GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם גולדין: זה סודי?
מנחם גולדין: מה סודי?
עוזי דיין: השגיאות שעשינו, יש להן משמעויות גדולות, וחילוקי הדעות הם לא על דברים פשוטים.
עוזי דיין: אני אומר לך את זה כמי שהתלבט והלך עד שר הביטחון לגבי מבצעים שעשינו בשביל להחזיר אנשים, ונאמר לנו: יופי, ואתם תחזירו כמה שבויים ותחזרו עם 20 ארונות, ואני צריך ללכת למשפחות להסביר את זה.
עוזי דיין: זה חשבונות לא פשוטים.
עוזי דיין: לא פשוטים.
עוזי דיין: אני מבין את הדברים, תאמין לי.
מנחם גולדין: - - -
צור גולדין: חבר'ה, אנחנו מסכמים, די – כל המשפחות, חבר'ה – הבנו את המילים היפות.
צור גולדין: בסדר, הבנו.
מנחם גולדין: תמשיך.
מנחם גולדין: נראה אם יצא לי מזה משהו.
ד"ר לאה גולדין: תבוא ללשכת גיוס, תודיע למשפחות שהילדים שלהם לא חוזרים מהצבא.
עוזי דיין: אני בסך הכול מבקש לדבר.
עוזי דיין: אני לא מישהו שצריך להסביר לו מה זה - - -
צור גולדין: חברים, קיבלנו את הערותיכם.
ד"ר לאה גולדין: אתה מבקש להתעלל בנו, זה מה שאתה מבקש.
צבי האוזר: בבקשה, חבר הכנסת דיין, תסכם.
עוזי דיין: לא לסיכום.
עוזי דיין: לכן, אני מציע, מבקש לעשות על זה דיון דחוף סגור, על הדברים שעלו כאן כי מקובל עליי לגמרי שמשפחות צריכות תשובות זה מכבר.
עוזי דיין: דרך אגב, זה לא המקרים היחידים, אני בסך הכול רוצה לומר, יש פשוט כאלה שלא שומעים אותם כל הזמן, אז זה לא אומר שמבחינה עקרונית זה לא דבר שקול.
עוזי דיין: זאת בקשה אחת.
עוזי דיין: הדבר השני, עד היום אנחנו שחררנו כ-5,700 מחבלים תמורת 14 חיילים ואזרחים שבויים, חטופים, ועוד שישה חללים, גופות.
עוזי דיין: אני חושב שהמספר הזה לכשעצמו אומר מה עשינו עד היום, מה התוצאות כתוצאה מזה, איך אנחנו נוהגים, לטוב או לרע, במקרה הזה לרע ולרע.
עוזי דיין: ולכן, יש כן דבר שצריך לעשות אותו והוא חוק פדיון שבויים - כולם אוהבים לא לעשות אותו, אני אומר את זה כבר בשביל לא לזרות מלח על הפצעים ולפגוע במצב קיים - שצריך להחיל אותו לא על הדברים שעומדים כרגע על הפרק, לא על מי שאיננו איתנו, לא על מה שנמצא במשא ומתן וכו'.
עוזי דיין: זה חוק שהועלה כבר בכנסת העשרים, אלעזר שטרן הגיש אותו שלוש פעמים, נדמה לי יאיר לפיד הגיש אותו פעם אחת, ואני מקווה שבכנסת הבאה הוא יעלה לדיון למרות שהוא לא נוח להרבה אנשים אבל אם מדובר על לקבוע סטנדרטים וצורת התנהגות שלנו, צריך בדבר הזה חקיקה.
צבי האוזר: חברת הכנסת מטי יוגב.
מטי יוגב: שלום לכם.
מטי יוגב: אדוני היושב-ראש, קודם כול הדיון הזה מאוד חשוב ועושה בי הרבה ככה כאבי בטן.
מטי יוגב: נכנסתי לתוך הדברים שלך, לאה, ואני רוצה לומר שאחד הדברים שעוזרים לי להתגבר על אובדנו של האח שלי – לא בשדה הקרב אלא בנסיבות טבעיות משהו – זה באמת לגשת לבית העלמין ולהתאבל שם, ורק כך אני מצליחה להתמודד עם האובדן הזה שהיה בטרם עת.
מטי יוגב: יחד עם זאת, הדיון הזה מאוד מאוד חשוב ואני מרגישה – אולי לא עדכנו אותי – אבל אני מרגישה כמו באיזשהו תיאטרון שחלקכם ככה שותפים לאיזושהי הצגה.
מטי יוגב: אני רוצה להגיד פה דבר מאוד מאוד פשוט.
מטי יוגב: אני שמעתי אותך, חמי, ואני חושבת שהפתרון נמצא בדברים שאתה הצעת, דווקא מאבק הומניטרי מול ארגון טרור.
מטי יוגב: אסור לנו להישאב לתוך דברים שהיו קודם, יש פה אנשים עם מוח ביטחוני, עם ידע ביטחוני, גם אם פנסיונרים – אני כולי הערכה לאיש הזה והיה לי מאוד קשה לשמוע את הדברים שנאמרו ככה כנגדו.
מטי יוגב: אני אחת הנשים שעקבו אחרי מה שהוא עשה ויש דברים שנאמרים מאחורי ומתחת לפני השטח, לא כי לא רוצים לשתף אתכם אלא כי אולי אסור לשתף אתכם וגם אותנו.
מטי יוגב: אני רוצה לכבד את המערכת ואני רוצה לתת להם הזדמנות.
מטי יוגב: אנחנו נמצאים פה בנקודת זמן אחרי שש וחצי שנים שאתם לא יודעים מה קורה עם הילדים שלכם.
מטי יוגב: אני כאימא וכסבתא כואבת ובאמת רוצה להבין שהדבר הזה הולך להגיע לפתרון, אבל באמת עם פתרון אמיתי, מוחשי.
מטי יוגב: ואדוני היושב-ראש, הפתרון השלישי שמוצע כאן על ידי המשפחה הוא מבחינתי הפתרון הנכון, להורות על קיום דיוני מעקב בוועדה בנושא השבת השבויים והנעדרים.
מטי יוגב: אנחנו צריכים לקבל תשובות, אנחנו צריכים לדעת באיזו סיטואציה אנחנו נמצאים, ואם בכלל אפשר לנקוב באיזשהו זמן מסוים מה צריך לעשות ואיך צריך לעשות כדי שגם אתם תרגישו שמישהו מטפל בכם, קוראים לזה, אבל שמישהו לא כואב איתכם את הכאב אלא פשוט לוקח אחריות ועושה את מה שצריך לעשות כדי לעשות ולא כדי למצוא חן חודש לפני בחירות או חודשיים לפני בחירות, ככה אני מרגישה פה בדיון הזה וזה צרם לי מאוד ולכן הייתי חייבת לומר את הדברים שאמרתי.
מטי יוגב: הדברים הקשים, ככל שנאמרו על ידי חברי חבר הכנסת עמית הלוי, נאמרו מדם ליבו, לא כדי למצוא חן בעיניכם אלא כי כך הוא מרגיש, ועל זה אני חושבת אתם צריכים להעריך אותו כי נאמרים פה דברים קשים, אבל הם נאמרים.
מטי יוגב: אנחנו לא אומרים פה דברים כדי שאתם תגידו לנו: יופי, אתם איתנו.
אופק שאול: איך אפשר להעריך בן אדם שמתנגד להחזרה של אח שלי, אפשר לדעת?
מטי יוגב: סליחה.
מטי יוגב: לא, זה בסדר שאתה לא מסכים איתו אבל אני חושבת שאתה צריך להעריך, אתם - - -
אופק שאול: אני לא מעריך בן אדם שמתנגד להחזיר את אח שלי הביתה.
אופק שאול: זה המסקנות שלו.
אופק שאול: אם הוא לא רוצה לשחרר אסירים, הוא לא רוצה להחזיר אותו הביתה.
מטי יוגב: אבל אתה כמוני – אני פעם שנייה בדיון בוועדת חוץ וביטחון, חברת כנסת חדשה, ורק יודעת מעט מאוד על הפרשה הזו, מהתקשורת או מדברים שאני קוראת.
מטי יוגב: הייתי איתכם גם ב"חץ השחור" אבל הרגשתי שאתם חזקים ואתם אנשים מעוררי השראה.
ד"ר לאה גולדין: אנחנו לא חזקים ואנחנו לא פרשה ואנחנו לא סוגיה.
ד"ר לאה גולדין: אני אימא, וזהבה, לחיילי צה"ל - -
מטי יוגב: אמת.
ד"ר לאה גולדין: - - שנשלחו על ידי מדינת ישראל להגן על הילדים שלך ועל הילדים - - -
מטי יוגב: הילדים שלי היו בצבא בדיוק כמו הילדים - - -
ד"ר לאה גולדין: אז אל תמרחו אותנו.
מטי יוגב: לא מורחים אתכם.
מטי יוגב: אני רק אומרת שכאימא וכסבתא אני יושבת כאן ולא רוצה אפילו לשפוט אתכם - -
פרופ' שמחה גולדין: את לא צריכה לשפוט.
פרופ' שמחה גולדין: תלכו לעבוד.
מטי יוגב: - - אני רוצה רק שתבינו - - -
ד"ר לאה גולדין: תחזירו את הילדים שלנו.
מטי יוגב: ברור לגמרי.
מטי יוגב: ברור לי לגמרי.
מטי יוגב: מישהו פה אמר לכם, ואני אומרת לכם את זה בצורה חד-משמעית.
מטי יוגב: אני הגעתי הנה, התחברתי לחלק מהדברים שנאמרו כאן באמת כאימא וכסבתא, וגם הילדים - - -
מנחם גולדין: את האמת מותר?
מנחם גולדין: שקיפות מותר?
מטי יוגב: מותר בהחלט.
מנחם גולדין: לדעת מה קרה בשש שנים האחרונות - -
מטי יוגב: מותר בהחלט אבל יש דברים שהם נסתרים.
מנחם גולדין: - - לדעת את מי שחררו, איזה תוכניות, לדעת מה אנחנו לא קיבלנו והחמאס כן קיבל.
מנחם גולדין: מותר?
מנחם גולדין: או שזה הכול סודי ביותר?
מטי יוגב: חד וחלק מותר - -
צבי האוזר: חברת הכנסת יוגב.
מטי יוגב: - - חד וחלק מותר, ולכן אני מסכימה שצריכה להיות פה ועדה שתדון ותציג את הדבר הזה עד כדי פרטי פרטים.
ד"ר לאה גולדין: האדון לידך קובר את הדברים, הוא לא פותח את הדברים.
פרופ' שמחה גולדין: בוועדה יושבים אנשים שנכשלו בעבר ונכשלים בהווה - -
ד"ר לאה גולדין: ומכשילים.
פרופ' שמחה גולדין: - - ואנחנו לא רוצים שהם ייכשלו בעתיד כי כשלבן שלך זה יקרה אני אבוא אלייך ואני אסביר לך מה לעשות.
פרופ' שמחה גולדין: זה לא מה שאנחנו עשינו, זה משהו אחר לגמרי.
פרופ' שמחה גולדין: אני אתן לך יותר הבנה ממה שהממשלה, הצבא, מערכת הביטחון, כל האנשים שיושבים פה, הוועדה הזאת, שבכל מה שהם עשו הם נכשלו.
פרופ' שמחה גולדין: כל מה שהם עשו בשש וחצי שנים האחרונות.
פרופ' שמחה גולדין: והם הוועדה.
פרופ' שמחה גולדין: את רוצה שהוועדה הזאת - - -
מטי יוגב: אבל עדיין הוועדה הזו היא הוועדה המפקחת - -
פרופ' שמחה גולדין: אוקיי.
מטי יוגב: - - והדרג המדיני, ומקבלת את ההחלטות.
מטי יוגב: אתם מסבים את תשומת הלב ואני חושבת שאנחנו כחברי כנסת צריכים להיות קשובים לצרכים שלכם, אנחנו צריכים להיות קשובים להצעות האלה - - -
פרופ' שמחה גולדין: זה לא הצרכים שלנו.
פרופ' שמחה גולדין: זה הצרכים של צה"ל.
צבי האוזר: חברת הכנסת יוגב, אני מבקש משפט סיום.
פרופ' שמחה גולדין: באמת, הצרכים שלנו.
פרופ' שמחה גולדין: הבן שלי נהרג.
פרופ' שמחה גולדין: איזה צרכים?
פרופ' שמחה גולדין: אני מדבר על הבן שלך, אני מדבר על הנכד שלך.
פרופ' שמחה גולדין: תעזבי אותנו.
צבי האוזר: פרופ' גולדין, אני מבקש ממנה לסיים את הדברים שלה.
מטי יוגב: אני סיימתי.
צבי האוזר: אנחנו סיימנו את רשימת חברי הכנסת.
צבי האוזר: חבר הכנסת שבח שטרן, לא היית רשום, אבל בבקשה.
שבח שטרן: אני רוצה לא להרחיב בדברים שאחרים דיברו.
שבח שטרן: אני חושב שהדרך שמוצעת פה על ידי משפחת גולדין היא דרך שלישית שלא נבחנה עד היום ואני חושב שצריך לבחון אותה בצורה מאוד רצינית ולהשתמש בה.
שבח שטרן: זאת אומרת, אם יש סיוע הומניטרי שאפשר למנוע מרצועת עזה באופן שילחץ מאוד מאוד גם על האוכלוסייה וגם על ההנהגה שם, צריך להשתמש בזה ולא לוותר על הניסיון הזה.
שבח שטרן: למרות שחברי הטוב אבי דיכטר אמר שיש רק שתי דרכים, אני חושב שיש דרך שלישית וצריך לנסות אותה.
צבי האוזר: גברת חנה רדו, בבקשה.
חנה רדו: אני חנה רדו, אני יזמית עסקית חברתית, אני עכשיו באופקים.
חנה רדו: אני מקימה עסקים חברתיים גם בעוטף עזה, גם ביישובים ליד עוטף עזה – אופקים, נתיבות, שדרות, אשכול, שער הנגב – ובשש וחצי שנים האלה הקמתי גם קהילה של 3,000 נשים שרובן ככולן אימהות.
חנה רדו: הבן שלי בן 17, הבן שלי יהיה בוגר – הוא בכיתה י"ב – בית ספר מופת, ובכל זאת, הוא רוצה ללכת לצנחנים.
חנה רדו: כן, החינוך, משהו בחינוך התפקשש לי.
חנה רדו: הוא רוצה ללכת לצנחנים, הוא רוצה להיות קרבי.
חנה רדו: ואני פונה כאן לאלוף חליווה – כן, לצה"ל – אני פונה כאן למנהיגים שלנו.
חנה רדו: איך אני יכולה לסמוך עליכם?
חנה רדו: אני לא סומכת עליכם.
חנה רדו: אני גם בת לניצולי שואה, או שורדי שואה, שמאוד מאוד גאים שהם הגיעו לישראל וישראל זה הדבר הכי חשוב להם בחיים.
חנה רדו: היום יום השואה הבין-לאומי, אנחנו אמרנו אז – או לא אני; אני לשמחתי בת של שורדים – שהם כצאן לטבח.
חנה רדו: אני מרגישה גם אני כצאן לטבח.
חנה רדו: אני אביא את הבן שלי ללשכת הגיוס, הוא ילך לצנחנים, ואם חס וחלילה יקרה משהו – אין, אני אופיע, אני אהיה חברה של האימא של אורון שאול ושל האימא של הדר גולדין, ששמים עליהן, אני לא אדבר במילים לא יפות, אבל אתם שוכחים.
חנה רדו: הרי עכשיו תצאו מהוועדה הזאת, תשכחו אותן, תשכחו אותנו, תשכחו אותי, שעידו הבן שלי במארס 2022 הולך לצנחנים.
חנה רדו: אז מה שאני רוצה זה לבקש מכם להחזיר לי את האמון, גם בכם מנהיגי המדינה וגם בצה"ל, וגם בך, האלוף אהרון חליווה.
חנה רדו: אני רוצה לסמוך עליך במיליון אחוז שאתה תעשה את הכול כדי שאני אגייס את הבן שלי וארגיש בטוחה במאה אחוז.
חנה רדו: תודה רבה.
צבי האוזר: שמחה, אתה רוצה להתייחס?
פרופ' שמחה גולדין: כן.
פרופ' שמחה גולדין: א', אני מתנצל שהתפרצתי.
פרופ' שמחה גולדין: אני לא נוהג, אבל להקשיב לדברים האלה שש וחצי שנים ולראות שלא נעשה כלום, לא עושים כלום, ובשיטה הזאת גם לא יעשו כלום, זה - - - אני רוצה להגיד לכם כמה דברים ואני רוצה לשלוח אתכם לעבוד כי בכל זאת אנחנו באנו הנה ושמחתי מאוד שהוועדה הזאת התכנסה.
פרופ' שמחה גולדין: כוועדת חוץ וביטחון – ביטחון – היא צריכה לפקח על עבודת המשלה והיא צריכה לשאול את הממשלה.
פרופ' שמחה גולדין: לדעתי, שש שנים וחצי לא מילאתם את חובת
פרופ' שמחה גולדין: כם והסתפקתם להעביר את זה לוועדות משנה, כשבוועדות המשנה האלה יושבים אנשים שהם נכשלו, הם הסיבה לזה שזה לא קורה.
פרופ' שמחה גולדין: אז עוד פעם להעביר את זה לוועדות משנה, זה לא יעבוד, אז תחשבו איך אחרת עושים כי כמו שאתם שומעים וכמו שאתם מבינים, ותעשו סקרים ואתם תראו שהנושא הזה שלא מחזירים חיילים משדה הקרב – את הדר ואורון – הוא פוגע בחוסן הלאומי, הוא פוגע בהתגייסות לצה"ל, הוא פוגע באמון שרוחשים לצה"ל.
פרופ' שמחה גולדין: בתור ועדת חוץ וביטחון תעשו מהר מהר דיון איך במשך שנתיים 10% נופל האמון לצה"ל ותבינו באיזה צרה אנחנו נמצאים.
פרופ' שמחה גולדין: ואני אומר – אתם אשמים.
פרופ' שמחה גולדין: אתם אשמים.
פרופ' שמחה גולדין: אז אני מתנצל שקראתי לך פנסיונר, אבל אתם אשמים.
פרופ' שמחה גולדין: עשית בעבר נהדר, היום אתה מפעיל את שיקול דעתך לגבי העבר, אתה לא מעז לעשות שום דבר אחר ולכן אנחנו תקועים באותו בוץ.
פרופ' שמחה גולדין: ואף אחד לא זורה לנו חול בעיניים, אנחנו יודעים בדיוק, אנחנו רואים נכוחה, ותשאל את כל האנשים שיושבים פה ודיברו איתנו – אנחנו רואים נכוחה.
פרופ' שמחה גולדין: ומה שאנחנו רואים נכוחה זה ככה.
פרופ' שמחה גולדין: מביאים את החללים איתנו משדה הקרב, אלה שהיו בשדה הקרב.
פרופ' שמחה גולדין: אנחנו מביאים איתנו את החללים משדה הקרב כי אז אנחנו מביאים גם את הפצועים ואז אנחנו מביאים את החיים.
פרופ' שמחה גולדין: תקשיב טוב.
פרופ' שמחה גולדין: מי שלא מביא חללים, הוא לא יביא את הפצועים והוא יפקיר את החיים, ואני יכול לתת לך דוגמאות, אתה מכיר אותן.
פרופ' שמחה גולדין: יש בכנסת אנשים שהשאירו חיילים מאחורה, הם דאגו להביא אותם.
פרופ' שמחה גולדין: אתם הבטחתם, ערבתם להביא את הדר וגם את אורון, לא הבאתם.
פרופ' שמחה גולדין: אתם כשלתם בתפקידכם, אז אני לא מצפה שאתם עכשיו תעשו תשובה, אני מצפה שתתחילו לעבוד.
פרופ' שמחה גולדין: עכשיו תראו.
פרופ' שמחה גולדין: מאיימים עלינו שתהיה מלחמה, מאיימים עלינו שאם תקשיבו למשפחת גולדין יהיו 20 הרוגים.
פרופ' שמחה גולדין: אני יכול להתמודד עם זה?
פרופ' שמחה גולדין: אני רוצה שעוד אימא תסבול?
פרופ' שמחה גולדין: מה זה השטויות האלה?
פרופ' שמחה גולדין: אני מביא לכם בעיה לאומית ואתם מספרים, מאיימים עלינו.
פרופ' שמחה גולדין: זה המצב.
עוזי דיין: זאת לא הכוונה, לא התייחסתי לזה.
צבי האוזר: עוזי, עוזי.
פרופ' שמחה גולדין: כולם הבינו.
פרופ' שמחה גולדין: כולם הבינו, בסדר.
פרופ' שמחה גולדין: כשזה יקרה אצלך אני אבוא, אני אתן לך יותר עזרה.
פרופ' שמחה גולדין: מבטיח לך.
פרופ' שמחה גולדין: יש שלוש נקודות, שאני לא אתייחס אליהן, הן עלו.
פרופ' שמחה גולדין: זה בושה וחרפה כל הנושא ההומניטרי.
פרופ' שמחה גולדין: חמאס מקבל הכול ואין נגדו שום דרישה, שום דרישה, רק שלא ישרפו, רק שלא יירו, וכשהם יורים הם מקבלים.
פרופ' שמחה גולדין: החרפה של המנשמים התחילה במארס, והבטיחו לנו, לא יעלה על הדעת שהם יקבלו מנשמים.
פרופ' שמחה גולדין: ירו רקטה, קיבלו מנשמים.
פרופ' שמחה גולדין: זו הצורה שבה אתם רוצים שמדינת ישראל תמשיך להתנהל?
פרופ' שמחה גולדין: אתם ועדת חוץ וביטחון, זו הצורה?
פרופ' שמחה גולדין: אז אם לא, תעשו משהו.
פרופ' שמחה גולדין: הדבר השני זה להפסיק ולדבר על הסיפור של המחבלים.
פרופ' שמחה גולדין: אופק – באמת, חבר'ה, תעזבו את זה, תעזבו את הסיפור של המחבלים.
פרופ' שמחה גולדין: ופה אני רוצה שתלכו לעשות עבודה.
פרופ' שמחה גולדין: לא ישחררו מחבלים, לא ישחררו מחבלים, לא ישחררו.
פרופ' שמחה גולדין: משחררים.
פרופ' שמחה גולדין: הבעיה, שכל הדברים האלה נקברים בוועדות הסודיות.
פרופ' שמחה גולדין: אז אני אגיד לכם עכשיו, אני אגיד לכם ואתם תרשמו את זה והעיתונים ירשמו את זה ותתחילו לבדוק את הדברים, הגיע הזמן.
פרופ' שמחה גולדין: הגיע הזמן שזה לא ייקבר בוועדות הסודיות.
פרופ' שמחה גולדין: בדצמבר 2014, אז היה אפשר להביא את הבן שלי והיה אפשר להביא את אורון.
פרופ' שמחה גולדין: ג'חמד מחמוד עייחדי בן עיג'מה שוחרר, הוא ישב 25 שנים על הריגה, הוא שוחרר קודם.
פרופ' שמחה גולדין: למה?
פרופ' שמחה גולדין: מה, הוא לא ריצה.
פרופ' שמחה גולדין: מישהו עבד לשחרר אותו.
פרופ' שמחה גולדין: מואיד עסדה סאלח, ב-2015, ישב 19 שנים, הוא שוחרר לפני הזמן.
פרופ' שמחה גולדין: למה הוא שוחרר לפני הזמן?
פרופ' שמחה גולדין: למה לא ביקשו בשבילו את הדר ואורון?
פרופ' שמחה גולדין: אז כבר אברה מנגיסטו היה בפנים.
פרופ' שמחה גולדין: למה לא?
פרופ' שמחה גולדין: זה תפקידכם לדעת, זה תפקידכם לטפל, נרדמתם בשמירה.
פרופ' שמחה גולדין: זה השב"כ ביקש והשב"כ קיבל.
פרופ' שמחה גולדין: אתה אחראי על זה, אתה יושב בוועדת חוץ וביטחון.
פרופ' שמחה גולדין: מה אתה עשית?
פרופ' שמחה גולדין: לא עשית כלום.
פרופ' שמחה גולדין: נאיף חאסין מוחמד שוער, הוא שוחרר ב-2016.
פרופ' שמחה גולדין: הוא ישב במאסר עולם, הפעלת חומרי חבלה בכוונה לגרום למוות.
פרופ' שמחה גולדין: למה הוא היום בעזה?
פרופ' שמחה גולדין: והבן שלי זרוק שם.
פרופ' שמחה גולדין: למה אורון שם, והוא משתחרר?
פרופ' שמחה גולדין: אתם אשמים בזה, אתם לא עשיתם כלום כי קברתם את זה בוועדה הסודית.
פרופ' שמחה גולדין: וכשאנחנו מבקשים, אז אומרים: חבר'ה, זה סודי, אז אני מגלה לכם את הדברים הסודיים.
פרופ' שמחה גולדין: סבחאן מחמד יסרי ראב עווייה, ב-2017 שוחרר, ב-17 ביוני – תבדקו את זה, אני מקווה שמישהו רושם - הבן אדם ישב על שני מאסרי עולם פלוס 25 שנה.
פרופ' שמחה גולדין: למה הוא מ-2017 חי בעזה, והבן שלי זרוק שם?
פרופ' שמחה גולדין: אתה יכול לענות לי?
פרופ' שמחה גולדין: 20 הרוגים יהיו אם נביא אותו?
פרופ' שמחה גולדין: למה שחררו אותו?
פרופ' שמחה גולדין: אני יכול לקבל תשובה?
פרופ' שמחה גולדין: אני רוצה תשובה.
פרופ' שמחה גולדין: כשאני פונה לבית המשפט הגבוה לצדק, אומרים לי זה סודי.
פרופ' שמחה גולדין: למה זה סודי?
פרופ' שמחה גולדין: כל המידע שאני מגיע אליו – חבר'ה, אני פרופסור באוניברסיטה, אני לא בשב"כ, אני לא מסתנן לעזה, הכול גלוי.
פרופ' שמחה גולדין: בסדר?
פרופ' שמחה גולדין: נעזוב את ההיסטוריה הרחוקה, אתם לא אוהבים היסטוריה.
פרופ' שמחה גולדין: יולי 2020, לפני שנה, מוחמד חוסיין עודה אבו נאמוס שוחרר, הוא גמר לרצות את עונשו.
פרופ' שמחה גולדין: מה הוא עושה היום?
פרופ' שמחה גולדין: פעיל גדודי חללי אל-אקצא בג'בליה.
פרופ' שמחה גולדין: הוא זה שירה את הרקטה.
פרופ' שמחה גולדין: ואתה אומר אסור לשחרר מחבלים, אסור לשחרר מחבלים.
פרופ' שמחה גולדין: עוד אימהות יבכו.
פרופ' שמחה גולדין: האימהות בוכות.
פרופ' שמחה גולדין: אתם רוצים את כל הרשימה?
פרופ' שמחה גולדין: היא תהיה אצל העיתונאים היום.
פרופ' שמחה גולדין: אתם מועלים בתפקידכם, אתם לא עושים את מה שאתם צריכים לעשות, חבר'ה.
פרופ' שמחה גולדין: רק זה התפקיד שלכם.
פרופ' שמחה גולדין: עזבו את המשפחות, אנחנו לא צריכים שתנגבו לנו את הדמעות, אנחנו לא צריכים מכם כלום.
פרופ' שמחה גולדין: אנחנו צריכים שתמלאו את תפקידכם הלאומי.
פרופ' שמחה גולדין: ועדת חוץ וביטחון מפקחת על השב"כ שמשחרר אותם, מפקחת על צה"ל שלא עושה מה שהוא צריך ומפקחת על הממשלה שלא עושה מה שהיא צריכה, וכולם מסתירים.
פרופ' שמחה גולדין: אז הגיע הזמן שאתם תשמעו.
פרופ' שמחה גולדין: יש לי עוד רשימות ארוכות מאוד.
פרופ' שמחה גולדין: ביולי, באוגוסט, בספטמבר השתחררו.
פרופ' שמחה גולדין: אז עכשיו אני אגיד לכם בלי שמות.
פרופ' שמחה גולדין: משימה אחרונה לוועדה, תתחילו לעבוד.
פרופ' שמחה גולדין: האיש שירה את הטיל לאוטובוס של החיילים ב"חץ שחור", הוא נמצא היום בפלוגה בחמאס שנקראת א'סנאד.
פרופ' שמחה גולדין: מכיר?
פרופ' שמחה גולדין: שם הוא נמצא.
פרופ' שמחה גולדין: מי שחרר אותו?
פרופ' שמחה גולדין: יש חוק הלב"חים, אפשר היה להשאיר אותו פה.
ד"ר לאה גולדין: לא בדקו.
פרופ' שמחה גולדין: לא בדקו.
פרופ' שמחה גולדין: הלך.
פרופ' שמחה גולדין: ירה טיל.
פרופ' שמחה גולדין: סמג"ד בחטיבת חאן יונס, ומתחתיו שמונה מ"פים, כולם משוחררים.
פרופ' שמחה גולדין: כולם משוחררים.
פרופ' שמחה גולדין: אתה אומר למשפחת שאול, אסור לשחרר מחבלים.
פרופ' שמחה גולדין: אתם משחררים מחבלים כל הזמן.
פרופ' שמחה גולדין: אם האנשים האלה, לא הייתם נותנים להם לצאת, הדר ואורון מזמן היו פה, ומדינת ישראל הייתה נראית אחרת והחבר'ה שרוצים להתגייס לצנחנים היו מתגייסים לצנחנים.
פרופ' שמחה גולדין: אני מדבר במכינה – מדבר על המנהיגות של הדר, לא אמרתי מילה על כל מה שאני אומר עכשיו – קם אחד ואומר לי: שמחה, תקשיב, אני מאוד רוצה להתגייס, אני מתגייס במארס לצנחנים, אני לא יכול שאימא שלי תעבור את מה שלאה עוברת.
פרופ' שמחה גולדין: אתם מבינים באיזה בור אנחנו נמצאים?
פרופ' שמחה גולדין: ואתם מדברים איתי על אני נמצא בליבך, אני נמצא בליבו, והוא מאיים עליי שיהיו 20 חללים.
פרופ' שמחה גולדין: חבר'ה, איבדתם את העשתונות.
פרופ' שמחה גולדין: אתם לא עושים את תפקידכם.
פרופ' שמחה גולדין: מי שמפקח היום על בניית המנהרות זה מי שמדינת ישראל שחררה.
פרופ' שמחה גולדין: הבטון שבונים בו את המנהרות זה בטון שמדינת ישראל מעבירה.
פרופ' שמחה גולדין: לפני שלושה שבועות אלוף פיקוד דרום הצטלם בתוך מנהרה שמדינת ישראל חשפה.
פרופ' שמחה גולדין: יש שם שקים של נשר.
פרופ' שמחה גולדין: הוא חשף, יופי שהוא חשף.
פרופ' שמחה גולדין: מי בנה את המנהרה הזאת?
פרופ' שמחה גולדין: מאיפה הבטון הזה?
פרופ' שמחה גולדין: אנחנו מכניסים.
פרופ' שמחה גולדין: אי אפשר בשביל הבטון לדרוש את הדר ואורון?
פרופ' שמחה גולדין: אני שואל אותך.
פרופ' שמחה גולדין: אי אפשר?
פרופ' שמחה גולדין: זה עלה בוועדה הסודית, שאמרו: חס וחלילה, חמאס יירה מרגמות על נחל עוז, אז בחוץ עומדים חבר'ה מנחל עוז ואומרים, אנחנו רוצים שתביאו את הדר ואורון.
פרופ' שמחה גולדין: ואתם בוחרים תמיד באופציה הפשוטה.
פרופ' שמחה גולדין: יש כוח שנקרא א'סנאד.
פרופ' שמחה גולדין: כל משוחרר שיוצא, שמדינת ישראל משחררת, הוא חוזר לפעילות, הם קוראים לזה פעילות מבצעית בערבית, מבצעית.
פרופ' שמחה גולדין: מה זה מבצעית?
פרופ' שמחה גולדין: זה מחבלים.
פרופ' שמחה גולדין: אז אתה בא ואומר לאופק ולאבירם, מה יהיה המחיר, מה יהיה המחיר?
פרופ' שמחה גולדין: אתם נתתם, אתם שחררתם כבר.
פרופ' שמחה גולדין: אנחנו שילמנו במחבלים, אנחנו שילמנו בתרופות, אנחנו שילמנו בבטון, כל מה שהם רצו נתנו.
פרופ' שמחה גולדין: הדבר היחידי שלא קיבלנו זה את הבן שלי.
ד"ר לאה גולדין: כי לא ביקשנו.
פרופ' שמחה גולדין: לא קיבלנו.
פרופ' שמחה גולדין: ואם אתם תישארו עוד פעם בוועדות הסודיות האלה, אנחנו גם לא נקבל.
פרופ' שמחה גולדין: ואז, תקימו ועדה, שאורנה ברביבאי תבוא ותגיד מה קורה לגיוס של צה"ל, למה זה נופל?
פרופ' שמחה גולדין: מה קורה לאמון של צה"ל, למה זה נופל?
פרופ' שמחה גולדין: אני לא דואג שלא יהיו חיילים שיתנדבו כי החיילים מבינים יותר טוב מכם, וגם ההורים שלהם, שזה עניין קיומי.
פרופ' שמחה גולדין: החיילים מבינים את זה, לכן החיילים ממשיכים להתגייס, תמיד יהיו הדר ואורון שיעשו את העבודה.
פרופ' שמחה גולדין: השאלה איפה אתם.
פרופ' שמחה גולדין: אתם לא באתם לעבודה, חבר'ה.
פרופ' שמחה גולדין: בשביל זה התכנסנו הנה, אני מאוד שמח שהתכנסנו, אני מתנצל בשם המשפחה שלי שאולי חס וחלילה פגענו בציפור נפשו של מישהו כי לא דיברנו יפה.
פרופ' שמחה גולדין: אני מבטיח לכם שמשפחות אחרות מתנהגות יפה יותר מאיתנו.
עמית הלוי: אמרת שלוש משימות.
עמית הלוי: מענקים הומניטריים, שחרור מחבלים בפועל.
עמית הלוי: ו-?
פרופ' שמחה גולדין: המחבלים כבר שוחררו.
עמית הלוי: הם שוחררו, הבנתי.
פרופ' שמחה גולדין: יכול להיות שהיום, היום, ישתחרר מחבל כי הוא "גמר" – במירכאות – לרצות את עונשו.
פרופ' שמחה גולדין: אפשר להחזיק אותו פה, יש חוק, חוק הלב"חים.
פרופ' שמחה גולדין: החוק מאפשר להשאיר אותו, הרמטכ"ל צריך להשאיר אותו.
פרופ' שמחה גולדין: לא מיישמים את החוק הזה.
פרופ' שמחה גולדין: כי השב"כ אומר: חבר'ה, חס וחלילה, מה, יתחילו לירות מרגמות.
פרופ' שמחה גולדין: זה המצב שבו אנחנו נמצאים, והדברים האלה לא סודיים ואני אשחרר את זה ונשחרר את כל המידע שיש לנו, ותתמודדו.
פרופ' שמחה גולדין: תתחילו לעבוד.
צבי האוזר: לפני שנסכם אני אעביר שוב רשות דיבור לאלוף אהרון חליווה להתייחסות.
אלוף אהרון חליווה: שוב שלום.
אלוף אהרון חליווה: אני, אם מותר לי, מכיר היטב את משפחת גולדין ואת דעותיה ומחשבותיה ואני מקיים שיח רציף עם לאה ושמחה וגם עם משפחת שאול, והנושא נמצא – כבר נאמר פה, לא כל דבר הוא 24/7, אבל הנושא נמצא על שולחנו של ראש המטה הכללי בסדר עדיפות גבוה ואנחנו נמשיך ונעסוק ונדווח במקומות שצריך לדווח על כלל המהלכים שצה"ל עושה.
אלוף אהרון חליווה: כבר נאמר פה על ידי ידידי אמיר על מה שאמר אתמול הרמטכ"ל בכנס ה-INSS בהקשר של המקום שבו הוא שם את סוגיית החזרתם של לוחמי צה"ל חזרה למשפחותיהם, ואתם יודעים, במבחן התוצאה, וזה כבר נאמר יותר מפעם אחת, בנקודת הזמן הזאת, כמעט שבע שנים אחרי, הם עדיין לא שבו לביתם.
אלוף אהרון חליווה: אז אין פה תוצאה באמצע, אין פה 70 או 80 או 90.
אלוף אהרון חליווה: יש פה או אפס – הנקודה שאנחנו נמצאים בה עכשיו – או ביום שנחזיר אותם לביתם, והמשימה הושלמה.
אלוף אהרון חליווה: וככה נמשיך וננהג, וכמובן שבכל מקום שנידרש לדווח בפורומים המתאימים על המאמצים השונים ועל המהלכים השונים, נעשה את זה.
אלוף אהרון חליווה: אני חייב לציין שגם בשיח מול חיילים צעירים וגם מול משפחות נוספות שקולן לא נשמע פה כי לא מדובר רק בהדר ואורון - יש חיילים נוספים, גם היום, חלקם עשרות שנים אחרי שלא שבו לביתם – גם אליהם אנחנו מחויבים.
אלוף אהרון חליווה: גם אליהם אנחנו מחויבים, חללים ממלחמת יום הכיפורים וממלחמת לבנון ב-1982, בקרבות ידועים, וצה"ל עוסק בכולם.
אלוף אהרון חליווה: לכל איש יש שם ולכל איש יש משפחה ולכל אחד מחיילינו באשר הם אנחנו מחויבים, כל אחד ואחד מאיתנו, בטח כצבא, בטח בטח כמדינה.
אלוף אהרון חליווה: תודה.
ניר ברקת: אבל צה"ל זה לא הכתובת.
צבי האוזר: רני, בבקשה.
צבי האוזר: אני פונה לכתובת.
צבי האוזר: רני פלד, נציג משרד ראש הממשלה, המטה לביטחון לאומי, בבקשה.
פרופ' שמחה גולדין: לדייק במשהו שהתפספס פה, חבר הכנסת ברקת.
פרופ' שמחה גולדין: צה"ל ועוד איך הוא הכתובת.
פרופ' שמחה גולדין: מי שמפעיל את חוק הלב"חים – תקרא בוויקיפדיה – זה הרמטכ"ל.
ניר ברקת: זאת הנחיה, זה דירקטיבה - - -
פרופ' שמחה גולדין: הרמטכ"ל.
פרופ' שמחה גולדין: אתה לא מקשיב.
פרופ' שמחה גולדין: אתה לא מקשיב, תקרא את חוק הלב"חים – אני אשלח לך, תקרא.
פרופ' שמחה גולדין: הרמטכ"ל הוא אחראי.
פרופ' שמחה גולדין: תבדוק.
ניר ברקת: אני מבין מה שאתה אומר.
ניר ברקת: אני רק אומר שצה"ל, הוא לא ייתן את הפתרון המערכתי - - -
פרופ' שמחה גולדין: המחבלים.
פרופ' שמחה גולדין: דיברו פה על המחבלים.
פרופ' שמחה גולדין: המחבלים - -
צבי האוזר: פתרון מערכתי בנושא הזה מרוכז על ידי ממשלה.
צבי האוזר: לממשלה יש מי שעומד בראש.
פרופ' שמחה גולדין: - - תקרא בוויקיפדיה.
פרופ' שמחה גולדין: הרמטכ"ל הוא זה שמשאיר אותם בכלא, וככה אפשר להביא אותם מחר.
עמית הלוי: בוועדות המשנה עלו הדברים האלה?
עמית הלוי: ניתנו תשובות?
עמית הלוי: כי פה אנחנו לא מקבלים.
צבי האוזר: בבקשה, רני פלד.
רני פלד: אני שוב אומר את הדברים שאמרתי בהתחלה.
רני פלד: דבר ראשון, כנציג הממשלה והקבינט, רשמתי את כל הדברים שנאמרו פה ואנחנו נמשיך כמובן לעקוב אחרי הדברים האלה בוועדות שייקבעו בהמשך, אבל אני רוצה עוד פעם לחדד מול כל הדברים שנאמרו פה, שהנושא הזה הוא בין ראש סדר העדיפויות של הדרג המדיני גם בעיתוי הנוכחי.
רני פלד: אני חושב שהמאמץ הוא מאמץ נרחב, רב-מימדי.
רני פלד: נכון, התוצאות בסוף קובעות, שמעתי את כולם וזה נכון, עם זה אי אפשר להתווכח.
רני פלד: מול כל החלופות שהעלו פה, ולא נפרט כמובן, יש מחשבה ויש ניסיונות – גם ברמה המדינית, גם ברמה הבין-לאומית, בפגישות עם מנהיגים ובערוצים נוספים, וגם בכל הסוגיות כמו שאמרתי, צוות השו"ן שממשיך לעבוד סביב העניין הזה בעניין הזה 24/7, זאת משימתו, וכל הגופים נרתמים לכך.
רני פלד: יש גם כל הזמן חשיבה איך להגביר את הלחץ על חמאס, גם זה נעשה.
רני פלד: הקבינט התכנס.
רני פלד: אנחנו אחרי מלחמה קשה מאוד, אנחנו לא מחזירים גופות מחבלים בכלל, וזו החלטה שהתקבלה רק לפני מספר חודשים, ועוד ועוד צעדים בעניין הזה כדי ללחוץ על חמאס, כל מה שהדין מאפשר, והמאמצים האלה נמשכים, יימשכו וניסיונות למצוא ערוצים נוספים, אפיקים חדשים.
רני פלד: זה הדבר היחיד שאני יכול להבטיח ולחתום עליו בתור אחד שמלווה את התהליכים, ועדיין כולי תקווה באמת באמת שהכאב של המשפחות, שהוא הכאב של כולנו, בסוף המאמצים האדירים האלה יגיעו לכלל פתרון.
צבי האוזר: חברים, אני רוצה לסכם את הדיון החשוב והטעון הזה.
צבי האוזר: אני בשולי הדברים רוצה להתנצל בפני חבריי, אנחנו חרגנו בשעה אבל מפאת חשיבות העניין אני חושב שלוחות הזמנים כאן הם פחות חשובים.
צבי האוזר: הדיון הזה הוא דיון פומבי שנעשה בהמשך למספר דיונים שנעשו כדיונים מסווגים.