GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלון דוידי: מה זה "מה אתה רוצה ממנו"?
עוזי דיין: אני מבין בדיוק, אבל - - -
אלון דוידי: הם חוזרים הביתה, אנחנו חוזרים לתושבים.
אלון דוידי: ואני צריך להסביר למישהו מה קורה, עם כל הכבוד.
אלון דוידי: אני אגיד לך מה אני רוצה.
אבי דיכטר: אני רוצה לשמוע את התשובה של דודו.
אלון דוידי: מסור למי שמסתתר מאחוריך, שאין לו את האומץ לבוא לפה.
אלון דוידי: כולל המנכ"ל, כולל אחרים, שיבואו לפה, שיבואו אליי, שיבואו.
אלון דוידי: נוציא אותם לכל השכונות היפיפיות שבנינו, לפארקים, ושיישבו עם הילדים ויגידו להם שכל משרד הביטחון לא מסוגל למצוא מענה – מיגונית מעפנה, קטנה.
תמיר עידאן: דודו, אני רוצה, בבקשה, שתי נקודות.
תמיר עידאן: תתייחס או אל תתייחס, אני אומר את זה בפעם האחרונה.
תמיר עידאן: אני רוצה לדעת - - -
אבי דיכטר: תמיר, בוא, אנחנו רוצים לשמוע את דודו.
תמיר עידאן: שאלה האחרונה ואני יושב.
תמיר עידאן: אני אשאל ולא אדבר יותר.
אבי דיכטר: שאלה אחרונה, אוקיי.
תמיר עידאן: שתי נקודות, תתייחס.
תמיר עידאן: אחת, האם הייתם אצלי, סיכמתם איתי על דברים ועד היום לא יצא פרוטוקול?
אלון דוידי: לא, זה לא עכשיו.
אלון דוידי: זה שש שנים, זה שבע שנים.
אלון דוידי: אנחנו לא מקבלים את זה.
אבי דיכטר: אלון, אלון, אנחנו מנסים לשמוע, אחד-אחד.
אלון דוידי: זה המנכ"ל שמינה מישהו אחר.
אבי דיכטר: אלון, שנייה.
ניר שוחט: מי שלא ראה 24 ילדים דחוסים בממ"ד, לא מבין מה דחיפות העניין.
ניר שוחט: 24 ילדים דחוסים בממ"ד של שלושה מטרים.
אבי דיכטר: תמיר.
תמיר עידאן: דודו, שתי שאלות, ואני לא מדבר יותר.
תמיר עידאן: האם הייתם אצלי?
תמיר עידאן: סיכמת איתי עם האלוף מספר פרויקטים?
תמיר עידאן: האם יצא פרוטוקול?
תמיר עידאן: האם קרה משהו עם זה?
תמיר עידאן: ואני אומר לך, אם אתה לא יודע, שקיבלתי כבר מסר שהכול מבוטל.
תמיר עידאן: תבדוק את עצמך.
תמיר עידאן: והדבר השני, תגיד בעברית, מי אחראי על הגנים?
תמיר עידאן: יש גנים שמתפוררים עם דוח קונסטרוקטור שמוציא את הילדים האלה החוצה.
תמיר עידאן: מי אחראי עליהם?
תמיר עידאן: תגיד שאני.
תמיר עידאן: שיירשם בפרוטוקול, שאתה אומר שאני אחראי.
תמיר עידאן: כי המכתב שקיבלתי ממך לא אומר לי כסף.
תמיר עידאן: הוא אומר: אני, פיקוד העורף, לא אחראי, ואת זה אתה עושה בכתובים.
תמיר עידאן: אנשים שלך, שראו את זה, תלשו שערות ואמרו: איך יצא מכתב כזה?
תמיר עידאן: התקשורת לא כל כך התעניינה בזה, לצערי הרב.
אבי דיכטר: אי-אפשר להגיד לדודו שיתלוש שערות.
תמיר עידאן: לא, לא הוא.
תמיר עידאן: אנשים שלו.
דודו עבאדא: אני אגיד כך, אני אומר שוב: אנחנו היינו בדיון, מנכ"ל ומשרד ראש הממשלה, על גני הילדים.
דודו עבאדא: המכתב יצא בתיאום.
דודו עבאדא: אין את זה כאן כרגע, אבל המנכ"ל קבע שעל פי חוות דעת משפטית, אחריות לתחזוקת הגנים היא על הרשויות ועל משרד החינוך.
דודו עבאדא: אוהבים את זה יותר או אוהבים את זה פחות, זאת ההחלטה.
דודו עבאדא: דרך אגב, זה גם החוק.
דודו עבאדא: לא צריך להמציא חוק.
דודו עבאדא: זה החוק, זה מה שהוא מנחה.
יואב קיש: מי הוציא?
יואב קיש: מנכ"ל משרד הביטחון הוציא את המכתב?
דודו עבאדא: כן.
יואב קיש: קודם כול, הם צודקים בכל מילה שהם אומרים.
יואב קיש: זה מספיק.
יואב קיש: אם זה המכתב שמוציא מנכ"ל משרד הביטחון – בזיון אמיתי.
יואב קיש: אין לי מה להגיד.
יואב קיש: יושב פה בשקט, שומע פה דברים נוראיים, והתשובה ממנכ"ל משרד הביטחון – אני עכשיו מוציא מכתב לשר הביטחון, שהוא גם ראש הממשלה, שיפטר את מנכ"ל משרד הביטחון ויחליף אותו.
יואב קיש: נגמר העניין.
אורנה ברביבאי: ותפתור את כל הבעיות.
יואב קיש: שיהיה מישהו שיבוא לעבוד.
יואב קיש: לא מישהו שיחפש תירוצים.
דודו עבאדא: אני אומר רגע, חבר הכנסת – אני רק רוצה לומר שהעניין הזה של מיגון גני הילדים, של הגן, הוא דבר ייחודי.
דודו עבאדא: המחזיק, על פי החוק, אחראי לתחזק ולמגן.
דודו עבאדא: קודם כול, זה על פי החוק.
דודו עבאדא: אנחנו גם כתבנו מסמך.
אלון דוידי: דודו, מה עם המרחב הציבורי?
דודו עבאדא: אם רוצים שאנחנו נמשיך לתחזק את זה, צריך לתקצב את זה.
אלון דוידי: מה עם המרחב הציבורי?
אלון דוידי: תשתף את כולם איזה תקן יש לכם בפיקוד העורף.
אלון דוידי: איזו תוכנית עבודה יצרתם לטובת העיר שדרות ועוטף עזה?
אלון דוידי: איפה התוכנית הרב-שנתית?
אלון דוידי: איפה התקציבים?
אלון דוידי: שתף, בבקשה.
דודו עבאדא: אני לא רוצה כאן – יש כאן דפים שמפרטים.
אלון דוידי: תגיד, תגיד מה.
דודו עבאדא: אז אני עונה.
אלון דוידי: תשאל אותי עכשיו על בית בשדרות - - -
אבי דיכטר: לא, לא, אלון, אלון.
אלון דוידי: לא, לא.
אלון דוידי: אני לא מוכן.
אלון דוידי: תשמע, תקשיב, בוא, בוא – לא, אני רוצה שתבינו - - -
אבי דיכטר: אלון, אלון.
אבי דיכטר: אלון, לא.
אלון דוידי: לא.
אלון דוידי: אבי, אתה רוצה שאני אלך, אין לי בעיה.
אלון דוידי: אתה הבאת אותו, שיבוא מוכן.
אלון דוידי: מה תוכנית העבודה שלו לגבי שדרות בארבע השנים האחרונות, בחמש השנים קדימה.
אבי דיכטר: אלון, אלון, סליחה.
אבי דיכטר: אלון דוידי - - -
אלון דוידי: אין לך.
אלון דוידי: תגיד.
אבי דיכטר: אלון דוידי, שב, בבקשה.
אבי דיכטר: שב, בבקשה.
אלון דוידי: מסתתר לו מנכ"ל ומסתתר לו אלוף פיקוד כשאתם יושבים פה.
אלון דוידי: שולחים את החבר'ה האלה.
יואב קיש: גם האוצר, דרך אגב.
יואב קיש: גם פה אותו דבר.
אבי דיכטר: אלון, סליחה, סליחה.
אבי דיכטר: אתם בישיבת ועדת חוץ וביטחון.
אבי דיכטר: זו לא ישיבה אחרת.
אבי דיכטר: דודו, סיים, בבקשה.
דודו עבאדא: אין לי מה לחזור פעם אחר פעם.
דודו עבאדא: אני יודע שיש פה קריאות בקהל.
אלון דוידי: יש לך תוכנית או אין לך תוכנית.
אלון דוידי: תסביר.
דודו עבאדא: יש לי תוכנית עבודה מסודרת.
דודו עבאדא: תוכנית העבודה מומשה בכל מה שקשור למיגוניות, מרכיבי ביטחון ומיגון.
דודו עבאדא: כל יתר הדברים שאתם מעלים כאן דורשים תקצוב.
אבי דיכטר: השאלה של אלון - - -
אלון דוידי: מתי אתה יכול לשים מיגוניות בפארק המוזיקה בשדרות?
אבי דיכטר: אלון, תן לי לתרגם את השאלה שלך בעברית.
אלון דוידי: מה אתה רוצה?
אלון דוידי: תגיד לי.
אבי דיכטר: שואל ראש עיריית שדרות: את תקן המיגון לשטח הציבורי שנבנה בשדרות קובע מי?
אבי דיכטר: פיקוד העורף?
דודו עבאדא: את התקן אנחנו קובעים.
דודו עבאדא: גם הוצאנו, ואם זה לא הגיע, אנחנו נשלח לראשי הרשויות שוב.
דודו עבאדא: רגע, חבר'ה.
תמיר עידאן: מי משלם?
אלון דוידי: מי משלם?
אלון דוידי: אני.
דודו עבאדא: השאלה לגבי התשלום היא שאלה פתוחה.
תמיר עידאן: על כיפאק.
תמיר עידאן: אם יגידו, נקנה מיגוניות, אז אולי גם נקנה טנקים ונשמור על היישובים.
דודו עבאדא: הרי ברור לכם - - -
אבי דיכטר: דודו, רק כדי לסבר את אוזנם של חברי הוועדה, חברי הכנסת בוועדת חוץ וביטחון – תקן המיגון לשטחים הציבוריים שנבנים בעיר או בקיבוץ או בכל מקום אחר, הוא תקן שנקבע על ידי פיקוד העורף.
אבי דיכטר: מימוש התקן, ביצוע המיגון הוא באחריות מי?
דודו עבאדא: ביצוע המיגון הוא מעולם לא היה באחריות פקע"ר.
דודו עבאדא: אין לפקע"ר אחריות לבצע מיגון.
דודו עבאדא: גם כשאני קובע איך ייראה ממ"ד, עושה אותה בן האדם הפרטי.
אלון דוידי: שיגיד את זה.
אבי דיכטר: טוב, אלון, התשובה ברורה.
אבי דיכטר: גם אם היא לא נוחה, היא תשובה ברור, אני אומר לעצמנו.
אבי דיכטר: בבקשה, דודו, שורה התחתונה.
דודו עבאדא: אז אם אני אסיים, שורה התחתונה, חשוב לי להגיד את שלושת הדברים הבאים: אחד, אנחנו מממשים את כל תוכנית העבודה בשקיפות על פי כל הקריטריונים המקצועיים והמבצעיים כמיטב יכולתנו בתיאום עם הפיקוד, בתיאום עם הרשויות.
דודו עבאדא: חבל לי שזו האווירה שנוצרה פה.
דודו עבאדא: הדבר השני, אין סכסוך, או בטח לא סכסוך כזה שמשפיע על גורמי העבודה.
דודו עבאדא: אנחנו פועלים פה במרחב יום-יום.
דודו עבאדא: יש החלטה שעושה סדר בהקשר של מי אחראי על מה.
דודו עבאדא: מטרתה היא לא לעכב או למנוע פרויקטים פה במרחב הזה.
דודו עבאדא: ליתר כל הדברים לשיפור המענה, צריך למצוא תקציב.
דודו עבאדא: זה הכול.
אלון דוידי: אני מבקש שיירשם בפרוטוקול.
אבי דיכטר: יש פרוטוקול.
אבי דיכטר: הפרוטוקול מוקלט.
אלון דוידי: אז אני רוצה להבין.
אלון דוידי: אני ראש עיריית שדרות.
אלון דוידי: שלח לי היום בפקס את תוכנית העבודה שלך, את תוכנית העבודה שלך, הפשוטה, למיגון המרחב הציבורי של 3,000 דונם חדשים בשדרות.
אלון דוידי: התשובה היא שאין לך.
דודו עבאדא: אין לי תוכנית עבודה כזאת.
אלון דוידי: מה זה אין לך?
אלון דוידי: אז מי עושה את זה?
תמיר עידאן: אתה.
תמיר עידאן: הוא אומר לך: אתה.
תמיר עידאן: מה אתה לא מבין?
אלון דוידי: מי עושה את זה, לא הבנתי?
קריאה: אלון, הוא אמר לך: אתה.
קריאה: הוא אמר לך: אתה.
תמיר עידאן: מה אתה שואל אותו.
תמיר עידאן: הוא אמר לך שאתה עושה.
אלון דוידי: אני רוצה לשמוע שהוא אומר את זה.
דודו עבאדא: אם יוחלט שפיקוד העורף אחראי למיגון המרחב הציבורי במדינת ישראל, נעשה תוכנית עבודה.
דודו עבאדא: יש תוכנית עבודה למה שאנחנו אחראים עליו.
אבי דיכטר: סיימת, דודו?
אבי דיכטר: אבי רואה, בבקשה.
אבי דיכטר: אתה רוצה להתייחס?
אבי רואה: אני רק רוצה לומר שלפני כשבוע היה פה ראש הממשלה ושר הביטחון.
אבי רואה: הופיעו ראשי הרשויות.
אבי רואה: אלון דוידי לא היה.
אבי רואה: היו אחרים.
אבי רואה: הנושא הזה של המיגון לא עלה.
אבי רואה: כן, אולי זה נשמע מצחיק, אבל זה לא עלה.
אבי רואה: ראשי הרשויות לא העלו את זה.
קריאה: מאוד מצחיק.
אלון דוידי: אבי, אבי - - -
אבי רואה: רק שנייה, חברים.
אבי רואה: חברים, יש לי בעיה של קשב וריכוז.
אבי רואה: אני לא שומע כשאני מדבר.
אבי רואה: הנושא שעלה בעיקר היה הנושא של חוסן, המרכז לחוסן קהילתי, שבחלק מהרשויות לא קיים, למשל, באשקלון, שאני חושב שזו נקודה שצריכה להיות מטופלת באופן מיידי בסוף.
אבי רואה: נושא נוסף שעלה היה הנושא של מרכזי הפעלה כאלה ואחרים, ועוד דברים בשוליים של סיוע.
אבי רואה: הנושא של המיגון לא עלה וחבל מאוד.
אבי רואה: אבל אני שומע את הדברים ואני אצטרך להתייחס, בעזרת השם.
אבי דיכטר: יהושע באואר, המשרד לביטחון הפנים, ישנו?
אבי דיכטר: פרידמן, בבקשה, מפקד מחוז דרום בכב"ה.
שמוליק פרידמן: שלום לכולם.
שמוליק פרידמן: אנחנו מאמצע שנה שעברה, כמו שציינת, מתמודדים עם הטרור הזה של הבלונים, העפיפונים, הצתות.
שמוליק פרידמן: היה פה גרף למידה מאוד-מאוד משמעותי כבר מאמצע שנה שעברה.
שמוליק פרידמן: ניצלנו את סוף החורף להרבה מאוד עבודות הכנה של פריסה בשיתוף עם קק"ל עם רט"ג עם היישובים, ובנינו בעצם תוכנית שגם משלבת מענה מבצעי וגם מענה של הגנה מאש, כולל קציר ירוק.
שמוליק פרידמן: ובסך הכול אנחנו רואים כבר פירות טובים.
שמוליק פרידמן: תכף אני אגע בהם.
שמוליק פרידמן: מבחינת המענה המבצעי, אני חייב לציין שיש פה באמת שילוב של כל הגורמים, גם סיור מוגבר, גם שילוב של כל הכוחות – כב"ה, כמובן, צה"ל, פקע"ר, קק"ל, רט"ג, רבש"צים, יחידות מתנדבים שהקמנו פה.
שמוליק פרידמן: קיצרנו מאוד את זמן התגובה.
שמוליק פרידמן: הוא עומד בממוצע היום על בסביבות חמש דקות לאירוע, שזה לא קיים בשום מקום אחר בארץ.
שמוליק פרידמן: ובנוסף לזה, מטען האש בעצם, בגלל עבודת מניעה שביצענו, הוא הרבה יותר קטן.
שמוליק פרידמן: וכתוצאה מזה היום אנחנו מדברים על זה שכמות הצתות או השריפות סך הכול ירדה בערך בשליש לעומת שנה שעברה, אבל הנזק הוא בין 5% ל-10%, תלוי מי סופר, לעומת הנזק בשנה שעברה.
שמוליק פרידמן: וזו סך הכול עבודה באמת יפה, כולל חיסכון בסד"כ.
שמוליק פרידמן: אנחנו מפעילים פחות סד"כ מאשר מה שהיה בשנה שעברה.
שמוליק פרידמן: אני גם אציין, בנוסף לזה, שאנחנו מקימים פה שתי תחנות כיבוי חדשות.
שמוליק פרידמן: בשדרות היא כבר לקראת סיום, ותחנת כיבוי נוספת באשכול.
שמוליק פרידמן: הן לא תחנות נוספות, אבל הן ישפרו את התחנות של הכבאים.
שמוליק פרידמן: ועוד פעם, זה בלי, כמובן, לזלזל בבלונים ובנזק שנגרם, אבל לפחות הצלחנו לצמצם אותו בצורה מאוד משמעותית.
אבי דיכטר: אלי רגב, משרד הפנים, בבקשה.
אלי רגב: תודה רבה לחברי הוועדה.
אלי רגב: אני אסקור ממש בדקה את פעילות המשרד.
אלי רגב: כמובן, רשויות עוטף עזה הן במוקד הפעילות של המשרד בתחום המוכנות לחירום ושיפור הביטחון ותחושת הביטחון.
אלי רגב: מתוך זה משרד הפנים גם באמצעות החלטות ממשלה וגם באמצעות תקציבים של המשרד משקיע פה מאות מיליונים כדי לשפר את היכולות של הרשויות בתחום היערכות לחירום.
אלי רגב: בתור כך, גם סייענו בתוך מרכזי הפעלה גם באשכול וגם בשדרות, וכרגע גם מתוקצבות יתר הרשויות, שמתחילות כרגע לפעול כדי לשדרג את מרכזי ההפעלה שלהן.
אלי רגב: כל הציוד לחירום, מחסני החירום, כל הדברים האלה בעצם מטופלים על ידינו ומתוקצבים.
אלי רגב: רק כדי לאזן את הנימה שהייתה פה – התקבלה החלטת ממשלה ממוקדת בסוף דצמבר 2018, שנתנה מאות מיליונים לעוטף עזה בתחומים שונים.
אלי רגב: החלטה 4328 שנגעה גם לארנונה, שאליו התייחסו פה, גם למענקי ביטחון, גם לפיתוח אזורי תעשייה, גם למרכיבי החוסן.
אלי רגב: צריך ללמוד את ההחלטה הזאת.
אלי רגב: ההחלטה הזאת עתירת תקציבים.
יואב קיש: כמה עבר מאז?
אלי רגב: סליחה?
יואב קיש: כמה עבר מאותם מאות מיליונים?
יואב קיש: כמה הגיע לרשויות?
אלי רגב: אני לא אחראי על ההחלטה, אז מנוע מלהגיב.
אלון דוידי: כמה משרד הביטחון – אני ניהלתי בתחנונים – אבי החליף את קובי – בתחנונים עשרה מיליון שקלים לכל העוטף אני ביקשתי.
יואב קיש: אני זוכר את זה.
אלון דוידי: תסבירו לי את החלטת הממשלה, במשרד הביטחון, מה אתם נותנים לשדרות?
אלון דוידי: אמרו לי בסוף: תשמע, נעשה לך טובה; בשנה הבאה תבוא, אולי ניתן לך אולי איזה מיליון שקלים.
אלון דוידי: עשרה מיליון שקלים במשרד הביטחון.
יואב קיש: את זה אני לא מבין.
יואב קיש: איפה מאות המיליונים?
אבי דיכטר: כן, אלי.
אלי רגב: אז תרשה לי רק לענות לך.
אלי רגב: אני יכול להגיד על תקציבי משרד הפנים.
אלי רגב: תקציבי משרד הפנים שנגעו גם להנחות בארנונה גם לתקציבי הפיתוח וגם למרכיבי הביטחון, כולם כבר ברשויות.
יואב קיש: כמה זה בכסף?
יואב קיש: אתה יודע להגיד לי?
אלי רגב: כמעט 80 מיליון שקלים, אם אני לא טועה.
אלי רגב: ואלה תקציבים שעברו.
אלי רגב: עכשיו בהקשרים האלה יש עוד שתי נקודות שאני חושב שכן צריך להתייחס אליהן.
אלי רגב: ואני אומר פה את עמדת משרד הפנים, את עמדת השר – מרכזי החוסן מחוץ לעוטף הם נושא שאנחנו מקדמים אותו ביחד עם משרדי הממשלה אחרים, ויש לנו עניין לקדם אותו כמו באשקלון ובנתיבות ובמקומות אחרים, שגם הם זקוקים לסיוע הזה.
אלי רגב: סוגיית הרבש"צים חייבת להיות מטופלת.
אלי רגב: אנחנו גם מעורבים בזה מעצם העובדה שאנחנו רגולטור של הרשויות המקומיות.
אלי רגב: ונושא פינוי האוכלוסייה או קליטת האוכלוסייה, אז נגע בזה ווה.
אלי רגב: אגיד רק מילה אחת.
אלי רגב: אנחנו חושבים שצריך, קודם כול, להעביר את זה בהחלטת ממשלה ולהכניס את הפלטפורמה, לתת את הפלטפורמה המשפטית והתקציבית כדי לגבות את ההחלטות האלה על התוכניות.
אלי רגב: התוכניות באמת קיימות.
אלי רגב: נושא אחרון – אני מלווה מקרוב את האירוע המאוד קשה שקרה במבוא מודיעים.
אלי רגב: אני מלווה אותו יום-יום מקרוב.
אלי רגב: אני אומר פה: גם אזורי החיץ שצריכים להיות סביב יישובים בעוטף - -
קריאה: בהראל גם.
קריאה: בהראל.
אלי רגב: כן, ובקיבוץ הראל.
אלי רגב: נכון.
אלי רגב: - - חייבים לקבל פה חידוד ומיקוד.
אלי רגב: אני בקשר עם ראשי הרשויות על העניין הזה.
אלי רגב: זו סוגיה שצריכה להיות מטופלת בצורה הדוקה יחד עם כב"ה.
אלי רגב: תודה.
אבי דיכטר: נציג משרד העבודה והרווחה, ישנו?
אור כהן: כן.
אבי דיכטר: את רוצה להתייחס?
אבי דיכטר: בבקשה, תנו לה מיקרופון.
אור כהן: אני אור ממשרד העבודה והרווחה.
אור כהן: אני אתייחס לכמה דברים.
אור כהן: בראשית דבריי, אני אתייחס לעקרונות שלפיהם אנחנו פועלים כדי להגדיל את החוסן.
אור כהן: דובר פה הרבה על החוסן של האוכלוסייה, על התשישות מהמצב.
אור כהן: משרד העבודה והרווחה פועל מול המחלקות לשירותים חברתיים ובעצם מול מכלולי האוכלוסייה ברשויות, שזה התפקיד שלי.
אור כהן: זה מה שאני עושה.
אור כהן: אני עובדת מול מכלולי האוכלוסייה במחוז דרום סביב כמה עקרונות עבודה.
אור כהן: הראשון הוא באמת היערכות לחירום של מכלולי האוכלוסייה, אבל בהתייחס לחוסן.
אור כהן: אנחנו באמת עובדים על טיפוח לכידות קהילתית וההון הקהילתית.
אור כהן: יש איתי כאן תוכניות שנעשות ספציפית בכל רשויות העוטף, מתוקצבות: טיפוח המנהיגות הקהילתית והנוער, בני נוער וילדים; חיזוק השייכות שלהם למקום; מעטפת חוסן משפחתית והדרכות ומתן כלים להורים; חיזוק והכשרת הצוותים המקצועיים; טיפול רגשי בפועל בילדים, נוער וקשישים; טיפוח והגברת החוסן לקשישים, לילדים, למוגבלים, וגם הקשרים בתוך הקהילה.
אור כהן: כל זה בא לידי ביטוי בתוכניות רבות שנעשות בעוטף, בחמש רשויות בעוטף, גם תוכניות שגרתיות, גם תוכניות ספציפיות לחירום בתקציב של 6 מיליון שקלים.
אור כהן: וגם החלטות ממשלה – אני יכולה כאן להגיב רגע לאלון שדיבר על החלטות ממשלה.
אור כהן: אז משרד העבודה והרווחה כן מצליח לממש את החלטות הממשלה למחלקה לשירותים החברתיים, שדרות ספציפית, בתקציב של 2.5 מיליון.
אלון דוידי: רק משרד הביטחון לא.
אלון דוידי: אמרנו.
נירה שפק: יש את זה בבסיס התקציב או שכל פעם מחדש?
אור כהן: החלטות ממשלה מאושרות כל פעם מחדש, אבל יש לנו בסיס תקציבי שלנו לכל פעילויות החוסן.
נירה שפק: כל מרכזי החוסן הם לא בבסיס התקציב.
קריאה: אז למה הפערים?
אור כהן: אני לא מדברת כרגע על מרכזי החוסן, נירה.
נירה שפק: - - -
קריאה: לא, בחוסן, אין לך בעיה?
קריאה: לך אין, לאחרים יש.
אבי דיכטר: אור.
אבי דיכטר: אור, פה, פה, אליי.
אור כהן: המחלקה מקבלת תקציבים דרך החלטות ממשלה.
אור כהן: יש כאן החלטות ממשלה שמגיעות לרשויות סביב תוכניות.
נירה שפק: מי משלם על מרכזי החוסן?
אור כהן: מרכזי החוסן מתוקצבים באופן נפרד על ידי השירות לעבודה הקהילתית.
אור כהן: אנחנו מעבירים דרך החלטות ממשלה, לפי בקשות מנהלי המחלקות.
אבי דיכטר: אור, סליחה - - -
אור כהן: מרכזי החוסן זה פרויקט שמתוקצב ובאחריות משרד הבריאות.
נירה שפק: זה עדיין נכנס אחרי.
נירה שפק: תשימו לב שהמשמעויות - - -
קריאה: תעבירו ממשרד למשרד.
אור כהן: אני עוד הפעם אומרת, זה באחריות משרד הבריאות.
אור כהן: אני מעדיפה לא להתייחס למשהו שהוא לא באחריותנו.
אבי דיכטר: תכף, תהיה התייחסות ממשרד הבריאות.
אבי דיכטר: נשמע את התשובה של משרד הבריאות.
אור כהן: בדיוק.
אבי דיכטר: נא, תסכמי את ההתייחסות שלך, בבקשה, אור.
אור כהן: זה לגבי התקציבים.
אור כהן: התקציבים שלנו מועברים לפי תוכניות של מנהלי המחלקות.
אור כהן: אני יכולה למנות כאן המון-המון תוכניות בכל אחת מהרשויות שעוסקות בחוסן האוכלוסייה, החל מתוכניות, אם זה בשדרות, אז סמינרים והדרכות והכשרות, גם אם זה בחיזוק חוסן של ילדים במפלסים.
קריאה: גם הרווחה עושה את זה.
אור כהן: גם הרווחה עושה את זה.
אור כהן: לרווחה יש תוכניות - - -
אבי דיכטר: אור, אור, את לא יכולה לענות על כל שאלה שנזרקת מהצד.
אבי דיכטר: אנחנו פשוט רוצים לשמוע שורות תחתונות, בבקשה.
אור כהן: אוקיי.
אור כהן: בנוגע לתוכנית הפינוי שהיה אליה קצת התייחסות היום, אבל גם.
אור כהן: אז אצלנו יש מיפוי מאוד-מאוד מדויק של האוכלוסיות בכל היישובים המתפנים, בדגש על האוכלוסיות של הצרכים המיוחדים, על היכולות של המחלקות לתת להן מענים.
אור כהן: אנחנו נערכים לפינוי של האוכלוסיות עם צרכים מיוחדים במסגרות.
אור כהן: יש לנו כ-20 מסגרות בכל רחבי הארץ שיקלטו את האוכלוסייה הזאת הן מהקהילה והן מהמוסדות שקיימים ברחבי העוטף, גם בנוהל של מוסד קולט מוסד וגם בנוהל של פינוי האוכלוסייה לפי מיפוי שנעשה ברשויות וביישובים.
אבי דיכטר: ד"ר בני דוידזון, משרד הבריאות, ישנו?
בני דוידזון: ישנו, אבל מי שתדבר על נושא החוסן היא נציגה אחרת.
אבי דיכטר: מי מדברת?
בלה בן גרשון: אני בלה בן גרשון, ממונה על טראומה נפשית במשרד הבריאות.
בלה בן גרשון: אני אתייחס לכמה דברים.
בלה בן גרשון: משרד הבריאות ממונה על כל הקביעה של הסטנדרט הטיפולי בנפגעי החרדה במדינה ולכן עוטף עזה הוא מאוד במרכז של ההתעסקות בנושא הזה.
בלה בן גרשון: יש חמישה מרכזי חוסן שהקמנו אותם לפני 11 שנים בשיתוף פעולה עם משרדי ממשלה נוספים ובסיוע ובתמיכה גם של רח"ל.
בלה בן גרשון: אנחנו מדברים פה על מערך שהוא גם מגבה את המרכזים האלו, כמו למשל, פותחו עכשיו כלים לעזרה ראשונה נפשית שאנחנו מכשירים עכשיו את כל העוטף והרשויות כדי שאנשים יוכלו להתמודד טוב יותר ולתת סיוע גם לעצמם וגם למשפחות שלהם.
בלה בן גרשון: יש גם אתרי דחק של בתי חולים כלליים, שלפי חוזר מנכ"ל שיצא לפני שנה, נותנים סיוע במידה שצריך לתת עזרה נוספת.
בלה בן גרשון: מעבר למרכזי חוסן, יש שם אתרים שנותנים סיוע למאות נפגעים בזמן הסלמה.
בלה בן גרשון: ואני מגיעה למרכזי חוסן.
בלה בן גרשון: מרכזי חוסן רק מינואר עד מאי נתנו סיוע וטיפול ליותר מ-2,640 אנשים שפנו.
מירב כהן: ולכמה הם לא נתנו?
מירב כהן: כמה אנשים מבטלים אם יש עומסים?
בלה בן גרשון: רגע שנייה, אני שומעת.
בלה בן גרשון: אני מבקשת לתת לי לדבר.
בלה בן גרשון: תוכלי לשאול אחר כך.
בלה בן גרשון: מרכזי חוסן היום מצאו את עצמם לראשונה זה 11 שנה, במהלך חצי השנה האחרונה, עם תור למתן טיפול של מספר חודשים.
בלה בן גרשון: זה משהו שלא מקובל ולא הגיוני.
בלה בן גרשון: ולכן, אנחנו קיבלנו החלטה באמת חריגה – אני אזכיר רק שבתחילת השנה, מרכזי חוסן קיבלו תוספת של 2.5 מיליון שקלים וזה לא הספיק.
בלה בן גרשון: ולכן, כרגע התקבלה על ידי משרד הבריאות יחד עם ראש הממשלה לתת עוד תוספת של כמעט 1.5 מיליון שקלים.
אבי דיכטר: אני רוצה רגע לשאול שאלה בהקשר הזה.
בלה בן גרשון: כן.
אבי דיכטר: הרי אם היה מדובר בפצועים, לא עלינו, שצריך להכניס לבית חולים לטיפול של ניתוח וכיוצא בזה, בעצם בתי החולים היו צריכים להתגייס באופן חירום לפי מספר הפצועים.
אבי דיכטר: פה בגלל שהפציעה היא לא פציעה נראית אלא פציעה מסוג אחר – כשאני שומע את המשפט שחצי שנה אתם כבר מבינים את הבעיה, ועכשיו מתקבלת ההחלטה וה-waiting list הוא של חודשים - - -
בלה בן גרשון: לא של חודשים; של חודשיים, כן.
אבי דיכטר: את אמרת חודשים, חודשיים.
מירב כהן: לא, לא.
מירב כהן: גם חצי שנה - - -
בלה בן גרשון: לא, בסדר.
אבי דיכטר: אני מנסה רגע לשאול מהצד השני – אולי זה מה שמירב כהן ניסתה לשאול קודם.
אבי דיכטר: זאת אומרת, התארגנות לחירום לא יכולה להימשך חודשים.
בלה בן גרשון: אני רוצה להעלות פה משהו.
בלה בן גרשון: אז כמו שאמרתי, משרד הבריאות, למרות שיש לנו ועדת היגוי של משרדי ממשלה, שזה שיתוף של משרדי ממשלה, אנחנו מתוקצבים על ידי הממשלה בהחלטת הממשלה.
בלה בן גרשון: ואני מביאה לכך, ואני חושבת שגם פה התושבים אמרו את זה, משרד הבריאות וגם ראשי הרשויות במשך שנים מעלים את זה בכנסת שהגיע הזמן שהתקציב הזה יכנס לבסיס הסל, לבסיס התקציב, כדי שנוכל באמת להעריך מראש, להגיד מה נדרש, ושנוכל לתת את השירות כמו שצריך.
בלה בן גרשון: אם אתה תציף היום, ואני אומרת לכם, אם תציף היום גם את חדרי המיון באלפי נפגעים, אז יהיה תוהו ובוהו, יהיה בלגן.
בלה בן גרשון: אם אתה לא תתכנן את זה מראש, ואתה לא תיתן את התקציב שתואם את הצרכים, אתה תמצא את עצמך בבלגן בכל מקום.
בלה בן גרשון: אנחנו אומרים את זה וחוזרים על זה שוב ושוב: תעבירו את התקציב הנדרש.
בלה בן גרשון: אנחנו נותנים ממש מספרים מדויקים לבסיס התקציב.
בלה בן גרשון: עד שזה לא יקרה, אנחנו נמצא את עצמנו בבעיה.
מירב כהן: בעוטף יש 50,000 תושבים הלומי קרב.
מירב כהן: בצה"ל זה היה נקרא הלומי קרב.
מירב כהן: אלה אנשים שמקבלים תקציב מביטוח לאומי.
מירב כהן: זה מה שאתם רוצים שבסוף יקרה פה?
מירב כהן: זאת אומרת, יש פה מדינה שלא מתייחסת לחבל ארץ שלם שהוא הלום קרב.
בלה בן גרשון: אני יכולה לדבר רק על משרד הבריאות ולא על כל מדינה.
בלה בן גרשון: משרד הבריאות עושה פה משהו שאני חושבת שהוא מהפכני.
בלה בן גרשון: במשך 11 שנים הוא נותן פה – באמצעות הקואליציה הישראלית לטראומה, שהיא ספק מדהים, והוא שותף גם בתוך העשייה הזאת – הוא נותן טיפול וסיוע גם בתחום הקהילתי, וגם בהיערכות לחירום וגם בטיפול, לאלפי אנשים.
בלה בן גרשון: ויחד עם זה, אנחנו פונים עכשיו אליכם, זאת הזדמנות מבחינתנו, אנחנו מברכים על הפורום: תכניסו את התקציב של מרכזי חוסן לבסיס התקציב.
אבי דיכטר: אריה מור, משרד החינוך.
אבי דיכטר: ישנו?
אריה מור: כן.
אריה מור: צוהריים טובים.
אריה מור: אני אתייחס למספר נקודות שעלו כאן בדיון, לא לכל מה שאנחנו עושים.
אריה מור: בנושא המיגון, משרד החינוך אחראי על בניית מוסדות חדשים – גני ילדים ובתי ספר – על פי תו תקן.
אריה מור: וכך הם נבנים כאשר בונים בית ספר חדש, גן ילדים חדש.
אריה מור: לגבי גן ברקת, התהליך הוא מול המועצה.
אריה מור: ברגע שיהיה את דוח הקונסטרוקטור, וזה יגיע מהמועצה, תמיר הבטיח שזה יתוקצב וייבנה גן חדש במקום.
תמיר עידאן: זה לא אני הבטחתי.
תמיר עידאן: תמיר בן משה, כן.
תמיר עידאן: זה לא אני שהבטחתי.
אריה מור: לא, לא.
אריה מור: תמיר בן משה, סמנכ"ל מינהל הפיתוח.
אריה מור: כל מה שקשור למיגון שהיה בעוטף עזה, כולל ה-15-7 ק"מ, כפי שידוע לחברי הוועדה, היה תקצוב מדינה.
אריה מור: והוא לא בוצע על ידי משרד החינוך.
אריה מור: גם 7-0 ק"מ, - - - וגם ה-15-7 ק"מ, ה-80 מיליון.
אריה מור: ואם רוצים למגן את כל מוסדות חינוך מיגון מלא, מישהו צריך לקבל את ההחלטה.
אריה מור: ואני נכחתי בעשרות דיונים שהתקבלה החלטה שלא מבצעים את זה, לצורך העניין, כולל הטיפול.
אריה מור: למשרד החינוך אין תקצוב, ואין תקנה שמטפלת במיגון שבוצע לפני חמש-שש שנים.
אריה מור: ויש פה פער מסוים.
אריה מור: בגלל זה הולכים לכיוון של פסילה בגלל בעיה בטיחותית.
תמיר עידאן: אריה, רק שתבין, אליכם אין לנו שום טענה.
אריה מור: אין פה טענה.
אריה מור: אנחנו כולנו שותפים יחד, תמיר.
תמיר עידאן: רק שנייה, הבעיה היא שהילדים באמצע.
תמיר עידאן: מה עושים?
אריה מור: תמיר, פיקוד העורף ואנחנו ישות אחת.
אריה מור: אנחנו מדינה אחת, בסדר?
אריה מור: צריך למצוא את הפתרון.
תמיר עידאן: כולם טובים, אריה.
תמיר עידאן: אריה, כולם טובים.
תמיר עידאן: בינתיים, מה עושים עם הילדים?
תמיר עידאן: צריך להתייחס בינתיים מה עושים עם הילדים; עד שבונים חדש זה לוקח שנתיים.
אריה מור: מאה אחוז.
אריה מור: דבר שני הוא הנושא של החוסן.
אריה מור: אני רוצה לציין שהתוכנית והחלטת הממשלה עם ה-24 מיליון, 12 מיליון מתוך משרד החינוך, פועלת, עובדת, מתוקצבת, וכרגע יש תקצוב של החלק השני.
אריה מור: צריך לדבר על הבעיה היותר מרכזית שנורא קשה להשיג את אותם פסיכולוגים להגיע לדרום, ומישהו צריך לתת על זה את הדעת – השכר, המרחק וכולי וכולי.
אבי דיכטר: מי זה "מישהו"?
אבי דיכטר: הרבה דברים פה נזרקו על מישהו.
אבי דיכטר: מאיזה משרד ה"מישהו" הזה?
אריה מור: אנחנו, משרד החינוך, שמטפל בפסיכולוגים של משרד החינוך, פועל בעניין ומנסה גם לטפל כדי להשיג את כוח האדם הנדרש לטובת העניין.
אריה מור: אני רק אומר שיש פה בעיה, נורא קשה לביא אנשים דרומה.
אריה מור: בנושא החוסן, יש עוד שלושה דברים נוספים שאני רוצה לומר.
אריה מור: התוכנית הזאת של החוג לכל ילד, בתי הספר של החופש הגדול, מבוצעים בתוך אותה החלטת ממשלה ומתוקצבים.
אריה מור: אנחנו הכשרנו ומכשירים צל"חים בית-ספריים ואת מכלולי החינוך של הרשויות בעוטף שעברו את הכשרות שלנו.
אריה מור: נתנו מעטפת מקצועית.
אריה מור: מהתקנות שלי, הוספנו ציוד חירום לבתי הספר בעשרות מיליונים.
אריה מור: עכשיו כבר סיימנו את ה-7-0 ק"מ, עוברים ל-15-7 ק"מ בשיתוף עם הרשויות, במאה אחוז מימון ותקצוב ובסיוע תקציבי של רשות חירום לאומית.
אריה מור: בנושא הזה אני רוצה לומר שיש פעולה נוספת שמתבצעת והוחלטה ותוקצבה על ידי האוצר בנושא החוסן – זה הנושא של שותפויות.
אריה מור: וכרגע יוצא למכרז מרכז השותפויות והחלטנו על העשר רשויות בדרום להיות הפיילוט לטובת מרכז שותפויות ברשויות לצורך המגזר האזרחי.
אריה מור: זה גם כן שיתוף פעולה של משרד האוצר, רח"ל ומשרד החינוך, מתוקצב על ידי שלושת הגופים האלה.
אריה מור: לגבי מלווים בהסעות שנאמר פה, אני נותן את הערתי, זה לא נכון.
אריה מור: כל מי שהגיש בקשה, וכל הבקשות נענו.
אריה מור: גם לגבי ההסעות שהן לא הסעות חינוך מיוחד, כל בקשה – איך אומר מנהל אגף הסעות?
אריה מור: – הכול מכל וכל הסעה.
איתמר רביבו: הגשנו בקשה לנתיב העשרה, למלווים, לא קיבלנו עדיין.
אריה מור: אתה תגיש את הבקשה – מה שאמר שמעון אבני, מנהל אגף הסעות – ואנחנו נדאג לעזור לך כדי שהנושא ייפתר.
אריה מור: נושא סייעת שנייה – זה נכון, התקן בעוטף עזה הוא כמו בכל המקומות, 31 תלמידים.
אריה מור: יעלה כלפי מעלה כסוגיה שעלתה כאן.
אריה מור: נושא הפנימייה הטיפולית ידוע, מוכר, עולה למנכ"ל משרד החינוך.
אריה מור: יש פה בעיה תקציבית לתמיכה במועצה מעבר למה שמינהל לחינוך התיישבותי נותן.