GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלעזר שטרן: הם הפכו בצד ההוא את כולם – איך אני אגיד את זה?
אלעזר שטרן: – לכאלה שאם הם יפגעו, זאת תהיה לא בעיה של מי שיפגע בהם, לא של חיילי צה"ל.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, מה שאני אומר הוא שמי שפגע בבלתי מעורבים, אם היו כאלה במחנה ג'נין, הם המחבלים עצמם.
אלעזר שטרן: הם לא פגעו בהם בתוך ניהול הקרב.
אלעזר שטרן: הם פגעו בהם מראש.
אלעזר שטרן: הם הפכו אותם מראש, בדרך שהם מלכדו, באמצעים שהם נתנו להם, הם הפכו אותם מראש לשותפים ללחימה.
אלעזר שטרן: עכשיו, אנחנו לא התכנסנו פה, אבל "פטור בלא כלום אי-אפשר"; גם בלהגיד שמה שהיה צריך לעשות זה היה ההפך.
אלעזר שטרן: מדינת ישראל, צה"ל, היו צריכים לקחת את קרב ג'נין ולהראות איך מדינת ישראל משלמת ב-23 הרוגים, 13 מהם מהחטיבה, כדי לצמצם עד כמה שאפשר את הפגיעה באזרחים.
אלעזר שטרן: זה מה שהיה שם.
אלעזר שטרן: אני בטוח שצבאות אחרים בעולם, אמרתי קודם, היו פותרים את זה בדרך הרבה יותר פשוטה עם הרבה פחות נפגעים לצה"ל עם הרבה יותר נפגעים לצד השני.
אלעזר שטרן: כשאנחנו מישירים מבט, וזה לא קל לנו להישיר מבט למשפחות השכולות, אנחנו יודעים שבמקרה הזה, כמו במקרים אחרים, יש משפחות שכולות רבות, שבמילים עדינות אני אגיד: שמות סימן שאלה על הקפדת היתר של צה"ל, כמו במקרה הזה, גם של לוחמים מול חיי אדם שאנחנו שילמנו.
אלעזר שטרן: אבל עכשיו אמרנו את זה לגבי מה שהיה שם.
אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד שהסרט שלשמו התכנסנו או בגללו התכנסנו – יש אנשי משפט ואקדמיה חוצי עמדות פוליטיות, שלאורך השנים קראו לאסור את הקרנת הסרט הזה.
אלעזר שטרן: אני חושב שלאיסור הקרנת הסרט, אדוני היושב-ראש, יש שתי מטרות.
אלעזר שטרן: אחת, דיברתי עליה: זה כבודם של הלוחמים, אלה שחיים על פני האדמה ואלה שחיים מתחת.
אלעזר שטרן: אבל לא פחות מכך – הצלת חיי אדם.
אלעזר שטרן: זאת אומרת, כשאתה מקרין סרט כזה – אני מכיר את קישור שעשו בין מה שסופר על "ג'נין ג'נין", בין ההסתה סביב "ג'נין ג'נין", לבין הפיגוע בצומת מירון.
אלעזר שטרן: אבל אין לי ספק שאם אתה מסתכל על נער פלסטיני, על ילד פלסטיני, על ערבי ישראלי, שרוצה אולי להשתלב במדינה הזאת, אבל התגלגל אליו הסרט הזה בתוך מדינת ישראל, האתגר שלנו, של צמצום הטרור, ייעשה הרבה יותר קשה.
אלעזר שטרן: אשר על כן חשבתי שהדיון הזה הוא דיון חשוב.
אלעזר שטרן: אני כמובן מברך אותך, אדוני היושב-ראש, שאתה יושב בראש הדיון הזה.
אלעזר שטרן: אני מכיר את העמדות שלך, את העמדות של החברים שיושבים כאן כולם.
אלעזר שטרן: כל מי שיושב כאן מבין חברי הכנסת, זו לא פעם ראשונה שהוא נחשף לעניין הזה.
אלעזר שטרן: זו לא פעם ראשונה שהוא נוקט עמדה בעניין הזה.
אלעזר שטרן: אני גם ישבתי בבית המשפט בלוד, נכחתי בחלק מהתהליך הזה.
אלעזר שטרן: אנחנו מכבדים את מערכת המשפט של מדינת ישראל.
אלעזר שטרן: אנחנו חושבים שזה בדיוק המקום שכנסת ישראל תעשה את כל מה שהיא יכולה במסגרת החוק כדי שכבודם של הלוחמים ולו על ידי זה שהסרט הזה יוקע ולא ימשיך להיות מופץ בכל דרך ובכל רשת, לאו דווקא באולמות קולנוע, ונמצא את הדרך איך להביע את דעתנו ואיך לעשות את זה.
גדעון סער: תודה, חבר הכנסת שטרן.
גדעון סער: אני מודיע למען הפרוטוקול שהדיון הזה הוא דיון פתוח ולא חסוי לפי סעיף 120(ב) לתקנון הכנסת.
גדעון סער: מר אריה קדוש, בבקשה.
אריה קדוש: קודם כול, בוקר טוב.
אריה קדוש: כבוד הוא לנו להגיע אליכם לדיון הזה.
אריה קדוש: חיכינו הרבה זמן להגיע לכאן.
אריה קדוש: אני בקרב הייתי מג"ד הגדס"ר, מג"ד הסיירות.
אריה קדוש: ולמען היושרה וההגינות, מי שנלחם איתנו זה כל צה"ל.
אריה קדוש: אני מדבר על כל צה"ל.
אריה קדוש: זה חיל האוויר, חיל הים, השייטת, נח"ל, מפקד הנח"ל פה, ועוד, ועוד, ועוד.
אריה קדוש: וההרוגים הם גם מהסדיר וגם מהמילואים.
אריה קדוש: אצלנו נהרגו 15 חבר'ה, והחבר'ה נהרגו מכיוון שנהגנו בטוהר הנשק.
אריה קדוש: השאלה הנשאלת כאן היא: מה גבולות גזרה של חופש הביטוי?
אריה קדוש: מדינת ישראל התבלבלה.
אריה קדוש: היא התבלבלה בהגדרה של חופש הביטוי.
אריה קדוש: חופש הביטוי, גם כוכבי אמר את זה, זה לא חופש השיסוי.
אריה קדוש: הוכח כבר שהסרט הזה הוא הסתה לטרור.
אריה קדוש: אחרי עריכת הסרט, שני בני דודיו של בכרי השתתפו בפיגוע הטרור שבו נהרגו תשעה אנשים.
אריה קדוש: הם יושבים בכלא.
אריה קדוש: זאת לא שאלה של כן או לא.
אריה קדוש: בית הדין קבע בערכאות שהסרט הוא שקרי, שהסרט מסית לטרור.
אריה קדוש: כולם יודעים את זה.
אריה קדוש: אוקיי?
אריה קדוש: יש פה מלחמה על הבית.
אריה קדוש: ועכשיו הגיע תורכם.
אריה קדוש: בית המשפט לא מצליח להבין מה גבולות הגזרה בחופש הביטוי.
אריה קדוש: אז הוא קובע שיש שקר, ושקר, ושקר, אבל מתיר להראות את הסרט.
אריה קדוש: אני מייצג חטיבה במילואים שכרגע נמצאת באימון.
אריה קדוש: האימון היום נקבע לזכרו של בנה של גאולה בוסידן, שהיא איתנו בזום והיא תכף תדבר.
אריה קדוש: לא יכול להיות שהבית הזה לא יאמר את דברו ויגיד: אי-אפשר להראות את הסרט הזה.
אריה קדוש: הסרט שקרי.
אריה קדוש: הצד השני מנצח אותנו.
אריה קדוש: נתנו לסרט הזה פרס דב הזהב, דקל הזהב וכל מיני קשקושים.
אריה קדוש: זה סרט שכולו הסתה.
אריה קדוש: אם בית הדין יקבע בערכאה הנוכחית שהסרט הוא שקרי ויש הוצאת דיבה וישלמו כסף וימשיכו להקרין את הסרט, אז הפסדנו ונכשלנו כמדינה.
אריה קדוש: מהסיבה שאם אנחנו רוצים דו-קיום עם הצד השני, ואנחנו רוצים שקט ולא הסתה לטרור, צריך לחתוך את הדבר הזה אחרי 18 שנה.
אריה קדוש: מספיק.
אריה קדוש: עכשיו, תורכם.
אריה קדוש: אנחנו נקראנו לדגל.
אריה קדוש: יצאנו מהבית בערב פסח אחרי הפיגוע במלון פארק.
אריה קדוש: לא הייתי בברית של הבן שלי.
אריה קדוש: קראו לי.
אריה קדוש: באתי.
אריה קדוש: שילמתי את המחיר.
אריה קדוש: עכשיו מדינת ישראל צריכה לשלם את המחיר בהגנה עלינו.
אריה קדוש: לא יכול להיות שיראו את הסרט הזה באוניברסיטה העברית פה ויעשו הילולות סביבו, ובכל מיני אוניברסיטאות.
אריה קדוש: לא יכול להיות שהילדים שלי יראו את הסרט ויגידו: מה?
אריה קדוש: באמת עשיתם את זה?
אריה קדוש: זה לא יכול להיות.
אריה קדוש: איך אמר המרצח?
אריה קדוש: אם יראו את הסרט מספיק פעמים, בסוף יגידו שזאת אמת.
אריה קדוש: וזה שקר.
אריה קדוש: ולכן אתם הקול הקורא שלנו לבית המשפט.
אריה קדוש: ואני קורא מכאן לשופטי ישראל: תרדו לעם, מספיק; עברתם את הגבולות; אתם פוגעים בנו, לא משנה אם זה דתיים, חילוניים, והיו גם ערבים איתנו בקרב.
אריה קדוש: היו בני מיעוטים מכל קצוות החברה הישראלית.
אריה קדוש: די.
אריה קדוש: בכרי לקח גלימה שקרית והציג איזשהו סרט שהוא עלילת דם טוטלית.
אריה קדוש: אז כל פעם הוא מוריד כמה שניות.
אריה קדוש: אם בית המשפט יגיד: תורידו חמש שניות ויקרינו את זה – זו תבוסה של החברה הישראלית.
אריה קדוש: נכון, מדינת ישראל היא מדינה קטנה, היא בת 72.
אריה קדוש: אבל צריך שיהיו פה החלטות אמיצות של הבית הזה.
אריה קדוש: לא רק החלטות אמיצות שלנו בלילה, שאנחנו לא ישנים.
אריה קדוש: זה כל פעם מת עוד הורה שכול.
אריה קדוש: וכיושב-ראש העמותה מה אני אגיד להם?
אריה קדוש: זאת בושה.
אריה קדוש: תגמרו את הבושה הזאת.
אריה קדוש: אנחנו חיים בבושה.
אריה קדוש: זה נראה סתם דבר, אבל זאת בושה.
אריה קדוש: ויפסיקו כל עורכי הדין אצל היועץ המשפטי להגיד שזה סתם דבר ואתם מאדירים את הסרט.
אריה קדוש: אתם לא הייתם בקרב.
אריה קדוש: אתם לא יודעים מה זה להוציא חצי גופה.
אריה קדוש: מה לרוץ אחרי גופה שנחטפה.
אריה קדוש: מה זה להוציא ילד פלסטיני מהרוצחים ומה זה לקחת אדם זקן לבית החולים באמצע הלילה ואחרי זה בכרי לוקח אותו לעשות את הסרט.
אריה קדוש: מי נמצא בסרט?
אריה קדוש: כל המרצחים.
אריה קדוש: איזה מרצחים?
אריה קדוש: בבקשה, זה הבמאי.
אריה קדוש: הזה הרוצח, הטרוריסט, שנהרג בקרב עם השב"כ.
אריה קדוש: יושב פה ראש השב"כ באותה תקופה.
אריה קדוש: זה קרקס.
אריה קדוש: תגמרו עם הקרקס הזה.
אריה קדוש: תודה רבה.
גדעון סער: תודה, אריה.
גדעון סער: ישראל כספי, בבקשה.
<< דובר >> ישראל כספי: בוקר טוב.
<< דובר >> ישראל כספי: אני רוצה קודם להודות ליושב-ראש הוועדה, לחבר הכנסת אלעזר שטרן, ולמעשה, לכל חברי הוועדה, שבאמת נרתמו ומסייעים לנו לאורך כל השנים.
<< דובר >> ישראל כספי: אדוני היושב-ראש, כמו שחברי אמר, הגיעו מים עד נפש כבר מזמן.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו באים לכאן באיחור של 19 שנה לריב את ריבה של מדינת ישראל, של צבא הגנה לישראל, של חברינו, המשפחות השכולות, ו-23 חברינו שנהרגו, ואחרונים – אנחנו, 3,500 לוחמים.
<< דובר >> ישראל כספי: יצאנו לקרב.
<< דובר >> ישראל כספי: אתם שלחתם אותנו.
<< דובר >> ישראל כספי: המדינה שלחה אותנו.
<< דובר >> ישראל כספי: בוגי היה איתנו פעם אחר פעם.
<< דובר >> ישראל כספי: הוא היה סגן הרמטכ"ל.
<< דובר >> ישראל כספי: מופז היה המ"פ שלי בצנחנים.
<< דובר >> ישראל כספי: אדוני, אני מבקש רק במילה באמת לתת רקע שלי.
<< דובר >> ישראל כספי: אני התחלתי באוגוסט את השנה ה-50 שלי על מדים.
<< דובר >> ישראל כספי: אני נצחן מדור יום כיפור.
<< דובר >> ישראל כספי: לחמתי בחווה הסינית.
<< דובר >> ישראל כספי: יש לי עיטור מופת מקרב החווה הסינית.
<< דובר >> ישראל כספי: נפצעתי למוחרת בראש הגשר.
<< דובר >> ישראל כספי: אחרי שנה חזרתי לשרת בצנחנים.
<< דובר >> ישראל כספי: אני משרת היום באוגדה 98.
<< דובר >> ישראל כספי: כל השנים ביחידות הקרביות.
<< דובר >> ישראל כספי: הייתי שם בג'נין.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו לא מאמינים, אדוני היושב-ראש, למה שקורה לנו כחברה, כמדינה.
<< דובר >> ישראל כספי: דרך אגב, אין לי ולנו בעיה עם מוחמד בכרי.
<< דובר >> ישראל כספי: הוא אויב שלנו.
<< דובר >> ישראל כספי: זה אך ברור וזה מובן.
<< דובר >> ישראל כספי: האיש הזה, שוב אני אקריא לכם כותרת מלפני שנתיים וחצי.
<< דובר >> ישראל כספי: הבמאי מוחמד בכרי בלנון: נרמול היחסים עם האויב הציוני – כולנו, האויב הציוני –זה בגידה.
<< דובר >> ישראל כספי: הוא אומר בלבנון לערבים, החברים, האחים שלו, שלא יעזו לדבר איתנו.
<< דובר >> ישראל כספי: הבאתי גם את הספר על המגזר הפלסטיני בישראל שכתב פרופ' דן שיפטן.
<< דובר >> ישראל כספי: האיש הזה, אמר לי פרופ' שיפטן, הוא הערבי המסוכן ביותר במדינת ישראל.
<< דובר >> ישראל כספי: אבל זה אפילו לא הוא.
<< דובר >> ישראל כספי: מי שעשו את הסרט הזה הם המחבלים.
<< דובר >> ישראל כספי: האיש הזה, אני נתתי לכם את הניירות, איאד סמודי – יש לכם מסמך שקיבלנו דרך דובר צה"ל שהעביר לנו השב"כ בזמנו, כשהיינו בקשר עם אבי דיכטר כראש שב"כ.
<< דובר >> ישראל כספי: איאד סמודי הוא מפיק הסרט בפועל.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו רצינו להציג פה מצגת, בסוף אנחנו לא מקרינים אותה בגלל קוצר הזמן.
<< דובר >> ישראל כספי: הסרט נפתח בתמונה של איאד סמודי, ומוחמד בכרי כותב: איאד סמודי, מפיק בפועל של הסרט, שנרצח בהתקלות עם חיילי צה"ל ביוני, חודשיים אחרי הקרב, ביוני 2002.
<< דובר >> ישראל כספי: בביתו נמצאים 30 מטעני חבלה.
<< דובר >> ישראל כספי: האיש הזה מספק אמצעי חבלה למחבלים ונהרג חמוש בהתקלות עם כוח צה"ל.
<< דובר >> ישראל כספי: הגיבור השני, יש לכם גם מכתב עליו מהשב"כ, מלבין לנו אותו צה"ל, מסמכים שאנחנו – אני עורך דין.
<< דובר >> ישראל כספי: אני משמש כעורך דין הלוחמים משנת 2003 בבג"ץ שבכרי מגיש.
<< דובר >> ישראל כספי: אני מביא את החומרים האלה, אנחנו מביאים, שוב, הלוחמים.
<< דובר >> ישראל כספי: לא המדינה.
<< דובר >> ישראל כספי: אכרם אבו סבע, גיבור הסרט.
<< דובר >> ישראל כספי: יש לכם בנייר.
<< דובר >> ישראל כספי: האיש הזה הוא מחבל.
<< דובר >> ישראל כספי: איש כוח 17.
<< דובר >> ישראל כספי: הוא הגיבור של הסרט.
<< דובר >> ישראל כספי: הוא הדמות הדומיננטית שמופיעה.
<< דובר >> ישראל כספי: השקרן, המנוול, הרוצח הזה מדבר – שאף כל אדם תמים שרואה את הסרט מספר: אתם לא מבינים מה עשיתם, היהודים.
<< דובר >> ישראל כספי: אני חינכתי את הילדים שלי לאהוב אתכם.
<< דובר >> ישראל כספי: עד הקרב בג'נין.
<< דובר >> ישראל כספי: ואבי דיכטר מעביר לדובר צה"ל מכתב שאנחנו מביאים לבג"ץ שאכרם אבו סבע, שנה לפני שנכנסנו, הוא אוהב ציון, הוא אוהב את היהודים וחינך את הילדים לחיות איתם – כך הוא מספר בספר – עושה חפלה בבית שלו על רצח של קצין צה"ל בוואדי ערה ופציעה של חייל נוסף.
<< דובר >> ישראל כספי: כך שיש לנו עניין עם סרט של המחבלים.
<< דובר >> ישראל כספי: הכסף ניתן על ידי הרשות הפלסטינית.
<< דובר >> ישראל כספי: ואנחנו – פשוט לא ייאמן.
<< דובר >> ישראל כספי: במקום שמדינת ישראל, ממשלת ישראל, תצא באופן הכי ברור, הכי גלוי, לעזרתנו, להגנתנו – אני נפצעתי שלוש פעמים במהלך שירותי הצבאי.
<< דובר >> ישראל כספי: לא הייתה שאלה בכלל.
<< דובר >> ישראל כספי: לקחו אותי לבית חולים וטיפלו בי.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו כבר 19 שנים פצועים בנפש, ברוח, בתדמית.
<< דובר >> ישראל כספי: מישהו מנסה לפגוע בנו במקום הכי חשוב לכל אדם, לכל אחד מאיתנו, בשמנו הטוב, בציפור הנפש שלנו.
<< דובר >> ישראל כספי: מציג אותנו הסרט הזה כרוצחים, פושעי מלחמה ונאצים.
<< דובר >> ישראל כספי: הדבר היחיד, מעבר לדיבורים, שקרוב ל-15 אנשים שבכרי מראה, הוא פוטומונטג' ויזואלי, וידאו, שאני ניתחתי אותו כאן כשהגשתי את זה לבג"ץ.
<< דובר >> ישראל כספי: 30 שניות, הוא עושה 16 חיתוכים כדי להראות אותנו משכיבים 20 אנשים צעירים, כפותים בידיים על הקרקע והוא מייצר סצנה שטנק עולה עליהם, דורס אותם, הופך אותם לבצק אדם.
<< דובר >> ישראל כספי: ואכרם אבו סבע, המחבל, גיבור הסרט, אחר כך מתבדח, שבדיחה שלהם הייתה שאנחנו עם הבצק מילאנו את הבורות של המחנה.
<< דובר >> ישראל כספי: ואנחנו לוקחים ראשי ילדים ומרוצצים אותם.
<< דובר >> ישראל כספי: ועומד פה גיבור אחר של הסרט, ד"ר ראלי, מנהל בית החולים, ומספר שהפגנו עם טנקים את בית החולים ושרפנו את רובו.
<< דובר >> ישראל כספי: ובכרי מסתובב איתו.
<< דובר >> ישראל כספי: רואים בסרט את בכרי מסתובב.
<< דובר >> ישראל כספי: בכרי לא יכול להגיד: אמרו לי, סיפרו לי, לא הייתי, כן הייתי.
<< דובר >> ישראל כספי: בכרי מסתובב בבית החולים ששריטה לא קיבל.
<< דובר >> ישראל כספי: היינו עם טנקים.
<< דובר >> ישראל כספי: לא הפעלנו אותם, אדוני היושב-ראש.
<< דובר >> ישראל כספי: היו תותחים.
<< דובר >> ישראל כספי: לא הפעלנו אותם.
יאיר גולן: בית החולים רחוק מהמ"פ.
יאיר גולן: לא קרוב למ"פ.
אריה קדוש: נכון.
אריה קדוש: מחוץ למ"פ.
יאיר גולן: כן.
<< דובר >> ישראל כספי: והוא מתאר ששרפו.
<< דובר >> ישראל כספי: ועכשיו, לפני שלושה חודשים, סוף כל סוף, שוב, הכול רק אנחנו, הגעתי עוד פעם לעמוס גלעד, שגם, כמו אבי דיכטר בזמנו כל הזמן, עמוס גלעד היה כל הזמן איתנו.
<< דובר >> ישראל כספי: הוא נתן לנו תצהיר עכשיו, שד"ר ראלי מספר, סיפר בזמנו, רק עכשיו קיבלנו את התצהיר, שהם באו ואמרו לד"ר ראלי: תשמע, נתנו לך גנרטורים, חשמל, תרופות, הכול, מה שאתה צריך; איך אתה מעז לספר עלינו שהפגזנו וכן הלאה?
<< דובר >> ישראל כספי: אז הוא אומר לו: תשמע, מה יכולתי לעשות?
<< דובר >> ישראל כספי: באו אליי חמושים ואיימו עליי עם נשק ונאלצתי לומר את הדברים.
<< דובר >> ישראל כספי: ואנחנו יודעים איך הסרט הזה נעשה.
<< דובר >> ישראל כספי: בכרי לפני האנשים פלקטים ענקיים והם הקריאו למצלמה את מה שהוא הכניס להם.
<< דובר >> ישראל כספי: אני מפסיק בזה לדבר על הסרט.
<< דובר >> ישראל כספי: אני רוצה לדבר רק על מדינת ישראל.
<< דובר >> ישראל כספי: חברים, אני אומר לכם, אין נאמנים וציונים גדולים מאיתנו.
<< דובר >> ישראל כספי: יש כמונו.
<< דובר >> ישראל כספי: אין גדולים מאיתנו.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו נאמנים למדינה הזאת בלב ובנפש.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו נצא לכל קרב עתידי.
<< דובר >> ישראל כספי: אריה כבר אמר, החברים שלנו עכשיו נמצאים באימון הגדול של צה"ל.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו נצא לכל קרב אם מדינה תגן עלינו או לא תגן עלינו.
<< דובר >> ישראל כספי: כי היא לא שייכת לאף אחד.
<< דובר >> ישראל כספי: היא לא של גדעון סער, ולא של אבי דיכטר, ולא של יאיר גולן.
<< דובר >> ישראל כספי: היא של כולנו ואנחנו חלק בלתי נפרד ממנה.
<< דובר >> ישראל כספי: אבל איך זה ייתכן שהמדינה משאירה אותנו לבד 19 שנים וזה לא עושה את הדבר המינימלי כדי לצאת להגנתנו, כדי לשלוח את היועץ המשפטי לממשלה, כדי לשלוח את פרקליטי המדינה?
<< דובר >> ישראל כספי: ואנחנו, אחרי שלושה דיונים משפטיים.
<< דובר >> ישראל כספי: ועכשיו, אני רוצה לגעת, אדוני, במערכת המשפט.
<< דובר >> ישראל כספי: אני עורך דין ומערכת המשפט יקרה לליבי וחשובה, בעיניי.
<< דובר >> ישראל כספי: היא אחד המסדים החשובים לקיום החברה הישראלית והדמוקרטיה.
<< דובר >> ישראל כספי: ואחרי שאמרתי את כל זה, בית המשפט במדינת ישראל עושה לנו דבר שלא ניתן להכלה.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו לא יכולים להשלים איתו לא מהיום – כבר 17 שנים, מ-2003.
<< דובר >> ישראל כספי: אני מזכיר למי שלא זוכר.
<< דובר >> ישראל כספי: אני אומר לכם, קיבלנו את פסק הדין של בג"ץ שאמר – דרך אגב, שלושת פסקי הדין אומרים אותו דבר.
<< דובר >> ישראל כספי: היה פסק דין של בג"ץ ואחר כך תביעת לשון הרעה של חמישה חיילים מהחוזי והעליון.
<< דובר >> ישראל כספי: בשלושתם אותו תסריט: אתם –אנחנו, הלוחמים – צודקים, ישרים, הגונים, לא נפל רבב בהתנהגותכם; עלילת דם זדונית של האויב.
<< דובר >> ישראל כספי: ואחרי כל זה – בלשוני אני אומר – אחרי זה אמרו לו: מוחמד, אתה רואה את הדלת?
<< דובר >> ישראל כספי: צא החוצה ותמשיך להקרין עליהם את הסרט הזה.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו כל כך נדהמנו ממה שקבעו אז.
<< דובר >> ישראל כספי: השופטת דורנר אמרה, מה שאריה אמר נדמה לי: אלה ואלה דברי אלוהים חיים.
<< דובר >> ישראל כספי: השקרן המתועב הזה, שמתאר את מה שאמרתי, לא אחזור על זה, שעשינו מאנשים בצק.
<< דובר >> ישראל כספי: ואנחנו שאומרים שהיינו אימא תרזה, שלא הפעלנו את נשקנו.
<< דובר >> ישראל כספי: ואני אומר לכם פה, שוב, כבר אנחנו אומרים את זה כמה שנים, נזהרנו הרבה שנים: חלק גדול מהחברים שלנו נהרגו כי נצרנו את נשקנו, כי לא הפעלנו את הנשק שלנו, כי לא השתמשנו לא בטנקים ולא בתותחים ולא בכלים הרבים אחרים.
<< דובר >> ישראל כספי: ואחרי כל זה, בא בית המשפט ומתיר להקרין את הסרט.
<< דובר >> ישראל כספי: אנחנו היינו בהלם כזה שהיינו פה שלושה שבועות, במרחק של 400 מטר מכאן.
<< דובר >> ישראל כספי: הפינה של בית המשפט נקראת עד היום: כיכר "ג'נין ג'נין" בפי העם.
<< דובר >> ישראל כספי: ישבנו שם שלושה שבועות.
<< דובר >> ישראל כספי: מעוצמת העלבון, מהתחושה של הכושי עשה את שלו והכושי היכול ללכת, לא יכולנו לחזור לבתינו.
<< דובר >> ישראל כספי: הורים שכולים ולוחמים היינו שם שלושה שבועות.
<< דובר >> ישראל כספי: ואז אמרו לנו כל חכמי המשפט, אמרו לי, פרופ' משה נגבי מקול ישראל, זכרונו לברכה, רובינשטיין, רייכמן, כולם אמרו: ישראל, בבג"ץ זה היה סיפור אחר; תלכו לתביעת לשון הרעה ותנצחו.
<< דובר >> ישראל כספי: הלכו חמישה לוחמים.
<< דובר >> ישראל כספי: אני לא אלאה אתכם בפרטים, אבל, שוב, פעמיים בתי המשפט המחוזי והעליון אמרו: אתם - - -
גדעון סער: מר כספי, אני נאלץ לעצור אותך.
גדעון סער: כי אם אני לא אעצור אותך, אנחנו לא נוכל לקיים דיון ואנחנו לא נוכל לקבל החלטה.
<< דובר >> ישראל כספי: אדוני, עוד דקה.
גדעון סער: ויש לנו עניין לקבל החלטה.
גדעון סער: אני מצטער.
גדעון סער: אולי הייתי צריך להתריע קודם.
גדעון סער: אבל לא עשיתי את זה.
גדעון סער: אז האחריות על כך עליי.
<< דובר >> ישראל כספי: אני מבקש עוד דקה.
יאיר גולן: ישראל, הסברת היטב.
יאיר גולן: זה בסדר.
גדעון סער: גברת גאולה בוסידן נמצאת איתנו בזום.
גדעון סער: אם שכולה.
גדעון סער: בבקשה, גברתי.
גדעון סער: את יכולה לשחרר את ה-Mute?
גאולה בוסידן: שומעים אותי?
יאיר גולן: שומעים, שומעים.
גאולה בוסידן: אני רוצה שתסתכלו.
גאולה בוסידן: תסתכלו טוב, ממש טוב.
גאולה בוסידן: זה עמית.
גאולה בוסידן: זה עמית מגבעתי.
גאולה בוסידן: אני אראה את עוד פעם.
גאולה בוסידן: כי זה חייב להיות חקוק אצלכם בלבבות.
גאולה בוסידן: יפה תואר, ערכי, לוחם גבעתי, בפלחו"ד שקד, אחרי שירות סדיר מלא.
גאולה בוסידן: היה אמור להיות שנה משוחרר, כמו כל חייל בצה"ל.
גאולה בוסידן: אבל מה לעשות?
גאולה בוסידן: פיגוע במלון פארק, פיגועים חוזרים ונשנים, שנת 2000, שנת הטרור המטורפת במדינת ישראל, ומגייסים אותו בצו 8.
גאולה בוסידן: אני פונה אליכם פה, חברי הוועדה הנכבדים, וברשותך, אדוני הנכבד גדעון סער, אני אימא של עמית.
גאולה בוסידן: אבל אני גם אימא של יעל בוסידן ואני גם אימא של רן בוסידן, שייבדלו לחיים ארוכים וטובים, שניהם חיילים מצטיינים.
גאולה בוסידן: אני רוצה שתדמיינו שאתם מקריבים חייל, את הבן הבכור שלכם, ואחר כך גם מגייסים עוד ילדים לצבא ומכבסים את המדים שלהם, והלב נקרע.
גאולה בוסידן: אבל הם לא ויתור על שירות צבאי.
גאולה בוסידן: גם אני לא.
גאולה בוסידן: זה היה ברור להם שהם עושים שירות צבאי מלא.
גאולה בוסידן: יעל שירתה במפרשית.
גאולה בוסידן: יעל לא הייתה בשבת כשעמית גויס.
גאולה בוסידן: הם אפילו לא נפרדו כמו שצריך.
גאולה בוסידן: היא לא סולחת לעצמה על זה עד היום.
גאולה בוסידן: חיילת מצטיינת.
גאולה בוסידן: רן, חייל פלוגתי מצטיין.
גאולה בוסידן: חייל שאיתר, כשהוא היה חייל מסווג בשירות מודיעין, הוא איתר את שני הישראלים שהלכו לאיבוד בירדן.
גאולה בוסידן: הוא התריע על זה.
גאולה בוסידן: הקפיצו כוחות וחילצו אותם.
גאולה בוסידן: בעלי איציק, רב סרן בצה"ל, הקים את יחידת האיסוף בפיקוד הצפון.
גאולה בוסידן: אני אחות של ארבעה לוחמים שגייסו אותם במלחמת יום הכיפורים.
גאולה בוסידן: בשעה אחת ארבעה אחים נעלמו מהבית לתעלה ולחרמון.
גאולה בוסידן: ונשארנו אני ואחותי הקטנה בבית.
גאולה בוסידן: אנחנו משפחה שורשית של לוחמים.
גאולה בוסידן: אני לא האמנתי, לא האמנתי, שמדינת ישראל שבתוכה גדלתי – ההורים שלי עלו מלוב – שבתוכה גדלתי וההורים שלי באו לארץ וגרו באור יהודה וגידלו משפחה לתפארת, אני לא האמנתי שנגיע לרגע הזה, ליום הזה, שאני אצטרך לבוא ולהתחנן בפניכם, אנשי הוועדה.
גאולה בוסידן: בבקשה, תשימו סוף לסאגה הזאת.
גאולה בוסידן: תשימו סוף לסאגה.
גאולה בוסידן: חמש דקות לקח לעמית.
גאולה בוסידן: התקשרו לגייס אותו.
גאולה בוסידן: אמרתי לו: עמית, חכה, תאכל, תשתה משהו.
גאולה בוסידן: אמר לי: לא, אימא, מחכים לי, אני חייב.
גאולה בוסידן: אתם יודעים מה הוא כתב חודש לפני שהוא נהרג?
גאולה בוסידן: אני אקריא לכם את הבית האחרון מהשיר: חתיכת גן עדן.
גאולה בוסידן: אני אקריא לכם את כל השיר בעצם.
גאולה בוסידן: זה קצר.
גאולה בוסידן: חודש לפני שהוא נהרג, הוא כתב.
גאולה בוסידן: ולא ידעתי את זה.
גאולה בוסידן: גילינו את החוברת אחרי שהוא נהרג: "לו הייתה לי חתיכת גן עדן / חלקה של אדמה בחול / לו הייתה לי חתיכת גן עדן / שהשקעתי את הכול.
גאולה בוסידן: // לו שתלתי שם עשב דשא ועץ של זית בחצר / וגם יונה על עץ אשל / וסגרתי בגדר.
גאולה בוסידן: // לא קל לבנות עולם טוב יותר לילדים / כשהרוע פה שולט / כשאומרים שיהיה טוב, למה בעצם מתכוונים?
גאולה בוסידן: / תגידו לי את האמת.
גאולה בוסידן: // לו אז הגיעה עת אביב / והחלקה הפכה לגן / הכול פרח פה מסביב / או אז היה כל כך מושלם.
גאולה בוסידן: // ולו הגיעו שועלים לגן / ועברו את הגדר / מגן סמוך הם הגיעו לכאן / כדי לספח אליהם את החצר.
גאולה בוסידן: // את השתילים עקרו, את הדשא הם הרסו / את עץ הזית כרתו מזמן / את היונה שלחו עם מסר כה ברור / שלא תחזור עוד לעולם.
גאולה בוסידן: // לו הייתה לי חתיכת גן עדן / חלקה של אדמה וחול / בשביל עליה להגן / הייתי עושה את הכול.
גאולה בוסידן: " אלה לא היו מילים מהפה ולחוץ.
גאולה בוסידן: בזמן אמת גייסו אותו.
גאולה בוסידן: תוך חמש דקות הוא היה בחוץ.
גאולה בוסידן: חמש דקות.
גאולה בוסידן: הוא לא לקח כלום.
גאולה בוסידן: מברשת שיניים, מגבת, ומשחת שיניים ויצא.
גאולה בוסידן: אמר: אימא, אל תעכבי אותי.
גאולה בוסידן: אמרתי לו: עמית, תאכל.
גאולה בוסידן: פחדתי.
גאולה בוסידן: נתתי לו את החיבוק הכי ארוך שנתתי לו בחיים כשלא לא אמרו לי משהו, שהוא לא יחזור משם.
גאולה בוסידן: והוא לחם.
גאולה בוסידן: קראו לו "קודקוד".
גאולה בוסידן: קראו לו "חוד החנית".
גאולה בוסידן: תשאלו את עופר המ"מ שלו.
גאולה בוסידן: חייל בן 22, שירות ראשון של מילואים, והוא נעלם לנו מהחיים.
גאולה בוסידן: והוא היה בא לעופר כל ערב ואומר לו: עופר, אני איתך; אני איתך – תשאלו את המ"מים שלו – אני איתך - - - תשעה ימים של קרב שלא משעתי ממנו.
גאולה בוסידן: בסוף הוא נהרג תוך חילוץ.
גאולה בוסידן: חבר ללוחמים.
גאולה בוסידן: אף אחד לא הכיר אותו כמעט.
גאולה בוסידן: רק בשביל עמית, הרעות, האחווה, הערכים.
גאולה בוסידן: אדוני היושב-ראש הוועדה, גדעון סער, הייתה שר החינוך.
גאולה בוסידן: אני בוגרת משרד החינוך, 36 שנים במערכת.
גאולה בוסידן: ביום שעמית נהרג אני הייתי בשיעור.
גאולה בוסידן: זה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה כ"ז בניסן תשס"ב.
גאולה בוסידן: אני הייתי באמצע שיעור ולימדתי את הילדים על הגבורה של היהודים שהיו בגטאות.
גאולה בוסידן: לא ידעתי שבאותה ששעה בכלל עמית לא היה בחיים.
גאולה בוסידן: ולא רק זה שהוא לא היה בחיים, גם גופתו נחטפה.
גאולה בוסידן: הוא היה בין שלושת הגופות שנחטפו לאחד הבתים.
גאולה בוסידן: ולכן אמרו לנו: עמית נעדר.
גאולה בוסידן: אמרתי: אוקיי, אימא לחייל קרבי לוקחת בחשבון שיקרה משהו לחייל קרבי.
גאולה בוסידן: לא רציתי שהוא יהיה קרבי, אבל הוא עמד על זה והתעקש.
גאולה בוסידן: למה?
גאולה בוסידן: כי הוא האמין במדינה.
גאולה בוסידן: חבריי חברי הוועדה, אנחנו חינכנו את הילדים מגיל אפס להכיר את הארץ.
גאולה בוסידן: הם לא טסו לא לאירופה כמו הילדים היום.
גאולה בוסידן: לא לאירופה ולא לשום ארץ אחרת.
גאולה בוסידן: הם למדו להכיר את הארץ דרך הרגליים.
גאולה בוסידן: אבל כשהיה האירוע הזה, כשהיה האירוע הזה, והוא נהרג בג'נין ואמרתי: אוקיי, קורה.
גאולה בוסידן: הומלץ לצל"ש הרמטכ"ל אפילו.
גאולה בוסידן: נעזוב את הסאגה הזאת, זה סיפור בפני עצמו.
גאולה בוסידן: אבל אני חייבת לציין שאחרי האירוע פתאום, בספטמבר יוצא הסרט של בכרי.
גאולה בוסידן: בכרי, שבעצם מקבל משכורת מאיתנו, אני משלמת, תבינו מה קרה.
גאולה בוסידן: המדינה רצחה את עמית פעמיים.
גאולה בוסידן: בכרי מקבל ממני, מהמיסים שלי משכורת כדי להיות כביכול במאי.
גאולה בוסידן: התראיינתי מולו בעימות בטלוויזיה.
גאולה בוסידן: התראיינתי מול גרבוז, שהודה שהייתה פה עריכה.
גאולה בוסידן: עכשיו, 18.6 שנים אנחנו מתגלגלים.
גאולה בוסידן: אני בשנתיים הראשונות, חבריי חברי ועדת החוץ והביטחון שאני מאוד מעריכה ומכבדת, שנתיים הראשונות לא הייתי בבית.
גאולה בוסידן: אני רוצה שתבינו.
גאולה בוסידן: אני הייתי בבתי המשפט.
גאולה בוסידן: אני הייתי בראיונות טלוויזיה.
גאולה בוסידן: אני הייתי בעימות מול בכרי.
גאולה בוסידן: היה עימות שהוא ביטל בדקה ה-90 כי הוא לא רצה להתעמת מולי.
גאולה בוסידן: אני הייתי בכל ערוצי התקשורת האפשריים, ובמצפה רמון ומול קורס מג"דים, איפה שלא היה צריך.
גאולה בוסידן: הילדים אמרו לי: אימא, די; די שנתיים, תחזרי הביתה.
גאולה בוסידן: אמרתי: לא, ילדים, אני חוזרת, אבל אנחנו ממשיכים.
גאולה בוסידן: ממשיכים.
גאולה בוסידן: חייבים לטהר את השם של עמית ואת השם של הלוחמים.
גאולה בוסידן: לא יכול להיות שמדינת ישראל תתעלם.
גאולה בוסידן: לא יהיה לנו שום דבר.
גאולה בוסידן: פנינו למי לא.
גאולה בוסידן: כולם הסכימו: כן, כן, כן.
גאולה בוסידן: טפחו לי על השכם ואמרו לי: גאולה, סבבה, הכול טוב.
גאולה בוסידן: טפחו לי על השכם.
גאולה בוסידן: אף אחד לא היה איתנו.
גאולה בוסידן: אנחנו כבר 18.6 שנים שאנחנו מנהלים את המלחמה.
גאולה בוסידן: הלכתי לסינמטק ביום הראשון שהקרינו את הסרט.
גאולה בוסידן: אני הייתי בסינמטק עם התמונה של עמית.
גאולה בוסידן: התחננתי לאנשים שבאו לצפות בסרט: חבר'ה, בואו תקשיבו לי, תשמעו את הסיפור.
גאולה בוסידן: שום דבר: לכי תפגיני מול הבית של אריק שרון.
גאולה בוסידן: אמרתי: מה קורה במדינה?
גאולה בוסידן: מה קורה?
גאולה בוסידן: התקלקלנו.
גאולה בוסידן: ואז הגיע הדיון בבג"ץ ונכנסה דורנר.
גאולה בוסידן: אמרתי: דורנר נכנסה, גמרנו, הלך המשפט.
גאולה בוסידן: ישב שם בכרי.
גאולה בוסידן: אתם יודעים מה הזוי?
גאולה בוסידן: שבכרי הביא איתו את כל החברים היהודיים שלו, ישראלים יהודיים שתמכו בו.
גאולה בוסידן: כשאני הייתי בעימות מולו בטלוויזיה, אתם יודעים מי הייתה שם ולא ראתה את הסרט כמוני?
גאולה בוסידן: הייתה שם גילה אלמגור, גילה אלמגור שבאה לתמוך בחופש הביטוי.
גאולה בוסידן: ואני אומרת לכם, חברים, זה חופש הביזוי.
גאולה בוסידן: אני קוראת לזה: שיימינג.