GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה קרעי: שלחתי אליך, תמיר.
שלמה קרעי: ואני בטוח שאפשר לעשות את זה כדי להוציא באמת את אלו שמאוד מאוד קשה להם וצריכים את הרגיעה.
שלמה קרעי: באופן כללי התושבים אצלנו מאוד חזקים, מאוד חסונים.
שלמה קרעי: הם לא מבקשים להתפנות.
שלמה קרעי: נשארים בסבבים.
שלמה קרעי: אנחנו בתוך הממ"דים.
שלמה קרעי: אבל מי שצריך את זה, אני חושב שכדאי לעשות את החיבור הזה וכן להוציא החוצה את מי שצריך.
אורנה ברביבאי: אני גם מציעה לא לעשות את המשוואה: חסון – נשאר; פחות חסון – הלך.
אורנה ברביבאי: חסונים הם גם אלה שהלכו ויחזרו בהמשך.
שלמה קרעי: כמובן.
שלמה קרעי: לא הייתה כוונה כזו.
אורנה ברביבאי: אני רק מעירה.
אורנה ברביבאי: תשים לב למינוח שלך, בסדר?
אורנה ברביבאי: רם בן ברק, בבקשה.
רם בן ברק: תודה, גברתי.
רם בן ברק: תודה על הדיון החשוב.
רם בן ברק: תודה לאנשים החשובים והאמיצים שנמצאים כאן איתנו.
רם בן ברק: תראו, הסיטואציה היא סיטואציה מאוד מורכבת.
רם בן ברק: ואנחנו צריכים לפתח אסטרטגיה לגבי המצב שלנו ברצועת עזה.
רם בן ברק: אין שום ספק שדין העוטף, או שצריך להיות עוטף ישראל, הוא כדין ירושלים ותל אביב.
רם בן ברק: אין שום ספק בעניין הזה.
רם בן ברק: אין גם שום ספק שדין בלון או דין פצצת מרגמה צריך להיות כדינו של טיל.
רם בן ברק: אבל אנחנו בתוכנו צריכים להבין שאי-אפשר לעשות את אותו דבר כל הזמן ולצפות לתוצאה שונה.
רם בן ברק: אנחנו צריכים לחשוב אחרת ברצועת עזה.
רם בן ברק: אנחנו צריכים חשוב איך אנחנו עושים את ההישגים הצבאים שלנו, ויש הישגים צבאיים, והופכים את זה למשהו מדיני שאפשר לשנות בו את במציאות.
רם בן ברק: בלי לעשות מהלך כזה, אז האלטרנטיבה היחידה היא לכבוש את עזה.
רם בן ברק: ואני לא חושב שיש מישהו אחד כאן, בכנסת, שרוצה לכבוש את עזה.
רם בן ברק: אף אחד לא רוצה לכבוש את עזה.
רם בן ברק: ולכן צריך לעשות דברים אחרים.
רם בן ברק: לגבי הבנים, בוודאי ובוודאי, הם צריכים להיות חלק מהסכם שאני יודע שיבוא אחרי הסבב הזה.
רם בן ברק: צריך להבין שבעניין הזה, ישראל תצטרך לשלם מחיר.
רם בן ברק: ואני אומר לכם, המחיר שנשלם גם במחיר של מחבלים משוחררים הוא מחיר יותר נמוך מהמחיר המוראלי שזה פועל עלינו כחברה ועל הצעירים בכלל.
רם בן ברק: ולכן צריך לעשות את – זה לא שחור ולבן העניין הזה.
רם בן ברק: זה לא או ככה או ככה.
רם בן ברק: לכל דבר יש מחיר, גם לזה שהם שנשארים שם ולא משחררים אף אחד יש מחיר.
רם בן ברק: ולכן צריך לעשות את העסקה הזאת.
רם בן ברק: העסקה הזאת חייבת לבוא.
רם בן ברק: אני מקווה וחושב שהסבב הזה או המלחמה הזאת ישפרו את המחיר מבחינתנו.
רם בן ברק: מדינת ישראל חייבת לעשות שינוי – ביקשת לא לדבר על פוליטיקה – אבל היא חייבת לעשות שינוי בסדר העדיפויות שלה.
רם בן ברק: לא יכול להיות שיהיו כאן
רם בן ברק: בתים לא מוגנים וילכו כספים על דברים פחות חשובים.
רם בן ברק: חייבים לעשות, ואני בכוונה לא מציין מה, חייבים לעשות סדר עדיפויות שונה בשביל החוסן שלנו ובשביל הביטחון שלנו, וחייבים שהשיקולים יהיו שיקולים עניינים לטובת אזרחי מדינת ישראל, ולא שיקולים אחרים.
אורנה ברביבאי: כהנא, בבקשה.
מתן כהנא: ראשית, גם אני רוצה לפתוח בהערכה הן לראשי הרשויות וגם לתושבים.
מתן כהנא: הסיפור הזה של דין שדרות כדין תל אביב וחייבים לעמוד על זה.
מתן כהנא: לא יכול להיות שהמחבלים, הטרוריסטים רוצים להראות שהם עושים משהו יותר חמור, אז הם אומרים: אנחנו נירה על תל אביב.
מתן כהנא: מה זה מעניין שיורים על תל אביב?
מתן כהנא: תל אביב או באר שבע, אשקלון, שדרות, כל יישובי עוטף ישראל, מבחינתנו זה חייב להיות אותו דבר.
מתן כהנא: החובה המוסרית שלנו להשבת הבנים, להשבת חיילי צה"ל לקבר ישראל היא חובה מוסרית עליונה.
מתן כהנא: גם מהוועדה הזאת צריכה לצאת אמירה, שזה צריך להיות חלק מהישגי המערכה הזו.
מתן כהנא: אני חושב שמה שנאמר כאן על יישובים חדשים, ובאמת התשובה הציונית ההולמת לכל דבר מהסוג הזה הוא לבנות עוד יישובים.
מתן כהנא: ואני ממש מעודד את זה.
מתן כהנא: והדבר האחרון, אני רוצה להתייחס למה שאמרו פה תושבי הקיבוצים, במיוחד למה שאתה אמרת, מברור חיל.
מתן כהנא: החובה המוסרית שלנו להחזיר את הבנים לא יכולה לעמוד מול הערך העליון של שירות קרבי.
מתן כהנא: ואני מכיר אנשים כמוך ואני מוכן להמר שהילדים שלך או התלמידים שלך יהיו בסוף בקרבי.
מתן כהנא: וככה זה צריך להיות.
קריאה: הפראיירים לא מתים.
רון שלום: בגלל שהם בני 18, הם חמורים.
רון שלום: אבל זה - - -
אורנה ברביבאי: כן, סופר, בבקשה.
אופיר סופר: קודם כול, אורנה, תודה רבה על הדיון החשוב הזה גם בכלל על ההובלה שלך בוועדה בימים האלו גם עם המורכבות הפוליטית וגם עם המורכבות הביטחונית.
אופיר סופר: עכשיו, אני מצטרף ליתר חבריי שציינו את עבודתם של ראשי הרשויות.
אופיר סופר: אני יכול לומר שבמבט ככה מן הצד, רואים את הקולגיאליות, את החברות, ואתם ממש מייצרים חזית אחת שנותנת רוח לכולנו ואני בטוח שהיא מקרינה לכל העם ולכל הציבור בכלל.
אופיר סופר: אין ספק שלצד זה שאנחנו אומרים תודה רבה להנהגה ולתושבי הדרום, צריכים גם להגיד פה כל כבוד לצה"ל במלוא מובן המילה, גם התקפה ברמה מעולה וגם הגנה ברמה מעולה.
אופיר סופר: ואחרי כל זה, אני רוצה לומר שאנחנו כמדינת ישראל, התרגלנו להתנהג כמעצמה.
אופיר סופר: וכשאנחנו מתנהגים כמעצמה יש לזה יתרונות אבל יש לזה גם חסרונות, לפעמים גם מחייב אותנו.
אופיר סופר: אבל אני רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו בסוף מעצמה בג'ונגל, מעצמה בג'ונגל של המזרח התיכון.
אופיר סופר: אנחנו מעצמה קטנה.
אופיר סופר: וכשאני אומר את זה כי יש לזה השלכות, שאנחנו מאבדים הרבה דברים שקשורים לרוח.
אופיר סופר: ואלה דברים שכולנו התחנכנו עליהם, על הרוח, רוח צה"ל, רוח הלחימה ועל היוזמה.
אופיר סופר: ואת שני הדברים האלה אנחנו איבדנו.
אופיר סופר: עכשיו, אם אנחנו נהיה כנים עם עצמנו, כולם, נעצום רגע אחד את העיניים ונדמיין מה יהיה פה בעוד שלוש שנים או חמש שנים או שבע שנים, הדבר שאנחנו נראה הוא סבב עם הרבה יותר התעצמות של החמאס והרבה יותר מאתגר מבחינה ביטחונית, כזה שיתקדם לו לאט-לאט או לפעמים יותר מהר וייצר מאזן הרתעתי כפי שנוצר כרגע בגזרה צפונית.
אופיר סופר: ולכן יש דבר אחד שכולנו מסכימים עליו, שמה שהיה עד כה צריך לקרות אחרת.
אופיר סופר: לא חזק יותר, לא חכם יותר, לא איכותי יותר.
אופיר סופר: פשוט אחרת.
אופיר סופר: צריך פשוט לשנות את הכול מקצה לקצה.
אופיר סופר: צריך תפיסה שהיא אחרת.
אופיר סופר: ועל החלק השני אחר כך אנחנו יכולים לחלוק.
אופיר סופר: עכשיו, אני אומר כזה דבר: יש לנו הזדמנות לייצר מציאות.
אופיר סופר: אני חוויתי את התקופה של טרום "חומת מגן" ואחרי "חומת מגן" בתור מ"פ.
אופיר סופר: הייתה שם הנהגה שעשתה גם דברים רעים אחר כך, בעיניי, בהתנתקות.
אופיר סופר: אני מדבר על אריק שרון.
אופיר סופר: אבל היא הייתה הנהגה חזקה.
אופיר סופר: היא ידעה להוביל אותנו למבצע ששינה את המציאות ביהודה ושומרון.
אופיר סופר: ונכון, זה לא נגמר אחר כך במבצע קצר של "חומת מגן" אבל זה נמשך אחר כך שנים ארוכות במעצרים לילה-לילה ובסיכולים, שקראו לזה מדיניות "כיסוח הדשא".
אופיר סופר: צה"ל הגיע להישגים.
אופיר סופר: צריך לשמר את ההישגים האלה וצריך להעמיק אותם.
אופיר סופר: המבחן האמיתי לתפיסה הזאת ולזה שאנחנו מבינים את המצב הזה, שזו הגדרה שלנו, סובייקטיבית שלנו, איך אנחנו מתסכלים על העניין הזה, זה שמבצע "שומר חומות 2" יהיה מוכן בקנה.
אופיר סופר: ועוד לא אמרתי כניסה רגלית.
אופיר סופר: יש לי הרבה מה לומר על העניין הזה.
אופיר סופר: בגדול אני מתחבר למה שאמר אבי דיכטר.
אופיר סופר: אבל עוד לפני כן, עוד הרבה הרבה לפני כן, יש לנו חיל אוויר חזק.
אופיר סופר: צריך לקרוע להם את הצורה.
אופיר סופר: וזה תלוי בתפיסה שלנו.
אופיר סופר: עכשיו, זה קשור גם להשבת הבנים.
אופיר סופר: עכשיו, אני אומר לכם, אני טיפוס יחסית ממלכתי ומאוד אוהב סדר בחיים.
אופיר סופר: אבל אני מאוד אהבתי את הרעיון של ועד עובדי חברת החשמל, שאין היום חשמל בעזה, שלא יקרה.
אופיר סופר: עכשיו, אמרו לי, חבר'ה: אתה מעודד אנרכיה וזה ועדים.
אופיר סופר: איזה שטויות.
אופיר סופר: אנחנו הגענו למצב שאנחנו רואים ערך, לא רואים ערך בברור, לא רואים ערך בהשבת הבנים.
אופיר סופר: עכשיו, חבר'ה, זה רוח.
אופיר סופר: זה שחיילי צה"ל הולכים על אזרחי, זה רוח.
אופיר סופר: צריך לזכור שלרוח יש משמעות.
אופיר סופר: יש משמעות.
אורנה ברביבאי: אופר, תודה.
אורנה ברביבאי: ניר ברקת, בבקשה.
אורנה ברביבאי: אנחנו על הדקה.
אורנה ברביבאי: ואני אשמח שתקצרו כדי שאוכל לסכם ולאפשר אנשים ללכת לעמל יומם.
ניר ברקת: אנחנו כולנו יודעים שההגנה הכי טובה היא ההתקפה.
ניר ברקת: ואני חושב שתם עידן ההכלה ולקנות שקט.
ניר ברקת: אני חושב שהמדינה עשתה בחוכמה, יש שטוענים אחרת, שבזמן שעבר בסבבים האחרונים מדינת ישראל שללה את היכולות של החמאס לחדור לשטח ישראל באמצעות החומה התת-קרקעית ועשתה סדרה של פעולות ששדרגה מאוד משמעותית את ההגנה וההתקפה שלנו.
ניר ברקת: אבל אני מסתכל קדימה וברור לי שהדבר הכי נכון הוא שאחרי הכתישה שנעשתה עכשיו בסבב האחרון, בשום פנים ואופן אסור לתת לחמאס לפתח יכולות.
ניר ברקת: אנחנו צריכים לשלול מהם כל יוזמה להתעצם.
ניר ברקת: ועושים את זה מניסיון של צבא הגנה לישראל.
ניר ברקת: כל פעם שצה"ל ידע, הרווחנו.
ניר ברקת: וכל פעם שהצד השני ידע, לפעמים הרווחנו פחות ולפעמים הפסדנו.
ניר ברקת: ולכן הערכה שלי שמה שצריך לעשות הוא לעבור מהמדיניות ההכלה שמיצתה את עצמה למדיניות של כתישה ויוזמה, ושידעו בחמאס שהם לא יכולים לצאת מהבונקרים, שכל פעולה אנחנו ניזום.
ניר ברקת: היוזמה עוברת למדינת ישראל, לצה"ל, גם במחיר שיהיו עוד סבבים.
ניר ברקת: אני חושב שהתושבים פה יסכימו איתי, שכל פעם שצה"ל יזום פגיעה משמעותית ביכולות של החמאס, גם אם זה אומר סבב, עדיף ככה, עדיף שהיוזמה תהיה אצלנו.
ניר ברקת: זה הדבר הראשון שרציתי להעביר.
ניר ברקת: באותה נשימה, השבת הבנים.
ניר ברקת: אני בעד להפעיל לחץ לא קונבנציונלי על החמאס, הלחץ צריך להיות עליהם.
ניר ברקת: אני מסתובב לא מעט בהסברה, מדבר הרבה בתקשורת הזרה.
ניר ברקת: והאשראי שקיבלנו במבצע הזה נובע מהיכולת של צה"ל לגעת בדיוק בחמאס, בראשי החמאס, ביכולות של החמאס.
אורנה ברביבאי: ניר, תשתדל לסיים, בבקשה.
ניר ברקת: מייד.
ניר ברקת: אני חושב שהערך הזה מאוד מאוד חשוב, להפעיל עליהם לחץ בלתי מתקבל על הדעת.
ניר ברקת: והעולם יבין שכשאנחנו נחושים לכתוש אותם ולחלופין להחזיר את הבנים הביתה, נקבל אשראי בין-לאומי.
ניר ברקת: הדבר הבא שהוא למען האמת לא כל כך חשוב.
ניר ברקת: חברות וחברים, בעוד 30 שנה במדינה יהיו כפול תושבים.
ניר ברקת: ונשאלת השאלה: איפה יגורו תושבי מדינת ישראל?
ניר ברקת: היום יש ביקוש גדול במרכז.
ניר ברקת: יש נהירה למרכז, מגדרה לחדרה.
ניר ברקת: ואם המגמה הזאת גם תמשיך – והאוצר, אגב, נהנה מהמגמה הזאת של מימוש ביקושים במרכז, כי כל מימוש וביקוש במרכז, מכניס הרבה כסף למדינה.
ניר ברקת: היום בפריפריה עולה הרבה כסף למדינה.
אורנה ברביבאי: ניר, בבקשה.
ניר ברקת: אבל אם אנחנו לא נגדיר יעדי אכלוס של עוד מיליון וחצי תושבים, להגיע ל-2 מיליון יהודים בעוד 30 שנה בנגב ובערבה, ועוד מיליון תושבים בגליל ובגולן, ועוד מיליון וחצי תושבים ביהודה ושומרון, חברים, המדינה שלנו, אנחנו מסכנים חבלי ארץ ישראל.
נירה שפק: יש רשימת ממתינים לעוטף.
נירה שפק: צריך פשוט - - -
ניר ברקת: חד-משמעית, אני בעד ללכת לשנות - - -
ניר ברקת: אנחנו באותו צד, רק שנייה.
אורנה ברביבאי: ברקת, תודה רבה.
ניר ברקת: אני רק אגמור את דבריי.
ניר ברקת: מיעדי אכלוס הללו נגזרות הרבה מאוד פעולות: פתיחת יישובים חדשים; על כל יהודי שיש היום בנגב ובערבה צריכים להיות עוד שלושה בעוד 30 שנה.
ניר ברקת: ואם לא נתחיל לטפל בזה עכשיו, אנחנו לא נגיע לשם.
ניר ברקת: דבר אחרון.
ניר ברקת: אני רוצה כאן להביע את הערכתי לראשי היישובים בדרום שמבינים היטב – אני מכיר את החברים מצוין ואת התושבים.
ניר ברקת: ועל מנת שאנחנו נוכל להצמיח אתכם ולהרים עוד יישובים, צריך לשנות סדרי העדיפויות, ובעניין הזה אני מעריך שיכול להיות קונסנזוס בין ימין לשמאל.
אורנה ברביבאי: אלי אבידר, בבקשה.
אורנה ברביבאי: אחר כך – שיקלי, ואחר כך – חיים ילין, ואני אסכם.
אלי אבידר: טוב.
אלי אבידר: אני אעשה את זה קצר, שתי הערות.
אלי אבידר: אני אדלג על כל הברכות על חיזוקים שכולם נתנו.
אלי אבידר: אתם מבינים שאני מסכים עם זה, נעבור הלאה.
אלי אבידר: אני רוצה רגע לדבר על הנושא של מרכז החוסן.
אלי אבידר: ציינתם את מרכזי החוסן כדבר הזה נותן פתרון.
אלי אבידר: אבל מרכזי החוסן זה עזרה הראשונה.
אלי אבידר: ילד שנכנס לטראומה ונכנס למרכז חוסן, זה בסדר.
אלי אבידר: אבל אם כל שבוע יהיו טילים, זה לא פותר שום דבר.
אלי אבידר: זה לא דבר ארוך-טווח, זה עזרה ראשונה.
אלי אבידר: ראינו את זה כשזה התחיל לפני כעשר שנים בגיוס לצה"ל, חברים שמגיעים להתגייס לצה"ל עם בעיות נפשיות, עם בעיות רפואיות.
אלי אבידר: מרכז החוסן זה עזרה ראשונה בלבד ובואו לא ניקח את זה כפתרון המרכזי.
אלי אבידר: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו הוא הסוגיה של הפתרון בעזה.
אלי אבידר: קטונתי מלתת פתרון מוחלט.
אלי אבידר: אבל אני יודע דבר אחד.
אלי אבידר: כאשר יש שני הפתרונות, או הכלה או להשטיח את עזה, זאת אומרת שלא רוצים לעשות כלום.
אלי אבידר: ואחד הדברים שמפריעים לי בראיה, כולל בפגישה האחרונה עם שר הביטחון, שאמר שאפשר לפתור את הבעיה של החמאס בעזה, אבל נצטרך להיכנס לשם לחצי עשור.
אלי אבידר: אז אני חושב שיש לנו בעיה בחשיבה.
אלי אבידר: אם אלה שתי האופציות, אז כנראה שאנחנו לא יודעים לחשוב.
אלי אבידר: והדבר שמפריע לי הוא שהאויב צופה אותנו.
אלי אבידר: אני תמיד מעדיף להיות במצב שהאויב לא צופה אותנו, לא יודע מה נעשה.
אלי אבידר: ואנחנו לא נמצאים במצב הזה.
אלי אבידר: היום החמאס, כאשר אתם רואים את התקשורת בעזה, הם יודעים בדיוק את נקודות הרגישות שלנו, הם יודעים מה אנחנו נעשה, הם יודעים מתי אנחנו נפסיק.
אלי אבידר: הם נמצאים - - - ושליטה, ולא אנחנו.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת שיקלי, בבקשה.
עמיחי שיקלי: תודה רבה.
עמיחי שיקלי: במה שקשור לביטחון, מה שאותי הכי מטריד כיום זה בעצם לא מה שקורה עם החמאס בעזה, אלא מה שקורה עם החמאס שבתוכנו.
עמיחי שיקלי: וצריך לומר שמי שזועק ברחובות לוד או ברחובות או"ם-אל פאחם: ח'ייבר, ח'ייבר, יא יהוד – מעיד על עצמו ששאיפותיו ושאיפותיו של איסמעיל הנייה ומוחמד דף חד הם.
עמיחי שיקלי: אנחנו ראינו בשבועות האחרונים יהודים שמוכים עד זב דם, עד מוות בלוד, ביפו, בעכו, לרבות חתן פרס ישראל אבי הר אבן, ששוכב עכשיו פצוע קשה כתוצאה מהצתת המלון בעכו.
עמיחי שיקלי: התפקיד הבסיסי של כל מדינה הוא מונופול על הפעלת אלימות, והוא ביטחון לאזרחים.
עמיחי שיקלי: ואני חושב שזה לא מעניין את האזרח בקצה אם האיום על חייו זה אבן או רקטה ואם האויב מגיע מלוד או מגיע מעזה.
עמיחי שיקלי: ואני חושב שמבחינה אופרטיבית, מה שאני מציע הוא: א', משטרת ישראל תוכפף לוועדה הזאת וגם שייבחן בכלל הצורך של קיומו של המשרד לביטחון הפנים שהוא נפרד ממשרד הביטחון, כי אנחנו רואים שמשטרת ישראל במבחן התוצאה בשבועות האחרונים נכשלה כישלון חרוץ ובהבטחת ביטחונם של תושבי ישראל.
עמיחי שיקלי: היא לא עומדת במשימה, והיא צריכה, לדעתי, לפעול בקונטקסט ביטחוני מלא, כולל שירות הביטחון הכללי.
עמיחי שיקלי: זאת ההמלצה שלי.
עמיחי שיקלי: תודה.
אורנה ברביבאי: חבר הכנסת לשעבר חיים ילין.
אורנה ברביבאי: אני אסכם ונוכל להתפזר.
חיים ילין: תודה רבה.
חיים ילין: קודם כול, אם רוצים להביא מיליון וחצי תושבים לנגב, כדי שתתחילו להוציא את הנשק מהפשיעה ולהחזיר את הנגב למדינת ישראל.
חיים ילין: אם מטיילים דרומה אין מדינה.
חיים ילין: וכולכם מדברים על החמאס בתוך עזה.
חיים ילין: אבל יש חמאס אחר שאף אחד לא מתייחס אליו.
חיים ילין: צאלים דרומה אף אחד לא יכול לעבור דרך הכבישים.
חיים ילין: תנקו את הנשק, ורק אז אפשר לעשות הרבה מאוד דברים.
חיים ילין: לגופו של עניין, אני כבר שמעתי בעופרת יצוקה שכשהם יצאו מהנהרות הם יבינו מה עשינו להם.
חיים ילין: בעמוד ענן היה אותו דבר.
חיים ילין: בצוק איתן היה אותו דבר.
חיים ילין: ועכשיו יהיה אותו דבר, כי זה אותו דבר.
חיים ילין: כי אין פה שום שינוי אסטרטגי מבחינת מדינת ישראל.
חיים ילין: כי אם על הבלון הראשון – תסלחו לי, כן?
חיים ילין: – לא הורדתם את הבניין, לא אתם, צה"ל, ומישהו למעלה לא הורה להוריד את הבניין, זה בדיוק אותו פצמ"ר שהתפוצץ באמת ב-2001 על נחל עוז, שפואד, זכרו לברכה, היה שר הביטחון והוא לא הורה להוריד את הבניין.
חיים ילין: עכשיו, מי אומר את זה?
חיים ילין: הקיבוצניקים השמאלנים אומר לכם, לימין, בסדר?
חיים ילין: – לי מותר לדבר חופשי ככה – לימין, אומרים לכם: חבר'ה, בלי נחישות, שום דבר לא יהיה.
חיים ילין: לא יהיו גבולות ברורים, והחמאס ימשיך לחגוג, והנגב לא יהיה שלנו, והטרור החקלאי ימשיך.
חיים ילין: יש חוט שמחבר את כל מה שאני אמרתי, שזה מנהיגות.
חיים ילין: אם הייתה מנהיגות עם נחישות להוריד את הטרור החקלאי ולהוריד את הנשק הפרטי, אז אותו דבר היה קורה בתוך רצועת עזה.
חיים ילין: לא צריך היה – אני אומר לכם את זה עכשיו, למרות שאני יודע שראשי המועצות עוברים תקופה לא פשוטה.
חיים ילין: כבר אני עברתי, בסדר?
חיים ילין: אני מאוד שמח שאני לא שם.
חיים ילין: אני מאוד שמח שאני גם לא בשולחן הזה, תאמינו לי.
חיים ילין: אבל אני אומר לכם: אתם חייבים לשדר, לשדר לעם ישראל שאתם נחושים להביא ביטחון, כולם, כל 120 חברי כנסת, גם ערבים רוצים שאוספים להם את הנשק.
חיים ילין: ועכשיו, תכלס, בסדר?
חיים ילין: שדרות הייתה עיר בלי מיגון.
חיים ילין: ואני אומר לכם, אני ראיתי מה עבר על שדרות.
חיים ילין: תסתכלו עכשיו, בתים 1.8 מיליון שקל.
חיים ילין: עוד מעט הם מגיעים לים.
חיים ילין: עוד מעט, או-טו-טו, הם מגיעים לים.
חיים ילין: זה מה שצריך לעשות גם באשקלון.
חיים ילין: אסור לתת לאשקלון ליפול.
חיים ילין: תנו להם את מה שהם צריכים.
חיים ילין: אני רואה את המשפחות, את הילדים שם, לי באופן אישי זה בעניין רגשי, כואב לי הלב שבמדינת ישראל הריבונית, בסדר?
חיים ילין: זה מה שקורה.
חיים ילין: ומה צריך לעשות הוא לתת, להקים, יש ועדת העורף, תת-ועדה בתוך הוועדה שלך, אורנה.
חיים ילין: באמת אני אומר לך.
אורנה ברביבאי: היא הוקמה, חיים.
אורנה ברביבאי: היא הוקמה.
חיים ילין: מה?
אורנה ברביבאי: היא קיימת, כן.
אורנה ברביבאי: תנו להם את כל נושא המיגון יחד עם ועדת הפנים.
אורנה ברביבאי: אין ועדת פנים.
חיים ילין: תקשיבי, אורנה.
אורנה ברביבאי: בסדר, נו.
אורנה ברביבאי: המצב הפוליטי ברור.
חיים ילין: פעם שמואל לימוד אותי משהו מאוד חשוב.
חיים ילין: הוא אמר: תקשיב, בכנסת ישראל ויש ועדת החוץ והביטחון, שזה כנסת בתוך כנסת.
אורנה ברביבאי: אנחנו משתדלים לענות על הפערים.
חיים ילין: אז תעשו את זה - - -
אורנה ברביבאי: חיים, אתה ברור.
אורנה ברביבאי: תודה, ידידי.
אורנה ברביבאי: טוב, אני רוצה לסכם.
חיים ילין: תודה על זכות הדיבור.
חיים ילין: לא מובן מאליו.
אורנה ברביבאי: תודה לכם.
אורנה ברביבאי: תודה שהגעתם לכאן, בעיקר התושבים, ראשי הרשויות.
אורנה ברביבאי: תראו, מה אני לוקחת מפה.
אורנה ברביבאי: החברים דיברו וכמובן כל אחד אמר את מה שהוא מאמין וחושב שנכון.
אורנה ברביבאי: וכל אחד מכם יאמץ את מה שהוא רוצה.
אורנה ברביבאי: אני כיושבת-ראש הוועדה לוקחת מפה כמה דברים.
אורנה ברביבאי: אחד, שיש לגיטימיות מלאה מהציבור, שחוטף אולי יותר מכל אחד אחר, למרות שאזעקות מגיעות גם למקומות יותר רחוקים.
אורנה ברביבאי: אי-אפשר להתבלבל מי נושא בעיקר הנטל לא רק במבצע עצמו, אלא במבצע התמידי, המתמשך שאתם חיים בו לאורך השנים.
אורנה ברביבאי: ואתם אומרים בקול רם וצלול, וזה הקול שהוועדה גם לקוחת לירושלים.
אורנה ברביבאי: הציבור נותן לגיטימיות מלאה לעשות את כל מה שנדרש על מנת לאפשר פה חיים לא רק בביטחון, אלא גם בתחושת ביטחון לאורך הזמן.
אורנה ברביבאי: וזאת אמירה חשובה, בוודאי במדינה דמוקרטית, למנהיגים שרוצים להיות מחוברים למה הציבור מצפה מהם.
אורנה ברביבאי: זאת אמירה מאוד ברורה.
אורנה ברביבאי: אני גם רוצה להגיד שאני מתרשמת עמוקות, והחברים שלי פה אמרו את זה, מהמנהיגות המקומית שמייצרת פה פתרונות.
אורנה ברביבאי: אגב, אנחנו לא באנו בחלל הריק למבצע הזה.
אורנה ברביבאי: אחרי שנה קשה של קורונה והתמודדות בתוך הקורונה עם אתגרי ביטחון, ואני חושבת שהמנהיגות, ממש לא קשור לצבע הפוליטי אתם נושאים, עומדת בגאון ומייצרת כתובת.
אורנה ברביבאי: אני רואה, לפי האתגור שלנו, מה המנהיגות המקומית עושה.
אורנה ברביבאי: אני רוצה להביע הערכה בשם כולנו לסדר-היום שאתם מובילים.
אורנה ברביבאי: זה מחייב אותנו, גם בפרלמנט וגם בוודאי בממשלה, להבנה שאנחנו צריכים לתת מענה מלא.
אורנה ברביבאי: ואני אומרת לכם – אני לא יודעת, אנחנו נקראים ועדת החוץ והביטחון הזמנית; אני לא יודעת מה הזמניות שלה ומה אורך החיים שלה.
אורנה ברביבאי: אני אומרת לכם שיש לנו כוונה אמיתית.
אורנה ברביבאי: אנחנו עוסקים בזה יום-יום ונמשיך לעסוק ולפקח מקרוב אחר זה שההצהרות ברמה הכי גבוהה של הממשלה שהיא עושה – אכן לפחות נשקף את הפער ונבקש הסברים מכל משרדי הממשלה, חלקם התייחסו פה, חלקם לא כאן.
אורנה ברביבאי: הם יידרשו לתת הסבר.
אורנה ברביבאי: עכשיו, תראו, באמת המינימום האפשרי, המינימום, לא המקסימום, המינימום הוא גם לתת מענה מהיר, כי בן אדם שהבית שלו נהרס או בן אדם שהילדים שלו חיים בממ"דים כבר כל כך הרבה זמן, אי-אפשר להגיד לו: כשייגמר הסבב הזה, נדבר.
אורנה ברביבאי: מה עוד, שבעיניים פקוחות רובנו כאן מבינים שזה כנראה לא הסבב האחרון.
אורנה ברביבאי: אז אם אנחנו חיים במציאות ביטחונית כל כך מאתגרת ובתחושת ביטחון כל כך משתנה ומחייבת שינוי, אנחנו צריכים לתת מענה ואנחנו נוודא ונפקח שאכן כך יהיה.
אורנה ברביבאי: אני חושבת שהאמירה כאן בהתייחסות של דין שווה לכולם, בעיניי, היא מאוד נכונה.
אורנה ברביבאי: ולא יכול להיות שמישהו אמר באיזו התייחסות באיזה ריאיון שכל עוד זה רק העוטף חוטף זה בסדר.
אורנה ברביבאי: מבחינתי, משוואה כזאת לא לגיטימית.
אורנה ברביבאי: אזרחי המדינה צריכים להיות שווים בפני המייצגים אותם, הממשלה, ובוודאי המחוקקים, באופן כזה שכולם מוגנים.
אורנה ברביבאי: ואי-אפשר להתרגל לרעיון שחלק מהאוכלוסייה במדינת ישראל חיים באיזו אווירה שהם אלה שיספגו, הם אלה שיהיו בעוטף ואחרים יצקצקו ויגידו שזה לא ייתכן, אבל זה קורה.
אורנה ברביבאי: עם כל ה"לא ייתכן" זה קורה כל יום.
אורנה ברביבאי: ומהבחינה הזאת אני חושבת שגם המשמעות שבתגובות שלנו ובסדר-היום הביטחוני שיתנהל כאן בהמשך, צריך לקחת את זה בחשבון, בטח אחרי האירוע הזה.
אורנה ברביבאי: וכשאני מדבר "אחרי האירוע הזה" זה גם במובן הזה של היוזמה אצל מי, אצל הצד השני או אצלנו.
אורנה ברביבאי: בעיניי, אנחנו נצטרך על זה.
אורנה ברביבאי: נושא החזרת הבנים, אני חושבת, שהוא נמצא במציאות אחרת ברגע נתון זה.
אורנה ברביבאי: יש הכרה ציבורית רחבה בחשיבות של החזרת הבנים.
אורנה ברביבאי: ואני אומרת לכם, אנחנו עוסקים בזה בחדרים סגורים בוועדת החוץ והביטחון מול מי שצריך לדעת.
אורנה ברביבאי: לא השארנו את זה להבנה אקראית שאולי כן או לא, גם לא לרחוב.
אורנה ברביבאי: באנו, דרשנו, רצינו להבין מה המשמעות של חלק מהדיאלוג הזה.
אורנה ברביבאי: ויש לגיטימיות מלאה להחזיר את הבנים.
אורנה ברביבאי: אני לא זוכרת את שמך, אדוני.
אורנה ברביבאי: אני חושבת שבצדק אמר פה כהנא.
אורנה ברביבאי: מי שרוצה להגן על הבית, צריך – ואתה חיי פה, אז אני יוצאת מתוך הנחה שאלה דברים שיצאו מתחושת אולי תסכול וכעס – אבל כמי שירתנו רבות שנים רבות, כל העניין הזה של מה תחושת הביטחון והיכולת להגן על המדינה היא לא תיעשה רק מהקריה.
אורנה ברביבאי: אנחנו מבינים את זה.
אורנה ברביבאי: ולכן חשוב שכשאנחנו מדברים על החזרת הבנים, לא לדבר רק עם המשפחות.
אורנה ברביבאי: זה לא אירוע למשפחות.
אורנה ברביבאי: זה אירוע אסטרטגי במובן הזה שחיילים שיוצאים להילחם ידעו שהמדינה תמשיך לעשות הכול כדי להחזיר אותם, ובוודאי כשאנחנו מדברים גם על האזרחים שנמצאים שם, מוחזקים.
אורנה ברביבאי: זה צריך להיות יעד למדינה והמדינה צריכה להבטיח שהיא עוסקת בזה.
אורנה ברביבאי: אנחנו בוועדת החוץ והביטחון נמשיך לפקח גם בנושא הזה כחלק מההסדרים המתהווים.
איתמר רביבו: אורנה, חשוב לי רק - - -
אורנה ברביבאי: שנייה.
אורנה ברביבאי: אני רוצה להגיד עוד משפט ולסיים.
אורנה ברביבאי: תראו, במדינה דמוקרטית צריך להיות איזשהו קשר ותיאום ציפיות בין האזרח למדינה.
אורנה ברביבאי: זה החוזק שלנו.
אורנה ברביבאי: אנחנו מדינה דמוקרטית.
אורנה ברביבאי: אני חושבת שבתיאום הציפיות צריך להיות ברור שגם אם העניין הזה יסתיים, הסבב יסתיים עכשיו, מחר, מוחרתיים, אנחנו נצטרך עוד לעמוד מול אתגרים.
אורנה ברביבאי: וחברים, אנחנו מול עזה.
אורנה ברביבאי: ואני רוצה רק לפתוח פריזמה.
אורנה ברביבאי: כולנו מבינים שהאיומים עלינו מקרוב ומרחוק גדולים, משמעותיים, ונצטרך להתמודד איתם.
אורנה ברביבאי: בתיאום הציפיות הזה, אנחנו צריכים להבין שעוד נכונו לנו אתגרים.
אורנה ברביבאי: ובסוף כחברה, אם אנחנו לא נדע – אני אומרת את זה לפוליטיקאים שלנו פה, לכולנו כאן, לצידי – אם אנחנו כחברה לא נצליח לייצר מכנה משותף, בוודאי מה שקורה בערים המעורבות, אם לא נצליח לייצר מכנה משותף של עמידה כחזית אחת מול האתגרים הביטחוניים, גם הפנימיים וגם החיצוניים, ומול הערכים שאנחנו רוצים כחברה, אז אין לנו בכלל לגיטימיות לצפות לא מהאזרחים לגלות עמידות ולא מאלה שצריכים יהיו להילחם בעתיד בהגנה על הבית.
אורנה ברביבאי: במובן הזה אני קוראת לכולנו להיות כגוף אחד בייצוג מול האזרחים שמצפים מאיתנו, הפוליטיקאים, לעבוד עבורם ולא לשכוח בעבור מה נבחרנו.
אורנה ברביבאי: אני מודה לכם מאוד.
אורנה ברביבאי: שלום חברים, בוקר טוב לבאים, לנמצאים, לצופים בנו בזום.
אורנה ברביבאי: דיון מאתגר, גם בגלל הנושא שלו, גם בגלל ריבוי הדוברים וגם בגלל הצורך לעמוד בזמן ובסופו של דבר לצאת עם איזושהי הבנה של נושא הדיפלומטיה וההסברה, אפשר להגיד גם פנים וגם חוץ.
אורנה ברביבאי: אין גבול לחשיבות שאני ואנחנו מיחסים לנושא הזה כנושא שאמור וצריך לקדם את האינטרס הישראלי.
אורנה ברביבאי: החוויה בנושא ההסברה, בוודאי על רקע מבצע "שומר החומות", היא שיש פוטנציאל הרבה יותר גדול שלא ממומש.
אורנה ברביבאי: מהמקום הזה של פוטנציאל לא ממומש, הדיון הזה מתקיים לא רק כדי לבדוק את נושא "שומר החומות" ואיך תפקדנו בו אלא בפריזמה קצת יותר רחבה בניסיון להבין איך אנחנו ביחד כולנו, מי שנמצא כאן ומי שנמצא במקומות אחרים ושותף לעשייה הזאת גם בשגרה ובחירום, מצליחים למקסם את היכולת הזאת עבור מדינת ישראל.
אורנה ברביבאי: אין סיבה שההסברה שלנו והדיפלומטיה שלנו לא יהיו במובן הטוב ביותר.
אורנה ברביבאי: יש לנו אנשים טובים, יש לנו כוונות טובות, התוצאה קצת פחות.
אורנה ברביבאי: אני רוצה את זה להסדיר במסגרת הדיון.
אורנה ברביבאי: אתחיל בזה שהלכתי ללמוד את הגלגול של החלטות הממשלה והאופן שבו נושא ההסברה הלך והתגלגל.
אורנה ברביבאי: אני רואה את זה מ-2007, בהחלטת ממשלה שהתקבלה, עבור ל-2009 כשהוחלט שזה יהיה במשרד ההסברה והתפוצות; ב-2013 הייתה תחנת ביניים – זה יהיה מערך הסברה והסברה חזרה.
אורנה ברביבאי: אחר כך, ב-2015, המשרד לנושאים אסטרטגיים.
אורנה ברביבאי: ב-2020 שינוי שם וכולי.
אורנה ברביבאי: אנחנו רואים שהנושא מתגלגל, עובר.
אורנה ברביבאי: אני לא אקריא לכם את ההגדרה שנקבעה בהצעת מחליטים למטה ההסברה בתחום האחריות והסמכות כי אני מניחה שזה תכף יוצג פה.
אורנה ברביבאי: אבל הייתה הבנה כבר ב-2007 שצריך לעשות את הדברים אחרת.
אורנה ברביבאי: אנחנו ב-2021, בחלוף כל-כך הרבה שנים ועדיין יש תחושה שהנושא הזה מחייב שינוי, מחייב שיפור ולפיכך התכנסנו.
אורנה ברביבאי: כולנו רוצים את טובת העניין, בואו ננסה ביחד בדיון הזה גם להבין את המטריה, לרדת לעומקה, וגם לנסות להגדיר תוכנית פעולה שתביא אותנו בהמשך לשיפור.
אורנה ברביבאי: נמצאים פה גם משרדי ממשלה, גם המל"ל, גם נציג צה"ל; ותיקים כאלה ואחרים, בעלי תפקידים לשעבר שהצטרפו וחשבנו שנכון לשמוע אותם.
אורנה ברביבאי: אחר יהיו בזום גם את פורום קהלת שביקש להשתתף; את Stand With Us; את הסוכנות היהודית.
אורנה ברביבאי: את כל זה אנחנו צריכים לסיים עד לשעה 15:00 עם הפסקה באמצע כשאני אמורה לתאם את לוחות הזמנים.
אורנה ברביבאי: פה אני אומרת לכם שאני אצטרך לדייק כדי שכולנו גם נדבר וגם שנצליח לקיים דיון אמיתי, עמוק, על הציפיות ולאן אנחנו רוצים ללכת ולאפשר לכל אחד להתבטא.
אורנה ברביבאי: הדיון הוא דיון פתוח, כמובן.
אורנה ברביבאי: הייתי צריכה להגיד את זה בהתחלה.
אורנה ברביבאי: נתחיל עם ראשון הדוברים, מר פיני יצחקי ממשרד ראש הממשלה.
פיני יצחקי: שלום, בוקר טוב.