GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אנדרי קוז'ינוב: אתה לא יכול להיכנס – לא אתה כמובן באופן אישי, אבל אנחנו לא יכולים להיכנס לכל ההגדרות האלה של פרה קורונה על כל הגדרה והגדרה, כאשר למעשה יש מין תפיסה במערכות מדיניות שכל אזרח שעכשיו מנסה להיכנס, או לבצע הליך איחוד משפחות מחו"ל כי הוא נשוי לאזרח ישראלי, הוא חשוד מראש שהוא רוצה לגנוב אזרחות.
אנדרי קוז'ינוב: יש פה רגישויות.
אנדרי קוז'ינוב: עכשיו, אני לא פוסל שיש ניסיונות להיכנס שלא כחוק.
אנדרי קוז'ינוב: אבל באופן כללי, מרוב שאנחנו מטפלים בחריגים, אנחנו לא מצליחים לרכז מדיניות אחת אחידה, שפשוט נתמיד בה.
אנדרי קוז'ינוב: זה הכול.
מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, אני מתנצלת, אני מתפרצת שוב, רק כדי לומר עוד דבר אחד: ואנחנו מדברים כל הזמן בעלייה וקליטה, ובאמת חשוב לי להנגיש גם לוועדה הזאת, את גל העלייה הצפוי, שאנחנו מצפים לו ורוצים לעודד אותו ולהסיר חסמים מעליו.
מיכל וונש: זה מחד.
מיכל וונש: ומאידך, רק חגגנו או ציינו את שבוע העלייה ואת חשיבות העלייה, גם כמנוע צמיחה, וגם כמובן למדינת ישראל, לתקומתה, לפני 72 שנה ולאורך השנים.
מיכל וונש: הגיע הזמן שאנחנו גם נתעדף את הנושא, כיוון שאנחנו מדברים בוועדות אחרות על אנשי עסקים ועל כל מיני קבוצות כאלה ואחרות.
מיכל וונש: אנחנו מדברים פה בעולים ובעולות החדשים והחדשות למדינת ישראל, שנמצאים ועומדים היום מול שוקת שבורה, וגם אני אומר: זה גם עולים פרוספקטיביים.
מיכל וונש: אם נעל"ה, שאותם כן הצלחנו לאשר והתוכניות ארוכות הטווח, ובהן דנו, מגיעים לארץ, והם נוער עולה לפני הורים, אבל אנחנו רוצים לעודד את זה ולאפשר את זה, ולהעביר מסר שזהו תעדוף של מדינת ישראל.
מיכל וונש: ולכן אנחנו מייצרים קודם כול מדיניות בנושא הזה.
מיכל וונש: לפני מדיניות אחרת שאולי היא כלכלית נכונה יותר, או חשובה יותר, או כל מיני מושגים אחרים.
מיכל וונש: אני חושבת שגם לכך ערכית יש בכך אמירה מאוד חשובה על חזון, ייעוד וערכי מדינת ישראל כאמירה חשובה בנושא.
צבי האוזר: כמדינה יהודית ודמוקרטית.
ישראל אייכלר: יש לי חשש, אדוני היושב-ראש, שבגלל שהנושא הוא רחב, כמו שדיברו חברי הכנסת, וכמו בכל הוועדות שהשתתפנו בהם כולנו, אנחנו עלולים לאבד את הבעיה הבירוקרטית שעליה ביקשתי את הדיון הזה.
ישראל אייכלר: אם אנחנו ננתק את משרד החוץ ואת הקונסוליות מהמעמסה הזאת, אז במשרד הפנים אפשר יהיה לתקן את כל הדברים שאומרים חברי הכנסת.
ישראל אייכלר: אבל אם אנחנו נאבד את זה ונשאיר את זה בבירוקרטיה הקיימת, אז כולם יפסידו, גם הזרים וגם העולים.
ישראל אייכלר: גם לי יש סיפורים עם עולים חדשים שכבר חצי שנה מחכים לעלות ולא נותנים להם, בקנדה, בטורונטו, בכל מיני מקומות, בגלל עומס.
ישראל אייכלר: אבל לא העליתי את זה בכלל, דיברתי רק על אנשים זרים, במירכאות, שרוצים לבוא, כמו שאמרת, להורים, לילדים, לנכדים.
ישראל אייכלר: את זה צריך לפתור, ואת זה ועדת החוץ יכולה לפתור, על ידי שחרור משרד החוץ וריכוז כל הפניות למקום אחד, כללים אחידים, כמו שאמרתם.
ישראל אייכלר: אם אתה תעשה את זה, אז בעזרת השם זה יהיה מזור לאלפי אנשים שסובלים מהבירוקרטיה הנוראה הזאת.
צבי האוזר: אכן, חבר הכנסת אייכלר, אני מודה, אבל אני רוצה פשוט לשתף אתכם בעמדתי.
צבי האוזר: אני חושב שנושא העלייה הוא מרכיב ליבה בחוסן הלאומי של ישראל, והגם שיש ועדת העלייה והקליטה, הנושא הזה הוא בראייה כוללת ענייני ביטחון במובנם הרחב.
צבי האוזר: בבקשה, אני מתנצל, אייל, שקטענו אותך, אבל בשים לב גם להתייחסויות כאן הבמה שלך, בבקשה.
אייל סיסו: אין בעיה.
אייל סיסו: תודה.
אייל סיסו: אז אמרתי שיש כ-19 קטגוריות.
אייל סיסו: בנוסף אליהן יש קבוצה שמתכנסת על בסיס יומי, ודנה בחריגים נוספים על הקטגוריות האלה אד-הוק בווטסאפים ונותנים חריגים נוספים.
אייל סיסו: עכשיו, יש ועדה נוספת שמתכנסת אחת לשבועיים, בראשה פרופ' מור יוסף, מנכ"ל רשות האוכלוסין, אנחנו, משרד הבריאות ורשות האוכלוסין כמובן, ודנים בכל הקטגוריות, מתוך מגמה לתת כמה שיותר כמה הקלות, לאפשר להיכנס.
אייל סיסו: בתקופת הזמן הזו נעשו גם הרבה שינויים.
אייל סיסו: בין היתר הוחלט לחלק את המעמסה בינינו לבין משרד הפנים, וכל מה שקשור לחתונות, לוויות, בריתות, לידות וכדו' נשאר במשרד החוץ.
אייל סיסו: עכשיו, למה זה נשאר במשרד החוץ?
אייל סיסו: קודם כול, מבחינת האחריות, חבר הכנסת אייכלר, זה לא מהיום שמשרד החוץ עושה, מאז קום המדינה השגרירויות בחו"ל הן זרוע ארוכה של רשות האוכלוסין וההגירה בחו"ל, ונותנים שירות לאזרחי ישראל ולזרים שרוצים להגיע לישראל.
אייל סיסו: אנחנו ערוכים, יש לנו מערכות משותפות, אנחנו עובדים איתם ביחד, וזה היה מאז ומעולם, זה לא משהו חדש.
ישראל אייכלר: אני רוצה להבין, רבבות תיירים שמגיעים כל שנה כשאין קורונה לארץ נדרשים בכלל לקונסוליה?
אייל סיסו: לא.
אייל סיסו: מי שצריך ויזה – כן; מי שלא צריך ויזה – לא.
אייל סיסו: אבל רבבות ישראלים שחיים בחו"ל, שרוצים לרשום ילד - - -
ישראל אייכלר: זה כן.
ישראל אייכלר: אבל כל אלה שרוצים להיכנס, עד הקורונה לא היה דבר כזה שהוא חייב לעבור דרך משרד החוץ, אלא אם כן יש איזו שאלה פלילית עליו.
ישראל אייכלר: אדם רגיל לא צריך להגיע לקונסוליה, וזה מה שאני רוצה להחזיר.
אייל סיסו: נכון.
אייל סיסו: רגע, אז אני רוצה להסביר.
אייל סיסו: עוד פעם, הייתה פה מדיניות של שר הפנים ושר הבריאות שהחליטו – יש מדינות שאמרו, כמו האיחוד האירופי: ישראלים לא יכולים להיכנס היום לאיחוד האירופי גורף, אין חריגים על זה.
אייל סיסו: בא שר הפנים בזמנו ואמר: בוא נאפשר, כי יש יהודים בעולם, היה בדיוק פסח, סטודנטים.
אייל סיסו: בואו נאפשר בכל זאת.
אייל סיסו: רוצים להמשיך את העלייה, לאפשר לעולים חדשים להגיע לישראל.
אייל סיסו: והחליטו על הקטגוריות האלו.
אייל סיסו: התחלתי להגיד למה חתונות ולוויות וכל הדברים האלה במשרד החוץ, מכמה סיבות: אחד, היקף הפעילות של רשות האוכלוסין גדולה פי כמה מהיקף הפעילות בחוץ.
אייל סיסו: שתיים, שעות העבודה הזהות – כשאזרח או זר רוצה להגיע לישראל מניו יורק, הוא יכול לדבר עם הקונסוליה, להתכתב איתה באותה שעה, הוא לא צריך לחכות למוחרת, כי יש הפרש של 24 שעות לפעמים, או 12 שעות או שבע שעות וכו', בינינו לבין משרד הפנים, וזה לוקח זמן.
אייל סיסו: שלוש, יש מסמכים רלוונטיים, שרשות האוכלוסין וההגירה בארץ לא מכירה אותם.
אייל סיסו: אז היא תקבל אותם, מה היא תעשה?
אייל סיסו: היא תפנה לשגרירות לבדוק אם המסמך אותנטי או לא אותנטי.
אייל סיסו: ככה אנחנו מקצרים טווחים.
אייל סיסו: לגבי ההליך – לא צריך להגיע לקונסוליות.
אייל סיסו: אני כל הזמן שומע את זה, אומרים: צריך להגיע לקונסוליות פיזית – אין צורך להגיע, הכול דיגיטלי.
אייל סיסו: ההליך הוא כזה, שאזרח זר או בן משפחה שרוצה לבוא להשתתף בחתונה של הנכד שלו, להינשא בעצמו, הוא שולח אימייל לקונסוליה הרלוונטית.
אייל סיסו: דרך אגב, הוא יכול לשלוח לכל קונסוליה בעולם, אבל כעיקרון הוא שולח לקונסוליה הרלוונטית במייל את המסמכים, ובדרך כלל מקבל תשובה.
אייל סיסו: אני מסכים איתך לחלוטין על אמירה שאמרת, שצריך לתת תשובת ביניים.
אייל סיסו: זה דבר אלמנטרי, אני אבדוק את זה.
אייל סיסו: אני יודע שחלק נותנים, הזכרת את ניו יורק, אני יודע על עוד נציגויות.
אייל סיסו: אני אוציא היום לכל השגרירויות שלנו שוב הנחיה, לוודא שנותנים תשובת ביניים.
אייל סיסו: אבל מה קורה בחתונות?
אייל סיסו: בדרך כלל התשובה ניתנת בו במקום.
אייל סיסו: זה נעשה מהר מאוד.
אייל סיסו: לנושא החתונות ספציפי - - -
ישראל אייכלר: למה צריך שמונה ימים?
ישראל אייכלר: זה לא נרות חנוכה.
אייל סיסו: לא צריך שמונה ימים.
אייל סיסו: אנחנו דיברנו על חמישה ימי עבודה, כי הם לא מטפלים רק בחתונות, הם בכול.
אייל סיסו: הם כן נותנים קדימות ללוויות ולשמחות.
ישראל אייכלר: את זה ציינתי.
אייל סיסו: עכשיו, חתונה זה לא דבר שהוחלט עליו היום ויגיעו מחר.
אייל סיסו: בדרך כלל על חתונה יודעים זמן מה מראש ויש זמן, ולכן נתנו זמן הגיוני, חמישה ימי עבודה.
אייל סיסו: לרוב זה קורה בהרבה פחות זמן.
אייל סיסו: אני רק אסיים, שאחרי הקונסוליה מוציאה מייל אלינו, אנחנו מעבירים את - - - לרשות האוכלוסין וההגירה, על מנת לסגור מעגל עם מעבר הגבול ולאפשר שתהיה כניסה חלקה.
אייל סיסו: אני רוצה להגיד שאנחנו רק בנושא חתונות, כי זה נושא הדיון, מיולי עד היום נתנו 1,267 אישורים חריגים, וזה בתקופה שהיה לנו סגר שלושה שבועות, חגים, ואיסור לבצע חתונות והתכנסויות בישראל.
אייל סיסו: אבל בכל זאת ניתנו 1,267 אישורים.
אייל סיסו: סך הכול ניתנו מיולי 1,977 אישורים רק לחתונות.
צבי האוזר: אני לא כל כך מבין, בהינתן איסור חתונות אתם נותנים אישור לחתונות?
אייל סיסו: מקרבה ראשונה.
אייל סיסו: כי מותר עד עשרה אנשים להתכנס, אז לאימא, אבא, אח, אחות, סבא, סבתא וגם נכדים כן מאפשרים להגיע.
אייל סיסו: ופה כמובן שהם מציגים אישור נישואים והזמנה.
מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, בגלל זה אני אומרת, באבסורד אנחנו יוצרים מצב שבו קרבה ראשונה בלאו הכי בסופו של דבר כולם מקבלים את האישורים רק כחריגים או כמקרים הומניטריים, זאת אומרת בריתות, חתונות, כל מה שהוצאנו, הורים של חיילים, בנות שירות, סבים וסבתות של מי שילדו בארץ.
מיכל וונש: מכל הכלל הוצאנו בסופו של דבר יוצאים מן הכלל, יש כבר 19 קטגוריות, אם אני לא טועה, במקום לייצר כלל ברור, שקוף, גם מבחינת המינהל התקין של הקונסוליות בעצמן - - -
צבי האוזר: כן, אבל חברת הכנסת וונש, השאלה היא, בהינתן שישראל היא מדינת הגירה, כמו שאת אומרת, ובהיקפים שאת נותנת קטגורית לכל קרבה ראשונה של אדם, מה ההיקף הפוטנציאלי של הדברים?
צבי האוזר: והשאלה היא באיזון בין קורונה למה שנקרא זכויות פרט, איפה הדבר נופל?
מיכל וונש: אדוני היושב-ראש, זה לא רק באיזון שבין הקורונה, בריאות הציבור, לבין זכויות הפרט.
מיכל וונש: בריאות הנפש היא חלק מבריאות הציבור, אנחנו חייבים להתחיל להפנים את הדבר הזה בגדול.
מיכל וונש: הקורונה היא הזדמנות מאוד חשובה לעשות את זה, אנחנו מדברים על בריאות הנפש של בני אדם.
מיכל וונש: מעבר לזה שיש אנשים שכבר אומרים: אני אחזור, אם אני צריך לבחור בין אימא לאבא, אימא אדמה או אבא שלי שלא ראיתי אותו ממרץ, אז אולי אני אבחר באבא ואני אחזור למקום - - -
צבי האוזר: לא, אבל גם בהיקפים של 50,000 איש בחודש היית מכניסה?
צבי האוזר: 100,000 איש בחודש?
מיכל וונש: קודם כול, ככל שאנחנו מכירים בצורך של בן אדם לראות את הוריו ו/או ילדיו, אכן כן, זהו המחיר, מחיר במירכאות כפולות, של מדינה ששמה לעצמה את חזון, ייעוד וערכי מדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית, להיות ביתו של כל יהודי ויהודייה ברחבי העולם.
מיכל וונש: אתה רואה את הוריך, ומי שאינו יכול לראות את הוריו או את ילדיו, אנחנו גוזרים עליו לפרק זמן בלתי מוגבל, ואני מאבחנת, אנחנו באירוע מתגלגל, בהתחלה לא הייתה דרך לייצר מדיניות כזאת.
מיכל וונש: מה אנחנו אומרים לאנשים?
מיכל וונש: שנתיים לא תראו את המשפחה מקרבה ראשונה, שלוש שנים – אנחנו לא יודעים.
מיכל וונש: מה הנפקות של הדבר הזה?
מיכל וונש: וחייבים לתת על זה את הדעת.
מיכל וונש: ואני אומרת בצורה פרוספקטיבית, יש בזה גם הצהרה מאוד משמעותית לכל אותם עולים ועולות, שהשאירו את זה הכול מאחור, שזה גם ככה קשה.
מיכל וונש: דווקא בתקופה הזאת הכי קשה, אנשים לא ראו את יקיריהם מאז מרץ.
מיכל וונש: אנחנו חייבים להפנים את הדבר הזה, זה אירוע עצום מבחינה נפשית, ואנחנו לא משקללים אותו ב-R, הוא לא נמצא ב-R של כמה אנשים נדבקים.
מיכל וונש: אגב, זה נכון across the board.
מיכל וונש: לגבי הבריאות הנפשית של אזרחי מדינת ישראל, אני חושבת שאנחנו חוטאים לאירוע בגודלו האמיתי ומצטמצמים למספרים שנוח לנו יותר איתם.
מיכל וונש: אבל בהקשר הזה, אני לא יודעת אם יש את המספרים הללו, שייתן לנו משרד הקליטה או הארגונים השונים, מה בעצם הדלתא בין מי שבלאו הכי בסופו של דבר נכנס – אני רוצה להגיד לך עוד משהו, אדוני היושב-ראש, אייל יודע את זה היטב, הרי יש גם עוד חריג, מקרים הומניטריים, יש ועדה הומניטרית.
מיכל וונש: איזה מקרה הוא לא הומניטרי?
מיכל וונש: אתה יודע, אני מקבלת מאות פניות של הורים שהבת מאיימת להתאבד – אגב, גם כתוצאה מהמשבר הנפשי ושהיא נמצאת פה לבד – והורים מזדקנים שאולי נוטים למות.
מיכל וונש: וגם אם הם לא נוטים למות, אז יש את החשש הזה שאולי הם ימותו, ואני לא אראה אותם ואפרד מהם.
מיכל וונש: אבל בסוף, כי הנפש שלנו לא מסוגלת להגיד לא, בסוף הקונסוליות עובדות לילות כימים, ואנשי ונשות משרד החוץ עובדים לילות כימים, ובסוף כל המקרים ההומניטריים נענים, ואני לא יודעת כבר מה הדלתא בין זה לבין מדינות שקופה, ברורה, של קרבה ראשונה, שכולם יוכלו לנשום רגע ותהיה הבנה וודאות.
מיכל וונש: אגב, זה רק קרבה ראשונה.
מיכל וונש: זה אומר שאנחנו נצטרך לומר: זהו, זו המדיניות של מדינת ישראל.
מיכל וונש: זאת הצעתי, גם מבחינת המינהל התקין.
ישראל אייכלר: הדברים של חברת הכנסת וונש הולכים ונהיים יותר צודקים מחודש לחודש שהמחלה מתמשכת.
צבי האוזר: כן, אבל העניין הוא לא רק אירוע ישראלי, למרות שבישראל יש היקף, את אומרת, של עולים חדשים יחסית גדול.
צבי האוזר: אבל מה המדיניות הכלל-עולמית?
מיכל וונש: אז נתתי את קנדה כדוגמה.
צבי האוזר: אז נתת את קנדה כדוגמת הרוב או כדוגמה חריגה?
צבי האוזר: אני לא יודע, גם אומר לי פה מנהל הוועדה, שביתו חיה בקנדה עכשיו לתקופה מוגבלת, והוא פנה לשגרירות הקנדית, קיבל תשובה שיש איסור גורף להיכנס לקנדה, גם אם הוא ייכנס לבידוד בקנדה, אז אני לא יודע.
צבי האוזר: אבל אתם מכירים קצת את הסטנדרטים העולמיים.
אייל סיסו: רוב המדינות אוסרות כניסה.
אייל סיסו: למעט ארצות הברית, שמהרגע הראשון התירה כניסה לכל מי שרוצה, כל ישראלי שהגיע, רוב המדינות אוסרות כניסה באופן גורף.
ישראל אייכלר: איזה מדינות?
ישראל אייכלר: אירופה אוסרת כניסה?
אייל סיסו: אירופה אוסרת כניסה לישראלים.
אייל סיסו: עם דרכון ישראלי אתה לא יכולה להיכנס לאירופה כבר הרבה זמן.
צבי האוזר: גם אם יש לך בן משפחה באירופה?
אייל סיסו: גם אם יש לך בן משפחה באירופה.
אייל סיסו: אם אתה אזרח אירופי אתה יכול להיכנס חופשי.
צבי האוזר: לא, בסדר, זה החוק.
צבי האוזר: אם יש לך אזרחות ישראלית וקרוביך מדרגה ראשונה חיים באירופה, הם לא יכולים לבקש אישור - - -
ישראל אייכלר: הם יכולים.
ישראל אייכלר: אפשר.
אייל סיסו: הם יכולים לבקש, רוב הבקשות הן חריגות.
אייל סיסו: אנחנו עוסקים גם בזה לא מעט, שפונים אלינו לסייע מול הקונסוליות הזרות, לאפשר לישראלים להגיע, אנחנו עוזרים גם בנושא הזה.
ישראל אייכלר: במקרים הומניטריים מאפשרים.
אייל סיסו: במקרים הומניטריים הם מאפשרים.
צבי האוזר: לא, אבל מקרים הומניטריים גם כאן.
צבי האוזר: השאלה אם יש סטנדרט שאומר: כל קרבה ראשונה נכנס או לא נכנס.
צבי האוזר: אומרת חברת הכנסת וונש, שבקנדה זה הסטנדרט.
אייל סיסו: אני גם מכיר את זה כמו חברת הכנסת וונש, בקנדה מאפשרים.
אייל סיסו: אבל עוד פעם, אירופה לא מאפשרים, בדרום אמריקה לא מאפשרים, ומדינות באסיה לא מאפשרות.
אייל סיסו: יש מדינות, אני מזכיר לכם, כמו קוריאה, יפן, שהחילו ויזות על ישראלים, בניגוד להסכם - - - בגלל הקורונה אמרו: כרגע ישראלים לא נכנסים.
אייל סיסו: מי שרוצה להיכנס צריך ויזה.
אייל סיסו: ואני יודע, כי אנחנו מקבלים גם פניות לעזור, כאלה שרוצים להגיע לדוגמה לקוריאה או ליפן וכו' ולא מאפשרים, אלא אם כן זה מקרה הומניטרי מיוחד.
אייל סיסו: אנחנו לא חריגים בזה.
ישראל אייכלר: אבל אמר היושב-ראש, ישראל היא מדינת הגירה, לרוב האנשים פה יש קרובי משפחה בחו"ל.
ישראל אייכלר: ביפן, בקוריאה, מי שקוריאני – קוריאני.
אייל סיסו: חבר הכנסת אייכלר, תאמין לי, כולנו במשרד החוץ וברשות האוכלוסין ובמשרד הבריאות נשמח שהדבר הזה יסתיים ונפתח את שערי מדינת ישראל.
ישראל אייכלר: מדברים פה על פתיחת מלונות.
ישראל אייכלר: זה אבסורד.
ישראל אייכלר: שמעת, אדוני היושב-ראש, שמדברים על פתיחת מלונות לקבוצות תיירים?
צבי האוזר: כן, שמעתי את זה.
ישראל אייכלר: שמעת.
ישראל אייכלר: אז לפני שאתה פותח לתיירים מחוץ לארץ, שאין להם שום קשר, תפתח לאנשים שצריכים לבוא לבני משפחותיהם פה.
אייל סיסו: אם אפשר לענות רק לחבר הכנסת על כמה שהוא שאל אז אני רוצה לענות.
אייל סיסו: קודם כול, מבחינת שליחה מנציגות אחת לשנייה, מבלגיה לאנגליה – אין לנו עם זה בעיה.
אייל סיסו: אנחנו מעדיפים שייפנו לבלגיה מהסיבה הפשוטה ששם, עוד פעם, צריך מסמכים.
אייל סיסו: באמת בבלגיה ספציפית הייתה בעיה ספציפית באנטוורפן, והם קצת עיכבו את הפניות בעקבות מה שקרה שם - - - תשובת ביניים – אמרתי לך שאני מסכים.
אייל סיסו: מבחינת אישה בארץ ובעל בחו"ל – זו החלטה של רשות האוכלוסין.
אייל סיסו: זה לא נעצר בקונסוליה.
אייל סיסו: קיימת החלטה, כששני בני הזוג בחו"ל הם פונים לנציגות, כשאחד מהם בארץ הם פונים לרשות האוכלוסין, ואז זה מאריך את ההליך.
אייל סיסו: הקונסוליות מקצרות את התהליך.
אייל סיסו: זה נראה לך הפוך.
ישראל אייכלר: לא, לכן אני מציע מסמך דיגיטלי.
אייל סיסו: הם עושים את זה דיגיטלי.
אייל סיסו: הם עושים את זה במייל.
ישראל אייכלר: מסמך דיגיטלי במייל, אובייקטיבי, לא של קונסוליה ולא של משרד הפנים, אבל שהיא תהיה מנוהלת על ידי רשות ההגירה, שממילא תשאל אתכם מה שהיא צריכה.
אייל סיסו: זה יאריך את התהליך, כי הרבה מאוד מסמכים הם לא מכירים.
אייל סיסו: אז מה קורה?
אייל סיסו: הם שולחים את זה אלינו, אנחנו מעבירים את זה לקונסוליות, הקונסוליות בוחנות, יש הפרשי שעות, זה חוזר אלינו.
אייל סיסו: בעיקר בנושא שהישיבה הזאת דנה, בנושא חתונות, אני אומר לך שהתהליך דרך הקונסוליות הוא קצר יותר.
אייל סיסו: וישבנו וחשבנו, ועשינו את זה לא כי אנחנו רוצים, ההיפך, אנחנו רוצים להנגיש את השירות, אנחנו רוצים לעזור.
ישראל אייכלר: אני רוצה להקל עליכם.
אייל סיסו: אתה רוצה להקל, אבל לא צריך.
אייל סיסו: אנחנו לא בורחים מאחריות.
ישראל אייכלר: אם אתה צריך שמונה ימים, אני רוצה להקל עליך.
אייל סיסו: זה לא שמונה ימים.
ישראל אייכלר: פה כתוב שמונה ימים.
אייל סיסו: חתונות זה חמישה ימי עסקים, וברוב המקרים של חתונות זה מתקבל באותו יום או ביום למוחרת.
ישראל אייכלר: אבל אמרת דבר חשוב, שאתה תיתן הוראה שבאותו היום המחשב יענה לפונה: התקבלה בקשתך.
ישראל אייכלר: וברגע שחסר איזה מסמך, להודיע לו: חסר מסמך.
ישראל אייכלר: לא לחכות עשרה ימים כדי להודיע לו: אה, חסר מסמך.
אייל סיסו: בסדר, זה מקובל, חד משמעית.
אייל סיסו: שירות אלמנטרי.
צבי האוזר: מה שאני רוצה, בכל זאת אנחנו עוד מעט אמורים לסיים, והייתי רוצה גם התייחסות של משרד הפנים אולי לדבר הזה.
צבי האוזר: יש לך להשלים?
אייל סיסו: אני רק רוצה להשלים אמירה אחת: אנחנו פועלים מתוקף מדיניות ממשלה, אנחנו לא פועלים על דעת עצמנו כפקידים, לא אנחנו ולא רשות האוכלוסין וההגירה שתיכף יתייחסו.
אייל סיסו: אנחנו לא באים לעצור אף - - - המטרה שלנו ושלהם לסייע כמה שיותר, ולאפשר למי שאושר להיכנס לישראל.
אייל סיסו: מי שלא אושר – לוקח זמן; מי שאושר – אנחנו נמצאים כדי לסייע.
אייל סיסו: אנחנו עובדי מדינה, והתפקיד שלנו לעזור ולהביא אנשים כמה שיותר מהר - - -
ישראל אייכלר: אמרתי את זה בראשית דבריי, פתחתי בשבחים למסירות של העבודה שלכם, ולא כדי להחמיא אלא כי זאת האמת.
אייל סיסו: תודה רבה.
צבי האוזר: נטלי אור חן, סגנית מנהל מינהל האוכלוסין וההגירה, בבקשה.
נטלי אור חן: שלום לכם.
נטלי אור חן: חשוב לי לומר, בהמשך לדברים שאייל הציג פה, שאנחנו לכל אורך התקופה מרגע התפרצות מחלת הקורונה מקיימים התייעצות שוטפת מול משרד החוץ, מול משרד הבריאות.
נטלי אור חן: מקיימים ישיבות עיתיות כל שבועיים.
נטלי אור חן: וכמובן ללא קשר לזה, על כל בעיה או איזשהו מקרה חריג, אנחנו גם מדברים בינינו יום יום.
נטלי אור חן: במסגרת הישיבות העיתיות שאנחנו עושים, החלטנו על חלוקת עבודה בינינו לבין משרד החוץ.
נטלי אור חן: משרד החוץ היא הזרוע שלנו בעולם מאז ומתמיד, גם בימי שגרה.
נטלי אור חן: על רשות האוכלוסין ועל לשכות מינהל האוכלוסין יש עומס גדול יום-יומי.
נטלי אור חן: אנחנו מטפלים בעוד אלפי מקרים, מאות קטגוריות, ואנחנו לא נוכל להתעסק גם בנושא הזה.
נטלי אור חן: כמו שאייל ציין, אנחנו - - - בהתייעצויות במסמכים שאנחנו לא מכירים, ודברים שרק מאריכים את הטיפול.
נטלי אור חן: אם יש מקרים שהם חריגים, אנחנו יודעים לגלות גמישות, אנחנו יודעים לטפל במקרים שהם הומניטריים, יש בשביל זה גם קבוצת התייעצות.
נטלי אור חן: ולכן אני לא חושבת שזה נכון כרגע להעביר את הכול לרשות האוכלוסין, כי אז מה שנעשה, בעצם נפגע בשירות.
נטלי אור חן: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם משרד החוץ, ואנחנו יודעים לטפל בכל המקרים לפי חלוקה בינינו.
נטלי אור חן: וגם אם יש צורך לעזור אחד לשני, זה מה שאנחנו עושים.
צבי האוזר: אני הייתי רוצה לשאול, גם אותך וגם את אייל, בכל זאת לעניין העולים.
צבי האוזר: אם זכרוני אינו מטעה אותי, עולים צריכים לנפק תעודת יושר לפני אישור עלייתם לארץ.
צבי האוזר: שמעתי שהמשרדים המנפקים תעודות יושר, לפחות בחלק מהמקומות בעולם, סגורים או שהם עובדים במתכונת חירום בגין הקורונה.
צבי האוזר: האם אנחנו עדיין בנושא הזה מתעקשים?
אייל סיסו: לא, טיפלנו בזה.
אייל סיסו: הבעיה הייתה לא בתעודה עצמה, הבעיה הייתה באפוסטיל, באישור התעודה, בעיקר בארצות הברית, זה לא קורה בשאר המקומות כי זה כן עובד.
אייל סיסו: אנחנו, משרד החוץ, פעלנו מול ה-FBI, וביקשנו מהם להעביר את זה ישירות לאתר של הסוכנות היהודית.
אייל סיסו: ורשות האוכלוסין הסכימה לקבל, אם זה יהיה הליך ישיר, שלא הבן-אדם מקבל ואז מגיע, וייתכן שהתעודה מזויפת, והציגו גם כמה תעודות מזויפות; אם זה יהיה באופן ישיר מול ה-FBI והסוכנות ישירות, הם יקבלו את זה גם בלי אפוסטיל.
אייל סיסו: וזה מה שסוכם.
אייל סיסו: הפונים היום, כשהם פונים ל-FBI, הם נותנים את הכתובת של הסוכנות היהודית בניו יורק, וזה עובר ישירות אליהם, וחסכנו את הסיפור של האפוסטיל.
צבי האוזר: וזה כבר בפעולה או שזה בניסוי?
אייל סיסו: לא, למיטב ידיעתי זה בפעולה כבר.
אייל סיסו: אנחנו כמשרד החוץ סגרנו את זה, העברנו את זה לסוכנות, סמנכ"ל הסוכנות שי היה איתנו בקשר, וזה מטופל אצלם.
צבי האוזר: אתה אומר שהבעיה הזאת נפתרה?
אייל סיסו: כן.
אנדרי קוז'ינוב: אם אפשר עוד שאלה לגבי האפוסטיל, הבעיה הכללית של האפוסטיל, לאו דווקא בהמשך של תעודת היושר נפתרה, על כל שאר התעודות – תעודת הנישואין, תעודות פטירה, כל מה שנדרש, כי בסופו של דבר הייתה הבעיה הזאת - - -
אייל סיסו: הבעיה הייתה רק עם תעודת היושר מבחינת לוחות זמנים.
מיכל וונש: רק עם תעודת היושר, ורק ממקום אחד.
אנדרי קוז'ינוב: לא, כי אני מכיר לא רק בארצות הברית.
אנדרי קוז'ינוב: הייתה בעיה להשיג אפוסטיל לאותם המסמכים שמציגים כאן למשרד החוץ ולמשרד הפנים.
אייל סיסו: אנחנו לא נתקלנו בבעיה במדינות אחרות.
אייל סיסו: הבעיה הייתה בארצות הברית שזה נסגר, ובעיקר בנושא של תעודות היושר, כי היה צריך תעודת יושר פדרלית.
אייל סיסו: יש תעודת יושר מקומית ופדרלית, את הפדרלית שולחים לוושינגטון.
אייל סיסו: ולקח זמן עד שזה היה מתקבל, עד שהיה חוזר, לקח בין חודשיים, לפעמים יותר.
אייל סיסו: ולכן, כמו שאמרתי, פנינו ל-FBI וסידרנו את התהליך הזה, כדי שזה יהיה קצר יותר.
צבי האוזר: נטלי, יש לך איזשהם נתונים שאת יכולה לעדכן את הוועדה באשר להיקפי העלייה בחודשים האחרונים?
נטלי אור חן: אני יכולה להגיד שאם זכרוני אינו מטעה אותי, מתחילת השנה, מינואר 2020 עד ה-1 בנובמבר 2020, עלו כ-15,000 עולים.
צבי האוזר: 15,000 עולים.
צבי האוזר: אוקיי, תודה.
צבי האוזר: בבקשה, כן.
תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.
תמר זנדברג: תודה ליוזם הדיון, יש פה קבוצת ח"כים שהולכים ונפגשים בוועדות השונות בנושא טיפולים בנושאי חו"ל.
צבי האוזר: הקרקס הנודד פעם קראו לזה.
מיכל וונש: לפעמים גם במקביל.
תמר זנדברג: בדיוק.
תמר זנדברג: אני רוצה לנצל את ההזדמנות לשאול את משרד החוץ לגבי עבודת הקונסוליות במשהו טיפה אחר, גם לגבי הנושא של בן משפחה, כמו נושא הדיון, אבל גם בנושא איחוד משפחות – בני זוג, ילדים, דברים כאלה.
תמר זנדברג: אנחנו אחרי עבודה לא פשוטה במהלך חודשי הקורונה הגענו פחות או יותר לאיזשהו נוהל חדש, שקצת מקל עם הידועים בציבור וכל הדבר הזה, אבל יש כן בעיה.
תמר זנדברג: בוועדה הקודמת ענה משרד החוץ שאין שום בעיה בקונסוליות וזה מאוד הטריד אותי.
תמר זנדברג: אני רוצה לחדד בעיה בקונסוליות ולשאול אותך אולי הפוך: מה משך הזמן להמתנה היום – הממוצע או אם יש איזה מקומות בעייתיים.
תמר זנדברג: אני נתקלתי בבעיות בצרפת, נתקלתי בבעיות בגרמניה, בארצות הברית האמת לא.
תמר זנדברג: במצבים שבהם אנשים שעומדים בקריטריונים, אבל הקשר עם הקונסוליה הוא בעייתי – הוא איטי, התורים הם מאוד איטיים, התקשורת היא קשה.
תמר זנדברג: אמרו לנו בוועדה הקודמת: הכול פתוח, הכול בסדר.
תמר זנדברג: נתקלתי בבעיות, שמתקשרים לאנשים מהקונסוליה, משאירים להם הודעה במשיבון מה הם צריכים להביא, והם לא יודעים לאן לשלוח את המסמכים האלה, עם מי לדבר, אין למי לחזור.
תמר זנדברג: זו בעיה שחוזרת על עצמה.
תמר זנדברג: אז אם תוכל רגע לחדד, אנחנו במצבים שבהם לישראלים יש בני משפחה, במקרה שחבר הכנסת אייכלר העלה אז מדובר על הגעה לשמחות ואירועים, אני מדברת על משפחות שמחלקות את חייהן בין מדינות וההגעה לישראל והחוצה היא בעייתית, ושוב ושוב אנחנו רואים שהעבודה עם הקונסוליות ככלל היא קשה גם מבחינת בירוקרטיה וגם מבחינת לוחות זמנים.
אייל סיסו: קודם כול, אני חייב להגיד, אנחנו דיברנו פה על עניין החתונות, לא הכול מושלם ולא הכול טוב, כמובן יש מקום להשתפר ואיפה שאפשר אנחנו עושים את זה.
אייל סיסו: הקונסוליות שלנו עובדות לאורך כל התקופה, לא סגרנו את הקונסוליות, גם כשהתחיל בסין השארנו שם את הצוות שלנו, ועבדו כמעט באופן מלא.
אייל סיסו: בחלק מהנציגויות אנחנו עובדים בקפסולות, במדינות האדומות, במדינות הבעייתיות.
אייל סיסו: מה זה קפסולות?
אייל סיסו: זה שתי משמרות.
אייל סיסו: מהסיבה הפשוטה שלצערי היה לנו מקרה בניו יורק שנאלצנו להשבית את הקונסוליה כמעט לעשרה ימים, כי כל הצוות שם נכנס לבידוד, ובחרנו לעבוד בקפסולות.
אייל סיסו: אנחנו לא דורשים מאנשים להגיע לנציגויות האלה, למעט מקרים מאוד חריגים, לא קשורים לקטגוריות האלה שדיברתי הקודם.
אייל סיסו: זה הכול נעשה במייל, אין צורך להגיע, כך שהם צריכים לקבל את התשובה במייל.
צבי האוזר: אז רגע, ההחלטה על מסמך דיגיטלי, מה שחבר הכנסת אייכלר הציג, זה כבר בוצע?
אייל סיסו: אנחנו עובדים במיילים.
צבי האוזר: במייל ובמסמך דיגיטלי?
אייל סיסו: זה לא משנה, מקבלים אישור דיגיטלי, אישור שנכתב בקונסוליה בחתימת הקונסולים, או דברים מישראל בחתימת ראש האגף סטלה.
צבי האוזר: אבל עצם הגשת הבקשה היא דיגיטלית?
אייל סיסו: במייל.
אייל סיסו: דיגיטלית.
אייל סיסו: הם לא צריכים להגיע לנציגות.
אייל סיסו: א' הם נמצאים במקומות מרוחקים הרבה פעמים, בחלק מהמקומות יש סגרים.
אייל סיסו: ב' אנחנו גם מעדיפים שכמה שפחות לנציגויות, כדי לא להדביק.
תמר זנדברג: תראה, הבעיה מתחילה המון פעמים, בגלל שמדובר על טיסות, בטח במקרה של אירועים, אבל גם במקרה של איחודי משפחות לפעמים התמשכות הזמן מביאה למצב שכבר עוד מעט האירוע, עוד מעט הטיסה.
ישראל אייכלר: מפסידים את הטיסה.
צבי האוזר: את זה הוא הזכיר.
תמר זנדברג: אז אני אומרת שוב: אני מטפלת בהמון המון פניות של אנשים - - - מייל, אבל אז התקשרו אליהם והשאירו להם הודעה להביא עוד תצהיר לזה וזה.
תמר זנדברג: למי לשלוח?
תמר זנדברג: אנשים מגיעים בלית ברירה, אף אחד לא רוצה להגיע בימים כאלה, או בכלל אגב.
תמר זנדברג: אם התקשורת במייל עובדת, זה טוב.
תמר זנדברג: אבל שוב, יש לנו יותר מדי מקרים, אני יכולה להביא רק מהשבוע-שבועיים האחרונים מפריז וברלין, שממש הייתי בדרך לשדה עם המזוודה, האישה אספה את המסמכים, וכאלה מקרים.
תמר זנדברג: די, אנחנו כבר שמונה, תשעה, עשרה חודשים בתוך האירוע.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כשאני מדבר על מסמך דיגיטלי, זה לא מה שאומר אייל לגבי המייל.
ישראל אייכלר: מייל זה גם דיגיטלי, אבל מסמך דיגיטלי יגיד לפונה: חסר מסמך.
ישראל אייכלר: כמו שיש משבצות חובה.
אייל סיסו: אני אגיד לכם מה קורה.
אייל סיסו: בנושא של שמחות זה יותר קל, כי לא צריך - - - מסמכים.
אייל סיסו: מה שמדברת חברת הכנסת זנדברג, שזה כן לוקח יותר זמן, זה נושא של איחוד משפחות או בני זוג, כי במקרה הזה זה לא נשאר רק אצלנו, אנחנו מעבירים את זה גם לרשות האוכלוסין וההגירה, וצריכים לקבל את האישור שלהם ורק אחר כך הם מקבלים.
אייל סיסו: אז זה לוקח יותר זמן, נכון, הדברים האלה של איחוד משפחות.
אייל סיסו: נושא של שמחות, לוויות, בריתות, חיילים בודדים.
אייל סיסו: ילדים של ישראלים לדוגמה אנחנו כבר לא מעבירים לרשות האוכלוסין, סיכמנו שגם אם לא נרשמו כישראלים ולא נבדקו, הם יכולים להגיע ולקבל במקום את האישור.