GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוליה איתן: פוטנציאל אנרגטי מסוים – האם יש לנו מדיניות מוסדרת או שאנחנו מתמודדים רק ברגע ש"עכשיו, הנה, גילינו את הגז, אז בואו ננסה לקבוע מדיניות מחדש"?
<יוליה איתן: סוגיית ההתמרכזות היא סוגיה דואלית.
נחמן שי: מה זה "התמרכזות"?
נחמן שי: אורבניזציה?
<יוליה איתן: זה יותר אורבניזציה.
<יוליה איתן: בעצם, זו יצירת עיר מדינה.
<יוליה איתן: בהרבה מאוד מהמדינות הקטנות, בעצם, אנחנו רואים איזה שהוא רצף טריטוריאלי כזה שנוצר, שהוא מייצר: פעם אחת – עומס אדיר על התשתיות במרכז, כי אנשים רוצים לעבוד, כי יש יותר הזדמנויות וכי אנשים רוצים א', ב', ג' ו-ד'; וזה גם מרוקן את הפריפריה.
<יוליה איתן: זה מזיז את הכוחות החזקים לרוב, אלה שכן מסוגלים לנייד את עצמם, מרכזה.
<יוליה איתן: זה מרוקן את הפריפריה, ואז נשאלת השאלה: אוקיי, היה ואנחנו רוצים, כממשלה, לראות את המדינה הזאת לא רק כחגורה בין חדרה לגדרה, מה אנחנו צריכים לעשות?
<יוליה איתן: בעצם, יש פה שתי השלכות.
<יוליה איתן: אני לא זוכרת אם שמתי פה קישורים לעניין הזה – לא.
<יוליה איתן: דבר נוסף, מבחינתנו, שהוא חשוב זה מאפיינים דמוגרפיים ייחודיים.
<יוליה איתן: זה, כמובן, כל סוגיית החרדים, הערבים, התפלגות ההכנסות ודברים נוספים, וגם אנחנו כן מדינה שמאופיינת באי-שוויון גבוה וזה חריג בהשוואות בין-לאומיות, ומטבע הדברים יש לזה השלכות משמעותיות.
נחמן שי: ממתי אתם מתעדים את תחילת אי-השוויון הגבוה?
נחמן שי: 20 שנה או 30 שנה אחורה?
נחמן שי: כמה שנים לאחור?
נחמן שי: זה באמת מתחיל עם עידן ההפרטה?
<ניר בריל: לא.
נחמן שי: אז איך צומח במהירות כל כך גדולה ואיך זה משאיר את כל מדינות ה-OECD מאחורינו חוץ מארצות-הברית?
<ניר בריל: ניתוח של בנק ישראל של אי-השוויון מצביע על כך שאי-השוויון נובע משלושה גורמים מרכזיים.
<ניר בריל: חצי מהפער שלנו למול ה-OECD נובע, בעצם, ממספר ילדים לפי הכנסה.
<ניר בריל: ברוב מדינות ה-OECD יש בערך שני ילדים בממוצע למשפחה ואפילו פחות, ולא משנה מה הן ההכנסות שלה.
<ניר בריל: אנחנו, ישראל, המדינה היחידה, ככל שיש לך פחות הכנסה יש לך יותר ילדים.
<ניר בריל: זה מסביר 50% מהפער.
<ניר בריל: החלק הכי גדול מהפער של אי-השוויון שלנו נובע, בעצם, ממספר הילדים.
<ניר בריל: עוד רבע בערך נובע מהפריון הנמוך – פריון עבודה – של חלק מהאוכלוסיות.
<ניר בריל: עוד רבע נובע, לפי בנק ישראל, גם ממדיניות המסים והקצבאות.
נחמן שי: מה השלישי?
<ניר בריל: מדיניות הממשלה.
נחמן שי: מדיניות.
<ניר בריל: בעצם, חלק מהפער במדיניות הממשלה, אבל רוב הפער נובע בעצם ממאפיינים דמוגרפיים שהם בעצם החלטות של אוכלוסיות, וגם מפריון נמוך שזה כן משהו שאנחנו רוצים להשפיע עליו, אבל הוא גם נובע, באיזה שהוא מקום, מהשכלה.
<ניר בריל: השכלה ניתנת לאוכלוסיות מסוימות או בוחרים לא - - -
נחמן שי: בקיצור, ילדים זה שמחה, אבל, לצורך העניין, ילדים זה מכשול.
<ניר בריל: זה משפיע על אי-שוויון.
<ניר בריל: אתה יכול לשאול, ודרך אגב, פה גם הכנסנו את מדדי איכות החיים: אם אוכלוסייה מסוימת אומרת שאיכות החיים שלה פחות מושפעת מעוני או מאי-שוויון אלא יותר מושפעת מילדים או מללמוד דברים אחרים, האם אנחנו - - -
<יוליה איתן: האם הדיסציפלינה שלנו- - -
<ניר בריל: - - - זה רק לפי המדד הזה - - -
נחמן שי: זו הסתירה בין מדד האושר למדד אי-השוויון.
נחמן שי: גם אי-שוויון מצד אחד וגם אושר.
נחמן שי: אנשים אומרים שהם מאושרים עם עשרה ילדים, אלא שהם עניים, חצי עניים או רבע עניים במדדים של ה-OECD.
נחמן שי: ה-OECD לא יודע לחשב שעגלות עוברות מילד לילד, שצעצועים עוברים מילד לילד ובגדים עוברים מילד לילד.
<ניר בריל: זה עדיין עוני.
<ניר בריל: אחד הדברים שהכי קשה לחשב בְּעוני, ובישראל הם גם ייחודיים, זה העניין של תמיכה חברתית במיוחד באוכלוסייה החרדית.
<ניר בריל: כלומר, אתה לא יודע לחשב את תמיכת הקהילה.
<ניר בריל: לדעתי לפחות, האוכלוסייה החרדית היא ייחודית גם ברמה העולמית, כלומר אין הרבה אוכלוסיות שמצד אחד הן עניות ומצד שני יש כן אוכלוסייה עם תמיכה קהילתית ותרבות.
נחמן שי: והחברה הבדואית?
<יוליה איתן: שעוני זה גם לא כתם, בסדר?
<יוליה איתן: כלומר שעוני זה לא דבר מבודד או מבייש, אלא משהו שהוא - - -
נחמן שי: שאפשר לחיות אתו.
<יוליה איתן: זה מאוד משמעותי, כלומר זו באמת תופעה ייחודית בהקשר הזה.
נחמן שי: החברה החרדית - -
נחמן שי: - - שמונה 10% פלוס משהו באוכלוסייה היום, ועתידה להגיע ל-30% פלוס משהו ב-2065, כפי שראיתי.
<ניר בריל: נכון.
נחמן שי: איזה חישוב זה של 2065?
<יוליה איתן: אנחנו עשינו תחזיות.
נחמן שי: אתם עשיתם את זה?
נחמן שי: שליש מהמדינה תהיה - - -
<ניר בריל: ה"שליש" זה התחזית של הלמ"ס.
נחמן שי: אה, זה הלמ"ס אומר.
<ניר בריל: הלמ"ס אומר, והוא פרסם עכשיו תחזית ל-2065.
<ניר בריל: דרך אגב, לפי מה שאני מבין, התחזית שלו חוזה גידול בשיעור של חרדים לעומת העבר, שהוא מניח ירידה בשיעור הילודה, וכרגע עוד לא מזוהה ירידה בשיעור הילודה אצל החרדים.
נחמן שי: בגלל שהחזירו את כל קצבאות הילדים וכל היתר.
<ניר בריל: לא, לא נראה לי שזה - - -
<ניר בריל: זה אפילו לא - - -
<יונתן בן-הרוש: הקצבאות לא חזרו.
<יונתן בן-הרוש: פעם היו יותר.
<יוליה איתן: הן גדלו.
<יוליה איתן: הן לא חזרו.
<יוליה איתן: היה גידול בין הקדנציות.
<יוליה איתן: זה לא חזר.
<ניר בריל: זה אפילו לא נמדד אצלו.
<ניר בריל: זה 2014.
<ניר בריל: - -
נחמן שי: מה זאת אומרת "לא חזרו"?
נחמן שי: חזרו.
<ניר בריל: - - אין לו נתונים אפילו על מה שחזר.
<יוליה איתן: השאלה היא מהי נקודת הייחוס.
<יונתן בן-הרוש: בדיוק.
<יונתן בן-הרוש: בעבר הן היו יותר גדולות.
<ניר בריל: - - - אבל, בסוף, יש לו גם את כל הילדים של היום.
<ניר בריל: אז, לצורך העניין, כבר היום אנחנו יודעים שהילדים באוכלוסייה החרדית מהווים – זה לא כל כך מסובך – 30%.
נחמן שי: כן, אנחנו רואים את זה עכשיו ביסודי, בכיתות א'.
<ניר בריל: כן, בכיתות א' יש אפילו עוד קיטון מסוים, ואז זה חוזר לגדול.
<ניר בריל: זה פשוט עניין דמוגרפי של ילודה.
<יוליה איתן: אבל יש פה כן שאלה האם מישהו - - -
<שחר אילן: אני יכול לתרום את תרומתי הצנועה להסבר?
נחמן שי: כן, בבקשה.
<שחר אילן: אחרי 2003 הייתה ירידה דרמטית בפריון במגזר הערבי, ונדמה לי שהמספרים ירדו מ-4.8 ל-3.2 או 3.3.
<שחר אילן: במגזר החרדי הייתה ירידה מ-7.5 ילדים לאישה ל-6.5.
<שחר אילן: זה נתקע, ולא רק שזה נתקע אלא זה התחיל לעלות שוב, וזה עומד היום על 6.8.
נחמן שי: אצל החרדים.
<שחר אילן: כן.
<שחר אילן: אני מניח שהעובדה שהתברר שההשפעות הכלכליות מוגבלות בהשפעתן השפיעה על הנחות היסוד של הדבר הזה.
נחמן שי: כלומר?
<שחר אילן: כלומר, בעצם, אתה רואה שהיכולת לשנות פריון באמצעות אמצעים כלכליים - -
נחמן שי: מוגבלת.
<שחר אילן: - - מוגבלת.
נחמן שי: גם כשאתה מגביל את האמצעים הכלכליים, יש תגובה מידית שמורידה, ואחר כך יש איזה שהם כוחות אחרים שמחזירים את זה למסלול.
<שחר אילן: הנחת הלמ"ס הייתה, לדעתי, שזה מגיע להנחת האמצע - - -, שזה יגיע ל-5.
<שחר אילן: לפי מה שאני שומע פה, הנחת האמצע שלו השתנתה, כי - - -
<ניר בריל: אבל אני חושב שהם עדיין מניחים שהפריון יירד, אבל הם הניחו שהוא יתחיל לרדת כבר לפני חמש שנים.
<ניר בריל: בגלל שהוא לא, הם פשוט מתחילים - - -
<יוליה איתן: - - - תחזיות למ"ס.
נחמן שי: אבל אצל הערבים יש כן ירידה.
נחמן שי: אבל אצל הערבים הירידה היא ירידה אמתית.
<ניר בריל: אצל הערבים יש ירידה מתמשכת.
נחמן שי: ערביי ישראל.
<יוליה איתן: לגבי ערבים, בואו ונחדד: זה בעיקר המגזר הבדואי, וזה לא כל הערבים.
נחמן שי: אצל הבדואים יש ירידה?
<יוליה איתן: הם הושפעו הכי דרמטית מסיפור הקצבאות.
<יוליה איתן: הם ירדו מ-7 פלוס.
<שחר אילן: בין 2003 ל-2005 הפריון של הבדואים ירד מתשעה ילדים לשבעה ילדים.
<יוליה איתן: כי אחוז הירידה דרמטי.
נחמן שי: אבל גם אצל ערביי ישראל, בלי לדעת מה אומר הלמ"ס, לפי דעתי, ואני מרגיש ושומע ושואל, יש ירידה גדולה.
<ניר בריל: כרגע, לפי הנתון האחרון שפרסם הלמ"ס, בעצם הפריון לאוכלוסייה היהודית הוא עכשיו שווה - - -
<יונתן בן-הרוש: 3.13.
<יונתן בן-הרוש: אני זוכר: 3.13 – הפריון היהודי והערבי אותו דבר.
נחמן שי: אבל אצל היהודים זה מתפרש בין הקבוצות השונות.
נחמן שי: אצל הערבים זה הרבה יותר הומוגני.
<ניר בריל: המגזר הבדואי - - -
נחמן שי: הבדואי עדיין מוביל.
<יוליה איתן: זה מאוד שונה מנוצרים.
נחמן שי: הנוצרים – זה נמוך.
<ניר בריל: יש פה אוכלוסייה דרוזית.
<יוליה איתן: בגלל זה אני אומרת:
<יוליה איתן: ערבים – בתוכם יש קבוצות.
<ניר בריל: זה גם לא רק ערבים.
<ניר בריל: זה מיעוטים.
<יוליה איתן: אלה מיעוטים.
<יוליה איתן: גם באוכלוסייה היהודית אחת התופעות המעניינות היא עלייה דווקא בפריון אצל נשים חילוניות.
<יוליה איתן: זה משהו שהפתיע.
נחמן שי: בל לא באופן פרוע.
נחמן שי: זה עד 3.
<יוליה איתן: נכון, אבל זו עלייה.
נחמן שי: מ-2 ל-3.
<ניר בריל: עדיין זה חריג בהשוואה - - -
נחמן שי: אני חושב ש-3 היה לאורך שנים.
נחמן שי: שלושה ילדים זה יותר מקובל.
<יוליה איתן: זה נכון, כי היה גל עליה גדול, שבעצם סטטיסטית הביא אתו נשים עם מעט ילדים.
<יוליה איתן: לא משנה.
נחמן שי: זה כן קשור למצב הכלכלי.
נחמן שי: המצב הכלכלי השתפר – המשפחות יכולות להרשות לעצמן שלושה ילדים.
<יוליה איתן: או התערות בחברה, אימוץ קודים חברתיים.
<יוליה איתן: אלה יכולים להיות הרבה מאוד הסברים גם בתחום האנתרופולוגיה והסוציולוגיה.
נחמן שי: המיליון שהגיע מברית-המועצות לשעבר – ניסה, לכם יש שלושה בבית, נכון?
<ליסה בון: כן.
<יוליה איתן: גם לי.
נחמן שי: גם לך.
נחמן שי: הגעתם עם שלושה.
<יוליה איתן: אני ילדתי שלושה.
<יוליה איתן: לאימא שלי היו שניים.
נחמן שי: אבל, הם הגיעו שלושה כבר.
<שחר אילן: 3 – זה החרדים והדתיים.
<שחר אילן: החילוניות עומדות על 2.2-2.1, המסורתיות עומדות על בין 2.2 ל-2.5.
<שחר אילן: כלומר, העלייה, שהיא מדברת עליה, שבאמת נחשבת מאוד משמעותית, היא עלייה של שברי אחוז ובעיקר אצל המסורתיות.
<שחר אילן: כולם ביחד עומדים תחת 2.5.
נחמן שי: אז החרדים עושים את הזינוק.
נחמן שי: במשפחות חילוניות זה פחות משלושה.
<שחר אילן: לא, אבל את הזינוק, את העלייה מ-2.9-2.8 ל-3.1 יצרו הרוסיות והמסורתיות.
נחמן שי: מה זה "מסורתיות"?
<שחר אילן: המדינה מגדירה היום שני מגזרים מסורתיים: מסורתי-דתי, ומסורתי לא כל כך דתי.
<שחר אילן: זו הגדרה מדהימה.
<ניר בריל: זה מה שבשאלון.
<שחר אילן: המסורתי-דתי זה המקום שבו יש עלייה של - - -
<יוליה איתן: אגב, זה דיווח עצמי, כן?
נחמן שי: אבל זה לא החרדי.
<שחר אילן: החרדים נשארים - - -
<ניר בריל: החרדים לא גורמים לעלייה, הם פשוט נשארו.
<ניר בריל: הם פשוט לא ירדו.
נחמן שי: הם יציבים, והעלייה היא במסורתי.
<שחר אילן: במסורתיות.
<שחר אילן: ברוסיות הייתה תקופה מסוימת שהן תרמו רבות.
<שחר אילן: זה שהן השתוו לאחוז הישראלי.
נחמן שי: אז הם הגדילו את המשפחה.
<יוליה איתן: (מקרינה שקף, שכותרתו:
<יוליה איתן: תמונת העוני בישראל – 2012.
<יוליה איתן: ) יש פה שקף שאפשר להתייחס אליו או לא.
<יוליה איתן: יש גם עניין של השתתפות בשוק העבודה.
<יוליה איתן: זה דבר שמאוד משפיע.
נחמן שי: ברור, ברור.
<יוליה איתן: אגב, אחד המשתנים, שאנחנו היום עובדים על קבלת יותר מידע עליו, זה נושא בעלות על הון.
<יוליה איתן: כלומר, אנחנו כן חושבים שנכון להיום הדיון על אי-שוויון: אנחנו כל הזמן מסתכלים על אי-שוויון בהכנסות, אבל אחת הסוגיות הגדולות היא בעלות על הון או נכסים נוספים, שזה דבר שהוא יחסית ייחודי ויש לנו מעט מאוד מידע ברמת מערכות האיסוף הלאומיות.
<יוליה איתן: כרגע, עובד צוות כדי באמת לבנות איזה שהוא מסד נתונים, כי גם אם מישהו בהכנסה השוטפת שלו נמצא בעשירון, לא החמישי, אבל אין לו הוצאה על דיור או שהוא מקבל גם איזו שהיא הכנסה מניבה מדירה של סבתא, זה משהו שהוא משפיע.
<יוליה איתן: לפחות לפי אחת ההערכות, זה אחד המשתנים המרכזיים למצבן של המשפחות.
<יוליה איתן: אני פשוט דילגתי לפה, כי ביקשת קצת להרחיב על אי-השוויון.
נחמן שי: איפה העוני?
נחמן שי: תראי לי שוב את השקף על העוני.
<יונתן בן-הרוש: המצגת הזאת נכונה לתחילת 2015?
<יוליה איתן: כן, אבל פה היה שינוי שנעשה בסקרים של למ"ס, ואנחנו נצמדנו לנתון שכולנו יכולנו להתיישר עליו.
<יוליה איתן: מאז יש עדכון של הנתונים, ואנחנו, גם במצגות נוספות – פשוט הבאתי את השקפים כפי שהם הוצגו לממשלה.
<יוליה איתן: שימו לב ליוצאי אתיופיה, וזה לפני פרוץ המחאה – הנתון הזה גובש.
<יוליה איתן: זה קפץ לנו מאוד חזק במספרים.
<יוליה איתן: אגב, יוצאי אתיופיה זה סיפור מאוד-מאוד מעניין, כי על פניו הם לא עם הרבה ילדים, בהמשך לדיון הקודם שלנו, וחלקם כבר נולדו בארץ וזה סיבוב נוסף, ועדיין אנחנו רואים עוני מאוד גבוה.
<יוליה איתן: זה חוזר חזרה - - -
נחמן שי: אבל אני יודע שיש משפחות רבות שגם כששני בני הזוג עובדים, אנחנו נתקלים בעוני גבוה – לא?
<ניר בריל: קודם כל, זה האחוזים.
<יוליה איתן: זה לא גבוה.
<ניר בריל: - - כשאתה עושה את הניתוח שנעשה עוד בוועדת אלאלוף בנושא העוני, אתה רואה שרובם – ואני לא זוכר בדיוק – סביב 70% ומשהו הם לפחות עם ארבעה-חמישה ילדים.
<ניר בריל: כלומר, קו העוני למשפחה עם שבע נפשות מאוד גבוה, והוא 15,000 שקל לחודש.
נחמן שי: כמה?
נחמן שי: 15,000?
<יוליה איתן: סדר-גודל.
<יוליה איתן: אנחנו לא - - -
<ניר בריל: מאוד גבוה, הרבה יותר גבוה כמובן מקו העוני שזה 5,000 שקל.
<ניר בריל: לכן כשאתה מסתכל - - -
<יוליה איתן: זה חוזר לסוגיית מספר הילדים.
<ניר בריל: זה באמת - - -, אבל זה לאו דווקא בגלל השכר – זה יותר בגלל מספר הילדים.
<ניר בריל: אין הרבה משפחות עם שני ילדים וששני אנשים עובדים זה...
<ניר בריל: זה עוד הרבה יותר - - -
נחמן שי: ברור.
<יוליה איתן: אגב, לדוגמה: השקף הזה לא משקף את עומק העוני.
<יוליה איתן: אנחנו כן יכולים להגיד: מתחת או מעל לקו.
<יוליה איתן: אבל, יש פה שאלה מאוד גדולה: כמה עמוק?
נחמן שי: כמה עמוק מתחת.
<יוליה איתן: הרבה פעמים, אתה יכול להזיז, אולי סטטיסטית, את הקו, אבל לא שינית דברים דרמטיים.
<יוליה איתן: אבל זו כבר התפלפלות.
<יוליה איתן: אני נכנסת לדיון יותר מעמיק, ולא לזה התכוונתי.
<יוליה איתן: אם תרצו, אלה נושאים מעניינים ומרתקים.
<יוליה איתן: יש המון מה לדבר.
נחמן שי: העוני זה שחקן מאוד חשוב - -
נחמן שי: - - בגידול של האוכלוסייה, ביכולת שלה לשאת במטלות בלשרת בצבא, לשאת במטלות לאומיות, להשתלב בשוק העבודה, לתרום להיי-טק.
נחמן שי: הכל מתחיל משם.
נחמן שי: משפחות עניות לא יודעות להצמיח ברוב המקרים את הילדים האלה.
נחמן שי: למרות שכולם תמיד מספרים שמבית עני יוצאים גאונים, זה לא כל כך נכון.
<יוליה איתן: אני רק אחדד שעוני ואי-שוויון זה לא אותו דבר.
<יוליה איתן: אלה שני דברים שונים.
<יוליה איתן: הם מאוד נושקים כמובן אחד לשני, אבל זה לאו דווקא אותו דבר, כי הרבה פעמים היכולת לטפל באי-שוויון היא על-ידי זה שאולי תוריד את החזקים ותקרב אותם לעניים.
<יוליה איתן: צריך להבחין פה בין שני הדברים.
<יוליה איתן: (מקרינה שקף, שכותרתו: סוגיות אסטרטגיות רוחביות.
<יוליה איתן: ) הסוגיות האסטרטגיות הרוחביות – אני מזכירה שלהערכת מצב יש שני חלקים: החלק הראשון זה הזירה, הרקע, איפה שאנחנו נמצאים, ויש את הסוגיות האסטרטגיות.
<יוליה איתן: הסוגיות האסטרטגיות הן רוחביות, וכל אחת מהסוגיות פה נפתחת, כמובן, לתת-נושאים.
<יוליה איתן: לצורך העניין, כשאנחנו מדברים על היערכות להזדקנות האוכלוסייה, אנחנו מדברים על היערכות פיננסית, על היערכות של מערכת הבריאות, על היערכות של מערכות הסיעוד, על היערכות בשוק העבודה ובעולם של פנאי ותרבות.
<יוליה איתן: לצורך העניין, אלה הווקטורים שפה נפתחים בזה אחר זה.
<כרמל גיל: כדי שאבין את הסוגיות, זה כבר לא תיאור התופעה – זה כבר המלצות.
<כרמל גיל: מה זאת אומרת "היערכות"?
<יוליה איתן: יש את העולם הכלכלי-חברתי הגדול שבו אנחנו שוחים.
<יוליה איתן: אנחנו בחרנו להביא את הדברים הרלוונטיים, מבחינתנו, את המגה טרנדים או את הדברים המשמעותיים הגדולים מהעולם ולשים אותם על השולחן בתוך הערכת מצב.
<יוליה איתן: מתוך זה בחרנו גם את המאפיינים המרכזיים שנוגעים לכלכלת ישראל כזירה המקומית.
<יוליה איתן: לאחר מכן אנחנו באים ואומרים: ממשלה נוכחית, אם אתם תבחרו לפעול היום, תוכלו לשנות את מגמת העסקים כרגיל בטווח של 5 עד 15 שנה בנושאים אסטרטגיים חשובים שמדברים עם הנושאים שדיברנו עליהם קודם.
<יוליה איתן: הם לאו דווקא נגזרים אחד לאחד.
<יוליה איתן: לא כל נושא שהזכרתי אותו קודם יטופל כאן, כי בחלק מהדברים אתה פשוט להבין שזה מה שקורה לך; יש מערכות נוספות שפועלות או שאתה בשגרה שלך.
<יוליה איתן: לצורך העניין, כמו: משרד האנרגיה, שבשגרה שלו צריך לתת מענה לעניין פוטנציאל משאבי הטבע, ייתן לזה מענה.
<יוליה איתן: אבל יש גם סוגיות רוחביות שאנחנו, כממשלה, כדירקטוריון, יכולים לקבל החלטה שאנחנו מתחילים היום לטפל בהן בצורה אחרת.
<יוליה איתן: לצורך העניין, ישראל דיגיטלית – זה הגיע מאיזה שהוא ניתוח של עידן המידע, וזה הגיע מתוך הבנה של יכולות פנימיות של הממשלה, שבעצם באנו ואמרנו:
<יוליה איתן: הסנדלר הולך יחף.
<יוליה איתן: בואו ונראה איך גם הטכנולוגיות, שאנחנו כל כך טובים בהן בלייצא אותם, אנחנו גם נעזרים בהן כדי לשנות ולשפר את פונקציות הייצור של השירותים לאזרחים.
<יוליה איתן: איך אנחנו הופכים את הממשלה להרבה יותר נגישה, זמינה ועושה את העבודה?
<יוליה איתן: ואז, סביב ישראל דיגיטלית, לצורך העניין, התקבלה החלטה שפועלים.
<יוליה איתן: הוקם מטה מסוים, ויש תכנית רב-שנתית, והיו כל מיני חילופי דברים בין לבין, אבל כיצד כל אחת מהסוגיות האלה מטופלת?
<יוליה איתן: – נבנית חליפת tailor made.
<כרמל גיל: זאת אומרת, אתם, בהצגה שלכם, אומרים "צריך להיערך ל-" ואז יש את הסוגיה, ואחרי שהממשלה מאשרת את הזה או מקבלת את זה, אז הולכים ועושים תכנית.
<יוליה איתן: אלה בדיוק תכניות המתאר.
<יוליה איתן: זה הדרג שמתחת לעניין.
<יוליה איתן: בחלק מהמקומות אנחנו כן מביאים לממשלה כבר החלטה על הקמת צוותים.
<יוליה איתן: לצורך העניין, בהערכת המצב הקודמת, שהוצגה לממשלה, לצד הערכת מצב היו שמונה החלטות ממשלה, כחלק מרצף ההצגה, שבהן הממשלה קיבלה החלטות אופרטיביות להקים צוות שבוחן תכנון פיזי בתחום של אסטרטגיית דיור ואיך מדינת ישראל צריכה להיות מתוכננת ל-2040.
<יוליה איתן: הוקם צוות, בהחלטת ממשלה שהגיעה ברצף של ההצגה, והצוות הזה סיים את עבודתו.
<יוליה איתן: קבינט הדיור אישר בפברואר תכנית 2040 לתכנון פיזי של מדינת ישראל.
<יוליה איתן: הצבענו על משהו.
<יוליה איתן: הצבענו על - - - במשאבים.
<יוליה איתן: דיברנו על זה שאנחנו זקוקים לאסטרטגיה בתחום הדיור, ולצורך העניין זה הבית הזה שרואים בשקף.
<יוליה איתן: התכנית הקונקרטית נבנתה עם מנהל התכנון, משרד הבינוי ומשרד האוצר, ואנחנו כמובן היינו בתוך הצוות הזה.
<יוליה איתן: זה חזר לממשלה כמשימה שבוצעה.
<יוליה איתן: אבל התהליך הוא תהליך ארוך.
<יוליה איתן: בעצם, אתה הולך מפריזמה מאוד רחבה והולך ומצטמצם לתוך פעולות שגרתיות שהממשלה יודעת לעשות.
<יוליה איתן: כלומר, מאוד-מאוד חשוב לנו לתרגם את הַמגה לַקונקרטי, למשהו שהממשלה יודעת לעכל, משהו שהשרים יכולים להיות accountable.
נחמן שי: בעלי אחריותיות.
<ניר בריל: אחריותיות.
נחמן שי: זו המילה שלא קיימת בעברית, בגלל שאף אחד לא רוצה להיות אחריותיותי.
נחמן שי: מילים שאנחנו לא רוצים אותן אנחנו לא מתרגמים אותן – שיישארו בתרבות ההיא שאנחנו לומדים אותה בימים אלה...
<יוליה איתן: הבנתי.
נחמן שי: בקרוב.
נחמן שי: היום, יש לנו שיח עם האמריקאים ב-21:00 בערב.
נחמן שי: כנסת מול קונגרס, לא?
נחמן שי: תבוא לשם.
<יוליה איתן: (מקרינה שקף, שכותרתו: כיווניפ עולה אסטרטגיים בהערכת מצב.
<יוליה איתן: ) מה שתיארתי לך קודם: הסוגיות האסטרטגיות – שעל כל אחת מהן אני יכולה לדבר עכשיו שעה – כל אחת נפתחת בסוף לכיווני פעולה אסטרטגיים בהערכת מצב וצוותים קונקרטיים שקמו כדי ליישם.
<יוליה איתן: לצורך העניין, היערכות להזדקנות אוכלוסייה: שילוב מבוגרים בתעסוקה ובקהילה, ומתוך זה יש את המלצות ועדת אורבך זכרונו לברכה בעניין השתלבות.
<יוליה איתן: בנוסף, לצורך העניין, מופיעה פה התאמה הדרגתית של גיל הפרישה – וזו הייתה ועדה שסיימה עכשיו את עבודה על עניין בחינת גיל פרישה.
נחמן שי: וזרקו אותה מכל המדרגות, לגבי נשים.
<יוליה איתן: אני לא יודעת אם זרקו אותה מכל המדרגות.
<יוליה איתן: אנחנו אחרי הבחירות להסתדרות, ובואו ונראה מה קורה.
נחמן שי: פה בכנסת לא הסכימו להעלות את גיל הפרישה.
<יוליה איתן: פה, בכנסת, זה לא הגיע לדיון.
נחמן שי: בכנסת לא הסכימו להעלות את גיל הפרישה לנשים.
<יוליה איתן: בזמנו.
<יוליה איתן: עכשיו, סיימה ועדה חדשה, והדיון עוד לא התקיים.
נחמן שי: אה, עם הוועדה החדשה.
<יוליה איתן: הייתי חברה בוועדה, והדיון עוד לא התקיים.
נחמן שי: מי לקח את זה עכשיו?
נחמן שי: אתם לקחתם את זה עכשיו?
נחמן שי: אתם מנהלים?
<יוליה איתן: משרד האוצר ניהל את זה, ראש אגף התקציבים.
נחמן שי: אבל הוא, ראש אגף התקציבים, ניסה להעביר החלטה, ולא הצליח.
<ניר בריל: זה נדחה.
<יוליה איתן: זה נדחה.
נחמן שי: זה נדחה בסוף?
נחמן שי: זה לא ירד לגמרי?
<ניר בריל: לא ירד לגמרי.
נחמן שי: זה חיוני.
<יוליה איתן: לא, זה לא ירד.
<יוליה איתן: אבל, שוב, אנחנו מתארים את הפעולות המקצועיות שאנחנו עושים.
<יוליה איתן: בסוף, מקבלי ההחלטות, זכותם גם לאמץ או לא לאמץ.
<יוליה איתן: אנחנו מבינים את המשחק.
נחמן שי: הכל בסדר.
<ניר בריל: חשוב גם להבין שכל הצוותים שהוקמו הוקמו בשיתוף פעולה, ובעצם, השרים אמרו: אני רוצה להקים את הצוות.
<ניר בריל: לא הקמנו מראש, כי אין יכולת.
<ניר בריל: כל צוות פה הוא צוות שבעצם יש בו מנכ"ל, שר או כמה שרים, שעובדים ביחד.
<ניר בריל: איפה שלא הייתה הסכמה זה נשאר רק כיוון פעולה.
<כרמל גיל: כדי להבין פה משהו בתהליך: אתם מציגים לממשלה החדשה את הסוגיות המרכזיות.
<כרמל גיל: את זה אתם עושים כבר אחרי שהממשלה קמה.
<יוליה איתן: הביצוע של זה, אבל ההחלטה על זה קורית תוך 30 יום.
<יוליה איתן: כשאני אומרת שאנחנו מתניעים את עבודת המטה בתחילת הקדנציה, זה חלק מההתנעה.
<יוליה איתן: יש צוותים שקמים שם.
<כרמל גיל: כיווני הפעולה האלה, שכבר הם יותר קונקרטיים, עדיין אתם עושים את זה לפני הקמת הממשלה?
<כרמל גיל: זה כבר אחרי.
<יוליה איתן: זה גם משתנה בהתאם לרמת הבשלות של הנושאים, כי פה צריך לקחת בחשבון שיש נושאים שמקדנציה לקדנציה כבר הבשילו לכדי קבלת החלטות על אימוץ, כמו, לצורך העניין, נושא מחסור בכוח-אדם מיומן; חלק מהדברים היו כאלה שיכולנו כבר להביא כהחלטה.
<יוליה איתן: באותה ישיבה שר החינוך החדש, בנט, שהיה שר הכלכלה לפני כן והכיר את הנושא הזה מקרוב,
נחמן שי: מישהו רוצה לשתות משהו?
נחמן שי: אני רואה שהוועדה לא...
<יוליה איתן: אני אשמח לסודה.
<יוליה איתן: תודה.
נחמן שי: לאורחת שלנו נקנה סודה.
נחמן שי: מה עוד?
נחמן שי: משרדי מארח.
נחמן שי: ליסה, תודה.
נחמן שי: לפיד, לא, אנחנו בתוך דיון.
נחמן שי: תסתכל על ההיערכות להזדקנות ומה שיש פה.
נחמן שי: אתה זוכר שישבנו עם נירה.
נחמן שי: סתם תסתכל על זה, כי זה סעיף משנה באג'נדה שלנו.
נחמן שי: כל המפה הזאת אומרת שלכל תחום יש צוות או שיש צוות בשורה הצהובה העליונה?
<יוליה איתן: במה בצבע הכתום זה הסוגיות.
נחמן שי: את זה כבר זיהית קודם.
<יוליה איתן: שים לב שבשורות יש כאלה בצבע ירוק ובצבע ורוד.
<יוליה איתן: הוורודים זה צוותים קונקרטיים שהוקמו, ויש נושאים אחרים שבהם לאו דווקא הוקם צוות אבל הממשלה החליטה שהיא רוצה לפעול בנושא הזה ויש שר ממונה שצריך לחזור ולהגיד איך הוא רוצה לטפל בעניין.
<יוליה איתן: לצורך העניין, ניקח משהו - - -
נחמן שי: למשל: הפחתת התלות ברכב פרטי במטרופולינים – משרד התחבורה אמר שהוא יטפל בזה.
נחמן שי: לא? סתם, אני בכוונה בורח משלי.
<יוליה איתן: כן, אני הולכת לצבע הירוק.
<יוליה איתן: לצורך העניין, שר התחבורה מטפל בזה.
<יוליה איתן: זה משהו שנמצא באג'נדה שלו, זה משהו שפוגש - - -
נחמן שי: בהצלחה.
נחמן שי: אנחנו רואים: בהצלחה גדולה.
נחמן שי: חיזוק יכולות השלטון המקומי – הבנתי.
נחמן שי: זה, נניח, משרד הפנים לקח על עצמו.
נחמן שי: את זה לקח משרד כמשימה על עצמו, והוא אמור לטפל בה.
נחמן שי: והוורודים זה - - -
<יוליה איתן: זה משהו שהממשלה החליטה שהיא רוצה לטפל בזה.
<יוליה איתן: זה טבעי.
<יוליה איתן: זה לא שהוטל בהחלטה על שר לטפל בזה.
<ניר בריל: יש גם דברים שמתאימים לכמה משרדים.
<ניר בריל: אולי זה פחות גם שר ספציפי, וזה לא צוות קונקרטי.
<ניר בריל: בוורוד זה ממש צוות קונקרטי.
נחמן שי: אבל גם הפחתת התלות ברכב פרטי במטרופולינים היא גם פונקציה של העיריות.
נחמן שי: זה לא מספיק.
נחמן שי: הנת"צים זה העיריות ולא משרד התחבורה בלבד.
נחמן שי: לכן צריך להקים שם צוות רב - - -
<ניר בריל: נכון, אבל, עוד פעם, מה שמבדיל בין איפה שהוקם צוות ואיפה שלא הוקם צוות זה איפה שבעצם הסכמה של כל הגורמים שהם לוקחים על עצמם את הנושא לבדוק אותו.
<ניר בריל: איפה שלא הייתה הסכמה לא - - -
<יוליה איתן: אבל יש נושאים, כמו "שיפור מערכי ההכשרה במקצועית" ב"טיפוח ומיצוי של ההון האנושי", וזה הנושא האחרון בעמודה הימנית, וזה בדגש על מכללות טכנולוגיות.
<יוליה איתן: באותה נקודת זמן, לדוגמה, היינו בשלב ראשוני שהבנו שזה משהו שרוצים לטפל בו, כי כל האינדיקציות דיברו על כך שהתשואה על ההשכלה הטכנולוגית במדינת ישראל היא מאוד נמוכה.
<יוליה איתן: לא היה ברור מה בדיוק רוצים לעשות, וזה חלק מהעניין.
<יוליה איתן: חלק מהעניין באסטרטגיה הוא שלא תמיד אתה יודע מה בדיוק אתה רוצה לעשות ואיזה צוות קונקרטי אתה כבר צריך.
<יוליה איתן: אתה זקוק לשלב האנליזה היותר מעמיקה.
<יוליה איתן: אז פה נעשתה עבודה גדולה לגבי מה אנחנו רוצים לעשות שם.
<יוליה איתן: יש המלצות יחסית מתקדמות.
<יוליה איתן: זה נמצא כרגע על השולחן בדיונים מאוד מתקדמים גם עם שר הרווחה וגם עם שר האוצר או נציגו של שר האוצר, המנכ"ל שי באב"ד.
<יוליה איתן: בסופו של דבר, כנראה שיהיו המלצות מאוד קונקרטיות שייגזרו מזה.
<יוליה איתן: אבל בשלב היציאה לדרך, בתחילת הקדנציה, ידענו שיש משהו שאנחנו מבינים שיש שם בעיה.
<יוליה איתן: ברור שצריך לעשות משהו, אבל אין לנו עדיין צוות עכשיו להקים, ואנחנו יודעים שאלה השחקנים או שהשחקנים כבר אמרו "רוצים אנחנו", כי גם זה קורה לפעמים.
<יוליה איתן: זה הפירוט לגבי איך כל אחת מהסוגיות נפתחה למה שהיא נפתחה.
<יוליה איתן: לצורך העניין, אסטרטגיית חינוך במגזר הערבי היא משהו שנכנס לתכנית החומש, משהו שנבנה.
<יוליה איתן: לצורך העניין, לימודי שפה עברית הם אחד החסמים שאנחנו זיהינו אותם כמשפיעים מאוד-מאוד על יכולת להשתלב בשוק העבודה.
<יוליה איתן: היום, יש תכנית לאומית, אחת הגדולות, שאגב בממשלה הנוכחית החלה: "עברית דבורה".
<יוליה איתן: זה בדגש על עברית דבורה, כי חלקם יודעים לכתוב מאמר ולא יודעים להתבטא בראיון עבודה.
נחמן שי: מי לקח את העברית על עצמו?
נחמן שי: אני לא רואה פה?
<יוליה איתן: משרד החינוך.
נחמן שי: מה זה "עברית דבורה"?
<יוליה איתן: הם בנו תכנית "עברית דבורה" שהדגש שלה הוא פחות על עברית אקדמית אלא על יצירת הזדמנויות למפגש.
<יוליה איתן: בשביל ללמוד שפה, אתה צריך גם מוטיבציה, וזה לא מספיק שאתה מבין.
<יוליה איתן: אתה צריך גם הזדמנויות להשתמש בשפה.
<יוליה איתן: יש תכנית מאוד-מאוד יפה שנבנתה במערכת החינוך.
נחמן שי: זה מכוּון לעולים.
<יוליה איתן: אסטרטגיית חינוך במגזר הערבי.
נחמן שי: הערבים לומדים בבתי-הספר, אבל הם לא מדברים ערבית ביניהם.
<יוליה איתן: לא, מה זאת אומרת?
<יוליה איתן: הם מדברים ערבית ביניהם כל הזמן.
נחמן שי: עברית הם לא מדברים ביניהם.
<יוליה איתן: הם חיים במציאות שהיא דוברת ערבית לחלוטין, כולל התקשורת שהם צורכים.
נחמן שי: זה מכשיל אותם אחר כך - - -
<יוליה איתן: בשוק העבודה.
נחמן שי: לגמרי.
<יוליה איתן: לכן, זה, נניח, היה אחד הדגשים שלנו בנושא הזה, בנוסף לחינוך בלתי-פורמלי ובנוסף לשיפור הישגים במבחני בגרות ובדברים נוספים שאנחנו מזהים אותם כקריטיים לטיפוח והמיצוי של ההון האנושי, כי ברור לנו ששם השוליים של אי-המיצוי מאוד-מאוד גדולים.
<יוליה איתן: זה פספוס מאוד-מאוד גדול - - -
נחמן שי: אני לא רואה את המילה "ערבים" פה בשום מקום.
<יוליה איתן: כתוב: "אסטרטגיית חינוך מגזר ערבי".
נחמן שי: זה כאילו המפתח גם לשילוב הכללי שלהם.
<ניר בריל: בטווח הארוך.
<ניר בריל: בגלל שזה בטווח הארוך, תקופה ארוכה לא נתנו לזה מספיק משקל.
נחמן שי: אבל זו באמת ראייה לטווח ארוך.
נחמן שי: בטווח הקצר יש דברים שכן אפשר לעשות אותם.
<ניר בריל: שגם נעשים בחלק מתכנית החומש של המגזר הערבי.
<ניר בריל: זה לא רק, אבל, עוד פעם, המטרה פה היא לא לעשות תכנית עם כל הדברים שהיא עושה.