GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי בן בסט: הוועדה אז המליצה על פעימה אחת של ארבעה חודשים, המתנה, בחינה של המצב הן על בסיס התפתחות האיומים אבל הן על התפתחות על הבסיס הדמוגרפי, על בסיס כל הפרמטרים שבחנו אז, ואם במכלול הפרמטרים האלה של האיומים מצד אחד ופוטנציאל הגיוס מצד שני אפשרי לעשות זאת, אז אפשר ללכת לזה.
אבי בן בסט: אני רוצה להגיד שלפחות לפי המלצות הוועדה אז, הפעימה השנייה הייתה אמורה להיות ב-2011.
אבי בן בסט: השנייה.
אבי בן בסט: אם הפרמטרים יעמדו בזה.
אבי בן בסט: מאז 2011 פוטנציאל הגיוס כבר גדל בעוד עשרה אחוזים.
אלעזר שטרן: זה לא משנה.
אלעזר שטרן: רק רציתי להגיד על העיקרון.
אבי בן בסט: אתה צודק לחלוטין.
קריאה: ללמוד את הלקחים.
אבי בן בסט: בוודאי.
אבי בן בסט: צודק.
אבי בן בסט: אני לא בא לומר שלא.
אבי בן בסט: לא אסתיר דבר אחד מההמלצות הללו.
אבי בן בסט: הוועדה חשבה שצריך גם לבצר נאמר את הקיצור, במיוחד השני,.
אבי בן בסט: כי חשבנו אז שהראשון בוודאי אנחנו בשלים לבצע אותו אבל כדי שההסתברות מכל הפרמטרים שדיברנו עכשיו אכן יתממשו, צריך לבצר אותו.
אבי דיכטר: שאלה אינפורמטיבית כדי להבין.
אבי דיכטר: הרי משרד הביטחון על פי החוק מעמיד לרשות צה"ל את מספר מתגייסי החובה על פי השנתון והפוטנציאל.
אבי דיכטר: הצבא, אין לו ברירה והוא חייב לקלוט אותם.
אבי דיכטר: אין לו מנדט לומר לא.
אבי דיכטר: השאלה אם בעבודה שאתם עשיתם או מההיכרות האחרת של הדברים, האם נתקלת בסיטואציה שהצבא אמר, חבר'ה, אני לא רוצה למצות את כל השנתון או את כל השנתונים?
אלעזר שטרן: ברור.
אלעזר שטרן: אני אגיד לך לפני שאבי עונה.
אלעזר שטרן: יש מספר באוויר שהוא אף פעם לא חתוך שמייחסים אותו לרבין כשר ביטחון וראש ממשלה שמדבר על משהו בין שניים וחצי אחוזים לשלושה אחוזים, שנותן לצבא רשות לא לגייס אותם.
עמר בר-לב: זה היה גם בוועדת שקד.
עמר בר-לב: אחד המודלים עליו דיברו היה שחיילים עורפיים ישרתו פחות וחיילים לא עורפיים ישרתו יותר.
אבי דיכטר: אתה עונה לשאלה חשובה אבל לא שאלתי את השאלה הזו.
אבי דיכטר: אני שאלתי אם הצבא אמר שלא יביאו אליו כי הוא לא צריך.
אבי בן בסט: אני אתייחס לזה כי זאת הייתה אחת ההמלצות שלנו ולמרות שהיא לא עומדת לפניכם על השולחן, אני חושב שכל חברי הוועדה חשבו שזאת אולי אפילו המלצה יותר חשובה מהקיצור האחיד ואני אדבר עליה.
אבי בן בסט: התמודדנו בדיוק עם השאלה שאתה שואל וגם משום שהצבא רצה שנתמודד עם השאלה שאתה מעלה.
אבי בן בסט: הצבא עצמו חשב שחשוב להתמודד עם השאלה שאתה מעלה והתמודדנו אתה.
אבי בן בסט: אני אסיים עם הקיצור האחיד ואני אגיע לדבר הזה למרות שהוא לא על השולחן אבל חשוב לי להסביר אותו כי אני חושב שהיה לנו רעיון שיכולה להיות לו תרומה מאוד חשובה בכיוון שאתה הולך.
אבי בן בסט: אני אסיים את הקטע הזה של הקיצור האחיד.
אבי בן בסט: ובכן, אנחנו חשבנו שחשוב לנקוט כמה מהלכים כדי לבצר את ההסתברות שהמהלך השני יבוצע.
אבי בן בסט: אחד קורה אוטומטית, לא צריך לעשות שום דבר.
אבי בן בסט: אימהות ואבות ישראל דאגו לזה, יש ריבוי טבעי, האוכלוסייה גדלה.
אבי בן בסט: זה דבר אחד שעובד.
אבי בן בסט: זאת אומרת, מה שהערכנו על בסיס הנתונים של הלשכה לסטטיסטיקה שב-2010 הגידול בשנתונים יתחדש, אכן קורה.
אבי בן בסט: הוא מתחדש.
אבי בן בסט: הוא יתחדש והוא קורה ואנחנו יודעים גם מה יקרה בשנים הקרובות.
אבי בן בסט: אבל לא הסתפקנו בזה.
אבי בן בסט: אנחנו חשבנו שצריך לעשות כמה דברים שקשורים הן בהפליות והן בהשתמטות.
אבי בן בסט: האחד, לחזק את המלחמה נגד השתמטות מגיוס, גם של נשים שמצהירות שהן דתיות כאשר הן לא, גם של גברים שמתחמקים בדרך זו או אחרת.
אבי בן בסט: אחת ההמלצות הייתה לעשות בקטע הזה מאמץ יותר רציני למען ילמדו ויראו.
אבי בן בסט: שנית, לגבי הנשים, ואני מאוד מאוד שותף למה שאתה אומר, הן מבחינה ערכית והן מבחינה מוסרית, אבל גם מבחינה של יעילות.
אבי בן בסט: רבותיי, נשים יכולות הרבה יותר מאשר הגברים חושבים שהן יכולות.
אבי בן בסט: פעם בכלל הייתה איזו דעה שהרבה דברים שהן כבר עושות היום, הן לא יכולות לעשות אבל הן עושות אותם בהצלחה אדירה.
אבי בן בסט: אפשר להגדיל את אותם תפקידים שמטילים על נשים שעד היום עשו אותם רק גברים.
אבי בן בסט: התהליך הזה קיים בצבא ממילא.
אבי בן בסט: הוא קיים ממילא בצבא.
אבי בן בסט: אנחנו המלצנו להאיץ אותו.
אבי בן בסט: ככל שאתה מאיץ, מאחר וחלק גדול מהאבטלה הסמויה היא בחיילים העורפיים, ולכן במידה לא מבוטלת גם אצל החיילות, אם אנחנו נטיל על החיילות תפקידים שהיום עושים אותם גברים, ככל שנטיל עליהן יותר תפקידים כאלה, ראשית, זה יותר יעיל.
אבי בן בסט: אנחנו משתמשים באנשים.
אבי בן בסט: גייסנו אותם ואנחנו רוצים שהם יעשו עבודה משמעותית ולא רק ישרפו חלק גדול מזמנם.
אבי בן בסט: אבל זה עוד פעם מבצר את הרעיון שאפשר לעשות את הקיצור השני.
אבי בן בסט: הוועדה גם המליצה – אני יודע, זה נושא פוליטי אבל אנחנו לא נרתענו מלעסוק בו ואם תרצו, תעסקו בו או לא – לבטל את כל המסלולים המיוחדים, נח"ל וכדומה.
אבי בן בסט: זה מה שהוועדה המליצה.
אבי בן בסט: אתה צוחק אבל אני יודע שאתה לא מתנגד למה שאני אומר.
אבי בן בסט: רבותיי, שוויון לא רק מגדרי אלא שוויון בכל החתכים האפשריים.
אבי בן בסט: אי אפשר להחזיק כך את השוויון הזה ולפצל אותו לנתחים.
אבי בן בסט: אני מביא לכם את כל ההמלצות כפי שאני מאמין בהן וכפי שחבריי לוועדה האמינו בהן.
אבי בן בסט: שנית.
אבי בן בסט: להפסיק את השימוש בחיילי חובה למטרות אזרחיות.
אבי בן בסט: למטרות אזרחיות שוכרים אנשים בשוק העבודה.
אבי בן בסט: לא לשם כך גייסו חיילים.
אבי בן בסט: אין צורך בזה.
אבי בן בסט: אגב, זה גם לא יעיל.
אבי בן בסט: אני רוצה להגיד לכם שבדיון שהיה בבניין הזה בשנת 2010 או 2011 – אני כבר לא זוכר – אז דנו גם כן בכל הסוגיה הזאת, אמרה לי אחת מחברות הכנסת שאמה הייתה תמיד גאה בכך שעת שירתה כחיילת, היא הייתה מורה ועד היום היא גאה בכך.
אבי בן בסט: קודם כל, אני בשום אופן לא רוצה לזלזל בזה.
אבי בן בסט: זה בהחלט דבר ראוי.
אבי בן בסט: יותר טוב להיות מורה משלא לעשות דבר.
אבי בן בסט: אבל, רבותיי, בכל זאת, אנחנו רוצים לילדים שלנו מורה חיילת כזאת שעדיין לא עשתה תואר אקדמי, שעדיין אין לה תעודת הוראה?
אבי בן בסט: אגב, איפה הצבנו את החיילים האלה?
אבי בן בסט: אף אחת מהן לא בצפון תל אביב וברחביה אלא את כולן הצבנו באזורי הפיתוח.
אבי בן בסט: גם היום יש חיילות סייעות למורות והן לא במרכז הארץ.
אבי בן בסט: אם צריך יותר חינוך, תגדיל את תקציב החינוך.
אבי בן בסט: אם אנחנו לא צריכים חיילים, נקצר את השירות.
אבי בן בסט: לא נגייס אנשים מתוקף זה שאנחנו צריכים לגייס אותם ואחר כך ניתן להם מטרות שלא לשמן הם נועדו וגם אין להם את היכולת לעשות את התפקיד הזה בדרך הכי טובה.
אבי בן בסט: בקיצור, זה גם לא יעיל לעשות את זה.
אבי בן בסט: עכשיו אני אגיע לנושא שאתה העלית.
אבי בן בסט: כפי שאמרתי, אנשי הצבא עצמם העלו את הסוגיה של אבטלה סמויה.
אבי בן בסט: מה לעשות?
אבי בן בסט: אבטלה סמויה היא לא הומוגנית.
אבי בן בסט: אם היא הייתה הומוגנית, אז קיצור השירות היה פותר אותה.
אבי בן בסט: אבטלה סמויה מתמקדת בקטעים מסוימים.
אבי בן בסט: היא בשום אופן לא קיימת בלוחמים, היא לא קיימת בתומכי לחימה, היא לא קיימת גם במה שהצבא קורא מקצועות מבוקשים מאוד כמו למשל אנשי מחשבים וכדומה.
אבי בן בסט: יש עוד מקצועות, לא רק לוחמים שיש להם ביקוש מאוד גבוה.
אבי בן בסט: היא קיימת בעיקר באמת אצל חיילים עורפיים, בכל מיני שירותים משרדיים וכדומה.
אבי בן בסט: כאן הוועדה העלתה רעיון שאני עדיין משוכנע שראוי לאמץ אותו.
אבי בן בסט: אחר כך אני אביא דוגמה שאימצו אותו בעבר הרחוק והצליח בענק.
אבי בן בסט: היא אמרה: בואו ניתן לצבא תקציב מיוחד, נגיד מאתיים מיליון שקלים, אנחנו נאפשר בחוק בדיוק את מה שאתה אומר, שאם הצבא ירצה ולפי בחירתו, לא באופן וולנטרי של החיילים אלא לפי בחירתו של הצבא, הוא יגיד לחייל מסוים שהשירות הוא 32 חודשים, אתה תשרת 32 חודשים כי זה השירות.
אבי בן בסט: לחייל אחר הוא יאמר שהשירות הוא 32 חודשים אבל אני לא זקוק לך ואני אשחרר אותך ארבעה חודשים מוקדם יותר.
אבי בן בסט: נוצרת כאן הפליה כלכלית משמעותית וגם של סיכון.
אבי בן בסט: חייל אחד משרת ארבעה חודשים יותר מחברו.
אבי בן בסט: אנחנו החלטנו שיהיה כאן – והמלים כאן הן חשובות – גמול התמדה לאותו חייל שהצבא אמר שאתה תשרת את השירות במלואו.
אבי בן בסט: על פי חוק כולכם צריכים להיות איקס חודשים אבל לך אנחנו לא זקוקים ולכן אתה תצא קודם, ולך אנחנו מאוד זקוקים אבל לא סביר שחברך שיצא קודם לשוק האזרחי יתחיל לעבוד ואתה תופלה לרעה ולכן תקבל פיצוי כספי, תגמול התמדה, שזהה לשכר שוק של חיילים, בחורים או בחורות, בגילאי 21 בשוק החופשי.
אבי בן בסט: נותנים לצבא קופה גדולה, 200-300 מיליון שקלים, לא חשוב הסכום, אז דיברנו על 175 מיליון שקלים ומאז הייתי כמה פעמים בקשר עם האוצר והיו מוכנים להגדיל את הסכום הזה במידה ניכרת.
אבי בן בסט: שימו לב למה הדבר הזה תורם ליעילות.
אבי בן בסט: כי אתה אומר לצבא: קיבלתם כך וכך מיליוני שקלים, אתם יכולים במיליוני השקלים האלה לקנות טנק, לקנות רובה, לקנות איזו מערכת שאתם רוצים ואתם יכולים להגיד, לא, יותר חשוב לי להחזיק את החייל הזה.
אבי בן בסט: אז בסדר, תשלמו לו מהמאגר הזה.
אבי בן בסט: זה בפעם הראשונה יעמיד לצבא את מה שאנחנו קוראים מחיר השימוש בחייל.
אבי בן בסט: זה יפסיק להיות בשוליים אפס.
אבי בן בסט: או-קיי, הוא נמצא, שיישאר.
אבי בן בסט: אם תשלח אותו הביתה, הכסף נשאר לך ותוכל לעשות דברים אחרים.
אבי בן בסט: הצבא אהב את זה, חברי הוועדה תמכו בזה וחשבנו שמאוד כדאי ללכת במסלול הזה.
אבי בן בסט: שימו לב, השיקולים הם רק שיקולים של הצבא.
אבי בן בסט: הוא מחליט מי הוא רוצה שיישאר יותר.
עמר בר-לב: זה קיצור של ארבעה חודשים אבל הפוך.
אבי בן בסט: אנחנו מדברים מעבר לאחיד.
אבי בן בסט: הרעיון היה מעבר לקיצור האחיד.
עמר בר-לב: אבל למעשה הוא מומש אבל הפוך.
עמר בר-לב: הוא אמר שבמקום 36 חודשים יהיו 32 חודשים, תקבלו עוד 300 מיליון שקלים - - -
אלעזר שטרן: מעל ה-32.
עמר בר-לב: מעל ה-32, ומי שתרצו להאריך לו, או שתקנו בזה טנק או שתאריכו בעוד ארבעה חודשים.
אבי בן בסט: אני אבהיר יותר טוב.
אבי בן בסט: קודם כל, לגבי הקיצור האחיד גם נתנו.
אבי בן בסט: אמרתי כבר בהתחלה שהמטרה שלנו הייתה לא להקטין את משאבי הצבא.
אבי בן בסט: הוועדה המליצה, והיה גם סיכום תקציבי בין האוצר לבין משרד הביטחון, שגם על הקיצור האחיד יהיה, אם אני לא טועה, 500 מיליון שקלים.
אבי בן בסט: ובנוסף ייתנו לצבא עוד קופה בשביל הקיצור הדיפרנציאלי.
אבי בן בסט: אני אבהיר את זה.
אבי בן בסט: לא הייתה לנו מטרה לצמצם את משאבי הצבא.
אבי בן בסט: הייתה לנו מטרה לבוא ולהגיד להם, קחו כסף ותחליטו מה לעשות אתו.
אבי בן בסט: אתם רוצים לשכור אנשי קבע, בסדר גמור, תשכרו אנשי קבע, אתם רוצים לקנות מערכות נשק, תקנו מערכות נשק.
אבי בן בסט: אני רוצה להגיד בהקשר הזה שני דברים שהם מאוד חשובים.
אבי בן בסט: קודם כל, לא עשינו קיצור דיפרנציאלי של שנה.
אבי בן בסט: חשבנו שזה דבר לא נסבל כי זה באמת יזרוק אותנו לכיוון של ללכת לצבא מקצועי.
אבי בן בסט: שקלנו הרבה.
אבי בן בסט: בוועדה ישבו גם אנשי חברה, התייעצנו גם עם גורמים חיצוניים ולכן הלכנו רק על פריסה של ארבעה חודשים שזה לא יוצר פער כל כך מהותי.
אבי בן בסט: יתרה מזאת.
אבי בן בסט: חברי הוועדה יצאו לביקור בבסיסי צבא, פגשנו חיילים קרביים, ישבנו אתם בחדר במשך שעתיים, הצגנו להם את התכנית ואמרנו בואו נשמע פידבק, אולי החיילים יגידו בשום פנים ואופן, בלתי נסבל.
אבי בן בסט: אני אומר לכם שלא שמענו התנגדות לזה.
אבי בן בסט: הם אהבו את זה.
אבי בן בסט: מה חיילים עושים היום אחרי הצבא?
אבי בן בסט: עובדים כמה חודשים, אוספים קופה ויוצאים לטיול.
אבי בן בסט: הנה, אתה אומר לי ארבעה חודשים אחרונים, הוא יקבל עשרים אלף שקלים.
אבי בן בסט: נכון, יש סיכון ויש הרבה דברים אבל אני אומר לכם שחיילים שביקרנו, לא כל חברי הוועדה היו אבל רובם נכחו בביקורים האלה, קיימנו דיאלוג עם החיילים, דיאלוג מאוד פתוח, קיבלנו פידבק חיובי.
אבי בן בסט: לטעמי כדאי לעשות את זה.
אבי בן בסט: אמרתי שיש לי עדויות שהרעיון הזה הצליח פעם בענק.
אבי בן בסט: תדעו לכם שעשו את זה בתחילת שנות ה-80 בנושא המילואים.
אבי בן בסט: עד תחילת שנות ה-80, אני לא זוכר בדיוק את השנה, כשאזרח נקרא למילואים, נגיד עבד במקום מסוים ושכרו היה איקס שקלים, מעסיקו קיבל את התמורה מהביטוח הלאומי ולא מהצבא.
אבי בן בסט: אז הצבא קרא לכל מי שהוא רצה.
אבי בן בסט: הצבא לא שילם מחיר בגלל זה שהוא הזמין אותי לשרת במילואים.
אבי בן בסט: ביטוח לאומי שילם למעסיק שלי.
אבי בן בסט: באו ואמרו לצבא, תשמעו, יש לנו רעיון אחר.
אבי בן בסט: היום התקציב של ביטוח לאומי למילואים, הנה, פתחנו את הספרים, בדקנו בספרים, עלות שנתית היא איקס מיליוני שקלים.
אבי בן בסט: קחו אתם את הכסף, איקס מיליוני שקלים שלכם, ועכשיו תחליטו אתם את מי אתם רוצים לגייס למילואים.
אבי בן בסט: אני אומר לכם שזה מדהים הקיצוץ שחל כתוצאה מהתהליך הזה בשירות המילואים, בעשרות אחוזים.
אבי בן בסט: הצבא פתאום אמר, רגע אחד, יש לי גם מטרות אחרות לכסף הזה, בואו נחשוב, אני רוצה אותו או לא רוצה אותו.
אבי בן בסט: בוא נייעל את ההמתנה כשמגייסים אנשים למילואים וכדומה.
אבי בן בסט: זה תרם לייעול עצום של המערכת.
אבי בן בסט: הרעיון שאנחנו אימצנו לא חדש אלא כבר עשו אותו לגבי אנשי המילואים.
אבי בן בסט: באנו ואמרנו שנשכפל אותו.
אבי בן בסט: אני רוצה להדגיש שוב שהוא קצת שונה מהנושא של הפיצוי שנתנו בגין הקיצור האחיד משום שהוא בא להתמודד במישרין עם האבטלה הסמויה של חיילים עורפיים.
אבי בן בסט: הוא בא ואומר לך: בקיצור האחיד אתה מקצר לכולם.
אבי בן בסט: כאן אתה אומר: חיילים עורפיים, אני צריך פחות ואני אקצר להם קצת יותר ואני אפצה את יתר החיילים באופן כספי כדי שהם לא ירגישו מקופחים.
ענת ברקו: אבל מבלי לשאול אותם - - -
אבי בן בסט: זה נכון כי אחרת זה לא יהיה לפי צורכי הצבא ואנחנו בכל זאת רוצים לתרום ליעילות של איך הצבא מתנהל.
ענת ברקו: ערכית, הרי חיילים לוחמים יוצאים רק עם מקצוע רובאות לעומת האחרים ולכן בהרבה מאוד מקרים התחושה היא, לפחות ממה שאני רואה היום ויותר ויותר בשנים האחרונות, שהם חשים מנוצלים.
ענת ברקו: הם יוצאים לאזרחות ובעצם הם לא קיבלו את הכלים המספיקים לתפקד בעולם.
ענת ברקו: הם קיבלו כמובן הרבה מאוד דברים שנלווים לשירות הצבאי ונובעים מעצם השירות כלוחמים, אבל יחד עם זה, זה יהיה עוד משהו שהם יגידו אנחנו אכלנו חול כל כך הרבה שנים ונתנו מה שאחרים לא נתנו ובסוף לאלה יש חברות היי-טק והם עושים כסף ולנו לא נותנים אפילו לסיים את השירות כמו שצריך.
אבי בן בסט: שני דברים.
אבי בן בסט: קודם כל, אנחנו הרי מדברים על כך שהקיצור הדיפרנציאלי אמור להתייחס לחיילים העורפיים ולא לאנשי היי-טק.
אבי בן בסט: רובם לא עושים קורסים כאלה.
אבי בן בסט: החלק הגדול מהם לא רוכש בצבא איזושהי מיומנות מיוחדת שמסייעת להם בחיים האזרחיים.
אבי בן בסט: לגבי התחומים של היי-טק, שאגב, זאת לא קבוצה גדולה כל כך, אין בכלל ספק שהם בקטגוריה של הקבוצה שסביר להניח מכל הדיווחים ששמענו שהם יישארו את ארבעת החודשים הנוספים.
אבי בן בסט: אני יודע שזה לא עומד על השולחן אבל כן היה חשוב לי להציג לכם את זה.
אבי בן בסט: אם זה לא עומד היום, אולי זה יעמוד מחר.
אבי בן בסט: אנחנו חושבים שזה דבר שיכול היה לתרום מאוד ליעילות של המערכת.
אבי בן בסט: ובכל מקרה, לדבר שעומד היום על השולחן, אני באמת חושב שבהתחשב בכל הדברים שאמרתי – הגידול שחל באוכלוסייה, בקבוצת הגילאים הרלוונטיים בשנים האחרונות מאז הקיצור, הגידול שצפוי קדימה בשנים הקרובות, וגם שכן יעשו את הדברים האחרים שהמלצנו, לא להשתמש בחיילים לשירותים אזרחיים, להשתמש יותר בנשים לתפקידים משמעותיים – יכולים לאפשר את ביצועו של המהלך הנוסף בלי שאני חושב שהצבא ייפגע בהשוואה למשימותיו.
אבנר פז-צוק: נשתדל לקצר.
אבנר פז-צוק: אני קצין חינוך ראשי.
אבנר פז-צוק: ברקע לוחם בחלק הראשון של השירות, אזרח כמה שנים, אחר כך איש טכנולוגיה, מפקד יחידה טכנולוגית, איש מודיעין, ראש שירות באמ"ן והיום בחיל החינוך.
אבנר פז-צוק: אני רוצה להתייחס לכמה דברים ואני אשתדל להתכתב עם מה שאמרו הפרופסורים לפני, דברים מלומדים שאני רק אתחבר אליהם אבל אני אגיד את הדברים בראיית הצבא ממה שאני מבין אותם מתוך השטח ואני חושב שחלקם הגדול בהלימה מלאה למה שנאמר כאן ומבוסס עם מחקרית.
אבנר פז-צוק: כאשר אנחנו בתוך הצבא מסתכלים על צבא העם, ואני עושה את זה ממש בקצרה, אני מסתכל משתי הזוויות – איך זה נראה מבחינת הצבא ואיך זה נראה מבחינת העם.
אבנר פז-צוק: אני רוצה להתחיל מבחינת הצבא.
אבנר פז-צוק: לצבא יש יעוד, נאמר כאן, הגנה, הבטחת ריבונות, שמירה על שלום האזרחים.
אבנר פז-צוק: האזרחים, זה ברור, זאת המשימה שלו, זה הייעוד שלו ולשם כך הוא קיים.
אבנר פז-צוק: יש משימות נוספות שאני אתייחס אליהן בהמשך.
אבנר פז-צוק: אולי אפשר לקרוא לזה אחריות מרחיבה או משימות נוספות שהריבון, קרי ממשלת ישראל, מטיל על הצבא ואלה לא דברים שבהכרח הצבא בוחר בהם.
אבנר פז-צוק: אבל בהקשר לדברים שהעלו, צבא העם, אכן יש הרבה הגדרות, בעיני שלושה דברים מעניינים.
אבנר פז-צוק: מילוי השורות הוא הרובד הנמוך ולשם כך חוקק חוק שירות ביטחון ועל זה אפשר להגיד דמוגרפיה, היקף מתגייסים, לראות אל מול היקפים ולבחון את העניין הזה.
אבנר פז-צוק: זה בעיני הרובד הנמוך.
אבנר פז-צוק: הוא חשוב אבל הוא נמוך.
אבנר פז-צוק: הרובד השני, נגעתם בו שניכם ואני מסכים לגמרי, איכות אבל האיכות לא נגזרת רק מאיזה אדם מתגייס לצבא.
אבנר פז-צוק: בוודאי שהפוטנציאל הוא משמעותי.
אבנר פז-צוק: תראו, אני בתפקידיי הקודמים הייתי פוגש הרבה מאוד אנשי צבא, גם אמריקאים, ותמיד עלתה השאלה איך זה יכול להיות, איך אתם מעמידים את אותה איכות, לוחמים, טכנולוגיה, מודיעין, תחומים שעסקתי בהם מקרוב.
אבנר פז-צוק: איך זה יכול להיות.
אבנר פז-צוק: אומה כל כך קטנה.
אבנר פז-צוק: התשובה בדרך כלל היא לא גנטיקה.
אבנר פז-צוק: התשובה היא צבא העם.
אבנר פז-צוק: האיכות היא לא נגזרת רק מזה שאני חושב שלרוב האנשים האיכותיים במדינת ישראל – לפחות לא מהאוכלוסיות שהן פטורות על פי החוק - יש מוטיבציה לבוא ולשרת.
אבנר פז-צוק: זאת אומרת, זה לא רק עניין של התנדבות או לא.
אבנר פז-צוק: יש להם גם מוטיבציה.
אבנר פז-צוק: אחרי שהם התגייסו, יש גם מוטיבציה לשרת.
אבנר פז-צוק: זאת אומרת, זה לא מספיק רק ללבוש את המדים ולעמוד בדרישות החוק או להיות בסדר.
אבנר פז-צוק: המוטיבציה הזאת בחובה לעשות את כל מה שאני יכול, היא נשענת על מודל צבא עם שהוא הרבה יותר רחב מאשר רק האם יש חובה או אין חובה.
אבנר פז-צוק: יש כאן משהו בדחיפה החברתית, ואתם נגעתם בזה, בדחף החברתי, במעגלים שסובבים את אותו מועמד לגיוס או של החייל שגורמים לחיילים יוקרה, מעמד, הבנת החשיבות אני מקווה אצל רובם, ועוד ועוד, לתת את כל מה שיש להם עד כדי חירוף הנפש.
אבנר פז-צוק: למה הוא קם ומסתער כשיורים כשרגע לפני כן חבר שלו נפגע?
אבנר פז-צוק: וגם זה שסתם מאוד מסור לתפקידו ולא מסכן את חייו ובכל זאת עושה מעל ומעבר למינימום הנדרש.
אבנר פז-צוק: אם כן, צבא העם הוא דרמטי לאיכות.
אבנר פז-צוק: אמרתי, מילוי השורות.
אבנר פז-צוק: איכות, איכות, איכות שנובעת גם ממוטיבציה ולא רק ממי המתגייסים ומאיזה שכבות.
אבנר פז-צוק: הדבר השלישי הוא המעמד הציבורי של הצבא.
אבנר פז-צוק: נאמר כאן לפני שהנושא הזה של מעמדו של הצבא בעיני הציבור, בעיני העם - כן, לכל אחד יש או אח או אבא או דוד או בשירות מילואים או בשירות קבע – הדברים האלה משפיעים ונוגעים כל הזמן באנשים ומעמד הציבור בכלל הוא בעיני אחד הדברים הכי חשובים, מעמד הצבא בציבור אחד הדברים שדוחפים.
אבנר פז-צוק: אגב, גם אנשי קבע שבמקרה הזה הם אנשים מקצועיים, אפשר להגיד כל מיני דברים, נשארו בגלל שליחות כי אחרת יכלו להרוויח יותר, אבל הם אנשים שמקבלים שכר.
אבנר פז-צוק: הם בחרו בצבא כמקום.
אבנר פז-צוק: הטובים נשארים גם בגלל המעמד הציבורי של הצבא כי אחרת רבים רבים מאלה שאני מכיר יכלו להרוויח חמישים ומאה אחוזים יותר בחוץ, לחזור יותר מוקדם הביתה אבל בכל זאת הם נשארים בצבא.
אבנר פז-צוק: אם כן, שלושת הדברים האלה, בעיני לצבא העם יש חלק משמעותי בהם ובלעדיהם – וכאן זה עניין של שיפוט וכל אחד יכול לשפוט אחרת ואני אומר לכם את דעתי – בסיטואציה בה אנחנו נמצאים כדי שהצבא יעמוד בייעודו.
אבנר פז-צוק: אני עוזב לרגע שאלות ערכיות, אחר כך נדבר גם עליהן.
אבנר פז-צוק: כדי שהצבא יעמוד באמת בייעודו, יספק את פוליסת הביטוח שמצופה ממנו על ידי אזרחי מדינת ישראל.
אבנר פז-צוק: אנחנו בצבא – לא רק אני – לא רואים מודל אחר שמאפשר להבטיח את הדבר הזה לטווח ארוך, לא לשנתיים הקרובות אלא לפחות לטווח הנראה לעין.
אבנר פז-צוק: אולי מתי שהוא כאשר האיומים הביטחוניים ירדו והמגמות החברתיות ישתנו כי אנחנו יודעים מה קורה במדינות דמוקרטיות, ליברליות, מערביות.
אבנר פז-צוק: אנחנו יודעים לאן המגמה הולכת, לאו דווקא לטובת תרומה לכלל או שליחות ואני חושב שבעניין הזה צבא העם הוא ממש קריטי ליכולתו של הצבא לעמוד בייעודו ולא לדברים הנוספים.
אבנר פז-צוק: אני רוצה להגיד מילה, וברשותכם, אני אומר את דעתי.
אבנר פז-צוק: כל אחד יכול לשפוט את זה, בוודאי המחוקקים יכולים לדון בזה ולחשוב אחרת או לסכם אחרת.
אבנר פז-צוק: אני רוצה לומר מילה אחת, כי הדברים בסוף קשורים, על איך זה נראה או מה ההשפעה על להעם כמו שאני רואה אותה מתוך הצבא, כמו שאני רואה אותה מהמקום שחיילים מגיעים מבועות בועות, כל כך שונים אחד מהשני, כל כך לא מכירים – כמוני, גם אני הגעתי מבועה כזאת, באתי מקיבוץ ולא הכרתי את ההוא מקרני שומרון ואת ההוא מג'וליס או מתל אביב.
אבנר פז-צוק: לא הכרתי אותם.
אבנר פז-צוק: צבא העם, צבא החובה הזה מייצר חיבור בין משרתים, מהר מאוד אנשים מעריכים אחד את השני על בסיס האיכות והאדם ואותה רעות לא נשענת על אמונה, מגזר וכדומה.
אבנר פז-צוק: יש עוד משהו שהצבא עושה לחיילים ואני רואה אותם ביציאה לאזרחות.
אבנר פז-צוק: זה מחזק את השייכות ובעוד רגע אני אגע בזה.
אבנר פז-צוק: אני חושב שבאופן עקרוני אסא כשר צודק לגבי מטרות החינוך אלא שכאן אני חולק קצת על התפיסה.
אבנר פז-צוק: אחד הדברים שאנחנו עוסקים בהם הרבה מאוד, זה חיזוק השייכות והמחויבות.
אבנר פז-צוק: קודם כל כדי שיהיו חיילים יותר טובים אבל אחר כך מוצר לוואי וערך עקיף למדינת ישראל.
אבנר פז-צוק: בעיני זה מחזק מאוד את החברה הישראלית באמצעות חיזוק האזרחים לעתיד.
אבנר פז-צוק: סגירת פערים.
אבנר פז-צוק: אתם תגידו אם כן או לא.
אבנר פז-צוק: ממשלת ישראל בשנת 1981 החליטה על הקמת חוות השומר, קראו לזה נערי רפול, ואני אומר לכם כאן בוועדה שלא צריך לעשות מודלים כלכליים מסובכים כדי להבין שההשקעה הנקודתית בהקשר פונקציונלי של הצבא גדולה מהתועלת.
אבנר פז-צוק: אבל זאת בכלל לא שאלה מעניינת.
אבנר פז-צוק: לוקחים אלף חיילים בשנה גברים, 1,600 נשים, ומחזירים אותם לאוכלוסייה הנורמטיבית.
אבנר פז-צוק: נוער נושר.
אבנר פז-צוק: הבנות האלה, דרך אגב, אפרופו איכויות, בנות כאלה היום הן מדריכות בבית ספר להנדסה קרבית.
אבנר פז-צוק: הבנות האלה.
אבנר פז-צוק: הכנסנו אותן למסגרת.
אבנר פז-צוק: שלא לדבר על החיילים שיש לנו היום מ"פים, קצינים, או רק כאלה שהצליחו איכשהו לשרוד את השירות ויוצאים בתחושה שגם הם היו שותפים, הם יכולים לעשות עוד דברים, הם מאמינים בעצמם.
אבנר פז-צוק: יש כאן שאלות חברתיות ואני לא מדבר על השלמת השכלה שזה עניין של בחירה.
אבנר פז-צוק: אפשר להחליט שלא עושים בגרות ולוחמים במסגרת הצבא.
אבנר פז-צוק: יש דברים שאנחנו עושים בהשכלה שהם פונקציונאליים.
אבנר פז-צוק: עברית.
אבנר פז-צוק: אני אספר לוועדה שאנחנו מרחיבים בשנים האחרונות את העיסוק בעברית לא כאיזה משהו ערכי כי אחרת חלק גדול מהחיילים ינשרו להיות עובדים כלליים או לא יסיימו שירות.
אבנר פז-צוק: הם בטח לא ילכו לשרת בצנחנים.
אבנר פז-צוק: יותר ויותר חיילים מגיעים עם בעיית עברית.
אבנר פז-צוק: כמובן שהם מאוכלוסיות כמו עולים חדשים, שם זה יותר בולט.
אבנר פז-צוק: היום אם מישהו היה רוצה, בדיון הקודם שהיה לכם, היה רואה כאן 67 חיילים ואם היה מקשיב לשפה היה שומע יותר ערבית מעברית.
אבנר פז-צוק: קורס ראשון שאנחנו עושים לעברית לבדואים במסגרת המאמץ הלאומי, לא רק הצבאי, לחיזוק שילוב הבדואים.
אבנר פז-צוק: הם היו בכנסת היום.
אבנר פז-צוק: למה?
אבנר פז-צוק: כי בשבוע הבא הם מסיימים קורס עברית, שבעים אחוזים עברית, שלושים אחוזים חיבור קצת יותר חזק למדינת ישראל.
אבנר פז-צוק: האם אפשר להסתדר בלי 67 החיילים האלה?
אבנר פז-צוק: אפשר.
אבנר פז-צוק: זה לא עניין פונקציונלי.
אבנר פז-צוק: אתה חושב שלא צריך להרחיב, אנשים כאן מבינים בזה טוב ממני.
אבנר פז-צוק: מילה על משימות לאומיות.
אבנר פז-צוק: עלה כאן בין השורות נושא מורות חיילות.
אבנר פז-צוק: אני רוצה לומר על זה אמירה.
אבנר פז-צוק: לא כל דבר הוא אידיאולוגיה.
אבנר פז-צוק: אני רוצה לומר לכם שנערי רפול, בעיני זאת אידיאולוגיה.
אבנר פז-צוק: כן, זאת אידיאולוגיה שמדינה צריכה ללכת על זה, אבל מורות חיילות זאת החלטה, זאת לא החלטה של הצבא.
אבנר פז-צוק: אגב, אנחנו שמים שם איכות גבוהה מאוד.
אבנר פז-צוק: אני אחראי על זה.
אבנר פז-צוק: אנחנו שמים שם איכות גבוהה מאוד.
אבנר פז-צוק: זאת החלטה של המדינה שיש תחומים מסוימים שהם משימה לאומית שהצבא נדרש להקצות חיילים לכך.
אבנר פז-צוק: אגב, אני הייתי שמח לקבל גם מקצועות אחרים, אבל אנחנו מקבלים הנחיה.
אבנר פז-צוק: גופים ירוקים, אני מסכים.
ענת ברקו: הירוקים, אולי אפשר היה לוותר על זה.
אבי בן בסט: להבנתי זה לא יעיל.
אבי בן בסט: בחורה הכי מוכשרת שבעולם בגיל 18 עדיין לא רכשה מספיק כלים והשכלה לחנך ילדים ואני רוצה שילדים יקבלו את החינוך הכי טוב שאפשר.
אבנר פז-צוק: אני לא חולק עליך.
אבי בן בסט: אם צריך עוד סייעת, שהמדינה תספק סייעת שהוכשרה לכך.
ענת ברקו: אתה רואה את זה בבגרויות ללוחמים או אתה רואה את זה בפנימיות הצבאיות ואתה רואה שזה מאוד יעיל.
עמר בר-לב: הצבא מקבל את זה כהנחיה.
אבנר פז-צוק: סייעת בבית ספר, זאת הנחיה.
אבנר פז-צוק: מש"קית הוראה לעברית, זה צורך שלי.
ענת ברקו: היא יעילה.
אבנר פז-צוק: אני ממש לא חולק על זה.
ענת ברקו: על גופים ירוקים, אתה יכול לוותר.
אבנר פז-צוק: ברור שמדריכה בחברה להגנת הטבע, אפשר לשכור עוד אחת.
אבנר פז-צוק: אגב, אני גם לא חושב שיש בעיית כוח אדם מקצועי בתחום הזה.
אבנר פז-צוק: זה לפתחם של המחוקקים והממשלה.
אבנר פז-צוק: זה לא הצבא.
אבנר פז-צוק: אני בכוונה מפריד את זה מדברים אחרים.
אבנר פז-צוק: אני אומר עוד שני דברים על החינוך למרות שזה לא הוגדר כנושא הדיון אבל נאמר.
אבנר פז-צוק: התייחסות קצרה.
אבנר פז-צוק: קודם כל, התכלית בחינוך – אני מדבר רק על החינוך לערכים ולא על שלמתה השכלה בעברית – התכלית המרכזית היא לחזק את המחויבות דרך השייכות היותר חזקה, השקעה בלכידות, ביצירת המכנה המשותף כדי שהם יילחמו או יעשו כל משימה אחרת יחד.
אבנר פז-צוק: קודם כל הדברים האלה.
אבנר פז-צוק: כן, הצבא לאורך השנים ראה חשיבות לעסוק בדברים שהם גם סוג של טיפוח האדם שנכפה עליו - אפרופו חוק שירות חובה – להיות בשירות הצבאי, לחזק אותו.
אבנר פז-צוק: תרבות ים א' שחייל יוצא אליה – הלוואי וזה היה יוצא פעם בשנה אבל זה יוצא פעם בשירות, פעם בשנתיים – פעם ראשונה מצליח להיות בקונצרט או בהצגה או במקום אחר.
אבנר פז-צוק: העלות השולית מבחינת השירות וקיצור השירות זניחה לחלוטין.
אבנר פז-צוק: לא סתם צמח המושג הזה תרבות יום א'.
אבנר פז-צוק: ביום הזה שממילא מבוזבז בדרך מהבית לבסיס, עוצרים לשעתיים, רואים הצגה, ממשיכים הלאה והחייל גם מרגיש שמשקיעים בו ומטפחים אותו.
ענת ברקו: זה גם מתדלק אותם.
אבנר פז-צוק: על זה אפשר לעשות דיון ארוך.
אבנר פז-צוק: התכלית המרכזית, אמרתי, היא השייכות והמחויבות.
אבנר פז-צוק: שנית, הלכידות, חיזוק המסגרת.
אבנר פז-צוק: אלה הדברים המרכזיים.
אבנר פז-צוק: שלישית, אגב, יש כאן הבחנה חדה שלמדתי ממלומדים ממני.
אבנר פז-צוק: היעד לפחות הוא לא חינוך לערכים.
אבנר פז-צוק: אנחנו מטמיעים ערכים שהוגדרו – פרופסור כשר היה בראש הצוות – כערכי הארגון ולכל הפחות אנחנו רוצים שכל חייל יאמץ את הערכים האלה וינהג על פיהם.
אבנר פז-צוק: אגב, המדרגה היותר גבוהה שאני כאיש חינוך היום כמובן שואף אליה היא שהוא גם יזדהה עם הערכים האלה, אבל אני לא יכול לכפות את זה.
אבנר פז-צוק: זה קשור למוסר בלחימה, זה קשור לכבוד האדם ולא רק לשבוי ולאויב אלא גם לחבר שלי או לאזרח.
אבנר פז-צוק: אמרתי, שלושת התכליות המרכזיות, זה מרכז החינוך.
אבנר פז-צוק: כל היתר הוא מעטפת מסביב.
אבנר פז-צוק: הוא לא משפיע על קיצור השירות.