GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זאב צוק רם: אבי רואה אמר בדיוק: כדי שניכנס ל-2019 ונמשיך ל-2020 ונחליף את הרכבים ולעשות את בצורה מסודרת, בלי להיכנס לבור שהיה לנו ב"שובו בנים" שפתאום כולם התעוררו שאין כספים ואף אחד לא נתן את הכספים שהובטחו.
<זאב צוק רם: אתה זוכר.
מרדכי יוגב: שנה וחצי קודם צעקנו.
<זאב צוק רם: לכן אנחנו רוצים ל-2018 עוד 30 מיליון שקל, כדי ליישר את דרכנו ולהתחיל את 2019 עם התוספות בתקציב בבסיס.
<זאב צוק רם: זה מה שביקשתי.
<זאב צוק רם: לא ביקשתי את התקציב של 2019 להקדים ל-2018.
מרדכי יוגב: אני רוצה בכל זאת לברר, כי בוודאי שכולנו רוצים יותר, אבל זה יחייב טבלאות יותר מפורטות.
מרדכי יוגב: האוצר לא פתאום בא לו והוא נותן עוד 30 מיליון.
<זאב צוק רם: בסדר, נעשה לו טבלאות מפורטות.
מרדכי יוגב: טבלאות מפורטות של אוטובוסים ומצבם וגילם וכמות הקילומטראז' שלהם.
<זאב צוק רם: אנחנו יודעים מתי יוצאים אוטובוסים מהשירות.
מרדכי יוגב: את זה נצטרך לקבל מכם.
מרדכי יוגב: כי תמונת העולם של הוועדה הזאת לאורך כמעט ארבע השנים האחרונות ותביעה מוסרית שגם האוצר הכיר בה, היא שאם נכניס את זה לרב-שנתית של 60 מיליון, ואנחנו יודעים שלא כל תאוותנו בידינו, אז ב-60 מיליון נעמיד את הצי על כנו ועם היכולת לטפל בו שלא תהיה קריסה.
מרדכי יוגב: שכל הזמן הוא יוחזק.
<זאב צוק רם: יש לנו פה סוגיית האמבולנסים שמסתובבים באיו"ש, שאנחנו גם צריכים למגן אותם.
מרדכי יוגב: אמבולנסים זה סיפור נוסף.
מרדכי יוגב: אפשר לפתוח אותו.
<זאב צוק רם: אומנם למזלנו זה לא הרבה כסף, זה בסך הכול חמישה מיליון שקל כדי לפתור עכשיו, אבל את זה גם צריך לעשות.
מרדכי יוגב: אפשר לפתור אותו.
מרדכי יוגב: אבל אם לא ננסה לערבב, אז בואו נשמע את העורף.
מרדכי יוגב: כי לבוא בדרישה של תוספת זה דורש שהאוצר ישתכנע שיש לו למעלה מ-1.5 מיליון רכבים מעל גיל 18, שבישראל נוסעים 10 שנים, ולא ממוגנים, לא כבדים.
מרדכי יוגב: פה גזרו 15.
<זאב צוק רם: לא עושים את עבודת המטה פה על השולחן.
<זאב צוק רם: תקבלו עבודת מטה מסודרת של פיקוד העורף, עם גילאים, עם הכול.
מרדכי יוגב: אני כבר אומר, כל נייר שיש לכם בטבלאות, תעבירו אלינו לוועדה.
מרדכי יוגב: כי בלעדיו לא נוכל לבסס בקשה.
מרדכי יוגב: לפני כן הבנתי שהבקשה היא רכה יותר, שהבקשה היא ליצור הרשאה להתחייב על 30 בכדי שפס הייצור לא ייעצר.
<זאב צוק רם: הבקשה היא להקטנת פערים שייווצרו.
מרדכי יוגב: פיקוד העורף.
מרדכי יוגב: יאיר, בבקשה.
<סא"ל יאיר אדרי: התחלתי את התפקיד בפברואר השנה.
<סא"ל יאיר אדרי: מההיכרות שלי בשנים הקודמות, הבקשה לצורך הייתה של 135 מיליון שקל כדי להשלים את הפערים ולצמצם.
<סא"ל יאיר אדרי: מה שאושר בסוף זה 120 מיליון בחלוקה דו-שנתית, 60 ו-60.
<סא"ל יאיר אדרי: זאת אומרת, אני מכיר שבאמת הצורך שעלה הוא הרבה יותר ממה שסוכם.
<סא"ל יאיר אדרי: גם הצורך שאנחנו מציגים כל הזמן הוא הרבה יותר.
<סא"ל יאיר אדרי: זאת אומרת שאנחנו היום נמצאים בפער מובנה.
<סא"ל יאיר אדרי: 60 מיליון, אגב, הוא מצמצם לנו את הפער אם זה ימשיך גם ל-2018 ו-2019, ומיד אדבר על זה.
<סא"ל יאיר אדרי: מבחינת הנתונים, הציג אותם כאן מאוד יפה ווה.
<סא"ל יאיר אדרי: זה חלק מהדברים שהם שקופים לכולם.
<סא"ל יאיר אדרי: אנחנו מכירים את הכלים ברמת מספר הרכב ואצל מי הוא נמצא, ואני חושב שבכל מה שקשור לשליטה בנתונים יש לנו בסיס נתונים מאוד טוב והוא שקוף לכולם.
<סא"ל יאיר אדרי: גם לאוצר הוא יעבור.
מרדכי יוגב: אילולי הוועדה הזאת, מי מתכלל את כל העשייה של פיקוד העורף?
מרדכי יוגב: כי הרי הוא גוף סמי-אזרחי אל מול האוצר.
<ליאור בראון: זה צריך להיות משרד הביטחון.
מרדכי יוגב: כאשר פיקוד העורף מבינים שהם בפער כזה גדול והם באים אליך להכנה, למי אתם באים, לאת"ק?
מרדכי יוגב: יש לכם רפרנט של את"ק בפיקוד?
<אמיר ברגר: בהקשר התקציבי הם באים אלינו לאת"ק.
<אמיר ברגר: אנחנו מכירים את המסגרת התקציבית הקיימת, ובהתאם לזה בונים את תוכנית העבודה.
<שלמה ועקנין: אבל בכל מקרה התקציב הזה צריך לבוא בתקציב חיצוני.
<אמיר ברגר: זה נכון.
<אמיר ברגר: אותו שיח שמתקיים בינינו לבין האוצר, משאירים אותו.
<אמיר ברגר: הוא לא השתנה.
מרדכי יוגב: אז בוא נמשיך לדבר אתכם, אבל תדעו בסוף שבעבודת המטה צריכים לשבת עם אמיר באופן הרציף.
<סא"ל יאיר אדרי: אמיר לדעתי מכיר את הכול.
<אמיר ברגר: הם מכירים.
<אמיר ברגר: אני הרפרנט שלהם.
<סא"ל יאיר אדרי: לא אפרט את כל המצגת שיש לי פה, אבל בסוף היום הגיל של האוטובוסים עומד על 15 שנה.
<סא"ל יאיר אדרי: זו ועדה שנעשתה לפני שנתיים-שלוש, אצל קודמתי בתפקיד, ועד אוגוסט נעשה ועדה בראשותי כדי לבחון את זה עם כל הגורמים הרלוונטיים.
<סא"ל יאיר אדרי: אני מבין שהגיל של 15 שנה שדובר עליו הוא כנראה חורג מהסטנדרטים של מה שידידי אמר פה.
<סא"ל יאיר אדרי: יהיו לזה משמעויות בכל מה שקשור לפערים שיגדלו.
<סא"ל יאיר אדרי: זאת אומרת, אם היום אני מחשב לפי 15 שנה ועכשיו הגיל הוא 10 שנים, זה אומר שעכשיו נוספים לי עוד הרבה מאוד אוטובוסים שנכנסים לפער.
<סא"ל יאיר אדרי: אבל בוועדה שנעשה נדון במשמעויות של זה ונציג את הדברים.
<סא"ל יאיר אדרי: רכב הסעות לחינוך מיוחד, סוואנות, עומד על שש שנים.
<סא"ל יאיר אדרי: מבחינתנו כשאנחנו מזמינים אוטובוס, יש ההזמנה של הפלדות, שהיא לוקחת משך זמן של בין 8 ל-10 חודשים.
<סא"ל יאיר אדרי: אלה פלדות שמגיעות מחו"ל, עוברות בדיקה על-ידי חט"ל שבודק שהן כשירות למענה לירי.
<סא"ל יאיר אדרי: שאלת אם יש פלדות זולות יותר או קלות יותר.
<סא"ל יאיר אדרי: אני לא מכיר, אני מוכן לעשות עוד בדיקה אל מול חיל הלוגיסטיקה.
<סא"ל יאיר אדרי: אבל אני מתאר לעצמי שאם היה משהו יותר פרקטי, הם כנראה היו יוצאים לרכש, כי בסוף האינטרס הוא משותף, להביא כמה שיותר פלדות או כמה שיותר חליפות מיגון.
<סא"ל יאיר אדרי: אנחנו מדברים רק על הגילאים של האוטובוסים ועל התקן, אבל בכל שנה האוכלוסייה גדלה ומבחינתנו זאת עוד תוספת של 5% כל שנה למספר התלמידים, ובהתאמה לכמות האוטובוסים, גם בתחבורה הציבורית וגם בתלמידים.
<סא"ל יאיר אדרי: זה משהו שאנחנו גם לוקחים אותו בחשבון בכל מה שקשור לגידול הטבעי.
<אסף דורון: יש קורלציה בין גידול האוכלוסייה לבין מספר האוטובוסים?
<אסף דורון: הפער הקיים מתרחב?
<סא"ל יאיר אדרי: הוא מתרחב.
<סא"ל יאיר אדרי: כשאני מתכנן את 2018, אני מוסיף עוד 5% מבחינתי לכמות האוטובוסים.
<סא"ל יאיר אדרי: כנ"ל ב-2019 וב-2020, וכך מבחינתי אני מגדיל את הדברים.
<שלום חגי: אבל זה כן משפיע על ההקצאות היחסיות.
<סא"ל יאיר אדרי: נכון.
<סא"ל יאיר אדרי: יש פירוט.
<סא"ל יאיר אדרי: בסוף סך הכול חליפת מיגון עולה בסביבות 600,000 שקל לאוטובוס.
<סא"ל יאיר אדרי: יש פירוט גם של שמשות וכל שאר הדברים.
<סא"ל יאיר אדרי: יש לנו תקציב החזקה שאנחנו מנהלים אותו במסגרת התקציב הזה, כי בסוף צריך לעשות החזקה לכל הגלגלים הממוגנים שיש בהם מה שנקרא "רן-פלטים".
<סא"ל יאיר אדרי: דיברו פה קודם על מיגון שמשות של ליסינג, אבל גם באוטובוסים יש דה-למינציה ולפעמים גם מצבים של זריקות אבנים של האוטובוסים שצריך לתקן את זה.
<סא"ל יאיר אדרי: מבחינתנו בסוף, זמן הספקה של אוטובוס, בהנחה שאנחנו מתחילים מאפס, יכול להגיע לשנה וחצי.
<סא"ל יאיר אדרי: כשקו הייצור עובד, הזמן מתקצר בצורה מאוד משמעותית.
<סא"ל יאיר אדרי: זאת אומרת, מבחינתי כשאני מספק לחברות, ל"מרכבים" או ל"הארגז" פלדה, קו הייצור הוא בין 7 ל-8 כלים בחודש לכל חברה, וזה מאוד משמעותי.
<סא"ל יאיר אדרי: בדרך כלל ההזמנות קורות במקביל, שתי החברות עובדות.
מרדכי יוגב: אתם מנהלים את המשק של ההזמנות מול החברות.
<סא"ל יאיר אדרי: אני לא קובע לחברה.
<סא"ל יאיר אדרי: הלקוח קובע עם מי הוא רוצה.
<סא"ל יאיר אדרי: ברגע שיש לי הזמנה מחברה מסוימת, אני מספק לה את הפלדות, נותן לה את התקציב, והיא מבחינתי מתנהלת מולם.
<סא"ל יאיר אדרי: היא מחויבת לעמוד בסטנדרטים שהגדרנו.
<סא"ל יאיר אדרי: יש לנו יועצים שבודקים את המיגון לפני שהוא מגיע, בודקים שבאמת האוטובוס יוצא ממוגן כמו שאנחנו רוצים.
<סא"ל יאיר אדרי: יש לנו תוכנית ל-45 מיליון.
<סא"ל יאיר אדרי: הצגנו אותה גם לווה מבחינת כמות הרכבים.
<סא"ל יאיר אדרי: מבחינת החלוקה בין תחבורה ציבורית להסעות תלמידים, סיכנו בדיון האחרון אצל ווה שאנחנו נעשה את זה אחרי שהתקציב יאושר, כי אין מה לריב על התקציב עוד לפני שהוא אושר, ולאחר מכן ווה יקבל את ההחלטה למי לתת כמה.
<סא"ל יאיר אדרי: בעיקרון ההגדרה שהוא הגדיר זה בערך שליש ושני שלישים.
<סא"ל יאיר אדרי: אנחנו נבחן את הדברים, ובסוף אני מתאר לעצמי שכולם יבצעו את זה.
<סא"ל יאיר אדרי: מבחינתנו אפשר לראות שהכשירות של הסעות התלמידים היא יותר נמוכה מהתחבורה הציבורית.
<סא"ל יאיר אדרי: המטרה היא לייצר איזשהו איזון בין הדברים.
<סא"ל יאיר אדרי: הנושא של פסי הייצור במפעלים הוא קריטי, כי ברגע שזה נעצר קשה מאוד להזיז מחדש את הדבר הזה.
<סא"ל יאיר אדרי: פה אשאיר לחברות שיגידו את דעתן.
מרדכי יוגב: נשמע את ישראל ולאחר מכן את החברות.
<ישראל אפרייט: אני רוצה לתזכר, זה הרי התחיל פה.
<ישראל אפרייט: זה התחיל כשהיינו בדיון לפני חמש שנים, כשהציגו לך מכתב של מנכ"ל משרד ראש הממשלה שמבטיח להם 100 מיליון שקל, ובפועל נתנו 5 מיליון.
<ישראל אפרייט: אז קודם כל, בכדי לדעת, זה התחיל פה אצלך.
<ישראל אפרייט: ווה נרתם.
<ישראל אפרייט: הגענו לוועדת הכספים.
<ישראל אפרייט: ניסן היה אז יושב-ראש והוא קבע שאנחנו צריכים תוכנית עבודה.
<ישראל אפרייט: תוכנית רכש סדורה.
<ישראל אפרייט: גפני עוד אמר: אם זה אנחנו היינו, זה היה מאושר, היינו עוצרים את התקציב.
<ישראל אפרייט: עשינו לבקשתם תוכנית חומש אצל סגן ראש המל"ל.
<ישראל אפרייט: אני הייתי אתו בחדר.
<ישראל אפרייט: תוכנית סדורה, מפורטת, שנתנה פתרון לשלושה דברים: תחבורה ציבורית אוטובוסים, הסעות תלמידים אוטובוסים והסעות תלמידים קטנות סוואנות.
<ישראל אפרייט: לקחנו ממש מודלים וניתחנו מתי צריך לקנות כל דבר.
<ישראל אפרייט: תביני למה שאנחנו דורשים את ההקדמה, כי לוקח שנה עד שזה יוצא.
<ישראל אפרייט: מה שאת מתקצבת עכשיו תראי רק בשנה הבאה.
<ליאור בראון: לא הייתה דרישה.
<ישראל אפרייט: אגיד לך איפה הפער ולמה הפער.
<ישראל אפרייט: יש תוכנית סדורה שעשינו אותה, לצערנו לא קיבלנו בזמן ואנחנו בעיכוב.
<ישראל אפרייט: פועל יוצא, נכון לרגע זה הסטטוס בתחבורה הציבורית, למעשה רק חידשנו ובקצוות הורדנו קצת תחבורה ציבורית במסגרת הרה-ארגון, ואנחנו חוטפים.
<ישראל אפרייט: בתחבורה הציבורית יש היום פער.
<ישראל אפרייט: הבאנו גם חברה, כי אולי יש כאלה שמבינים יותר והם גם יותר מקצועיים.
<ישראל אפרייט: לקחנו את המנהלת שלנו, הגישו עבודה.
<ישראל אפרייט: כל בן-אדם סביר יכול לקרוא מה כתוב, הגיוני לחלוטין.
<ישראל אפרייט: התשומות האלה, דרך אגב, משכנעות את האוצר, שהם מוכנים לשלם בלקנות את השלדה ולהוסיף תשומות בתחבורה הציבורית.
<ישראל אפרייט: מקובל על האוצר, לדעתי צריך להיות מקובל על כולם, לפחות בהיבט של תשומות ורכש.
<ישראל אפרייט: כי על השלדות הממוגנות שאנחנו מקבלים, על החליפה הזאת, אנחנו צריכים להוסיף גם תשומות לרכישת האוטובוס וגם תשומות לסבסוד.
<ישראל אפרייט: בשני הדברים האלה, תחבורה אומר דבר מאוד פשוט: לי אין עניין.
<ישראל אפרייט: תביאו את הברזלים, נעשה לכם תחבורה ציבורית.
<ישראל אפרייט: פשוט, אין לנו אפשרות לתקצב את זה, אנחנו לא יכולים לעשות תחבורה ציבורית.
<ישראל אפרייט: הסקר נעשה ביחס למה שקיים במדינת ישראל.
<ישראל אפרייט: איפה שממוגן ירי קיימת אפליה לגבי יו"ש.
<ישראל אפרייט: כקמ"ט אני אומר לך, אין תחבורה, זה בכלל וירטואלי.
<ישראל אפרייט: יש קו, אבל תכלס, אם הוא לא נכנס מספיק נסיעות, אף אחד לא יאחר לאוטובוס ויחכה עוד שעתיים לאוטובוס הבא.
<ישראל אפרייט: זה כאילו יש לה תחבורה ציבורית, אבל אין להם תחבורה ציבורית.
<ישראל אפרייט: המנכ"לית והשר וכל העולם אומרים: אנחנו נתקצב.
<ישראל אפרייט: גם השבוע שלחתי את זה בכתב, בטוחים שיש לנו תקציב להשלמות בממוגנים.
<ישראל אפרייט: שורה אחת, יש תקציב.
<ישראל אפרייט: שיביאו רק חליפות מיגון.
<ישראל אפרייט: מצד אחד בבנימין חסר להם, בהר חברון חסר להם.
<ישראל אפרייט: הם זכאים וצודקים, תוקפים אותי בוועדה לצדק חברתי.
<ישראל אפרייט: אתה היית אתי.
<ישראל אפרייט: בכל הוועדות, כל הזמן, באים תושבים ותוקפים.
<ישראל אפרייט: זה המצב בתחבורה ציבורית.
<ישראל אפרייט: אנחנו גם לא מתפלאים, כי יש לנו בפועל 96 אוטובוסים כשאנחנו צריכים 155 אוטובוסים.
<ישראל אפרייט: רוצים תחבורה ציבורית?
<ישראל אפרייט: תביאו.
<ישראל אפרייט: אנחנו משלמים שני שלישים מעבר לחליפה שאתם מאשרים.
<ישראל אפרייט: דבר שני, לגבי תלמידים.
<ישראל אפרייט: בסוף השנה הולך להיות פער מאוד רציני של 90 אוטובוסים.
<ישראל אפרייט: מישהו לא הבין.
<ישראל אפרייט: זה אומר שאם אנחנו רוצים להיערך לסוף השנה, עכשיו צריך לתקצב את זה.
<ישראל אפרייט: מאיפה באו ה-60?
<ישראל אפרייט: היה סיור עם ווה, רמ"ח מיגון, נסענו ל"מרכבים".
<ישראל אפרייט: הוא אמר: אני מסוגל לעשות בשנה 100.
<ישראל אפרייט: שאל אותו ווה: כמה זה עולה 100?
<ישראל אפרייט: אמר לו 60.
<ישראל אפרייט: וכך קבעו את ה-60.
<ישראל אפרייט: מאז ווה עשה עוד מהלך אסטרטגי והכניס את "הארגז".
<ישראל אפרייט: מרגע שהוא הכניס את "הארגז" אנחנו יכולים לעשות יותר מ-100.
<ישראל אפרייט: זה אומר שהיום אם האוצר לוקח אחריות, הוא פותר לנו את הבעיה בעוד שנה כשאנחנו מסודרים ומיושרים גם על-פי התוכנית שנעשתה, תוכנית החומש שהוצגה לוועדת הכספים והיא אישרה אותה, גם על-פי המצב הקיים כשזה על הקשקש, כי הם עוברים את 15 השנה בעוד שנה.
<ישראל אפרייט: זה אומר שלא יקבלו חידוש טסט, לפחות בתח"צ.
<ישראל אפרייט: אני מבקש כקמ"ט תחבורה, היות שאם יהיה מקרה תאונה או חלילה היינו כבר בחטיפה, אני לא בטוח שבפעם הבאה זה יעבור כל כך בשקט.
<ישראל אפרייט: ראש הממשלה במקרה האחרון אמר לתקצב, ולכן אנחנו פה.
<ישראל אפרייט: אני לא מוכן בפעם הבאה לעמוד לתת הסברים, לדעתי זה לא יעבור בשלום.
<ישראל אפרייט: העניין הוא מאוד פשוט, מבחינתנו יש תוכנית, אנחנו צריכים להיצמד אליה.
<ישראל אפרייט: היא תוכנית מקצועית, מפורטת, אין בה שום בעיה של שאלה.
<ישראל אפרייט: דבר שני, אנחנו לא עשינו בתוכנית אמבולנסים, לא עשינו רכבי רבש"צים, ולכן אני מציע שייכתב שהתעדוף יהיה להסעות תלמידים כמו בתוכנית שאושרה.
<ישראל אפרייט: אני רוצה שזה יהיה בהתאם לתוכנית הסדורה שהוגשה לוועדת כספים והוסברה להם.
<ישראל אפרייט: אני שומע היום על אמבולנסים, ואני מברך.
<ישראל אפרייט: אני רק אומר שזה לא קשור לעבודה שנעשתה פה והוגשה בוועדת התקציבים.
<ישראל אפרייט: דרך אגב, קב"ט יש"ע אמר בוועדה הקודמת שמצדו שלא יעלו תחבורה ציבורית.
<ישראל אפרייט: זה בסדר, זכותו להגיד את זה.
<ישראל אפרייט: אני קמ"ט, אני חייב לתת שירותי תחבורה ציבורית למבוגרים.
<ישראל אפרייט: אין להם רישיון נהיגה, אין להם איך להגיע הביתה.
<ישראל אפרייט: היום יש לי קבוצות ווטסאפ לטרמפיסטים.
<ישראל אפרייט: בכדי להרוס את זה אני חייב להסדיר להם משהו כחלופה.
<ישראל אפרייט: באין חלופה, אנחנו נעודד מישהו אחר שייקח את האחריות, ואני אומר עוד פעם, התעדוף יהיה לתחבורה ציבורית.
<ישראל אפרייט: גם בהסעות תלמידים וגם בתחבורה ציבורית התעדוף הוא קודם כל לסגור פערים באוטובוסים.
<ישראל אפרייט: זה 56 נוסעים.
<ישראל אפרייט: ממוגן קטן, מודל הקיום שלו הוא שש שנים.
<ישראל אפרייט: לעומת זאת אוטובוסים זה 15 שנה.
<ישראל אפרייט: לקחת ולתעדף סוואנות לפני אוטובוסים – אני קמ"ט תחבורה, אני רב בוחן, יש לי כל התארים בתחבורה – התעדוף לפי כל בר-דעת סביר הוא שמחליפים קודם כל את מה שיותר ישן ומה שמסיע יותר נוסעים.
<ישראל אפרייט: לא צריך להיות דוקטורט ולא צריך להיות מומחה לתחבורה.
<ישראל אפרייט: אני מבקש שיהיה כתוב בפרוטוקול, אנחנו עשינו את זה על-פי הסיכון שנקבע ואושר גם בוועדת הכספים, שהוא רק לאוטובוסים תלמידים, אוטובוסים חל"פ והסעות, ולכן לא יוצא ממנו ולו אגורה.
<ישראל אפרייט: כבר לקחו גם ככה לרבש"צים 3.5 מיליון שקל, זה שבע חליפות מיגון.
<ישראל אפרייט: בהיבט שלי, אני רוצה שייכתב שלא יצא מזה אגורה.
<ישראל אפרייט: דבר שני, לאמבולנסים.
<ישראל אפרייט: מישהו אמר לי: על גופתי זה יהיה.
<ישראל אפרייט: אני דורש שקודם כל יחליפו את האוטובוסים ממוגני ה ירי.
<ישראל אפרייט: דבר שלישי, במידה שזה לא יהיה עד סוף השנה, קחו בחשבון שבסוף שנה יהיה 40 פלוס 90, זה 130 אוטובוסים שיורדים מהמצבה, מתוך 300.
<ישראל אפרייט: בערך 50%.
<ישראל אפרייט: אנחנו כנראה נצטרך להגיע לפה, מוטי, כי הולך להיות רעש.
<ישראל אפרייט: כי ברגע שאנחנו מתחילים להוריד קווים, זה כבר סרט אחר.
<ישראל אפרייט: וכשילדים בתחילת שנה לא יגיעו לבית הספר, זה סרט אחר.
<ישראל אפרייט: לכן אני מציע לעשות מאמץ, כמו שאומר ווה, לתקצב את זה וגם לתעדף את זה.
<ישראל אפרייט: תודה.
מרדכי יוגב: אנחנו נשמע את את"ק.
<אמיר ברגר: אני רוצה להתייחס לנושא של העמדת התקציב.
<אמיר ברגר: לגבי 2017, 45 המיליון, שמחתי לשמוע על זה רק כאן בוועדה.
<אמיר ברגר: אני אפעל לקדם את העמדת התקציב בהקדם האפשרי.
<שלמה ועקנין: למה הכוונה?
מרדכי יוגב: שהוא מאשר לפיקוד העורף להוציא הזמנות.
<אמיר ברגר: לקדם את התקצוב.
<אמיר ברגר: לגבי 2018, למרות שיש הרשאה להתחייב לטובת הנושא, מכיוון ש-60 המיליון המדוברים הם לא בתקנה הייעודית, הם לא נמצאים כרגע בסעיף 16, אנחנו לא יכולים להשתמש בהרשאה להתחייב הזאת, כמו שנמנענו ולא יכולנו לממש את ה-60 מיליון של השנה.
<אמיר ברגר: לגבי 2019, כמו שאמרה נציגת האוצר, בהחלט זה יעלה בשיח שלנו מולם כדי לראות איך שזה יהיה כלול בבסיס התקציב.
<אמיר ברגר: אני מקווה שזה יתאפשר.
<אמיר ברגר: עלה פה הנושא של האמבולנסים.
<אמיר ברגר: ככל שזה יהיה, אם יחליטו למגן, כמובן זה צריך להיות כחלק מהמסגרת.
<אמיר ברגר: עד כאן.
מרדכי יוגב: נשמע את החברות.
<שלום חגי: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.
<שלום חגי: נקודה אחת היא לגבי גיל האוטובוס.
<שלום חגי: גם כאיש מקצוע, גם כמהנדס, גם כיצרן אוטובוסים, אסור לאוטובוסים האלה לנסוע בגילאים האלה.
<שלום חגי: הם מסוכנים.
<שלום חגי: ואם נוסיף לזה גם את ההיבט הכלכלי במונחים של עלות של כמה עולה המוצר - - -
<שלמה ועקנין: גם של 2019.
<שלום חגי: אני יודע.
<שלום חגי: אני העליתי את הנושא הזה לראש אגף הרכב במשרד התחבורה.
<שלום חגי: הוא ביקש ממני מסמך מקצועי.
<ישראל אפרייט: יש מסמך.
<שלום חגי: שלחתי לו מסמך שאומר שאסור לאוטובוסים לנסוע בגילאים האלה.
<שלום חגי: אגב, זה לא אוטובוס, זה נגמ"ש, למי שלא יודע.
<שלום חגי: אני חושב שזאת טעות חמורה שבונים אוטובוסים כאלה, לכן 10 שנים נמנעתי מלייצר.
<אסף דורון: כמה שנים הסטנדרט של ה-15 שנים קיים?
<ישראל אפרייט: קבעו את זה בזמנו בתור זמני.
<שלמה ועקנין: 17 שנים.
<שלום חגי: אני לא הסכמתי לייצר אוטובוסים 12 שנה, כי כאיש צבא חשבתי שזאת איוולת למגן למעלה ולמטה אוטובוס.
<שלום חגי: הופכים אותו לנגמ"ש.
<שלום חגי: אני יכול להבין שיש קו כזה מסוכן, עם הרים וכו', אבל את כולם?
<שלום חגי: אני ייצרתי לפני 12 שנה או 13 שנה אוטובוסים, באינתיפאדה הראשונה, רק ממוגני ירי מהצד, ואלה אוטובוסים מצוינים שנוסעים עד היום.
<שלום חגי: הם כמובן הרבה יותר זולים, עלות ההחזקה כלום.
<שלום חגי: אבל ויתרתי על זה.
<שלום חגי: 12 שנה לא ייצרתי ולא עשיתי כלום בגלל העיקרון.
<שלום חגי: רוצים ממוגן, זה נגמ"ש, זה לא אוטובוסים.
<שלום חגי: המומנטים שם, המשקל והמטען והעומס על הדלתות והעומס על הצמיגים הוא בלתי אפשרי.
<שלום חגי: לכן לחשוב שאוטובוס ממוגן כזה יחיה כמו אוטובוס רגיל?
<שלום חגי: אוטובוס רגיל היום בחברות ההפרטה זה 8-6 שנים, או 10 שנים באוטובוסים בתחבורה הציבורית.
<שלום חגי: אסור שהאוטובוס הממוגן יחיה יום אחד יותר מהאוטובוס הרגיל.
<שלום חגי: אני חושב שזאת אחריות שחייבת להיכתב.
<שלום חגי: באתי אגב לדיון הזה כדי להגיד את המשפט הזה.
<שלום חגי: אמרתי את זה גם למשה ויצמן.
<שלום חגי: הוא ביקש נייר והוצאתי לו את זה.
<שלום חגי: הוא ביקר אצלי במפעל.
<שלום חגי: אני יודע שזה ייצור פער עכשיו, אבל אנחנו רוצים להציב יעדים, כמו שמציבים יעדי מלאי בצבא ולאט לאט חותרים אליהם.
<שלום חגי: שלוש שנים, חמש שנים, נגיע בסוף.
<שלום חגי: אם לא נציב יעד, לא נגיע.
<שלום חגי: לכן התקן לא צריך להיות 60 אוטובוסים ב-60 מיליון, אולי צריך להיות 80 מיליון בשנה כדי להגיע לאיזון.
<שלום חגי: זאת נקודה מאוד משמעותית.
<שלום חגי: ההחזקה היא יקרה בצורה בלתי רגילה.
<שלום חגי: דובי נמצא פה, הוא יכול לספר לכם.
<שלום חגי: צמיגים ושחיקה ועוד.
<שלום חגי: זה אוטובוס כבד והוא לא יציב.
<שלום חגי: הוא ייצור לא נורמאלי.
<שלום חגי: מדובר ב-26 טון משקל.
מרדכי יוגב: אני שואל שאלה כמומחים, גם אם ניר יודע וגם את פיקוד העורף.
מרדכי יוגב: מכוניות מוגנות ישראל מייצאת גם החוצה.
מרדכי יוגב: עציון יוצאים לאמריקה, משטרת ניו-יורק.
מרדכי יוגב: סאסא או צובה.
מרדכי יוגב: עמית אשכול היה אצלי, אמל"חיסט.
<שלום חגי: אנחנו לא מייצאים אוטובוסים ממוגנים.
מרדכי יוגב: מייצרים מכוניות ממוגנות למשטרות בעולם.
מרדכי יוגב: לגבי אוטובוסים, האם יש עוד מקום בעולם שמייצר אוטובוסים ממוגנים להיסעי תלמידים?
<שלום חגי: אני ביקרתי במפעלי מיגון לרכב, בכל העולם לאוטובוסים אין.
מרדכי יוגב: לכן אני אתגרתי את פיקוד העורף לאורך כל הזמן.
מרדכי יוגב: אמיר, גם מצדכם, תאתגרו את מפא"ת.
מרדכי יוגב: אני גם שלחתי לווה, ביקשתי שיהיה בדברים עם המפעלים, עם סאסא ועם אחרים.
מרדכי יוגב: הרי ישראל היא אלופה בתרכובות מתכת ואלומיניום.
<שלום חגי: אנחנו עסקנו בזה בצבא המון.
<שלום חגי: יש חומרים הרבה יותר קלים, הרבה יותר נוחים לעבודה, והם עולים פי שלושה ופי ארבעה.
<שלום חגי: זו הבעיה.
<שלום חגי: יש לנו חומרים שהם לא פלדות.
<שלום חגי: אנחנו משתמשים היום בפלדות, כי הפלדה היא הכי זולה אבל גם הכי כבדה.
<שלום חגי: אנחנו שמים על אוטובוס שבעה טון פלדה, חוץ מהמשקל העצמי שזה 19 טון.
<שלום חגי: הופכים אותו למשהו מגושם מאוד.
<שלום חגי: אפשר לשים חומרים איכותיים מאוד, קלים הרבה יותר, אבל יקרים מאוד.
<שלום חגי: גם בצבא הפסיקו להשתמש בזה.
<ישראל אפרייט: זה לא ייתן לך הרבה, כי 15 שנה גם הקלים לא יחזיקו.
מרדכי יוגב: לא ניכנס לזה כרגע.
מרדכי יוגב: אני לא רוצה להחליף את האמל"ח ואת המפא"ת, אלא רק לתת את הכיוון.
<שלום חגי: הנקודה השנייה שאני רוצה להעלות זה הנושא שהוא יותר בצד הארגוני.
<שלום חגי: קחו למשל מה קורה אצלנו.
<שלום חגי: אני שלושה חודשים לא מייצר אוטובוסים, הקו משותק.
<שלום חגי: הכנסתי השבוע שישה אוטובוסים לעבודה, כי נתנו 15 מיליון לפני כשלושה חודשים.
<שלום חגי: חיכינו להם כמה חודשים, אתה יודע כמה דיברתי אתך בטלפון, הגיע הכסף לפיקוד העורף ועד שהוא הקצה אין פלדות.
<שלום חגי: שמעתם כמה זמן זה לספק פלדות, זה שנה בערך.
<שלום חגי: הגיעה אנייה של פלדות לפני חודש, אין פלדות לגג.
<שלום חגי: זה 2.5 מ"מ, זה עובי אחר.
<שלום חגי: הביאו פלדת דומקס שלא מאשרים בצבא להשתמש בה.
<שלום חגי: פניתי לרמ"ח והם עשו ניסוי ביחידת ניסויים, ואישרו לנו השבוע להשתמש בפלדות הדומקס לגג.
<שלום חגי: אבל רק השבוע הכנסתי לייצור.
<שלום חגי: שלושה חודשים הקו לא עובד.
<שלום חגי: אני חושב שאנחנו מחמיצים פה הכול.
<שלום חגי: כל זה בגלל עניין אחד לדעתי, שאין גוף אחד שהוא גוף פרויקטלי שמוביל את הנושא הזה על כל היבטיו, גם תקציב, גם פלדות וגם ייצור וגם הקצאה.
<שלום חגי: נושא ההקצאה הוא מסודר, כי כל דבר עושה את העבודה שלו בסדר.
<ישראל אפרייט: פיקוד העורף אמור לתת מענה למיגון.
<שלום חגי: פיקוד העורף נותן מענה לצרכים המבצעיים, הוא יודע את השטח והוא נותן את ההקצאות.
<שלום חגי: אבל הוא לא מאתר פלדות והוא גם לא גוף תקציבי.
<ישראל אפרייט: יש לו יועצים.
<שלום חגי: יש אגף כספים בצה"ל, במשרד הביטחון.
<שלום חגי: הוא לא עוסק מול ועדת הכספים כדי לקבל כספים.
<שלום חגי: זה לא תפקידו והוא לא עושה את זה.
מרדכי יוגב: בוודאי שלא.
<שלום חגי: הוא פונה לאגף הכספים במשרד הביטחון.
<שלום חגי: אם רוצים ש-ווה ירכז את זה, בסדר.
<שלום חגי: אבל שייקח אחריות מטה, יזמן פעם בחצי שנה דיון, עם משרד הביטחון, עם היצרנים, ואז הוא עושה הקצאה לעיתוד פלדות.
<שלום חגי: יש כסף, אז אין פלדה, וכך אנחנו מתגלגלים ואין ייצור.
<שלום חגי: חבל.
<שלום חגי: יש 60 ו-60 מיליון.
<שלום חגי: אם רוצים ליצור רצף ייצורי, חייבים לעתד נכון את הפלדות.
מרדכי יוגב: ניר, בבקשה.
<ניר פוזנר: אין לי הרבה מה להוסיף.
<ניר פוזנר: מבחינתנו אנחנו לא נכנסים לכל התהליכים בין משרד הביטחון, פיקוד העורף, המל"ל, משרד האוצר וכו'.
מרדכי יוגב: חגי מדבר כאחד שהיה שם בתהליך.
<ניר פוזנר: ברור לי, לכן אני לא מוסיף בעניין.
<ניר פוזנר: אין לי שום הבנה בנושא.
<ניר פוזנר: מבחינת תהליכי ייצור, בכל מקום, ואני מאמין שגם ב"הארגז" וגם ב"מרכבים", כשיש לנו ההזמנות יש לנו הפלדות.
<ניר פוזנר: התהליך הזה הוא בסך הכול די קצר, הוא אורך כחודשיים ימים מרגע שזה מגיע.
<ניר פוזנר: פערי הזמן לייצור בסך הכול עומדים על כשישה חודשים מרגע קבלת ההזמנות, כי אז יש נושא של הזמנת שלדה, שזה סדר גודל של שלושה-ארבעה חודשים פלוס זמן לייצור.
<ניר פוזנר: רק נושא הפלדות הוא נושא די מורכב שאנחנו עומדים מול משרד הביטחון כספק של זה, וזה תהליך שהוא מאוד מסובך ומורכב.
<ניר פוזנר: כפי שנאמר, חסרות פלדות כאלה, פעם מסוג זה ופעם מסוג אחר.
<ניר פוזנר: וגם כשהן נמצאות, אז הפלדות לא נמצאות באיכות המתאימה ונדרש לבצע את התיקונים בייצור.
<ניר פוזנר: כפי שנאמר פה על-ידי אנשי פיקוד העורף, ל"מרכבים" ואני מאמין שגם ל"הארגז" יש יכולת לייצר גם 10-8 אוטובוסים כאלה בחודש.
מרדכי יוגב: מאיפה מגיעות הפלדות?
<שלום חגי: מחו"ל, נדמה לי מארצות-הברית.
מרדכי יוגב: אתם מזמינים אותן אצל ספק פלדות, וזה לא מעניין אתכם?
<ניר פוזנר: משבדיה.
<ניר פוזנר: משרד הביטחון מזמינים.
<שלום חגי: הצבא קונה לצרכים שלו גם הרבה פלדות.
<ניר פוזנר: כשאנחנו מזמינים פלדות זהות ישירות מהספק, זה 4-3 חודשים בפעם האחרונה.
<ניר פוזנר: זאת אומרת, התהליך אצלנו הוא הרבה יותר קצר.
<אסף דורון: והמחירים?
<ניר פוזנר: סדרי גודל אותו דבר.
<ניר פוזנר: זו עלות קטנה שהיא יותר גבוהה.
<שלום חגי: הבעיה היא בקרת האיכות.
<שלום חגי: חטיבה טכנולוגית של הצבא בודקת את זה במיקרוסקופ.
<שלום חגי: לכן הבעיה היא קשה מאוד.
מרדכי יוגב: אני לא נכנס לזה.
<סא"ל יאיר אדרי: שמעתי את ידידי חגי, אבל בסוף אנחנו מתכללים את כל התהליך, אנחנו עובדים מול חט"ל ועובדים מול משרד הביטחון ומול אגף התקציבים.
<שלום חגי: אין לי פלדות.
<סא"ל יאיר אדרי: לא צריך לעשות ממשהו נקודתי דיון, כי באמת הייתה בעיה עם הבדיקה, ואחרי שהתערבנו הדבר הזה הסתדר.
<סא"ל יאיר אדרי: אנחנו נתעקש שבאמת התהליך הזה יהיה מסודר, כי בסוף זה החיים של הילדים שלנו ושל התושבים שלנו, שלא מחר בבוקר לא יהיה מיגון על הגג וילדה תחטוף כדור.
מרדכי יוגב: רמי מ"מרכבים", רוצה להוסיף משהו?
<רמי טסלר: עלה רעיון שבכלל היצרנים עצמם ירכשו את הפלדות כדי לקצר תהליכים.
מרדכי יוגב: ואז הוא אמר שהם רוצים את הביקורת של אט"ל.
<סא"ל יאיר אדרי: כיוון שאמרת לו שאתה לא רוצה להיכנס לפרטים הקטנים, אנחנו כן בוחנים איך אפשר לעשות את זה שאנחנו נעשה את הבדיקות המדגמיות כדי לקצר את התהליך.
<סא"ל יאיר אדרי: אבל זה לא בשל כדי להעמיד את זה פה.
מרדכי יוגב: שהם כיצרן זוכה יהיו אחראים לכל הסיפור.
מרדכי יוגב: ואתה בודק אותו בקצה, ולא שיש חלוקה בין הדברים.
מרדכי יוגב: זה נשמע הגיוני.
<סא"ל יאיר אדרי: מכיוון שביקשת תהליך, אין לי מה להעלות את זה פה.
<רמי טסלר: מהניסיון, הייתה סיטואציה שתהליך הבדיקה היה כמעט כאורך הזמן של הגעת הפלדות.
<רמי טסלר: כלומר, זה היה תהליך ארוך ומייגע.
<רמי טסלר: זה צריך להיפתר.
<דובי דינר: כל פעם שעושים דיון פה, שימשיכו ממה שהפסקנו בפעם הקודמת ולא יתחילו את כל ההיסטוריה מהתחלה.
מרדכי יוגב: כי פה חפרנו ומצאנו ארכיאולוגיה גדולה.
<דובי דינר: רציתי להגיד לכולם בנושא של ה-15 שנה, ואני אגיד לכם כהיסטוריון.
<דובי דינר: ההחלטה הזאת של ה-15 שנה עלתה בשנת 1998.
<דובי דינר: אלוף פיקוד העורף היה יאיר נוה, וקבעו אז החלטה כוללת.
<דובי דינר: בשנת 1996-1995 התחלנו עם סיפורי המיגון, וב-1998 אמרו שאורך החיים של הוולוו 10B יהיה 15 שנה, ואורך החיים של ה"דף" יהיה 12 שנה.
<דובי דינר: לשם הסדר, אנחנו כבר אז התרעמנו ואמרנו שזה לא מעשי, ושאלנו איך לוקחים היום אוטובוס בן 3 ומחליטים שהוא ייסע 15 שנה.
<דובי דינר: כל שנתיים תבדקו אותו, לפחות תדעו את מה שיקרה.
<דובי דינר: אני אומר את זה, כי אנחנו צריכים לקחת בחשבון שבכמה השנים האחרונות השתנו האוטובוסים.