GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהרון חליוה: המבצע האחרון הגדול היה לפני כשנתיים.
אהרון חליוה: אני עוד עסקתי בו בתפקידי הקודם כראש אט"ל.
אהרון חליוה: וגם יש ממצאים כמה הוחזר.
אהרון חליוה: אני אבדוק ואתן תשובה יותר מאוחר מתי מתוכנן המבצע הבא.
אהרון חליוה: יש לו משמעות.
אהרון חליוה: דרך אגב, המבצעים והחזרות היו ברמה של רימוני זרחן, רסס, פצצות מרגמה, נשקים, נשקים מאולתרים, נשקי שלל מכל טוב וכל הבא ליד.
אהרון חליוה: שאלה טובה.
אהרון חליוה: אני אתן תשובה מתי מתוכנן המבצע הבא, כי יש לו עלויות גדולות מאוד ושיתוף פעולה עם המשטרה.
אהרון חליוה: נדמה לי שהקורונה דחתה מבצע כזה ומסיבות ומטעמים ברורים.
אהרון חליוה: אולי נכון לתאם את זה לקראת חצי השנה הבאה בהנחה שנהיה אולי אחרי המשבר הזה.
צבי האוזר: ואני חושב בהערת שוליים לכותרת לעניין הזה, לכותרת הדיון הזה, נדמה לי שרמת המודעות בציבור למשמעויות של הנשקים האלה גדלה לאור שיח ציבורי קצת יותר ערני בזמן האחרון לאור מה שמתרחש מסביב.
צבי האוזר: ויכול להיות שדינמיקות פנימיות יעודדו אנשים בכל זאת להחזיר ציוד שנמצא בבתים.
אהרון חליוה: אנחנו נבחן את זה ונעדכן.
צבי האוזר: האם אנחנו רואים שגם נמצאת איתנו ראש ענף חקירות מודיעין, אסתי שגב?
אסתי שגב: צוהריים טובים לכולם.
אסתי שגב: בהמשך לדבריהם של ראש אמ"ץ ושל רמ"ח מבצעים, אני רק אוסיף מספר נקודות באשר ליחידת מצ"ח.
אסתי שגב: אז בכל אירוע של גנבת נשק או אמל"ח, בהתאם לפקודות הצבא, נפתחת חקירת מצ"ח.
אסתי שגב: תכלית החקירה היא לאתר גם את העבריין וגם את הרכוש הגנוב.
אסתי שגב: אנחנו מבצעים פעולות מניעה גם בהיבטים החקירתיים וגם בהיבטים המודיעיניים.
אסתי שגב: אנחנו מבצעים שיתוף פעולה מצוין עם משטרת ישראל בכל החקירות שלנו ובכל האירועים שלנו.
אסתי שגב: נמצא איתנו גם כאן מפקד פסג"א.
אסתי שגב: פסג"א היא היחידה החדשה שהוקמה בשיתוף פעולה של מצ"ח ומשטרת ישראל להידוק השת"פ.
אסתי שגב: אני מניחה שהוא גם כן יתייחס בהמשך.
אסתי שגב: ובהקשר רק לדבר אחד שאתם אמרתם, כל אירוע של גנבת נשק או אמל"ח מוגדר אצלנו כגנבה.
אסתי שגב: זאת אומרת, אין איזשהו אירוע של אובדן נשק או כל דבר כזה אחר.
אסתי שגב: כל אירוע מוגדר כגנבה וכך גם הוא נחקר.
אסתי שגב: תודה.
צבי האוזר: אני אבקש התייחסות של המשרד לביטחון הפנים.
צבי האוזר: אני חושב שדווקא הייתי רוצה התייחסות, קודם, של אפרת אלטהולץ מרום, שהיא ראש אגף מדיניות ואסטרטגיה, באמת להבין איך רואה את זה המשרד.
שמואל לטקו: היא לא נמצאת.
צבי האוזר: היא לא נמצאת?
שמואל לטקו: מי נמצא שם מהבט"פ כרגע?
שמואל לטקו: אור?
צבי האוזר: אור?
צבי האוזר: אפרת לא נמצאת?
שמואל לטקו: ירדה?
שמואל לטקו: היא צריכה להיות, רגע.
צבי האוזר: היא ראש אגף מדיניות ואסטרטגיה.
צבי האוזר: רציתי להבין מה התפיסה האסטרטגית של המשרד לביטחון הפנים בנושא הזה.
שמואל לטקו: אתה ב-mute.
צבי האוזר: זה אור?
שמואל לטקו: כנראה.
<< דובר_המשך >> אור רוזנמן: כן.
<< דובר_המשך >> אור רוזנמן: אולי נתחיל עם המשטרה, ולאחר שנשמע את המשטרה, נוכל לסגור את הקצוות ממשרד לביטחון הפנים.
צבי האוזר: רגע, מי הדובר?
<< דובר_המשך >> אור רוזנמן: שמי אור, אדוני.
<< דובר_המשך >> אור רוזנמן: אני מהלשכה המשפטית במשרד לביטחון הפנים.
צבי האוזר: אז אני מבין שאפרת לא נמצאת איתנו?
שמואל לטקו: מהמשטרה יש לך את השני, מספר שתיים כאן.
צבי האוזר: מי זה מהמשטרה?
צבי האוזר: זה רפ"ק אבי הדי?
קריאה: הוא לא גם לא נמצא.
שמואל לטקו: גם לא?
שמואל לטקו: מה זה לא?
צבי האוזר: אז, אור, את מי אתה מייצג?
<< דובר_המשך >> אור רוזנמן: אני מהמשרד לביטחון הפנים.
צבי האוזר: מה זה מהלשכה המשפטית?
צבי האוזר: אתה מה?
עוזי דיין: יועץ משפטי.
<< דובר_המשך >> אור רוזנמן: אני עובד במלקה, בלשכה המשפטית.
<< דובר_המשך >> אור רוזנמן: אני אומר שאני מציע שאנחנו נשמע בשלב זה מהמשטרה, ואחרי שנשמע את המשטרה, נדבר מהצד שלנו.
צבי האוזר: אז אנחנו נעבור למשטרה, לרב פקד אבי הדי, מפקד יחידת פסג"א, יחידת המודיעין.
צבי האוזר: כן, אבי, אתה שומע אותנו?
<< דובר_המשך >> אבי הדי: כן, כן.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אתם שומעים אותי?
צבי האוזר: שומעים אותך אך לא רואים.
צבי האוזר: אה, יכול להיות שזה כן אתה.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: רואים אותי ושומעים אותי?
צבי האוזר: מה שנקרא, יש לנו קושי מודיעיני לאחוז בך, אבל בינתיים אנחנו שומעים.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אוקיי.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אז יחידת פסג"א היא ראשי תיבות של: פענוח, סיכול, גנבות, אמל"ח מצה"ל.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: זו יחידה משותפת שהוקמה לאחר החלטת או דיון שקוים בין הרמטכ"ל למפכ"ל דאז, בשנת 2017.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: יחידת דסק מודיעין משולבת עם אנשי מצ"ח ולמעשה מאגדת את כל המידע שקיים לגבי אנשים שעוסקים בנושא גנבת אמל"ח מצה"ל, מכירתם, הסחר בהם וכדו'.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם כלל יחידות משטרת ישראל וכלל יחידות מצ"ח.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אנחנו יושבים ביחד עם הימל"מ במצ"ח, בדסק אחד מאוחד שיש לו גם שוטרים פעילים וגם אנשי צבא, חוקרי מצ"ח, אנשי מודיעין של מצ"ח ואנשי הערכת המודיעין.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: היחידה פועלת כבר מזה כשנה וחצי באופן שוטף מול כלל היחידות של מצ"ח ומשטרת ישראל.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: בוצעו פעולות רבות בכל מה שקשור בנושא גילוי ומניעה של זליגת אמל"ח כזה או אחר מיחידות כשההקשרים אליהם הם בדרך כלל גם של חיילים בשיתוף עם אזרחים שמתעסקים בכל העולם הזה של הנשק וגם עם סוחרים כאלה ואחרים שלאו דווקא יש להם נגיעה ישירה אלא רק כמתווכים לעסקאות עצמן.
צבי האוזר: אתה יכול לתת לנו אולי תמונה כוללת, במידה שיש לך את הנתונים, מה היקף התופעה?
צבי האוזר: אני, למשל, שמעתי באחד מהדיווחים התקשורתיים שרק במגזר הערבי בישראל יש סדר גודל של 400,000 כלי נשק בלתי חוקיים שמסתובבים.
צבי האוזר: אני לא יודע מה ההערכה, כמה מתוכם הם נשקים צה"ליים תקניים.
צבי האוזר: ואם אתה יכול לתת לנו נתון מבחינת מה היקף עבירות הרצח בנשק חם שהיו, לצורך העניין, השנה, 2020, וכמה אחוז מתוכן מתבצע באמל"ח תקני צה"לי?
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אין לי נתונים כמו שביקשת.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: לגבי נתוני מקרי רצח, מעורבות של כלי נשק צה"ליים או של אמל"ח צה"לי במקרי רצח, אלו נתונים שבדרך כלל מוחזקים בחטיבת החקירות ואני לא זה שכל כך מחזיק בהם.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אני רק יכול לומר שנכון הוא הדבר שיש פחות גנבות כלי נשק מנשקיות, מבסיסים.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אנחנו עדים למגמת ירידה.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: עדיין רוב האמל"ח התקני – רימונים, לבנות חבלה, שארגוני פשיעה או עבריינים משתמשים בהם – מקורו בדרך כלל בצה"ל.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: ואנחנו רואים איזושהי עלייה במה שקשור בחלקי נשק, בכלי נשק מוסבים.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: בדרך כלל, עולם האיירסופט שעבריינים גילו אותו וקונים את האיירסופטים האלה ומסיבים אותם בסופו של דבר לכלי נשק תקניים, עד כמה שרמת הבטיחות שלהם או עד כמה שרמת התפעול שלהם מאפשרת להם להשתמש בהם, ובהם משתמשים נכון להיום.
צבי האוזר: תגיד לי, כל אותם, מה שאנחנו רואים חדשות לבקרים בדיווחים בתקשורת, ברשתות השידור, זיקוקים, חזיזים, קרבות רחוב המלווים באירועים פירוטכניים מרובים – מה מקור האמצעים האלה?
<< דובר_המשך >> אבי הדי: למיטב ידיעתנו, חלקם צה"ליים, רימוני הלם וכדו', חלקם זיקוקים, שצריך אומנם רישיון להשיג אותם ולקנות אותם, אבל יש זליגה מהשוק האזרחי של הזיקוקים לגורמים פליליים.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אני יודע שצה"ל עושה רבות בכל מה שקשור בנושא רימוני הלם, רימוני סנוור וכדו', כדי לעקוב ולמנוע את הלקיחה שלהם, גנבה שלהם, העברה של אותם רימונים מהנשקיות או מהבונקרים והזליגה שלהם החוצה.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: רק עכשיו סיימו איזושהי עבודה גדולה מאוד בנושא של סימון אותה תחמושת ואותו אמל"ח חמיד, שבדרך כלל היה בעבר מצליח למצוא את דרכו החוצה אם על ידי חיילים או גורמים אחרים, ונכון להיום הוא נמצא תחת עינו הפקוחה הרבה יותר של הצבא, ולדעתי במהלך השנה הקרובה אנחנו נראה גם שם איזושהי ירידה בכל מה שקשור בזליגת אותו אמל"ח רימוני הלם, סנוור וכדו' לשוק הפרטי, האזרחי, פלילי וכדו'.
צבי האוזר: אפרת חזרה אלינו, ראש אגף מדיניות ואסטרטגיה במשרד לביטחון הפנים?
קריאה: היא איתנו אבל היא מנותקת קשר, אדוני.
צבי האוזר: היא איתנו אך מנותקת קשר.
צבי האוזר: טוב, לפני שאני אעבור לח"כים, אני מבקש מנציגות המועצות בהתייחסות למה שנאמר כאן, נשקיות ברמת הגולן.
צבי האוזר: צחי בוחניק, מנהל קהילה בני יהודה.
צחי בוחניק: שלום לכולם.
צחי בוחניק: שומעים אותי?
צחי בוחניק: אוקיי.
צחי בוחניק: קודם כול, אני מודה לכם על ההזדמנות רגע להגיד את מה שיש לנו להגיד.
צחי בוחניק: אני חושב שזה חשוב מאוד ותודה.
צחי בוחניק: אני אגיב רגע לכמה דברים שנאמרו כאן על ידי ראש אמ"ץ ורמ"ח מבצעים.
צחי בוחניק: חלק מהדברים שנאמרו פשוט לא נכונים וחלק מהדברים שנאמרו לא עושים הגיון, לפחות לא עבורי.
צחי בוחניק: הדבר הראשון שאני רוצה לומר הוא שהנשקים נלקחו מהיישובים.
צחי בוחניק: זאת אומרת, המשמעות של שזה היא שכרגע אין כיתות כוננות, לפחות בחלק מיישובי רמת הגולן.
צחי בוחניק: זה שעדיין חיילים פה ואזרחים פה, מתוך אזרחות טובה ואחריות על הבית שלהם, עדיין לא מחקו את עצמם פיזית מכיתת הכוננות, אבל לצורך העניין הם כרגע כיתת כוננות עם נבוטים, עדיין אין כיתות כוננות כרגע ביישובי רמת הגולן, וזה - - -
שמואל לטקו: זה לא מה שהוא אמר.
צחי בוחניק: לא יכולה להיות כיתת כוננות בלי נשק.
צחי בוחניק: שמענו פה פעם אחר פעם, מנסים לצמצם את המגע של נשק בבית, ושמרבית הגנבות היו מחיילים בחופשה, וכמה הנשקים בבית הם מסוכנים, ולמרות זאת, ופה העניין של חוסר ההיגיון, מה שהצבא מבקש בעצם הוא שחיילים ייקחו את הנשקים הביתה, שלא יהיו בנשקיות המאובטחות עם המצלמות והמנעולים.
צחי בוחניק: וכל אימת שיש לנו כאן – ואגב, חייב להיאמר, מעולם לא נגנב נשק מנשקיה ביישוב ברמת הגולן.
צחי בוחניק: מעולם.
צחי בוחניק: מבסיסי צבא כן.
צחי בוחניק: מבתים כן.
צחי בוחניק: מנשקיות לא.
צחי בוחניק: אז אין שום הגיון לבקש מאנשים לקחת את הנשקים האלה מהנשקיות המאובטחות ולשים אותם בבית.
צחי בוחניק: מעבר לזה שהתקן שדיבר עליו רמ"ח מבצעים ממש במילה, שדורשים מהאזרחים לעמוד באיזשהו תקן, התקן הזה בעצם אומר שאנשים יצטרכו לשים את הנשק עם מנעול מיוחד בממ"ד.
צחי בוחניק: לרוב, הממ"דים משמשים פה כחדרי ילדים.
צחי בוחניק: עכשיו, דמיינו לעצמכם שחייל מכיתת כוננות שם את הנשק שלו בחדר הילדים.
צחי בוחניק: זה חסר הגיון.
צחי בוחניק: בעצם אנחנו רואים שלא נעשתה מספיק חשיבה לפני שהחליטו על המהלך הזה, שהמשמעות שלו היא פירוק כיתות הכוננות ברמת הגולן.
צחי בוחניק: זה הורדה משמעותית בתחושת הביטחון של התושבים.
צחי בוחניק: זה מנוגד לכל ערכי צה"ל שאני כלוחם גדלתי עליהם: חתירה למגע, הגנה על הארץ.
צחי בוחניק: איפה כל הדברים האלה שלמדנו וחונכנו עליהם?
צחי בוחניק: בסוף בסוף צה"ל הגדול, שכמובן אנחנו כולנו אוהבים ומעריכים וכולנו חלק ממנו, בסוף צה"ל הגדול מתקפל פה מול חבורה של פושעים, במקום לבוא ולאבטח את הנשקיות ולהוציא את התקן שצריך.
צחי בוחניק: המשמעות היא אחת: פירוק כיתות הכוננות ברמת הגולן.
צחי בוחניק: שלא ינסו לאפר לנו את העניין הזה ולהציג לנו מצב שבו כביכול יש שני אנשים עם נשקים בבית, וזה כיתת כוננות.
צחי בוחניק: אין כיתות כוננות בגולן.
צבי האוזר: זה ככה מזכיר לי בעצב משפט אלמותי, הייתי אומר, של מי שהייתה חברת הבית פה, גאולה כהן, שפעם אמרה: כשיש לך כאב ראש, אתה לא חותך את הראש.
צבי האוזר: אז ככה זה נשמע.
יאיר גולן: בימי קורונה, זה משפט טוב.
צבי האוזר: אולי בכל זאת, לדברים האחרונים שאמרנו, מורן, אתם רוצים להתייחס?
מורן עומר: שומעים אותי?
צבי האוזר: שומעים.
מורן עומר: קודם כול, הדברים הם לא שחור או לבן גם בהתייחס לדברים כאן.
מורן עומר: לך, ספציפית, אני אקח את הפרטים שלך ואנחנו נעשה שרגע, אם צריך, גם שיחת ועידה משותפת עם מפקד האוגדה כדי שנהיה מיושרים באילו כיתות כוננות הדבר הזה ימשיך ובאילו כיתות כוננות, לטענתך, הדבר הזה צומצם.
מורן עומר: לא סוד שגם קרוב לאותו מרחב שבו אתם גרים יש ארגוני פשיעה גדולים, שנציג המשטרה יכול להתייחס לזה כאן, שמטופלים ממש בעת הנוכחית הזו אל מול כל סוגי גנבות האמל"ח.
מורן עומר: בפיקוד הצפון קרתה גנבת אמל"ח מאוד משמעותית.
מורן עומר: וכשנגנב כל כך הרבה אמל"ח, אתה עושה את הבדיקה הפנימית איפה אתה לא עומד בתקינת האבטחה הנדרשת כדי שהמקרים האלה לא יקרו.
מורן עומר: אני לא חושב שאנחנו להלין טענה אחת על תפקודה של אוגדה 210 בכל מה שקשור בהגנת היישובים ברמת הגולן.
מורן עומר: אני מניח שזו גם לא התחושה של אותם מתיישבים.
מורן עומר: יש פה אירוע שאנחנו צריכים לסדר אותו כדי שהאבטחה תהיה כמו שצריך, תקינת הנשקים בבתים עצמם כדי שגם הם לא יגנבו.
מורן עומר: הדבר הזה כבר קורה או בתהליך.
מורן עומר: וספציפית לגבי סוגיית הנשקים עם הכיתות, איפה שאתה רואה שיש איזשהו פער, אנחנו נשלים פה שיחה ביחד עם האוגדה כדי לסגור את הפרטים.
מורן עומר: עד כאן.
צבי האוזר: אני הייתי רוצה התייחסות של גם משרד המשפטים.
צבי האוזר: ענת אסיף, ראש אשכול ביטחוני?
ניסים ואטורי: ראש המועצה ביקש להגיב, של רמת הגולן.
צבי האוזר: ראש המועצה.
ניסים ואטורי: כן.
ניסים ואטורי: נראה ככה.
שמואל לטקו: ראש המועצה, זה דיבר.
ניסים ואטורי: הוא לא דיבר.
צבי האוזר: אה, אני לא ראיתי שחיים רוקח איתנו.
צבי האוזר: חיים רוקח נמצא?
קריאה: הינה, הינה.
קריאה: הינה הוא.
צבי האוזר: אנחנו כבר נגיע.
צבי האוזר: חיים, בבקשה.
צבי האוזר: ראש המועצה, אני מתנצל.
אופיר סופר: ברמת הגולן כבר ערב.
צבי האוזר: ברשימת הנוכחיים לא צוין שאתה כאן איתנו בדיון.
צבי האוזר: אני מברך אותך בברכה חמה כאן מירושלם עד רמת הגולן.
צבי האוזר: אני רואה שהירח כבר זורח.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: זה צילום לפוסטר.
<< דובר_המשך >> אבי הדי: אתה יודע, זה נראה, להבדיל, ישו ככה על רקע - - -
צבי האוזר: אבל שים לב שישו חובש כיפה.
צבי האוזר: תמיד אומרים שאולי היהודי הכי משפיע היה ישו, נכון?
יאיר גולן: אני מזכיר לכולם שישו היה יהודי.
צבי האוזר: אז אמרתי: היהודי הכי משפיע בהיסטוריה.
ניסים ואטורי: אגב, התמונה היא אמיתית, כן?
<< דובר_המשך >> אבי הדי: גם הוא אמיתי, אני מקווה.
צבי האוזר: אבל בוא, תן לנו את תמונת המציאות האמיתית כפי שאתה רואה מתחת לירח.
חיים רוקח: טוב.
חיים רוקח: קודם כול, שלום.
חיים רוקח: ואני בהחלט מברך על הדיון הזה, צביקה וכל חברי הכנסת שנמצאים שם.
חיים רוקח: תודה רבה.
חיים רוקח: כמובן ראש אמ"ץ.
צבי האוזר: יש לנו גם חבר כנסת תושב האזור.
חיים רוקח: כן, ניסים.
חיים רוקח: תודה רבה לכם.
צבי האוזר: יש לך פה נציגות בשמירה אישית לוחצת.
חיים רוקח: תראו, בגולן קיימות כיתות כוננות עשרות שנים בצורה הכי פשוטה.
חיים רוקח: נשקיות עשרות שנים.
חיים רוקח: אני לא יודע, ואני הייתי רבש"ץ בעצמי, על איזושהי גנבת כלי נשק מצה"ל במשך 20, 30 השנים האחרונות מנשקיות של היישובים.
חיים רוקח: יותר מזה אני אגיד שצריך להבין את המהות של כיתות הכוננות.
חיים רוקח: המהות של כיתת הכוננות היא לבנת היסוד לכל אירוע חירום.
חיים רוקח: אנחנו מאמינים אותן והשקענו בהן הרבה מאות כסף, גם צה"ל, אוגדה 210 וחטיבה 474.
חיים רוקח: הרבה מאוד כסף, הרבה מאוד זמן, להביא אותן לרמת שהן נמצאות בה כיום.
חיים רוקח: כיתות הכוננות האלה מיומנות למלחמה.
חיים רוקח: אנחנו מכינים אותן לרעדת אדמה, חס וחלילה.
חיים רוקח: עובדות היום בקורונה.
חיים רוקח: אז תגיד מה שייכת כיתת כוננות לקורונה?
חיים רוקח: שייכת.
חיים רוקח: בהחלט שייכת כשחס וחלילה יש תאונה, כשחס וחלילה יש שריפה, לא חשוב מה.
חיים רוקח: בכל אירוע חירום גם בשגרה, כיתות הכוננות האלה מוקפצות.
חיים רוקח: עכשיו, לבוא ולהגיד: כיתת כוננות בלי כלי נשק – חברים, בצורה הכי פשוטה, זה לסרס את כיתות הכוננות ולהכריז על פירוקה.
חיים רוקח: ואני מתנגד לזה במלוא התוקף, נקודה.
חיים רוקח: כי ברור לי לחלוטין שברגע שאני אקח או אתם תיקחו את הנשק מכיתות הכוננות, כיתות הכוננות יתפרקו.
חיים רוקח: כיתת הכוננות היא הבסיס של צוותי צח"י.
חיים רוקח: יש לנו צוותי צח"י ביישובים, כולל צח"י קורונה שהקמנו בעקבות האירוע הזה, שחיים בתוך היישובים, מתפעלים אותם ביום-יום בכל דבר, בכל אירוע חירום.
חיים רוקח: הבסיס הוא אותה כיתת כוננות.
חיים רוקח: אז אם אתם לוקחים לי את כיתת הכוננות, אתם מפרקים לי גם את צוותי צח"י.
חיים רוקח: אין לי תגובה.
חיים רוקח: ואמר נכון אחד הנוכחים כאן, שבסוף זה התגובה, זה התגובה ביישובים.
חיים רוקח: ואני לא יכול להגיב עכשיו בנווה אטי"ב בצפון או במבוא חמה בדרום.
חיים רוקח: המרחק הוא כמו המרחק מחיפה לראשון לציון.
חיים רוקח: אין לי זמן תגובה.
חיים רוקח: ודרך אגב, גם צה"ל לא יספיק להגיב או ייקח לו זמן להגיב.
חיים רוקח: מי שיגיב היא כיתת הכוננות שנמצאת ביישוב באותו רגע.
חיים רוקח: כרגע המצב הוא שאנחנו מתקפלים בצורה הכי פשוטה.
חיים רוקח: יש גנבות נשק.
חיים רוקח: דרך אגב, לא אצלנו, אבל זה לא משנה בכלל.
חיים רוקח: אז מתקפלים: בואו ניקח את הנשק, בואו נפרק.
חיים רוקח: לא נכון.
חיים רוקח: פשוט לא נכון לעשות את זה.
חיים רוקח: אסור לנו להתקפל.
חיים רוקח: אנחנו צריכים לעמוד על שלנו ולהילחם.
חיים רוקח: אם צריך לתקוף את אותן חוליות, ואני יודע על מה אתה מדבר, עומר, אז צריך לתקוף.
חיים רוקח: ואם שורפים ניידות כתוצאה מזה שמטפלים בהם, אז צריך להיכנס עוד יותר חזק ולא להתקפל.
חיים רוקח: זה פשוט לא הגיוני מה שאנחנו עושים.
חיים רוקח: אנחנו מפרקים את מדינת ישראל לדעת.
חיים רוקח: אנחנו מפרקים את השלטון שלנו, את המשילות שלנו.
חיים רוקח: לא הגיוני בעיניי.
חיים רוקח: זה מה שאנחנו עושים?
חיים רוקח: מתקפלים?
חיים רוקח: עם ישראל מתקפל?
חיים רוקח: הבעיה היא לא רק בגולן.
חיים רוקח: אני היושב-ראש ועדת הביטחון של מרכז המועצות האזוריות.
חיים רוקח: הבעיה היא ביישובי גבול לבנון.
חיים רוקח: הבעיה היא בעוטף עזה והבעיה היא בקו התפר, כי גם שם אוספים נשקים.
חיים רוקח: והתחושה היא שמפקירים לנו את כל עוטף ישראל.
חיים רוקח: אנחנו עוטף ישראל.
חיים רוקח: ואתם מפקירים אותנו.
חיים רוקח: זה פשוט לא הגיוני.
חיים רוקח: אין פשיעה פנימית בתוך היישובים, מה שיכול להיות בבסיס צה"ל, אוקיי?
חיים רוקח: זו הבעיה העיקרית כאילו.
חיים רוקח: אין כזה דבר אצלנו.
חיים רוקח: לא נגנב כלי נשק בגולן או בעוטף עזה, למיטב ידיעתי, אלא אם כן תקנו אותי.
חיים רוקח: אני פשוט לא מצליח להבין את הראש.
חיים רוקח: עכשיו, החלטתם שצריך למגן את הנשקיות ברמת יותר גבוהה.
חיים רוקח: הנשקיות שלנו ממוגנות כולן.
חיים רוקח: והשקענו כסף בזה בעשר השנים האחרונות לא מעט.
חיים רוקח: כרגע שיניתם תקן והחלטתם שצריך למגן עוד יותר.
חיים רוקח: זה בסדר למגן.
חיים רוקח: תנו לנו זמן.
חיים רוקח: אל תפרקו אותנו.
חיים רוקח: אל תיקחו לנו את הנשק.
חיים רוקח: ועכשיו, תגידו לנו: עד שנצליח להשיג את הכסף – דרך אגב, למגן את כל הנשקיות בגולן זה משהו כמו 200,000, 300,000 שקל, בסדר?
חיים רוקח: לא תגידו סכומים בשמיים.
חיים רוקח: אל תפרקו ואל תגידו: אנחנו נמגן לכם מתישהו.
חיים רוקח: לא הגיוני.
חיים רוקח: אל תיקחו לי את הנשק מכיתות הכוננות.
חיים רוקח: אז מה?
חיים רוקח: בפועל יש יישובים היום עם נשק אחד או שניים בכל הגולן.
חיים רוקח: וזה יותר גרוע מזה.
חיים רוקח: בואו נבין את המשמעות.
חיים רוקח: חבר כיתת כוננות שמחזיק עכשיו כלי נשק בבית, והוא יוצא עכשיו לחופש לשבוע.
חיים רוקח: מה הוא אמור לעשות עם הנשק?
חיים רוקח: אין לו יותר נשקייה ביישוב.
חיים רוקח: אז מה הוא יעשה איתו?
חיים רוקח: הוא ייתן לחבר שלו?
חיים רוקח: או שיסע לחטיבה, מרחק של חצי שעה, 40 דקות, בשביל לשים את הנשק באותו מחסן.
חיים רוקח: מאיפה נגנבו הנשקים?
חיים רוקח: מהנשקיות של הצבא.
חיים רוקח: אתם רוצים שהוא יחזיר את הנשק לשם.
חיים רוקח: לא אצלנו נגנבו הנשקים.
חיים רוקח: אני אומר בצורה הכי פשוטה: חברים, יש פשיעה, יש גנבת נשק.
חיים רוקח: לא אצלנו.
חיים רוקח: ואם אנחנו צריכים למגן, אז אנחנו נמגן.
חיים רוקח: תנו לנו את הזמן.
חיים רוקח: בינתיים, אל תפרקו אותנו.
חיים רוקח: והכי חשוב, כל מדינת ישראל: אל תתקפלו, תילחמו.
צבי האוזר: חיים, רק לחדד את מה שאמרת.
צבי האוזר: כל הבעיה הזאת, הנושא הזה של הנשקיות, הערכה שלכם היא שזה אירוע של 300,000 שקל בכל רמת הגולן?
חיים רוקח: כן.
צבי האוזר: אז זה נשמע לי מאוד מוזר.
צבי האוזר: איך אי-אפשר למצוא את הסכום הזה ולפתור את הבעיה.
צבי האוזר: הרי פה אנחנו מדברים על מרכיב ביטחון מובהק.
צבי האוזר: אנחנו מדברים על חיי אדם.
צבי האוזר: זה לא איזשהו דבר תוספתי, מה שנקרא, Nice to have.
צבי האוזר: זה דבר משמעותי.
צבי האוזר: מורן, אתה מקבל את הערכה התקציבית הזאת?
מורן עומר: אני לא רוצה לגעת בסכומים של הכסף כי הם לא מולי.
מורן עומר: להערכתי, זה יותר מזה.
מורן עומר: הלוואי שאלה הסכומים.
מורן עומר: אלה סכומים קטנים.
מורן עומר: קודם כול, אני רוצה לתקן אותך, ראש המועצה.
מורן עומר: יש לא מעט יישובים שמהם נגנב נשק, כולל בעוטף עזה.
מורן עומר: ולכן אנחנו מחמירים בהקשרי אבטחת הנשק.
מורן עומר: אפשר לבוא בטענות מצד אחד על גנבת נשק, אבל אנחנו עושים יותר שהוא פחות ייגנב.
מורן עומר: אני לא רוצה להיכנס מן המקום שיהיו פה מפקדים של פיקוד הצפון בשיח אל מול המועצה לגבי איזה יישוב כן ואיזה לא.
מורן עומר: תוך כדי גם ביקשתי את הפרטים.
מורן עומר: יש 180 כלי נשק שנשארו בידי כיתות הכוננות ו-280 שנלקחו מהנשקיות.
מורן עומר: אנחנו נעשה את השיח המסודר ביחד עם המפקדים של פיקוד הצפון.
מורן עומר: ואני מבטיח שזה יבוא לשביעות רצונם גם של המפקדים שאחראים על אותו אמל"ח וגם של מתיישבי רמת הגולן, שיקרים לנו מאוד.
מורן עומר: היא לא נראית לי סוגיה שלא באה על פתרונה, בטח אם המרחק בהשלמה שלה הוא 300,000 שקל.
מורן עומר: ובכל מקרה, זה ייפתר לשביעות רצונם של שני הצדדים.
צבי האוזר: מורן, תראה, זה באמת נראה לי דבר שאפילו בימי כאוס כאלה שאין תקציב, זה דבר שהוא בר פתרון.
צבי האוזר: אני אומר את זה לצערי הרב.
צבי האוזר: אתה יודע, בסך הכול יש ברמת הגולן 32 יישובים, 27,000 תושבים.
צבי האוזר: אחת הבעיות הגאו-אסטרטגיות של ישראל, ממשלות ישראל שלא השכילו ליישב את רמת הגולן בהיקפי מחויבי המציאות ההיסטוריים, מחויבי המציאות שבשטח.
צבי האוזר: אנחנו נמצאים באמת בנוכחות, הייתי אומר, עלובה אל מול גודלה של המשימה המונחת בפני הדור הזה.
צבי האוזר: יישוב הגולן ובעצם סיום אותה אי-ודאות המרחפת מעל עתידו של השטח.
צבי האוזר: אבל אלה דברים כמובן לא מופנים אליך, אלא מופנים לקברניטים שמובילים את האסטרטגיה של ישראל, וכאן הם בעיניהם העצומות לרווחה.
צבי האוזר: הדבר הטוב היחידי מאותה הזנחה אסטרטגית בהתיישבות הגולן הוא שההגנה היישובית היא בהיקפים מאוד קומפקטיים, הייתי אומר.
צבי האוזר: ואומר פה ראש מועצה, 32 יישובים, 300,000 שקל, ולא יהיה זה 300,000, 600,000 – אלה הם דברים שהם בני פתרון גם בימים אלה.
צבי האוזר: כמו שאמרתי, יש לזה גם חשיבות כשלעצמה אל מול האירועים המתרחשים בגזרה ואנחנו מכירים את זה היטב.
צבי האוזר: פה, הוועדה עוקבת, בפרט ועדת המשנה, אחר מה שמתרחש בצפון.
צבי האוזר: ויש פה, כמו שאמרתי, גם מרכיב אולי סובייקטיבי של תחושת ביטחון שגם היא חשובה.
צבי האוזר: עולם התודעה הוא מאוד חשוב, תודעתם של המתיישבים.
צבי האוזר: ולכן אני מבקש – אני יודע שאתם עמוסים ואני יודע שזה לא הנושא היחיד שבו רמ"ח מבצעים עוסק, חבל שכך, אבל זאת המציאות.
צבי האוזר: אני באמת מבקש בשם הוועדה: תנו דעתכם.
צבי האוזר: אני מבקש גם לכתב את הוועדה, אולי אנחנו נעביר בסיום הדיון פנייה רשמית.
מטי יוגב: אני רוצה שתתייחס – סליחה שאני מפריעה לך.
מטי יוגב: אתם מתייחסים רק לרמת הגולן.
מטי יוגב: אנחנו מדברים פה על כל היישובים במועצות האזוריות שלכיתות הכוננות שלהן הורידו נשקים וטוענים כך וכך.
מטי יוגב: אתם מתייחסים רק לרמת הגולן, והוא דיבר כיושב-ראש ועדת הביטחון.
ניסים ואטורי: לא, גם ראש המועצה של הגולן דיבר על כמה יישובים.
צבי האוזר: אז התיקון במקומו.
צבי האוזר: את צודקת.
צבי האוזר: אנחנו רוצים את התייחסות הכוללת, אבל יש לנו ספציפית גם מצב מיוחד ברמת הגולן.
צבי האוזר: ובהינתן שיש פה פתרון – הבעיה ברמת הגולן היא דלילות האוכלוסייה.
צבי האוזר: כמו שאמרתי, הזנחה של שנים, מחדל היסטורי שגרם לכך שאחרי 50 שנות שליטה, אנחנו מציינים עוד מעט 40 שנה להחלת הריבונות על רמת הגולן - -
מטי יוגב: כן.
צבי האוזר: - - שמענו שאפילו ארצות הברית הכירה בריבונות, אבל מדינת ישראל עדיין לא הכירה בריבונותה היא ברמת הגולן.
צבי האוזר: 27,000 תושבים במשך 50 שנה.
צבי האוזר: את יודעת, נקודות יישוב מרוחקות מאוד מהמרכז התפתחו התפתחות טבעית בהיקפים הרבה יותר גדולים מכל רמת הגולן.
צבי האוזר: אני לוקח, אני לא יודע מה, את נהריה, כרמיאל, אילת, ומשווים את זה לכל רמת הגולן, הרי מדובר באחד המחדלים ההיסטוריים הגדולים שאני מאוד מאוד מקווה שבנינו לא יבואו חשבון איתנו על אותה הזנחה נמשכת.
צבי האוזר: אז במקטע הקטן הזה שאנחנו כאן מטפלים בוועדה בדיון הזה, לפחות את אותה תחושת ביטחון, שהיא עוד לבנה קטנה במאמץ לאומי להכפיל ולשלש את ההתיישבות ברמת הגולן, אני, אולי כמו קאטו הזקן, בכל דיון שנתייחס במישרין או בעקיפין, אחזור על המסר הזה.
צבי האוזר: כי זה מחדל היסטורי.
צבי האוזר: מחדל היסטורי, כמו שאמרתי, הלוואי שלא ניתן עליו דין וחשבון, על אותו חוסר מעש שנעשה ביישוב רמת הגולן.
צבי האוזר: 27,000 איש אחרי 50 שנה, זה 2,000 איש לשנה.
צבי האוזר: זו מדינה של 10 מיליון.
צבי האוזר: זו תעודת עניות.
צבי האוזר: אבל לא לכך התכנסנו.
ניסים ואטורי: צביקה, אני אוכל להוסיף משהו קטן?
צבי האוזר: בתור נציג האזור, בבקשה.
ניסים ואטורי: לגבי הנשקים שאמרת, אם אנחנו נתייחס ל-32 יישובים עם 180 נשקים, זה חמישה-שישה נשקים ליישוב.
ניסים ואטורי: היישוב שבו אני גר, אלוני הבשן, הוא לא נמצא אפילו בקטגוריה של היישובים הקרובים לגדר שהגדרתם.
ניסים ואטורי: אנחנו נמצאים בערך 500 מטר מהגדר, מהגבול הסורי, כאשר לכל כיוון שלנו בערך עשרה עד 15 קילומטר אין כלום.
ניסים ואטורי: אנחנו אלה שמגינים.
ניסים ואטורי: תושבי רמת הגולן – אני מתייחס כרגע על רמת הגולן, תכף אגיד לגבי לבנון גם כן – אנחנו אלה שמאבטחים את המקום.
ניסים ואטורי: אנחנו 50% עוסקים באבטחה ו-50% בעצם בחיים יום-יום שלנו.
ניסים ואטורי: ברגע שיצאתי מהיישוב, 5% מהאבטחה של היישוב ירדה, כי אנחנו האזרחים שמגינים.
צבי האוזר: ואטורי, אסור לך לצאת.
צבי האוזר: אני לא מבין מה אתה עושה כאן.
ניסים ואטורי: נראה לי שהם רוצים שאני אחזור, שאעזוב את הכנסת.
ניסים ואטורי: אירועים שהיו באזור שלנו, מחבלים שהגיעו מסוריה, ואני היישוב הכי מזרחי במדינה – אנחנו יותר קרובים לסוריה מאשר לכאן.
ניסים ואטורי: צחקו השבוע בטוויטר.
ניסים ואטורי: צייצתי משהו.
ניסים ואטורי: אמרו לי: אתה כתוב בסוריה.
ניסים ואטורי: צייצתי מהבית.
ניסים ואטורי: הבעיה היא שבכל החדירות שהיו אצלנו, החודר, המחבל או whatever, הגיע למרכז היישוב.
ניסים ואטורי: אנחנו טיפלנו באירוע, לא הצבא, קודם כול.
ניסים ואטורי: הצבא, יש שם סיורים על הגדר.
ניסים ואטורי: מעבר לזה, אנחנו עושים את האבטחה באזור הזה.
ניסים ואטורי: חוץ מחדירה אחת לפני עשר שנים, שנכנס לתוך מוצב חזקה, למזלנו הוא היה עם כדורי תחמיש, הוא טעה בדרך כנראה – הייתה תוכנית ידועה שדיברו עליה בתקשורת, תוכנית סורית לכבוש את אלוני הבשן תוך 24 שעות.
ניסים ואטורי: מי יגן עלינו?
ניסים ואטורי: הסיור שעובר כל מספר שעות ליד הגדר, ואני לא אפרט כל כמה זמן.
ניסים ואטורי: חבר'ה, אנחנו ההגנה של ארץ ישראל בצד הסורי.
ניסים ואטורי: יש אנשים בלבנון ששם רואים את השכנים שלהם בלבנון והבן אדם עצמו, החקלאי שנמצא שם על גדר הגבול בלבנון, הוא זה שייתן את המענה הראשון לכל מה שיקרה שם.
ניסים ואטורי: הילדים שלנו לבד בגנים.
ניסים ואטורי: אם אוספים את הנשקים, תשלחו עכשיו חיילים להגן על היישוב שלי.
ניסים ואטורי: על היישוב שלי.
ניסים ואטורי: אני אומר: תשלחו עכשיו ג'יפ צבאי שיעמוד בכניסה לגן הילדים ואל תשאירו את הילדים שלי חשופים.
ניסים ואטורי: אני נמצא פה היום בשירות ציבורי.
ניסים ואטורי: אני פה בכנסת כעיקרון.
ניסים ואטורי: יש אנשים שמשרתים בצה"ל.
ניסים ואטורי: עוזבים את היישוב.
ניסים ואטורי: הילדים שלי כרגע, הילדה שלי בת חמש נמצאת בגן הילדים באלוני הבשן ואין לה אבטחה.
ניסים ואטורי: אין מי שיגן עליה כי אני כאן.
ניסים ואטורי: ויש אנשים שהם בבית, כל מיני, בן אדם נכה עם קביים שרץ עם הנשק בקושי, שהוא רץ לגן כדי להגן.
ניסים ואטורי: יש שם רב"ש אחד עם נשק.