GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הילה ארליך: אנחנו לא יודעים, חוץ מהדו"חות או ב-end user certificate של חתימה של המשתמש הסופי ממש-ממש למי זה מגיע.
<הילה ארליך: אנחנו רוצים לבדוק שאנחנו אכן מחזירים ליצרן ומה הן הסיבות לכך שזה מוחזר ליצרן.
<הילה ארליך: לא מדובר בפטור שעכשיו יחול על אלפי פריטים.
<הילה ארליך: זה לא נראה נכון.
אבי דיכטר: האם יש הערות למישהו בהקשר הזה?
ענת ברקו: אם למישהו יש יותר פריטים, נניח 60 פריטים, אז הוא צריך לעבור רישוי?
<הילה ארליך: רישיון.
ענת ברקו: כמה זמן זה?
<רחלי חן: שוב, אני אומרת שהתהליך הזה הוא מאוד מקוצר.
<רחלי חן: כך הוא גם פועל היום.
ענת ברקו: כמה זמן?
<רחלי חן: יצואן יכול לקבל רישיון, להערכתי, תוך ימים בודדים.
אבי דיכטר: יש עוד הערות?
אבי דיכטר: אנחנו בסעיף (8).
<הילה ארליך: זו פסקה שקיימת היום בתקנות הפטור הקיימות.
<הילה ארליך: בתחילה חשבנו להסיר אותה, אבל אנחנו השתכנענו, שוב, לאור השיח בוועדה, להשאיר את הפטור הזה, והוא ימשיך להיות קיים.
<דניאל רייזנר: נושא נחלת הכלל הוא נושא לא פתור, ואני אסביר.
<דניאל רייזנר: קודם כל, בצו ציוד לחימה, סעיף 24 ומשהו תחת "ידע", נאמר: "נחלת הכלל – מחקר מדעי בסיסי או המידע המזערי הנדרש בעבור תהליכי הגשת פטנט".
<דניאל רייזנר: זאת אומרת, צו ציוד לחימה מכיר בשלושה סוגי מידע שאפשר להעביר אותם בלי רישיון.
<דניאל רייזנר: אני אומר את זה, כיון שלפעמים בהגשת פטנט לדוגמה, להגיד: בכפוף למגבלה בחוק על פטנטים שיש להם ציוד ביטחוני, אתה כולל מידע שהוא לא רק נחלת הכלל.
<דניאל רייזנר: זו אמירה ראשונה.
<דניאל רייזנר: בי"ת, המילה "נחלת הכלל" לא מוגדרת בצורה מסודרת בעולם שלנו.
<הילה ארליך: הפסקה " מידע בנחלת הכלל" מוגדרת בחוק.
<הילה ארליך: היא מוגדרת בחוק הפיקוח על הייצוא הביטחוני.
<דניאל רייזנר: תזכירי לי מה ההגדרה.
<מירי פרנקל-שור: "מידע הנמצא ברשות הרבים ואשר הגיע כדין לרשות הרבים בלי מגבלות על המשך הפצתו.
<מירי פרנקל-שור: מגבלות על זכויות יוצרים אינן מוציאות מידע מכלל היותו מידע שהוא נחלת הכלל".
<הילה ארליך: אז, אם זה לא חל לפי צו ציוד לחימה, ממילא החוק לא חל על זה.
<דניאל רייזנר: אז לכאורה גם את "נחלת הכלל" לא היית צריכה.
<הילה ארליך: לא נכון, - -
<דניאל רייזנר: אם זה לא חל, אז זה לא חל.
<הילה ארליך: - - כי יש עוד מוצרים שאין בצו ציוד לחימה ושהגדרות צו ציוד לחימה אינן חלות עליהם.
<דניאל רייזנר: קל וחומר ההיגיון אומר שגם ידע מדעי בסיסי וגם נושא - - -
<הילה ארליך: למה מקל וחומר אתה לומד את זה?
<הילה ארליך: כל רשימה וההגדרות שלה.
<דניאל רייזנר: צו ציוד לחימה.
<הילה ארליך: אני מסכימה עם עורך-הדין רייזנר בהקשר של "נחלת הכלל" שזה נושא – לא הייתי אומרת: לא פתור – סבוך.
<הילה ארליך: הוא נושא משפטי סבוך בהרבה הקשרים, גם בהקשרי הסייבר ונתקלנו בו גם במוצרים אחרים.
<הילה ארליך: אנחנו בודקים כל מקרה לגופו.
<הילה ארליך: כלומר, היו לנו לא מעט פניות של יצואנים שלמשל באמת ביקשו לרשום פטנט, ואני יכולה להיזכר אפילו במקרה אכיפה אחד שעסקנו בו, וכל מקרה לגופו אנחנו באמת בוחנים לעומק: האם מדובר במידע שהוא נחלת הכלל?
<הילה ארליך: האם הוא פטור לפי צו ציוד לחימה?
<הילה ארליך: האם בכלל החוק חל עליו?
<הילה ארליך: כי אם הוא פטור לפי צו ציוד לחימה, החוק לא חל עליו.
<הילה ארליך: אבל, הפטור הזה נדרש, מכיון שברגע שמידע בנחלת הכלל החוק לכאורה כן חל עליו, אנחנו רוצים לפטור אותו פה מחובת רישיון הייצוא.
<דניאל רייזנר: למעשה, ההערה שלי - - -
<הילה ארליך: נניח שיש בנחלת הכלל מידע של איך מייצרים כלי ירייה מסוים; יצא כדין לנחלת הכלל, והוא בנחלת הכלל, כלומר כל אחד יכול להשיג באינטרנט את המידע של איך מייצרים כלי ירייה.
<קריאה: בדיוק, ובתלת-ממד.
<הילה ארליך: במקרה כזה, לכאורה, לפי החוק, בהנחה ששוב צו ציוד לחימה כן חל עליו וכו', היינו צריכים לרשות את הדבר הזה, מכיון שזה ציוד ביטחוני, ואם אתה רוצה להעביר מידע לגביו, ידע לגביו, אתה צריך רישיון יצוא.
<הילה ארליך: באו התקנות האלה ופטרו את המצב הזה, ואמרו: אם זה כבר בנחלת הכלל ויצא כדין לנחלת הכלל, באופן שכל העולם יכול לפתוח באינטרנט, לתקתק, ולראות איך מייצרים את זה, זהו לא מידע ולא ידע שאתה צריך לפקח עליו במסגרת חוק הפיקוח על הייצוא הביטחוני.
<הילה ארליך: זה מה שאנחנו מנסים לעשות פה.
<מירי פרנקל-שור: הדיון, כדי שגם אני אבין אותו, אני רוצה להבין, ואני רוצה להתחיל מהבייסיק.
<מירי פרנקל-שור: זה היה פטור בתקנות המקוריות.
<מירי פרנקל-שור: זה הורחב.
<מירי פרנקל-שור: אם אני מבינה נכון את מה שאתה אומר, אתה חושב שזה לא מספיק רחב וצריך להרחיב את הפטור.
<דניאל רייזנר: יש לי שתי אמירות.
<דניאל רייזנר: האמירה הראשונה היא שבצו ציוד לחימה הכירו בעובדה שיש שלושה סוגי מידע לגביהם צו ציוד לחימה לא חל.
<דניאל רייזנר: אני מחדד: למיטב זכרוני, זה מופיע רק שם.
<דניאל רייזנר: אני לא זוכר את זה במקומות האחרים.
<דניאל רייזנר: זה אומר: ידע בנחלת הכלל; מידע מדעי בסיסי, שהוא לכאורה לא ידע בנחלת הכלל, כיון שהכלל לא יודע מידע מדעי בסיסי; והמידע המינימלי הדרוש לצורך הגשה לפטנט.
<דניאל רייזנר: כל מה שאמרתי הוא שאם כבר עושים סדר, צריך לבדוק אם אותה שלישייה מתאימה או לא מתאימה פה.
<דניאל רייזנר: אני לא יודע, כיון - - -
<הילה ארליך: אני מציעה שאו שנבדוק את זה במסגרת צו ציוד לחימה, כשנעסוק בו.
<דניאל רייזנר: אנחנו לא עוסקים בו.
<דניאל רייזנר: אנחנו מבטלים אותו.
<הילה ארליך: אנחנו נעסוק בו בעתיד - - -
<דניאל רייזנר: זה יותר מזה.
<דניאל רייזנר: אנחנו מעבירים אותו לואסנאר.
<רחלי חן: אתה אולי מבטל אותו.
<רחלי חן: אנחנו עדיין לא - - -
<דניאל רייזנר: אתם, אתם.
<הילה ארליך: אנחנו מעבירים הכל לואסנאר, ולכן אולי זה ייפתר.
<הילה ארליך: כלומר, אנחנו לא מבטלים אותו.
<הילה ארליך: אנחנו מאמצים את הנוסח של ואסנאר.
<הילה ארליך: אני חושבת שהדיון הזה פשוט לא במקומו.
<דניאל רייזנר: אוקיי.
<דניאל רייזנר: האמירה השנייה שלי הייתה שמנגנון פטור זה מנגנון מורכב, כיון שאתם אמרתם לא פעם:
<דניאל רייזנר: פטור זה משהו שאנחנו צריכים לתת לך אותו – זה לא משהו שתמיד אתה יכול לקבל אותו ולהפעיל אותו לבד.
<דניאל רייזנר: בנושא פטור של נחלת הכלל, בגלל אי-הוודאות לפעמים, לגבי מה נחשב כנחלת הכלל, למעשה, זה מחייב אותנו לבוא אליכם ולבדוק אתכם אם זה נופל בפנים.
<דניאל רייזנר: חשוב לי לוודא שאנחנו מבינים את אותו דבר.
<דניאל רייזנר: נכון?
<קריאה: לא בטוח.
<דניאל רייזנר: עוד פעם, הרי זו עבירה פלילית להפר.
<דניאל רייזנר: אם אני טוען שאני נופל בתוך פטור ואתם חלוקים עלי, אני עבריין.
<דניאל רייזנר: לכאורה מנגנון שנוצר, בגלל המילה "נחלת הכלל" - - -
<הילה ארליך: עורך-הדין רייזנר, אני חושבת שמה שאתה אומר נכון לגבי כל דבר, כל מוצר.
<הילה ארליך: כלומר, יכול יצואן להחליט על דעת עצמו, אחרי בדיקה של הרשימות ובדיקה של המצב המשפטי, שהמוצר שלו לא מפוקח.
<הילה ארליך: יכול להיות שאנחנו, אם היה מובא לפתחנו, היינו חושבים אחרת.
<הילה ארליך: היצואן, בהחלט, יש עליו נטל בכל נושא, בכל מוצר, וגם בנושאים שהם בנחלת הכלל או לא בנחלת הכלל, להכריע האם המוצר שלו מפוקח, האם הידע שלו מפוקח.
<הילה ארליך: מה זה שונה מכל מצב אחר?
<הילה ארליך: שיותר מורכב פה?
<הילה ארליך: אני מסכימה שיותר מורכב להחליט מה בנחלת הכלל ומה לא.
<הילה ארליך: בשביל זה יש עורכי-דין טובים במדינת ישראל שיעשו את העבודה הזאת.
<הילה ארליך: אתם מוזמנים לפנות אלינו, וגם נביע את דעתנו.
<הילה ארליך: אבל, למה זה שונה מכל הפטורים האחרים שעסקנו בהם פה?
<דניאל רייזנר: הסיבה היא שאני מנצל הזדמנות, שאתם החזרתם תקנה שמוצדק להחזיר אותה פנימה.
<דניאל רייזנר: אני חושב שעשיתם נכון להחזיר אותם, כדי לחדד מולכם.
<דניאל רייזנר: בהזדמנות זו, מאחר ואנחנו יושבים מול הוועדה, אני מסביר למה אני מעלה את זה.
<דניאל רייזנר: זו ההזדמנות הראשונה שאנחנו מדברים על נושא נחלת הכלל.
<דניאל רייזנר: הוא לא עלה בשום הקשר אחר.
<הילה ארליך: לא עלה בכלל במדינת ישראל.
<דניאל רייזנר: נושא נחלת הכלל לא פתור.
<דניאל רייזנר: הוא לא פתור, בגלל שכשאנחנו מגיעים לדוגמה ומוצאים משהו באינטרנט, אפילו שהרפלקס של כולנו הוא להגיד "מה שבאינטרנט הפתוח הוא אוטומטית נחלת הכלל", העובדות הן שאתם לא מכירים בזה.
אבי דיכטר: אבל, רייזנר, כשאתה אומר "נחלת הכלל" וכשהילה אומרת "נחלת הכלל", אני מניח שיש תחום חפיפה של 90% ושהמחלוקת היא על 10%.
<דניאל רייזנר: בוא נגיד הפוך, היושב-ראש.
<דניאל רייזנר: בתחום הסייבר ספציפית – ואני לא בטוח שהם טועים מבחינת המדיניות, ואני אפילו בטח הייתי מחליט אותו דבר לו הייתי במקומם – כשמגיעות חברות סייבר ואומרות לדוגמה "מצאתי חולשה באינטרנט שמפורסמת באינטרנט", עמדת משרד הביטחון היא שזה לא נחשב, ושרק אם היא מפורסמת באתרים מאוד מוגדרים שמשרד הביטחון מכיר בהם רק אז היא נחשבת נחלת הכלל.
<דניאל רייזנר: זאת אומרת, הכלל של 10%-90% הוא הפוך בתחום הסייבר.
<דניאל רייזנר: זה לא אומר שהם טועים מבחינת מדיניות.
<דניאל רייזנר: אני רק אומר שהנושא של נחלת הכלל הוא נושא לא פתור, מכיון שהמילה נשמעת נכונה אבל כשמגיעים ליישום החיים מורכבים מאוד.
<דניאל רייזנר: אני עדיין בעד להכניס את התיקון.
<דניאל רייזנר: גם אם לא נשפר אותו וכו', הוא עדיין - - -
<הילה ארליך: אנחנו לא יכולים אגב התיקון הזה לשנות את הגדרת נחלת הכלל.
אבי דיכטר: אני מציע לעצמנו וממליץ למשרד הביטחון לרשום את ההערה של רייזנר שהמונח "נחלת הכלל" מחייבת ליבון, מיקוד, הרחבה וחידוד.
אבי דיכטר: אבל אנחנו לא יכולים לעבוד בתקנות בשיטת האכא"כ – אם כבר, אז כבר – וכל פעם להתחיל להכניס עוד אלמנטים.
אבי דיכטר: לא נגמור את זה.
<הילה ארליך: אי-אפשר לתקן אל החוק באמצעות התקנות.
<הילה ארליך: אנחנו לא נתקן עכשיו את הגדרת "נחלת הכלל" שמופיעה בחוק.
<אריאל שגיא: אולי בכל זאת הגדרה קטנה.
<אריאל שגיא: יש שתי גישות.
<אריאל שגיא: דרך-אגב, יש את הגישה האמריקאית – 120.11 שמפרט מה זה "public domain" בצורה מאוד פרטנית.
<אריאל שגיא: כאן, בעניין הזה, אני מסכים שעדיפה לנו הגדרה יותר כללית שמשאירה קצת שיקול דעת וחשיבה לנו, והיא עדיין בדיוק אותם 10% שבהם אפשר לבוא ולהתייעץ.
<אריאל שגיא: לדעתי, זו גישה יותר פרקטית מבחינתנו.
אבי דיכטר: אריאל, תודה.
<מירי פרנקל-שור: מהדיון הזה אני רוצה לחזור רגע לרישא של הסעיף, ל-(א): "מבקש יהיה זכאי לפטור מרישיון יצוא ביטחוני".
<מירי פרנקל-שור: כשאני מסתכלת על התקנות הקודמות, "הרשות המוסמכת תהיה רשאית לפטור", האם לא נכון לכתוב ש"מבקש יהיה פטור מרישיון יצוא ביטחוני" – לא "זכאי".
<מירי פרנקל-שור: בשביל מה אנחנו צריכים?
<הילה ארליך: אין בעיה.
<הילה ארליך: "פטור".
<הילה ארליך: הכוונה שלנו הייתה שזה יהיה אוטומטי ולא ייחשב בקשה של המבקש לפטור.
<מירי פרנקל-שור: בסדר.
<הילה ארליך: כמובן שאפשר לכתוב "פטור".
אבי דיכטר: נראה לכם?
<הילה ארליך: כן.
<הילה ארליך: אין שום בעיה.
אבי דיכטר: תקראו את הסעיף הזה לטובת הפרוטוקול.
<הדר-בר-שלום: את סעיף (א)?
אבי דיכטר: כן, את סעיף 2(א).
אבי דיכטר: אנחנו בסעיף (ב).
אבי דיכטר: ו-(8) כן?
<מירי פרנקל-שור: לא, כיון שאנחנו מבטלים את (1).
<הילה ארליך: סעיף (8) זה העברת ידע.
<מירי פרנקל-שור: סעיף (1) זה - - -
אבי דיכטר: הכל זז.
<מירי פרנקל-שור: הכל זז.
<מירי פרנקל-שור: הכל עולה למעלה.
<הילה ארליך: אוקיי.
<הילה ארליך: אז זה באמת "(4) עד (7)"?
<מירי פרנקל-שור: אנחנו נבדוק את זה.
<הילה ארליך: נבדוק את זה שזה באמת "(4) עד (7)".
<יורם זיפלינגר: זה נשאר "(4) עד (7)".
אבי דיכטר: איך זה נשאר?
אבי דיכטר: אם מבטלים את (1), זה "(4) עד (6)".
<מירי פרנקל-שור: (3) עד (6).
אבי דיכטר: (3) עד (6).
<הילה ארליך: אז זה (3) עד (6).
<הילה ארליך: כן, זה יהיה "(3) עד (6)".
<מירי פרנקל-שור: כרגע אנחנו אומרים "(4) עד (7)" , ואנחנו יודעים מה (4) עד (7).
<מירי פרנקל-שור: אחר כך צריך להוציא את הנוסח ואנחנו נשנה את זה.
<מירי פרנקל-שור: אבל, הרעיון הוא שאנחנו נתייחס כרגע לתקנות (4) עד (7), כלומר למה שמסומן כיום (4) עד (7).
<הדר-בר-שלום: גם מה שהקראנו.
<מירי פרנקל-שור: יהיה כתוב "(3) עד (6)", מכיון שאחד עולה קדימה.
<מירי פרנקל-שור: אבל זה מה שמסומן כיום פסקאות (4) עד (7).
<הילה ארליך: בעניין הזה, מבחינתנו, אנחנו יכולים להחיל את זה מידית, אבל אנחנו זקוקים למכס, והמכס מבקש שבועיים-שבועיים וחצי כדי להתארגן אצלו לטפסים החדשים שצריכים להיקלט לטובת העניין הזה.
<הילה ארליך: אז, אנחנו מבקשים בכל זאת לדחות בשלושה שבועות, נניח.
<הילה ארליך: יכול להיות שעד הפרסום זה ייפתר לנו, אבל אני לא רוצה להיות פה במצב של...
<מירי פרנקל-שור: כמה זמן ייקח לפרסם את זה?
<הילה ארליך: אתם מעבירים לנו, אני מעבירה לשר לחתימה.
<הילה ארליך: יכול להיות שזה ייקח לי שבועיים-שלושה שבועות עד הפרסום.
<הילה ארליך: אבל אני פשוט מעדיפה להיות on the safe side ולהגיד: 30 ימים.
אבי דיכטר: התקנות תיכנסנה לתוקף ב-15 ביוני.
אבי דיכטר: זה מקובל.
<הילה ארליך: מצוין.
אבי דיכטר: זה הסיכום.
אבי דיכטר: תקראי את הסעיף עם התיקון.
<הדר-בר-שלום: נוסיף את התאריך העברי.
אבי דיכטר: עוד מישהו רוצה?
אבי דיכטר: רחלי, רוצה לומר משהו לסיכום?
<רחלי חן: אני רוצה לנשום.
ענת ברקו: היה בסדר.
<דורון קורץ: אנחנו מברכים על התיקון בשם התעשייה.
<רחלי חן: אל"ף, אני שמחה שאתם מברכים.
<רחלי חן: אני חושבת שלהקלה הזאת יהיו, בעצם, שני צדדים: מצד אחד, זה יקל על היצואנים באופן מאוד מובהק כפי שזה ברור.
<רחלי חן: זה יקל גם על עובדי אפ"י, ויאפשר לנו – כשאני מסתכלת רגע על אותם סדר-גודל של 30% מכמות רישיונות היצוא שיקטנו כנגזרת של עדכון התקנון, אני חושבת שזה, בסופו של דבר, יביא אותנו גם להסתכל על דברים נוספים שאנחנו נדרשים להם בהקלות נוספות וגם לתת, בסופו של דבר, גם שירות יותר טוב וגם יותר אחראי.
<רחלי חן: אני מודה לכם.
אבי דיכטר: את רוצה להעיר משהו?
אבי דיכטר: אנחנו עוברים להצביע על תקנות הפיקוח על יצוא ביטחוני (פטור מרישיון יצוא בטחוני), התשע"ז-2017.
אבי דיכטר: מי בעד – ירים את ידו?
אבי דיכטר: בעד התקנות – 2
אבי דיכטר: בעד – 2.
אבי דיכטר: התקנות אושרו.
אמיר אוחנה: אני מתנצל על האיחור בפתיחת הישיבה.
אמיר אוחנה: אירחנו ועדה מהפרלמנט האוקראיני.
אמיר אוחנה: אנחנו פותחים את הישיבה.
אמיר אוחנה: זה דיון פתוח.
אמיר אוחנה: אנחנו מציינים בכנסת את יום העיוור וכאן מטבע הדברים, בוועדת החוץ והביטחון, אנחנו נעסוק הן בנושא של שילוב עיוורים והיערכות של מערכת הביטחון ואיך מתכוונים לפעול למען שילוב עיוורים בצה"ל ובמערכת הביטחון, ובנושא של עיוורים נכי צה"ל כאשר בנושא הזה ידבר אגף השיקום של משרד הביטחון, במענה אל מול צרכים של בעלי לקות ראייה שהוכרו כנכי צה"ל.
אמיר אוחנה: את הדיון יפתח הצבא.
<עדי יוסלוביץ: אני ראש מדור ש"י, שירות ייחודי.
<עדי יוסלוביץ: בשנה האחרונה חלה רפורמה משמעותית בגיוס המתנדבים לצה"ל כאשר במרכזה קם מדור ש"י.
<עדי יוסלוביץ: מדור שירות ייחודי מרכז אצלו קבוצות אוכלוסיות בחברה, ביניהן המתנדבים, בנות דתיות וכדומה.
<עדי יוסלוביץ: חלק מהרפורמה היא לצמצם בירוקרטיה בגיוס המתנדבים לצבא.
<עדי יוסלוביץ: ההחלטה הזאת של חיילים להתנדבות מבוססת על עיקרי יסוד מאוד מרכזיים, ביניהם עצמאות בסיסית ותפקודים יום יומיים, היעדר סיכון בריאותי לעצמי ולאחר וסבירות לסיים שירות מלא.
<עדי יוסלוביץ: אם אנחנו ניכנס ללקויי ראייה, אני קודם כל רוצה לברך את שיתוף הפעולה עם עמותת מגדל אור.
<עדי יוסלוביץ: אנחנו עובדים בצמוד אתה כבר תקופה די ארוכה ורואים את האכפתיות מהצד שלהם ואת הדאגה מהצד שלנו בכל התהליך הזה שיש לו מעטפת שלמה של צבא-חברה, צבא-קהילה, איך שלא נקרא לזה במושגים האלה.
<עדי יוסלוביץ: רואים בתקופה האחרונה את השינוי.
<עדי יוסלוביץ: יש לנו כרגע 1,620 מתנדבים שמשרתים בצבא בזמן נתון זה, מתוכם 37 לקויי ראייה.
אמיר אוחנה: 37 לקויי ראייה מתנדבים משרתים בצה"ל.
<עדי יוסלוביץ: נכון.
אמיר אוחנה: מתוך כמה שמבקשים להתנדב?
<עדי יוסלוביץ: נתון של מבקשים, קשה לתת אותו.
<נתי ביאליסטוק כהן: אלה לא סתם לקויי ראייה אלא עיוורים.
<נתי ביאליסטוק כהן: נושאי תעודת עיוור.
<עדי יוסלוביץ: אלה יכולות להיות לקויות של לקות ראייה פלוס איזושהי לקות אחרת.
אמיר אוחנה: למה את לא יכולה להגיד כמה בעלי לקות ראייה מבקשים להתנדב?
<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו עוסקים בנושא הזה ושותפים לאותו פורום.
אמיר אוחנה: יש לך את הנתון כמה בעלי תעודת עיוור מבקשים להתנדב לצה"ל?
<נתי ביאליסטוק כהן: זו בעיה משום שהיום התהליך של גיוס לצה"ל הוא כזה שהם נושרים באמצע ואתה לא מוצא אותם.
אמיר אוחנה: אני מכיר את הבעיות ואני עוד מעט אתייחס אליהן אבל אני שואל כמה מבקשים.
אמיר אוחנה: עזוב כמה מסיימים את התהליך של הבקשה.
אמיר אוחנה: אני שואל כמה מגישים בכלל.
<נתי ביאליסטיוק כהן: עודד ייתן את הנתונים ויאמר מה הפוטנציאל.
אמיר אוחנה: אפשר לקבל מספר?
אמיר אוחנה: יש מישהו שיכול לתת לי מספר?
<שוש להט קרטר: אני ממשרד הרווחה, מהשירות לעיוור.
<שוש להט קרטר: כל שנה מסיימים כמאתיים צעירים בעלי תעודת עיוור את מערכת החינוך.
<שוש להט קרטר: מתוכם כמאה מתאימים להתנדבות.
אמיר אוחנה: מתוך כשני מיליון תלמידים במערכת החינוך.
<שוש להט קרטר: נכון.
<שוש להט קרטר: במחזור.
<שוש להט קרטר: אבל מתוך המאתיים האלה לא כולם באמת כשירים להתנדבות בצה"ל.
<שוש להט קרטר: חלקם בעלי מוגבלויות אחרות, חלקם מהמגזר הערבי וחלקם מהמגזר החרדי.
<שוש להט קרטר: לא כולם מתאימים.
<שוש להט קרטר: בין מאה, אולי גג למאה ומשהו, באמת יכולים.
<שוש להט קרטר: אבל ברגע שהם מתחילים את התהליך הבירוקרטי, הם נושרים.
<שוש להט קרטר: אנחנו יודעים את זה ממשרד החינוך.
<שוש להט קרטר: אנחנו קולטים אותם, את אלה שכן מוכנים בסופו של דבר לעשות שירות.
אבי דיכטר: כתוב כאן 37.
אבי דיכטר: מתוך כמה?
אמיר אוחנה: אני שומע מאה.
<עודד בשן: אני אדייק את הנתונים.
<עודד בשן: אם מדברים בפוטנציאל, אמרו מאה בשנה, זה אומר שהיום יש מספר מחזורים כך שאלה 300 אנשים, מתוכם יש 37 שכרגע מתנדבים.
<עודד בשן: אני חושב שזיהינו את הצורך שאם זה חבר'ה עם לקות ראייה פחות משמעותית וגם חבר'ה עם עיוורון מוחלט, דווקא היו צריכים יותר את ההנגשות ובזה אנחנו עכשיו מטפלים.
אמיר אוחנה: אני רוצה שתתייחסי לטענה שעולה ומגיעה אלי של משך הזמן שלוקח לצבא להשיב לגבי התנדבות.
אמיר אוחנה: כשמחזיקים אדם שנה וחצי, וגם על מקרים כאלה שמעתי, מבלי להחזיר לו תשובה, זה לא מצב תקין.
אמיר אוחנה: צריך להחליט על פרק זמן.
אמיר אוחנה: תגידו שלושה חודשים, חצי שנה, אבל עדיף להשיב תשובה שלילית מלהחזיק אנשים באוויר.
אמיר אוחנה: שיתקדמו בחיים, שילכו ללמוד, שילכו לעבוד, שילכו להשתלב בחברה.
אמיר אוחנה: האם אפשר להגיע לפרק זמן שאתם נוטלים על עצמכם ותוך פרק הזמן הזה תשיבו תשובה שאומרת כן או לא?
<עדי יוסלוביץ: אני לגמרי מסכימה אתך.
<עדי יוסלוביץ: לגבי העבר גם היית צודק.
<עדי יוסלוביץ: אני אשמח אם תעביר לי מקרים שהיום בתהליך ויאמרו לך שבמשך שנה וחצי לא קיבלו תשובה.
אמיר אוחנה: אולי מיד החברים יתייחסו.
<עדי יוסלוביץ: אני אשמח לקבל את כל השמות האלה.
<עדי יוסלוביץ: בשנה האחרונה צמצמנו בירוקרטיה אחורנית.
<עדי יוסלוביץ: זה אומר שסמכויות פוזרו ללשכות הגיוס.
<עדי יוסלוביץ: אם פעם בקשה הייתה יכולה להיות מאושרת רק בסמכות ספציפית אחת, כל השלילות היום ניתנו ללשכות הגיוס, חוץ – זה לא קשור ללקויות האלה – מרקע נפשי שעדיין מאושר במקום אחד.
ענת ברקו: זה אומר שיש יותר שלילות?
<עדי יוסלוביץ: זה לא אומר שיש יותר שלילות.
<עדי יוסלוביץ: אלה אנשים שהתמקצעו כדי לשלול את הבקשות האלה.
<עדי יוסלוביץ: זה יותר אנשים שיכולים לשלול.
<עדי יוסלוביץ: הדבר השני הוא לגבי מתי.
<עדי יוסלוביץ: אם ילד פותח בקשה בכיתה י"א כשהוא מקבל צו ראשון, כשהוא מסיים כיתה י"ב ועברה כבר שנה והוא קיבל תשובה, מבחינתי הוא מתגייס עם החברים שלו.
<עדי יוסלוביץ: מטרת העל שלי היא לגייס בשנתון יחד עם כל החברים שלו, שיהיו שווים, יתגייסו ביחד, כל המסיבות יהיו ביחד.
<עדי יוסלוביץ: אני יכולה להגיד לך שטווחי הזמן שלנו, הממוצעים שלנו, לא עומדים על שנה וחצי, אבל זה מתחלק לשניים, מתחלק למי שמתנדב על רקע נפשי ומי שמתנדב על רקע רפואי.
אמיר אוחנה: בדיון הזה אנחנו מתמקדים רק בבעלי לקות ראייה.
ענת ברקו: כמה זמן בממוצע לוקח עד שמגייסים אותם או עד שנותנים להם תשובה?
<עדי יוסלוביץ: אני חוזרת רגע אחורה.
<עדי יוסלוביץ: תלוי גם מתי הוא פתח את הבקשה, מתי הוא החליט שהוא רוצה ומתי הוא שיתף פעולה והביא את המסמכים.
<עדי יוסלוביץ: אני לא רוצה לתת נתון שאני לא יודעת.
ענת ברקו: זה לבוא בלי נתונים.
ענת ברקו: אנחנו יודעים שהרבה אנשים נושרים בדרך כי מתייאשים מהתהליך.
ענת ברקו: זה לא רק על רקע של לקות ראייה אלא כל התנדבות.
ענת ברקו: אני באמת חושבת שנצטרך אולי לדבר על זה.
ענת ברקו: כמה זמן בממוצע?
ענת ברקו: יש לכם את הנתונים, אתם הרי נותנים בדיוק מה צריך להביא, מי שיש לו מוטיבציה משתדל להביא את המסמכים הרפואיים כמה שיותר מהר כדי שהצבא יוכל לדעת מה מצבו הרפואי.
ענת ברקו: כמה זמן לוקח לצבא לתת תשובה?
<עדי יוסלוביץ: על רקע נפשי - - -
ענת ברקו: אני לא מדברת על רקע נפשי.
<עדי יוסלוביץ: כשמונה חודשים.
<עדי יוסלוביץ: אלה הנתונים שלנו לשנת 2016.
ענת ברקו: שנה.
ענת ברקו: אז לא מגייסים אותם עם השנתון שלהם.
<קריאה: אלא אם כן הם מגישים בכיתה י"א.
<עדי יוסלוביץ: הם מגישים בכיתה י"א.
<עדי יוסלוביץ: מקבלים צו ראשון בגיל 16 וחצי.
ענת ברקו: אבל הרבה פעמים כשמתחילים את התהליך, זה נגרר וזה מביא אותם לגיל 19 וחצי.
ענת ברקו: אני חושבת שזה הגיל הממוצע, לפי מה שאני יודעת על התנדבויות אלא אם תתקני אותי.
אמיר אוחנה: הצבא הוא מערכת גדולה ומסודרת.
אמיר אוחנה: גם אם אדם מגיש בקשה להתנדב כשהוא בכיתה י"א, אתם יודעים לצפות בעוד שנה איפה ישתחרר מישהו ותוכלו להכניס אותו במקומו.
אמיר אוחנה: נראה לי שכך זה אמור לעבוד.
<עדי יוסלוביץ: זה לא בדיוק כך.
אמיר אוחנה: לכן אפשר להחזיר לו תשובה בפרק זמן סביר.
אמיר אוחנה: אבל בוודאי אם הוא מגיש את הבקשה בכיתה י"ב או לקראת מועד הגיוס, אנחנו חייבים לבוא כאן עם איזה סטנדרט אחיד, מועד שאתם נוטלים על עצמכם ואומרים שתוך המועד הזה אנחנו מחזירים תשובה.
אמיר אוחנה: אני רוצה לשמוע ממך מהו המועד הסביר הזה ולשמוע גם מהחברים אם זה נשמע דבר שאפשר לעבוד אתו.
ענת ברקו: אדוני היושב ראש, אני רוצה שאלת הבהרה לגבי מה שעדי אמרה.
ענת ברקו: אני רוצה להבין.
ענת ברקו: כשאת אמרת שבלשכות הגיוס, שבעצם ביזרו את היכולת לדון בבקשות, דבר שהוא טוב והוא חיובי כי יש יותר אנשים שמטפלים בבקשות ההתנדבות, האם מותר בלשכות הגיוס לרופאים רק לשלול בקשות או מותר להם גם לקבל התנדבות?
<עדי יוסלוביץ: לשלול בקשות.
ענת ברקו: זאת התשובה.
<עדי יוסלוביץ: אבל הם לא שוללים בקשות שיכולות להיות מאושרות.
<עדי יוסלוביץ: אותו אדם שמחכה, לא יחכה כל הזמן למקרפ"ר שישללו לו.
<עדי יוסלוביץ: כבר נתנו לו תשובה שלילית.
<עדי יוסלוביץ: אם זה יאושר, מעלים את זה הלאה וזה כבר חסך זמן.
אמיר אוחנה: נתקדם.
<עדי יוסלוביץ: מה הייתה השאלה הקודמת?
<עדי יוסלוביץ: למה להתייחס?
אמיר אוחנה: דיברתי לגבי פרק זמן.
אמיר אוחנה: האם יש פרק זמן שאפשר להגדיר אותו, שזה פרק הזמן שמי שמגיש בקשה להתנדב מקבל תשובה?
<עדי יוסלוביץ: אתה מדבר עד מועד הגיוס או עד אישור הבקשה?
אמיר אוחנה: עד אישור הבקשה.
<עדי יוסלוביץ: אפשר.
אמיר אוחנה: מהו פרק הזמן שמקובל עליכם?
<עדי יוסלוביץ: אני לא רוצה לצאת באמירות.
אמיר אוחנה: אנחנו פשוט נקבע.
<עדי יוסלוביץ: יש רופאים, רע"נים, שמתעסקים בזה מבחינה רפואית.
<עדי יוסלוביץ: מה שעשינו השנה, ברגע שמישהו קיבל כבר פרופיל שהוא בר שירות, הוא ישר מקבל תאריך גיוס.
<עדי יוסלוביץ: אתה מדבר על כאלה שאפשר לחזות מכסה או איזשהו תקן שיתפנה לי ואז אני מגייסת לשם, אבל זה לא עובד כך עם מתנדבים.
<עדי יוסלוביץ: למתנדבים אנחנו תופרים חליפה על פי מידה.
<עדי יוסלוביץ: הם לא יהיו באותם תפקידים שהחברים שלהם משתחררים מהם.
<עדי יוסלוביץ: , הוא לא יהיה מש"ק כוח אדם באיזה מקום אלא ממש תופרים לו חליפה על פי מידה.
<עדי יוסלוביץ: אם אני מתייחסת רגע ללקויי הראייה, אנחנו מנגישים עבורם את המבחנים הפסיכוטכניים אבל עד שיונגשו המבחנים הפסיכוטכניים אנחנו עושים תהליך אישי עם כל אחד ואחד כדי שהם לא יחכו.
<עדי יוסלוביץ: ההנגשה של המבחנים הפסיכוטכניים, זה התהליך שלנו.
<עדי יוסלוביץ: מה שאנחנו עושים כרגע, עד שיונגשו באופן רשמי ופורמלי, אנחנו מכירים את הצבא ויודעים איך הוא עובד, אם יש לנו חמישה מתמודדים כאלה שהם בהליך גיוס, עושים עם כל החמישה האלה תהליך אישי של ממש תפירת חליפה לפי מידה.
<עדי יוסלוביץ: זה אומר שכל מבחן, אנחנו תופרים אותו במיוחד, לכל תפקיד.
<עדי יוסלוביץ: הוא יתראיין ביחידות.
<עדי יוסלוביץ: מתראיינים אחד על אחד.
<עדי יוסלוביץ: חייל יודע שהוא מתראיין אצל המפקד העתידי שלו ביחידה העתידית שלו כדי שבאמת זה יתאים לו כי אנחנו רוצים לדעת שהוא יסיים את השירות ולא רק יתחיל אותו.
<עדי יוסלוביץ: אנחנו רוצים גם לדעת את הזמינות של זה.
<עדי יוסלוביץ: אני רוצה שלא יהיו קיצורי שירות, שלא יהיו לי שינויים ולכן מלכתחילה צריך לסגור את כל הפינות.
<עדי יוסלוביץ: בטח בנושא ההנגשה.
אמיר אוחנה: יש עוד משהו שאת רוצה להוסיף או שסיימת?
<עדי יוסלוביץ: עד כאן.
אמיר אוחנה: אם יהיו שאלות, תוכלי להתייחס.
<שמואל לטקו: מה עושים בצבא האנשים האלה שמגויסים?
<שמואל לטקו: מה התפקידים שהם עושים בפועל?
<עדי יוסלוביץ: הם יכולים לעשות כמעט כל תפקיד.
<עודד בשן: אנחנו עוד מעט ניתן דוגמאות בהתאם לתכנית שפותחה וגם את התוצאות שיש.
<עודד בשן: יושב כאן אוהד שיכול לספר והוא הולך להיכנס ליחידה 8200.
<עודד בשן: יש דוגמאות אחרות כמו חיל האוויר, תיאטרון צה"ל וכולי.
<עדי יוסלוביץ: אם אתם רוצים, נספר על תפקידים של ה-37 היום.
<עדי יוסלוביץ: אני יכולה לומר בקצרה.
אבי דיכטר: תני לנו את זה בקצרה.
<עדי יוסלוביץ: אנחנו פרוסים על כל הסמכויות בצבא.
<עדי יוסלוביץ: חיל האוויר, חיל הים, חיל המודיעין, אכ"א, זרועות, יש לנו רכז ביטחון, יש לנו גם חיילים שמשרתים כמש"ק מטה או כפקידים כאלה ואחרים, מש"קית ת"ש, מש"קיות חינוך.
<עדי יוסלוביץ: באמת כל התפקידים.
<עדי יוסלוביץ: ברור לנו שמי שלא רואה במאה אחוזים, הוא לא יהיה לוחם בסיירת מטכ"ל.
<נתי ביאליסטוק כהן: תתפלאי.
<עדי יוסלוביץ: יש לי עכשיו לוחם אחד בשירות וגם זה בדירקטיבה ישנה.
<עדי יוסלוביץ: הם עושים את כל התפקידים שהם מסוגלים לעשות.
<עדי יוסלוביץ: אנחנו מאמינים במסוגלות שלהם, לפעמים יותר ממה שהם בעצמם מאמינים.
<עדי יוסלוביץ: כל התפקידים פתוחים בפניהם כולל זה שיש לנו גם קצינה בצבא.
אמיר אוחנה: עדי נשארת אתנו כך שאם למישהו יהיו שאלות, היא תוכל להשיב לאחר מכן.
אמיר אוחנה: נעבור לנציגת אגף השיקום.
אמיר אוחנה: פזית ענבל אשל.
<פזית ענבל אשל: אני מאגף השיקום במשרד הביטחון.
<פזית ענבל אשל: נכה עיוור, דרגת הנכות שלו אצלנו היא מאה אחוזים ומעלה.
<פזית ענבל אשל: הנכים העיוורים מקבלים את הזכאויות השונות שלהם לפי דרגת נכותם ככל נכי צה"ל בנושאים הכלליים כמו מענק הבראה, מענק חימום, קירור, ביגוד ובנוסף יש להם זכאויות שנובעות מעצם הנכות הספציפית.
<פזית ענבל אשל: ההטבות שרלוונטיות לקבוצת העיוורים מתייחסות לכלב נחיה, לרכב רפואי ולציוד עזר לראייה.
<פזית ענבל אשל: נכה עיוור למשל שדרגת נכותו היא מה שאנחנו קוראים מאה אחוזים מיוחדת, הוא זכאי למימון מלוא הטיפול הרפואי, למשל לכלב נחיה, כולל חיסונים, הם גם מקבלים מענק חודשי לכיסוי הוצאות העלות השוטפת של הכלב.
<פזית ענבל אשל: הנכים מקבלים מענק מיוחד לרכישת ציוד ביתי.
<פזית ענבל אשל: נכים עיוורים שהם סטודנטים מקבלים דמי הקראה.
<פזית ענבל אשל: גם נכים שעובדים וצריכים את הסיוע בהקראה, גם הם מקבלים דמי הקראה ומקבלים גם דמי נסיעות לעבודה.
<פזית ענבל אשל: מכספי העיזבונות שמגיעים לאגף השיקום מקבלים נכים גם מחשבים ותוכנות שהן ייעודיות לעיוורים.
<שמואל לטקו: מה עם סוגיית המלווים?
<שמואל לטקו: זה עלה בדיון אחר שלנו.
<שמואל לטקו: הם מקבלים כמה שעות ביום וזה ממש לא מספק ולכן הם מסתמכים על קרובי משפחה שאמורים לעשות את העבודה הזאת של ליווי הנכה.
<שמואל לטקו: את מכירה את הנושא?
<פזית ענבל אשל: אני לא מכירה ספציפית את הנושא אבל לגבי מלווים יש ועדת ליווי שבוחנת כל מקרה לגופו והוועדה הזאת מחליטה על היקף השעות הנדרשות.
<פזית ענבל אשל: אם יש איזשהו מקרה ספציפי שעלה וצריך לבדוק, ברצון.
<שמואל לטקו: את לא מכירה בעיות כאלה?
<שמואל לטקו: יש כאן מישהו מארגון נכי צה"ל?
<שמואל לטקו: לא.
<שמואל לטקו: את מכירה בעיות מיוחדות שיש?