GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר ודמני: ניתן את הנתונים: אנחנו מדברים על עלייה מסדר גודל של 7.9% פטור גופני ונפשי בצה"ל בשנית 2018, לתחזית – אני מדגיש את המילה "תחזית" מכיוון שאנחנו מסכמים שנתון גיוס רק לאחר שלוש שנים מהיום שהוא מתחיל.
אמיר ודמני: כיוון שיש לא מעט מלש"בים שדוחים שירות מסיבות שונות.
אמיר ודמני: אנחנו רואים עלייה של עד 4%, שזה מביא אותנו לתחזית של 11.9%.
אמיר ודמני: במספרים נומינליים מדובר בסדר גודל של כמעט 2,000 חיילים, אני מדבר רק על העולם של הגברים כרגע.
אמיר ודמני: גם בעולם של הנשים יש עלייה של כ- 1%–1.5%, אבל היא פחות דרמטית ממה שאנחנו רואים בעולם של הגברים.
אורלי פרומן: כמה זה יוצא במספרים נומינליים אצל הנשים?
אמיר ודמני: בין 1/3 ל-1/2 מהמספר שאמרתי.
אמיר ודמני: כשאנחנו מסתכלים על הדברים יש מספר נושאים שמדאיגים אותנו.
אמיר ודמני: הדבר הראשון, אנחנו לא יכולים להגיד שהדבר הזה הוא משויך לאוכלוסייה ספציפית רק לאוכלוסיית תורתו אומנותו – האוכלוסייה החרדית.
אמיר ודמני: אנחנו רואים שהשינוי חל גם לגבי אוכלוסיות אחרות, גם מהעובדה שאנחנו רואים את הנתונים שהם פחות או יותר דומים - - - ולאו דווקא בלשכות שיש בהן אוכלוסיות יותר - - -.
אמיר ודמני: אנחנו גם רואים את הדברים כשאנחנו מנתחים את הנתונים, ויש לנו נתונים בחתך של תיכונים, שם אנחנו רואים הרבה מאוד מקומות, או יותר מקומות שיש בהם היקף שהוא משמעותי – כ-10% ממחזור לפעמים – שמקבלים פטור מסיבות נפשיות.
אמיר ודמני: כשאנחנו מנתחים את הדברים, אז אנחנו חושבים שיש מספר סיבות לדבר הזה.
אמיר ודמני: הדבר הראשון זה שאנחנו רואים שיש יותר לגיטימציה חברתית לאי-שירות בצה"ל.
אמיר ודמני: הדבר הזה בא לידי ביטוי גם בקולות שמערערים על הבלעדיות של השירות הצבאי כמנגנון התרומה ומימוש האחריות האזרחית המוביל.
אמיר ודמני: בעבר תופעות של אי-שירות בצה"ל היו נתקלות בביקורת ובתגובות משמעותיות – כיום זה לא המצב.
אמיר ודמני: אפשר לראות את זה בכל מיני דברים.
אמיר ודמני: הדבר שמשליך מכך הוא שאנחנו חושבים שלא ניתן מספיק תיעדוף או הדגשה של מי שמבצע שירות משמעותי.
אמיר ודמני: הדבר הזה של סלחנות כלפי אי-גיוס והסתכלות על חלופות לשירות צבאי כשוות ערך לשירות צבאי יוצרות לגיטימציה של הדבר הזה.
אמיר ודמני: הדבר השני, ומן הסתם ידבר על זה גם רמ"ח ברה"ן, יש עלייה באבחון שנובעת מנגישות באבחון ומסיבות חיוביות.
אמיר ודמני: בעבר הייתה סטיגמה לגבי מי שהולך לאבחון והיום יש פחות.
אמיר ודמני: אני רואה בזה דבר חיובי.
אמיר ודמני: אבל יש עלייה באבחון.
אמיר ודמני: אנחנו ביצענו כל מיני מחקרים שבדקו את התופעה גם במדינות אחרות, העניין הזה בעולם המערבי של עלייה בהיקף הסובלים מהפרעות פסיכולוגיות.
אמיר ודמני: זה נושא שמן הסתם משליך גם עלינו, אנחנו רואים יותר אנשים שמאובחנים.
אמיר ודמני: אני לא יודע להגיד מה יותר משפיע ממה.
אמיר ודמני: זה באמת דבר שבלתי-ניתן להסביר אותו לגמרי.
אמיר ודמני: אני חושש ששתי הסיבות ביחד, גם העלייה באבחון וגם השחיקה באתוס השירות, מתחברות לכך שאנחנו רואים את המצב הזה.
אמיר ודמני: אנחנו מזהים את התופעה כבר תקופה משמעותית.
אמיר ודמני: לכן אנחנו מדברים על תוכנית פעולה שסוכמה בתוך הצבא.
אמיר ודמני: אני אגע בדברים המשמעותיים: קודם כל צריך להגיד שצה"ל התאים את עצמו למצב הזה.
אמיר ודמני: נעשו הרבה מאוד הסדרות בחוקות הפרופיל שהוביל אותן רמ"ח ברה"ן.
אמיר ודמני: הסדרות אלו אפשרו לנו לשבץ חיילים שאובחנו ככאלו שיש להם בעיות נפשיות במגוון רחב יותר של תפקידים.
אמיר ודמני: אנחנו סבורים שיש לזה משמעות שעשויה לשנות לחיוב את היקף הפחת מצה"ל.
אמיר ודמני: אם החיילים המדוברים יבינו שיש אפשרויות שיבוץ יותר טובות אז אני חושב שהמוטיבציה לשירות תעלה.
אמיר ודמני: זו פעולה שאיפשרה, תוך נטילת סיכונים מחושבים, שירות עם הגנות כאלה ואחרות שאנחנו יודעים לתת במגוון רחב יותר של תפקידים.
אמיר ודמני: צעד נוסף:
אמיר ודמני: אנחנו הרחבנו את היקף האנשים שעוסקים בנושא בעיקר בלשכות הגיוס.
אמיר ודמני: מדובר על קב"נים ועל רמ"די ברה"נ, תקנים שהוספנו בתפקידים אלו, למרות הווקטור של הירידה בהיקפי שירות הקבע בצה"ל, כי היינו צריכים לתת מענה אנושי ומקצועי הרבה יותר משמעותי ואלו דברים שכבר עשינו ובכוונתנו להמשיך ולהרחיב.
אמיר ודמני: אני נמצא ברגע זה בלשכת גיוס וגם רמ"די הברה"ן בלשכות הגיוס מציינים שתוספת כוח אדם במקומות הללו משפרת את יכולת ההתמודדות של הצבא, גם ברמה המקצועית וגם בפרקי הזמן שנדרשים כדי להסדיר את נושא הפרופיל הנפשי.
אמיר ודמני: צעד נוסף: תהליך של הכבדת נטל ההוכחה, שהוא קשור גם בתוספת כוח האדם המדוברת.
אמיר ודמני: אנחנו העמקנו את היכולות שלנו לבדוק ולבצע פעולות יותר משמעותיות על מנת לעשות אבחנה בין בקשות שנובעות מסיבות רפואיות-נפשיות לבין כאלה שעיקרן הוא ניסיון להתחמק מחובת השירות.
אמיר ודמני: כמובן שהדברים הם לא דיכוטומיים אבל עדיין, כתוצאה מהתהליך הזה, אנחנו חושבים שאנחנו יודעים לעשות אבחנה טובה יותר.
אמיר ודמני: יש פה תהליך שלם שאנחנו עתידים לסיימו בקרוב, אנחנו קוראים לו: "הרחבת מנעד הכשירות".
אמיר ודמני: בעבר, מלש"בים שהיו מקבלים פטור נפשי מסיבות שהם לא היו יכולים לשאת נשק ולבצע תורנויות, אנחנו הגדרנו מאות תפקידים שנתחיל לשבץ אליהם בקרוב, שבהם נשבץ גם כאלה שבעבר לא ניתן היה לשלבם בשירות צבאי כי הם לא יכלו לשאת נשק.
אמיר ודמני: במציאות הנוכחית התאמנו להם תהליכי שיבוץ ותפקידים שהם יוכלו להשתלב בצבא.
אמיר ודמני: המשמעות היא שמאות אנשים שהיו מקבלים את הפטור הנפשי מהסיבות האלו,יוכלו למצוא את עצמם בתוך השירות.
אמיר ודמני: המשמעות היותר עמוקה היא המסר, המסר אומר שאם אתה חושב שהנושא של הפטור הנפשי הוא דרך לא לשרת בצבא, אז אנחנו יודעים להתאים תפקידים שאפשר להשתלב בהם.
אמיר ודמני: הדבר הנוסף זה מאמצי דוברות והסברה שאנחנו משתדלים לחזק, גם בהיבטים שלנו דרך חיזוק המשמעותי של אתר המתגייסים, עבודה ברשתות, התאמת השפה לבני הנוער, פעולות רחבות מאוד שמתבצעות.
אמיר ודמני: הדבר החשוב ביותר, ולכן שמרתי אותו לסוף הדברים, הוא הסוגיה של ההכנה לצה"ל.
אמיר ודמני: הממשק שיש בין צה"ל לבין החברה הישראלית בעיקר בתהליכי ההכנה לצה"ל.
אמיר ודמני: אנחנו עושים צעדים משמעותיים בתיאום עם משרד הביטחון ומשרד החינוך.
אמיר ודמני: צריך להגיד שגם שר החינוך החליט להקים ועדה שעובדת איתנו, אני נפגשתי כבר עם מנכ"ל של משרד החינוך על מנת לבחון איך מעמיקים את שיתוף הפעולה במסגרת ההכנה לצה"ל.
אמיר ודמני: הדגשים שלנו בפעולות שאנחנו מבצעים הם על עבודה עם הרשויות המקומית.
אמיר ודמני: בשלב הראשון סימנו 30 רשויות שראינו ששיעור הגיוס בהן נמוך מהממוצע או ששיעור היציאה לקצונה נמוך מהממוצע, או ששיעור הנשר גבוה מהממוצע.
אמיר ודמני: אנחנו פועלים בשיתוף עם הרשויות ועם משרדי הממשלה – חינוך רווחה וביטחון – בפעילות מותאמת לכל רשות במטרה להגביר את החשיפה ואת החיכוך שיש לנו עם המלש"בים ומשפחותיהם.
אמיר ודמני: צריך להגיד שגם בעידן של הקורונה, אני אומר את זה כי אתמול ראיתי את הפעילות שמתבצעת בקהילה בחיפה אל מול כל אזור הצפון.
אמיר ודמני: הפעילות הזו מתבצעת גם בזום, גם בבתי הספר כשכל בית הספר מגיע, גם בפעילות של המד"נים בפרק המשימה, וגם בפעילות של חטיבות שמאמצות ערים ובפאנלים של מפקדים.
אמיר ודמני: כמובן שכשהקורונה תסתיים אנחנו נוכל להעמיק את זה עוד יותר.
אמיר ודמני: פעילות משולבת של תנאי שירות בשלב המלש"ב עם משרד הרווחה ועם הרשויות.
אמיר ודמני: הרבה מאוד פעילות, ועדיין אני חושב שנדרש להעמיק את הפעילות ולהרחיבה.
אמיר ודמני: זו לא צריכה להיות פעילות רק של צה"ל כי אפשר לפנות גם לקהלים צעירים יותר מאשר כיתה י"א – שאלו הכיתות שבהן אנחנו מתמקדים – אלא גם כיתות נמוכות יותר שהצבא לא מוביל אבל שהערכים שמובילים לשירות צבאי משמעותי הם הערכים שמובילים.
אמיר ודמני: חשוב לי להדגיש שאנחנו מדברים על הרבה יותר פעילות של הכנה מנטלית שהיא מכוונת למצב שדיברתי עליו.
אמיר ודמני: אנחנו מבינים שככל שננגיש את הצבא, נסביר מה הולך לקרות בצבא כבר בתהליכי הצו הראשון ואולי אפילו לפני – אנחנו נגדיל את תחושת הוודאות ואת היכולת לפעול בתוך הצבא.
אמיר ודמני: כדי שהדבר הזה יקרה אנחנו נכנסים היום לכל כיתות י"א ועושים הכנה לצו ראשון.
אמיר ודמני: זו פעילות שאנחנו מפעילים יחד עם משרד הביטחון בתוך הכיתות.
אמיר ודמני: מדובר בשיח לוחמים ולוחמות שמגיעים לדבר בגובה העיניים עם התלמידים.
אמיר ודמני: הרבה מאוד פעילויות שמטרתן הנגשה והסבר לקראת מה הולכים, כל זה במטרה להעלות את הנתונים.
אמיר ודמני: אני יכול להגיד שבחודשים האחרונים, אני מאוד נזהר מלהגיד את זה כיוון שאני לא יודע האם ההשלכה נובעת כתוצאה מהפעולות שאנחנו עושים או שהיא נובעת מהקורונה שמשנה את היקף האבחונים.
אמיר ודמני: אני אומר את זה בזהירות, אבל אנחנו מתחילים לראות בחודשים האחרונים מגמות שהן יותר חיוביות, ירידה מסוימת אך לא מספקת בהיקפים של התחזית שלנו בנושא הפטור הנפשי.
אמיר ודמני: עוד פעם, אני חושב שנצטרך לבחון זאת על פני זמן ארוך יותר ולראות האם ההשלכה של הקורונה נותנת את אותותיה או שזה משהו אחר.
אמיר ודמני: אנחנו מודאגים מהמגמות שהצגתי, זה מפריע לנו לממש את יעדי בניית הכוח של צה"ל, אנחנו יצאנו לדרך כבר לפני פרק זמן של לפני חצי שנה עם תוכנית אגרסיבית שכוללת את כל הרכיבים שאמרתי.
אמיר ודמני: אני עדיין חושב שאנחנו יכולים לעשות הרבה יותר בעיקר בהיבטים של ההכנה לצה"ל שזה הדבר המהותי והחשוב מאוד, בשיתוף עם הגורמים הרלוונטיים שאני מבין שגם נמצאים בדיון הזה.
אורנה ברביבאי: תא"ל ודמני, תודה רבה לעת עתה.
אורנה ברביבאי: יש לי מספר שאלות אליך, אחזור אליך אחרי שאשמע את ראש מחלקת בריאות הנפש, אל"מ אריאל בן יהודה, בבקשה.
אריאל בן יהודה: שלום לכולם, אתחיל מהדברים שאיתם סיים תא"ל ודמני.
אריאל בן יהודה: אני חושב שמה שמייחד את עבודתנו בעת הזאת ובהקשר הזה של התמודדות עם התופעה שעליה אנחנו מדברים זו באמת ההבנה שאני זוכר פחות כמותה בעבר, שכדי להצליח אנחנו צריכים שיתוף פעולה של הרבה גורמים בצבא ואף מחוץ לו.
אריאל בן יהודה: אני חושב שההבנה הזאת, ודמני קרא לזה "התוכנית האגרסיבית", אני רופא, אני משתדל להיות פחות אגרסיבי, אבל זה בדיוק העניין.
אריאל בן יהודה: שיתוף הפעולה והחיבור, וההבנה שאני כראש מערך לא יכול לעשות זאת לבד היא חשובה.
אריאל בן יהודה: כמה התייחסויות לגופם של הדברים: בעולם המערבי וגם במדינת ישראל כחלק מהעולם המערבי יש עלייה באבחונים פסיכיאטריים שונים.
אריאל בן יהודה: הדוגמא המובהקת ביותר, אני אתן אותה פה כי אני חושב שמאוד קל להבין על פי הדוגמה הזו, היא למשל הבחנות על הספקטרום האוטיסטי.
אריאל בן יהודה: אני בוחר באבחנה זאת מכיוון שזו לא אבחנה שניתנת באופן ראשוני בלשכת הגיוס, זו אבחנה שמגיעים איתה מהאזרחות.
אריאל בן יהודה: זו בדרך כלל אבחנה שניתנת בגילאי הילדות המוקדמת.
אריאל בן יהודה: אנחנו רואים, למשל, בסעיף הזה, שהוא סעיף ספציפי ומובחן כמו שתיארתי, עלייה של מאות אחוזים בשנים האחרונות.
אריאל בן יהודה: כפי שודמני ציין זה דבר חיובי.
אריאל בן יהודה: זה אומר שאנשים שסובלים מבעיות מסוימות או שסובלים ממגבלה מסוימת מקבלים את התנאים כדי להסתדר ולחיות יותר טוב.
אריאל בן יהודה: לא רק באבחנה הזו יש עלייה, יש עלייה גם באבחנות רכות יותר, גם באבחנות שקשורות בהפרעות חרדה, גם באבחנות שקשורות בהפרעות מצב רוח.
אריאל בן יהודה: כפי שאמרתי, העלייה היא רחבה ונוכחת בכל העולם המערבי.
אריאל בן יהודה: אומר משהו קצת שונה: יש גם הבדלים בין מגזרים שונים.
אריאל בן יהודה: אני לא רוצה להיכנס למספרים, אבל יש הבדלים.
אריאל בן יהודה: הבדלים אלו לא מבטאים את אופי המגזר או איכותו.
אריאל בן יהודה: הם מבטאים נגישות או מודעות לדברים בקרב המגזרים השונים.
אריאל בן יהודה: אני לא חושב שזה המקום לפרט את ההבדלים בין מרכז לפריפריה במדינת ישראל, פריפריה חברתית וגיאוגרפית וכדומה?.
אורנה ברביבאי: איפה המקום אם לא כאן?
אורנה ברביבאי: אריאל, בסוף צריך לדעת לשים את האצבע על הדבר הנכון.
אורנה ברביבאי: בעיקר אם כוונתנו לנהל קמפיין שאינו רק צבאי אלא גם חברתי.
אורנה ברביבאי: חשוב שהדברים יאמרו, זה לא סוד, זה לא מידע שהוא נחלת הצבא.
אורנה ברביבאי: תגיד איפה אתה חושב שבניתוח הנתונים אתה רואה שההיקף הוא חסר פרופורציה, או שאתה רואה שם שכיחות גבוהה יותר של צעירים שאתה חושב שהתופעה חסרת פרופורציה לאוכלוסייה.
אריאל בן יהודה: אין לי נתונים שאני יכול להציג פה.
אריאל בן יהודה: אני חושב שרוב הנתונים נמצאים אצל גופים אחרים, בעיקר אצל אכ"א.
אריאל בן יהודה: אני יכול להגיד שיש הבדל, שכיחות האבחנה באוטיזם שונה בין מגזרים ובין אזורים.
אריאל בן יהודה: הנתונים אינם נתונים של צה"ל מדובר בנתונים אזרחיים לחלוטין.
אריאל בן יהודה: האבחנות ניתנות הרבה לפני ההגעה לשירות.
אריאל בן יהודה: זה לא נובע ממוטיבציות חברתיות שונות לשירות – יכול להיות שגם, אני לא יודע – אלא זה נובע מדברים שקשורים ברמה הלאומית לנגישות לטיפולים ולמודעות לשירותי רפואה ולסוגיות האלה.
אריאל בן יהודה: אלו לא נתונים של הצבא, מדובר בנתונים לאומיים.
אריאל בן יהודה: אין פה משהו שהצבא - - -
אורנה ברביבאי: אתה אומר לי, עוד לפני שאנחנו נוגעים בסיפור הנפשי בצבא, שבציבוריות הישראלית יש למרכז הארץ יותר נגישות לאבחונים מאשר לפריפריה, אולי גם יותר מודעות.
אורנה ברביבאי: וכל זה עוד ללא קשר לאחוז הנשר משירות.
אורנה ברביבאי: אנחנו רואים תופעות של גידול משמעותי בהיקף האבחונים הנפשיים.
אריאל בן יהודה: זה נכון מאוד.
אריאל בן יהודה: כמובן, ככל שהדבר הזה נובע מעלייה במודעות – אזי מדובר במגמה מבורכת.
אריאל בן יהודה: מערך בריאות הנפש הוא מערך גדול.
אריאל בן יהודה: החלק שמושקע בשער הגיוס לצבא – לשכות הגיוס ומיטב – הוא אחוז משמעותי, וכפי שתיאר ודמני הוא עוד עתיד לגדול בתקופה הקרובה.
אריאל בן יהודה: אנחנו משקיעים מאמץ רב בהכשרת קב"נים בשער הכניסה.
אריאל בן יהודה: אנחנו עומדים בקשרים הדדיים עם מערכת בריאות הנפש האזרחית, עם מערך הפסיכיאטריה האזרחית.
אריאל בן יהודה: אנחנו מגיעים למפגשים ולכנסים משותפים מתוך כוונה לדייק את חוות הדעת או את המסמכים הרפואיים שמגיעים אלינו כגורמי צבא.
אריאל בן יהודה: לכך התייחס ודמני כשדיבר על הכבדת נטל ההוכחה.
אריאל בן יהודה: הכבדת נטל ההוכחה זה אומר שאנחנו מצפים למסמכים רפואיים שעומדים בסטנדרטים מקצועיים מיטביים יותר מאשר בעבר.
אריאל בן יהודה: אנחנו רוצים שחוות הדעת תהיינה מפורטות ומנומקות, אם הן לא כאלה אנחנו מחזירים אותן ומבקשים הבהרות.
אריאל בן יהודה: אנחנו לא מקבלים החלטה עד שאנחנו לא מקבלים הבהרות.
אריאל בן יהודה: חשוב היה לי לתאר את העניין הזה.
אורנה ברביבאי: אומר את זה בעברית למי שצופה בנו:
אורנה ברביבאי: הכבדת נטל ההוכחה זה אומר שאתם מקפידים יותר בחוות הדעת הפסיכיאטריות לגבי מועמדים לגיוס, מה זה אומר שיש במקביל גידול, שלמרות ההכבדה יש יותר מלש"בים עם תופעות נפשיות שלא מאפשרות להם להתגייס.
אורנה ברביבאי: מה זה אומר?
אריאל בן יהודה: כמו שציין ודמני קודם, אנחנו לא יודעים מה הם הנתונים של השנה האחרונה.
אריאל בן יהודה: ההערכה שודמני ציין היא הערכה שגם לנו יש , שבדבר הזה תהיה ירידה.
אריאל בן יהודה: כמו שנאמר, יכול להיות שחלק מהירידה נובעת מהשנה המיוחדת שבה אנחנו נמצאים.
אריאל בן יהודה: אני יותר אופטימי, אני חושב שהשינויים התרבותיים והכבדת נטל ההוכחה הם כן משפעים על העניין וגורמים לירידה בכמות הפטור הנפשי שניתן בשנה האחרונה.
אריאל בן יהודה: אנחנו עושים מאמץ החל מסוף 2019 ועד היום, אני חושב שזה משפיע.
אריאל בן יהודה: איני חושב שכל הירידה נובעת מהקורונה, אבל בעניין הזה עוד ימים יגידו.
אריאל בן יהודה: הכבדת נטל ההוכחה הייתה תמיד אבל שמנו עליה דגש מיוחד בשנה החולפת.
אריאל בן יהודה: אנחנו חושבים שהדבר הזה נותן את אותותיו.
אריאל בן יהודה: הדבר הנוסף הוא בעיני חשוב לא פחות, בסופו של דבר כולנו מדברים על השירות בצה"ל כדבר משמעותי, חלק גדול מהמשמעות נגזרת גם מהתפקיד או מהשיבוץ או מאופי השירות של כל חייל וחייל.
אריאל בן יהודה: זה מסוג הדברים שאיננו יכולים לעשות לבד כמערך בריאות נפש.
אריאל בן יהודה: אנחנו עושים זאת יחד עם אכ"א ומערך בטחון המידע.
אריאל בן יהודה: הרצון שלנו לטייב את השיבוץ של מלש"בים, גם כאלה שמסומנים בפרופיל נפשי, הוא חשוב מבחינה ערכית כי אנחנו לא רוצים לתייג אנשים שיש להם בעיות ולמנוע מהם שירות שהוא לפי היכולות שלהם.
אריאל בן יהודה: הוא חשוב גם לצבא מכיוון שהוא מאפשר פתיחה של תפקידים לאנשים שיכולים לבצע אותו ועד היום לא ביצעו אותו מכל מיני סיבות.
אורנה ברביבאי: שאלה אליך ואל ודמני: אתה, אריאל, אומר שנפתחים יותר תפקידים שבעבר לא הגיעו אליהם אנשים שהיו לגביהם אינדיקציות נפשיות מסוימות.
אורנה ברביבאי: אני ביקשתי להסתכל על הדיון בפריזמה רחבה, גם על ההיבט הנפשי, אבל תראו מה קורה, כדי להתמודד עם תופעת הנשר מסיבות נפשיות אנחנו פותחים יותר תפקידים – אנחנו מניחה שחלקם יהיו טכנולוגיים – ובמובן מסוים מאתגרים את פוטנציאל הגיוס ללחימה או ליחידות קרביות מכיוון שהשער נפתח ליותר אנשים שבעבר לא הגיעו לשם ממקומות אחרים.
אורנה ברביבאי: אני תוהה אם מדינית כזו פתרה בעיה למקבלי הפטור הנפשי אבל יצרה בעיה יותר גדולה בלגיטימיות שניתנת למערכים מסוימים.
אורנה ברביבאי: אני שמה סימן שאלה בסוף דברי.
אריאל בן יהודה: לא אתייחס לתפקידים ולמגוון, אני פחות בקיא בהם.
אריאל בן יהודה: אומר שאני חושב שיש פה תיקון.
אריאל בן יהודה: זה שהמוטיבציה לא הייתה מלכתחילה ומתוך שלא לשמה באו לשמה, במקרה הזה זה מבורך.
אורנה ברביבאי: אתה אומר שהחמרנו מראש בסגירה של מקצועות מסוימים לאינדיקציות מסוימות ושעכשיו אתה יוצר איזון יותר נכון?
אריאל בן יהודה: אני חושב שזה תיקון של משהו ארוך שנים.
אריאל בן יהודה: עדכון ספר הפרופילים בפרק הפסיכיאטריה, שנכנס לתוקף בנובמבר האחרון, ממש לפני חודש, לא בוצע בצה"ל משנת 2008.
אריאל בן יהודה: אנחנו חידשנו שם הרבה מאוד דברים.
אריאל בן יהודה: אני מקווה שנראה אותם באים לידי ביטוי בקרוב.
אריאל בן יהודה: מבחינתי זה תיקון.
אריאל בן יהודה: זה שבמקרה זה משרת את הרצון להכניס יותר אנשים לתפקידים משמעותיים בצה"ל – זה רווח נוסף – אבל זה לא היה הדבר היחיד.
אריאל בן יהודה: אני מנסה לפרט את מה שהתייחס אליו תא"ל ודמני כשדיבר על הרחבת מנעד הכשירויות.
אריאל בן יהודה: יש מאחורי זה דברים שממש בוצעו בפועל.
אורנה ברביבאי: שאלה נוספת: בהנחה שאנחנו מקילים יותר בכניסה של פרופיל נפשי לצבא, בעצם זה שלא מחייב פטור, תופעות מסוימות שבעבר חייבו פטור והיום, בגלל הריבוי שלהן, מקשים, אז אני טועה אם אנחנו לא נפגוש אותם בנשר נפשי במהלך השירות, על כל המשתמע ממערכת שלמה שעוסקת בזה שנכנס היקף גדול יותר של פוטנציאל בעיות נפשיות לשירות בצבא.
אורנה ברביבאי: גם פה אני שמה סימן שאלה, אני רוצה ללמוד מכם את המשמעויות של זה.
אריאל בן יהודה: אני מודה לך עבור השאלה, אם לא היית שואלת הייתי שוכח להסביר.
אריאל בן יהודה: אנחנו לא לוקחים שום סיכון בעניין הזה, אנחנו מנהלים את הסיכונים בצורה מושכלת, גם בהכנסה של אנשים שבעבר לא היו נכנסים וגם בהרחבת מנעד הכשירויות.
אריאל בן יהודה: אנחנו לא עושים דברים שבהם אנחנו מועלים במקצועיות שלנו או בהבנה הרפואית של לנהל את הסיכון.
אריאל בן יהודה: הדבר השני, שמבחינתי זה גם סוג של סיכון, אנחנו עוד לא יודעים ונצטרך לעקוב אחרי הדברים האלה ולראות האם העובדה שאנחנו קולטים יותר גורמת ליותר נשר בשירות.
אריאל בן יהודה: להערכתי – לא, אבל אני לא יודע להגיד את זה בבטחה כי עדיין לא הסתכלנו על המספרים ועוד לא ראינו אותם.
אריאל בן יהודה: אני חושב שהשילוב של הכנסה של יותר בשילוב עם שיבוץ יותר מותאם, בסופו של דבר יביא לזה שהשרידות בשירות תהיה טובה יותר.
אורנה ברביבאי: אתם ערוכים לייצר אוריינטציה למפקדים לזה שבלי שהם מודעים לזה הם יקבלו יותר חיילים עם אינדיקציות נפשיות בעיתיות, עם אינדיקציות של קשיי הסתגלות, הם יצטרכו להיות יותר מודעים לזיהוי שלהם בזמן אמת.
אורנה ברביבאי: ראינו בעבר כל מיני אירועים טרגיים שקיבלנו החלטות במדיניות והמפקד בקצה לא ידע בכלל מה זה אומר.
אורנה ברביבאי: גם בתהליך ההכשרה וההבשלה של השטח יש לתת את הדעת על כך שיש יותר ויותר חיילים עם אינדיקציות נפשיות בעייתיות שיהיו בצבא.
אורנה ברביבאי: מה זה אומר לגביהם?
אריאל בן יהודה: אנחנו עושים את זה כל הזמן ומסתכלים על בריאות הנפש בצבא כבריאות הנפש בקהילה, אנחנו סוג של קהילה ואנחנו עובדים עם המפקדים כל הזמן.
אריאל בן יהודה: צריך להגיד שבניגוד למה שהיה לפני 15–20 שנים היום יש קב"ן בכל חטיבה סדירה ובכל בסיס הכשרה.
אריאל בן יהודה: היום הקב"נים הם חלק ממטה של חטיבה – הן חטיבות חי"ר והן חטיבות מתנייעות – יש קב"ן במטה החטיבה שהוא חלק ממטה החטיבה ונמצא צמוד למפקדים כל הזמן.
אריאל בן יהודה: העבודה שאנחנו עושים חוצה גם תחומים שנמצאים מחוץ לצבא, אז בוודאי שאנחנו גם עושים פעולות של הגברת מודעות בתוך הצבא.
אריאל בן יהודה: פעולות שלנו מול סגלי ברה"נ וגם מול המפקדים בשטח.
אריאל בן יהודה: צריך להגיד שבצד הדבר הזה אנחנו לא לוקחים סיכונים שהם סיכונים חריגים.
אריאל בן יהודה: אנחנו לא עושים דברים שתוצאתם עשויה להיות עלייה באובדנות אחרי שהצלחנו כל כך יפה להוריד אותה לאורך השנים האחרונות.
אורנה ברביבאי: זה נשמע שיש יותר מדי פעולות שנעשות במקביל.
אורנה ברביבאי: אני לא בטוחה שלא נלקח פה סוג של סיכון אבל ימים יגידו.
אורנה ברביבאי: נותרתי ללא תשובה לגבי החוויה לפיה אנחנו מסתובבים בציבוריות הישראלית, פוגשים בני נוער, האם ייתכן שיש קפיצה של כמעט פי שניים במלש"בים שחסרה להם היכולת להתגייס בשל בעיות על רקע נפשי.
אורנה ברביבאי: אני מברכת על ההתמודדות ועל הרצון אבל עדיין אין לי תשובה לגבי המגמה או התופעה.
אורנה ברביבאי: דיבר על כך מעט ראש חטיבת התכנון כשהוא התייחס ללגיטימיות הציבורית.
אורנה ברביבאי: אני מחפשת את העצב החשוף כמחוקקת, כדי לנסות להסתכל לתוך הבאר ולהגיד מה קרה בחברה הישראלית בלגיטימיות שצעירים יכולים להרשות לעצמם להגיע עד הקצה עם פרופיל נפשי שבעבר הם לא היו שם, הנתונים אומרים את זה ולא אני.
אורנה ברביבאי: האם צריך לעשות משהו ברמה הלאומית-חברתית כדי לתקן את זה.
אורנה ברביבאי: ממך, אריאל, אני לא שומעת שכמי שעומד בראש המערך אתה מסתכל על התמונה ואומר שמשהו לא מסתדר לך בתמונת התחלואה.
אורנה ברביבאי: האם אתה יכול להגיד לי משפט כזה או שזה מה יש ועם זה אתה מתמודד?
אריאל בן יהודה: אני מסכים עם הניתוח של ודמני, אבל אני מסכים לניתוח של ודמני כקצין בצבא וכאזרח במדינת ישראל.
אריאל בן יהודה: אני לא יכול להביא תימוכין מהעולם המקצועי שלי כדי להסביר את הדבר הזה.
אריאל בן יהודה: בסופו של דבר כשאני כפסיכיאטר או קב"ן שלי פוגשים את החברה הישראלית בלשכת הגיוס אז כמו שאת אמרת – What You See Is What You Get – או להיפך – What You Get Is What You See.
אריאל בן יהודה: אין לי אלא להצטרף למגמות כפי שתיאר אותן ודמני גם בחברה הישראלית.
אריאל בן יהודה: גם ברמה הערכית לא נכון לדעתי לפנות לפסיכיאטר כדי שיגיד מה קורה בחברה הישראלית.
אריאל בן יהודה: אני חושב שצריך לשאול מישהו אחר את השאלה הזו.
אורנה ברביבאי: לא, טוב, אני חולקת עליך וזה שיח שלי לאורך שנים מול בריאות הנפש בצה"ל.
אורנה ברביבאי: אתה לא רק רופא, אתה גם קצין בצבא.
אורנה ברביבאי: חלק מהעניין הוא לייצר תמונת מצב מפוקחת וריאלית מול הציבוריות ולהציג את המציאות אם רוצים שבממשק צבא-חברה לא יהיה רק צד אחד אלא גם צד של חברה שהיא נשמת אפו של צבא העם במדינה דמוקרטית.
אורנה ברביבאי: אבל אני מבינה עד כמה אני יכולה להגיע איתך ואני אסיים בזה.
אורנה ברביבאי: תודה לך, אל"מ בין יהודה.
אורנה ברביבאי: אני רוצה להעלות בבקשה את דורית בר-חי, ממונה על מכינות קד"צ וצעירים בגיל הגיוס במשרד החינוך, בבקשה.
דורית בר חי: שלום לכולם, תודה רבה, אני רוצה לומר שהנושא של הכנה לצה"ל נמצא בראש מעייניו של משרד החינוך, השנה עוד יותר משנים קודמות.
דורית בר חי: שר החינוך ומנכ"ל המשרד הציבו את הנושא כאחד מחמשת הנושאים המובילים ביעדים של המשרד.
דורית בר חי: לשם כך מינה המנכ"ל ועדת הכנה לצה"ל שממש ברגע זה עורכת ביקור במרכז ההכנה לצה"ל בבית נחמיה בירושלים שהוא מודל, לפני שבוע נערך ביקור דומה במרכז ההכנה לצה"ל בעיר נתניה.
דורית בר חי: אנחנו מאוד עסוקים בעניין הערכי, זה בעיקר מה שעלינו לעשות.
דורית בר חי: אנחנו בוחנים את התוכניות ורוצים לראות כיצד אנחנו יכולים להוסיף ולחזק את התכנים והתוכניות של הכנה לצה"ל בתוך מערכת החינוך ובתוך בתי הספר.
דורית בר חי: המשרד התפצל וגם ההכנה לצה"ל התפצלה עוד יותר.
דורית בר חי: תוכנית ההכנה לצה"ל מפוצלת בין בית הספר בבוקר והפעילות אחר הצהריים - - -.
דורית בר חי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.
דורית בר חי: חיזוק התוכניות הערכיות הוא מאוד חשוב.
דורית בר חי: אני רוצה לומר, וכאן אני פונה לצה"ל, לתא"ל ודמני, בשנים בהם פעלנו עם חיל החינוך כמוביל ההכנה לצה"ל, נעשו פעולות ענקיות שהובילו לשינוי.
דורית בר חי: כשאנחנו הגענו בתוך התהליך לשיא של כל הזמנים לגיוס – בפרט לקרבי – בשנת 2012, זה היה אחרי פעולות מאוד אינטנסיביות בתוך המערכת: כנס מנהלים בראשות שר ומנכ"ל, מחנכים מפקדים, דרך ערך, נתיבי נעורים, מדור קהילה שפעל בתוך בתי הספר עם רמ"די קהילה.
דורית בר חי: הנושא היה בשיח ובפעולות ערכיות.
דורית בר חי: בשנים האחרונות, לצערי, אין מדור קהילה, בסיסי הגדנ"ע צומצמו למרות שהוחלפו על ידי הגדנ"ע בב"אחים, אבל זה עדיין לא מספיק.
דורית בר חי: מעט מדי תלמידים מגיעים לשבוע גדנ"ע.
דורית בר חי: רק השבוע קיבלתי מכתב מהורה מזכרון יעקב ששואל למה הילדים שלהם לא זכאים לשבוע גדנ"ע.
דורית בר חי: זה קורה כל הזמן.
דורית בר חי: זה מנותב באמת לאוכלוסייה מוגבלת שסימנו אותה ואין שבוע גדנ"ע לכולם.
דורית בר חי: אני קוראת במסגרת הוועדה להרחיב את הנושא הערכי בשיתוף פעולה עם צה"ל, עם חיל החינוך, עם הגורמים השונים במשרד הביטחון, ולהגדיל את היקף הפעולות המוטיבציוניות והשיח החברתי.
דורית בר חי: אנחנו מובילים את "דרך ערך", צה"ל עם המחנכים שמובילים בתוך בית הספר את ההכנה לצה"ל.
דורית בר חי: אנחנו הרחבנו את ההכשרות למחנכים שמרכזים את ההכנה לצה"ל בתוך בתי הספר.
דורית בר חי: כמובן שלמרות הקורונה אני עומדת בקשר יום-יומי עם כל הגורמים בשטח שמקבלים את המידע.
דורית בר חי: צו אחוד יצא לדרך ופועל בחסות המחנכים, בסיוע שלהם, לתת את כל המידע ל- - - ההגעה לצה"ל.
דורית בר חי: אנחנו ערים לתופעה וחשוב לנו לחזק את המוטיבציה ואת החיבור לארץ.
דורית בר חי: יש לי חלום שאולי אצליח להגשים אותו בזכות בוועדה הזו, מה שנקרא "מכינת י"ב", מכינה בחלק השני של י"ב לאותה אוכלוסייה שלא מגיעה למכינות בדרך כלל, ואין מספיק תקנים למכינות, אחרי בגרויות חורף לקדם נושא של מכינה בתוך בית הספר ובחסותו עבור כמה שיותר בני נוער.
דורית בר חי: מדובר במשימה חשובה שמשותפת לכולנו.
אורנה ברביבאי: דורית, ודמני דיבר על מיקוד ספציפי במקומות מסוימים.
אורנה ברביבאי: עד כמה יש קשר בין תהליך ההכנה לצה"ל לבין פוטנציאל הפטורים בבתי ספר מסוימים.
אורנה ברביבאי: ודמני דיבר על נתון מבהיל של 10% מתיכון שלא מתגייסים.
אורנה ברביבאי: האם את יכולה להצביע על הקשר במיקוד המאמץ בהכנות לצה"ל דווקא באותם בתי הספר, האם יש קשר הדוק בין הדברים?
דורית בר חי: בהתאם לתוכנית המפתחות שהגדיר רח"ט תומכ"א, מוקדו כ-290 בתי ספר שהם לא בתי הספר הפריפריאליים שנהגנו לעסוק בהם עד היום, מדובר בבתי ספר נורמטיביים, גדולים, מיקוד העשייה שלנו הולכים לבתי הספר הללו.
דורית בר חי: כל משאב שיש לנו היום הולך לאותה אוכלוסייה שהוגדרה.
דורית בר חי: אנחנו מדברים על גיוס לקרבי, שירות משמעותי, ועל חוסן – שרידות בתוך השירות.
דורית בר חי: אנחנו עומדים בשיתוף פעולה עם השירות הפסיכולוגי הייעוצי וגם עם ברה"נ של צה"ל.
דורית בר חי: יש תוכנית חדשה של חיזוק החוסן לקראת השירות וההתמודדות עם המעבר מהאזרחות לחיילות.
דורית בר חי: גם זה ייכנס לתוך המערכת בדגש על המסגרות שזקוקות לחיזוק החוסן בהתאם להגדרת צה"ל.
אורנה ברביבאי: נעבור לנציגת משרד הרווחה ואחר כך אשאל מספר שאלות על מנת לסכם את הדיון.
אורנה ברביבאי: אורית להב ממשרד הרווחה, בבקשה.
<< אורח >> אורית להב: שלום לכולם, אני נציגת משרד הרווחה מטעם תוכנית "יתד" של משרד הרווחה.
<< אורח >> אורית להב: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם בריאות הנפש של צה"ל ועם תא"ל ודמני ועם הרשויות.
<< אורח >> אורית להב: אנחנו אמונים על ליווי של נוער וצעירים במצבי סיכון, בהשלמה למשרד החינוך.
<< אורח >> אורית להב: אנחנו מתמקדים באוכלוסייה המתקשה, בעיקר מתקשה בגלל היותה במצבים חברתיים קשים ופחות בגלל העניין האישי או הנפשי שלהם.