GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית סטרוק: אני בזכות דיבור, זה שיאיר מתפרץ לתוך הדברים שלי זו לא סיבה לקטוע אותי, סליחה.
אורנה ברביבאי: אורית.
אורנה ברביבאי: אם אתם רוצים שנקיים דיון שבו אפשר יהיה לבקש התייחסות לנושאים הענייניים שאתם מעלים – הוא לא יכול להתקיים ככה.
אורנה ברביבאי: אני מעירה לך, יאיר גולן.
אורנה ברביבאי: זאת לא דרך – לא ההתפרצות, לא הסגנון ולא האופן שבו כל אחד מאתנו מרגיש נסער לגבי המציאות הקיימת כיום.
אורנה ברביבאי: ראשי הרשויות נמצאים בזום, כל אחד נדרש – היית בלוד?
אורנה ברביבאי: גם אני הייתי בלוד, ראיתי את המציאות.
אורנה ברביבאי: אנחנו כולנו - - -
מתן כהנא: רק שכנראה את לא היית כמעט חלק מלינץ'.
אורנה ברביבאי: רגע.
אורנה ברביבאי: אנחנו כולנו לא שבעי רצון, שלא לומר, מובכים, שלא לומר לא מבינים איך הרחוב מתנהל, מי מנהל, מי נותן דין וחשבון, ואיך אפשר לסיים את הדבר הזה מוקדם ככל הניתן ולהחזיר את השקט על כנו.
אורנה ברביבאי: כולנו נמצאים שם.
אורנה ברביבאי: אני קיימתי דיון לא רק כי אתם ביקשתם, כי חשבתי שנכון לקיים את הדיון.
אורנה ברביבאי: אם אתם חושבים שהצעקות ההדדיות האלה - - -
אורית סטרוק: אני לא צעקתי.
אורנה ברביבאי: לא הערתי לך, לשם שינוי.
אורנה ברביבאי: הערתי לך מספיק בדיון הקודם.
אורנה ברביבאי: אם אתם חושבים שאפשר יהיה לקיים את זה ככה, אז אני אומרת לכם, אני לא אנהל את הדיון הזה.
אורנה ברביבאי: אני רוצה לשמוע, אני רוצה לאפשר להגיב, ובמובן הזה פתחתי – למרות שאתה לא סיימת את הסקירה שלך – כדי לאפשר לך לסקור באופן רלוונטי לשאלות על הפרק.
אורנה ברביבאי: השואלת האחרונה לעת עתה, לפני שנסגור את העניין ואז אני אתן אפשרות נוספת, היא אורית סטרוק.
אורנה ברביבאי: רק תסיימי בקצרה כדי לאפשר גם לאחרים.
אורית סטרוק: אני כרגע מתייחסת לירושלים, שזה מקום האחריות של דורון תורג'מן.
אורית סטרוק: אני מדברת על זה שבאזור שמעון הצדיק, וגם בשכונות אחרות במזרח העיר מתגוררות משפחות יהודיות כחוק – מר יאיר גולן, חבר הכנסת, כחוק הן גרות שם – והן מאוימות, והן לא מאיימות על אף אחד, רק מאוימות.
אורית סטרוק: הרושם שאנחנו מקבלים בימים האחרונים – זה בעיקר בשמעון הצדיק, אבל גם במקומות אחרים – שהיחס כלפיהם הוא באופן שוויוני, כאילו הן גם הבעייתיות, ומאפשרים לפורעים להתקרב עד סף הבית שלהן ולפלוש לתוך החצר שלהן באופן שמסכן את חייהן.
אורית סטרוק: אתמול בלילה יהודי חטף אבן בראש אחרי שדיברנו ואחרי שהתרעתי בפניך ואמרתי לך שלא מרחיקים את המתפרעים.
אורית סטרוק: ואני כותבת לך ואתה כותב לי שיש כוחות במקום.
אורית סטרוק: זה לא רציני.
אורית סטרוק: אני רוצה לשאול האם אתה כמפקד, כמי שאחראי על המשטרה בירושלים, מתייחס למשפחות המאוימות כמאוימות, ולאוכלוסייה המאיימת כמאיימת, שעומדת שם לילה-לילה ושרה שירי חמאס וצועקת: אודרוב-אודרוב תל אביב מול הבית שלהם, וזורקים עליהם בקבוקי תבערה, ודופקים להם על השער, ופולשים להם לתוך החצר?
אורית סטרוק: האם אתה מתייחס כאילו אלו שתי אוכלוסיות שוויוניות?
דורון תורג'מן: את באמת שואלת את השאלה הזו, גברתי חברת הכנסת?
אורית סטרוק: אני שואלת כי אני מקבלת כל - - -
דורון תורג'מן: את שואלת את השאלה הזו ברצינות?
אורנה ברביבאי: אורית, תודה.
אורנה ברביבאי: נא להשיב בבקשה.
אורנה ברביבאי: אני תיכף אפתח להתייחסויות לח"כים.
דורון תורג'מן: קודם כל, השאלה תמוהה בעיני.
דורון תורג'מן: אני לא מבין מה עומד מאחוריה.
דורון תורג'מן: אני מבין שהדיון הזה גם מצולם, אז בסדר.
אורנה ברביבאי: אני מציעה לך לעסוק התשובה ולא בניסוח השאלה.
אורית סטרוק: התחלת להטיף לנו מוסר, אתה ממשיך עם מצולם.
אורית סטרוק: מספיק.
דורון תורג'מן: אוקיי.
דורון תורג'מן: לא הפרעתי.
דורון תורג'מן: שיח ג'ראח זו זירה שמתקיימת לאורך שנים רבות.
דורון תורג'מן: יש שם לא מעט בתי יהודים.
דורון תורג'מן: היו שם תקופות של מחאות ארוכות יותר, גדולות יותר, שהצטמצמו לאורך השנים.
דורון תורג'מן: אני יכול לומר שלפני כחודשיים היינו מתנהלים מדי שישי עם מחאה קבועה שמגיעה לאזור דלמן ליד תחנת הדלק, יורדת לעת'מאן אבן עפאן, שזה הבית שאליו הגיע חבר הכנסת איתמר בן גביר, ובעצימות די מתונה.
דורון תורג'מן: כפי שאמרתי, שיח ג'ראח הפך לסמל שמנסים למנף אותו ולהעצים אותו, והוא תופס ממדים מאוד מאוד משמעותיים; ובהתאמה, גם ההיערכות.
דורון תורג'מן: אני יכול לומר שאחרי ההגעה של חבר הכנסת איתמר בן גביר נוצרה שם תכונה אחרת לגמרי, ואנחנו נדרשנו בסגירת רחוב עת'מאן אבן עפאן, להלן הרחוב המדובר, לכניסת תושבים, חברי כנסת – שפחות טוב שהם מגיעים לשם – ועיתונאים שיכולים להיכנס.
שלמה קרעי: לא יאומן.
אורית סטרוק: פשוט לא יאומן.
דורון תורג'מן: חבר'ה, אני מתייחס.
שלמה קרעי: לא יכול להיות שמישהו יגיד כאן
שלמה קרעי: לחבר כנסת: פחות טוב להסתובב ברחוב במדינת ישראל, עם כל הכבוד - - - המשטרה.
עמר בר-לב: גם ראש הממשלה אמר לחברי כנסת לא לעלות להר הבית, זה לא חדש.
אורית סטרוק: סליחה, - - - יכול להגיד מה שהוא רוצה, הוא פוליטיקאי.
אורית סטרוק: - - - יכולה להגיד מה שהיא רוצה, היא פוליטיקאית - -
שלמה קרעי: כשיש הנחייה אז מקיימים את החוק.
אורנה ברביבאי: אורית, אני מעירה לך פעם ראשונה.
אורית סטרוק: - - זה קצין משטרה – סליחה, איך אתה מדבר?
אורנה ברביבאי: חברת הכנסת סטרוק, אני מעירה לך פעם ראשונה, אני מעירה לך פעם שנייה משום שנמאס לי.
אורנה ברביבאי: נתתי לך זמן מספק לשאול.
אורנה ברביבאי: אתם לא תגידו לו מה לענות.
אורנה ברביבאי: הוא יענה, ולכל היותר, אתם לא תהיו שבעי רצון מהתשובה, לגיטימי, אבל את לא תגידי לו איך להשיב.
אורנה ברביבאי: זה מה שהוא חושב.
אורנה ברביבאי: יש לנו בעיה עם איך שהוא ישיב, נדע להחליט החלטות בהתאמה, אבל אי אפשר להגיד לו מה הוא צריך לענות לך לשאלתך.
אורנה ברביבאי: אני מציעה להקשיב ולהשיב.
דורון תורג'מן: התכונה סביב שיח ג'ראח צריכה להגיע למינימום בהתאם למציאות שהיא מובילה.
דורון תורג'מן: אני יכול לומר שבכל יום, 7/24, יש שם פעילות משטרתית שכוללת סגירה של רחוב עת'מאן אבן עפאן, נקודות שליטה על בסיס הכיכרות, כוחות סמויים שמגיבים.
דורון תורג'מן: אבל אני רוצה להסביר משהו שמתייחס להיערכות הכוללת, ואני אתן את הדוגמה של ירושלים, שיכולה להשליך על שאר הגזרות.
דורון תורג'מן: כשאני מקיים הערכת מצב בוקר וערב, וכולנו נמצאים מ-05:00 בבוקר עד לפחות 02:00 בלילה, כלל סגל הפיקוד, אנחנו מנתחים את זירת הפעולה.
דורון תורג'מן: זירת הפעולה היא על בסיס מודיעין קיים ואיתור חריגים בשטח.
דורון תורג'מן: אני יכול לומר לכם שאתמול נדרשתי לעין חמד ונדרשתי לפארק המסילה.
דורון תורג'מן: נדרשתי לשוק מחנה יהודה ונדרשתי לבית אורות.
דורון תורג'מן: נדרשנו לראס אל-עמוד ונדרשנו לא-טור.
דורון תורג'מן: אתם צריכים להבין שברגע שאתה נדרש לכל כך הרבה זירות מתפתחות שברובן אין מודיעין, אתה יודע לנתח את מוקדי החיכוך האפשריים.
דורון תורג'מן: אמר פה חברי שהוא חיכה בציר וחיכה לניידת לרפואה.
דורון תורג'מן: כשאני עושה הערכת מצב – בטח כשאני מכיר את העיר בצורה הטובה ביותר – יש לי את האבנים הגדולות: הר הבית, שער שכם, שיח' ג'ראח, ששם ההיערכות היא גדולה יותר, אבל אני פורס מבית חנינא עד דרום העיר, כולל גילה, אבל אנחנו לא נמצאים בכל נקודת זמן.
דורון תורג'מן: אנחנו נדרשים להגיב.
דורון תורג'מן: ואני יכול לומר לך שאני רואה במסך, ואני נמצא בהר באמצעים שיש לי.
דורון תורג'מן: אני רואה את הזירות ואני אומר:
דורון תורג'מן: תמשוך לשיח' ג'ראח, תמשוך לפה, תמשוך לשם, אבל זה כוח שנדרש ונמתח לכל כיוון.
אורנה ברביבאי: האם ניצב דורון תורג'מן אומר לחברי הכנסת כאן: ביחס להיקף המשימות שיש לי, בפריסה הזאת שאני נדרש לה – אני מניחה שאתה מדבר כרגע על מחוז ירושלים ולא על אחרים, כמפקד מחוז ירושלים, ואני מעריכה את זה שהגעת בדחיפות הנדרשת לדיון.
אורנה ברביבאי: האם אתה אומר לנו: אני מודיע לכם שאני לא מסוגל לעמוד בסטנדרט ההכרחי הנדרש לאזרחים במרחב ירושלים בהיקף הכוחות שעומד לרשותי?
דורון תורג'מן: אם ניקח את היממה האחרונה – היינו בתפילה, גם בבוקר, תפילת עיד אלפטר, תפילה גדולה, נתנו מענה לכל האירועים.
דורון תורג'מן: הבחור שציינה חברת הכנסת – אני מכיר את האירוע, זה היה בכיכר קירמה, בכיכר העליונה.
דורון תורג'מן: כוח הגיע אליו.
דורון תורג'מן: גם בבוקר היה לי אירוע בדרך שכם, שתקפו יהודי חרדי.
דורון תורג'מן: בתוך חמש דקות נעצרו ארבעה אנשים.
דורון תורג'מן: אני אומר כך: אנחנו ערוכים חזק על בסיס כוחותינו.
דורון תורג'מן: כן נכון להביא פלוגות תמ"ר שהן פלוגות מג"ב מילואים.
דורון תורג'מן: אני חושב שכניסה של צה"ל לתוך הערים היא טעות מהותית בהתאם להכשרה שלהם, בהתאם למציאות שאפשר להכניס חייל שנדרש בלחימה בתנאי שטח אחרים, בהיכרות שלו את זירת הפעולה, בהיכרות שלו את ההיבטים הפליליים.
דורון תורג'מן: יכול מאוד להיות שייווצר מצב שהוא פחות טוב, שאנחנו נוביל חייל למצב שהוא נדרש בהיבטים פליליים שהוא לא מוכשר להם, הוא לא מכיר את המנטליות, הוא לא מכיר את הבסיס החוקי.
דורון תורג'מן: זה לא נכון, נקודה.
מרב מיכאלי: ובהיבט הזניח שאנחנו דמוקרטיה, ובדמוקרטיה משטרה מטפלת באזרחים ולא הצבא.
דורון תורג'מן: את זה את צריכה להגיד.
מתן כהנא: אלא אם הם מנסים לעשות הפיכה.
דורון תורג'מן: שנייה, לא סיימתי.
דורון תורג'מן: לא סיימתי.
מתן כהנא: אני מזכיר לך שהצבא גירש את המתיישבים מגוש קטיף.
מתן כהנא: הצבא גם יודע לחלק אוכל בקורונה.
מתן כהנא: אז הצבא יודע לעשות דברים.
מתן כהנא: הצבא יודע לעשות דברים.
עמר בר-לב: במסגרת החלטת הממשלה.
עמר בר-לב: הצבא ביצע את החלטת הממשלה, הוא לא גירש.
מתן כהנא: אין בעיה, אז הממשלה הרופסת הזו של הליכוד, שיחליטו פעם אחת לעשות פה משילות במדינה, ואז הצבא גם יעשה - - -
שלמה קרעי: מתן, האויבים שלנו מריחים את הממשלה הרופסת שאתה והיושב-ראש שלך הולכים להקים לנו כאן.
שלמה קרעי: זה מה שהם מריחים.
שלמה קרעי: מאז שהתחלתם לנהל משא ומתן לממשלת השמאל שלכם, עם - - -
עמר בר-לב: - - -
מתן כהנא: אתם 12 שנה בשלטון.
מתן כהנא: 12 שנה של שרי בט"פ.
מתן כהנא: 12 שנה.
שלמה קרעי: מאז שזה התחיל - - -
מתן כהנא: שרי בט"פ שלא עושים כלום, זה מה שקורה עכשיו.
אורנה ברביבאי: מתן כהנא, תראו את האבסורד - - -
אופיר סופר: די, תפסיקו עם הפוליטיקה הזאת.
אופיר סופר: די.
אופיר סופר: המדינה - - - וזה מה שאתם עושים?
אופיר סופר: תתביישו.
אורנה ברביבאי: אופיר, רגע.
אורנה ברביבאי: קודם כל, עמר בר לב, אם אתה רוצה לדבר, תבקש רשות, אתה לא מופיע לי ברשימה.
אורנה ברביבאי: אני מבקשת שתתייחס בהתאמה.
עמר בר-לב: ארבע פעמים נתתי קריאת ביניים, זה דבר שמקובל בוועדות כולן, כולל בוועדת החוץ והביטחון.
אורנה ברביבאי: אני רוצה להתקדם באופן מסודר.
עמר בר-לב: כל מה שאמרתי יחד – 64 שניות.
אורנה ברביבאי: עמר, אנחנו מבזבזים זמן יקר של אחרים.
אורנה ברביבאי: אני לא רואה אותך ברשימה.
אורנה ברביבאי: אם אתה רוצה, תירשם.
אורנה ברביבאי: מתן, אנחנו באנו לקיים ועדה שהתכלית שלה, במצב הבלתי סביר שאזרחי המדינה נמצאים בו מחוץ ומבית, לנסות לייצר פתרונות.
אורנה ברביבאי: אני חושבת שתהיה פה טעות קשה שלנו סביב השולחן כחברי ועדת החוץ והביטחון, על אף היותנו אנשים פוליטיים, להפוך את הדיון הזה לפוליטי.
אורנה ברביבאי: כל מה שאני מבקשת, אם יש לך עמדה – אתה יכול.
אורנה ברביבאי: אני לא חושבת שעכשיו רלוונטי להכניס שיח פוליטי כשאנחנו צריכים לדון עוד מעט על גיוס חיילים שיצאו או לא יצאו, או שכן יפעלו או לא יפעלו, על רשויות שאומרות לך אני לא יודע אם אני שולח את הילד מחר לגן, ואם כן, באיזו מיגונית נכון לעכשיו אני שם אותו, ואני לא מדברת עכשיו על תשתית ארוכת טווח למיגון.
אורנה ברביבאי: תכבדו את זה שיש אזרחים במדינה שמסתכלים עלינו ומצפים לפתרונות, ולרגע – רק לרגע – נשאיר את המחלוקות הפוליטיות, למרות שלי מאוד נוח בנסיבות הפוליטיות לבוא חשבון עם מי שהביאנו עד הלום, ולנסות לייצר ביחד סוג של פתרונות, זמניים לפחות.
אורנה ברביבאי: אני מזכירה לכם שאין ועדת פנים בכנסת, אין ועדת חוקה בכנסת.
אורנה ברביבאי: אנחנו נמצאים במצב שבוואקום הזה אני משתדלת, יחד אתכם, חברי הוועדה, ליצור פתרונות.
אורנה ברביבאי: תכבדו את זה וגם את דרך הדיון והניהול.
אורנה ברביבאי: אופיר סופר, בבקשה.
דורון תורג'מן: אני יכול להשלים את המשפט, גברתי?
דורון תורג'מן: התייחסתי לגבי הצבא.
דורון תורג'מן: דבר נוסף, אני יכול לומר שכל היום אתמול נדרשנו אל מול אנשים שבאו לחיכוך משני הצדדים.
דורון תורג'מן: אם אנחנו נדע פה להוביל את האנשים האלה שיישארו בבית ולא יבואו לסייע, לא בלוד – גם מוסלמים שמגיעים מעיסאוויה ומכל מיני מקומות, וגם יהודים שמגיעים לסייע בלוד, אם כל אחד יפסיק לצאת ולחשוב שהוא מציל את כולם בנוכחות שלו ברחוב – אני כל היום רץ לאתר את להב"ה מימין ומוסלמים משמאל.
דורון תורג'מן: אירועים משני הצדדים שמושכים את הקשב, וזה לא אותו אדם נורמטיבי שהולך לביתו, אלו אנשים שבאים במיוחד לגזרה המזרחית ומנסים לייצר חיכוך.
דורון תורג'מן: ואם זה לא במזרחית, זה במערב העיר.
דורון תורג'מן: אני חושב שאמרתי מספיק פה שאנשים ינסו לקחת אחריות אליהם אחריות ולהוביל במה שקרוב אליהם לפחות חיכוך.
דורון תורג'מן: אנחנו משטרה של כולם – כולם.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אופיר סופר, אני מניחה שתיכף יהיו לך עוד התייחסויות.
אופיר סופר: אני אגיד שני דברים, אחד לגבי הדיון הקודם.
אופיר סופר: לגבי העניין של שמעון הצדיק, זו הנקודה הפחות חשובה בעיניי.
אופיר סופר: אני הערתי על זה שהייתי נוכח במקום וסיור לא ידע להגיע למקום, ביקשתי לבדוק את העניין.
אופיר סופר: זה יכול להיות וזה קורה, אנחנו מכירים את המציאות.
אופיר סופר: הדבר המהותי שרציתי הוא לגבי היכולות המבצעיות שנדרשות בלוד.
אופיר סופר: אני שמעתי אתמול את הדברים, אני גם קצין צבא לא הכי זוטר, אז אני מכיר מה זו אינתיפאדה שנייה ודברים כאלה.
אופיר סופר: האירועים שהיו אתמול באש באמצע הלילה הם אירועים שלא מביישים את ראשית ימיה של האינתיפאדה השנייה בלוד.
אופיר סופר: אני מבין את המורכבות להכניס יחידות צבאיות ללוד, ולומר את האמת, אני הסתייגתי מזה עד אתמול בלילה.
אופיר סופר: עדיין, בין הדיון הקודם לדיון הנוכחי אני רוצה להגדיר את זה יותר טוב.
אופיר סופר: ימ"ס יו"ש, יחידות ימ"ס למיניהן – אני לא מכיר את היכולות של כולם, של היס"מ, אבל ברור לי שצריך שם יחידות ברמה גבוהה של חי"ר כדי לדעת להתמודד עם מוקדי ירי.
אופיר סופר: כשאני מדבר עם תלמידי מכינה שצרים עליהם – וזה דיון שמתחיל ב-14:00 ונגמר ב-15:30 – צריך לדעת לנטרל את הירי הזה.
אופיר סופר: לא יכול להיות שיהיה כזה ירי מכוון בלוד, והוא לא יקבל מענה של סיכול של אותו יורה, של חיסול.
מתן כהנא: אין תחקור.
אופיר סופר: זהו, זו הנקודה.
אופיר סופר: לא יודעים לעשות את זה.
אופיר סופר: אלו לא האמר"לים המתאימים, אלו לא היכולות הטקטיות המתאימות.
אופיר סופר: איך תעשו את זה?
אופיר סופר: תעשו את זה.
אופיר סופר: משטרת ישראל שתעשה את זה, יש לה את היחידות הטובות.
אופיר סופר: אני לא יודע להגיד מה המשמעות להוציא את ימ"ס איו"ש מיו"ש, לא יודע להגיד מה המשמעות לשים את הימ"ם שם, את זה אתם צריכים לעשות.
אופיר סופר: היכולות הטקטיות האלה צריכות להיות.
אורנה ברביבאי: תודה, חבר הכנסת סופר.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת ניר ברקת.
אורנה ברביבאי: אחריו – חברת הכנסת יעל רון בן משה.
מתן כהנא: גם אני רוצה אחר כך.
אורנה ברביבאי: אני רושמת אותך, אתה בסוף.
אורית סטרוק: אורנה, אני הגבלתי את עצמי בירושלים, אני מבקשת לדבר גם על זה בבקשה.
אורנה ברביבאי: אז תמתיני עד שכולם יתייחסו, היה לך מספיק זמן.
אורנה ברביבאי: בבקשה, ניר ברקת.
ניר ברקת: האתגר הגדול שלדעתי יש לנו הוא לתת למשטרה את הכלים גם להתמודד עם נפחים גדולים של הפרות סדר המוניות, ולדעת איך להתמודד עם קבוצות גדולות שמנסות להגיע ולהפר את הסדר, לכאורה בשביל לאזן אחד את השני.
ניר ברקת: צריך לתת למשטרה את הכלים.
ניר ברקת: כשאני ראיתי את המשטרה פועלת בשטח – לעיתים נדמה, דורון, שהחוליות והשוטרים מגיעים והיקף הפעילות הוא כל כך גדול, מפרי הסדר, שהתחושה היא שהם לא מצליחים להתמודד עם האירוע הנקודתי ברמה הטקטית.
ניר ברקת: אני חייב להגיד שיש הבדל גדול – אני מכיר את משטרת ירושלים, ויצא לי להגיע ללוד – הניסיון שנצבר בירושלים הוא אחר, רמה אחרת.
ניר ברקת: יכולת השליטה של כוחות גדולים והפרות סדר גדולות – משטרת ירושלים מתורגלת בנושא הזה.
ניר ברקת: לכן, כמי שמכיר את ירושלים לא רע, משטרת ירושלים ומפקדי המחוז לדורותיהם שאני מכיר יודעים להתמודד עם הדברים הללו.
ניר ברקת: אני בתחושה שיש פער ביכולת המימוש בערים המעורבות במדינת ישראל ובכלל.
ניר ברקת: אני תיכף אציע הצעה נקודתית לנושא הזה.
ניר ברקת: אני רוצה לומר משהו על צבא.
ניר ברקת: חברים, אל תעלו את הנושא של הצבא לערים.
ניר ברקת: הערים הן לא שדה קרב, שוטרים מיומנים באוכלוסייה האזרחית, הם יודעים לעשות את זה הרבה יותר טוב.
ניר ברקת: הם חמושים, יש להם כלים שהם יודעים להשתמש בהם יותר טוב מכל אחד אחד אחר.
ניר ברקת: אם יש פערים – ויש פערים.
ניר ברקת: חברים, יש פערים.
ניר ברקת: אנחנו מסתובבים בשטח ואנחנו רואים ציבור שמרגיש שלא מגנים עליו.
ניר ברקת: יש פערים, אנחנו צריכים להשלים את הפער הזה.
ניר ברקת: אבל אל תלכו לקיצוניות אחרות שלא נותנות לנו מענים.
ניר ברקת: צבא – אסור.
ניר ברקת: כשהייתי ראש עיריית ירושלים והיו לנו בעיות גדולות, התנגדתי בתוקף כי הבנתי שזה – תעזבו את החיילים, תנו להם להילחם, זה התפקיד של החיילים.
ניר ברקת: המשטרה – אנחנו צריכים לשדרג אותה, לתת לה את הכלים לעמוד, ולשאול אותם איך אנחנו יכולים לעזור, לא איך אנחנו יכולים להפריע.
ניר ברקת: יש קבוצות שמגיעות לעשות מעשה.
ניר ברקת: צריך לומר להם: לא, אל תתקרבו לזירות, תנו למשטרה לעשות את העבודה שלה, כי אתם מקשים על המשטרה.
ניר ברקת: חברים, יש לנו רק משטרה אחת, אין לנו שתי משטרות.
ניר ברקת: אנחנו צריכים לעזור לבנות אותה.
ניר ברקת: עם כל הקושי, אנחנו צריכים לעמוד לימינם ולעזור להם.
ניר ברקת: חברים, אין מה לעשות.
ניר ברקת: אני רוצה להציע הצעה פרקטית.
ניר ברקת: בקורונה מינו פרויקטור.
ניר ברקת: מינו פרויקטור שהתפקיד שלו – לא חלילה לפגוע במנכ"ל משרד הבריאות ולא פה ולא שם.
ניר ברקת: אני רוצה להציע לשקול לקחת פרויקטור לערים המעורבות – לדוגמה, מישהו שאני מכיר, כמו יורם הלוי – אדם שמכיר מצוין את האתגרים של עיר מעורבות כמו ירושלים, והוא היה גם בדרום.
ניר ברקת: לקחת את כל המערכת, לקחת פרויקטור להרגיע את הערים המעורבות עד שיחלוף זעם.
אוריאל בוסו: ניר, יש מפכ"ל ויש שר.
אוריאל בוסו: מה, על כל דבר ניקח פרויקטור?
ניר ברקת: כן, גם היה שר בריאות ונהיה פרויקטור תחת השר.
ניר ברקת: ברור שתחת השר.
ניר ברקת: אני לא מדבר על לצאת מהמסגרת.
ניר ברקת: חברים, תסתכלו על זה באנלוגיה לקורונה – נושא נקודתי, תודה לאל, נגמר, לא צריך פרויקטור.
ניר ברקת: יש לנו עכשיו גל גדול של אתגרים גדולים בערים המעורבות בעיקר.
ניר ברקת: בואו ניקח אנשים עם ניסיון תחת המפכ"ל, לא מעל, תחת השר, לקחת את הנושא הזה.
ניר ברקת: כולנו מבינים את הסיכון שיש בערים המעורבות.
ניר ברקת: אני הייתי שם כמעט יום שלם – משלשום בלילה עד אתמול אחר הצוהריים והערב.
ניר ברקת: חברים, חסר שם הניסיון, ואנחנו כולנו – כל אחד בצד שלו, אם יש כאן אנשי ימין ושמאל, ויש כאן – כל אחד שירגיע את הבית שלו, לא את הבית השני.
ניר ברקת: כל אחד שירגיע את הבית שלו.
ניר ברקת: חברים, אפשר להשתלט על זה.
ניר ברקת: אנחנו חייבים להחזיר את המכסה לסיר.
אורנה ברביבאי: תודה, ניר ברקת.
אורנה ברביבאי: חברת הכנסת יעל רון בן משה, בבקשה.
יעל רון בן משה: אני אתייחס קודם כל לזירה הדרומית.
יעל רון בן משה: אני מקווה שאיציק בר עוד אתנו.
אורנה ברביבאי: כן, אני רואה אותו.
יעל רון בן משה: קודם כל, אני מצטרפת לקריאה של ניר מאיר לחזק את הקהילות ולאפשר להן ככל שאפשר להמשיך ולהיבנות ולהתחזק, גם מתוך מצב החירום, יש לזה השלכות גם בהמשך.
יעל רון בן משה: דובר פה קודם על המיגון שהסתיים עד 7 ק"מ.
יעל רון בן משה: אני מכירה שיש מחסור במיגון בשטחים החקלאיים.
יעל רון בן משה: הוספה של מיגוניות לחקלאים שמותר להם לצאת ולעבד את האדמה, אבל ברגע שיש התרעה הם חשופים לגמרי.
יעל רון בן משה: יש מיגוניות בשטחים החקלאיים, אבל צריך לעבות את זה, בטח אם אנחנו נכנסים לאיזושהי מערכה שתיקח עוד כמה ימים.
יעל רון בן משה: זו השקעה קטנה יחסית שיכולה להציל חיים.
יעל רון בן משה: הנושא שאני מודה שמאוד מאוד מטריד אותי ועוד לא בא לדיון כאן, עם כל הכבוד לירושלים – ובהחלט, ירושלים היא דיון נפרד, אסטרטגי, וטוב שהוא מתקיים – הנושא של הפרות הסדר גם בגליל.
יעל רון בן משה: הוזכרה כאן במידה מסוימת עכו כי לצערנו, חווינו שם אתמול אירוע טרגי ביותר.
יעל רון בן משה: אבל זה כבר שלושה לילות שכמעט כל צירי התנועה בגליל חסומים.
יעל רון בן משה: אני באופן אישי בשני בלילה נקלעתי לזירה של זריקת לבנים בצומת טמרה, אחר כך המשכתי על כביש 70, נקלעתי לזירה של צמיגים בוערים בצומת אבו סנאן.
יעל רון בן משה: זה לא משודר, כמובן, בתקשורת, אני מניחה שרוב חברי הוועדה לא מכירים את הנושא הזה.
יעל רון בן משה: חלק ממסגרות החינוך אצלנו בשעות אחר הצוהריים סגורות.
יעל רון בן משה: עכשיו קיבלתי הודעה שלאחת המטפלות אין איך לחזור הביתה בערב בלב הגליל ולכן היא לא תהיה היום אחר הצוהריים.
יעל רון בן משה: זה משפיע על חיים של עשרות אלפי תושבים, מאות אלפי תושבים.
יעל רון בן משה: מדווחים לי שבמשגב ישובים פשוט נצורים בשעות הלילה משעות הערב.
יעל רון בן משה: אני הייתי שמחה אם גורם משטרתי כלשהו יתייחס לזה.
יעל רון בן משה: אני לא יודעת אם אתה מכיר את המרחב הגלילי, אני לא יודעת אם מקובל שנציג שב"כ נותן איזשהו עדכון בדבר הזה, אבל מה מתוכנן לנו בימים הקרובים?
יעל רון בן משה: האם הציפייה היא שאנחנו נהיה בעוצר מרצון ומ-19:00 נהיה סגורים בבתים ולא ננוע בצירים?
יעל רון בן משה: אז אולי כדאי להנחות את התושבים.
יעל רון בן משה: או אם לא, להשרות ביטחון שאפשר להמשיך ולהתנהל באזורים שאין בהם איום מהזירה הדרומית, ועד כמה שידוע לי, גם לא מהזירה הצפונית בשלב הזה.
יעל רון בן משה: יכול להיות שכדאי לשקול – ושוב, אני לא יודעת למי להפנות את זה, אם זה לאיציק בר או למשטרה – שימוש בכיתות הכוננות.
יעל רון בן משה: יש בזה היבטים שאנחנו לא רוצים לשים חיילים או אנשי מילואים בצמתים המרכזיים – אם זה יחמם את המערכת או ירגיע – אבל צריך איזושהי התייחסות גם ל-1.2 מיליון האזרחים שגרים בגליל, וכבר לילה שלישי שהם נצורים בבתיהם החל משעת החשיכה.
יאיר גולן: יוער שכיתות כוננות יכולות לפעול רק בתוך היישובים לפי חוק.
יעל רון בן משה: אני יודעת שלפי חוק, זה מה שהן יכולות, אבל אם המשטרה לא יודעת לספק מענה, אז צריך לחשוב איך עושים את זה.
אורנה ברביבאי: תודה, נרשם.
אוריאל בוסו: תודה רבה היושבת-בראש.
אוריאל בוסו: קודם כל, ניצב דורון, אני רוצה לאחל לך הצלחה.
אוריאל בוסו: אתה נכנסת ממש לא מכבר לתפקיד מפקד מחוז בתקופה כל כך רגישה.
אוריאל בוסו: אני רוצה לחלוק על חבריי שדווקא בתקופה הרגישה הזאת זה הזמן שלהם לתת ביקורת לשר לביטחון פנים, למפכ"ל המשטרה – זה משדר חולשה לשטח.
אוריאל בוסו: אנחנו צריכים לחזק את המשטרה.
אוריאל בוסו: כמו שחבר הכנסת ברקת אומר: אין לנו משטרה אחרת, אז אנחנו נמצאים פה כדי לעזור להם.
אוריאל בוסו: גם כשאנחנו אומרים צבא, אנחנו לא אומרים את זה כביקורת, כי כמו שהשתמשו בצבא לדברים אחרים והכניסו אותם לערים בקורונה, עכשיו צריך לתת תגבורת.
אוריאל בוסו: אנחנו כן חושבים שבתקופה הזאת, כשאתה נמצא בערים – תשאל את ראשי הערים – כשיש לו בעיה, הוא מגייס את עובדי בית הספר, את עובדי הרווחה, לצאת לרחובות, אז צריך להוציא גם כן חוקרים מלהב או מהתנועה ולשים אותם לתגבור, אז צריך לעשות את זה, זו הצלחה שלכם.
אוריאל בוסו: ללא ספק, אנחנו מחזקים את ידיכם, יודעים שאתם עושים את זה בתנאים בלתי אפשריים.
אוריאל בוסו: מצב החירום שנמצאים בו למשל בלוד, צריך לנצל אותו במקסימום.
אוריאל בוסו: קודם כל, מי שלא גר בעיר, עוצרים אותו.
אוריאל בוסו: אני מאמין שאלו חלק מהסמכויות.
אוריאל בוסו: לנצל את זה לאיסוף הנשק.
אוריאל בוסו: יש סמכויות במצב חירום שאתה לא יכול לעשות אותם במצב רגיל וצריך לעשות אז זה.
אוריאל בוסו: אנחנו ראינו בימים האחרונים – אני בן העיר רמלה, גדלתי שם עם שכנים ערבים ומוסלמים, הייתי בבתים שלהם, היינו ביחד.
אוריאל בוסו: אף פעם לא היינו במצב הזה שחלק מהם נהיו ממש אויבים, אנשים שגדלת איתם, שתית איתם קפה.
אוריאל בוסו: אני מקבל תמונות מרמלה – הייתי שם עם ראש העיר, והיינו בלוד, נשרפות מכוניות.
אוריאל בוסו: עכשיו קיבלתי תמונה מעכו ששרפו חנויות של יהודים, פשוט בוזזים, והנוכחות פחות נמצאת.
אוריאל בוסו: אני מבין שאלו הכוחות, אבל אנחנו נמצאים פה בשביל לחשוב על רעיונות איך לתגבר לכם סמכויות, כמו שאמר ראש המועצה, לתת לשיטור העירוני בשילוב עם המשטרה יותר סמכויות לסייע עם הנוכחות והפריסה, שזה שיקול שלכם.
אוריאל בוסו: אני חושב שכשאנחנו שומעים אימאמים במסגדים שמתסיסים, התפקיד שלנו, עם כל הרגישות – בן אדם כזה צריך להיעצר ולעצור את הדבר הזה.
אוריאל בוסו: אם היה איזה רב אחד שמתסיס רשמית לאלימות, אחרי חמש דקות היו עוצרים אותו.
אוריאל בוסו: ואני רואה שביומיים האחרונים דווקא רבנים ואנשים מהצד היהודי קוראים לאנשים להרגעה ואומרים להם אוי ואבוי לנו מלעשות את זה.
אוריאל בוסו: אתמול ראינו את כל חברי הכנסת מכל המגזרים אומרים על מה שקרה, על הלינץ' בבת ים – בניגוד לתקשורת שמתסיסה את זה – לעצור את זה, זו לא דרכנו.
אוריאל בוסו: מצד שני, אנחנו לא רואים מלחמה כזאת עיקשת בצד האחר שגורם להתססה, לא משנה אם זה רמדאן או עיד אלפטר או חגים כאלה ואחרים, צריך לתת להם ברקס ולהסביר להם שכזה דבר לא יעבוד כי אנחנו נמצאים באנרכיה שמעולם לא היינו בה.
אוריאל בוסו: לגבי ראשי הרשויות שנמצאים – אני חושב שצריך לזכור שבסוף ראשי הרשויות הם המפקדים של העיר, צריך לתת להם את כל הכוח ואת כל הגיבוי – אם זה בכוח אדם ואם זה בכספים.
אוריאל בוסו: אני מקבל תלונות ממספר מקומות, למשל באשקלון, שמס רכוש לא מגיע.
אוריאל בוסו: היה פה הנציג של מס רכוש ומס הכנסה.
אוריאל בוסו: הם לא מגיעים למקום ואי אפשר להתקרב לזירה 10, 12, 24 שעות, אני יודע את זה באשקלון, בשדרות, במקומות כאלה.
אוריאל בוסו: צריך לתגבר כוחות, להוציא פקידים למקום שיגיעו מיד בבוקר.
אוריאל בוסו: היום למשל בפתח תקווה – אני גר בפתח תקווה – קיבלנו טיל אחד שפירק שלושה בניינים.
אוריאל בוסו: ראש העיר כבר משעה 03:00 בלילה דאג לכולם למקום לישון, ובבוקר הביא את הצוותים.
אוריאל בוסו: הוא בעצמו דאג ולחץ עליהם שיביאו צוותים של מס רכוש בשביל שיעריכו את הנזק כדי שאפשר יהיה להתחיל להתקדם עם השיפוץ.
אוריאל בוסו: אנחנו רוצים לחזק את ראשי הרשויות.
אוריאל בוסו: אנחנו נמצאים פה לכל סמכות בשיטור העירוני, בכסף, בכל דבר.
אוריאל בוסו: השילוב שלכם עם המשטרה הוא הפתרון שיכול לסייע.
רון כץ: גברתי יושבת-הראש, אני רוצה להצטרף לחברי.
רון כץ: אני חושב שאנחנו יכולים להכפיל כוח באמצעות ראשי הערים, יש להם אינטרס ברור לשתף פעולה עם המשטרה או עם כל גוף אחר.
רון כץ: בסופו של דבר הם מנהלים את העיר שלהם ויש להם מכפיל כוח.
רון כץ: לא בכל עיר יש יחידות גדולות של שיטור עירוני או כל כוח אחר, אבל יש והם קיימים, ועובדי עירייה קיימים.
רון כץ: תפעילו את ראשי הערים האלה, הם יודעים לזהות את נקודות התורפה, הם יודעים להפעיל את עובדי העירייה, הם יודעים לדבר עם משרדי ממשלה.
רון כץ: אני מרגיש שאני יושב פה ואנחנו מדברים – גם בדיון הסגור קודם וגם בדיון עכשיו – כאילו כל אחד מחפש איפה הגוף השני לא בסדר.
רון כץ: אנחנו מדינה אחת, אין מה לעשות, אנחנו צריכים לשתף פעולה.
רון כץ: אנחנו צריכים לרצות לשתף פעולה, וכשאנחנו נדע לעשות את זה ונהיה כוח אחד, אף אחד לא יפריע אחד לשני, להיפך, נעזור אחד לשני.
רון כץ: זה מביא אותי לנושא הבא: אם יש איזושהי חקיקה שהמשטרה חושבת שצריך – זה לא חייב להיות בשלוף, אבל תחשוב על זה – אם יש משהו שאתם חושבים שאנחנו יכולים לעזור, זה הזמן להרים את הכפפה.
רון כץ: אם יש התארגנויות שאתם רואים שאתם לא יכולים להתמודד איתן כי החוק לא מספיק ברור או שיש פרשנות לא נכונה, תגידו לנו, בשביל זה אנחנו יושבים פה.
רון כץ: פה באמת אין פוליטיקה בנושא הזה.
רון כץ: אנחנו נעזור במה שאנחנו צריכים לעזור.
אורנה ברביבאי: תודה חבר הכנסת כץ.
אורנה ברביבאי: חברת הכנסת מיכאלי – יצאה.
אורנה ברביבאי: חברת הכנסת שפק.
נירה שפק: אני רוצה לשאול כמה שאלות בקצרה את איציק בר.
נירה שפק: במצע שהיה לדיון הזה - - -
אורנה ברביבאי: רק נראה שהוא בהאזנה.
אורנה ברביבאי: רמ"ט פקע"ר, אתה איתנו?
אורנה ברביבאי: מקשיב לנו?