GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת ברקו: הם תמיד מדברים במונחים דתיים, כפי שאנחנו רואים.
ענת ברקו: אני חושבת שגם הקטע של האסירים ותשלומי אסירים בהתאם לפז"ם זה לא משהו חדש, אבל אנחנו מדברים על חברה שהביוגרפיה של המנהיגים נבנית על הזמן שהם ישבו בכלא ועל מה הם ישבו.
ענת ברקו: זה בעצם כרטיס הביקור שלהם.
ענת ברקו: חוץ מאשר נשים, שזה שהיא היתה בכלא לא מוסיף לה כבוד, אלא עוד איזשהו פגם באישה ובכבודה של האישה.
ענת ברקו: הם מקבלים קנטינות בבתי-הסוהר, אדוני יושב הראש, שהלוואי ולחיילי צה"ל היה חצי ממה שמוצע להם בקנטינות.
ענת ברקו: זה אנחנו.
ענת ברקו: זה אנחנו מאפשרים.
ענת ברקו: ואם אתה רוצה לדעת מה המוצר הכי מבוקש בקרב צעירים בבתי-הסוהר הביטחוניים – נעלי טימברלנד.
ענת ברקו: אפילו את זה אפשר לקנות שם.
ענת ברקו: מותגים ודברים שהם פשוט מדהימים, שאין אותם בשום מקום.
ענת ברקו: ההסתה הזאת גובלת בדה-לגיטימציה, דה-הומניזציה של יהודים.
ענת ברקו: וכמובן שאם במקביל להסתה מהסוג הזה ולטפטוף הרעל האין-סופי הזה למוחותיהם הרכים של ילדים מדברים על שלום, זה נשמע גרוטסקי, מנותק, מס שפתיים.
ענת ברקו: אני חושבת שהנשיא טראמפ הבהיר את זה לאבו-מאזן.
ענת ברקו: בעצם ההסתה הזאת להיות מעשים שעולים בחיי אדם, ובעיקר בחיי אדם של אזרחי מדינת ישראל.
ענת ברקו: כמובן שאנחנו רואים גם את ההדבקה האידאולוגית שעמה הגיעו הפלסטינים לאידאולוגיה הרצחנית הזאת והטרור הרצחני הזה, שכרגע בעולם הוא מרתיע את האחרים מלתמוך – כמו שראינו בנורבגיה – ולממן את ההסתה הרצחנית הזאת.
אבי דיכטר: חבר הכנסת אילטוב, בבקשה.
רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, תודה על הדיון החשוב הזה.
רוברט אילטוב: אפילו קשה להגיד מאיפה כדאי להתחיל.
רוברט אילטוב: יש פה מלחמה מערכתית של הרשות הפלסטינית נגד מדינת ישראל, מבוססת על רקע גזעני, נגד העם היהודי, נגד היהודים.
רוברט אילטוב: אנחנו רואים את הפרופגנדה שגרמניה הנאצית לא היתה מתביישת בה – איך להרוג יהודים, כמה צריך להרוג, איך מעודדים הריגת יהודים.
רוברט אילטוב: פשוט מערכתי, שיטתי, ממוחשב, מחושב.
רוברט אילטוב: הדבר הזה חייב להעיר אותנו.
רוברט אילטוב: כשיש מלחמה, יש מלחמה וצריך להילחם, וכאן יש מלחמה.
רוברט אילטוב: יש את הלוחמים, יש מי שמממן אותם, יש מי שעושה את הפרופגנדה ומלווה את זה, יש מי שתוקף אותנו ברמה הבין-לאומית.
רוברט אילטוב: יש פה לוחמה מערכתית נגד מדינת ישראל ואנחנו עושים את עצמנו כאילו אנחנו לא רואים.
רוברט אילטוב: אני חושב שכאן מדינת ישראל חייבת, כמדינה, להגיב על כל דבר.
רוברט אילטוב: פשוט אי אפשר יותר לשתוק על הדברים האלה.
רוברט אילטוב: לא יכול להיות שיש פה פרופגנדה, יש תשלומי כספים לעידוד טרור וכמה שאתה הורג יותר – כך תקבל יותר.
רוברט אילטוב: לדעתי הדבר החשוב ביותר הוא שכל העולם הערבי מעורב בדבר הזה, כולל ההנהגה הישראלית של הערבים הישראלים, כולל הפלסטינים וכולל השכנים שלנו שיש להם הסכם שלום איתנו ואין לנו הסכם שלום איתם.
רוברט אילטוב: פשוט כל העולם הערבי מעורב בהסתה ומלחמה נגד מדינת ישראל ואנחנו עושים את עצמנו כאילו יש פה שלום, כאילו אנחנו בתהליך שלום, כאילו אנחנו באמת מקבלים את השותף שלנו שבעצם בא ומממן מתוך המוקטעה את כל הפעולה הזאת.
רוברט אילטוב: תסתכלו מה קורה במערכות הבין-לאומיות כשאנחנו מותקפים.
רוברט אילטוב: הרי ההחלטות של אונסק"ו – מי יוזם אותן?
רוברט אילטוב: מי מנסה לשכתב את ההיסטוריה פה?
רוברט אילטוב: מי עשה את זה לפני 70 שנה?
רוברט אילטוב: הגרמנים עשו את זה.
רוברט אילטוב: הם לקחו את הזכויות של העם היהודי ואמרו אין לכם יותר זכויות.
רוברט אילטוב: כאן רוצים לקחת את הזכות שלנו, הלגיטימית, על האדמה הזאת; מנסים לשכתב את ההיסטוריה, כאילו שאין לנו שום קשר לאדמה הזאת, ואנחנו – כאילו לא קרה כלום, כאילו הפלסטינים הם פרטנר.
רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, מעבר לזה – וזה עלה פה – אנחנו לא רואים שום דבר אמיתי שממשלת ישראל מחליטה ונוקטת צעדים נגד הפעולות האלה, שהן פעולות מלחמה לכל דבר ועניין.
רוברט אילטוב: תארו לעצמכם היום שבאירופה יבואו ויתחילו לדבר עלינו כמו שמדברים הפלסטינים.
רוברט אילטוב: הרי ישר נקפוץ ונגיד: תראו איזה גזענים, תראו איזה אנטישמיים.
רוברט אילטוב: ולפלסטינים - מותר?
רוברט אילטוב: ולערביי ישראל - מותר?
רוברט אילטוב: אז למה אנחנו רוצים לבוא בדרישות לאירופים כאשר פה, אצלנו בכנסת, מעבר לכביש, אחרי הכנסת, שני קילומטר מכאן, מעודדים מלחמה נגד העם היהודי ואנחנו פשוט שותקים.
רוברט אילטוב: אני חושב שעל הדברים האלה אנחנו צריכים לדרוש מממשלת ישראל לנקוט צעדים ממשיים, פרקטיים, לסיום ההסתה הזאת, לסיום המלחמה הזאת.
רוברט אילטוב: תודה רבה.
אבי דיכטר: חברת הכנסת שולי מועלם.
אבי דיכטר: ואחרון – אורן חזן.
אבי דיכטר: לאחר מכן יהיו עוד שתי התייחסויות של מר בדין ושל מאיר, ראש אלמגור.
שולי מועלם-רפאלי: כמי שעוסקת רוב חיי בהנחלת זיכרון שואה, פשוט אי אפשר להתעלם מהעידוד הבלתי פוסק של הדברים הידועים – הפטרייה המורעלת, השטן, הזנב – רק חסר להתקדם עוד שלב.
שולי מועלם-רפאלי: אבל מול כל הסקירה האדירה הזאת שעשו ארגונים, ציפיתי שמהצד השני של יושב-ראש הוועדה נקבל איזה תוכנית מוסדרת שלא תדבר על תודעה.
שולי מועלם-רפאלי: גם עידו וגם אתה מיכאל – חברת הכנסת קסניה לא פה, אבל אנחנו לא בדיון אם אני מכבדת אתכם או לא.
שולי מועלם-רפאלי: אני שואלת שאלה פשוטה – הדברים החשובים שאמרת, אל"מ מילשטיין, מה ההמשך שלהם?
שולי מועלם-רפאלי: מה – כמו שלימדו אותנו המורות למתמטיקה בסוף התרגיל: מפה נובע – מה נובע מפה בפרקטיקה, ביום יום?
שולי מועלם-רפאלי: מה נובע מפה בפרקטיקה של המשרד, מה נובע בפרקטיקה של מתפ"ש, איך מדינת ישראל, איך ממשלת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: זה קצת מצחיק אותי, בסוף רוב מי שיושב פה הוא חלק מהממשלה, אז אין מה לקרוא לממשלה.
רוברט אילטוב: אני חלק מהקואליציה, לא מהממשלה.
שולי מועלם-רפאלי: חלק מהממשלה גם.
שולי מועלם-רפאלי: אתה תקרא לשר שלך ואני אקרא לשרים שלי וביחד נחשוב איך משנים את מה שקורה פה בפועל.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר לדבר הרבה על מה צריך להיות, על איך אנחנו צריכים לעצור, להפסיק.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להתייחס לשני דברים: אחד, נושא האסירים בבתי-הכלא במדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: יש דברים ביחס אליהם שהם תלויים בנו.
שולי מועלם-רפאלי: אומר איתמר: אני לא בטוח שאת הכסף אתם יכולים לעצור כי הוא לא עובר בכלים שמדינת ישראל מעורבת בהם.
שולי מועלם-רפאלי: בואו נעצור את מה שתלוי בנו.
שולי מועלם-רפאלי: בואו נעצור את ההזיה של להיות אסיר ביטחוני במדינת ישראל.
שולי מועלם-רפאלי: שלא לדבר על זה שיש גופות של חיילי צה"ל שם שכמובן אנחנו לא מקבלים עליהם שום מידע, ובצד השני יש אסירי חמאס.
שולי מועלם-רפאלי: יש אזרחים ישראלים בחיים אצל חמאס ובצד השני יש אסירי חמאס.
שולי מועלם-רפאלי: אז בואו נתחיל מזה, ועל זה אני כן חושבת שראוי היה שיהיו פה גם גופים נוספים שנוגעים בזה.
שולי מועלם-רפאלי: אבל מה קורה בפועל, אדוני נציג המתפ"ש, מול הרשות הפלסטינית?
שולי מועלם-רפאלי: כי התחושה שלי, גם כאזרחית מהשורה ובעיקר כחברת כנסת, שמה שנאמר פה קודם על-ידי תא"ל יוסי קופרווסר הוא האמת, שיש איזה רצון שלא נפגע בשאיפה של מדינת ישראל לשלום, ומתוך שכך אנחנו לא מתנהלים באמת במלחמה אמיתית מול ההסתה הפרועה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: תקשיבו, יש כל כך הרבה דברים שאפשר היה לעצור והשאלה היא אם אנחנו אומרים שבאיזון – ואתה לא חייב להגיד.
שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שמליאת הוועדה היא לא המקום, אז להגיד את זה בחדרים סגורים – מול דברים אחרים אז אנחנו עושים X, Y, Z.
שולי מועלם-רפאלי: אבל לא יכול להיות ששניכם תבואו לפה ותציגו לנו עוד מאותו דבר.
שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.
שולי מועלם-רפאלי: זה שספרי הגיאוגרפיה וההיסטוריה של הרשות הפלסטינית לא מזכירים את נווה דניאל או את מודיעין, בשביל זה אני לא צריכה אותך, אני יודעת לפתוח לבדי.
שולי מועלם-רפאלי: את כל מה שהקרינו פה כולנו רואים כל הזמן.
שולי מועלם-רפאלי: מה אתם עושים עם זה?
שולי מועלם-רפאלי: מה המדיניות, מה האסטרטגיה של המשרד לעניינים אסטרטגיים ושל המתפ"ש ביחס להסתה הפרועה הזאת?
שולי מועלם-רפאלי: זה שיש פה שנאת ישראל ואנטישמיות בוטה במסווה של שנאת ציונות, לא צריך את הוועדה הזאת בשביל להגיד את זה.
שולי מועלם-רפאלי: אמרו את זה חוקרי שואה כבר לפני 20 שנה.
שולי מועלם-רפאלי: זה שהסיפור הוא לא הכיבוש – את זה אתם יודעים יותר טוב ממני.
שולי מועלם-רפאלי: הסיפור הוא תל אביב ויפו וחיפה ועכו.
שולי מועלם-רפאלי: לא יכול להיות שכאילו ממשיכים להתעלם מזה.
שולי מועלם-רפאלי: לא יכול להיות שעדיין הדיבור הוא איך אנחנו יוצרים איתם שיתופי פעולה.
שולי מועלם-רפאלי: שוב, אם תגיד לי שבתפיסת העולם של המתפ"ש, שמוכתבת על-ידי ראש הממשלה, שר הביטחון ושאר חברי הקבינט, באיזונים הרווח גדול מההפסד – בסדר.
שולי מועלם-רפאלי: אז יכול להיות, קטונתי, שאני לא ערה לכל הדברים.
שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שאת רוב הדברים אני לא יודעת, אבל מה שבאתם לפה ועשיתם, אמרתם: אנחנו מודעים, אנחנו מעלים את התודעה.
שולי מועלם-רפאלי: אמרה הסבתא הפולניה שלי מויחל טויבס.
שולי מועלם-רפאלי: אבל פרקטיקה, תוכניות ביצוע, תוכנית אסטרטגית – ככה, השארתם אותנו הלומים.
אבי דיכטר: תודה רבה, שולי.
אבי דיכטר: אורן חזן, בבקשה.
אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי, נראה לי שמישהו כאן התבלבל קצת.
אורן אסף חזן: פוליטיקאי למשל, אם יורקים עליו, הוא יכול להגיד: אה, זה גשם.
אורן אסף חזן: מדינה לא יכולה להרשות לעצמה להתנהג אותו הדבר.
אורן אסף חזן: אני בטוח שאף אחד מחברי הוועדה שנוכחים פה – אגב, זה דיון פתוח.
אורן אסף חזן: לא סתם אנחנו לא רואים פה את הח"כים הערבים, כי גם הם מבינים שאנחנו צוחקים אחד על השני.
אורן אסף חזן: הם נותנים לנו לברבר את עצמנו לדעת.
אמיר אוחנה: היה אחד, והלך.
אורן אסף חזן: כי הוא הבין את הפטנט.
אורן אסף חזן: בשביל מה הוא צריך להיות פה אם אנחנו עושים את העבודה?
אורן אסף חזן: כולנו מכירים את הסיפורים, כולנו יודעים את הסיפורים.
אורן אסף חזן: אף אחד לא צריך לבוא לכאן לוועדה, מספיק לפגוש בן משפחה שמשרת בצבא והוא יספר על הילד שעבר במחסום והוא פשוט פתח את הספר שהיה לו בתיק.
אורן אסף חזן: כולנו יודעים את השירים שהם מלמדים, אבל יש פה משהו הרבה יותר עמוק, הרבה יותר חמור.
אורן אסף חזן: אנחנו אשמים.
אורן אסף חזן: צודק חבר הכנסת אוחנה שאומר שבג"ץ לא בסדר, שכשאנחנו דורשים לפסול מישהו שתומך בטרור – אבל אי אפשר כל הזמן להתעסק עם בג"ץ.
אורן אסף חזן: אני טוען שבג"ץ בסדר גמור, אנחנו אלה שלא בסדר.
אורן אסף חזן: כי כשבכנסת ישראל עולים מחבלים לדוכן הכנסת ומסיתים נגד המדינה ועשר דקות אחרי הם יושבים בכיסא היושב-ראש ומנהלים את המדינה – איך אנחנו יכולים לבוא בתלונות לבג"ץ?
אורן אסף חזן: איך?
אורן אסף חזן: כשמדינת ישראל יודעת שיש כספים שמועברים לטרור והיא לא עושה עם זה שום דבר, או מנוחות או מבורות או מטיפשות או מפחדנות, אין שום הסבר אחר.
אורן אסף חזן: זו לא מנהיגות.
אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב – זה לא דיון ראשון בוועדת החוץ והביטחון, זה לא דיון ראשון בכנסת.
אורן אסף חזן: אני כאן שנתיים וחודשיים בסך הכל, אבל אני בטוח שגם בכנסת הקודמת דיברו את אותם דברים ובכנסת שלפניה, וכולנו מעלים פוסטים ותמונות של ילדים ששרים ומסיתים נגד המדינה או של ההנהגה שפוגעת.
אורן אסף חזן: אבל מה אנחנו עושים?
אורן אסף חזן: עוד דיון?
אורן אסף חזן: עוד פוסט?
אורן אסף חזן: עוד כמה לייקים?
אורן אסף חזן: ממי אנחנו מפחדים?
אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני אגיד לך מה ההצעה שלי.
אורן אסף חזן: אני חושב שהוועדה הזאת – אגב, בדיוק כמו שקורה בוועדות אחרות בכנסת בנושאים שונים לחלוטין, בין בכספים או בפנים, בחוקה או בכלכלה – היא זו שצריכה להתוות את המדיניות.
אורן אסף חזן: במקום שהממשלה לא יודעת להנהיג, אנחנו ננהיג.
אורן אסף חזן: אנחנו צריכים להגיש הצעת חוק מסודרת שתראה לממשלה מה לעשות.
אורן אסף חזן: חבר'ה, זה לא סוד – ובזה אני מסיים – שכל הזמן אנחנו מנסים לחשוב מה יאמרו בגויים, איזו ביקורת תהיה לנו, איך נעבור אותה, איך נתמודד איתה.
אורן אסף חזן: אבו-מאזן יכול לאיים על חמאס שהוא יסגור להם את החשמל, אבל אנחנו מפחדים שאם אנחנו נוריד להם את השלטר בשעה שהם משתמשים בו כדי לירות על תל אביב, אז העולם יגיד שאנחנו לא יודעים מה הן זכויות.
אורן אסף חזן: חאלס לחשוב מה יגיד העולם.
אורן אסף חזן: יש חלון הזדמנויות, לצערי הוא חלון שנפתח בדם.
אורן אסף חזן: היום בעולם כולם מתמודדים עם טרור.
אורן אסף חזן: עם כל הכבוד ל-15 מפגשים שאתה עושה בחודש, הם טובים, אבל הם טיפה בים.
אורן אסף חזן: העולם היום משתנה בגלל שזה הגיע לבית שלו, לדלת שלו.
אורן אסף חזן: כשהולך איזה מטורף ברחובות בריטניה ועורף ראש של אזרח בשם האסלאם הקיצוני או בשם אותה חליפות, עם כל הכבוד, זה מה שהם מבינים.
אורן אסף חזן: הם לא הבינו את זה ב-11 בספטמבר.
אורן אסף חזן: הם עוד לא הבינו, הם לא הפנימו, והם גם לא הבינו קצת אחרי.
אורן אסף חזן: אבל היום, כשזה הפך להיות לשגרת חיים, פתאום הם מתחילים להתעורר.
אורן אסף חזן: הגיע הזמן שאנחנו נתחיל לעשות צעדים אופרטיביים.
אורן אסף חזן: אני מסיים ואומר, אני גר באריאל, אני לא צריך את המודעות שאתה מספר עליה ומדבר עליה.
אורן אסף חזן: אמרה שולי, ובצדק, על מי אתם עובדים.
אורן אסף חזן: אני שואל, ואני רוצה לקבל על זה תשובה: האם זה בגלל שמישהו מלמעלה אומר לכם זה מה שתגידו, תירגעו, תרגיעו, תצחקו על חברי הכנסת בעיניים, בעצם תצחקו על המדינה כולה, או שפשוט אתם פועלים כמו גוף עצמאי שעושה מה הוא רוצה, מה נוח לו, בשעה חמש בערב מכבה את המזגן, מוריד את האור, חוזר הביתה ורואה טלוויזיה ולא אכפת לו שמחר בבוקר דם יהודי יכול להישפך.
אורן אסף חזן: רבותי, אני באמת מבקש, חאלס עם הדיבורים.
אורן אסף חזן: בואו נעשה מעשה.
אורן אסף חזן: נתחיל פה בבית, נתמודד גם עם החברים היהודים שלנו, מתוך העם היהודי, שהולכים ועושים הסתה נגד המדינה בכל העולם, ואנחנו נותנים לזה יד.
אורן אסף חזן: אגב, אמרת שאנחנו צריכים לפנות לשרים שלנו.
אורן אסף חזן: תעוררי את שר החינוך שלך, שייכנס לבתי-הספר במזרח ירושלים - - -
שולי מועלם-רפאלי: מעולם לא הודחו כל כך הרבה מנהלים במזרח ירושלים כמו מאז שהשר בנט שר.
אורן אסף חזן: שולי, אני לא הפרעתי לך גם כשאמרת דברים שהם ברורים מאליהם.
אורן אסף חזן: צריך עוד, כי זה קורה גם אצלנו בבית.
אורן אסף חזן: גם אצלנו בבית זה קורה.
אורן אסף חזן: צריך לעשות מעשים ולזנוח את הדיבורים, כי כמו שאמרתי, מנהיגות פחדנית או תלושה או מלאה בבורות, אין לה מקום בישראל של 2017 שנמצאת במלחמה מול טרור יום יומי.
אורן אסף חזן: ושאף אחד לא יעבוד עלינו.
אבי דיכטר: מר בדין, שתי דקות לרשותך.
אבי דיכטר: לאחר מכן – מאיר.
<דוד בדין: המשרד שלי, המשרד לחקר מדיניות המזרח התיכון, עוסק במשך 30 שנה במעקב אחרי אונר"א, סוכנות הסעד והתעסוקה של האו"ם, וגם ההסתה של האו"ם, גם בבתי-הספר של האו"ם, ואנחנו מגלים שבזמן האחרון היתה שמועה שאונר"א נתן הוראה לשנות את ספרי הלימוד.
<דוד בדין: ההוראה הופיעה באתר של המתפ"ש, לא באתר של אונר"א.
<דוד בדין: כאילו שזה היה מאונר"א, אבל זה לא היה מאונר"א.
<דוד בדין: יש רצון של המדינות התורמות, 68 מדינות תורמות 1.2 מיליארד דולר – היינו ב-12 מדינות ויש רצון להתנות את הכספים בהורדת ההסתה, אבל הם שומעים מהנציגים של המתפ"ש לא לעשות שום דבר, לא להפריע לאונר"א.
<דוד בדין: אמרו לאיפא"ק בוושינגטון לעצור את החקיקה – יש חקיקה מאוד מאוד חשובה בוושינטון – כי החקיקה דיברה על להתנות כספים לאונר"א בתנאי שהם יפסיקו את ההסתה.
<דוד בדין: אנשי מתפ"ש אמרו לאיפא"ק לעצור את זה.
<דוד בדין: אותו הדבר קרה בקנדה, אותו הדבר קרה באנגליה.
שולי מועלם-רפאלי: אנשי מתפ"ש מתקשרים ישירות עם איפא"ק?
שולי מועלם-רפאלי: אין שר ביטחון?
שולי מועלם-רפאלי: אין ראש ממשלה?
<דוד בדין: מתפ"ש דיברו עם איפא"ק בוושינגטון, וגם באוטווה וגם בלונדון.
<אל"מ מיכאל מילשטיין: לא מוכר לי דבר כזה.
<דוד בדין: אז אני אשמח להכיר לך את כל העובדות.
אבי דיכטר: לא, אנחנו לא הולכים למצגת.
אבי דיכטר: אם אתה מתכוון להציג מצגת, אנחנו לא פנויים לזה עכשיו.
<דוד בדין: סרט קצר, שתי דקות.
אבי דיכטר: אנחנו לא פנויים לזה, אני מצטער מאוד.
<דוד בדין: אוקיי.
<דוד בדין: אני אסכם.
<דוד בדין: לגבי ספרי הלימוד – ספרי הלימוד מודפסים באירופה.
<דוד בדין: מי שמרכז את ההדפסה של ספרי הלימוד היא בלגיה.
<דוד בדין: נפגשנו עם הנציגים של בלגיה והם אמרו שהם שמעו מהמתפ"ש שהספרים מצוינים, לא לשנות אותם.
<דוד בדין: חשוב מאוד להזכיר את זה.
<דוד בדין: בהזדמנות נשמח להקרין את הסרטים שלנו.
<דוד בדין: אנחנו מראים הכשרה צבאית בבתי-ספר של אונר"א.
<דוד בדין: אנחנו מראים לא רק הסתה, אלא מערכת ללימודי מלחמה.
<דוד בדין: היתה תקופה שהיו בודקים ספרי לימוד לפני שמביאים אותם, ועכשיו אין בדיקה וחבל.
<דוד בדין: זה רק קצה הקרחון של הנושא.
<דוד בדין: הוצאנו הרבה חומרים, נשמח להרחיב על זה את הדיבור.
אבי דיכטר: מאיר, שתי דקות לרשותך.
<מאיר אינדור: את הדקה הבאה של שבחים על הדיון, כדי להוריד את הנימות, אולי השליליות, תוריד לי בבקשה מהחשבון.
<מאיר אינדור: טיים אאוט.
<מאיר אינדור: השבחים הם – כל מי שמורגל במאבקים אזרחיים יודע שלוקח זמן עד שהמערכת המתנהלת, הממלכתית והממשלתית והפרלמנטרית, ביום יום, בעיסוק היום יומי, מתגייסת.
<מאיר אינדור: זה כוחה של חברה אזרחית, כל הנוכחים פה, הכל לפי עיסוקיהם – מאיתמר, דרך דורי גולד, דיוויד בדין ואחרים שהיו פה.
<מאיר אינדור: אני אגיד מה מקומם של נפגעי הטרור.
<מאיר אינדור: כשנפגעי טרור באים למשפטים של רוצחי יקיריהם והם נתקלים בווידוי מהחקירות, שבו הנער שדקר מספר שהוא שמע, אם בבית-ספר או המואזין, כמו אחד שדקר שוטר בעפולה – אני חושב שזה היה בזמנך, אדוני ראש השב"כ לשעבר – זה פשוט מטרלל את השכל.
<מאיר אינדור: ואז האדם אומר: רגע, את זה אי אפשר היה לעצור?
<מאיר אינדור: כך אומר נפגע הטרור.
<מאיר אינדור: ואז הוא הופך להיות כוח מגויס, לפי כוחו.
<מאיר אינדור: אני בן לניצולי שואה, גם אתה מר דיכטר.
<מאיר אינדור: כל אחד מאתנו חושב לפעמים מה היינו עושים אם היינו אז, כנערים או כבוגרים, כדי לעצור את הנורא.
<מאיר אינדור: בוודאי שהיינו מטפלים בהסתה הגרמנית.
<מאיר אינדור: אני חושב שאם כל כך ברור היום, ויש פה כמעט הסכמה לאומית, שההסתה היא הטריגר הגדול לגיוס ולפעולה ישירה, אז אנחנו צריכים לפעול במשותף.
<מאיר אינדור: בגלל שאני מוגבל בזמן, הצעתי הקונקרטית היא שיש לנו רגע של הזדמנות.
<מאיר אינדור: הרגע הזה היה מפתיע לנו – עמדנו מול הקונסוליה האמריקנית בזמן שטראמפ היה פה עם מחאה לא לפתוח בשיחות עד שמופסקות המשכורות וההסתות.
<מאיר אינדור: הוזעקנו למלון ששם שהיה השגריר דייוויד פרידמן.
<מאיר אינדור: הוא היה שם והוא היה לפני קהל.
<מאיר אינדור: אמרנו לו את דעתנו, גם יוסי צור, אבל שכול, והוא אמר בהפתעה: אני מסכים אתכם.
<מאיר אינדור: אני מניח שחברים פה גם פעלו בכיוונים נוספים.
<מאיר אינדור: שמענו את הידיעה אתמול על טראמפ.
<מאיר אינדור: זה הרגע שוועדת החוץ והביטחון תרים פה להנחתה ותיכנס כעת ככוח לתוך המגרש.
<מאיר אינדור: ההצעה צריכה להיות שהוועדה קוראת למדינה לא לפתוח בשום שיחות עד שמופסקים כל הדברים שקורים פה.
<מאיר אינדור: זה מבחן העניין, מבחן האמת שלנו, מבחן מוסרי ומעשי.
<מאיר אינדור: הדבר השני, להזכירכם, ארצות הברית היא צד בהסכמי אוסלו, היא שותף.
<מאיר אינדור: היא שותף מעשי ולכן יש לנו פה את כל היכולת המוסרית לערב אותם בעניין.
<מאיר אינדור: אם תצא מפה הקריאה הזאת, כקריאה של הישיבה הנוכחית, כל הישיבה הזאת, מעבר לשבחים שאמרתי, תהיה לה תרומה גדולה.
אבי דיכטר: אנחנו מסכמים את הדיון.
אבי דיכטר: אני רוצה להודות לכל המשתתפים, כמובן גם לחברי הכנסת שהיו כאן, אבל לאורחים שבאו, השקיעו.
אבי דיכטר: אני מתנצל על קוצר הזמן, אבל אנחנו בסד של שעתיים וזה מה שיכולנו להספיק.
אבי דיכטר: אני מצר מאוד שלא הצלחנו לקבל ממשרדי הממשלה תשובות ענייניות, אפילו הייתי אומר או מתקרבות לענייניות, לסוגיות שהעלו כאן, ובצדק, חברי הכנסת.
אבי דיכטר: מעבר לזה, אני קצת מוחה על הסיפור הזה של לעשות הקבלה עם השואה.
אבי דיכטר: תרדו מזה.
אבי דיכטר: לא רלוונטי, זה פשוט לא מתחבר.
אבי דיכטר: אנחנו בעידן אחר, אנחנו במדינת ישראל.
אבי דיכטר: יש מספיק דוגמאות כדי להמחיש את הבעייתיות.
אבי דיכטר: אנחנו לא בשואה.
אבי דיכטר: אני אומר את זה לעצמנו, לפעמים אנחנו מוזילים את השואה שלא לצורך.
אבי דיכטר: הדברים שעלו כאן, החל מההתנגדות העממית, שזה איזשהו שם קוד להסתה לטרור, עבור דרך הסתה דתית – אגב, בשקף שהצגתם, עם הקריקטורה של המסגד שנמצא.
אבי דיכטר: זה לא מסגד אל-אקצה.
אבי דיכטר: תשים לב לקריקטורה, זה מסגד כיפת הסלע.
אבי דיכטר: אבל זה לא במקרה מוצג כמסגד אל-אקצה.
אבי דיכטר: מי ששמע את הדרישה, את ההסכמה לנהל משא ומתן על הסדרה מחדש של הר הבית, מבין את הטריק.
אבי דיכטר: זה הרצון לקחת את כל ה-250 דונם של הר הבית ולקרוא להם אל-אקצה, כי אל-אקצה, כולנו מכירים, זה "אולה אל-קבלתיין ותלת אל חרמיין".
אבי דיכטר: כלומר, זה הכיפה הקדושה מבין שתי הכיפות על ההר, ואל-אקצה הוא שלישי בקדושתו לאסלאם אחרי מכה ומדינה.
אבי דיכטר: מהסיבה הפשוטה, במכה ומדינה אתה לא יכול להיכנס אם אתה לא מוסלמי.
אבי דיכטר: זה היעד – איך הופכים את כל הר הבית לאל-אקצה ואז גם תהיה לגיטימציה דתית לא לאפשר למי שאינו מוסלמי להיכנס להר.
אבי דיכטר: אני אומר שזה רק חלק מההסתה.
אבי דיכטר: נדמה לי שאחד הדברים הבולטים שהתחדדו, למרות שכולנו מכירים ונגענו בזה בצורה כזאת או אחרת, זו סוגיית הכספים למחבלים.
אבי דיכטר: זה לא לחשודים בטרור, זה לא לכל סטטוס אחר.
אבי דיכטר: זה למחבלים שהורשעו על-ידי בית-משפט חוקי, לגיטימי, בישראל, בין אם בית-משפט צבאי ובין אם בית-משפט אזרחי.
אבי דיכטר: אני מזכיר לכם שמרואן ברגותי הורשע בבית-משפט אזרחי בישראל.
אבי דיכטר: נדמה לי שסוגיית הכספים היא סוגיה שהמצוף באמת עלה מעל למה שאנחנו מוכנים להרים אותו.
אבי דיכטר: לצערי היום לא קיבלנו כל תשובה מאף גורם ממשלתי ובהחלט זה די מדאיג.
אבי דיכטר: תכף אני אומר מה אנחנו עושים כדי להתקדם בנושא הזה.
אבי דיכטר: הסיפור של אונר"א – הרי אונר"א היא המעסיק הכי גדול של מחבלים.
אבי דיכטר: דה פקטו.
אבי דיכטר: לאונר"א בעזה יש שמונה מחנות פליטים עם כמעט 550,000 פליטים.
אבי דיכטר: עד לפני עשר שנים כל ה-staff שלהם היה אנשי פת"ח, וכשגירשו את הפת"ח החמאס והג'יהאד האסלאמי הם המוציאים והמביאים בשמונה מחנות - - -
שולי מועלם-רפאלי: כולל שירותי ההצלה של אונר"א.
אבי דיכטר: אני אומר את זה אפילו מבלי לעשות את הבדיקה.
אבי דיכטר: אנחנו מכירים את המציאות וזה בלתי נתפס.
<מאיר אינדור: כמה עובדים יש להם?
אבי דיכטר: יש שני ארגוני פליטים באו"ם, האחד הוא UNHCR שמטפל ב-57 מיליון פליטים.
אבי דיכטר: הוא מעסיק 10,000 עובדים.
אבי דיכטר: בחינה חצי יחידה במתימטיקה אומרת שאם יש 5 מיליון פליטים פלסטינים, כמה פקידים צריכים להיות באונר"א.
אבי דיכטר: לפי החישוב המתמטי צריכים להיות 1,000, אבל יש 30,000.
אבי דיכטר: 30,000 מטפלים ב-5 מיליון, 10,000 מטפלים ב-57 מיליון.
אבי דיכטר: שלא לדבר על ההגדרה מהו פליט על-פי האו"ם, שזה הג'וב הכי נחשק בעולם להיות פליט.
אבי דיכטר: פליט פלסטיני זו הגדרה לנצח.
אבי דיכטר: אני גם לא חושב שאנחנו יכולים לקבל טיעון שאומר שאם אונר"א לא ישלמו, הרשות תקרוס.
אבי דיכטר: אבל אם דה פקטו אונר"א - -
שולי מועלם-רפאלי: מוביל את ההסתה.
אבי דיכטר: - - מעסיק אנשים שמחנכים לטרור, לא להסתה – בעזה לא מחנכים להסתה.
אבי דיכטר: חסכתי לך את הסרטון, בעזה מחנכים לטרור.
אבי דיכטר: במחנות האימונים והמנהרות, ומגיל קטן אתה כבר ילד מנהרות.
אבי דיכטר: לא עולה על הדעת שאנחנו מוכנים לעשות את הדברים האלה ולאפשר לאונר"א לממן טרוריסטים.
אבי דיכטר: כך, בצורה הכי פשוטה.
אבי דיכטר: אני מודאג מאוד מהסוגיה של ירושלים.
אבי דיכטר: ובצדק עלה כאן בדיון – ירושלים תחילה.
אבי דיכטר: טול העיר מבין עריך.
אבי דיכטר: אני חושב שזה באמת נדרש שבירושלים תהיה עליית מדרגה.
אבי דיכטר: זה מחייב את המשרד לביטחון פנים, בין אם במשטרה ובין אם במשרד לענייני אסטרטגיה, מחייב את משרד ראש הממשלה דרך השב"כ, מחייב את צה"ל מהצד השני של ירושלים, לא מתוך העיר ירושלים, שלא לומר משרדי הממשלה האחרים, משרד החינוך.
אבי דיכטר: בתקופה הקרובה ניכנס לעומק לסוגיה הזאת.
אבי דיכטר: נשארנו היום עם הרבה מאוד חומר להבנה – לא צריך למחשבה, הבנו אותו מספיק בדיון – ונשארנו בלי שום תשובה אופרטיבית איך ומה מתכוונים לעשות המשרדים השונים, ממשרד ראש הממשלה, משרד הבט"פ, משרד החינוך, משרד הביטחון כשחקן מרכזי.
אבי דיכטר: אנחנו נכנס דיון עם הצמרת המדינית הבכירה שלנו לקבל תשובות קונקרטיות.
אבי דיכטר: זה יהיה דיון סגור.
אבי דיכטר: אולי אני אציע לאדוני שנעשה דיון סגור, שיוכלו לתת את התשובות.
אבי דיכטר: כן, קלעתי לדעת גדולים.
אבי דיכטר: בדיוק אמרתי, אנחנו נעשה דיון סגור במליאה, לא בוועדת משנה.
אבי דיכטר: נעשה דיון סגור במליאה, כדי לשמוע את הדברים כהווייתם.
אבי דיכטר: ולשמוע לא רק מה קורה, את זה מיצינו, אנחנו נשמע מה הולכים לעשות כדי שזה לא יקרה.
מרדכי יוגב: תדרוש גם ממשרד המשפטים והפרקליטות.
אבי דיכטר: אנחנו נקבע את המוזמנים בנפרד.
אבי דיכטר: אני רק אומר לעצמנו, לא ייתכן שמדינת ישראל תנהל מערכה מדינית במטרה להגיע לשלום כשמולנו מתנהלת הסתה על-ידי מי שאמור להיות הפרטנר ושעל-פי ההסכם הקיים הוא מוגדר בפועל כפרטנר, ובמשך שנים לא רק שזה לא דועך, זה גואה, והמשמעויות הן בלתי נתפסות, לא בהיבט של כספים, לא בהיבט של הנצחת מחבלים ולא בהקשר של הנצחת רוצחים מבין אותם מחבלים.
<מאיר אינדור: מה שאמרת כעת יכול להיות בהחלטת הוועדה?
אבי דיכטר: את זה אנחנו, כוועדה, נקבע את הדרך האופרטיבית שלנו אחרי שנשמע מה הדרך האופרטיבית של הרשות המבצעת.
אבי דיכטר: הדבר הזה יקרה במושב הזה, ואם יהיה צורך בחקיקה – הוועדה יודעת לחוקק; אם יהיה צורך במעשים אחרים – הוועדה יודעת לנקוט צעדים אחרים.
אבי דיכטר: הוועדה מתכוונת להיכנס לנושא ההסתה הפלסטינית עם כל ידיה ורגליה ורמ"ח אבריה.
אבי דיכטר: לטובתנו, חברי הכנסת, אני עובר - - -
אבי דיכטר: לפי סעיף 120(2) לתקנון הכנסת, הישיבה פתוחה.
אבי דיכטר: לפי תקנון הכנסת, הישיבה פתוחה.
אבי דיכטר: חברי הכנסת, אנחנו דנים בהקמת ועדת משנה, שתורכב מחברי ועדת חוץ וביטחון וחברי ועדת - - -
<שמואל לטקו: ועדת המשנה היא שלנו.
<שמואל לטקו: יהיו דיונים משותפים.
<מירי פרנקל-שור: ועדת המשנה היא שלנו.
אבי דיכטר: אנחנו מקימים עכשיו ועדת משנה של ועדת חוץ וביטחון, שתעסוק בענייני מרחב התפר, לאור הסיור שהיה לנו ולאור לא מעט התכתבויות שהיו לנו עם הגופים השונים, כולל משרד הביטחון וצה"ל.
אבי דיכטר: הכוונה היא להקים ועדת משנה שתדון בישיבה משותפת עם ועדת משנה שהוקמה בוועדת הפנים והגנת הסביבה, בראשות יושב-הראש שלה, דודי אמסלם.
אבי דיכטר: החברים שמוצעים מאצלנו לוועדה הזאת הם – יושב-ראש ועדת המשנה יהיה יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון אבי דיכטר, וחברים בה: חבר-הכנסת עמר בר-לב, בעיקר בגין העובדה שהוא משמש יושב-ראש ועדת המשנה למוכנות ובט"ש, וחבר-הכנסת מוטי יוגב שמשמש יושב-ראש ועדת משנה לעניינים ביטחוניים ואזרחיים ביהודה ושומרון.
אבי דיכטר: ההיגיון הוא שפשוט עוסקים בוועדת משנה שעוסקת משני צדי הקו.
אבי דיכטר: עד כאן יש שאלות?
אבי דיכטר: בעד הצעת הוועדה – 3
אבי דיכטר: בעד – 3, נגד – אין, נמנעים – אין.
אבי דיכטר: זה אושר פה אחד.
אבי דיכטר: אני מתנצל על האיחור, פשוט גלשנו בדיון קודם.
אבי דיכטר: אנחנו בדיון מהיר, לבקשת שתי חברות כנסת, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחברת הכנסת נורית קורן, בנושא הריסת מבנים בשטחי C ביהודה ושומרון.
אבי דיכטר: למרות שנוסח הבקשה של כל אחת מחברות הכנסת הוא טיפ טיפה שונה, של תומא סלימאן היה צו הריסת מבנים פלסטיניים הממומנים על ידי האיחוד האירופי, ושל נורית קורן, בנייה והריסת מבנים ברחבי יהודה ושומרון, אבל אנחנו נשמע מחברות הכנסת בפתיחה ואז נדע להתמקד טוב יותר.
אבי דיכטר: נמצאים, אני מבין, נציגים ממשרד הביטחון, משרד המשפטים ומשרד החוץ.
<שמואל לטקו: כן.
אבי דיכטר: אכן.
אבי דיכטר: אז, בבקשה, חברת הכנסת תומא סלימאן.
עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, היושב ראש.
עאידה תומא סלימאן: האמת, זה היה הצעה לסדר והיא הועברה לוועדה.
עאידה תומא סלימאן: קצת מוזר להגיד דיון מהיר, אחרת הייתי שואלת למה התעכב שנה ומשהו, כי בעצם אנחנו הגשנו את זה ב-22 בפברואר ב-2016.