GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמיר עידאן: ואני רוצה להגיד לך, גברתי היושבת-ראש, בביקור בית שעשיתי גם בצוק איתן וגם עכשיו, בביקורים שעשיתי ביישובים בשבעה קילומטר, אתה פוגש אנשים שכל חטאם היה שבנו את ביתם לפני שנת 1992, לא היה חובה לבנות ממ"דים.
תמיר עידאן: רובים היו שכנים שלי, מורים שלי, גננות שלי, והם מתחבאים מתחת לשולחן.
תמיר עידאן: זה מצב שאנחנו לא יכולים לאפשר אותו בשום פנים ואופן.
תמיר עידאן: והם באים אליך, כי אתה ראש המועצה: תבני לי ממ"ד.
תמיר עידאן: אין לנו מה להגיד.
תמיר עידאן: אנחנו עומדים שם נבוכים.
תמיר עידאן: אנשים רועדים, בני 90.
תמיר עידאן: זה לא מצב שאפשר לאפשר אותו.
תמיר עידאן: ויש פתרונות.
תמיר עידאן: אתמול היה פה שר האוצר, גם בצוק איתן ישבנו עם שר האוצר בזמנו, נתנו פתרונות של הלוואה בערבות מדינה, פטור ממע"מ, מענק כזה או אחר.
תמיר עידאן: יש מיליון ואחד פתרונות.
תמיר עידאן: צריך לגמור את הדבר הזה.
תמיר עידאן: אי-אפשר להגיד שזה כבר אבוד.
תמיר עידאן: יש פה עובדה שמיגנתם עד שבעה קילומטר את כל הבתים ועד 15 קילומטר את כל מבני החינוך.
תמיר עידאן: יש עובדות שקבעו אותן, המדינה קבעה אותן, תקבע אותן.
תמיר עידאן: אם זה עניין של כסף מול חיים אדם, אז אנחנו בבעיה מאוד מאוד גדולה.
תמיר עידאן: דבר אחרון, אני באמת לא אאריך.
תמיר עידאן: יש עוד חברים שרוצים לדבר.
תמיר עידאן: שני דברים אחרונים.
תמיר עידאן: יש לנו קשר מאוד מאוד טוב עם צבא הגנה לישראל, שותפות אמיתית של דרך ארוכה.
תמיר עידאן: מקבלים מענה מאוד מאוד טוב מהצבא וגם מרח"ל.
תמיר עידאן: ואני חייב להגיד שאנחנו באמת נמצאים בסוג של משפחה אחת שעובדת בסינרגיה מוחלטת, שגם מקרינים, נראים ככה כלפי חוץ.
תמיר עידאן: והדבר האחרון, מדינת ישראל צריכה כבר להבין שבהסברה היא חלשה.
תמיר עידאן: היא הייתה חלשה.
תמיר עידאן: היא עדיין חלשה.
תמיר עידאן: אני לא מבין מה הבעיה להוציא מתוכנו, מתוך התושבים, לקחת תמונות של מה שקורה פה להפיץ אותן בעולם?
תמיר עידאן: אנחנו מחכים שאיזו דוגמנית שתקום ותעשה הסברה למדינת ישראל.
תמיר עידאן: אנחנו דיברנו על זה גם בצוק איתן וגם אחריו, בסבבים שהיו.
תמיר עידאן: יש לנו אזרחים שחיים פה - - - תינוקות ואזרחים חפים מפשע.
תמיר עידאן: איפה הבעיה להעביר את זה לכל העולם?
תמיר עידאן: אני אומר בצד השני, למה צריך להתרגש מכל אמירה של כל איזה מנהיג ברחבי העולם.
תמיר עידאן: אני רוצה לראות מנהיג באחת המדינות האלה שבו טיל אחד – לא רק בעוטף שלו, לא משנה איפה, באיזה שביל שנמצא שם, בשטח חקלאי.
תמיר עידאן: אז בצד אחד להיות חזקים ולעמוד על שלנו, לעשות מה שצריך.
תמיר עידאן: אבל בהסברה יש לנו הרבה הרבה מה עשות.
תמיר עידאן: אנחנו יכולים להיות שותפים בדבר הזה.
תמיר עידאן: תבואו ותרתמו אותנו, נראיין, נעשה.
תמיר עידאן: אני עשיתי לפני השנה ריאיון עם ערוץ ברזילאי הכי גדול בעולם והיו פה יום שלם, ראו את הדברים.
תמיר עידאן: חזרו ואמרו: תגיד לי, מה, אנחנו אפילו לא מכירים עשירית מהדבר הזה, מה קורה כאן?
תמיר עידאן: למה מדינת ישראל לא מעבירה את זה?
תמיר עידאן: זה שודר בכל ערוצי הטלוויזיה בברזיל.
תמיר עידאן: קיבלתי עשרות תגובות גם מיהודים וגם מחברים אחרים בברזיל.
תמיר עידאן: אני אומר שזה מה שצריך לעשות.
אורנה ברביבאי: גדי, כן.
גדי ירקוני: בוקר טוב לכולם.
גדי ירקוני: אני אדבר מאוד בקצרה.
גדי ירקוני: אבל אני רוצה להגיד כמה דברים לפתיחה.
גדי ירקוני: דבר ראשון, אני חייב לחזור על התמיכה שאנחנו נותנים לצבא הגנה לישראל ולממשלה בזמן כזה.
גדי ירקוני: קחו מה שצריך, כמה זמן שצריך, על מנת שתביאו שקט.
גדי ירקוני: אני חושב שזאת המטרה: להביא שקט ארוך טווח למדינת ישראל.
גדי ירקוני: וכשאומרים מדינת ישראל, מתכוונים קודם כול לעוטף עזה.
גדי ירקוני: אבל ברור לי שאם לא יהיה בעוטף עזה שקט, לא יהיה בכל מדינת ישראל.
גדי ירקוני: ואני לא רוצה עכשיו להיכנס לכל ניואנסים שיש בינינו, שלא כולנו מסכימים בדיוק מתי צריך, איך צריך, אבל זה גם, אני לא חושב, ישירות שזה עסק שלנו.
גדי ירקוני: אנחנו צריכים לדאוג לאזרחים.
גדי ירקוני: ואני רוצה לעבור לדבר על האזרחים.
גדי ירקוני: ואני מקווה מאוד שלא נחזור לסאגות שאנחנו מכירים.
גדי ירקוני: לא שמזניחים אותנו.
גדי ירקוני: מדינת ישראל לא מזניחה לא את העוטף ואני מקווה שגם היא לא תזניח את אשקלון.
גדי ירקוני: אבל מצד שני גם לא מספיק דואגים.
גדי ירקוני: ואני רוצה להגיד – שמעתי היום את הבחור שקוראים בן בוחבוט משדרות, שדיבר בבוקר שיש לו בת שקוראים לה - - -
קריאה: אבישג.
גדי ירקוני: אבישג.
גדי ירקוני: וראיתם מה קרה לבן אדם שנופל לידו טיל, בבית שלו, לא לידו, בבית שלו.
גדי ירקוני: לא ראיתי את הכול, אז יכול להיות שאני טועה בפרטים.
גדי ירקוני: אבל ראיתם כמה הוא זקוק לטיפול לפני, לטיפול אחרי, של חוסן.
גדי ירקוני: למדינת ישראל, חבר'ה, זה, אני אומר לכם, פה – ואל תגידו לי שזה מדינה – זה רק ועדת החוץ והביטחון.
גדי ירקוני: רק אתם אחראים לזה, אם לא יהיו מספיק תקציבים לחוסן.
גדי ירקוני: אל תגידו שלא אמרתי.
גדי ירקוני: אתם משחקים בכסף קטן.
גדי ירקוני: כסף קטן.
גדי ירקוני: רוצים את כל התמיכה שאנחנו גם צריכים היום.
גדי ירקוני: ומי זה אנחנו?
גדי ירקוני: אני ותמיר ודוידי ואופיר יכולים, או מישהו אחר, לתת תמיכה.
גדי ירקוני: זה לא אנחנו נותנים את התמיכה לצה"ל.
גדי ירקוני: אלה התושבים שלנו.
גדי ירקוני: והתושבים שלנו מצליחים לתת את התמיכה הזאת בזכות זה שהם מבצעים את הפעולות של חוסן 24/7 לכל אורך השנים.
גדי ירקוני: ואת הדבר הזה כל פעם עוד מיליון, פחות, זה בכלל לא מעניין.
גדי ירקוני: איך אמר דוידי פעם, ואני מסכים איתו בזה, יש הרבה דברים שאנחנו חלוקים: חבר'ה, שלא ייתנו לנו תקציבים.
גדי ירקוני: זה לא בעיה שלנו, חוסן.
גדי ירקוני: אל תיתנו לנו תקציב.
גדי ירקוני: - - - גרעון.
גדי ירקוני: זו בעיה שלכם.
גדי ירקוני: אני חושב שאת זה אתם צריכים, דבר ראשון, לשים על סדר-היום, להחליט מי בעל הבית שם, להחליט איך זה עובד.
גדי ירקוני: וחבר'ה, לאשקלון לא סתם פתחו חוסן.
גדי ירקוני: יכול להיות שמחר יהיו צריכים לשדרות.
תומר גלאם: באשקלון.
גדי ירקוני: אשקלון.
גדי ירקוני: סליחה, אשקלון.
גדי ירקוני: מה אמרתי?
תומר גלאם: אשקלון.
גדי ירקוני: בסוף זה נותן את הכוח לאזרחי ישראל לעמוד במשימות שמטילים עליהם.
גדי ירקוני: ויש לנו את הכוח.
גדי ירקוני: והדבר השני, אני מגיע הרבה לחבר'ה של החוסן.
גדי ירקוני: זה קשר מאוד מאוד הדוק עם המשפחה.
גדי ירקוני: אתם צריכים לראות איך אנחנו – אני לא רוצה להגיד, למרות שאין, סתם.
גדי ירקוני: אבל הדבר הזה חייב להיפסק.
גדי ירקוני: הם פשוט, לא אנחנו, הם, האויבים האלה, הם רשעים בנושא הזה.
גדי ירקוני: ואנחנו צריכים למצוא את הדרך לפתור את הדבר הזה עם הרשעים האלה ולהחזיר את שני החיילים הביתה.
גדי ירקוני: והדבר הראשון בנושא ההומאני, אני חושב שגם כן דוידי וגם תמיר אמרו את זה, חבר'ה, בואו לא נתבלבל.
גדי ירקוני: הם ירו 4,000-3,500 פגזים על מדינת ישראל היום, מספר כזה.
אלון דוידי: מי סופר?
גדי ירקוני: פה סופרים.
גדי ירקוני: אני אומר שסופרים.
גדי ירקוני: כמה מהם נורו על חיילים?
גדי ירקוני: אולי שניים-שלושה.
גדי ירקוני: כולם נורו על אזרחים.
גדי ירקוני: זה ההבדל בינינו לבינם.
גדי ירקוני: הם ניסו לפגוע רק באזרחים.
גדי ירקוני: ואנחנו עושים הכול על מנת שהאזרחים לא ייפגעו שם בצד השני.
גדי ירקוני: אבל כשהם מסתתרים מאחורי אזרחים, לצה"ל אין ברירה אחרת.
גדי ירקוני: ועל הדבר הזה אנחנו צריכים להיות, א', גאים בצה"ל, באיך שהוא פועל, ב', לדברר את זה החוצה למי שצריך.
גדי ירקוני: בגלל שזה ההבדל הגדול בין שני העמים האלה, שאני מקווה שמתישהו, אחרי המלחמה, גם נוכל לדבר עם 2.3 מיליון איש שיש שם, ההגיוניים, ולעזור להם.
גדי ירקוני: אבל זמן מלחמה זה זמן מלחמה.
גדי ירקוני: והדבר האחרון.
גדי ירקוני: עכשיו, חבר'ה - - - לא צריכים לשמוע - - - על המיגון, אולי לא יהיה כסף למיגון, אולי לא יהיה כסף לזה, אולי לא יהיה כסף לזה.
גדי ירקוני: חבר'ה, 15 שניות.
גדי ירקוני: אני אומר לאנשים להיכנס ב-15 שניות לממ"ד ואין להם ממ"ד.
גדי ירקוני: הדבר הזה לא נסבל.
גדי ירקוני: וכל מי שיושב פה מסביב לשולחן מכיר את זה כבר 15 שנה.
גדי ירקוני: תיתנו, הוא אמר 400,000.
גדי ירקוני: אתם יודעים מה, בחצי מיליארד שקל גומרים את הסיפור הזה, לצמודי-גדר ולמי שאתם תחליטו.
גדי ירקוני: זו חובה של מדינת ישראל לפתור את הדבר הזה.
גדי ירקוני: חבר'ה, אשכול, סתם שתדעו, זה חצי שעה נסיעה מפה.
גדי ירקוני: חצי שעה עוד יותר דרומה.
גדי ירקוני: כביש מזורגג, 200 מיליון שקל.
גדי ירקוני: אתמול אומר לי שר האוצר: אני לא בטוח שיהיה עוד פעם כסף לזה.
גדי ירקוני: מספיק.
גדי ירקוני: איך אתם רוצים שנמשיך לפתח את המקום המדהים הזה.
גדי ירקוני: בכל עוטף עזה גדלו ב-20%-30% מאז צוק איתן.
גדי ירקוני: תנו לנו להמשיך עם זה.
גדי ירקוני: זה תלוי רק בכם, רק בממשלה.
גדי ירקוני: תיתנו לנו את האמצעים.
גדי ירקוני: אנחנו יודעים איך להפעיל את זה.
גדי ירקוני: תודה לכולם.
אורנה ברביבאי: תודה, ירקוני.
אופיר ליבשטיין: תודה רבה שהגעתם לפה.
אופיר ליבשטיין: אמרנו לא אופוזיציה, אז הושיבו מצד שמאל את גדי, בצד ימין את אלקין ואת בן גביר.
אופיר ליבשטיין: אז אני נמצא איפשהו באמצע.
אופיר ליבשטיין: כמה נקודות קצרות.
אורנה ברביבאי: רק תציג את עצמך.
איתמר בן גביר: תשקול מילים.
אופיר ליבשטיין: אנחנו בשער הנגב 10,000 תושבים.
אופיר ליבשטיין: בעשר השנים האחרונות צמחנו מ-5,000 תושבים ל-10,000 תושבים.
אופיר ליבשטיין: אנחנו נמשיך לצמוח.
אופיר ליבשטיין: השבוע הזה, עשרה ימים, 11 יום היום, קרוב ל-1,000 פצמ"רים וטילים שנורו לכיוון שלנו, נפילות ביישובים.
אופיר ליבשטיין: קודם אמרתי פה לאבי, שיושב פה, שאנחנו כבר 11 יום, מעל 1,000 טילים.
אופיר ליבשטיין: הוא אומר לי: מה עם ה-40 ששבוע לפני זה ירו אלינו; אתה לא סופר את זה?
אופיר ליבשטיין: זה לא חלק מהמבצע הזה?
אופיר ליבשטיין: זו נקודה משמעותית.
אופיר ליבשטיין: 20 שנה אנחנו חיים בסיטואציה הזאת.
אופיר ליבשטיין: הבן שלי, עכשיו חייל, נולד בתוך הסיטואציה הזאת.
אופיר ליבשטיין: וזה הדבר הבעייתי.
אופיר ליבשטיין: אני חושב שהדבר הכי משמעותי, התפיסה שדין שדרות כדין תל אביב, דין נחל עוז כדין ירושלים צריכה להיות חקוקה אצל כולכם מול העיניים כל הזמן.
אופיר ליבשטיין: זה צריך משהו מאוד מאוד ברור.
אופיר ליבשטיין: הקושי של התושבים שלנו בתקופה הזאת – הם נושכים שפתיים, אלה שנמצאים פה וחוטפים פה.
אופיר ליבשטיין: תראו, קיבוץ נחל עוז כבר 11 יום הוא נצור, אפשר להיכנס רק בלילה.
אופיר ליבשטיין: רק בלילה אפשר להיכנס לקיבוץ.
אופיר ליבשטיין: ביום אי-אפשר לנסוע.
אופיר ליבשטיין: אנשים שנמצאים בו, נמצאים בממ"דים כבר שעות על גבי שעות, ימים, וסובלים בצורה משמעותית.
אופיר ליבשטיין: ואנשים שיצאו מפה, התושבים – אנחנו מעודדים את התושבים לצאת עם המשפחות, עם הילדים.
אופיר ליבשטיין: כל מי שיכול לצאת מפה, אנחנו מעודדים אותו לצאת.
אופיר ליבשטיין: נבנה מנגנון תוך כדי המבצע הזה, ביחד עם רח"ל, רשות חירום לאומית, שמסייעים בעניין הזה, גייסנו תקציבים מהעולם גם, מערים התאומות שלנו, מיהדות העולם, תקציבים של המועצות, של הרשויות, ואנחנו עושים את הכול בשביל לדאוג שלתושבים שלנו יהיה פתרון לצאת מהאזור הזה, בהתחלה פתרון משפחתי, כל אחת לנקודה אחת.
אופיר ליבשטיין: עכשיו אנחנו כבר כמה ימים מכנסים את כל היישובים שלנו בנקודות כינוס, מה שנקרא, הפוגה קהילתית בכל מיני מקומות.
אופיר ליבשטיין: זו הזדמנות להגיד לעם ישראל הרבה הרבה תודה על החיבוק המדהים שאנחנו מקבלים מכל האנשים, מכל הקיבוצים, מכל היישובים, באמת מכל הארגונים שמחבקים אותנו.
אופיר ליבשטיין: אנחנו צריכים לזכור שזה קשה.
אופיר ליבשטיין: אימא שלוקחת את התיק עם כמה דברים ונוסעת ליום, ליומיים, זה נורא.
אופיר ליבשטיין: היא לא יודעת מתי היא תחזור.
אופיר ליבשטיין: היא כבר 11 ימים מחוץ לאזור.
אופיר ליבשטיין: זה קשה.
אופיר ליבשטיין: ובכל זאת, אנחנו אומרים בצורה ברורה שאנחנו נותנים רוח גבית.
אופיר ליבשטיין: אנחנו בטוחים בצה"ל.
אופיר ליבשטיין: אנחנו סומכים על הפיקוד שנמצא פה, ממפקד האוגדה, אלוף הפיקוד.
אופיר ליבשטיין: אנחנו סומכים עליהם שהם ידעו מתי הרגע הנכון לעצור, שהם ידעו מתי ההישג הנדרש מבחינתם בשביל לשנות פה את המציאות.
אופיר ליבשטיין: וזו אולי הנקודה הכי משמעותית.
אופיר ליבשטיין: אנחנו מצפים שאחרי המצבע הזה אנחנו נחזור לא לנקודה שהתחלנו בה, שאנחנו נגיע לנקודה אחרת.
אופיר ליבשטיין: ושיהיה ברור, יש פה מקל וגזר.
אופיר ליבשטיין: אולי אפילו צריכים להגיד נבוט וגזר.
אופיר ליבשטיין: הם צריכים לדעת שמתי שיורים, הם חוטפים בצורה משמעותית.
אופיר ליבשטיין: וצריך להשמיד באמת את כל המחבלים, את התשתיות ואת המנהרות ואת כל מה שיש להם שם, שיוודאו שלא ילחמו בנו.
אופיר ליבשטיין: הנושא של המיגון, דיברו על זה פה, הוא נקודה חשובה.
אופיר ליבשטיין: המועצות, יש לנו יישובים דורות, ברור חיל, רוחמה.
אופיר ליבשטיין: אצל גדי יש יישובים, אצל תמיד, שהילדים שזה מרכז החיים שלהם, כל החיים שלהם פה, בארבעה קילומטר, גם אם היישוב שלהם נמצא ב-7.2 קילומטר, מרכז החיים שלהם פה, בית הספר, הקניות, מרכז יום לקשיש.
אופיר ליבשטיין: אנחנו צריכים לתת להם מענה ולסייע לבנות להם את הממ"דים האלה.
אופיר ליבשטיין: זו נקודה חשובה, בשביל לייצר להם שקט, שילכו לישון, בתוך הממ"ד אומנם, אבל בשקט בתקופות האלה.
אופיר ליבשטיין: זו הזדמנות להגיד באמת – יש פה נציגים של משרד הבריאות, מרכז החוסן, גם של רח"ל וגם של פיקוד הדרום ופיקוד העורף, שאנחנו מרגשים שאתם מחבקים אותנו.
אופיר ליבשטיין: אתם פה למעננו.
אופיר ליבשטיין: זו הזדמנות להגיד תודה לקואליציה לטראומה וכו'.
אופיר ליבשטיין: אתם נמצאים פה עבורנו, אנחנו נמצאים עבור התושבים.
אופיר ליבשטיין: אני חושב שככה זה צריך לעבוד.
אופיר ליבשטיין: כל הרעיון של תוכנית כזאת, שהמדינה תנהל, זה לא עובד.
אופיר ליבשטיין: צריכים לתת לנו את המשאבים, את התקציב, ואנחנו נדע לתפעל את זה.
אופיר ליבשטיין: ואנחנו יודעים לתפעל את זה.
אופיר ליבשטיין: ואני חושב שככה זה נכון.
אופיר ליבשטיין: והנקודה האחרונה, שתי נקודות – אחת, היום שאחרי.
אופיר ליבשטיין: היום שאחרי, חברים, 20 שנה אנחנו עושים אותו דבר וחוזרים לאותה נקודה ומצפים שתהיה תוצאה אחרת.
אופיר ליבשטיין: יש מבצע, שקט, מורידים את הראש ועוד פעם אחרי כמה שנים מבצע.
אופיר ליבשטיין: הדרישה שלי באופן אישי מממשלת ישראל, מראש הממשלה, היא לייצר אסטרטגיה, מדיניות אחרת, להיות אמיצים ולייצר פה פתרון ששם את זה על השולחן את הבעיה הזאת של רצועת עזה ומדינת ישראל, ובאומץ לייצר פה אסטרטגיה אחרת.
אופיר ליבשטיין: אני חושב שזה הדבר הכי חשוב והכי חסר.
אופיר ליבשטיין: אני באופן אישי חושב שאנחנו צריכים לייצר פה פיתוח כלכלי משמעותי, שיהיה להם מה להפסיד.
אופיר ליבשטיין: לייצר פה אזורי תעסוקה.
אופיר ליבשטיין: להביא לפה עובדים.
אופיר ליבשטיין: לייצר פה באמת סיטואציה, לא בשבילם, בשביל הילדים שלנו, בשביל התקווה של הילדים שלנו, לייצר פה באמת סיטואציה שיהיה להם מה להפסיד, ולפתח כלכלית גם בעזה.
אופיר ליבשטיין: אני חושב שזו נקודה מאוד מאוד משמעותית.
איתמר בן גביר: לא נתנו להם מספיק?
איתמר בן גביר: לא נתנו להם מספיק, אתה אומר?
אופיר ליבשטיין: אני אחר כך יכול להתווכח איתך.
איתמר בן גביר: מספיק.
איתמר בן גביר: זה לא הוכיח את עצמו.
אופיר ליבשטיין: נקודה האחרונה, הימים האלה שמדברים כל הזמן על הפסקת אש, כולל גם בתקשורת, חבר'ה, זו סכנת נפשות, זו בשעת הדמדומים.
אופיר ליבשטיין: האסונות הכי גדולים קרו בשעות האלה.
אופיר ליבשטיין: אני מנצל את ההזדמנות להגיד לתושבים שלנו גם פה להיות בפוקוס, להישמע להוראות עד הדקה האחרונה וגם אחרי זה.
אופיר ליבשטיין: אני לא סומך עליהם.
אופיר ליבשטיין: צריכים כמה שעות של הסדר בעניין הזה.
אופיר ליבשטיין: להיות מפוקסים.
אופיר ליבשטיין: זו סכנת חיים אמיתית.
אופיר ליבשטיין: וזו הנקודה המשמעותית.
אורנה ברביבאי: תודה, אופיר.
אורנה ברביבאי: רביבו, בבקשה.
איתמר רביבו: בוקר טוב.
איתמר רביבו: אני איתמר רביבו, ראש המועצה האזורית חוף אשקלון.
איתמר רביבו: ברשותכם, כמה דברים גם בקצרה.
איתמר רביבו: קודם כול, אתחיל בדברים טובים.
איתמר רביבו: אני רוצה, נראה לי שלא צריך לומר, אבל ברור לכם וברור לנו שבימים האלה אנחנו מבינים עד כמה החוסן האזרחי כאן בעוטף עזה הוא משמעותי, כמה התושבים באמת גיבורים.
איתמר רביבו: הם באים ואומרים למדינת ישראל: קחו, יש לכם את כל הקרדיט מאיתנו, מה שאתם צריכים.
איתמר רביבו: אגב, זה לא רק עכשיו, זה בא לידי ביטוי לאורך כל ימות השנה, ששם הם חיים.
איתמר רביבו: בלי כדורים הם גם נשמעים.
איתמר רביבו: וצריך לדבר גם זה.
איתמר רביבו: את דיברת בפתח הדברים על חשיבות של הקשר איתנו, עם האזרחים.
איתמר רביבו: אז אני קודם כול רוצה לומר תודה רבה, כמובן, לצה"ל על כל העבודה הנהדרת שהוא עושה.
איתמר רביבו: אני חייב לומר שהקשר שלנו עם כל גורמי הצבא – אגב, החל ממשרד הביטחון, אני חייב לומר גם לזכותו של שר הביטחון בני גנץ, וגם מיכאל, אנחנו רואים אותו פה.
איתמר רביבו: אנחנו מרגשים באמת קשר אמיתי, שבאמת חשוב שבאים, אגב, לא רק בימי סבבים, שאומרים את הדברים ומנסים לתת להם פתרונות.
איתמר רביבו: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לומר תודה רבה ויישר כוח גדול לאנשי פיקוד העורף שנמצאים פה.
איתמר רביבו: יש את שגיא שנמצא פה כמנהל מחוז דרום ואת שרון מאוגדת עזה, שאנחנו באמת כמו משפחה, ואני מקבל מענה בשוטף, ביום-יום, בכל שעה.
איתמר רביבו: ולפעמים הם לא תמיד נמצאים בקדמת הבמה.
איתמר רביבו: אז זה הזמן לומר להם תודה רבה.
איתמר רביבו: אנחנו מעריכים את זה מאוד.
איתמר רביבו: והדבר הזה חשוב מאוד.
איתמר רביבו: יש פה גם את נציגי רח"ל, שאני רוצה לומר על זה משהו, זה גם קשור למשרד הביטחון.
איתמר רביבו: עניין של וואוצ'רים.
איתמר רביבו: הפעם בסבב הזה, בשונה מסבבים קודמים, מבחינתנו, הדבר הזה עבד בצורה יוצאת מהכלל.
איתמר רביבו: מבחינתי, כל תושב מתחילת הסבב, החל מיום הראשון, כל תושב שביקש לצאת, אנחנו לא חיכינו שיבקש, פנינו לכל היישובים בעוטף – היום יש 100 משפחות בנתיב העשרה שנמצאים במעלה החמישה, יצאו להפגה כבר כמה ימים.
איתמר רביבו: ומבחינתי, דיברנו על זה כמה פעמים, תוכנית מלונית, עד עכשיו, שנים אני שומע שתוכנית מלונית עד היום לא נתנו.
איתמר רביבו: בינתיים, הוואוצ'רים זו שיטה שעובדת וקורית.
איתמר רביבו: ביקשנו עוד, קיבלנו עוד.
איתמר רביבו: אז יישר כוח גדול.
איתמר רביבו: זה עובד בצורה יוצאת מן הכלל מבחינתנו.
איתמר רביבו: יכול להיות שזה תקוע ברשויות האחרות, אבל מבחינתנו זה עבד.
נירה שפק: רביבו, סליחה, כל תושב שלך, אתה יכול להגיד שכל התושבים קיבלו?
איתמר רביבו: אני יכול שגם כשאני בא לכל תושב, לא כל תושב רוצה.
נירה שפק: האם כל תושב, אני אחדד את זה, יודע?
איתמר רביבו: כל תושב יודע.
איתמר רביבו: כל תושב יודע שמגיע לו.
איתמר רביבו: מי שרוצה, יוצא.
איתמר רביבו: אני שומע רק תגובות טובות מהתושבים שלי.
נירה שפק: אני רוצה לדייק את השאלה, כי אני לא - - -
אלון דוידי: אבל צריך לדייק.
אלון דוידי: צריך לדייק.
אלון דוידי: כדי לעשות את הפעולה שנעשתה במועצות האזוריות, על פי התקנות, צריך לקבל כל שלושה ימים, כל שלושה ימים - - - מיליון שקל.
איתמר רביבו: אני מסכים.
אורנה ברביבאי: זה הפער, אוקיי.
איתמר רביבו: בקצרה, לגבי המסקנות שלי מהסבב הזה, בסך הכול נאמר פה על ידי החברים, מבחינתי, אני חושב שההבלגה על ירי לעוטף עזה, דין רקטה על העוטף כדין רקטה לירושלים.
איתמר רביבו: מי שמבליג על ירי של רקטות, בלוני תבערה לכיוון העוטף, וחוטף את זה בירושלים, בגוש דן.
איתמר רביבו: אני חושב שהמסקנה היא מאוד ברורה.
איתמר רביבו: ידענו אותה תמיד, אבל משום מה כולנו, כולכם, או כולם התעלמו מהדבר הזה.
איתמר רביבו: אני גם אומר את זה לכם.
איתמר רביבו: אני זוכר שגם פעם הקודמת ישבנו בישיבה של ועדת החוץ והביטחון, אם אני לא טועה, זה היה בסעד.
איתמר רביבו: אני רוצה לבקש מכם: הישיבה של ועדת החוץ והביטחון שצריכה להיות פה, בשדרות, זה בבלון הבא שמישהו מפריח לאזור, לא בסבב הבא.
איתמר רביבו: בבלון הבא, ברקטה הבאה, כי אנחנו יכולים לשבת פה מסבב לסבב - - - (מחיאות כפיים) ואני באמת מבקש מכם כדי שקולנו יישמע, שאתם יודעים בפעם הבאה שיש פה בלון, רק בלון תבערה, על איזושהי שרפה שיש פה, אתם צריכים לקיים פה ישיבה של ועדת החוץ והביטחון, כדי שאנחנו נשלם את תג המחיר שעליו דיבר ראש הממשלה, על אותו מחירון החדש שלכאורה, אני מקווה, שזה נכון שקיים אחרי הסבב הזה.
איתמר רביבו: על כל בלון צריכים לרדת בניינים בעזה.
איתמר רביבו: על כל בלון צריך לרדת מחבל ולהמשיך בסיכולים ממוקדים, כי אם אנחנו נמשיך לא לעשות את הדברים האלה, אנחנו נפגש פה מסבב לסבב.
איתמר רביבו: אני כן מבקש מכם, אני לא רוצה שנפגש כשיש סבבים, אלא שתראו אותנו פה ביום-יום, בשוטף, בהתמודדות של הגיבורים האלה, תושבי עוטף עזה שנמצאים פה.
איתמר רביבו: זה דבר אחד.
איתמר רביבו: דבר נוסף, אני שומע וגם שואלים אותנו עכשיו מהתקשורת על הפסקת אש.
איתמר רביבו: אני לא יודע מה זה הפסקת אש.
איתמר רביבו: אנחנו לא התחלנו.
איתמר רביבו: אנחנו חיים פה.
איתמר רביבו: פתאום כל מדינות העולם הצבועות מדברות על: בואו תפסיקו.
איתמר רביבו: אנחנו לא צריכים להפסיק, אנחנו לא התחלנו.
איתמר רביבו: מבחינתי, כל טרוריסט שנמצא שם צריך לקבל בראש בכל רגע נתון.
איתמר רביבו: אף פעם לא צריך להפסיק.
איתמר רביבו: עכשיו, דיברו פה על השבויים ועל החטופים, הנעדרים.
איתמר רביבו: כל עוד מדברים על זה שחמאס מוכרע, מבחינתי, אם הוא מוכרע, השבויים והנעדרים צריכים להיות פה היום, עכשיו.
איתמר רביבו: כל עוד זה לא קורה, מבחינתי, החמאס לא מוכרע.
איתמר רביבו: המסר הזה כנראה לא עבר ולא עבר מספיק טוב.
איתמר רביבו: אז אנחנו כמובן מצפים – אנחנו תושבי עוטף עזה מחלנו כבר על כבודנו האבוד, יודעים שבלונים ורקטות לכיוון העוטף לא עובד.
איתמר רביבו: אבל יש לנו חובה מוסרית כלפי השבויים והנעדרים, כלפי אותם חיילי צה"ל שהיום נמצאים שם בחזית.
איתמר רביבו: אנחנו צריכים להעביר להם מסר מאוד מאוד ברור: אנחנו לא יוצאים משם עד שאותם שבויים ונעדרים לא חוזרים אלינו, לא חוזרים כל אחד לבתים שלו, לא חוזרים אלינו.
איתמר רביבו: דבר אחרון, מיגון.
איתמר רביבו: הסיפור של המיגון עולה מסבב לסבב.
איתמר רביבו: יש לי יישובים – אז נכון, עוטף עזה זה שבעה קילומטר.
איתמר רביבו: יש לי יישובים בשבעה קילומטר ובמאה מטר ובמאתיים מטר.
איתמר רביבו: אז כנראה כשאנחנו שומעים את זה בתקשורת, קשה לנו להבין.
איתמר רביבו: אבל אני מניח שאם כל אחד מאיתנו היה יודע שאבא ואימא שלו נמצאים תחת ירי, ובאותו רגע נכנס מתחת לשולחן איזה בן אדם בן 80, אני בטוח שהדבר הזה היה נפתר לא היום – אתמול.
איתמר רביבו: אז באמת, כשאתם יוצאים מפה וממשיכים הלאה, שכל אחד מכם יחשוב שאלה עוד אבא ואימא שלו שנמצאים תחת אזעקה, בן אדם בן 80 שנכנס מתחת לשולחן.
איתמר רביבו: אני בטוח שהמסר הזה יעבור בצורה הרבה יותר ברורה.
אורנה ברביבאי: לפני שנשמע התייחסות גם מהצבא וגם ממשרדי הממשלה, אנחנו עוברים לתושבים שרוצים להגיד משהו.
אורנה ברביבאי: רק להגיד שם ומאיפה אתם.
אורנה ברביבאי: יש מיקרופונים למטה.
ניסים לוי: שמי ניסים.
ניסים לוי: אני ממושב גיאה, ואני מורה בבית ספר באשקלון, ככה שהחיים שלי נעים בין אשקלון למושב גיאה.
ניסים לוי: אתם ועדת החוץ והביטחון.
ניסים לוי: אתם שוכחים, אבל אני חושב שברור לכם, שביטחון עושים בחינוך קודם כול.
ניסים לוי: תומר, נפל אצלנו טיל בבית ספר, אתה יודע, במגרש פה.
ניסים לוי: הביטחון מתחיל בחינוך, ושם גם צריך להשקיע.
ניסים לוי: ואני חושב שזה גם תפקיד ועדת החוץ והביטחון.
ניסים לוי: אבל קודם כול, החינוך.
ניסים לוי: אני מגייס בעוד שנה וחצי 33 ילדים לצה"ל.
ניסים לוי: רובם כבר הולכים לגולני, אני אומר לכם.
ניסים לוי: יש לי בעיה קשה מאוד איתם.
ניסים לוי: יש לי בעיה שהם שואלים אותי: איך זה מסתדר עם הליכה ליחידה קרבית?
ניסים לוי: איך הדבר הזה ששני בנים שנשארים, של שני לוחמים, בלי – וכולם אמרו כאן, יש לנו מחויבות אישית אליהם, כי הם באו להגן עלינו.
ניסים לוי: לא על אף אחד אחר.
ניסים לוי: אז תפסיקו עם עוטף עזה.
ניסים לוי: זה עוטף ישראל.
ניסים לוי: עידן, תמיר, דיברנו על זה כמה פעמים.
תמיר עידאן: ועוד איך, סליחה.
תמיר עידאן: ועוד איך.
ניסים לוי: זה לא עוטף עזה.
ניסים לוי: תצאו מהסיפור הזה.
ניסים לוי: אנחנו עוטפים את מדינת ישראל.
ניסים לוי: תומר, נכון?
ניסים לוי: נכון או לא נכון?
תומר גלאם: נכון לחלוטין.
תומר גלאם: נכון.
ניסים לוי: אף אחד אחר לא.
ניסים לוי: ומשם אתה צריך להתחיל.
ניסים לוי: קודם כול, תשנו את המושגים.
ניסים לוי: סבב.
ניסים לוי: מה פתאום סבב?
ניסים לוי: אני לא רוצה לחיות בסבבים.
ניסים לוי: אני מגדל נכד שמתגייס בעוד שנה וחצי לצה"ל.
ניסים לוי: כבר עכשיו מתאמן על גולני, כי סבתא שלו וסבא שלו ואבא שלו והדוד שלו, כולם קצינים בגולני.
ניסים לוי: אני מגדל אותו לתוך סבבים.
ניסים לוי: 17 שנה בסבבים.
ניסים לוי: תומר, הבת שלך למה גדלה, אם לא לסבבים?
ניסים לוי: שלוש שנים היא בילתה יחד איתי בבית ספר, נכון?
ניסים לוי: לא מספיק עם זה?
ניסים לוי: זה חלק ראשון מהדבר הזה.
ניסים לוי: אז אני שמעתי לפני שנה בערך או חצי שנה, כשדיברנו בוועדת החוץ והביטחון, שאמרו: אין ייתכנות.
ניסים לוי: כל מיני חברי כנסת דיברו, מומחים לביטחון על "אין ייתכנות".
ניסים לוי: עכשיו יש ייתכנות.
ניסים לוי: יש מבצע צבאי.
ניסים לוי: אמרתם: לא נצא למבצע צבאי.
ניסים לוי: לא אנחנו יצאנו, הם יצאו.
ניסים לוי: אז עכשיו יש ייתכנות.
ניסים לוי: אז עכשיו תביאו אותם.
ניסים לוי: זה חלק מהמוסר, זה חלק מהחינוך, שמדינת ישראל לא מפקירה את החיילים שלה.
ניסים לוי: ואני לא אסכים שמישהו יפקיר את הנכד שלי או אחד מהילדים שאני מגייס אותם לצבא.
ניסים לוי: אני לא אסכים לזה.
ניסים לוי: זה החינוך, זה הביטחון.
ניסים לוי: שם מתחיל הביטחון.
ניסים לוי: לא בשום מקום אחר.
ניסים לוי: עכשיו שמדינת ישראל תוכיח שהיא לא עושה שום דבר, שום הפסקת אש, עד שהבנים לא חוזרים הביתה.
ניסים לוי: זה חלק מהניצחון.
ניסים לוי: זאת האמת.
ניסים לוי: ולא מסכימים לשום סבב.
ניסים לוי: כל ראשי המועצות כאן אמרו לכם: מספיק עם השטויות האלה.
ניסים לוי: דין בלון תבערה הוא כדין פצצה שנופלת בשדרות.
ניסים לוי: לא יעזור כלום.
ניסים לוי: אלון, אני צודק או לא צודק?
ניסים לוי: מה ההבדל?
ניסים לוי: מה זה לחקלאי ששורפים חצי דונם של חיטה?
ניסים לוי: משרד החקלאות הוציא הוראה לאסוף את החיטה לפני שהיא תבשיל כדי שהיא לא תישרף.
ניסים לוי: מה זאת השטות הזאת?
ניסים לוי: מה זאת הכניעה הזאת?
ניסים לוי: זאת כניעה מוחלטת, לא שום דבר אחר.
אבי רחף: שלום.
אבי רחף: שמי אבי רחף מקיבוץ מפלסים.
אבי רחף: אנחנו מקבלים הודעות שהיה על ירי או משהו כזה.
אבי רחף: השאלה היא אחרת.
אבי רחף: אתם כולכם פה באים, אומרים.
אבי רחף: אנחנו חיים פה, אני מ-2005 בעוטף.
אבי רחף: נולדו לי עוד שתי ילדות בעוטף, יש לי ילדים גדולים שהבאתי לפה.
אבי רחף: לפעמים שואלים: למה אנחנו עושים את - - -הזאת.
אבי רחף: הבעיה היא אחרת.
אבי רחף: אתם כל הזמן אומרים סבב, מה סבב, זה התחיל ביום ירושלים, לא התחיל ביום ירושלים, כל יום טפטופים למיניהם.
אבי רחף: קודם כול, כל יום שתופסים אותנו לא מוכנים.
אבי רחף: פינוי למקומות מוסדרים, לא מוסדרים.
אבי רחף: לא יכול להיות שמועצה מוציאה משאבים שלה ואת אלה שהיא קיבלה תרומות מיהודי העולם.
אבי רחף: זה משהו שהמדינה אמורה לדאוג לו.
אבי רחף: המדינה אמורה לדאוג לכל אחד ואחת מתושביה.
אבי רחף: אז המצב שלנו בשער הנגב היה בסדר, סביר.
אבי רחף: יש תמיד מקום ללמוד.
אבי רחף: אני לא מקנא באלון ולא בתומר, שלהם יש קצת יותר תושבים.
אבי רחף: מה אתם מתכוונים לעשות כשמחר בבוקר הסבב הזה כביכול מסתיים?
אבי רחף: אבל אני יודע, וכולם פה תמימי דעים, שתהיה הפסקת אש.
אבי רחף: החמאס ייתן את המכה האחרונה שלו.
אבי רחף: הבנים לא ישובו כי לא תעשו שום דבר.
אבי רחף: ומחר בבוקר עוד פעם יהיה פה טפטוף.
אבי רחף: ועוד חמש שנים נהיה פה עוד פעם.
אבי רחף: נשב על עוד סבב.
אבי רחף: ואז עוד פעם את אותו פאנל נראה, רק קצת יותר מבוגרים, בעוד חמש-שש שנים.
אבי רחף: לאן אתם רוצים שאנחנו נגיע ולאן נלך?
אהרל'ה ברט: שמי אהרל'ה מקיבוץ סעד.
אהרל'ה ברט: דיברו פה הרבה על המיגון.
אהרל'ה ברט: אני אומנם בניתי את הבית שלי, ויש לי היום מיגון.
אהרל'ה ברט: אבל, עם כל הכבוד למיגון, ואני לא מזלזל בזה, מאחר שמי לימד אותי להסתער יושב פה במרכז השולחן, יאיר גולן היה המ"פ שלי, המיגון – רק שתבינו, הבן שלי בן ה-15 תכלס גדל בבית ממוגן מגיל שלוש בערך, 12 שנה אנחנו בבית.