצה להשמיד.
שלמה קרעי: אירועי ירי, שריפות בתים, שריפות מכוניות, ממש פוגרום שמזכיר את ימים אפלים בימי הביניים.
שלמה קרעי: אני חושב שזאת הדרך שצריך להתייחס לזה.
שלמה קרעי: אם יש אדם שמעודד את החמאס לירות טילים על ישראל, או ששר שירי הלל לחמאס, צריך לעצור אותו, צריך להביא אותו לדין, צריך לעצור מעצרים המוניים של כל הפורעים האלה, ולא לחכות שמשפחות יזעקו לעזרה.
שלמה קרעי: אנחנו שומעים שמחכים חצי שעה-40 דקות, מפחדים על חייהם.
שלמה קרעי: דבר כזה לא צריך להיות, מייסדי המדינה לא חלמו שנגיע למצב כזה שיהודי במדינת ישראל יפחד לצאת מהבית או יפחד ללכת ברחוב, זה בלתי נתפס ובלתי מתקבל על הדעת.
שלמה קרעי: מכאן אני עובר למשטרת ישראל.
שלמה קרעי: אני כמובן נותן גיבוי מלא למשטרת ישראל לעשות את כל מה שצריך, ואתם עושים עבודת קודש.
שלמה קרעי: יחד עם זאת, יש לכם את הזכות ויש לכם גם את האחריות.
שלמה קרעי: האחריות מוטלת עליכם שלא יתכן שנראה משפחות ונשים וילדים ואנשים פצועים שמרגישים לא בטוחים.
שלמה קרעי: מרגישים לא בטוחים בארץ שלהם, במדינה שלנו, ברחובות ירושלים, ביום החג שלנו, ביום ירושלים, מה שהיה כאן.
שלמה קרעי: הדבר הזה מוטל לפתחיכם.
שלמה קרעי: לא כדאי שנצא מהאירועים האלה עם תעודת עניות, אלא להיפך, אנחנו צריכים להתגבר.
שלמה קרעי: לא יכול להיות ששוטרים באים לפוגרום כזה ברחוב והם מתחבאים בצד מאחורי קירות.
שלמה קרעי: לצאת בכל הכוח, ואם צריך, להשתמש באמצעים יותר – אם החוק לא מאפשר, אם התקנות לא מאפשרות, אנחנו כאן כדי לתקן את זה.
שלמה קרעי: אבל אתם צריכים לבוא בעצימות מלאה.
שלמה קרעי: כתוב: אלמלא מוראה של מלכות, איש את רעהו חיים בלעו.
שלמה קרעי: אז אם אין למלכות מספיק מורא על אותם פורעי חוק, מה עשינו בזה?
שלמה קרעי: לא יעזור שניתן לכם עוד תקציבים, ועוד גיוס, ועוד סד"כ.
שלמה קרעי: לא זה מה שיביא את התשועה כאן, אלא העוצמה והנחישות שלכם.
שלמה קרעי: אני רוצה לתת לגבי זה פתרון שיכול לסייע במשהו.
שלמה קרעי: אצלנו בעוטף עזה יש צח"י – צוות חירום יישובי.
שלמה קרעי: אנחנו - - -
נירה שפק: בכל הארץ יש.
שלמה קרעי: בכל הארץ.
שלמה קרעי: זה התחיל מעוטף עזה, אני לא יודע מה קורה בכל הארץ.
שלמה קרעי: יש צוות חירום יישובי.
שלמה קרעי: כשיש אירוע ביטחוני כולם מתגייסים, לוקחים נשק.
שלמה קרעי: מי שיש לו בבית, מי שאין לו, לוקח ממחסן הנשק, ויש כיתת כוננות כזאת וצוות חירום יישובי שנותן טיפול מערכתי גם אזרחי וגם מסייע לכוחות הביטחון.
שלמה קרעי: אם במקומות האלה ביישובים המעורבים יש אנשי צבא, קצינים, אזרחים שיכולים לסייע למשטרה בעניין הזה, אולי כדאי להפוך אותם לכוח עזר, למשמר אזרחי, לאיזשהו צח"י באותו יישוב מעורב שיכול לתת מענה יותר מהיר עד שהמשטרה, עם כל האירועים שניצבים לפתחה, מספיקה להגיע.
שלמה קרעי: אולי כדאי לקחת את זה בחשבון.
שלמה קרעי: שתי הערות אחרונות, לגבי איציק, שהזכיר במצגת שלו שיש 167 אירועי הרס מתוך 1,300 שיגורים.
שלמה קרעי: אני רוצה להבין מה זה 167 אירועי הרס – זה אומר 167 רקטות שנפלו במקום בנוי ופגעו?
שלמה קרעי: כי אז זה מראה שאחוז הפגיעה הוא משמעותי הרבה יותר ממה שחשבנו.
נירה שפק: גם בור בכביש זה אירוע הרס.
נירה שפק: בינוני כבד, הוא אמר רק ארבעה.
שלמה קרעי: גם בינוני-כבד ארבעה זה קצת מוזר כי אנחנו מכירים בעצמנו מהתקשורת קצת יותר מזה.
שלמה קרעי: אבל 167 אירועי הרס– שרקטה ניסתה ליירט ולא הצליחה?
שלמה קרעי: זה מה שאומר אירועי הרס?
אורנה ברביבאי: הוא יענה.
שלמה קרעי: זה מה שאני רוצה לדעת.
שלמה קרעי: דבר אחרון, לגבי מס הכנסה.
שלמה קרעי: חבל שאגף תקציבים לא נמצא פה.
אורנה ברביבאי: הוא בזום.
שלמה קרעי: אני חושב שצריך להיערך לנושא של הנזק העקיף – אנשים לא הולכים לעבודה, נשארים עם הילדים שלהם בבית.
שלמה קרעי: שלחתי מכתב למנהל רשות המיסים שיתחילו להיערך עם התקנות, שלא נחכה, אפילו לתת מקדמות למי שזקוק להן כבר עכשיו.
שלמה קרעי: לפתוח את המסלולים לפיצוי.
שלמה קרעי: תודה רבה.
עמר בר-לב: גברתי יושבת-הראש, אני רוצה לפתוח בהערה לחלק מחבריי וחברותיי חברות הכנסת, וגם לניצב דורון תורג'מן.
עמר בר-לב: לגבי ניצב דורון תורג'מן – ראשית, אני לא חושב שיש מקום לחנך את חברי הכנסת.
עמר בר-לב: מי שמחונך, מחונך, מי שלא, civil servant לא צריך לחנך את חברי הכנסת.
עמר בר-לב: מצד שני, אני אומר לחבריי ולחברותיי, על קציני המשטרה – בוודאי על כל civil servant – יש הרבה אחריות.
עמר בר-לב: שני נושאים מרכזיים: אחד, לומר את דעתו, גם אם זה לא מוצא חן בעיני מי שמעליו, ואני מתייחס להערה שהזכיר ניצב דורון תורג'מן על הסתובבותם של חברי כנסת במקומות שמועדים לפורענות.
עמר בר-לב: אני חושב שזה תפקידו וחובתו, אם הוא חושב כך.
עמר בר-לב: אני חושב שזה תפקידו וחובתו לומר את זה.
עמר בר-לב: מצד שני, האחריות השנייה והחובה השנייה היא למלא את הדירקטיבה שהדרג המדיני מטיל עליו, גם אם זה בניגוד לדעתו האישית.
עמר בר-לב: אם בפרט קצינים במשטרה בתקופה הזאת יחששו לומר את דעתם בצורה חופשית, נגיע למצב מאוד מאוד לא טוב.
עמר בר-לב: נקודה שנייה, אני נגד הכנסת צבא לגיבוי לפעילות משטרתית, וזאת מכמה סיבות: אחת, סיבה מבצעית.
עמר בר-לב: חבר הכנסת יאיר גולן, אני לא חושב ששלושה ימי הדרכה לחטיבת חי"ר תהפוך אותם לשוטרים מיומנים.
עמר בר-לב: אני מבין שיש - - -
יאיר גולן: גם אני לא, השאלה היא מה היא החלופה האחרת.
יאיר גולן: אם אין מספיק כוחות, מה אתה מציע לעשות?
עמר בר-לב: יאיר, זה בדיוק המשפט הבא שלי.
עמר בר-לב: יש פלוגות מג"ב מילואים ויש כוחות מילואים של מג"ב, ואולי גם של שוטרים לשעבר, ולכן אני חושב שכל מה שתלוי בוועדה הזאת, היא צריכה לאשר גיוס פלוגות מג"ב מילואים, שיודעות להתמודד עם מצבים מורכבים כאלה הרבה יותר.
עמר בר-לב: אני מסכים עם חבר הכנסת שלמה קרעי שאין סימטריה בין התקפות של ערבים כלפי יהודים ושל יהודים כלפי ערבים בימים האחרונים.
עמר בר-לב: אבל אני אומר לך, ואני אומר לכולם כיהודי – מה שאותי יותר מטריד הן ההתקפות של יהודים על ערבים.
עמר בר-לב: הלינץ' שיהודים עושים בערבים, גם אם זה בכמות הרבה יותר קטנה, זה לא משנה.
עמר בר-לב: כיהודי, כאזרח ישראל, זה דבר שהרבה יותר - - -
איתמר בן גביר: אבל כשהעם שלך סופג מכות, זה לא מעניין אותך.
איתמר בן גביר: זה לא מעניין אותך שהעם שלך סופג מכות.
עמר בר-לב: הרבה יותר מטריד אותי והרבה יותר מפחיד אותי מאשר הדבר ההפוך.
איתמר בן גביר: כשעושים לינצ'ים יום-יום ביהודים, זה לא מעניין אותך.
איתמר בן גביר: זה לא מעניין אותך.
עמר בר-לב: זה לא אומר שאחריותנו ככנסת ישראל, ובוודאי כמשטרת ישראל, לפעול כנגד כל אלימות של כל אזרח באשר היא.
עמר בר-לב: אבל כיהודי הרבה יותר מטריד אותי ואני חושש מלינצ'ים כמו שראינו אתמול בבת ים.
שלמה קרעי: עמר, תתפלא, אבל אני מסכים אתך וגיניתי את זה בכל תוקף בעצמי.
עמר בר-לב: נקודה אחרונה.
עמר בר-לב: ניצב דורון תורג'מן, ברור שיש בעיה מבצעית קשה.
עמר בר-לב: אני מעריך שכולנו, כמו משטרת ישראל, לא העריכו שמה שקרה בימים האחרונים יקרה וזה תקף אותנו בהפתעה ולכן יש כאן בעיה.
עמר בר-לב: אבל מצד שני, מצב שבו במשך דקות ארוכות, תוך כדי – הדוגמה שנתן חבר הכנסת על כביש 2 – התגודדויות של עשרות אנשים – לא יודע אם הם יהודים או ערבים – הדוגמה שהייתה לנו, לצערנו, אתמול בבת ים, שבזמן אמיתי בטלוויזיה שמדווחים שקורה שם לינץ', אני חושב שהמשטרה צריכה להתארגן בצורה כזאת שיהיו לה צוותי התערבות מידיים.
עמר בר-לב: אני לא יודע אם זה רכב אחד עם ארבעה שוטרים, אני לא יודע, אני לא כאן כדי לתת לכם עצות.
עמר בר-לב: אני לא במצב שאני יכול לתת לכם עצות.
עמר בר-לב: אבל במצב הנוכחי שקורה היום, שבכל רגע קורים אירועים דרמטיים במקומות אחרים שרגע לפני זה היו שקטים, חייבת להיות לכם יכולת תגובה, אפילו סמלית, מהירה.
עמר בר-לב: אין לי ספק שאם היו מגיעים למקומות האלה – הייתה מגיעה ניידת עם שני שוטרים או שוטר ושוטרת, חלק מהדברים היו נמנעים.
עמר בר-לב: ראינו גם מקרים ששוטרים הצילו אזרחים ישראלים.
עמר בר-לב: שוטר בודד הציל אזרח ישראלי – אני לא זוכר אם זה היה מוסלמי או יהודי – שהיה תחת מתקפה.
ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.
ישראל אייכלר: הנקודה השנייה תהיה על עניין הממ"דים והגנת העורף, שזה חלק בלתי נפרד מהדיון, אבל הוא עומד בצל, ואני מבין את זה, זה יהיה הנושא השני.
ישראל אייכלר: הנושא הראשון – כולם הסכימו, גם המשטרה, שאין הרתעה משטרתית במגזר הערבי.
ישראל אייכלר: אנשים פורעים ביהודים, שורפים בתי כנסת, והמשטרה הודתה בפה מלא שאין לה מספיק כוח לטפל בכל הגזרות.
ישראל אייכלר: אבל כל מי שאומר להכניס צבא לערי ישראל, זה יהיה ניצחון מתוק ביותר של החמאס והג'יהאד, שמדינת ישראל חזרה אחורה לשנות ממשל צבאי לפני מלחמת ששת הימים.
ישראל אייכלר: זה יהיה הדבר הכי נורא שיכול לקרות, שערי ישראל יצטרכו להתערבות צבאית.
ישראל אייכלר: הדבר המרכזי שאני רוצה לומר הוא שרמדאן לא התחיל בסוף רמדאן.
ישראל אייכלר: רמדאן התחיל לפני חודש או 40 יום, וכשהתחילו ההתנכלויות – סתירות ברכבת הקלה לנערים חרדים, או בשער שכם בכל יום הכו אנשים שחזרו מהכותל או הלכו לכותל, הם עשו מזה טיק-טוק, ודיברתי על זה במליאת הכנסת שזה כאילו בצחוק.
ישראל אייכלר: אמרתי מה שמתחיל בצחוק מסתיים באינתיפאדה.
ישראל אייכלר: אני עצמי לא האמנתי שבתוך חודש אנחנו נהיה באינתיפאדה לא רק במזרח ירושלים ובהר הבית, אלא גם בכל ערי ישראל.
ישראל אייכלר: אף אחד לא יכול היה לחזות את זה, אבל כל אש שאתה לא מכבה כשהיא קטנה, זו שריפה ולהבה גדולה.
ישראל אייכלר: לגבי הגנת העורף, אני חושב שזה דבר לא פחות חשוב.
ישראל אייכלר: נרצח ילד קטן בשדרות בממ"ד.
ישראל אייכלר: אנחנו עוד לא יודעים מה היה שם בדיוק, אבל יש אלפי בתים בישראל שאין להם ממ"ד, והיום כל מדינת ישראל היא רצועה אחת.
ישראל אייכלר: לא רק רצועת עזה, אלא רצועת מדינת ישראל.
ישראל אייכלר: ויש חוק תמ"א 38 והתחדשות עירונית שבא לתת תשובה.
ישראל אייכלר: ועדת החוץ והביטחון וועדת המשנה של הגנת העורף עסקה בזה הרבה, לתת תשובה למצבים גם של רעידות אדמה, שנקווה שלא יקרו, וגם למצבים ביטחוניים שאנחנו נמצאים בהם כיום.
ישראל אייכלר: ומי מעכב את הפרויקטים של תמ"א 38 והתחדשות עירונית?
ישראל אייכלר: ראשי ערים שבולמים את זה בדרכים בירוקרטיות בגלל כל מיני סיבות אחרות.
ישראל אייכלר: אני חושב שוועדת החוץ צריכה לחזור ולדרוש – אולי פיקוד העורף צריך לדרוש – מכל ראשי הערים לזרז ולא לעכב את תמ"א 38 או התחדשות עירונית או כל מה שיביא לבניית ממ"דים בכל הארץ.
ישראל אייכלר: בצפון חסרים 4,000 נדמה לי – אני לא רוצה להגיד יותר מדי מספרים.
ישראל אייכלר: בכל הארץ חסרים ממ"דים.
ישראל אייכלר: חייבים שבכל בית – בפרט בבתים הישנים, שגרים בהם אנשים עניים ואנשים מבוגרים, ואין להם ממ"דים זו סכנת נפשות.
ישראל אייכלר: התשובה היחידה שאתם יכולים לתת עכשיו למעשה היא שפיקוד העורף וועדת החוץ והביטחון יורו – אולי אפילו חוק – לראשי הערים לא לבלום את הבנייה של ממ"דים בכל רחבי ישראל.
ישראל אייכלר: תודה רבה.
מתן כהנא: גברתי היושבת-ראש, אני מקבל את הצעתך לא לערב פוליטיקה בשיח הנוכחי.
מתן כהנא: ניצב דורון, גם אני מדבר עם המון הערכה למשטרה, ואני מדבר בעיקר מתוך דאגה אמיתית ממה שעומד לקרות הלילה בלוד ובערים נוספות.
מתן כהנא: מה שקורה שם – אני יכול לקבוע, אחרי שני לילות שאני מסתובב בלוד, שהאירועים בלוד גדולים על כוחות המשטרה שנמצאים שם עכשיו.
מתן כהנא: אני לא אומר שהמשטרה לא יכולה לפתור את זה, אני אומר שעל הכוחות שנמצאים שם עכשיו זה גדול בכמה מספרים, זו זירת מלחמה.
מתן כהנא: אני ראיתי דברים בחיים שלי, אני אומר לכם חברים – אלו תקריות אש חיה, אלו סלעים, רוגטקות, בקבוקי תבערה.
מתן כהנא: אני הייתי שם אתמול, זה מחנה פליטים, זה כמו קסבה שם, וזה גדול על המשטרה שנמצאת שם עכשיו.
מתן כהנא: אני אומר לכם, יש שם מיעוט של כוחות, יש שם מיעוט של אמצעים.
מתן כהנא: אני לא יודע אם הם האמצעים הנכונים, אני לא יודע גם מה ההנחיות, כי מה שאני ראיתי זה שהשוטרים שם לא חותרים למגע ולא מנסים להילחם במה שהם רואים.
מתן כהנא: אני אומר כן צבא.
מתן כהנא: צבא, כי זה עדיף מכל האופציות האחרות, וזה בכשירות של חיילים.
מתן כהנא: כשאני הייתי טירון, אחרי שלושה חודשים שלחו אותי לעזה, ואפשר לקחת חיילים של גבעתי, גולני, צנחנים, נח"ל ולשלוח אותם למקומות האלה, הם יעשו עבודה הרבה יותר טובה מכל האחרים שנמצאים שם עכשיו מכל הגוונים שיש.
מתן כהנא: ניצב דורון, אני מבקש לדעת אם יש לכם תוכנית מבצעית להיום בלילה בערים המעורבות?
מתן כהנא: זה מה שאני רוצה לדעת.
אורית סטרוק: גברתי היושבת-ראש, אני אדבר בעיקר אליך.
אורית סטרוק: למה אני אדבר בעיקר אליך?
אורית סטרוק: כי אני לא חושבת שיש סביב השולחן הזה מישהו שיכול לקחת אחריות על מה שמתן התחיל לדבר עליו, על מה יקרה הלילה בלוד.
אורית סטרוק: אבל אני חושבת שאת כיושבת-ראש ועדת החוץ והביטחון, עם הקשרים שלך, עם היכולות שלך, עם ההבנה שלך, עם הסמכויות שלך, את היחידה פה סביב השולחן שיכולה לקחת אחריות על הדבר הזה.
אורית סטרוק: אני רוצה להגיד לך, כל ההחלטות בעניין לוד – כל ההחלטות – התקבלו מאוחר מדי ומעט מדי.
אורית סטרוק: ואני לא באה להגיד אם זה צבא או משטרה, אם זה יהיה ימ"מ או יס"מ, אני לא באה להגיד את זה.
אורית סטרוק: אני אומרת שלמיטב הבנתי אין במדינת ישראל שולחן עגול – לא כמו זה שאנחנו פה, שולחן עגול של אנשי מקצוע ואנשי מבצעים שיודעים לנתח את מה שקרה ולהגיד תעשו 1, 2, 3 לקראת הלילה הקרוב.
אורית סטרוק: פה יש לנו את המכתב של ראש העיר, שנשלח בתחילת רמדאן, כמו שכולם כבר אמרו.
אורית סטרוק: הוא נשלח בתחילת רמדאן.
אורית סטרוק: לא עשו כלום – הייתה הפתעה, לא ידעו.
אורית סטרוק: אומר לנו ניצב תורג'מן שהגיעו גורמים מבחוץ.
אורית סטרוק: שום גורמים מבחוץ – אנחנו היינו בלוד שבוע לפני שזה התחיל וראינו את זה קורה בעיניים.
אורית סטרוק: פנינו וביקשנו.
אורית סטרוק: אחרי הלילה הראשון של המהומות, אני דיברתי במליאה עם סגן השר וביקשתי שיאספו את הנשק והחתמתי עשרות חברי כנסת על מכתב לאסוף את הנשק.
אורית סטרוק: אני יודעת שיש המלצות איך לאסוף נשק גם באופן מדויק, אני לא ארחיב על זה פה.
אורית סטרוק: אני יודעת שצריכים להכניס – וכבר הכניסו – גורמים מודיעיניים, ולא עושים את מה שהם ממליצים.
אורית סטרוק: אני שוב לא ארחיב על זה פה, אבל את, גברתי יושבת-הראש, יודעת ומבינה.
אורית סטרוק: אני מבקשת ממך - - -
אורנה ברביבאי: את ברורה.
אורית סטרוק: אני רוצה להגיד עוד כמה מילים על העניין הזה.
אורית סטרוק: נשק שירה בלילה האחרון – וירו בנשקים.
אורית סטרוק: כמה?
אורית סטרוק: אני שאלתי וביררתי, נשקים בודדים ירו, אבל צרורות.
אורית סטרוק: מכיוון שאף אחד מהיורים האלה עד לרגע זה לא נעצר – איך למדו בקורונה?
אורית סטרוק: זה אקספוננציאלי.
אורית סטרוק: זה בטור הנדסי בלילה הקרוב יהיה פי כמה וכמה כי אין סיבה שלא, כי למה לא?
אורית סטרוק: כי כבר ירו ולא עשו להם כלום.
אורנה ברביבאי: אורית, את ברורה.
אורית סטרוק: רגע.
אורית סטרוק: שנייה.
אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה לדבר על העניין של האזרחים, של הקשר בין הצבא לבין האזרחים.
אורית סטרוק: דיברו פה על כל מיני דגמים – חבר הכנסת קרעי דיבר על מה שקורה בשדרות, ואחרים אמרו שזה קורה בכל הארץ.
אורית סטרוק: לא משנה.
אורית סטרוק: לא יכול להיות שיש משפחות יהודיות נורמטיביות, אנשים שרובם הגדול משרתים במילואים כקצינים לוחמים, לא יכול להיות שיתייחסו אליהם כאזרחים טורדניים היסטריים – אלו המענים - - -
אורנה ברביבאי: מה את מציעה, אורית?
אורית סטרוק: אני אגיד מה אני מציעה.
אורית סטרוק: אני מציעה לקחת את החבר'ה האלה, שימצאו – אני לא אגיד את הפתרון המדויק.
אורית סטרוק: שבו שולחן עגול ותחליטו אם זו תהיה כיתת כוננות, או שזה יהיה אגמ"ר, או שזה יהיה - - -
אורנה ברביבאי: המסר ברור.
אורנה ברביבאי: את אומרת לחזק את היכולות.
אורית סטרוק: להכפיל.
אורית סטרוק: להכפיל את היכולות של המשטרה על ידי האזרחים תושבים לוד שהם בעצמם לוחמים במילואים, זה הכול.
אורנה ברביבאי: את ברורה, אורית.
אורנה ברביבאי: תני לי להתקדם.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת בן גביר, בבקשה.
איתמר בן גביר: שלום לכולם.
איתמר בן גביר: אני מכיר את ניצב תורג'מן שנים רבות.
איתמר בן גביר: הוא עשה עבודה ברוכה בירושלים, ובסיור בלוד – עד היום יש אנשים בלוד שאומרים לנו שהם מתגעגעים אליו.
איתמר בן גביר: אבל אני חייב לומר גם את הצד השני: זו לא אותה משטרה שאנחנו מכירים.
איתמר בן גביר: אני אתן דוגמה.
איתמר בן גביר: אנחנו היינו בסיור ח"כים בשמעון הצדיק.
איתמר בן גביר: גברתי היושבת-ראש, היית צריכה לראות מה קורה שם – עשרות רצים לעברנו, מקללים, יורקים.
איתמר בן גביר: משטרת ירושלים שאני מכיר בתוך שתי דקות מקפלת את כולם, עוצרת את כולם, יאללה, לבית מעצר.
איתמר בן גביר: במקרה הזה: להכיל, להכיל, זו המדיניות.
איתמר בן גביר: מילא להכיל כשחברי כנסת באים, כנראה שהדם שלנו לא כל כך יקר, אבל כשתושבים, כשאנשים שם – וזה קרה לפני שבאתי לשמעון הצדיק – קוראים לעזרה, כשנשים מותקפות, כשגברים מקבלים מכות, כשילדים הולכים ברחוב ומקבלים בעיטות כי הם יהודים – דיבר כאן חבר הכנסת אייכלר על הטיק-טוק.
איתמר בן גביר: זה היה לפני שהגעתי לשמעון הצדיק.
איתמר בן גביר: ולמרות זאת, משטרת ירושלים – אפס מעשה.
איתמר בן גביר: אני חייב לספר סיפור של טל יושביוב.
איתמר בן גביר: זוג צעיר, מתגוררים לא במתחם אלא בבית ליד.
איתמר בן גביר: מציתים להם את הרכב.
איתמר בן גביר: 40 דקות הם מתקשרים למשטרה, לא באים.
איתמר בן גביר: לילה שני עוד פעם – באים ושוב מציתים את הרכב.
איתמר בן גביר: 40 דקות המשטרה לא באה.
איתמר בן גביר: אני שלחתי לך הודעת וואטסאפ: דורון שלום, אני מקבל כרגע, ב-19:18 – 19:00 בערב – בשמעון הצדיק ששוטרים עוצרים צעירים שהגיעו להגן על משפחה שתוקפים אותם כל היום וכל הלילה ושרפו לה שני רכבים.
איתמר בן גביר: אני גם מקבל שבבית אחר במתחם מטווחים את משחקיית הילדים, זורקים אבנים.
איתמר בן גביר: אין משטרה – יש שם שוטרים, לא מתערבים.
איתמר בן גביר: שום דבר, אדוני הניצב לא מגיב.
איתמר בן גביר: אני חייב להגיד, התושבים שם מתחננים לעזרה.
איתמר בן גביר: אני בכל לילה מקבל את הטלפונים האלה – איתמר, בוא תציל אותנו.
איתמר בן גביר: אני חבר כנסת.
איתמר בן גביר: אגב, זה נכון, אני התעקשתי להישאר שם, ואני יצאתי משם רק אחרי – בניגוד לעמדת המשטרה, אתם לא רציתים, אבל הדרג המדיני אמר לכם: חייבים לדאוג לביטחון כאן.
איתמר בן גביר: אז השארתם כמה שוטרים שם ובזכות זה יצאתי.
איתמר בן גביר: אבל מהרגע שיצאתי, אני עוד פעם ממשיך לשמוע את האנשים שם.
איתמר בן גביר: דורון, זו תפיסה כללית, זה לא רק הסיפור של שמעון הצדיק.
איתמר בן גביר: זו התקפלות כללית של המטרה, זו הסרת הגדרות.
איתמר בן גביר: אני לא יודע מה הייתה עמדתך בנושא הזה, אבל הסרת הגדרות כי הבריונים ביקשו.
איתמר בן גביר: איפה פסיקת בית המשפט העליון שלא ניתן לבריונים להטיל וטו?
איתמר בן גביר: איפה פסק דין של בג"ץ – סיעת מרצ נגד המחוז הדרומי, שאומרים שם השופטים: אין דבר כזה וטו של ציבור אלים?
איתמר בן גביר: התקפלתם.
איתמר בן גביר: צעדת דגלים – שוב, אני לא יודע מה העמדה שלך, יכול להיות שלפי הפרסומים העמדה שלך הייתה כן שער שכם.
איתמר בן גביר: בסופו של דבר, התקפלות.
איתמר בן גביר: הר הבית – הר הבית, שזה הסמל.
איתמר בן גביר: בימים האלה יהודים לא יכולים לעלות להר הבית, למה?
איתמר בן גביר: מי התפרע שם?
איתמר בן גביר: מי מתפרע?
איתמר בן גביר: אז מי מתפרע שם?
איתמר בן גביר: אז השאלה כאן היא שאלה אחת, והיא לא שאלה של שוויון.
איתמר בן גביר: אני שמעתי שכשלא הייתי כאן אמרת: יש מצד אחד להב"ה ומצד שני מוסלמים.
איתמר בן גביר: זה ממש לא כך.
איתמר בן גביר: זה ממש ממש לא כך.
איתמר בן גביר: קנה המידה – ואתה יודע את זה יותר טוב ממני – הוא קנה מידה של 300-200 אירועים מהצד האחד, ואולי אירוע אחד או שניים מהצד השני.
איתמר בן גביר: אני לא מקל ראש גם באירועים מהצד השני.
איתמר בן גביר: שיהיה ברור ואולי חשוב שאני אגיד את זה גם כאן בפורום הזה: אני לא מקל ראש, אני מתנגד.
איתמר בן גביר: יהודי שפוגע בערבי כי הוא ערבי, זה חמור מאוד.
איתמר בן גביר: אבל יש מאות אירועים לאומניים.
איתמר בן גביר: אתם איבדתם את ההרתעה.
איתמר בן גביר: חוץ מלזרוק רימוני הלם, שזה כבר לא עובד על אף אחד, לא עושים כלום.
איתמר בן גביר: גם במעצרים, בדרך כלל את רובם משחררים, אין עיכובי ביצוע, אין כלום.
איתמר בן גביר: איפה משטרת ירושלים של פעם?
איתמר בן גביר: איפה האלות?
איתמר בן גביר: איפה האכיפה ביד קשה?
איתמר בן גביר: איפה כדורי גומי?
איתמר בן גביר: אחד מהשוטרים אמר לי: כבר אין כדורים.
איתמר בן גביר: למה אין כדורי גומי?
איתמר בן גביר: מה קרה?
איתמר בן גביר: נעלמו כדורי הגומי?
איתמר בן גביר: ואיפה העובדה ששוטר שזורקים עליו אבן ומסכנים את החיים שלו, אתם אומרים לו – אתם – אל תגיב.
איתמר בן גביר: גברתי, אני כאן אגיד משהו מדהים, אחרון.
איתמר בן גביר: דיברתי עם אחד מאנשי המג"ב שם שבאו מאיו"ש.
איתמר בן גביר: הוא אמר לי: ההנחיות שקיבלנו – כאן זה לא יהודה ושומרון.
איתמר בן גביר: כאן, אם זורקים עליכם בקבוק תבערה או אבן, אל תגיבו.
איתמר בן גביר: אני רוצה לשמוע את ניצב תורג'מן מתייחס לאמירה הזאת.
אורנה ברביבאי: תיכף הוא יתייחס.
אורנה ברביבאי: אני רוצה להגיד לך משהו, איתמר, חבר הכנסת בן גביר.
אורנה ברביבאי: תתפלא, אבל הקשבתי לך ברוב קשב ואני חושבת שהעובדה שאתה דורש ביטחון לכל אזרח במדינה, אני חושבת שכולנו שותפים לעניין הזה.