GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נירה שפק: גזור והדבק, אני יכולה להגיד לכם מה יצא בבא בתור.
נירה שפק: אני מוטרדת.
נירה שפק: קודם כל כאזרחית, ובטח כאחת שמצפים ממנה להוביל פה ולראות שאנחנו, כל אחד שיושב פה, תפקידנו לתת את התשובות, לא רק לשאול אתכם.
נירה שפק: חייבת להיות הסברת פנים, חייבת להיות הסברת פנים.
נירה שפק: אמר לי אתמול אחד התושבים משפט שלקחתי אותו ולא ישנתי טוב בלילה, תום אלון מקיבוץ כפר עזה, בא ואמר לי: נירה, כשקוראים לי למילואים, אני מקבל צו שמונה, אני יודע לאן, אני יודע מי מצייד אותי, לאן אני נוסע ומה המשימה שלי.
נירה שפק: כשנופל הטיל הראשון, אני הופך להיות מפקד המחלקה, אני ואשתי, אם יש גבר או אישה – מי המפקד ומי הסגן, שני הילדים שלי בני ארבע ושנתיים, הם חיילים, הם לא קיבלו צו.
נירה שפק: אבל הם עכשיו הולכים ואני לא יודע לכמה זמן?
נירה שפק: מה הביטחון שלי?
נירה שפק: מה אורך הנשימה שלי?
נירה שפק: מה אתם רוצים ממני?
נירה שפק: ואני יודע רק דבר אחד – שאני צריך תקציב לטפל נפשית בילד בן שנתיים וילד בן ארבע.
נירה שפק: לא יכול להיות שמשפטים כאלה - - - אתמול דיברתי עם 20 איש, זה מה שקיבלתי, כל יום, כל יום.
נירה שפק: חייבים את הפנים, והוא לא מופיע כאן.
נירה שפק: ניהול התודעה – אנחנו חייבים לנהל אותה.
נירה שפק: אמר כאן מנליס או אבי בניהו משפט נכון: זה לא עניין של נתונים, זה צריבה תודעתית.
נירה שפק: ואנחנו לא יכולים להתכחש לזה שהאזרחים בצריבה תודעתית של "כשלנו בטיפול בעורף".
נירה שפק: אורנה, שמואל, אני רוצה לקבל את סיכום התוצרים של כל לקחי מטה ההסברה שהיה.
נירה שפק: ירדן, אמרת שיש את זה מכל 11 השנים, אני מבקשת לקבל את הסיכומים האלה.
נירה שפק: אני רוצה לקבל את דוחות ההסברה היומיים של המטה לביטחון לאומי מכל הימים האלה.
נירה שפק: וכמובן את שעון הלחימה, מה היה?
נירה שפק: מי היה?
נירה שפק: מה ההגדרה?
נירה שפק: סיכומים.
נירה שפק: אני רוצה לראות סיכומים.
נירה שפק: אני נירה, רוצה לדעת שעברתי שורה-שורה וראיתי אותה.
נירה שפק: מה ביקשו מכם להציג, מה הצגתם ומה סוכם ליום שאחרי.
יעל רון בן משה: תודה כבוד יושבת-ראש הוועדה, וקודם כל תודה לכם.
יעל רון בן משה: אני בטוחה שכמו שהצגתם, עבדתם קשה מאוד בשבועיים האלה, וכמו שנאמר כאן קודם, לפעמים הטענות הן לתלמידים שהגיעו בזמן.
יעל רון בן משה: אז צריך להגיד להם תודה שהגעתם, שהשתתפתם, ושאתם נמצאים בחזית הזו שהיא אכן חזית.
יעל רון בן משה: הנקודה שאולי בלטה פה מתחילת הדיון ולא אכביר במילים, זה נושא מטה ההסברה הלאומי.
יעל רון בן משה: התפקיד שלנו, חברי הוועדה, כבוד היושבת-ראש, זה לוודא שהמטה הזה יעבוד, שיהיה לו מנהל עם סמכות ויתחיל לפעול.
יעל רון בן משה: אני מציעה שנזמן לאחת הישיבות הקרובות את מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
יעל רון בן משה: כמו שנאמר פה, זה כנראה חונה אצלו.
יעל רון בן משה: הוא זה שכרגע מחזיק את הסמכויות, אז שיבוא וישוחח אתנו.
יעל רון בן משה: נושא שני שעלה כאן
יעל רון בן משה: בקצרה ואחר כך דני דיין התייחס אליו, ואני חושבת שאנחנו חייבים לטפל בו עכשיו זה נושא מינוי השגרירים.
יעל רון בן משה: אנחנו מדברים על מחסור שיש כבר היום.
יעל רון בן משה: אני לא יודעת למה נאמר פה קודם שאין מחסור היום, אבל דני התייחס למקומות ספציפיים שאין בהם שגרירים כבר היום.
יעל רון בן משה: החל מהקיץ יהיו חסרים 35 שגרירים נוספים.
יעל רון בן משה: מינויים מקצועיים שכבר עברו את כל תהליך המיון, מחכים על המזוודות ולדעתי יש גם עוד תהליך נוסף.
יעל רון בן משה: כלומר, גם אם כבוד היושבת-ראש תכנס ועדה שבוע הבא ונצליח להשפיע על הממשלה ויהיה מינוי.
יעל רון בן משה: עדיין אולי התקנים לא יאוישו במועד, ואנחנו עוד לא יודעים איזה חזית עוד מתוכננת לנו ומתי.
יעל רון בן משה: וכפי שהציג את זה נציג משרד החוץ, נושא השגרירים הוא אבן ונדבך חשוב בנושא ההסברה והדיפלומטיה וזה נושא הדיון.
יעל רון בן משה: אנחנו עומדים לקראת מחסור בערך בשליש מהנציגויות שלנו, כולל בנציגויות משמעותיות מאוד.
יעל רון בן משה: נושא שהיינו חייבים לטפל בו כבר לפני חצי שנה, אבל בטח מהיום כשזה עולה כאן.
יעל רון בן משה: הנושא השלישי שלא עלה היום, אבל עלה שבוע שעבר בסיור שעשינו בשדרות, הוא הקשר עם הרשויות המקומיות.
יעל רון בן משה: ישבו ראשי הרשויות המקומיות על הבמה, אמר ראש מועצת שדות נגב תמיר עידאן: תשתמשו בנו להסברה.
יעל רון בן משה: אני יודע היום לקיים סיור בכל המקומות שבהם אני יודע שזה יעניין את העולם.
יעל רון בן משה: הוא דיבר על הסברה כלפי חוץ.
יעל רון בן משה: אני יודע לחבר למשפחות עם הסיפורים המעניינים, לתעשיינים עם הסיפורים המעניינים, זה לא עלה פה בכלל היום.
יעל רון בן משה: זה משאב זמין וקיים, ולא צריך בשביל זה צוותי טלוויזיה.
יעל רון בן משה: ברשתות החברתיות אפשר היום לעשות את זה מהר ומרחוק.
יעל רון בן משה: אני חושבת שכדאי לעשות בזה שימוש.
יעל רון בן משה: תודה.
אורנה ברביבאי: תודה רבה יעל.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת אופיר סופר, בבקשה.
אופיר סופר: קודם כל תודה על הדיון.
אופיר סופר: דיון שמבחינתי פתח קצת את הראש ולימד.
אופיר סופר: אני רוצה לומר דברים שבחלקם יהיו קצת שונים מהאווירה הכללית.
אופיר סופר: אני חושב שבאירוע הזה, במבצע הזה, הלחצים הבין-לאומיים שחווינו במבצעים אחרים בעזה, הם היו ברמה אחרת.
אופיר סופר: זאת אומרת שישראל עבדה, ואם אני לוקח את המשבר הפוליטי בחשבון, את חילופי השלטון בארצות הברית ואת כל האירועים האלה, אני לא רואה פה - - - להפך, היו פה דברים כמו הנפת הדגלים בשגרירויות, דברים שלא ראינו אותם באירועים קודמים, ובסך הכול התחושה הייתה שמצב הלגיטימציה הבינלאומי לא רע למול תנאי הפתיחה.
אופיר סופר: אין ספק כששומעים פה את השיח, אז אפשר לראות בעיה במבנה הארגוני, בתרשימי הזרימה, בתורת הלחימה, אין שיטת עבודה מסודרת.
אופיר סופר: ובהינתן באירוע כזה, אין ספק שהסיפור של משרד החוץ כאן צריך להוות אולי את מרכז הכובד של אירוע ההסברה, לפחות זו התחושה שאני מקבל.
אופיר סופר: ברור שמעל זה יש את משרד ראש הממשלה וכולי, אבל המסה הקריטית, המאמץ העיקרי חונה בסוף במשרד החוץ והמשרד בסופו של יום הוא חלק ממשלת ישראל.
אופיר סופר: הסוגיה של מטה ההסברה, לי, בתור חבר כנסת בתקופת הקורונה – הפריעה מאוד.
אופיר סופר: אני חשבתי שבקורונה הלוחמים הם בעצם אזרחי ישראל, ואילו היה מערך הסברה יעיל יותר ואפקטיבי יותר והיינו רותמים את אזרחי ישראל בצורה טובה יותר, היינו מצליחים להגיע להישגים יותר טובים.
אופיר סופר: יש לפעמים מקרים שההסברה היא הכול.
אופיר סופר: ואני חושב שמשבר הקורונה היה אחד המקומות שזה היה כך.
אופיר סופר: אני רוצה לומר ביושרה, גם לחברי, חבר הכנסת עמר בר לב, בהקשר של ההגדרה של הדירקטיבה המדינית אל מול מה שצריך לשווק לציבור הישראלי וגם מה שצריך לחשוב החמאס בעזה.
אופיר סופר: מלחמה זה אי וודאות.
אופיר סופר: אי הוודאות היא לפעמים גם עובדה ולפעמים יש לנו אינטרס לייצר אי וודאות כי זה חלק מההרתעה, אף אחד לא צריך לדעת מה התוכניות של מדינת ישראל.
אופיר סופר: ולכן תמיד לעולם ייווצר כאן פער.
אופיר סופר: אפשר גם ונכון שיש את ההיבטים הפוליטיים, אני לא יכול להתעלם מזה, אבל בסך הכול צריך לומר שזה חלק מהמשחק.
אופיר סופר: יש כאן עניין של אי וודאות, גם עניין של יצירת הרתעה.
אופיר סופר: והזכיר לפני כן רון את הסיפור של הדיסוננס שמדינת ישראל נמצאת בה; מצד אחד גוליית ומצד שני ההתקרבנות.
אופיר סופר: אנחנו סוג של מעצמה קטנה בג'ונגל של המזרח התיכון.
אופיר סופר: זה מסר שברמה האסטרטגית אנחנו חייבים להסביר אותו, כי אז הוא מסביר למה אסור לנו להגיע להתעצמות בעזה, בדומה למה שקרה לנו בצפון, ואסור שיהיה לנו גם בסוריה ובגזרות אחרות.
אופיר סופר: אני מזכיר שיש לנו אתגר לגבי סוגיית השבת הבנים.
אופיר סופר: לכרוך את זה כאירוע הומניטרי.
אופיר סופר: יש לנו אתגר כזה, חמאס מנסה לדפדף את זה הצדה.
אופיר סופר: אפשר לעשות את זה אם רק נהיה נחושים, אם רק נדע שאנחנו רוצים לעשות את זה.
אופיר סופר: בדיוק כמו את סוגית הפרוז.
אופיר סופר: אנחנו נחליט שזה מה שאנחנו רוצים לעשות.
אופיר סופר: אנחנו נצליח לעשות את זה גם בעניין הנעדרים.
אופיר סופר: בהקשר של חשיבות ההסברה המדינית.
אופיר סופר: אין ספק שיש לזה חשיבות אסטרטגית מן המעלה הראשונה.
אופיר סופר: פה לא צריך להגיד מהי.
אופיר סופר: אבל יש חשיבות שאנחנו נוטים לשחוק אותה, הזכירה את זה קצת אורנה בהקשר של צבא העם, בהקשר של רוח הלוחמים, בהקשר של המוטיבציה לגיוס.
אופיר סופר: צריך לזכור: הטרור לא מנסה לכבוש יעדים, הוא מנסה לכבוש את הרוח.
אופיר סופר: וכשאנחנו באמצעי התקשורת, במערך ההסברה – או שמדברים כנציגים של האו"ם, אני מדבר "פנימה" עכשיו, או שאנחנו לא מדברים בשפה, הוא אמר לדבר בשפה "דמוקרטית", אז אנחנו לא מדברים "ישראלית".
אופיר סופר: אפשר להתגעגע למילים "מטוסינו שבו בשלום".
אופיר סופר: אם אנחנו לא מדברים, אז אנחנו לא נייצר את רוח הלחימה או את המוטיבציה – לא בקרב תושבי הדרום ולא בקרב לוחמי צה"ל.
אופיר סופר: ויכול להיות שבאחד המבצעים הקרובים נצטרך לעשות מהלכים קצת יותר נועזים מאשר להפגיז עם חיל האוויר מלמעלה.
אופיר סופר: כשאנחנו מדברים על הסברת פנים, אז אפשר לדבר גם על ערביי ישראל, על ערביי יהודה ושומרון ועל ערביי מזרח ירושלים.
אופיר סופר: באירוע הזה, ערביי מזרח ירושלים שיחקו משחק משמעותי מאוד ואולי הם אף גררו את חמאס לאירוע שחמאס לא רצה להיות בו.
אופיר סופר: יכול להיות שחמאס עזה איגף מימין את ערביי מזרח ירושלים בגלל אותה התנהלות סביב הר הבית.
אופיר סופר: ואפרופו רשתות, אני כל הזמן תוהה, יש גם היבט של הסברה ויש גם היבט של לחימה.
אופיר סופר: זו סוגיה שצריך לתת עליה את הדעת.
אופיר סופר: לגבי ערביי ישראל: סליחה על האנלוגיה אבל אלה החיים, הזכיר נעם כץ את הנציגויות שיש לנו במדינות אירופה ובמדינות העולם בכלל, ראשי הרשויות של ערביי ישראל – אני לא יודע אם שר הפנים עשה מולם מהלך.
אופיר סופר: ברור לי שחברי הכנסת הערבים, אנחנו יודעים איפה הם נמצאים.
אופיר סופר: זכיתי לקבל סרט מתורגם של ראש מועצת כפר קנא, שאומר שהמוחאברת הישראלי - - - אלה דברים שאנחנו לא יכולים לקבל.
אופיר סופר: זה חלק מההסברה.
אופיר סופר: אם נמשיך להתעלם מהיבטים של רוח לחימה, מהיבטים של רוח שעליה מדינת ישראל קמה.
אופיר סופר: מדינת ישראל קמה קודם כל על רוח ועל חזון ובניגוד לכל הדברים, ולא על טכנולוגיה ולא על נשק.
אופיר סופר: זה דבר מרכזי מאוד.
אופיר סופר: ואם לא נטפל בו כמו שצריך, אנחנו באמת בבעיה.
אורנה ברביבאי: תודה רבה חבר הכנסת אופיר סופר, חבר הכנסת בוסו אוריאל, בבקשה.
אוריאל בוסו: גברתי היושבת-ראש, קודם כל מאחר והדיון הוא פתוח, בקדנציה הקודמת ועדת החוץ והביטחון, בפגישה שהייתה לנו במשרד החוץ, עוד במערך ההסברה, אני ביקשתי - - - שאולי תעשי ישיבה עם מנכ"ל משרד החוץ ש - - -
אורנה ברביבאי: מתוכנן.
שמואל לטקו: יש לנו דיון עם שר החוץ בעוד שבוע וחצי.
אוריאל בוסו: כדי שחלק מהדברים שלא יודעים שדיברנו, מה שקיבלנו פירוט.
אוריאל בוסו: מרשים לחלוטין מהנעשה בתחום הדיגיטל וההסברה ברמה הלאומית.
אוריאל בוסו: זה חשוב.
אוריאל בוסו: הדבר העיקרי שאני מתרשם הוא מחוסר הסנכרון בין הגופים לתכלל בהסברה, כי יש לנו מה למכור.
אוריאל בוסו: אני תמיד מסתכל על התדרוך היומי בבית הלבן, במקומות שזה קיים, מישהו אחד שיוצא פעם אחת ביום, או לפחות בזמנים קריטיים לתת הסברה מטעם כל הגורמים, שהוא אוטומטית מצד ראש הממשלה, משרד הביטחון, שר הביטחון, מצד שר החוץ, לתת את מה שיש עם נתונים, ללא ספק זה נותן רוח גבית.
אוריאל בוסו: הרגשנו את זה במערכה האחרונה, אנשים תהו בינם לבין עצמם, איפה אנחנו הולכים?
אוריאל בוסו: מה קורה?
אוריאל בוסו: איפה זה יורד?
אוריאל בוסו: מה המצב?
אוריאל בוסו: כי רוח גבית ולאומית שיש לאזרחים זה נותן בסוף גם רוח גבית למקבלי ההחלטות, בשביל שנצא מהמערכות האלה טוב יותר.
אוריאל בוסו: אני מאמין שהדיון הזה הוא כמובן חשוב מאוד, חשוב ללמוד את הדברים.
אוריאל בוסו: דיון שבסוף אם תצליחי לתמצת אותו, ללא ספק זה יביא ברכה.
אורנה ברביבאי: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.
אורית סטרוק: גברתי היושבת-ראש, אני קודם כל רוצה להודות לך מאוד על הדיון הזה.
אורית סטרוק: אני חושבת שהיה דיון חשוב מאוד, מאיר עיניים, עם לקחים משמעותיים מאוד שצריך לכתוב אותם, ליישם אותם ולקדם אותם במסגרת הוועדה הזאת ובמסגרת העבודה של ממשלת ישראל.
אורית סטרוק: הדברים שנאמרו כאן על ידי דני דיין, שבעצם אנחנו כולנו מכירים אותם, יכול להיות שנאמרו על ידי דוברים קודמים, לא הייתי לאורך כל זמן הדיון כאן.
אורית סטרוק: מה שהוא אמר זה שמערך ההסברה של מדינת ישראל פוצל לחלקיקי חלקיקים כמו אמבה בגלל שיקולים פוליטיים פרסונליים ומאווים פוליטיים של כל מיני אישים כאלה ואחרים במערכת הפוליטית.
אורית סטרוק: וזה בא על חשבון צורך קריטי של מדינת ישראל בהסברה.
אורית סטרוק: גברתי היושבת-ראש, כיוון שאנחנו עומדים ערב הקמת ממשלה – אני כולי מקווה – ושלא יהיו לנו בחירות.
אורית סטרוק: ואני לא יודעת אם זו תהיה ממשלת ימין או ממשלת שמאל עם ערבים, אני לא יודעת.
אורית סטרוק: אבל אני חושבת שיכולה לצאת מהוועדה הזו קריאה למי שלא ירכיב את הממשלה הבאה, שלא תהיה פגיעה באינטרסים חיוניים של מדינת ישראל בגלל הצורך לחלק תיקים וחלקיקי תיקים לכל מיני גורמים פוליטיים.
אורית סטרוק: נראה לי שאנחנו יכולים להתאחד סביב הבקשה הזו שממש זועקת מתוך הדיון כאן.
אורית סטרוק: דבר שני, במסגרת המערך ההסברתי הקיים ואני מצטרפת גם לדברים של חברת הכנסת יעל רון בן משה, וכן תודה רבה לכולכם על כל המאמץ שהשקעתם ושעשיתם.
אורית סטרוק: נירה העירה שחסרה לה התייחסות – נדמה לי לדובר משרד הביטחון או לדובר צה"ל – ליום הראשון של המלחמה.
אורית סטרוק: נכון, אבל הייתה חסרה גם התייחסות למה שהיה עוד לפני היום הראשון של המלחמה ואין לי מושג אם ואיך זה טופל.
אורית סטרוק: אבל כל מה שחווינו כאן בירושלים, מה שכונה "אינתיפאדת הטיק טוק", כל ההתעללויות האנטישמיות ביהודים, בעיקר בכאלה בעלי חזות חרדית ובאחרים בירושלים.
אורית סטרוק: אין לי מושג אם ואיך זה שווק החוצה כאירוע שהיום אנחנו שומעים למשל מה שקורה בארצות הברית – התנכלויות ליהודים על רקע אנטישמי.
אורית סטרוק: מן הראוי כאשר קורים דברים כאלה במדינת ישראל נחצין אותם ונבטא אותם גם כלפי חוץ, כי זה מראה הכי טוב – גם בעת שגרה – מי הם האויבים שלנו, עם מי יש לנו עסק ואיזו אנטישמיות יש כאן.
אורית סטרוק: צריכים להחצין את זה באותו הקשר.
אורית סטרוק: נכון גם עכשיו מגיע נשיא ארצות הברית ביידן, והוא שולח לפה את שר החוץ שלו כדי לחזק את הרשות הפלסטינית, אני חושבת שמערך ההסברה שלנו צריך לעבוד ללא הפסק ולהסביר מי זאת הרשות הפלסטינית ומה תעריף הטרור שלה ואיך היא משלמת לכל המחבלים – וזה לא משנה מאיזה ארגון הם הגיעו – על כל פיגוע שהם עושים.
נירה שפק: אורית, נכנסתי למצגת שוב ורק לדייק: כן מצוין במצגת כל האירועים שהיו לפני בגרף.
נירה שפק: צה"ל כן הציג את האירועים שהיו לפני.
אורית סטרוק: כולל "אינתיפאדת הטיק טוק"?
נירה שפק: כתוב אירועים, וכתוב את האירועים וכתוב הסברה.
נירה שפק: הוא לא יורד שורה-שורה אבל כתוב.
נעם כץ: זה פשוט לא היה בגבולות הגזרה שניתנו על ידי הוועדה.
נעם כץ: הדברים האלה נעשו.
אורית סטרוק: תודה רבה שדייקת אותי.
אורית סטרוק: עוד שני דברים לגבי הסברת פנים.
אורית סטרוק: קיבלתי פניות מאנשים מהעדה האתיופית שאין מספיק הסברה בשפה הזו.
אורית סטרוק: הנושא חשוב, יש לנו אוכלוסייה גדולה מעולי אתיופיה וצריך לעשות הסברה גם בשפה שמובנת להם.
אורית סטרוק: הדבר האחרון והחשוב ביותר בעיני, מה ששמענו כאן מרון פרושאור ואחר כך שמענו את זה מיגאל פלמור, שניהם רואים ברעיון של התניית השיקום של עזה בפרוז כרעיון שאפשר לשים אותו כיעד ישראלי הסברתי, כיעד בין-לאומי.
אורית סטרוק: אפשר לגבש סביבו הסכמה בין-לאומית.
אורית סטרוק: גברתי היושבת-ראש, שלחנו אליך בתחילת השבוע מכתב החתום על ידי לפחות שליש מחברי הוועדה לקיים דיון, אני סומכת עליך, אני יודעת שאת יושבת-ראש רצינית מאוד ועושה עבודה נהדרת לטעמי.
אורנה ברביבאי: מטופל.
אורית סטרוק: תודה גם על העזרה שהושטת לחיילי המילואים ביום שישי, ערב שבת, את עושה עבודה יפה מאוד.
אורית סטרוק: אני מבקשת מאוד שיהיה דיון כזה, על המהות.
אורית סטרוק: על הצבת הרעיון של שיקום תמורת פרוז.
אורית סטרוק: זה ממש בנפשנו.
אורית סטרוק: וגם השבת הבנים כמובן, כמו שאמר אופיר סופר.
אורית סטרוק: תודה רבה.
אורנה ברביבאי: תודה לך חברת הכנסת אורית סטרוק.
אורנה ברביבאי: נמצא אתנו בזום העיתונאי בן דרור ימיני.
אורנה ברביבאי: נשמע אותו ולאחריו אסכם את הדיון.
בן דרור ימיני: תודה רבה על רשות הדיבור, הייתי ב-80% מהדיון אז יכול להיות שפספסתי משהו.
בן דרור ימיני: אוקיי, שלושה דברים קטנים מאוד: היו לנו כמה קלפים מנצחים ביד שלא השתמשנו בהם וחבל שלא השתמשנו בהם.
בן דרור ימיני: הראשון: הקהילה הבין-לאומית, הקוורטט, הציב שוב ושוב לפלסטינים את הנוסחה של שיקום תמורת פרוז, משום מה זה לא הושמע בתקשורת.
בן דרור ימיני: גם אלה שכנראה יודעים, כתבים מדיניים, בארץ, בעולם, אלה שדיווחו מכאן, אלה שדיווח משם, לא התייחסו לעניין הזה.
בן דרור ימיני: אנחנו לא נתנו להם את התמריצים להשתמש בדבר הזה, וזה חבל כי זה פספוס, כי צריך לדעת מהדבר הזה.
בן דרור ימיני: דבר שני – חמאס תאום של דאעש.
בן דרור ימיני: צריך לומר את זה וצריך להסביר את זה.
בן דרור ימיני: זה לא הוסבר.
בן דרור ימיני: לא הוצגו סרטים שמראים את ערוץ הטלוויזיה של החמאס ואת בכירי החמאס אומרים בצורה המפורשת ביותר: צריך להשמיד את כל היהודים.
בן דרור ימיני: זה היה בערוץ הרשמי של חמאס.
בן דרור ימיני: כלום, שום דבר - -
אופיר גנדלמן: זה נאמר.
אופיר גנדלמן: זה לא נכון שזה לא נאמר
בן דרור ימיני: - - מהסיפור הזה לא הגיע.
בן דרור ימיני: דבר שלישי שמתקשר לדבר השני: החמאס הוא חלק מאותן תנועות ג'יהאד בעולם.
בן דרור ימיני: כל מקום שבו הן פועלות, כל מקום, מניגריה, סומליה, לוב, פקיסטן ועד אפגניסטן, בכל מקום – הרס וחורבן.
בן דרור ימיני: זאת התוצאה.
בן דרור ימיני: אין לזה שום קשר לקונפליקטים בישראל.
בן דרור ימיני: אין לזה שום קשר.
בן דרור ימיני: לבנון, סוריה, מה שאתם לא - - -
אורנה ברביבאי: מה הטיעון?
בן דרור ימיני: מכיוון שהחמאס הוא תנועה אחת מהרבה מאוד תנועות, לא רק של האחים המוסלמים, אלא תנועות ג'יהאד למיניהן, כל מקום, אבל כל מקום בעולם שבו התנועות האלה פועלות, התוצאה היא הרס וחורבן לתושבים עצמם.
בן דרור ימיני: זה קורה בכל מקום.
בן דרור ימיני: שוב, נקודה שפוספסה.
בן דרור ימיני: שלוש נקודות שפספסנו אותן קצת.
בן דרור ימיני: התראיינתי לערוצים זרים, פעם ועוד פעם ועוד פעם, והרבה פעמים המנחים, המגישים, הסתכלו עלי בעיני עגל – על מה הוא מדבר?
בן דרור ימיני: לא יודעים.
בן דרור ימיני: אם שמתי לב, אני מבין שהתחושה פה הייתה טובה, שהצלחנו.
בן דרור ימיני: לא רבותי, לא הצלחנו.
בן דרור ימיני: אני בקשרים הדוקים – אני כל שנה בשיתוף פעולה עם המשרד לעניינים אסטרטגיים, בשיתוף עם ארגונים יהודיים, בשיתוף עם משרד החוץ בעבר, נמצא בעולם – לא בשנת הקורונה בעולם – מרצה הרבה בעולם.
בן דרור ימיני: יש לי חדשות בשבילכם: המצב שלנו לא טוב.
בן דרור ימיני: גל האנטישמיות פורח על רקע העובדה שאנשים בטוחים שישראל מבצעת פשעים ללא הפסקה, בלי ידע מינימלי מה זה החמאס, מה הם רוצים, על זה שהם מדברים על השמדת יהודים, והנה אנחנו רואים בניו יורק יהודים מפגינים למען החמאס שדורש השמדת יהודים.
בן דרור ימיני: במובן הזה רבותי, סליחה שאני אומר את זה, אבל התחושה, האווירה הזאת שהצלחנו – לא הצלחנו.
בן דרור ימיני: נכשלנו.
בן דרור ימיני: וכדאי לומר את זה, וכדאי להשתמש בכישלון הזה, ומדובר בכישלון, כדי להפיק לקחים לפעם הבאה.
בן דרור ימיני: היו לנו קלפים ביד, לא השתמשנו בהם.
בן דרור ימיני: תודה רבה על רשות הדיבור.
אורנה ברביבאי: אוקיי, תודה רבה גם לך.
אורנה ברביבאי: ברשותכם, אעבור מפה לסיכום, אלא אם יש למישהו משהו דחוף להגיד?
נירה שפק: אורנה, רק תודה.
נירה שפק: אני חושבת שהשעות שאנחנו יושבים פה היום בשידור ישיר, כשעם ישראל יכול להיכנס ולראות.
נירה שפק: הדבר הזה, עם כל השעות האלה, לי זה עושה טוב ומסביר לי למה אני כאן, כי זה דיון חשוב שמשפיע על כל אחד ואחת מאתנו.
נירה שפק: ותודה על הדיון הזה.
אורנה ברביבאי: אני רק רוצה להגיד בעניין הזה לפני שאסכם, שבתפיסת העולם שלי, ועדת החוץ והביטחון, שהסוד או החשאיות מאפיין את העשייה שלה, אני חושבת שצריך להוביל דיונים פתוחים לציבור.
אורנה ברביבאי: בוודאי שיש פער ולא רק בתחום ההסברה, בכל תחום שהוא.
אורנה ברביבאי: ואזרח במדינה דמוקרטית ראוי שידע על מה נלחמים, מה רוצים להשיג והאם שליחי הציבור דואגים לקדם את האינטרס הציבורי בבית המחוקקים.
אורנה ברביבאי: במובן הזה אשאף לקיים כמה שיותר דיונים פתוחים, מעבר לדיונים הסגורים שמתקיימים.
אורנה ברביבאי: הגעתי לדיון הזה מפער עצום, בין הסיפור שאנחנו מספרים לעצמנו, על עצמנו, לבין הסיפור שכל האחרים מספרים עלינו.
אורנה ברביבאי: זאת אומרת שיש פה שני סיפורים שמתנהלים במקביל ולא בטוח שהסיפור שלנו הוא הסיפור הקובע.
אורנה ברביבאי: במדינה שהיא כל כך מאותגרת בכל הקשר שאני יכולה להעלות על הדעת – ביטחונית וכולי.
אורנה ברביבאי: ובדיון הזה ספציפית אנחנו מדברים על היבטים ביטחוניים, הדבר הזה לא יכול להימשך, אנחנו יכולים להתעלם מזה שיש סיפור גדול שמסופר עלינו לבין מה אנחנו מספרים ולהגיד: לא נורא, זה שני צירים מקבילים, אנחנו נספר את האמת שלנו, מי שישתכנע ישתכנע, מי שלא – נוותר, לא נורא, וניתן לעולם כולו להתנהל תחת נרטיב אחר.
אורנה ברביבאי: המשימה האסטרטגית, החשובה ביותר שלנו היא לצמצם את הפער הזה.
אורנה ברביבאי: אם לא נצמצם את הפער הזה, מרחב הלגיטימיות שלנו לפעול – גם פנימי, גם חיצוני ובוודאי ברמה העולמית, אנחנו רואים גם בהקשרים של אנטישמיות שגואה וכולי – יהיה כל כך רחוק ורחב שלא נוכל לממש את מה שאנחנו רוצים לממש ביעדים שלנו.
אורנה ברביבאי: ואם טווח הלגיטימיות היה – ונראה לי בניהו אמר: אני חושב שהייתה לגיטימיות.
אורנה ברביבאי: אני אומרת שזה ממש לא מובן מאליו.
אורנה ברביבאי: לגיטימיות גם פנימית וגם חיצונית היא פועל יוצא של האופן שבו אנחנו מסוגלים, יודעים, רוצים, נכונים לספר את הנרטיב הישראלי.
אורנה ברביבאי: אני חווה פער גדול מדי בין מה שהמערכות מספרות על ההישגים במבצע הזה.
אורנה ברביבאי: ראשית, כי זה מתחיל מהמטרה העמומה, עבור לאופן שבו אנחנו מגדירים הישג, ומסתיים בזה שאתה לא יודע לכמת את התוצאה למול אותה מטרה שהוגדרה.
אורנה ברביבאי: כשלוקחים את כל הדבר הזה ביחד, ומספרים את זה לציבור, הציבור אומר: אני לא מבין מה אתם אומרים לי.
אורנה ברביבאי: ניצחנו?
אורנה ברביבאי: הכרענו?
אורנה ברביבאי: אם הכרענו אז איך יכול להיות שהמבצע התחיל על ידי החמאס והסתיים על ידנו, בעוד אנחנו רוצים לשמוע מכם, ממי שמוביל את המדינה הזו, שהמבצע בנסיבות של הכרעה מתחיל על ידי גופי הביטחון ומסתיים כשהמדינה אומרת לחמאס: אין לכם ברירה, אתם חייבים לסיים כי הגעתם עד שם.
אורנה ברביבאי: אז הכול מתבלבל.
אורנה ברביבאי: במונחים, במושגים, בכל הקשר של הכרעה, של הרתעה.
אורנה ברביבאי: ופה אנחנו חייבים לעבוד עוד יותר קשה כדי להגיע לתוצאה.
אורנה ברביבאי: כל מה שאגיד, לא אישי, אני לא מכירה כמעט אף אחד מכם באופן אישי, אין לי עניין אישי אתכם, יש לי חובה מקצועית וערכית כלפי הציבור ששלח אותנו לכאן.
אורנה ברביבאי: חובה לשים את הדברים על השולחן, ולנסות להתחיל לטפל בהם במציאות פוליטית כל כך מורכבת ששנתיים הבית הזה הוא בית, ואומר במילה עדינה: בית חסר ביכולות שלו כי העבודה הפרלמנטרית כמעט ולא מתקיימת.
אורנה ברביבאי: אני רואה את הווקום  שוועדת החוץ והביטחון מושכת אליה הרבה מאוד שאלות שמבקשים מאתנו אזרחים, פוליטיקאים ואחרים לדון בהם גם שלא בסמכות ועדת החוץ והביטחון, בעיקר גם כשאין ועדת פנים והדברים מתנקזים לכאן.
אורנה ברביבאי: במובן הזה אני רואה את הוועדה הזו כשליחת ציבור הבאה לנסות ולצמצם כמה שיותר פערים ולנסות גם לתעדף אותם בצורה הנכונה.
אורנה ברביבאי: אסטרטגית אין ספק שנושא ההסברה הוא סופר חיוני ליכולת שלנו, גם ליצירת הלגיטימיות שלנו וגם עובדתית למרחב הפעולה שלנו, של גופי הביטחון ובכלל בהקשר הרחב שלו.
אורנה ברביבאי: חייזר שהיה נוחת על כדור הארץ ובודק את הפעולות, היה מוצא פלט מסקנות: אני מתרשם שהיה פה מאמץ לחבל בהסברה הישראלית, לא יודעת מה הסיבה, אבל הוא היה אומר, כי אחרת אי אפשר להסביר את הכרונולוגיה שמתחילה אי שם ב-2007, אני לא מונה מלפני, ומגיעה עד היום.
אורנה ברביבאי: ואתה רואה שיש פה ריסוק כמעט מכוון לאופן שבו ההסברה הישראלית תמומש.
אורנה ברביבאי: בהקמה, בפיצול, בחלוקה, בהעברת אחריות, בהבנה שכאשר אני שואלת: של מי הסמכות והאחריות?
אורנה ברביבאי: כל אחד מסתכל על עצמו פעם אחת ואחר כך מסתכל על כל האחרים, והסתיים דיון של כמעט ארבע שעות, ואולי זאת בעיית הבנה שלי, אני לעצמי לא מצליחה להבין את הסמכות ואת האחריות.
אורנה ברביבאי: לא יודעת אפילו איפה היא עוברת.
אורנה ברביבאי: אני רואה בהרבה מובנים היבטים חסרים, בהרבה מובנים היבטים חופפים, במקום שהם חופפים אני לא יודעת של מי האחריות המובילה בעניין הזה.
אורנה ברביבאי: האם החפיפה היא פועל יוצא של לקיחת אחריות מגורם אחד על חשבון השני, ובביזור ובפיזור סמכויות ואני לא יודעת מאיזו סיבה.
אורנה ברביבאי: עובדתית התוצאה עגומה.
אורנה ברביבאי: שוב, אין לי פה עניין אישי, יש לי עניין בטובת המדינה, והתוצאה היא עגומה במובן של מימוש הפוטנציאל ההסברתי או מקסום הפוטנציאל ההסברתי לאפקטיביות של הפעולה המדינית, של הפעולה הצבאית, בכל הקשר שהוא.
אורנה ברביבאי: אני אומרת את זה בצער רב כי אני יודעת איזה איכויות יש במדינה הזאת, איזה אנשים טובים יש במדינה הזאת, ואיך אפשר לעשות מהדבר הזה משהו הרבה יותר גדול כדי לממש את האחריות של הגורמים.
אורנה ברביבאי: אין לי ספק שצריך להקים מחדש את מערך ההסברה הלאומי ולהגדיר אותו.
אורנה ברביבאי: כולנו בנינו מערכות, פירקנו מערכות כאלה ואחרות בחיים שלנו, ואני יודעת מה זה להקים מערכת.
אורנה ברביבאי: קודם כל להגדיר את הצורך שלה, ולהגדיר את המבנה שלה, ואת השחקנים המשפיעים במערכות השונות התומכים אחד את השני, ואת הסמכות ואת האחריות.
אורנה ברביבאי: לסדר את ההגדרה הזו באופן כזה שכלל הכוחות הפועלים, כמו משרד החוץ ואחרים, ידע למנף ולמקסם.
אורנה ברביבאי: אני לא נותנת פה ציונים, איזה משרד עושה את עבודתו יותר נאמנה, זאת לא המטרה של הדיון הזה, ואני רואה איפה יש נקודות חוזק יותר ואיפה יש פחות.
אורנה ברביבאי: אבל בסוף, אם אנחנו נמדדים על פי החוליה החלשה, שהיא דווקא החוליה בכירה ביותר, אז מה עשינו כאן?
אורנה ברביבאי: אני חושבת שבמובן הזה צריך לייצר מחדש, להקים ולהגדיר גם את הסמכות.
אורנה ברביבאי: גם את המבנה, גם את יחסי הגומלין וההתאמה.
אורנה ברביבאי: ללא ספק דובר פה רבות על עניין התקציב.
אורנה ברביבאי: אני לא מאלה שחושבים שכסף פותר הכול.
אורנה ברביבאי: הרבה פעמים אנחנו רואים ארגונים חולים, שגם אם הם מתוקצבים יפה, הם לא עובדים נכון.
אורנה ברביבאי: אני חושבת שפה חבר הכול ביחד: הסיפור של הארגון, הסיפור של התפיסה וגם הסיפור של התקציב, כביטוי של משהו שהוא כל כך חשוב ומשמעותי.
אורנה ברביבאי: למה הוא לא מתוקצב לאורך הזמן?
אורנה ברביבאי: ומי חושב שאפשר לעשות יותר עם כל כך מעט, ונתנו פה הקבלות לחברות מסחריות.
אורנה ברביבאי: ובעניין הזה, כשאתה לא משקיע, המחיר שאתה משלם – לא רק בכסף, אלא בכלל באופן שאנחנו נתפסים – הוא הרבה יותר גדול.
אורנה ברביבאי: ובסוף אנחנו שואלים את עצמנו: יחסית בכסף קטן יכולתי לחסוך הרבה מאוד השפעות שליליות שיש על המדינה מבחוץ ומבפנים.
אורנה ברביבאי: במובן הזה אני טוענת שיש פה פערים בתפיסה, פערים באסטרטגיה, פערים בארגון, אבל גם בתקצוב וגם על זה נצטרך לעקוב ולראות מה עושים.
אורנה ברביבאי: אין ספק שצריך לקבוע מיהו האינטגרטור הבין-משרדי, ומה הם הדרישות ההכרחיות הנדרשות מכל בעל תפקיד או מכל שחקן.
אורנה ברביבאי: וגם בהקשר לזה – עשינו דבר או שניים בחיים כדי לדעת שכשאתה יודע להגדיר תוכנית פעולה ואתה יודע להגדיר מה המשימות של כל אחד, ויש לך מדידה של כל אחד, אתה יודע גם לבדוק תפוקות ולהגיד לא רק תשומות.
אורנה ברביבאי: בעיני להגיד: עשינו כל מאמץ – באמת שאותי זה לא משכנע.
אורנה ברביבאי: עבודה קשה היא חשובה אבל היא לא קובעת את התוצאה.
אורנה ברביבאי: עבודה חשובה ונכונה ואפקטיבית שמביאה את התוצאה, איתה אני מתחילה לדבר.
אורנה ברביבאי: אני חושבת שיש פה פער עצום בין האמירות על "השקענו", "עשינו" לבין כלים מדידים, תהליכים, מתודולוגיה, השיטות שלא קיימות באינטגרציה של כלל הגורמים הפועלים כדי להפיק את התוצאה הנדרשת שנקראת הסברה של מדינת ישראל.