GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי האוזר: נניח שבעוד 21 יום זה לא ירד מ-1,000 חולים, האם הממשלה יכולה לקבל החלטה שלא נדון?
מירי פרנקל-שור: לדעתי לא.
צבי האוזר: מדוע לא?
צבי האוזר: אנחנו מדברים על שישה חודשים, אולי יותר.
צבי האוזר: אנחנו מדברים על עוד שבעה דיונים בחצי השנה הקרובה.
צבי האוזר: לוועדה הזאת יש לא מעט עניינים העומדים בפתחה.
צבי האוזר: אנחנו בחלק מהעניינים לא מצליחים לדון בגלל הסיפור הזה.
צבי האוזר: אם בחצי השנה הקרובה המצב לא משתנה, נצטרך לקיים פה שבעה דיונים.
צבי האוזר: האם אני יכול לקבוע מראש שאם פרמטרים מסוימים לא משתנים אני לא מקיים את הדיון, אני נותן את ההיתר?
צבי האוזר: ועדת חוץ וביטחון רתומה לעניין כל הזמן.
צבי האוזר: אנחנו לא מקדישים זמן לדברים אחרים שהם מנקודת המבט של האינטרס הציבורי לא פחות חשובים.
גדעון סער: תקופה של 21 יום היא תקופה קצרה מידי.
מירי פרנקל-שור: תקופת ה-21 יום נגזרת מהצעת החוק הממשלתית.
מירי פרנקל-שור: הממשלה הבינה את החשיבות של בחינת הסמכת שירות הביטחון הכללי במשבר אזרחי.
גדעון סער: אם הממשלה תתעקש על 21 יום לא תהיה לנו כל כך ברירה.
צבי האוזר: הממשלה מקיימת את הדיון המהותי.
צבי האוזר: יש לה היוועצות עם הגורמים.
צבי האוזר: היא תראה מה הקריטריונים של הממשלה כדי להכריז, היא תבחן אם אין חלופות אחרות.
גדעון סער: צריך לרווח את זה.
גדעון סער: גם דיון אחרי 30 יום נראה לי מאוד מאוד אינטנסיבי.
גדעון סער: אני מציע לבדוק את האפשרות להצמיד את זה לחוק המסגרת שמחוקקת ועדת החוקה.
גדעון סער: ועת החוקה מחוקקת חוק שאמור להיות בתוקף עד סוף מרץ.
גדעון סער: זה פרק הזמן שבו היא מעמידה את אותן סמכויות מיוחדות.
מירי פרנקל-שור: הסמכת שירות הביטחון הכללי הוא לא חוק המסגרת שקיים בוועדת החוקה.
גדעון סער: זה אותו משבר.
גדעון סער: אני לא חושב שיש סיבה להגיע בינואר או בפברואר, באמצע החורף, לדון פה מחדש, אם ממילא אתה עושה דיון תקופתי.
מירי פרנקל-שור: אנחנו יכולים להאריך את החוק עד סוף מרץ, לא עד אמצע ינואר.
עוזי דיין: 21 יום יכולים להסתבר בהמון מקרים כזמן שאי אפשר להחליט בו.
צבי האוזר: אם השתכנעה הממשלה והשתכנעה הוועדה לאפשר שימוש בכלי שב"כ ובעוד 21 יום המצב לא משתנה, הממשלה מקיימת דיון של דקה או אפילו הצבעה בכתב.
צבי האוזר: הכנסת, שמורכבת מקואליציה ואופוזיציה, מחויבת בדיון ציבורי, מחויבת בפיקוח ובחקיקה.
צבי האוזר: חקיקה אנחנו עושים עכשיו.
צבי האוזר: השאלה אם הוועדה מקבלת עכשיו החלטה שנקיים דיון ציבורי פעם ב-21 יום?
צבי האוזר: הדיון המהותי מתקיים בממשלה, כשהשיקול שלה כפוף לביקורת שיפוטית.
צבי האוזר: מה הממשלה מחויבת?
צבי האוזר: הממשלה מחויבת להשתכנע שאין חלופה, הממשלה מחויבת להשתכנע שזה הכרחי.
צבי האוזר: כל 21 יום היא צריכה לשקול את זה.
צבי האוזר: כל 21 יום יש המלצה של צוות שרים, כאשר צוות השרים מתייעץ עם הגורמים.
צבי האוזר: ההכרזה צריכה לבוא לממשלה על ידי ראש המשלה וראש הממשלה החלופי.
צבי האוזר: יש דיון מהותי ברשות המבצעת שכפוף לביקורת שיפוטית.
צבי האוזר: אני אקיים בשישה חודשים האלה שמונה דיונים על הנושא?
צבי האוזר: כולכם מכירים מה עומד על סדר היום של הוועדה הזאת.
עוזי דיין: כבר היום אנחנו לא דנים בדברים מאוד חשובים כי אנחנו עושים דיונים אין סופיים על חוק שהיה צריך לחתוך אותו יותר מוקדם, יותר בסכין גסה.
עוזי דיין: צריך לעשות דיון כל שלושה חודשים, לא כל 21 יום.
צבי האוזר: אני חושב שאני לא חייב כל 21 יום לקיים דיון.
צבי האוזר: הוועדה תשמור לעצמה את הזכות בחוק לקבל החלטה לא לקיים את הדיון הבא, הכל במידה ופרמטרים מסוימים אינם משתנים.
ענת אסיף: בהצעת החוק דובר על כך שמרגע שהממשלה מקבלת את ההכרזה היא מניחה אותה בכנסת בפני ועדת החוץ וביטחון, כאשר לכנסת יש סמכות לבטל את ההכרזה.
מירי פרנקל-שור: זה היה להארכת החוק.
ענת אסיף: לגבי כל הכרזה והכרזה.
ענת אסיף: אפשר לתת לוועדה את הסמכות לבטל את ההכרזה, ואז לא כל הכרזה ממתינה לאישור של הוועדה.
מירי פרנקל-שור: הממשלה הציעה להניח את ההכרזה על שולחן ועדת החוץ והביטחון.
מירי פרנקל-שור: הסמכת שירות הביטחון הכללי לדון במשבר אזרחי היא לא דבר טריוויאלי.
מירי פרנקל-שור: ההצעה שלי היא לתת לחברי הכנסת את האפשרות להשפיע על ההחלטה.
מירי פרנקל-שור: ברגע שהנחת ההכרזה מונחת על שולחן הוועדה אין לחברי הוועדה שום יכולת להשפיע על הסמכת שירות הביטחון הכללי במשבר אזרחי.
צבי האוזר: אני מבקש פתרון לכך שאני לא אצטרך לקיים שמונה דיונים בחצי השנה הקרובה.
יואב סגלוביץ': זאת המציאות של חוק חריג, פוגעני.
צבי האוזר: השאלה אם זה האינטרס הציבורי היחידי.
יואב סגלוביץ': כן.
צבי האוזר: אני חושב, בשים לב לכל מה שעומד על סדר היום של הוועדה, ששמונה דיונים פוגעים באינטרס הציבורי.
יואב סגלוביץ': עומס הוועדה הוא לא שיקול.
מירי פרנקל-שור: הצעתי שהיא רשאית לאשר, היא רשאית לבטל, והיא רשאית לאשר בשינויים.
מירי פרנקל-שור: בדיוק בשביל זה הצעתי את הסעיף המקורי, על-מנת שלוועדה תהיה קרקע נרחבת לכל ספקטרום האפשרויות כאשר היא באה לדון בהכרזה של הממשלה.
צבי האוזר: אני חושב שאפשר לכתוב שהוועדה רשאית לאשר את ההכרזה, לא לאשרה, או לאשרה לתקופה קצרה או ארוכה יותר.
טליה אגמון: השאלה אם הוועדה חייבת לדון בכל הכרזה והכרזה, או שהוועדה, אם היא רוצה לבטל הכרזה, תתכנס ותקבל החלטה.
מירי פרנקל-שור: אלה נוסחים שמונעים מהוועדה לפקח ולהשפיע על החלטות הממשלה.
גדעון סער: אפשר בסעיף 3(ד) לנקוב בתקופה ארוכה יותר מ-21 יום.
צבי האוזר: אבל אז אתה מחייב את הממשלה בתקופה ארוכה יותר.
צבי האוזר: הממשלה רוצה להתכנס כל 21 יום.
צבי האוזר: אני לא באתי לפתור את הבעיה של הממשלה.
צבי האוזר: הממשלה גם יכולה לאשר את זה, בניגוד אלינו, במשאל טלפוני.
צבי האוזר: אפשר להתנגד לחוק, אבל אי אפשר לקבע הסדרים שמטרללים את העבודה.
מירי פרנקל-שור: אם אתה קובע שהוועדה רשאית לאשר את ההכרזה, לא לאשרה, או לאשרה בשינויים, זה נותן לך את כל ספקטרום האפשרויות.
גדעון סער: למה אתה לא מעביר את זה לוועדת משנה?
מירי פרנקל-שור: מכיוון שזאת חקיקה ראשית.
מירי פרנקל-שור: ממתי אנחנו דנים בחקיקה ראשית בוועדת משנה?
אבי דיכטר: אני לא מכיר שום הוראת שעה שאתה יכול לעשות דיון מעבר למועד שנקבע.
אבי דיכטר: אם הממשלה קבעה 21, אתה יכול לקצר, אתה לא יכול להאריך.
אבי דיכטר: גדעון צודק, אתה לא חייב לעשות דיון במליאת הוועדה.
מירי פרנקל-שור: חקיקה ראשית היא תמיד במליאת הוועדה.
גדעון סער: אז הפעם זה יהיה אחרת.
צבי האוזר: אפשר להקים ועדת משנה מיוחדת לזה.
מירי פרנקל-שור: מתי אנחנו עוסקים בחקיקה בוועדת משנה?
גדעון סער: מול כל החידושים החוקתיים שמתקיימים בחודשים האחרונים אני רואה בזה את הכי קטן.
מירי פרנקל-שור: זה נושא שאין בו שום סיווג.
מירי פרנקל-שור: למה לא למליאת הוועדה?
גדעון סער: כמו שעכשיו רוצים לצמצם את קבינט הקורונה כי לא כל דיון אפשר לעשות בפורומים ענקיים ולהיות עדיין יעילים.
גדעון סער: אני מזכיר שבמצב המשפטי הקודם ועדת המשנה הייתה זאת שדנה ואישרה.
מירי פרנקל-שור: בית המשפט אמר את דברו
גדעון סער: החקיקה הראשית יכולה להסמיך בנוגע להארכות את ועדת המשנה.
צבי האוזר: חוק השב"כ מסמיך בחקיקה ראשית דיון בוועדת משנה.
צבי האוזר: הרי חוק השב"כ נדון בוועדת המשנה, לא במליאת הוועדה.
צבי האוזר: אי אישור או אישור לתקופה קצרה יותר יכול שיהיה בוועדה במליאתה, אבל לאשר את ההכרזה כפי שהיא יכול להיות בוועדת משנה.
מירי פרנקל-שור: מה ההצדקה להעביר את הדיון לוועדת משנה?
צבי האוזר: אם ועדת המשנה תרצה לאשר היא תאשר, ואם היא תמליץ לקצר, לשנות או לבטל, זה כבר יהיה - -
אבי דיכטר: זה לא יכול להיות עניין של נוחות, זה צריך להיות עניין מקצועי.
אבי דיכטר: אתה יכול להיקלע לסיטואציה שבה תרצה לדון בסוגיה בוועדת משנה בגלל הרגישות.
אבי דיכטר: אם תהיה, לא עלינו, עלייה במספר הנדבקים המאומתים מתחת לגיל 14, שזה תחום ששב"כ לא עוסק בו היום בכלל, אתה תרצה להיכנס לקרביים.
אבי דיכטר: אי אפשר להיכנס לקרביים בדיון במליאה.
אבי דיכטר: אתה תעשה דיון בוועדת משנה.
צבי האוזר: השאלה היא אותה אפשרות פוטנציאלית עם סבירות לא ברורה אל מול העובדה המתמטית שאני הולך בששת החודשים הקרובים לעשות שמונה דיונים.
צבי האוזר: אני לא יכול להתעלם מזה ששמונה דיונים במליאת הוועדה בשישה חודשים פוגעים באינטרס הציבורי.
אבי דיכטר: ישנן פניות של חברי כנסת שהוועדה מחויבת לשבת ולדון בהן בהיקפים הרבה יותר מאסיביים ולתכלית פחות חשובה מהתכלית הזאת.
צבי האוזר: זה תקנון שיכול להיות ששווה לתקן אותו.
צבי האוזר: אני עכשיו עושה חקיקה ראשית.
צבי האוזר: שמונה דיונים בשישה חודשים ללא מתן גמישות לוועדה זו הסדרה לא סבירה.
צבי האוזר: אני מזכיר שבעניין חוק השב"כ כל הדיון מתקיים בוועדת המשנה.
צבי האוזר: הדיונים קיימים בצורה שקופה במליאת הממשלה.
יואב סגלוביץ': זו הפעם היחידה שמשתמשים בשב"כ לתכלית אחרת.
יואב סגלוביץ': יש משמעות גדולה מאוד לשקיפות שבה זה נעשה ולכן למליאת הוועדה יש משמעות.
יואב סגלוביץ': אני חושב שזה חייב להיות במליאת הוועדה.
צבי האוזר: כל 21 יום?
יואב סגלוביץ': אני חושב שזה צריך להיות כל 14 יום, לא כל 21 יום.
יואב סגלוביץ': לא סתם יושבים על הדבר הזה והולכים איתו לקצה.
יואב סגלוביץ': זה לא עוד משהו.
יואב סגלוביץ': זה משהו אחר לחלוטין.
יואב סגלוביץ': אם מדובר על סדר היום של הוועדה, אז בתקופת חירום נצטרך להילחץ יותר ונעשה דיונים גם ביום שישי.
טליה אגמון: אנחנו מדווחים לוועדה פעם בשבוע.
טליה אגמון: הוועדה יכולה לקיים דיון גם בלי שזה כתוב במפורש בחוק.
יואב סגלוביץ': בוועדות אחרות נדונים עוד חוקים.
יואב סגלוביץ': ככל שהזכויות של הפרט, ובצדק, מוגבלות בשל מאבק בנגיף, כך הפיקוח צריך לעלות, גם אם זה עולה לנו בשגרת החיים הרגילה של הוועדה הזאת או של ועדה אחרת.
צבי האוזר: בסוף יש אומדן סביר.
צבי האוזר: דיון כל 21 יום, בהינתן שיהיו שמונה דיונים בשישה חודשים, לא סביר בעיני.
יואב סגלוביץ': לו"ז יושב-ראש הוועדה לא רלוונטי לאירוע הזה.
צבי האוזר: לו"ז הוועדה רלוונטי.
יואב סגלוביץ': גם לו"ז הוועדה איננו רלוונטי.
יואב סגלוביץ': תקיימו שמונה דיונים ביום שישי.
צבי האוזר: הוועדה יכולה לקיים דיונים בימי שישי.
צבי האוזר: יש עוד לא מעט דברים שהיא יכולה לעשות עליהם דיונים ביום שישי.
יואב סגלוביץ': זה מספיק חשוב כדי לעשות על זה דיון.
צבי האוזר: אני לא יודע אם זה מספיק חשוב לפי כמות האנשים שהגיעו לדיונים הקודמים.
צבי האוזר: זה מספיק חשוב בשביל לעשות דיון איטי כשהמחוג לא עומד על 21 יום.
אבי דיכטר: אתה חושב שיש סיכוי להאריך את התקופה מ-21 יום?
צבי האוזר: אני חושב שהועדה יכולה לקבל את ההחלטה בפרוצדורה אחרת.
צבי האוזר: הוועדה לא חייבת לדון בכל בקשה של הממשלה.
צבי האוזר: הוועדה יכולה להגיד שהיא דנה בכל פעם שנייה, והיא יכולה להגיד שהיא מאשרת את זה רק לפי הצורך.
אבי דיכטר: אתה מכיר מקרים שבהם הממשלה מוגבלת בחקיקה לפרק זמן מסוים והגוף המפקח - -?
צבי האוזר: הגוף המפקח לא חייב.
צבי האוזר: הצעת ההחלטה המקורית הייתה שהוועדה מתייחסת לזה פעם אחת, לא מתייחסת לזה כל פעם.
צבי האוזר: הוועדה בכל רגע נתון יכולה להניף דגל אדום ולבטל את ההכרזה.
צבי האוזר: היא לא חייבת להתכנס כל 21 יום.
צבי האוזר: הוועדה יכולה להתכנס בהתחלה ולהגיד: אני שומרת לי את הזכות בכל רגע נתון להתכנס ולבטל את ההכרזה.
צבי האוזר: הוועדה יכולה להגיד: אני מאשרת את ההחלטה בהתחלה, אחר כך מתכנסת פעם ב-30 יום, פעם ב-60 יום, או בכל רגע נתון שאני חושבת שצריך.
צבי האוזר: הוועדה לא חייבת בגלל שהממשלה החליטה שהיא דנה כל 21 יום.
צבי האוזר: אני יכול להחליט שאני נותן הסמכה לשישה חודשים.
צבי האוזר: בהסדרים הקודמים נתתי לוח זמנים שראיתי את ההיגיון בו.
צבי האוזר: הוועדה נתנה לחודש או ליותר מחודש היתרים.
צבי האוזר: הוועדה ראתה לנכון לתת היתרים ליותר משלושה שבועות.
צבי האוזר: מה היה אז?
צבי האוזר: האינטרס הציבורי אז לא חייב?
צבי האוזר: אם תשכנע אותי שיש אינטרס ציבורי בכך שאני אדון כל 21 יום אני מבין.
אבי דיכטר: אפשר לכתוב שהוועדה תתכנס לא פחות מאשר שתי הכרזות רצופות.
צבי האוזר: זה אפשרי.
אבי דיכטר: אם אתה אומר לממשלה: אתם כל שלושה תתכנסו ותחליטו, אבל אנחנו בוועדה נקיים לפי הנוחות שלנו - זה לא נראה סביר.
צבי האוזר: הצעת החוק המקורית כללה אישור אחד בלבד.
צבי האוזר: הוועדה יכולה בכל רגע נתון לבטל את ההכרזה.
אבי דיכטר: זה תמיד נכון.
אבי דיכטר: אני מציע שהוועדה לא תיתן ליותר משתי הכרזות לעבור בלי שהיא דנה בזה.
אבי דיכטר: היא יכולה לדון כל 21 יום, היא יכולה לדון כל 25 יום, היא יכולה לדון כל 42 יום, אבל היא לא יכולה להמתין יותר מ-42 יום.
צבי האוזר: אם יהיו שינויים, אם נראה דיווח, אם יהיה ויכוח ציבורי, אם חברי כנסת יפנו, נעשה דיון.
צבי האוזר: לא נקשור את עצמנו אוטומטית לקיומם של דיונים שכולם מבינים שאין בהם צורך.
מירי פרנקל-שור: בסעיף 5(א), בסיפה: לפי ההנחיות המקצועיות של משרד הבריאות.
מירי פרנקל-שור: אני מתחברת לדבריו של חבר הכנסת דיכטר שדיבר על ההשגה כמשלים לאיכון ולכן ניסינו קצת לעבות את סעיף ההשגה.
מירי פרנקל-שור: 8. (ד) פנה אדם בהשגה יתחשב משרד הבריאות בהחלטה בהשגה, בין היתר, בהצהרתו, לעניין מיקומו, המועד הקבוע בהודעה, והמגעים שקיים במגע קרוב עם חולה במועד מסוים.
מירי פרנקל-שור: (ה) משרד הבריאות רשאי להעביר לשירות בקשה נוספת לביצוע פעולות הסיוע לגבי החולה שאותו אדם היה במגע קרוב עמו ואת פרטי ההשגה, ככל הנדרש, והשירות יהיה רשאי לבצע פעולות סיוע לגבי אותו חולה פעם נוספת, אם הדבר נדרש; ביקש משיג לבצע בדיקה נוספת בשירות, יעביר משרד הבריאות את הבקשה לשירות כאמור.
מירי פרנקל-שור: (ו) ההחלטה על דחיית ההשגה לפי סעיף זה תהא מנומקת ותימסר לפונה בהקדם האפשרי בנסיבות העניין, ולא יאוחר משלושה ימים ממועד הגשת ההשגה.
מירי פרנקל-שור: יש פה רק את הקו הראשון של ההשגה, לא מעוגן כאן הקו השני, לא מעוגנת כאן הבחינה החוזרת על ההחלטה בשלב הראשוני.
צבי האוזר: היא מעוגנת בסיפה של (ד).
אבי דיכטר: אין שום חיבור בין האדם שמקבל את ההודעה לבין השירות.
מירי פרנקל-שור: אני קיבלתי איכון שלא היה שום ספק שהוא שגוי.
אבי דיכטר: קיבלת אותו ממשרד הבריאות, לא מהשב"כ.
מירי פרנקל-שור: אני ביקשתי שמשרד הבריאות יעביר את ההשגה שלי, יעביר את האיכון שלי בחזרה לשב"כ.
אבי דיכטר: אני לא חלוק איתך על התוצאה, אני חלוק איתך על הניסוח.
אבי דיכטר: אני חושב ששיקול הדעת צריך להיות של משרד הבריאות, לא של הפונה.
אבי דיכטר: מה שמנוסח פה מתייחס לפונה.
מירי פרנקל-שור: משרד הבריאות סירב.
אבי דיכטר: אין בשום מקום בחוק קישור בין השב"כ לחולה.
מירי פרנקל-שור: כשאני פונה למשרד הבריאות ומבקשת להעביר את הפרטים, משרד הבריאות צריך להעביר את הבקשה שלי חזרה לשירות.
אבי דיכטר: אני חושב שהניסוח בחוק צריך להיות: רשאי משרד הבריאות על פי החלטתו להעביר את זה לבדיקה בשירות.
מירי פרנקל-שור: זה מה שקיים היום.
מירי פרנקל-שור: משרד הבריאות לא רוצה להעביר חזרה את המידע.
מירי פרנקל-שור: עיגנו את שמירת המידע רק בשביל בדיקה חוזרת בשירות.
מירי פרנקל-שור: בשביל זה אתה מאפשר לשירות לשמור את המידע במשך 14 ימים.
מירי פרנקל-שור: אם המאוכן מבקש לבדוק ולהחזיר את זה לשירות, מה הסיבה לא להעביר את זה לשירות?
אבי דיכטר: אני חושב שמשרד הבריאות יכול להחליט אם להעביר או לא להעביר.
מירי פרנקל-שור: מה יכול משרד הבריאות להחליט לא להעביר?
אבי דיכטר: ההחלטה היא תמיד של משרד הבריאות.
אבי דיכטר: אני חושב שהחיבור הזה לא טוב, הוא עובר מעל ראשו של משרד הבריאות.
טליה אגמון: מירי, אני מבינה שאת נסמכת על החוויה האישית שלך.
מירי פרנקל-שור: זה לא רק שלי, זה אין סוף אנשים שקיבלו איכונים לא נכונים.
טליה אגמון: כפי שנאמר קודם, יש אפשרות של החזרה לשירות, אבל ההחזרה לשירות צריכה להיות תוך הפעלת שיקול דעת.
טליה אגמון: לא כל טענה שעולה קשורה בהכרח לשאלה מה עשה השירות או מה לא עשה השירות.
טליה אגמון: אם מישהו טוען שהוא ישב עם מסיכה במשרד שלו, החזרה לשירות לא תעשה שום תועלת, היא רק תעמיס עלינו ועל השירות עבודה נוספת.
צבי האוזר: אנחנו מבינים שיש קו שני לפניות קבוצתיות, ואת זה אנחנו רוצים לשים את זה כרגע בצד.
צבי האוזר: אנחנו מדברים באשר למודל ההפעלה שמאפשר לאדם בודד שקיבל הודעה על כך שהיה במגע עם חולה מאומת להתקשר לקו השני.
צבי האוזר: מה הפרוצדורה שאדם בודד צריך לעבור כדי להגיע לקו השני, ובכמה אנשים בודדים שביקשו לעבור לקו השני טיפלתם עד עכשיו?
שרי לנג שגב: 3,666 פניות פרטניות מקו ראשון הועברו לקו שני, נכון ליום חמישי.
שרי לנג שגב: זה חוץ ממה שמנוהל בקו ראשון ומתקבלת החלטה שיעבור לקו שני - סדר גודל של 30,000.
שרי לנג שגב: הפניות שמתקבלות ישירות בקו שני הן לא רק פניות קבוצתיות, הן גם פניות של צוותים רפואיים, כוחות ההצלה ומערכת הביטחון שאנחנו לא רוצים שיעברו את מסלול הסינון אלא יגיעו ישירות לבדיקה יותר פרטנית.
שרי לנג שגב: כמו שטליה ציינה, אנחנו עושים עבור כל אחד ואחד מהאנשים האלה בירור פרטני, כולל הצלבה עם המידע החסוי שמגיע מהשירות ועם המידע החסוי רפואית שנאסף על ידי כוחות הבריאות.
שרי לנג שגב: המחקר הזה לוקח זמן.
שרי לנג שגב: אנחנו מנסים לברר לעומק כל פנייה, למה קרתה ההצלבה.
שרי לנג שגב: לפעמים הפונה לא יודע שיש בסביבתו חולה, ולפעמים מגבלות הכלי הטכנולוגי נפתרות באמצעות הבירור האנושי.
שרי לנג שגב: את מה שאנחנו לא מצליחים לקבל החלטה לגביו אנחנו מעבירים לבירור חוזר בכלי הטכנולוגי.
שרי לנג שגב: סדר גודל של 100 פניות חזרו חזרה לשירות לבדיקה חוזרת.
שרי לנג שגב: צריך להבין שגם שם הדברים האלה לוקחים זמן.
שרי לנג שגב: אנחנו צריכים לשקול את המשאבים, את החדירה החוזרת לפרטיות אל מול יתרת הבידוד שיש לפונה, וגם שיקולים נוספים.
מירי פרנקל-שור: ההשגה היא פגיעה חמורה בזכויות חוקתיות.
מירי פרנקל-שור: זו פגיעה בקניין, זו פגיעה בחירות, זו פגיעה בחופש העיסוק.
מירי פרנקל-שור: אני חושבת שסעיף ההשגות חייב להיות כזה שבאמת מאפשר את כל הספקטרום הרחב.
מירי פרנקל-שור: מי שקיבל הודעת איכון חייב שיהיו לו את כל האפשרויות למצות את כל ההליך.
מירי פרנקל-שור: אם משרד הבריאות לא מקבל את עמדתי ואני עוזבת את הבידוד, זו עבירה פלילית.
מירי פרנקל-שור: אני לא מצליחה להבין למה לא לפתוח את כל קשת האפשרויות למי שקיבל הודעת איכון כדי באמת לוודא אם הוא קיבל הודעת איכון שגויה.
אבי דיכטר: כשמשרד הבריאות פונה לשירות לבדיקה על בסיס השגה זו כבר לא בדיקה אוטומטית, זו בדיקה ידנית שלוקחת פרק זמן של שעה ויותר.
אבי דיכטר: זה עניין של לקיחת סיכונים.
אבי דיכטר: משרד הבריאות יכול לשמוע את ההשגה ולהחליט שהוא משופע במספיק נתונים כדי לתת תשובה שהוא מאמין שהיא התשובה הנכונה.
אבי דיכטר: אם הוא חושב שאין לו יכולת לתת תשובה נכונה והוא מתרשם שהוא גורם עוול אם הוא אומר לאדם להישאר בבידוד, אז הוא יפנה לשב"כ.
אבי דיכטר: אני חושב שלא נכון לעשות את החיבור בין הפונה לשב"כ.
אבי דיכטר: אין לנו את זה בשום מקום בחוק.
אבי דיכטר: אין לזה מקום בעשייה דה פקטו.
אבי דיכטר: אני לא מציע לעצמנו להכניס ערוץ מעל משרד הבריאות.
אבי דיכטר: הזהירות שאנחנו נוקטים בחוק היא כדי שהכל יהיה דרך משרד הבריאות.
אורנה ברביבאי: בגלל שהכלי הוא כל כך חריג המעקב והבקרה והפיקוח חייבים להיות צפופים.
אורנה ברביבאי: ככל שנקשה יותר אנחנו נבין שזה כלי שלא צריך להיות בשימוש.
אורנה ברביבאי: ההצעה להכפיל את זמן ההתכנסות משלושה שבועות לשישה שבועות לא נראית לי מידתית.
צבי האוזר: היא לא חייבת להיות.
צבי האוזר: אני מזכיר לך שהצעת החוק המקורית דיברה על אישור פעם אחת, כשבכל רגע נתון שאת חושבת שזה בעייתי את יכולה לעצור את ההסמכה.
צבי האוזר: אנחנו מדברים על חובת התדיינות של עד פעמיים הסמכה.
צבי האוזר: יכול להיות שנחליט לדון בזה שלוש פעמים בשבוע.
צבי האוזר: אני לא סותם את הגולל.
צבי האוזר: אינני רוצה לכבול את שיקול דעתי בחקיקה ראשית.
צבי האוזר: אני סומך על שיקול דעתה הקולקטיבי של הוועדה להתכנס בזמנים הבאמת ראויים לכך, אחרי שהיא שקלה את האינטרס הציבורי.
צבי האוזר: אפשר גם להקים ועדת משנה ייעודית לחוק הזה, או להקים ועדה שתתכנס מידי יום.
צבי האוזר: זה שאנחנו קושרים את רגלנו וידנו בכך שנצטרך להתכנס לפחות כל 42 יום לא אומר שלא נוכל להתכנס לפי צורך גם לפני כן.
אורנה ברביבאי: צביקה, לא צריך להביא את זה לקיצון בשביל להצדיק את הטיעון שלך.
אורנה ברביבאי: לא אמרתי כל יום.
אורנה ברביבאי: דווקא הרעיון של ועדת משנה יכול להיות לא רע בכלל.
אורנה ברביבאי: ועדות משנה יכולות להיות רעיון לא רע בהשוואה לכל ועדה אחרת.
אורנה ברביבאי: במקום להגיד לי שאפשר כל יום להתכנס, אפשר להגיד שצריך לעשות את זה מידתי.
אורנה ברביבאי: אני חושבת שכלי קשה, חריג חייב להיות תחת פיקוח ובקרה.
אורנה ברביבאי: זה יכול להוות מנוף עבורנו כוועדה שאם אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להתכנס וזה על סדר יומנו אנחנו נקפיד להוריד את הכלי הזה מהאפשרות לעקוב אחרי אזרחים.
אורנה ברביבאי: 21 יום זה מידתי ביחס לחריגות של הכלי.
אורנה ברביבאי: לא נכון להכפיל את הזמן.
שירי: אנחנו תומכים בעמדה שמב"ר יפעיל את שיקול הדעת שלו בעניין הזה.
שירי: אנחנו חושבים שהעברה אוטומטית של כל השגה לשירות היא לא נכונה משתי סיבות.
שירי: קודם כל, יש השגות שאינן רלוונטיות לבדיקה חוזרת.
שירי: דבר שני, אותו כוח אדם שמטפל בביצוע פעולות הסיוע השוטפות הוא גם זה שמטפל בהשגות, ולכן לנוכח משך הזמן של הבדיקה הידנית הנדרשת, כמו שציין חבר הכנסת דיכטר, הדבר עלול להשפיע על קצב הפעולות שלנו בסיוע השוטף.
צבי האוזר: בסעיף 8(ה) רישה נכתוב:
צבי האוזר: משרד הבריאות רשאי להעביר לשירות בקשה נוספת לביצוע פעולות הסיוע לגבי החולה.
ענת אסיף: הסיפה יורדת?
צבי האוזר: לגבי (ו) יש לכם הערה?
טליה אגמון: האם כאשר אנחנו מסבירים בעל-פה זה מספיק?
טליה אגמון: אם אנחנו אומרים למישהו: מה שאתה אומר לא מספיק כדי לאפשר לנו להוציא אותך מבידוד, האם זה נחשב הנמקה?
טליה אגמון: אם כן, אין לי בעיה עם זה.
מירי פרנקל-שור: הוא צריך לקבל את ההסבר.
מירי פרנקל-שור: איך מעוגן בסעיף קו אחד וקו שני בנוגע להשגה על מה שנאמר?
טליה אגמון: אני חושבת שההחלטה של משרד הבריאות לנהל את ההשגות בקו אחד ובקו שני היא החלטה שנבעה מההבנה שיש דברים פשוטים ויש דברים מורכבים יותר.
טליה אגמון: זה לא בהכרח דבר שקובעים בחקיקה ראשית.
טליה אגמון: יש למשרד הבריאות יכולת להעביר לשירות בקשה נוספת, יש לו יכולת לבחון את הבקשה בקו אחד, בקו שני.
טליה אגמון: העברה לקו שני היא לא בהכרח ערעור על סירוב.
טליה אגמון: יכול המוקדן לומר: אני לא יכול לפתור את הבעיה הזאת, אני מעביר אותה לקו שני.
מירי פרנקל-שור: צריך להיות פה מנגנון מעובה של השגה.
מירי פרנקל-שור: אם אדם מקבל הודעה שעליו להיכנס לבידוד למשך 14 ימים - -
טליה אגמון: ברוב המקרים זה לא להיכנס לבידוד למשך 14 ימים.
מירי פרנקל-שור: אז 12.
מירי פרנקל-שור: אנחנו היינו 12 יום בבידוד.
טליה אגמון: לא בגלל שקיבלתם בהכרח את האס אם אס.
מירי פרנקל-שור: אני אישית קיבלתי איכון - -
טליה אגמון: יהיו מצבים שהבידוד יהיה 14 ימים.
טליה אגמון: בדרך כלל באיכונים זה לא מגיע לזה.
צבי האוזר: אין כמעט סיכוי ל-14 יום.
מירי פרנקל-שור: אז 10 ימים.
טליה אגמון: השאלה היא אם אדם צריך להיות בבידוד כדי לא להדביק.
טליה אגמון: זה לא עונש, זה לא קנס.
מירי פרנקל-שור: טליה, תראי כמה אתם משחררים.
טליה אגמון: כאשר אנחנו משחררים מישהו מבידוד זה לא אומר שיש טעות באיכון, זה לא אומר שיש טעות בפעילות בשירות או שיש טעות באפיונים.
טליה אגמון: צריך להבין שיש מגבלות לכלי הזה.
טליה אגמון: יש דברים שהוא לא יכול לדעת, כמו אם מישהו היה עם מסיכה, קירות וכדומה.
טליה אגמון: אנחנו מעדיפים להאמין לאנשים שמתקשרים ומספרים לנו את הסיפור האמיתי שלהם.
טליה אגמון: אנחנו יודעים שיש מספר קטן של אנשים שינצלו את זה לרעה, אבל אנחנו מעדיפים לשלם את המחיר הזה.
טליה אגמון: זה עדיין לא אומר שיש טעות ושבדיקה מחדש של האיכון תניב תוצאה חדשה.
טליה אגמון: אלה מקרים מאוד נדירים.
טליה אגמון: אני חושבת שבתוך חוק ראשי לא צריך להיכנס לרזולוציה של איך בדיוק עובד מנגנון ההשגות שמשרד הבריאות מפעיל.
טליה אגמון: יש נוהל שאנחנו מפרסמים שהוא שקוף, אפשר לראות למי צריך לפנות, מופיע מספר טלפון.
טליה אגמון: מרחיבים לנו עכשיו את מספר התווים כך שנוכל לכתוב יותר מידע באס אם אס.
טליה אגמון: כל הדברים האלה קיימים וקורים.
טליה אגמון: חייבים שתהיה איזו שהיא גמישות תפעולית.
צבי האוזר: השלושה ימים בסעיף 8(ו) נותן רפרנס לא נכון.
צבי האוזר: אני מציע למחוק את כל הסיפה: ולא יאוחר משלושה ימים ממועד הגשה.
צבי האוזר: זה צריך להיות בהקדם האפשרי בנסיבות העניין.
צבי האוזר: נסיבות העניין זה דקות, לא ימים.
צבי האוזר: אני מקבל 80% או 90% מההשגות בתוך דקות.
אבי דיכטר: אני ממליץ לשים סייג של זמן.
צבי האוזר: של חמש דקות?
אבי דיכטר: בתוך יממה.
צבי האוזר: אוקי, לא יאוחר מ-24 שעות.
מירי פרנקל-שור: בסעיף 12א, במקום "משרד הבריאות יפתח" יבוא "משרד הבריאות יפעל להמשך פיתוח".
צבי האוזר: אנחנו משאירים 30 יום?
צבי האוזר: למה לנו לשים את זה?
צבי האוזר: הייתי רוצה שמשרד הבריאות יפעיל או ישיק טכנולוגיה לאיתור מגעים תוך 48 שעות מכניסתו לתוקף של חוק זה.
צבי האוזר: כמובן שכל פעם הוא יעדכן.
צבי האוזר: הודעתם שזה הושלם, שהפיתוח הושלם.
מירי פרנקל-שור: בסעיף קטן (ג), במקום "טכנולוגיות" יבוא "הטכנולוגיה".
מירי פרנקל-שור: (ד) שר הבריאות יגבש תכנית לאומית לעידוד הציבור להשתמש בטכנולוגיות לאיתור מגעים ויקצה את התקציב הדרוש למימושה לא יאוחר מ-14 ימים ממועד פרסומו של חוק זה.
מירי פרנקל-שור: ב-(ו) מחקנו את המשפט: מספר האנשים שדיווחו כי קיימו מגע קרוב עם חולה בעקבות התראה שהתקבלה באמצעות טכנולוגיה לאיתור מגעים.
צבי האוזר: צריך למחוק את המילים "או רכשו".
טליה אגמון: אם אנחנו מדברים על חוק שאמור להחליף את החוק הנוכחי, זאת אומרת להיכנס לתוקף ב-22 או לפני, האם אנחנו מדברים על 48 שעות מיום פרסומו, או על 48 שעות מיום כניסתו לתוקף?
מירי פרנקל-שור: הוא נכנס לתוקף ביום הפרסום.
עוזי דיין: זה זמן לא ריאלי.
ענת אסיף: מה אמור לקרות ב-48 שעות?
צבי האוזר: אחד, צריכה לעלות אפליקציה להורדה, ושניים, צריך להיות עדכון למי שיש לו "מגן 1".
צבי האוזר: אם החוק ייכנס בין שני לרביעי, אפשר לקבוע שהוא ייכנס לתוקף ביום א'?
צבי האוזר: לכם יש אינטרס להשיק את זה כמה שיותר מהר.
צבי האוזר: שמענו שאתם צריכים עד 1 בספטמבר שיהיו שניים וחצי מיליון הורדות.
סבטה מורג: כל הפרסום של האפליקציה לחנויות לוקח זמן.
סבטה מורג: בסופי שבוע אפל וגוגל לא נותנים מענה לדברים האלה, כולל בימי ראשון.
סבטה מורג: זה לוקח עד ארבעה ימים לפרסם את האפליקציה, לעבור את כל התהליכים של האישורים.
סבטה מורג: אם זה יאושר ביום שלישי יש לנו את רביעי, חמישי ועוד את שני ושלישי שאפל וגוגל נותנים את המענה.
צבי האוזר: הפנייה לאפל וגוגל היא התחלת התהליך.
צבי האוזר: זה שהם עוד לא העלו זה בסדר.
צבי האוזר: אם נעביר את החוק ביום שני או ביום שלישי, אז אתם כבר צריכים להעביר את הבקשה.
צבי האוזר: אין לכם ולנו שליטה בחנויות הישומונים, אבל יש לכם שליטה מתי תעבור הבקשה לחנות הישומונים.
צבי האוזר: האם לאנשים שהתקינו את "מגן 1" אתם יכולים לתת את השדרוג?
סבטה מורג: כל מי שהתקין "מגן 1" מקבל אוטומטית את השדרוג ברגע שזה יפורסם בחנויות.
טליה אגמון: יש אנשים שמרשים לטלפון שלהם לעדכן את האפליקציה באופן אוטומטי, ויש כאלה שחוסמים את הגישה הזאת ואז הם צריכים לעשות משהו אקטיבי כדי לאשר את העדכון.
טליה אגמון: על אף שמנכ"ל משרד הבריאות בפירוש התחייב, שלח מכתב לוועדה שהכוונה שלנו היא להשיק את "מגן 2" כמה שיותר מהר, זה עדיין לא החלטה שמקבלות סבטה ואני.
טליה אגמון: אני לא יכולה עכשיו להגיד לסבטה: תשלחי את זה לחנויות של אפל וגוגל.
צבי האוזר: אפשר לכתוב: תוך שבעה ימים מיום פרסום חוק זה.
טליה אגמון: יש מחר דיון קבוע של צוות השרים שמונה לפי החוק, הוא אמור להמליץ על הכיוון הזה.
טליה אגמון: זאת ההמלצה שלנו.
אבי דיכטר: בטכנולוגיות לאיתור מגעים אתה מוכרח לשים איזה שהוא אינסנטיב לאזרח כדי שירצה להוריד את האפליקציה הזאת, שזה ישתלם לו.
אבי דיכטר: אני הייתי כותב בסעיף 12(ד):
אבי דיכטר: שר הבריאות יגבש תכנית לאומית לעידוד הציבור להשתמש בטכנולוגיות לאיתור מגעים, כולל התחשבות בהן בהגשת השגות, ויקצה את התקציב וכו'.
צבי האוזר: השאלה אם אתה מעגן את האינסנטיב בחקיקה ראשית.
צבי האוזר: אפשר לעודד בקריאה נרגשת של שר הבריאות, ואפשר לעודד בתכנית תמריצים.
אבי דיכטר: "מגן 1" נכשל, בוא נגיד את האמת.
צבי האוזר: טכנולוגית.
אבי דיכטר: נכשל שימושי.
צבי האוזר: 1.4 מיליון הורידו.
אבי דיכטר: כל דבר חדש מורידים.
אבי דיכטר: לא שאלת כמה השתמשו בזה.