GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פזית ענבל אשל: לא הגיעו אלי אבל תחום המלווים הוא לא תחום טיפול ישיר שלי.
<פזית ענבל אשל: אני לא שמעתי על בעיות שמאפיינות את כלל הקבוצה.
<שמואל לטקו: בכמה אנשים אתם מטפלים?
<שמואל לטקו: מה גודל האוכלוסייה?
<פזית ענבל אשל: אם אני לא טועה, קצת יותר ממאה עונים להגדרה הזאת, אבל אני צריכה לבדוק.
<שמואל לטקו: סדר גודל.
<שמואל לטקו: מאה.
<פזית ענבל אשל: כן.
אורלי לוי אבקסיס: לאגף השיקום אין נתונים כמה נכים עם לקות ראייה או עד כדי עיוורון יש תחת אחריותו?
<פזית ענבל אשל: יש נתונים.
<פזית ענבל אשל: מה שאני זוכרת כרגע לגבי מי שמוגדר אצלנו כעיוור, זה סדר גודל של מאה.
<פזית ענבל אשל: אני אבדוק את הנתון המדויק ואעביר לכם.
<עודד בשן: אנחנו מכירים נתון האומר 92 אנשים שהם נכי צה"ל עקב בעיית ראייה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם גם מכירים את הטענות שלהם כנגד האגף?
<עודד בשן: לא.
אורלי לוי אבקסיס: חבל שארגון נכי צה"ל לא נמצא כאן.
אורלי לוי אבקסיס: הם לא מעטים.
<שמואל לטקו: עדכנו אותי שארגון נכי צה"ל הוזמן לדיון הזה והוא הודיע לנו שהוא לא מגיע לדיון.
אמיר אוחנה: רשות השירות הלאומי אזרחי, בבקשה.
אמיר אוחנה: אני מבקש מהדוברים הבאים, הייתי רוצה לשמוע אם יש תפקידים בצבא שיש דווקא יתרון יחסי לבעלי לקות ראייה.
אמיר אוחנה: סתם מהראש אני זורק, למשל מאזינים.
אמיר אוחנה: יכול להיות שיש כאן אפילו יתרון שאפשר למקסם את היכולות ולהעצים את האנשים.
<מוטי אלמליח: מנהל אגף בכיר תקצוב ופיקוח ברשות שירות אזרחי לאומי.
<מוטי אלמליח: מבחינת נתונים.
<מוטי אלמליח: נכון להיום, ארבע שנים אנחנו מפעילים או מתקננים תקנים לבעלי לקות ראייה במסגרת השירות הלאומי אזרחי.
<מוטי אלמליח: מי שעושה את זה, זה זכיין במכרז שלנו שהוא גוף מוכר בשם עמותת שלומית ביחד עם עמותת עלה.
<מוטי אלמליח: משה משרקי נמצא כאן וזה המקום לברך אותם על שיתוף הפעולה.
<מוטי אלמליח: הם למעשה גם גוף המעטפת, הגוף שנותן את המעטפת לאותם מתנדבים בשירות הלאומי.
<מוטי אלמליח: נכון להיום יש לנו יש לנו כחמישים תקנים מתוקננים ובשלוש השנים האחרונות לא מילאנו את כל התקנים והשנה זו שנה ראשונה שאנחנו ממלאים אותם וגם גלשנו בעשרה אחוזים.
<מוטי אלמליח: יש לנו עוד חמישה תקנים שמימנו מעבר לחמישים התקנים שתוקננו בתחילת השנה.
<מוטי אלמליח: מנתונים שבדקתי לגבי שנת השירות הקרובה שמתחילה ב-1 לספטמבר עולה שיש כבר בין שבעים לשמונים מועמדים חדשים ואנחנו נצטרך למצוא את התקציב לשלושים הנוספים.
<מוטי אלמליח: אני משער שבמסגרת התקנים שהשגנו בשנים האחרונות, בשנתיים האחרונות, לטובת שירות לאומי לבעלי צרכים מיוחדים, אם לפני כארבע-חמש שנים היו 84 בעלי צרכים מיוחדים בשירות הלאומי, היום יש לנו 1,500.
אמיר אוחנה: אלה בעלי צרכים מיוחדים ולא ספציפית בעלי לקות ראייה.
<מוטי אלמליח: כן.
<קריאה: אתה יכול להגיד באיזה תפקידים הם משרתים?
<מוטי אלמליח: בעיקר במשרדי הממשלה ובעמותות.
<מוטי אלמליח: משה משרקי מכיר את הנתונים קצת יותר מקרוב והוא יכול לתת אותם.
אמיר אוחנה: נגיע אליו בהמשך.
<מוטי אלמליח: מעבר לתקנים יש לנו מעטפת שניתנת לטובת בעלי לקות ראייה.
<מוטי אלמליח: המעטפת כוללת הכנה לשוק העבודה והכנה ללימודים אקדמיים, כל אחד בהתאם למסלול שהוא רוצה ויכול ללכת אליו.
<מוטי אלמליח: המעטפת הזאת, כמו שאמרתי, ניתנת על ידי עמותת עלה שהיא הגורם שזכה אצלנו במכרז לתת את שירותי המעטפת.
אמיר אוחנה: משה משרקי, בבקשה.
אמיר אוחנה: אם תוכל לפרט לגבי התפקידים.
<משה משרקי: תודה רבה.
<משה משרקי: אנחנו בעמותה התחלנו בתכנית לשירות אזרחי לאומי לפני עשר שנים יחד עם השירות לעיוור ועם השירות האזרחי לאומי.
<משה משרקי: התחלנו עם שבעה תקנים כמו שמוטי אמר וכיום, לקראת המחזור הקרוב נגיע בין שבעים לשמונים בפועל ואולי אפילו נעבור את שמונים התקנים, מתנדבי שירות לאומי.
<משה משרקי: אני רוצה להתייחס גם לתפקידים כפי שביקש כבוד היושב ראש וגם לדברים עליהם דיברו כן לגבי ההתנדבות לצבא.
<משה משרקי: כיוון שאני בקשר עם רוב הצעירים שהם מועמדים למסלולים האלה של התנדבות לצבא ולשירות לאומי, אני חייב לומר שאני יכול לערוב לקבוצה מאוד מאוד גדולה של צעירים שמבקשים להתנדב - ואנחנו מברכים אתם על הרצון שלהם להתנדב לצבא - ולא מקבלים תשובה ולפעמים מתוך ייאוש הם מבינים שהתשובה היא שלילית או שפרק הזמן הוא ארוך ביותר.
<משה משרקי: לפעמים הם מגיעים אלינו ותורמים לקהילה מרצון מאוד גדול לתרום לקהילה, כמו שאתם רואים מהמספרים, במסגרת שירות האזרחי לאומי.
אמיר אוחנה: נטען שזה אכן היה המצב אבל חל שיפור משמעותי.
אמיר אוחנה: אתה יודע להתייחס לזה?
<משה משרקי: אני יכול לומר שמהנתונים העדכניים נכון לשבועות אלה בהם אני פוגש צעירים, אני לא יכול לומר שזה נכון.
<משה משרקי: אנחנו מברכים על הנושא הזה של התנדבות לצבא וגם על שיתופי הפעולה עם גופים בקהילה כפי שקיימים כאן, ואני אומר שהרעיון שאתה העלית כבוד היושב ראש להגביל את טווח הזמן של מתן תשובה חיובית או שלילית לגבי ההתנדבות והגדרת תפקיד, זה מאוד חשוב, לאו דווקא בנושא של קיצור הבירוקרטיה אל מול הלשכות אלא להגדיר זמן.
<משה משרקי: אחרי איקס זמן יבוא אדם ויאמרו לו שהוא לא מתנדב או כן מתנדב וזה תפקידך, אתה רוצה את זה או לא רוצה את זה, ואם לא, יש לך אפשרות אחרת לתרום לחברה, או לעשות דברים אחרים.
ענת ברקו: העדיפות היא לצבא.
<משה משרקי: בסדר.
<משה משרקי: ברור.
ענת ברקו: מי שרוצה להגיע לצבא, שייתנו לו להגיע לצבא.
<משה משרקי: נכון.
ענת ברקו: לא כברירת מחדל ללכת לשירות אזרחי.
<מוטי אלמליח: אבל לפחות ייתנו לו את הברירה הזאת.
<משה משרקי: יאמרו לו שאם הוא לא יכול, יש לו משהו אחר.
<משה משרקי: הנושא הנוסף הוא שכל אדם שמקבל פטור משירות צבאי, וזאת בקשה שכבר העלינו גם בפעם הקודמת עת דנו בנושא הזה וגם במסגרת החוק שהתקבל ברוך השם לאחרונה, וזאת ההזדמנות לברך את חברי הכנסת שחלקם גם כאן, בנושא של השירות האזרחי הלאומי הוא שאדם שמקבל פטור, יקבל גם על ידי הצבא את המידע לגבי הנושא של זכויות ושירותים בקהילה כולל הנושא של התנדבויות אפשריות במסלול של צבא ושירות לאומי.
<משה משרקי: זאת כדי שלא יישאר סתם בבית אלא שבכל זאת ימשיך מסלול בחיים בנושא של השתלבות, בנושא של התנדבות או תהליכי שיקום אחרים בקרבה לרווחה.
<משה משרקי: אלה אנשים שמקבלים פטור מהשירות הצבאי.
<משה משרקי: זה שהם מקבלים פטור משירות צבאי, לפעמים הם הולכים הביתה ולא יודעים מה לעשות עם זה.
<משה משרקי: אני אומר שכאן הצבא צריך לקחת בחשבון שאם הוא נתן לאדם פטור, שייתן לו גם את כל המסלולים וההפניה לרווחה או לגורמים בקהילה כמונו, כמו ארגונים אחרים שנמצאים כאן, כדי שיכוונו אותו להמשך החיים.
<משה משרקי: ידאגו לזכויות שלו, יפנו אותו לביטוח לאומי או לשאר המקומות.
<משה משרקי: בסופו של דבר אנשים שנמצאים אצלנו בתכנית שלנו נמצאים בהרבה תפקידים ותורמים לחברה.
<משה משרקי: עבורם זאת מיומנות תעסוקה.
<משה משרקי: אחר כך הם מגיעים הרבה יותר בשלים להכשרה תעסוקתית או אקדמית, מתנדבים במשרד המשפטים - פגשתי כאן מישהו שלידו עובד מתנדב שירות לאומי במשרד – יש מתנדבים כאלה בבית הנשיא, בבתי חולים, בבתי ספר, בגני ילדים, בגופים ביטחוניים ובמשטרה.
<משה משרקי: הם בכל מקום בו יכולים להיות.
<משה משרקי: הם גם מקבלים את כל ההתאמות על ידינו ואת כל ההכשרה.
<משה משרקי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם מגדל אור בנושא הזה של הדרכה שיקומית.
<משה משרקי: בסופו של דבר מכשירים את האנשים תוך כדי שירות לעצמאות ולהשתלבות חברתית מקסימלית.
<משה משרקי: אני חושב שבסופו של דבר אנשים גם תורמים והם מאוד רוצים לתרום וגם נתרמים.
<משה משרקי: אגב, זה אמור לגבי כל המגזרים גם יהודים, גם ערבים, גם חרדים, גם חילוניים.
אמיר אוחנה: תודה לך.
אמיר אוחנה: מנכ"ל המרכז לעיוור בישראל.
<נתי ביאליסטוק כהן: תודה אדוני.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני אהיה מאוד קצר בדבריי משום שגופים אחרים עושים את העבודה בנושא הזה מדי יום וזה חשוב.
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו כמרכז, כארגון גג, רואים את החשיבות בשילוב אדם עם עיוורון בחברה כאחד מענפי הדגל שלנו.
<נתי ביאליסטוק כהן: נכון שאנחנו צריכים לעשות המון אצלנו ואנחנו צריכים לעשות המון בחברה, אבל רק דרך הפרויקטים האלה של שירות התנדבותי בצה"ל ושירות לאומי אזרחי אנחנו מצליחים באמת להביא את שני הקצוות האלה לאיזושהי נקודה אחת משותפת.
<נתי ביאליסטוק כהן: החשיבות של גיוס לצה"ל, בטח כשאנחנו חיים כאן במדינת ישראל, היא כי זה אחד השלבים הרגילים שאדם עושה כאן בדרך לבגרות.
<נתי ביאליסטוק כהן: זה כלי מעצב אבל זה גם כלי שמעצב את הסביבה שלו משום שהסביבה שלו נפגשת ביכולת שלו, נפגשת במסוגלות שלו ולא רק בעיוורון שלו.
<נתי ביאליסטוק כהן: אחרי השירות הצבאי נפרדים וממשיכים הלאה אבל כל אחד מהצדדים לוקח את זה למקום שלו.
<נתי ביאליסטוק כהן: מעבר לזה שהנער עם העיוורון יוכל לקחת את מה שהוא עשה כפרקטיקה, כשילוב וכהתחלה של מקום עבודה שקשורה ב-CV, ככלים ומיומנויות לתעסוקה בעתיד וללימודים אקדמיים, לא פחות מזה ייקח זה ששירת לצדו כשהוא יפגוש בעתיד אנשים עם עיוורון בשלבים אחרים ומאוחרים בחיים שלו.
<נתי ביאליסטוק כהן: לכן אנחנו רואים את החשיבות שאני לא יכול להמעיט בערכה, בצורך לעשות את המאמץ של שילוב אנשים עם עיוורון קודם כל בגיוס לצה"ל ואלה שלא מסתדר להם בצורה כזו או אחרת - אבל כאשר הלא מסתדר באמת לא מסתדר באופן אמיתי ולא כי הם יושבים בבית ומחכים חודשים לתשובה או מקבלים תשובה לא טובה.
<נתי ביאליסטוק כהן: כשלא מסתדר, אז זה באמת לא מסתדר אמיתי כי יש איזשהו חוסר יכולת – יופנו לערוץ של שירות לאומי אזרחי כי הוא נותן את אותם ערכים פחות או יותר אלא במקום אזרחי.
אמיר אוחנה: אני רוצה להגיע לאיזושהי המלצה לצבא לתחום את פרק הזמן הזה.
אמיר אוחנה: זה לא יהיה רציני עכשיו לזרוק מספר אבל מה נראה לך שהוא פרק זמן סביר להחזיר תשובה חיובית או שלילית כדי שאדם יוכל להמשיך בחייו?
אמיר אוחנה: מהו פרק הזמן שנשמע לך סביר?
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה להגיד לך שאני לא רואה מקום לתת תשובה שלילית.
אמיר אוחנה: אחרי שאמרת את זה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני אומר את זה באמת בשיא הרצינות.
<נתי ביאליסטוק כהן: יכול להיות שהתשובה תהיה שלילית לגבי מקצוע מסוים, אבל הצבא לא אמור ולא יכול להרשות לעצמו לתת לאדם עם עיוורון תשובה שלילית לגבי עצם ההתנדבות.
אמיר אוחנה: מתוך הנחה שזה דיון נפרד ואנחנו צריכים למצוא פרק זמן סביר?
<עדי יוסלוביץ: אתה יודע מה פרקי הזמן הנהוגים עכשיו של הבקשה שהיא בטיפול?
<עדי יוסלוביץ: תנו לי בבקשה דקה, ברשותך כדי שתבין על מה אני מדברת כשאני אומרת על טווחים שצמצמנו.
<עדי יוסלוביץ: קצת לסבר את האוזן במספרים.
<עדי יוסלוביץ: כרגע בכל הצבא, בכל הבקשות של מתנדבים, יש 543 בקשות של מתנדבים, אנחנו מטפלים בהן.
<עדי יוסלוביץ: 543 בקשות של מלש"בים שביקשו להתנדב, מתוכם יש לנו 302 בקשות שממתינות.
אמיר אוחנה: את יודעת להגיד לי לגבי לקויי ראייה?
<עדי יוסלוביץ: אני יודעת להגיד לך שיש שתי בקשות שמתעכבות מעל שישה חודשים.
<משה משרקי: זה לא נכון.
<עדי יוסלוביץ: אלה נתונים מדויקים נכון לאתמול בשעה 10:00 בלילה.
אמיר אוחנה: משה, יש לך שם להגיד לי?
<משה משרקי: בוודאי שיש לי שמות אבל אני לא יודע אם זה הפורום.
אמיר אוחנה: אולי זה לא הפורום.
אמיר אוחנה: אולי אחר כך נבדוק את זה בצורה פרטנית.
<עודד בשן: אנחנו נשמח אחר כך גם לפרט את הייחודיות של התכנית שפותחה שהתחילה לפני שנה עם הפיילוט, כדי לתת מענה לדברים האלה.
<עודד בשן: צריך להבין את הדברים אבל יש כאן מספר דברים שהם מאוד ייחודיים כדי להביא להשמה ולהתנדבות מוצלחת.
אמיר אוחנה: לפני כן, נתי, אם אתה רוצה, משפט לסיום כי יש לנו כאן עוד לפחות עשרה דוברים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני אומר שוב שאני לא יודע לומר לוחות זמנים אבל דבר אחד אני יודע להגיד.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני לא חושב שצריכה להיות איזושהי סיבה שאדם שרוצה להתנדב לצה"ל ויש לו עיוורון או לקות ראייה, כן יקבל תשובה שלילית.
<נתי ביאליסטוק כהן: התשובה יכולה להיות למקצוע אבל זה כולם מקבלים.
<נתי ביאליסטוק כהן: לא כולם מתאימים לתפקידי לוחם, גם כשהם עם פרופיל חיובי.
<נתי ביאליסטוק כהן: לי היה פרופיל שלילי ובכל זאת התקבלתי לשירות בצבא ועשיתי אותו בכבוד.
<נתי ביאליסטוק כהן: גם כשהעבירו אותי מהתפקיד שרציתי, המשכתי כי מצאו את הדרך לעשות את זה.
<נתי ביאליסטוק כהן: היום, כאשר אנחנו רוצים שהחברה תכיל, ואנחנו רוצים להרחיב את הפעילות של אנשים בשוק התעסוקה, אני באמת לא רואה דרך לצבא להגיד לאדם לא.
<נתי ביאליסטוק כהן: הוא יכול להגיד לו לא בתפקיד איקס, אבל אין כזה דבר שאומרים לו לא.
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו תמיד אומרים שאנחנו אמנם אנשים עם מוגבלות אבל את המגבלה האמיתית שמה לנו החברה ואני אומר שצה"ל הוא בדיוק המקום ממנו אני מצפה שלא ישים לנו את המגבלה מכיוון שהכול כמעט ניתן לגישור על ידי טכנולוגיה, על ידי הדרכה, הן של המלש"ב, הן של החייל הצעיר והן של מפקדיו.
אמיר אוחנה: נעבור בגישור למשרד הרווחה.
<שוש להט קרטר: אנחנו רואים את השירות הלאומי ואת ההתנדבות לצה"ל ככניסה לעולם התעסוקה.
<שוש להט קרטר: אנחנו רואים את העצמאות של הצעיר, את המוכנות שלו, את ההתחברות לחברה, את הערכים ובאמת מתוך ההיכרות שלנו והפעילויות שלנו עם צעירים, אנחנו יודעים שהרצון הראשוני הוא ההתנדבות לצה"ל אבל האחוזים הכי נמוכים הם של התנדבות צה"ל והאחוזים היותר גבוהים הם באמת לשירות הלאומי.
<שוש להט קרטר: הכניסה הראשונית היא מאוד מאוד בעייתית.
<שוש להט קרטר: כבר במיון הראשוני אין דרך ולראות את היכולות ואת המסוגלות הגבוהה של הצעיר כי כבר במיון הראשוני זה לא מונגש ולכן הם לא יכולים לעשות הערכה של אותו צעיר.
<שוש להט קרטר: לאחרונה, בשנה האחרונה, בעזרת מגדל אור שהיא עמותה שנותנת לנו שירותים - - -
<יעקב ורון: קוראים לזה טכנולוגיה מסייעת.
<שוש להט קרטר: טכנולוגיה מסייעת פשוטה, עדיין לא הייתה מונגשת עבור הצעיר כדי לעבור את החסם הראשוני הזה.
<שוש להט קרטר: היום במיזם משותף שאנחנו עושים עם מגדל אור, אנחנו מלווים את הצעיר.
אורלי לוי אבקסיס: זה פיילוט, נכון?
<שוש להט קרטר: כן.
<שוש להט קרטר: זה פיילוט.
אורלי לוי אבקסיס: הוא בהיקף קטן.
<שוש להט קרטר: השנה היו תשעה.
<שוש להט קרטר: אנחנו במטרה להגדיל את המספר לשלושים מתנדבים השנה.
<שוש להט קרטר: גם כשהצעיר עם לקות הראייה עובר את החסם איכשהו ומגיע, בסופו של דבר הוא רוצה להגיע לתפקיד מסוים.
<שוש להט קרטר: הוא לא רוצה משהו שייתנו לכל האנשים העיוורים.
<שוש להט קרטר: הוא רוצה משהו ייחודי.
<שוש להט קרטר: הוא חלם להיות בתיאטרון צה"ל והוא רוצה להיות בתיאטרון צה"ל.
<שוש להט קרטר: יגיע למפקד התיאטרון, מפקד התיאטרון לא יודע מה לעשות אתו.
<שוש להט קרטר: לכן במיזם המשותף הזה הליווי של האדם עם העיוורון, של הצעיר עם העיוורון, יהיה עד לאותו מפקד, עד לאותה תחנה שבה הוא יכול להיות ויכול להסביר ולהדריך את המפקדים שלו מה הצעיר יכול לעשות.
<שוש להט קרטר: מתוך שיחות עם צעירים עם עיוורון אני יודעת שכאשר מגיע צעיר כזה, גם המפקדת לא יודעת שום דבר על עיוורון ויש רתיעה.
אורלי לוי אבקסיס: איך עושים את זה עם המוגבלויות האחרות?
<שוש להט קרטר: הרבה מהמוגבלויות האחרות באמת עושים את זה קבוצתי.
<שוש להט קרטר: עושים פרויקטים קבוצתיים ואז הם לא משתלבים באותה צורה.
<שוש להט קרטר: אדם עם פיגור שכלי שנכנס לאיזושהי קבוצה כזאת או אדם עם אוטיזם שבאמת יש להם פרויקטים מקסימים, אבל הם נמצאים קודם כל בהדרכה של כמה שבועות, נדמה לי אפילו שלושה חודשים, עד שהם באמת לומדים להכיר אותם וכל שלושת החודשים האלה הם עדיין לא נחשבים למתנדבים.
<עודד בשן: זאת אחת הדאגות הגדולות שלנו ונדבר בוועדת הרווחה על איך עושים במקרה של מוגבלויות אחרות.
<עודד בשן: יש תכנית אחרת של ליווי צעירים עם מוגבלויות לצבא.
<עודד בשן: אם בודקים מה היו התוצאות וכמה היא ליוותה צעירים עם לקויות ראייה ועיוורון, זה היה מאוד מאוד נמוך.
<עודד בשן: נדרשת המומחיות הספציפית.
<עודד בשן: ניקח את הדוגמה של אורן אלמוג שמראה איפה היינו ואיפה אנחנו עכשיו גם עכשיו בזכות הצבא וההתקדמות.
<עודד בשן: כולנו מכירים את השם של או תו בחור מקיבוץ יגור שאיבד את הראייה.
אמיר אוחנה: רגע.
אמיר אוחנה: את סיימת?
<שוש להט קרטר: אני אשמח אם עודד יספר על העמותה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה להתפרץ ולבקש סליחה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה לומר המון תודה על קיום הדיון אבל אני חייב להיות גם בדיון אחר.
<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה לבקש את רשותך לבקש סליחה כי אנחנו צריכים ללכת.
אמיר אוחנה: בכבוד רב.
אמיר אוחנה: תודה שהגעת.
אמיר אוחנה: תודה שדיברת.
<עודד בשן: יש הרבה עניינים ביטחוניים במדינה ותודה שאתם מוצאים את הזמן לעסוק גם במשהו חברתי צבאי.
<עודד בשן: באמת הערכה גדולה.
<עודד בשן: אורן אלמוג שאיבד את הראייה התנדב לצבא וההשמה שלו בהתנדבות הייתה בסיירת מטכ"ל.
<עודד בשן: תפקיד במודיעין.
<עודד בשן: אחרי כמה חודשים הוא יצא.
<עודד בשן: הסתיים תהליך ההתנדבות.
<עודד בשן: אחרי כן דיברתי עם חברים מתוך המעגל ולא ידעו איך להנגיש לו את הסביבה הטכנולוגית, את המחשב עליו הוא עובד כדי שיוכל לעבוד וכדי שיוכל להביא ערך להתנדבות שלו.
<עודד בשן: לכן בעקבות זה התכנית עליה דיברו ופיתחו.
<עודד בשן: התחלנו אותה בפיילוט של חמישה חבר'ה, יושב כאן אוהד שהוא אחד מהם.
<עודד בשן: עשינו זאת כדי לבדוק ולבנות את הממשקים, היכן נדרשת המומחיות, העבודה עם הצבא ואנחנו עכשיו מרחיבים את זה לשלושים נוספים.
<עודד בשן: הצבא שותף לדברים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: יש תכנית בטכנולוגיה שהראיתם לנו בוועדת המדע שנותנים אותה בסבסוד למקרים של תעסוקה.
<עודד בשן: כן.
<עודד בשן: משאילים גם לצבא כדי להנגיש את מערכות המידע גם בצבא כדי שאוהד ומישהו אחר יוכל להביא ערך משמעותי בהתנדבות שלו.
<עודד בשן: חמישה חבר'ה, כולם עכשיו הולכים להתנדב.
<עודד בשן: אוהד הולך להשתלב ב-8200 והוא יוכל לספר על כך.
<עודד בשן: אני חושב שבעזרת המשך שיתוף פעולה עם השירות לעיוור ועם הצבא, נוכל להמשיך לקדם ולהכפיל את מספר הצעירים עם עיוורון בכל מחזור.
<עודד בשן: היום מדובר בכ-14 והמטרה שלנו היא להגדיל את המספר עד 28 חבר'ה בשנה ושהם מתנדבים התנדבות משמעותית.
<עודד בשן: לא סתם נמצאים שם אלא באמת מביאים ערך ומקדמים והם יכולים לעשות זאת.
אמיר אוחנה: אוהד, הבנה שלך.
<אוהד יונתן: תודה.
<אוהד יונתן: אני התחלתי את התהליך שלי בתקופה קצת יותר מורכבת.
<אוהד יונתן: התחלתי אותו בכיתה י"א, לפני כשנתיים.
<אוהד יונתן: אז עוד זה היה קצת בעייתי מבחינת מדור המתנדבים.
<אוהד יונתן: עוד לא ידענו בדיוק למי לפנות וכולי.
<אוהד יונתן: היו עוד מורכבויות.
<אוהד יונתן: באיזשהו שלב התחילה התכנית שעודד דיבר עליה, של מגדל אור, של ליווי המתנדבים ונוצר קשר מדהים עם מדור המתנדבים עצמו שנרתם למהלך.
<אוהד יונתן: מגדל אור דיברו אתי ואני דיברתי אתם והם דיברו עם מדור מתנדבים והתחיל להיות איזשהו קשר עם האנשים הישירים, עם המפקדים עצמם, האנשים שאני כנראה הולך לשרת תחתיהם בעתיד הקרוב.
<אוהד יונתן: התהליך הזה התחיל להתקדם בצורה ראויה.
<אוהד יונתן: לצורך העניין, יש כל מיני פטורים ויש כל מיני התאמות והקלות שצריכות להתקבל או לא צריכות להתקבל וצריך לדון במקרים האלה, כל מקרה לגופו.
<אוהד יונתן: באמת התחלנו לעשות את זה.
<אוהד יונתן: בפן האישי אני כן מרגיש בצורה מאוד מובהקת שהמדור למתנדבים והאנשים שם נרתמו למהלך הזה והם עושים את העבודה מצוין.
אמיר אוחנה: יפה מאוד.
אמיר אוחנה: טוב לשמוע.
אמיר אוחנה: דוד כהן, צעיר בן 18 עם תעודת עיוור שנמצא אתנו וגם הוא רוצה לדבר על התהליך שהוא עבר מול צה"ל.
<דוד כהן: צהרים טובים.
<דוד כהן: רציתי להתמקד בכמה נקודות.
<דוד כהן: נקודה אחת לגבי השאלה שעלתה כאן והיא כמה נערים בגילנו מבקשים להתגייס לצה"ל.
<דוד כהן: אני חושב שיש כאן נקודה כאשר יש חוסר מודעות של הרבה נוער, לקויי ראייה ועיוורים, לגבי הפרויקט הזה.
<דוד כהן: בכלל בהרבה נושאים.
<דוד כהן: יש חוסר מודעות וזה אחד הדברים שהרבה נערים לא מודעים לכך ולמרות הרצון שלהם להתגייס, חוסר המודעות מונע זאת מהם.
<דוד כהן: זה דבר מאוד חשוב, שיהיה יותר פרסום, אם זה בבתי ספר ושהמידע הזה יגיע לכל הנוער.
<דוד כהן: צריך להדגיש את זה שהנער ידע שיש משפחה חמה לצדו כמו שאני חייב לציין את מגדל אור בקשר לפרויקט החדש שהם עשו ועל הליווי שלהם.
<דוד כהן: הרבה נערים בגילי, ואני שמעתי לא מעט סיפורים, מתאכזבים מיד בתחילת תהליך ההתנדבות ומתייאשים.
<דוד כהן: יש דבר שחשוב לי לשים על השולחן.
<דוד כהן: אני כבן אדם עם מוטיבציה מאוד גבוהה להתגייס לצה"ל, יש דבר שחשוב לי לומר אותו.
<דוד כהן: מכמה טלפונים שעשיתי – אם זה לג'וינט, לעלה ולמגדל אור – אני מבין שיש כאן משהו שלי קשה להבין אותו.
<דוד כהן: כשאני התקשרתי לג'וינט וגם למשה משרקי, התשובה היחידה שקיבלתי לשאלה מה כדאי לי יותר, צבא או שירות לאומי, הייתה שירות לאומי ופסלו את העניין הזה של הצבא כי המודל היה שהצבא לא מותאם ומורכב מדי.
<דוד כהן: כאשר נער כמוני שומע את התשובה הזאת, הוא נרתע ומתייאש מלהתנדב לצה"ל.
<דוד כהן: אני בן אדם עם מוטיבציה מאוד חזקה.
<דוד כהן: אני חייב להגיד שבהתחלה, בתהליך הראשוני, נפלתי איכשהו בין הכיסאות, אבל אני חייב לשבח ולחזק את הפרויקט של מגדל אור כי בזכותו לא הייתי צריך אפילו לרדוף אחריהם ולדבר אתם אלא יום אחד קיבלתי טלפון מלינוי שיושבת כאן.
<דוד כהן: ראו את כל המוטיבציה והרצון לתת מענה ואת ההובלה לאורך כל הדרך.
<דוד כהן: ברגע ששמעתי מלינוי שהיא תהיה אתי לאורך כל הדרך, זה פשוט נתן לי את המוטיבציה והיום אני כבר בתהליך של גיוס לצבא.
אורלי לוי אבקסיס: בהצלחה.
אמיר אוחנה: כל הכבוד לינוי.
אמיר אוחנה: בהצלחה.
אמיר אוחנה: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.
ענת ברקו: אני רוצה לשבח את צה"ל.
ענת ברקו: פעם לא הייתה אופציה כזאת שצעירים עם עיוורון יתגייסו לצה"ל.
ענת ברקו: עברנו דרך.
ענת ברקו: יש יותר קבלה.
ענת ברקו: אני חושבת שהצבא נתרם בגדול וגם החבר'ה הצעירים, גם אוהד וגם דוד שבאמת יכולים לתרום למדינה בדרך הטובה ביותר וכמובן גם לעצמם.
ענת ברקו: זו תחושה של משמעות, של ערך עצמי וכמובן שגם יכולת קלה יותר אחר כך להשתלב בחברה.
ענת ברקו: בראייה שלי העדיפות צריכה להיות לשירות בצבא, ושמענו כאן את דוד.
ענת ברקו: לא לנתב לשירות לאומי אזרחי אלא לנתב לשירות בצה"ל.
ענת ברקו: אם מישהו רוצה להתגייס, הצבא צריך לעשות את המקסימום כדי לאפשר לו בסיוע העמותות שבאמת עושות עבודה מצוינת.
ענת ברקו: אני חושבת שאתם כאן
ענת ברקו: החוט המקשר כי הצבא באמת לא ערוך לזה ובסופו של דבר גם צריך להבין את הייעוד של הצבא.
ענת ברקו: עם כל הקושי, אני מאמינה שזה הופך גם את החיילים האחרים לחיילים טובים יותר כשהם יכולים ללוות, לסייע ולחנוך גם מקצועית, גם חברתית.
ענת ברקו: כל קבוצה מתגבשת סביב העניין הזה וזה מוציא חלקים מאוד מאוד טובים גם מהחיילות והחיילים שלנו.
ענת ברקו: להערכתי צריך למצוא את הדרך לשלוח מכתבים כדי להציע את האופציה הזאת למלש"בים.
ענת ברקו: נכון שמי שיש לו מגבלה מהסוג הזה וגם הרבה מאוד אנשים עם צרכים מיוחדים, לא תמיד מזמנים אותם כי הם לא חייבי גיוס בגלל שהם נכים ברמת מאה אחוזי נכות.
ענת ברקו: אבל לתת להם את האופציה שהם יכולים להגיע, שהצבא ימצא את הדרך כן להגיד להם שיש מסגרות מיוחדות שאפשר לנתב אותם ואם הם ירצו, אפשר יהיה להגיע.
ענת ברקו: זה דבר שהצבא להערכתי צריך לפתוח את האופציה הזאת.
ענת ברקו: צריך לקצר את הזמן בו מטפלים בבקשות של מתנדבים.
ענת ברקו: אני לא אומרת את זה רק לגבי לקות ראייה.
ענת ברקו: אלה תהליכים ארוכים.
ענת ברקו: מגיעות אלי תלונות.
ענת ברקו: שנים אני שומעת את הדברים האלה ואני יוצאת המערכת הצבאית ואני יודעת שלפעמים יש תהליכים שהם מאוד מאוד ממושכים.
ענת ברקו: כמו שמצאתם רופאים שישללו בקשות, תנסו למצוא עוד כמה רופאים שתהיה להם גם אופציה לאשר בקשות.
ענת ברקו: לבזר את זה יותר ללשכות הגיוס, לתת אופציה, לפחות עוד איזושהי דרגת ביניים כדי להקל על המערכת וכדי באמת לא להשאיר את האנשים האלה תלויים באוויר, כמו שדוד סיפר כאן.
ענת ברקו: זה פשוט לא פייר.
ענת ברקו: זה לא נכון.
ענת ברקו: אם יש כזה רצון טוב והצבא עשה כזאת כברת דרך למען אנשים עם מוגבלויות, גם למען הצבא למען החברה הישראלית, אפשר גם את העניין הזה לפתור.
ענת ברקו: הרבה תודה והערכה לכולם.
ענת ברקו: הרבה הצלחה.
ענת ברקו: אוהד, אתה הולך להיות חייל.
ענת ברקו: אתה יודע, הדרך עכשיו רק מתחילה.
ענת ברקו: שיהיה בהצלחה.
<עדי יוסלוביץ: יש לנו איגרת לכל מי שנפסל לשירות.
<עדי יוסלוביץ: אם הוא מגיע והוא נפסל במקום בוועדה רפואית, הוא מקבל אותה והיא גם נשלחת בדואר עם פירוט על כל העמותות אתן אנחנו עובדים.
ענת ברקו: רק מי שנפסל.
<עדי יוסלוביץ: לא.
<עדי יוסלוביץ: גם כאלה שקיבלו פרופיל 21.
<עדי יוסלוביץ: גם מקבלים איגרת וגם יש באתר האינטרנט.
<עדי יוסלוביץ: מצוינות שמות העמותות ודרכי הגישה אליהן.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה מונגש?
<עדי יוסלוביץ: האתר באינטרנט?
אורלי לוי אבקסיס: כן.
<קריאה: יש הרבה בעייתיות בנגישות.
ענת ברקו: תקריאו את האיגרת.
ענת ברקו: שימו קובץ של הקלטה.
ענת ברקו: זה שום דבר מבחינה טכנולוגית.
ענת ברקו: רק אחרי שהם קיבלו פרופיל 21, אבל יש מראש אוכלוסיות שאתם מקבלים מביטוח הלאומי עם נכויות קשות שלא תביאו אותן לוועדה.
ענת ברקו: לכן אני אומרת, תנו את האופציה.
ענת ברקו: תשלחו ותנו את האופציה.
ענת ברקו: תעשו באתר גם אפשרויות לשמיעה קולית של הדברים הללו.
ענת ברקו: זה קל וזה לא סיפור.
ענת ברקו: עשיתם דרך וכל הכבוד.
ענת ברקו: אני לא זוכרת פעם שהיה מדור ש"י.
<עדי יוסלוביץ: הוא הוקם בספטמבר האחרון.
ענת ברקו: אז הנה, מדור חדש, שם יפה, שי חברה, שי לצבא.
ענת ברקו: אז יאללה, לכו עם זה עד הסוף
אמיר אוחנה: תודה לחברת הכנסת ברקו.
אמיר אוחנה: יושב ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת אבי דיכטר שגם יושב אתנו בדיון הזה וזה מראה כמה זה חשוב עבורו.
אמיר אוחנה: תודה לך על נוכחותך והשתתפותך.
אבי דיכטר: האמת היא שאנחנו כולנו מכירים את המשפט רואים את האור בקצה המנהרה.
אבי דיכטר: כמעט על המשפט הזה הייתי אומר רואים את העיוור בקצה המנהרה.
אבי דיכטר: מבחינתנו זה האור כשאנחנו מדברים גם בדיון הזה וגם בכלל.
אבי דיכטר: אנחנו מקיימים חוק גיוס לצה"ל.
אבי דיכטר: חובת גיוס לצה"ל.
אבי דיכטר: צה"ל הוא לא יכול לשבת ולומר שמי שמתאים לי - אני לוקח, ומי שלא מתאים לי - אני דוחה, ומי שרוצה אבל לא מתאים לי בגלל איזה שהן מגבלות מסוימות – אני מעביר אותו דרך מבחן ההישרדות של ההתנדבות, נותן לו את משך הזמן הזה כך שזה מעין סינון טבעי.
אבי דיכטר: אלה שהם חזקים – שורדים את מבחן ההתנדבות אבל בקצה הם מגיעים למשהו.
אבי דיכטר: אני שמח שאמרת שזאת נחלת העבר, אבל לידך ישב משה ואמר שזה לא בדיוק כך.
אבי דיכטר: אומרים שהאמת באמצע?
אבי דיכטר: אני לא יודע איפה היא.
אבי דיכטר: הבעיה העיקרית היא שזאת אוכלוסייה שכפי ששמענו כאן את הסיפורים קל מאוד לאבד אותה.
אבי דיכטר: כשאתה נכנס למסלול של מתנדב, כאילו עושים לך טובה.
אבי דיכטר: אני חושב ההפך.
אבי דיכטר: הרי בצבא מי שמגויס גיוס חובה ורוצה להתנדב ליחידה מסוימת, הצבא כמה למהלך הזה.
אבי דיכטר: הוא רוצה אותו ביחידות ההתנדבות ואנחנו מכירים את רשימת ההמתנה ביחידות ההתנדבות.
אבי דיכטר: אבל באותה צורה צריך לחשוב על ההתנדבות לצבא, בכלל לצבא, לאנשים עם לקויות ראייה או אחרים.
אבי דיכטר: במקרה הזה של הדיון הזה, לקויות ראייה.
אבי דיכטר: אני מודה שמהנתונים שעלו כאן, בסך הכול עשרה אחוזים מגיעים לצה"ל.
אבי דיכטר: בערך 37 אנשים מתוך 300, אם אני מבין נכון.
אבי דיכטר: בנקודות ראייה.
אמיר אוחנה: אמרתם שמדובר על פוטנציאל של 300.
אבי דיכטר: אמרו שיש בערך מאה בשנתון, שלוש שנים זה 300, יש 37, פחות או יותר כמעט עשרה אחוזים.
אבי דיכטר: אני שואל כמה איבדנו.
אבי דיכטר: מבחינתי אם היו יכולים להיות 38 והפסדנו אחד – הפסדנו.
אבי דיכטר: אני שומע את חבר הכנסת אמיר אוחנה שמתייסר אם לא לקבוע תחום של זמן.
אבי דיכטר: אני מבין את ההתייסרות הזאת כי אתה רוצה שהמתנדבים יגיעו.
אבי דיכטר: כמו שאמר דוד, אם לא הייתה המושיעה לינוי, הנה, הפסדנו את ה-38.
אבי דיכטר: על מה?
אבי דיכטר: זה הדבר שאותנו צריך להטריד.
אבי דיכטר: זאת לא הקבוצה הרגילה אלא אלה באמת הייחודיים.
אבי דיכטר: כשאתה מפסיד אחד, בצדק אמרה נציגת משרד העבודה והרווחה, אתה לא מפסיד אותו רק בגיוס לצבא אלא אתה מפסיד אותו אחרי כן בהרבה מאוד דברים אחרים.
אבי דיכטר: אנחנו מדברים בוועדה הזאת בשיחות עם צה"ל גם באוכלוסיות אחרות כמו על נושא של גיוס חרדים, וגם שם עולה אותה טענה.
אבי דיכטר: הפסדת אותו כאן, הפסדת אותו גם אחרי כן.