GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידן קלימן: כל מי ששירת בצבא הגנה ישראל או בכוחות הביטחון וממשלת ישראל קבעה שהוא זכאי להיות נכה צה"ל מטופל אוטומטית על-ידי ארגון נכי צה"ל.
עידן קלימן: * דמוגרפיה – בגלל שזה ארגון שלמעשה הוא סמי-צבאי, כלומר אנחנו ממשיכים את הצבא, רואים ש-94% הם גברים ו-6% הם נשים.
עידן קלימן: מבחינת הגילאים, כן, יש לנו גם נכה צה"ל שהוא בן 102.
עידן קלימן: * אוכלוסיות שהן תחתינו – צה"ל, מוסד, שב"כ, משטרה, שב"ס, משמר הכנסת, רבש"צים וצד"ל.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: מוסדות הארגון.
עידן קלימן: ) * ארגון נכי צה"ל הוא הארגון הרשמי היציג היחיד על-פי חוק במדינת ישראל, והוא מייצג את מי שנפצע, שנפגע, במהל ועקב שירותו הצבאי.
עידן קלימן: * הארגון מוכר כמלכ"ר.
עידן קלימן: * תקציבי הארגון הם מדבי מבר, מתרומות ומתמיכת משרד הביטחון.
עידן קלימן: בסוף המצגת נגיע לפאי הזה.
עידן קלימן: מטרות הארגון – כמו שאמרנו: שמירה ושיפור זכויות נכי צה"ל וייצוגם בפני כל מוסד וגוף; ליווי הנכים בשיקומם ודאגה ליחס נאות כלפיהם – על זה חלק מהמאבק שלנו היום; לכוון את הנכים לחיי עבודה ויצירה.
עידן קלימן: אני רוצה להבהיר שלארגון נכי צה"ל יש מטרת-על שהיא לקחת את הפצוע, וכמו שאנחנו אומרים בחיוך, להדביק אותו מחדש ולהחזיר אותו לחברה בתור אזרח חיובי ותורם.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: בית הלוחם – פריסה ארצית.
עידן קלימן: ) אלו בתי הלוחם שעליהם מדובר בהצעת החוק של יושב-ראש השדולה, עוזי דיין: בית קיי בנהריה – שנוסד בעזרת דוד בן-גוריון וורה ויצמן ב-1955; בית הלוחם בתל-אביב –ה בית הראשון שקם ב-1974.
עידן קלימן: הסיפור הטראגי שמתלווה לבית הזה הוא שמנהל הבית הראשון, יוסק'ה לוטנברג פתח את הבית הזה ב-1974 במקום ב-1975 בגלל שהיו 10,000 פצועים במלחמת יום הכיפורים, והבן שלו עצמו נהרג במלחמת יום הכיפורים; הוא היה נעדר תשעה חודשים, והוא נמצא בדרום, בסיני, אחרי תשעה חודשים.
עידן קלימן: בתשעת החודשים האלה הוא עדיין ניהל את בית הלוחם לעילא ולעילא וקלט את 10,000 הפצועים הראשונים; אחריו קם בית הלוחם בחיפה; אחריו – ירושלים; והאח הצעיר הוא בבאר-שבע; ימים אלו אנחנו יוצאים לשלב ב' בבית הלוחם אשדוד והוא יהיה, כמובן, האחרון בארץ.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: חברים.
עידן קלימן: ) נכון להיום, בממוצע, פוקדים 27,975 חברים את בתי הלוחם, ובממוצע כל יום נכנסים 11,000 נכי צה"ל ובני משפחותיהם.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: טיפולים.
עידן קלימן: ) ביקשתי מהמנכ"ל שלי להציג לכם נתונים לטובת הוועדה.
עידן קלימן: יש קרוב ל-50,000 טיפולי הידרותרפיה בשנה, קרוב ל-35,000 טיפולי פיזיותרפיה בשנה וכמעט 23,000 טיפולים אחרים של יציבות של נפגעי עמוד שדרה.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: פעילויות ספורט.
עידן קלימן: ) (המתנדבים שלנו בלב פעילויות הספורט.
עידן קלימן: ) יש לנו 440 חוגי ספורט, 5,084 נכים שבאופן קבוע משתתפים בזה ו-784 נכים קשים, 100% ו-100% פלוס.
עידן קלימן: אין תקדים לזה בשום מקום בעולם המערבי.
עידן קלימן: למעשה, אנחנו נלחמים על כל אחד.
עידן קלימן: כל פצוע שמגיע אלינו, ולא משנה, אדוני, מה סוג הפגימה שלו, אנחנו שואלים אותו מה הוא עשה לפני כן.
עידן קלימן: אם יש ספורט שהוא מאוד מאוד אהב לפני כן – אנחנו עושים לו את ההתאמות, אם מגיעים אלינו חבר'ה שרופים שכפות הידיים שלהם נדבקו – אנחנו מרכיבים להם כפפות מיוחדות, והם אלופי פינג-פונג, ואם הוא עיוורים – הם עושים, כמו שאתם רואים בצד שמאל למטה את אורן בליצבלאו, איש מודיעין, שמחבל התפוצץ עליו בתוך מכולה, שרץ מרתון, "איש הברזל", ואנחנו ספונסרים שלו וחלק מהמימון הוא דרכנו, וכן עיוורים – באופני טנדם וכדו'.
עידן קלימן: כל סוג נכות – יש לנו מנטרה ברורה מאוד: לא מוותרים על אף אחד.
עידן קלימן: לא משאירים פצועים מאחור.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: פעילויות וחוגי תרבות.
עידן קלימן: ) חוגי תרבות – 227 חוגי תרבות שונים: ציור, פיסול, ויטראז' וכל מה שמתאים לאנשים.
עידן קלימן: זה מאוד מאוד מתאים להלומי קרב, וזה גם בקטע של סוג של מרגוע.
עידן קלימן: אתם רואים את כמות האנשים שמשתתפים – עוד יותר אפילו מחוגי הספורט.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: משלחות בארץ ובעולם.
עידן קלימן: ) אלה פרויקטים ייחודיים לבתי הלוחם: * פרויקט "אחיעד" הוא פרויקט שנועד לטובת נפגעי הלומי קרב.
עידן קלימן: יש להם גם פרויקט של הנשים שלהם שנקרא "ליאת".
עידן קלימן: בצד ימין למטה אתם רואים תמונה משלשום.
עידן קלימן: החבר'ה עלו, בגשמים המטורפים, למצדה ועשו לילה במצדה – והתמונה היא מלפנות בוקר – תוך שהם לוקחים איתם שני חבר'ה משותקים כמוני בעגלה מיוחדת שהם סוחבים במעלה מצדה, וזאת מתוך התפיסה שהחבר'ה האלה הם לא הלומי קרב מסכנים.
עידן קלימן: הם אנשים שיכולים לעזור לאחרים.
עידן קלימן: פרויקט "אחיעד" לקח על עצמו, לדוגמה, לצבוע בית של הומלסים.
עידן קלימן: פרויקט "אחיעד" – הלכו וקטפו 30 ק"ג דובדבנים והביאו את זה לאותו בית של ההומלסים, כדי לתת להם פירות שהם לא יכולים לטעום במקום אחר.
עידן קלימן: הלומי הקרב על עצמם לומדים ויודעים שהם יכולים לעשות הרבה מאוד.
עידן קלימן: * יש לנו את פרויקט "טיול שחרור", שזה פרויקט תחת אגודת הידידים בראשותו של עדי שטראוס.
עידן קלימן: לדעתי, יצאו כבר ארבע או חמש פעמים למקומות מאוד מאתגרים, להרים מאוד קשים – מקומות שאותם אנשים שנבחרו לפרויקט לא היו יוצאים לטיול הזה לבד.
עידן קלימן: אם מדובר בהלומי קרב ואם מדובר בקטועים, גם כן עם עגלות מיוחדות, עם חמורים, ולא משנה מה, עולים את ההימלאיה והם יעשו את הכול.
עידן קלימן: זה פרויקט שבסיומו הם משתחררים מהדברים הרעים שלהם ועוברים לשלב שני שנקרא: פרויקט מנטורינג (mentoring), שבו אנחנו נותנים להם מנטורים לטובת לימודים ועבודה.
עידן קלימן: * יש לנו משלחות ספורט – לא צריך לספר – אלופים אולימפיים.
עידן קלימן: * יש לנו אירוח בקרב לא מעט קהילות יהודיות בעולם, שבו, למעשה, ארגון נכי צה"ל, אנחנו, לקח על עצמו, כמטרת משנה, לחבר בין יהדות העולם לישראל.
עידן קלימן: הביקורים האלה מאוד מרגשים את הקהילות בעולם, וזה קיים כבר מעל 20 שנה.
עידן קלימן: * יש לנו גם טיולים מאורגנים שאנחנו יוצאים אליהם, במיוחד לנפגעי הלם קרב, כי לצד המשלחות כשנפגעי הלם קרב לטיולים, מצמידים להם פסיכיאטר – ראש יחידת תגובות קרב בעבר, ד"ר אופיר לוי – ועושים להם פעילויות שמתאימות להם.
עידן קלימן: רק כדי לחדד, אני לא אקח הלום קרב למופע של תופים ומחולות, כי זה לא יעשה לו טוב; אנחנו נמצא לו משהו שיותר מתאים לאופי שלו – משהו יותר שקט, משהו שיותר מתאים לו.
עידן קלימן: לטיולים האלה יש הצלחה גדולה מאוד.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: מלגות ומענקים.
עידן קלימן: ) ארגון נכי צה"ל – כל חבר בארגון נכי צה"ל נותן.
עידן קלימן: אצלנו הערך הבסיסי של המילים "נכה צה"ל" הוא נתינה.
עידן קלימן: מי שנתן למדינה לא סיים לתת – ייתן גם לחבריו.
עידן קלימן: כל חבר מקדיש סכום של שלושה או ארבעה שקלים בחודש לטובת קרן עזרה הדדית.
עידן קלימן: אנחנו מספקים הלוואות, ואתם רואים את הסכומים.
עידן קלימן: כל חבר ארגון זכאי ל-15,000 שקלים הלוואה, ולא צריך ערבים ולא צריך כלום.
עידן קלימן: הוא מחזיר את זה דרך התגמולים.
עידן קלימן: לצערי הרב, בשנים האחרונות יש לזה דרישה הולכת וגוברת, ואתם רואים את הסכומים.
אורנה ברביבאי: זה סכום לשנה?
עידן קלימן: כן.
צבי האוזר: 51 מיליון זה סכום שנתי, כן?
עידן קלימן: כן, אבל, למעשה, החברים מחזירים את זה לתוך עצמם.
עידן קלימן: ) אנחנו מחלקים גם מלגות לימודים, יוצרים וספורט.
עידן קלימן: הערך של לימודים, של יצירה ושל ספורטאים הישגיים – למדנו שזה הדבר המשקם מספר אחד, ואנחנו עומדים שם מאחוריהם בעניין הזה.
עידן קלימן: זה הסכום שהוציאו השנה על מלגות.
עידן קלימן: אנחנו מנסים כל שנה להגדיל את זה כמה שיותר מתורמים ולחלק כמה שיותר.
עידן קלימן: אגב, זה לא תלוי מוסדות אחרים; אצלנו – שמוסד אחר ייתן מה שהוא רוצה.
עידן קלימן: (מקרין שקף, שכותרתו: מקורות לפעילות בשנת 2019.
עידן קלימן: ) למעשה, פה השקף שבעקבותיו חבר הכנסת עוזי דיין אמר והוא יציג את זה.
עידן קלימן: אני עושה רגע פאוזה ואומר פה: אני לא מתייחס לחוק הזה – יתייחס אליו חבר הכנסת עוזי דיין, כי מבחינתנו זה כבוד גדול שמי שהיה מפקד סיירת מטכ"ל ואלוף במילואים מציג את החוק ולוקח את זה על עצמו.
עידן קלימן: לנו, לנכי צה"ל, זה כבוד.
עידן קלימן: כשאני נכנסתי לתפקיד, הסתכלתי על הפאי הזה, אדוני, והפאי הזה מגלם בתוכו: מצד אחד – מקור לגאווה, ומצד שני – מקור לדאגה ולחוסר היגיון מסוים.
עידן קלימן: מהפאי הזה אתה למד שארגון נכי צה"ל, בעשור האחרון, התקציב שלו נע סביב 150 מיליון שקל.
עידן קלימן: אתם רואים, שלמעשה, נכי צה"ל מממנים את עצמם: דמי החבר מכיסיהם של הנכים – 43%, ועוד 36% – תרומות שגם אנחנו, למעשה, עובדים בשבילן.
עידן קלימן: יש לנו 11 אגודות ידידים ברחבי העולם.
עידן קלימן: כשאני ראיתי את זה, עוד לפני משבר הקורונה, קפצתי כי אמרתי: "מחר יכולה להיות מלחמת עולם ויכול להיות משבר כלכלי.
עידן קלימן: לא חשבתי על וירוס עולמי שיסגור לי את כל אגודות הידידים, אבל חשבתי על איזשהו משבר עולמי ואמרתי: זו כלכלה בסיכון שהיא לא הגיונית בכל מה שקשור למוסד שמטפל בפצועי מערכות ישראל.
עידן קלימן: אין לנו את האפשרות, את הפריבילגיה, ליפול בעניין הזה.
עידן קלימן: למעשה, מה שקורה הוא ש-80% מכלל ההכנסות של ארגון נכי צה"ל מגיעות מהנכים עצמם.
עידן קלימן: למעשה, נכי צה"ל משקמים את עצמם.
עידן קלימן: חבר הכנסת עוזי דיין אמר משפט מאוד יפה על זה, ואני גונב לו אותו: זה כמו שניצולי שואה יממנו את יד ושם.
עידן קלימן: זה מה שקורה פה.
עידן קלימן: אגב, אני פניתי לרשם העמותות וקיבלתי נתון שהעמותות האזרחיות המקבילות אלינו מקבלות 72% תמיכות מהמדינה, ואנחנו – רק 17%.
עידן קלימן: אגב, 17% זה רק בשנים האחרונות.
עידן קלימן: בכל השנים הקודמות זה היה גג 8 מיליון מתוך זה – בסביבות 5%-6%.
עידן קלימן: נכון שזה מקור לגאווה שנכי צה"ל הרימו את הכפפה בעצמם.
עידן קלימן: נכי צה"ל המציאו את בתי הלוחם.
עידן קלימן: בתי הלוחם הם המצאה בדיוק כמו "צ'קפוינט", "אמדוקס" וכל החברות שאנחנו מתגאים בהן.
עידן קלימן: אין מקבילה לזה בעולם.
עידן קלימן: לפני שנה – ובזה אני מסיים – היה אצלי השר האמריקאי, secretary of veterans, רוברט ווילקי, שנדהם לראות שזה קיים מ-1974.
עידן קלימן: אין כזה דבר בשום מקום בעולם.
עידן קלימן: אני יכול להגיד לכם שיש לנו קשרים עם ארגונים צבאיים מקבילים בארצות-הברית, שסיפרו לנו שכשהוא חזר הוא אמר: הלוואי שהייתי יכול להקים דבר כזה בארצות-הברית.
עידן קלימן: פצועי צה"ל מוכיחים שוב את הגדולה שלהם, את היכולות שלהם, את הערך שלהם, את העצמאות שלהם ואת העובדה שהם יודעים הכי טוב לעצמם מה צריך.
עידן קלימן: מצד שני, אני חושב שהגיע הזמן – וזה משפט אחרון – אחרי שחזרתי מסיור בחו"ל והרגשתי – אני חייב לשתף את זה – מושפל.
עידן קלימן: ישבתי בבית של יהודים חמים אומנם, אבל ביקשתי מהם כסף.
עידן קלימן: ביקשתי מהם כסף כדי לממן טנדם לעיוורים, לאורן בליצבלאו שהתפוצץ עליו מחבל.
עידן קלימן: ביקשתי מהם כסף, כדי לממן את הבריכה שעולה 5 מיליון שקלים בשנה, מים, כי מדינת ישראל לא פוטרת אותנו מארנונה.
עידן קלימן: היא כן פוטרת הרבה מוסדות – את בית הלוחם לא.
עידן קלימן: זו בריכה שקופצים אליה שרופים, משותקים, עיוורים והלומי קרב.
עידן קלימן: למה?
עידן קלימן: טסתי טיסה מאוד ארוכה מטורונטו חזרה לתל-אביב, מעל 11 שעות – ומי שיודע, בשביל משותק טיסה כזו היא סיוט – ואמרתי לעצמי: לא עוד, פשוט לא עוד.
עידן קלימן: לא ייתכן שמדינת ישראל לא תעזור לנו לשקם את עצמנו.
עידן קלימן: אגב, אם לא היו בתי לוחם וזה היה נופל, כמו שזה נופל על הממשל האמריקאי, אז מדינת ישראל הייתה משלמת מאות מיליונים, אדוני, כי היא הייתה צריכה לפזר עשרות מרכזים כאלה בארץ והעובדים של אותם מקומות היו, כמובן, על ה-payroll של משרד הביטחון.
עידן קלימן: אני חושב שמעבר לעובדה שאנחנו חוסכים, אנחנו גם עושים עבודה נהדרת; אני מזכיר ש-75% מכלל נכי צה"ל עובדים ומשוקמים.
עידן קלימן: אני נפצתי ב-1992 בהיתקלות עם מחבלים, ואני ירושלמי במקור.
עידן קלימן: כשהשתחררתי מהשיקום, שקלתי פחות מ-54 ק"ג על גובה של 1.84 מטר.
עידן קלימן: מעבר לשיתוק שלי, גם הכתף שלי הייתה ירויה ובקושי יכולתי להזיז את עצמי.
עידן קלימן: היה בית לוחם רק בתל-אביב, ואני הייתי נוסע ארבע פעמים בשבוע מירושלים לתל-אביב.
עידן קלימן: שם לימדו אותי הכול.
עידן קלימן: שם לימדו אותי מה זו תקווה, שם לימדו אותי שאני יכול ללמוד, לעבוד, להתחתן ולהביא ילדים – דברים שהם לא כל כך טריוויאליים למי ששוכב בבית חולים כשהוא משותק וחושב שהעולם קרס עליו.
עידן קלימן: אני חייב הרבה מאוד לבניין הזה, וכמוני – עשרות אלפי פצועי מערכות ישראל חייבים לבניין הזה ולמוסדות האלה של בית הלוחם.
עידן קלימן: עליכם חלה האחריות שהבניין הזה ימשיך להתקיים גם בימי קורונה ולעזור לנו להמשיך לתפעל אותו.
עידן קלימן: היום – אני אומר לך, אדוני – התחרות לשקם נכי צה"ל היא הרבה יותר קשה מאשר היה כאשר אני נפצעתי; כדור בראש זה כדור בראש, קטיעה זה קטיעה והלם קרב זה הלם קרב.
עידן קלימן: אבל, היום העולם של הרשתות החברתיות הוא עולם הרבה יותר מהיר וקשה, ואני עומד על זה שכל נכה צה"ל שנפצע – אנחנו נעשה את המקסימום כדי לשקם אותו, כדי שיחזור לעבוד ולהתפרנס ולא להישען על משרד הביטחון.
עידן קלימן: לכן, אנחנו צריכים את העזרה שלכם.
עידן קלימן: תודה.
אורנה ברביבאי: עידן, תגיד מילה על הפאי הזה.
אורנה ברביבאי: אם אתה היית צריך לצייר אותו, איך הוא היה נראה גם בגובה וגם בחלוקה?
אורנה ברביבאי: איך הוא היה נראה?
עידן קלימן: בגדול, באופטימום, כמובן שמדינת ישראל הייתה באה ואומרת: אנחנו לוקחים את זה על עצמנו.
עידן קלימן: אבל אני לא מאמין בזה.
עידן קלימן: אני כן מאמין באחריות, ואני באתי בהצעה, שחבר הכנסת עוזי דיין אמר לי שהיא נראית לו באמת הוגנת: על כל שקל ששם נכה צה"ל – תשים המדינה.
עידן קלימן: הפאי הזה היה צריך להיראות חתוך לשניים: נכי צה"ל והמדינה כשותפים בדרך.
אורנה ברביבאי: הסכום השנתי זה הסכום הזה או יותר?
עידן קלימן: התרומות היום – אם לא הסברתי את עצמי, זו טעות שלי.
עידן קלימן: במשבר הקורונה אנחנו נפלנו מ-54 מיליון ל-11 מיליון.
עידן קלימן: זאת אומרת, אני הוריתי למנכ"ל שלי לתת תקציב שהוא מוריד ב-40 מיליון.
עידן קלימן: המנכ"ל חזר עם תשובה אחת: יהיה לך רק בית לוחם – בניין, שיהיו בו בריכה וחדר כושר, וכל 440 החוגים שראיתם וכל ה-250 נעלמים, ועובדים נוספים יפוטרו.
עידן קלימן: אנחנו נאלצנו, בגל הראשון, להוציא אנשים לחל"ת, ובגל השני – הצלחנו להחריג את בית הלוחם.
עידן קלימן: אם מישהו לא יודע, כשחזרנו מהסגר הראשון, הגיעו אנשים במצב מאוד קשה, פגועי עמוד שדרה.
עידן קלימן: שוחחתי עם פרופ' גרוטו ותכללנו עם משרד הבריאות, משרד המשפטים ומשרד האוצר את הפתיחה של בתי הלוחם, ובתי הלוחם בסגר השני הם פתוחים תחת המגבלות כמובן.
עידן קלימן: כמו שאמרתי לו, חדר הכושר בבית הלוחם לא נועד לנפח שרירים, אלא נועד לשמור על אנשים עם פגיעות עמוד שדרה, וכנ"ל הבריכה הטיפולית.
עידן קלימן: נכון להיום, בסוף השנה אנחנו מציגים נפילה של כמעט 80% בתרומות.
עידן קלימן: אני מקווה מאוד שאנחנו נצליח, לקראת 2021, להתרומם.
צבי האוזר: זה לא פתור כרגע.
עידן קלימן: לא.
צבי האוזר: אין כרגע כיסוי לנפילה בתרומות.
עידן קלימן: אני יכול לומר לך ששר האוצר, אחרי דיון איתנו, הורה על העברת מענק של 35 מיליון שקלים – 20 מיליון שקל מהאוצר ו-15 מיליון שקל ממשרד הביטחון – וזה לא בוצע עד רגע זה.
עידן קלימן: אם יבוצע?
עידן קלימן: – אני מקווה.
עידן קלימן: לא בוצע.
עידן קלימן: אני חושב שאם אנשים יתעלו פה מעל עצמם ויעבירו את חוק בתי הלוחם, לא נצטרך גם לפנות למשרד הביטחון כמו פושטי יד ולבקש את כספי התמיכות האלה.
עידן קלימן: זה גם תהליך מאוד לא נעים.
עידן קלימן: אגב, רק אגיד לכם לגבי היהודים בעולם: הייתי בטורונטו, בניו-יורק ובלונדון.
עידן קלימן: בשלוש הפעמים האלה היו לי שיחות סלון עם יהודים שהם מאוד מאוד משמעותיים, שאתם גם מכירים את חלקם, וכולם שאלו איפה אתם, כאילו כולם שאלו איפה המדינה.
עידן קלימן: כמובן שמתפקידי להגיד "לא, זה בסדר" – אתה-יודע, לא להוציא את המדינה, חלילה וחס...
עידן קלימן: אבל אנשים מבינים.
עידן קלימן: אנשים לא פראיירים.
צבי האוזר: תודה רבה, עידן.
עידן קלימן: יש לנו סרטון – אנחנו יכולים להראות אותו?
עידן קלימן: אנחנו חייבים לסיים במשהו משמח שיהיה אופטימי – משהו יפה.
עידן קלימן: אתה לבטח תשמח לראות אותו.
עידן קלימן: אדוני, הוא סרטון מאוד קצר.
עידן קלימן: (מקרין סרטון.
עידן קלימן: ) מצטער, נעצור את זה.
ריזק סאלח: למה אף נכה צה"ל דרוזי לא מופיע בסרט הזה?
ריזק סאלח: התעלמות.
עידן קלימן: אני חושב שההערה שלך היא מה-זה לא במקום עכשיו, במיוחד כשאת הקמפיין האחרון מוביל לואיי.
עידן קלימן: גם מצולמים שם – אתה לא שמת לב.
צבי האוזר: אברהם מוזס, אייבי, מארגון נפגעי פעולות האיבה, בבקשה.
אברהם מוזס: אני אייבי מוזס, יו"ר ארגון נפגעי פעולות האיבה.
אברהם מוזס: שנת 1987 – בקבוק תבערה לעבר הרכב שלי.
אברהם מוזס: האוטו מתלקח מייד, כי בן העוולה הזה שם בתוך הבקבוק נפט, סולר, דלק ודבק מגע.
אברהם מוזס: הוא עשה פצצה חדשה לגמרי ולא ידענו מה זה.
אברהם מוזס: אשתי עופרה, שהייתה בהיריון מתקדם וישבה לידי, נשרפה למוות לעיני ילדיי.
אברהם מוזס: אני קפצתי לתוך האוטו הבוער כדי להציל את מי שיכולתי.
אברהם מוזס: הוצאתי את שלושת ילדיי מהרכב הבוער.
אברהם מוזס: אני לא יודע מי חווה את זה, אבל דרך האש לא רואים כלום.
אברהם מוזס: זה ממש כמו מסך עשן.
אברהם מוזס: קפצתי לתוך הרכב בלי לשים לב.
אברהם מוזס: אתה לא עושה חשבון את מי אתה מציל קודם.
אברהם מוזס: כמו ששואלים אבא "אתה רואה את הילדים שלך טובעים – את מי אתה מציל?
אברהם מוזס: " – את מי שיכולתי.
אברהם מוזס: ואז, אני שומע את הצרחות של הילדים שלי שבוערים: "אבא, תציל את אימא".
אברהם מוזס: ניגשתי מקדימה לפתוח את הדלת, וזה כבר ניתך מהחום וכולי התחלתי להישרף ולא שמתי לב.
אברהם מוזס: פינו אותנו לבתי חולים.
אברהם מוזס: אני לא רוצה להיכנס לנושא הכוויות.
אברהם מוזס: זה אחד הדברים שאני לא מאחל אפילו לשונאים שלי.
אברהם מוזס: הטיפולים של skin grafting, כשמוציאים עור, ולא אכנס לזה, זה שבעה מדורי גיהינום.
אברהם מוזס: תארו לכם שאני שוכב לבד בבית חולים תל-השומר, וילדיי פזורים בבתי חולים אחרים, ואני צריך רק לחשוב מה הם עוברים יום-יום במשך חודשים שלמים.
אברהם מוזס: לגבי שיקום, ילד בן חמש, טל בני, הוצאתי אותו מהרכב כשכולו בוער וגלגלתי אותו, ואחרי 90 יום הוא נפטר.
אברהם מוזס: אז, איבדתי עוד ילד.
אברהם מוזס: נותרתי עם שניים, בן ובת: ניר בן 13.5 אחרי בר-המצווה שלו, ועדי בת 8.
אברהם מוזס: אני הייתי בחברת TWA, כמו ששמואל זכר אותי משם, מנתב"ג, ושנה אחרי זה הרמתי את הכפפה ואמרתי שאני הולך להקים את הארגון הזה, כי לא האמנתי שנגיע לממדים כאלה, למספרים אסטרונומיים של פיגועים, ומאז אני מתנדב בארגון.
אברהם מוזס: בכל נושא הפוסט-טראומה וכל נושא הנכים, פה אחי – אני קורא לו "אחי" באמת, לעידן – שאנחנו יד אחת.
אברהם מוזס: לאחרונה, הוא גם עשה לנו חסד עליון, כשהוא לקח נכים שלנו אליו הביתה, לבית הלוחם.
עידן קלימן: זה לא חסד עליון.
עידן קלימן: זו ערבות הדדית שמחויבים לעם ישראל.
אברהם מוזס: זה לא היה מקובל אז.
עידן קלימן: אנחנו לא עושים לכם טובה.
אברהם מוזס: לנו אין אף אחד, ומי שמטפל בנו זה ביטוח לאומי – כמה שאפשר להוציא מהם עדיין.
אברהם מוזס: אני תמיד אמרתי: מדינה שפושטת יד לעולם לא תפשוט רגל.
אברהם מוזס: אז, פה זו הזדמנות לעזור לאנשים כמונו ובאמת לתת איזשהו אור בקצה המנהרה.
אברהם מוזס: כמו שאמרתי, גם ילדיי, עם הפציעות הכי קשות, התנדבו לצה"ל.
אברהם מוזס: לא רצו אפילו לגייס אותם.
אברהם מוזס: ניר בני היה שלוש שנים נהג של אהוד ברק.
אברהם מוזס: בתי נלחמה להתגייס.
אברהם מוזס: היא אמרה: אבא, כל החברות שלי התגייסו.
אברהם מוזס: אני רוצה לשים גם את המדים.
אברהם מוזס: זה היה עד כדי כך שלא רצו לנדב אותה.
אברהם מוזס: היא נלחמה והתנדבה.
אברהם מוזס: היא הייתה קצינת הקשר בגלי צה"ל, והיום היא אחת המפיקות הכי גדולות בערוץ 12 והיא עושה את כל התוכניות המדהימות.
אברהם מוזס: לאחרונה, היא גם ילדה תאומים, עם הפציעה שלה.
אברהם מוזס: היא אם חד-הורית.
אברהם מוזס: זה כל כך קשה; ילדה בת 8 רואה את אימא שלה נשרפת מול העיניים צריכה לגדל שני ילדים קטנים ושרה להם "אימא יקרה לי".
אברהם מוזס: כאילו זו סיטואציה – חבר'ה, אנחנו חיים את זה יום-יום.
אברהם מוזס: אנחנו נראים יפה בחוץ וכל הדברים האלה ומשתדלים להיות לא שקופים.
אברהם מוזס: זו לא רק הפציעה הפיזית – זו גם הפציעה הנפשית, כשכל דבר מזכיר מה קורה אצלנו: יום הולדת לטל, יום הולדת לאימא.
אברהם מוזס: עכשיו ניר התחתן, ואימא ואחיו לא היו בחתונה שלו.
אברהם מוזס: עכשיו, כשהיא ילדה, זה הדבר הכי שילדה רוצה את אימא שלה לידה בזמן שהיא יולדת.
אברהם מוזס: אני לא צריך לספר את זה לאנשים שחוו את זה גם.
אברהם מוזס: הדברים האלה כל כך חשובים.
אברהם מוזס: עכשיו, לך תדע.
אברהם מוזס: אין עניין של עזרה.
אברהם מוזס: איזו עזרה?
אברהם מוזס: הילדה שלי נלחמה בבתי הספר ונלחמה כדי להיות כמו כל אחד ואחד מכם.
אברהם מוזס: היא שרופה בכל הגוף – כמעט 100% מהגוף ממש.
אברהם מוזס: אותו דבר בני, ואותו דבר אני.
אברהם מוזס: אז אני אמרתי להם: חבר'ה, אני נותן לכם איזושהי דוגמה.
אברהם מוזס: שנה אחרי הפציעה שלי חזרתי לעבוד בנתב"ג, והייתי שם עד ש-TWA פשטה את הרגל.
אברהם מוזס: אני כאן היום בהתנדבות כבר 30 ומשהו שנים.
אברהם מוזס: תודה לך, אדוני.
צבי האוזר: לפני שאעבור לחברי כנסת, אני רוצה עוד שתי דקות למאיר חלבי, נכה צה"ל.
מאיר חלבי: תודה רבה ליושב-ראש.
מאיר חלבי: אני יושב פה וממש עומד להתפוצץ.
מאיר חלבי: אתה-יודע, הסוכר עולה ולחץ הדם עולה.
מאיר חלבי: אנחנו יושבים פה, ויושבים פה אלופים, יושבי-ראש ועדות חוץ וביטחון לפני ושרי ביטחון.
מאיר חלבי: מה, אתם לא מבינים שיש בעיה לנכי צה"ל?
מאיר חלבי: ! היום הנחמה היחידה שיש לנכי צה"ל היא שיש לנו יושב-ראש שהוא איש אשכולות שעושה 24/7 ונכי צה"ל זורמים לו בוורידים.
מאיר חלבי: זו הנחמה היחידה.
מאיר חלבי: תשבו איתו יום אחד מבוקר עד ערב, ואתם פותרים את הבעיות.
מאיר חלבי: עידן הוא טיפוס, שגם אם אתם תתנו לו משהו שלא מגיע לו – הוא יגיד לכם: "לא, אני לא צריך את זה".
מאיר חלבי: יום ההוקרה לנכי צה"ל – מה זה יום ההוקרה לנכי צה"ל?
מאיר חלבי: לפני יום ההוקרה תוסיפו את 365 הימים הוקרה לנכי צה"ל.
מאיר חלבי: כשאומרים "יום הוקרה לנכי צה"ל", זה מעליב, ממש מעליב.
מאיר חלבי: לנכי צה"ל יש בעיות יומיומיות, ואנחנו עושים ישיבות על גבי ישיבות.
מאיר חלבי: פה, בוועדת חוץ וביטחון, אתם עשיתם מהר מהר מהר מאוד את העברת ועדת גורן, ואחר כך הכול היה הכי גרוע לנכי צה"ל.
מאיר חלבי: לא דאגתם לנכי צה"ל.
מאיר חלבי: יש בעיות בשיקום, יש בעיות באגף השיקום.
מאיר חלבי: יש אדם יחידי שיודע את חוק הנכים בעל-פה במדינת ישראל, וזה עידן קלימן.
מאיר חלבי: אז במקום לשבת איתו, בן-אדם משכמו ומעלה – מבחינת ההנהגה של הארגון עכשיו, מקצה לקצה הארגון מאוחד – אתם לא מושיטים יד.
מאיר חלבי: אתם לא מושיטים יד.
מאיר חלבי: מה זה?
מאיר חלבי: הוועדה הזאת היא לעשות "וי"?
מאיר חלבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
צבי האוזר: סגן השר פטין מולה איתנו, והוא גם סגן-אלוף במילואים ונכה צה"ל בעצמו.
פטין מולא: כן.
פטין מולא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יושב-ראש הארגון, אני פטין מולה, ואני סגן שר במשרד ראש הממשלה, סגן-אלוף במילואים ונכה צה"ל מזה 40 שנה שנפגע בשירות הסדיר ובשירות המילואים.
פטין מולא: חלק מחבריי פה, אם זה בוגי, וחברי כנסת אחרים ליוו אותי במשפחות שבהן נפגעו הבנים שלהן, אם זה חללים, אם זה פצועים ואם זה חתוכים בדם.
פטין מולא: אורנה הייתה ראש אכ"א.
פטין מולא: מאז אפריל שנה שעברה אני אחראי על כל מערך הנפגעים בישראל במגזר הלא יהודי.
פטין מולא: חוויתי המון הודעות של נכי צה"ל קשים וראיתי את זה בעיניי.
פטין מולא: האחרון שהיה הוא אסון הכרמל, שבו נשרפו לנו עשרות אנשי ביטחון.
פטין מולא: חוויתי את זה מאוד – זה קשה.
פטין מולא: אני נכה 40 שנה ולא זכיתי לקבל את הטיפול ממשרד הביטחון.
פטין מולא: אבל, היום אנחנו ביום ההוקרה לנכי צה"ל, כמו שאמרו חבריי.
פטין מולא: ביום ההוקרה הזה צריך לבוא עם תוצאות חיוביות לארגון, שיטפל באנשים שלנו שנלחמו למעננו, שנלחמו למען קיומנו, ולא רק נכי צה"ל אלא נפגעי פעולות איבה.
פטין מולא: עבדתי 33 שנים בביטוח לאומי, ואני גם טיפלתי במשפחות שנפגעו מפעולות איבה.
פטין מולא: זה דבר שכל מדינת ישראל צריכה להגיד: ביום הזה אנחנו יוצאים בבשורה טובה לארגון נכי צה"ל, לנכי צה"ל, כך שבאמת מגיעים להם כל הכבוד וכל ההערכה.
פטין מולא: אם נשלחנו לפה, לבית הנבחרים, לטפל ולהתעסק בסוגיות הקשות בתקופת הקורונה, אני חושב שלבעיה של הארגון צריך למצוא פתרון עם כל מה שמשתמע מכך ומכל הסיעות.
פטין מולא: אני רואה כאן אנשים מכל הסיעות.
פטין מולא: כולנו יחד צריכים להירתם למען ביטחון מדינת ישראל ויחד למען נכי צה"ל, כדי שיקבלו את המגיע להם.
פטין מולא: תודה רבה לכם, ושיהיה להם המשך יום מוצלח.
צבי האוזר: אני רוצה שנשמע את נציגת משרד הביטחון, בזום, קרן שוחט מאגף שיקום נכים.
שמואל לטקו: את ב-mute.
שמואל לטקו: לא שומעים אותך.
צבי האוזר: לא שומעים ולא רואים.
עוזי דיין: מה התפקיד שלה?
צבי האוזר: היא מאגף השיקום.
צבי האוזר: היא ראש תחום פניות הציבור.
עוזי דיין: למה אנחנו צריכים לדבר עם ראש תחום פניות הציבור?
שמואל לטקו: שאלה טובה.
עוזי דיין: לאגף הזה יש ראש, ובמשרד הביטחון יש שני שרים.
עוזי דיין: אנחנו תמיד מביאים לכאן את התת-זה של ההיא.
שמואל לטקו: זה מה - - -
עוזי דיין: אני לא מכיר אותה.
עוזי דיין: אין לי שום דבר נגדה.
עוזי דיין: אני לא חושב שנציגת פניות הציבור צריכה להופיע פה בכלל.
צבי האוזר: אבל תכבדו.
צבי האוזר: אני רואה שהיא קיבלה את המלצתך ונעלמה.
צבי האוזר: .. הבעיה היא אצלנו או אצלה?
קריאה: שר הביטחון ממונה על הנכים.
קריאה: למה הם לא פה, באולם?
צבי האוזר: עד שהיא תתחבר להתחבר, נשמע את סגן-אלוף הדר יוסף, רע"ן קשר ומשפחות מאכ"א.
אלעזר שטרן: זו תקופה של מעבר, לא?
שמואל לטקו: מי יש לכם שם מצה"ל?
אסף דורון: היא היחידה.
אסף דורון: היא ירדה.
שמואל לטקו: ירדו?
שמואל לטקו: למה הם ירדו?
צבי האוזר: הדר יוסף?
צבי האוזר: זו היא?
צבי האוזר: היא ירדה?
פזית הדר: שלום, שומעים אותי?
צבי האוזר: מי את?
פזית הדר: אני פזית הדר, היועצת המשפטית, אבל ראש אגף השיקום מבקש לדבר.
פזית הדר: אבל, צריך לאשר לו לדבר.
פזית הדר: הוא מבטל את ה-mute, אבל לא שומעים אותו.
חזי משיטה: עכשיו שומעים אותי?
חזי משיטה: קודם כול, חבר הכנסת דיין, אני נמצא פה מראשית הדיון.
שמואל לטקו: לא רשום.
צבי האוזר: לא רשמו אותך.
צבי האוזר: לא אמרו לנו.
אסף דורון: - - - מספר פעמים.
חזי משיטה: אגף השיקום פה כדי לטפל בנכי צה"ל, והוא עושה את זה יום-יום ושעה-שעה גם ביום ההוקרה.
חזי משיטה: אולי בהזדמנות הזאת של יום ההוקרה, אני באמת רוצה לברך את כלל נכי צה"ל.
חזי משיטה: אנחנו כאן עבורם יום-יום, לא רק ביום ההוקרה, למען השיקום שלהם ושובם לתפקוד מיטבי בחברה ובקהילה.
חזי משיטה: כמובן שיכול להיות ברור ליושבי הוועדה וגם למציגים שהציגו שאגף השיקום הוא הזרוע של מדינת ישראל לבצע את שיקומם של נכי צה"ל.
חזי משיטה: יש לו את הסמכות, את האחריות ואת התקציבים הרבים לעשות את זה – והוא עושה את זה.
חזי משיטה: הוא עושה את זה בטיפול הרפואי ומשקם אותם, אם מגיעה להם זכאות, ואנחנו עושים את המסלול של הלימודים כמסלול עיקרי בשיקום.
חזי משיטה: אנחנו כמעט שואלים את הנכה שנכנס ומוכר באגף השיקום מה החלום שלו, ואנחנו מגשימים לו את זה בלימודים ובסיוע גם במלגת קיום במהלך הלימודים וכמובן תשלום מלא של כל שנות הלימוד ולא משנה מה הוא בחר ללמוד, מסייעים לו בתעסוקה, בתגמולים ובקיום הרווחתי והכלכלי ככול שמאפשר החוק.
חזי משיטה: אנחנו עושים את זה בוועדות חריגים ובוועדות ל' ככול שנדרש, אם נדרש.
חזי משיטה: אני אתייחס בקצרה לנושא בתי הלוחם.
חזי משיטה: לדעתי, הם עושים עבודה מצוינת כדי לתמוך את נכי צה"ל בשיקום שלהם.
חזי משיטה: הם צריכים את הפיזיותרפיה, את ההידרותרפיה ופעילויות נוספות, ורק צריך לזכור שבתוך העוגה הזאת יש את התמיכות שעלו מ-2008 ו-2009, כשהיו פחות מ-10 מיליון שקל לשנה.
חזי משיטה: בעשור האחרון רבע מיליארד שקל ניתן לבתי הלוחם: קצת יותר מ-25 מיליון שקל כל שנה.
חזי משיטה: אגף השיקום רוכש את השירותים.
חזי משיטה: בתי הלוחם הם הספקים שנותנים לנו שירותי הידרותרפיה, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק ופלדנקרייז ועוד ועוד.