GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: ברגע שאתה לא חד ואתה מתחיל להסביר והולך מסביב, זה מה שאני מבין ממך.
אבי דיכטר: אני מבקש שתגיע לשורה התחתונה.
אבי דיכטר: בגיץ, בדיץ, הבנו.
חיים ילין: אני בעד זה שהתקנות יהיו מאוד מאוד ברורות, והגבול הזה שחבר הכנסת מוטי יוגב מדבר עליו או גבולות שאנחנו יודעים שיש ראשי ישיבה שמייצגים דעה פוליטית, דין אותן דעות בדיוק כמו כל תקנה אחרת.
חיים ילין: אותו הדבר אני אומר לכם לגבי כל ראש ישיבה, כל מנהל בית-ספר שאומר את מה שהוא אומר וכל יושב-ראש באוניברסיטה.
חיים ילין: אין לי שום בעיה עם הדברים האלה.
חיים ילין: אם אני בעד נטל השוויון ואני רוצה שהחברה תהיה פתוחה, אבל עם גבולות מאוד ברורים, אז הדין הוא לגבי כולם ולא רק לגבי הישיבות.
אבי דיכטר: חבר הכנסת בן צור.
יואב בן צור: שני דברים: הזמן הוא המשאב הכי יקר שיש לאדם.
יואב בן צור: כל דקה שעוברת, לא חוזרת.
יואב בן צור: ידידי ממשרד המשפטים, אני באמת מתפלא.
יואב בן צור: לא חבל על כל השעות שישבתם והשקעתם, גם הצבא וגם משרד הביטחון.
יואב בן צור: בוא נעביר את הכל ישר לבג"ץ ושהם יעשו את מה שצריך ונקבל את מה שהם אומרים כתורה מסיני.
יואב בן צור: ואז נפתור את כל הבעיות ולא יבואו לפה אנשים ויגידו שאולי זה בגיץ ואני רק מניח את הדברים לפניכם.
יואב בן צור: אז תניח ישר את התקנות שם, תן להם לתקן אותם ואז בטוח לא יהיה על זה בג"ץ.
יואב בן צור: דבר נוסף שאני רוצה לומר לחברי חבר הכנסת חיים ילין.
יואב בן צור: אצלנו זו לא פוליטיקה, אצלנו זו מהות.
יואב בן צור: לימוד התורה הוא מהות.
יואב בן צור: הסדרת מעמדם של בני הישיבות הוא משהו מהותי בחייו של עם ישראל.
יואב בן צור: "אם לא בריתי יום ולילה חוקות שמים וארץ לא שמתי" – אצלנו זה דבר שעליו העולם עומד.
יואב בן צור: אם לא יהיה לימוד תורה דקה אחת בכל התבל, מבחינתנו העולם נחרב, וזה מה שאמרו לנו חכמנו, זיכרונם לברכה, ולכן יש את השעון הזה, סביב השעון, שאצלנו אור ושם חושך, וכשאצלם חושך - שם אור, כך ש-24 שעות ביממה יש לומדי תורה בכל נקודה בתבל.
יואב בן צור: זה מה שמחזיק את עם ישראל ואת מדינת ישראל ואת העולם כולו.
יואב בן צור: זו לא פוליטיקה, ידידי, זו מהות, ועל מהות אנחנו נילחם בכל כוחותינו.
אבי דיכטר: לצערי תם הזמן.
אבי דיכטר: באופן לא מפתיע, הוא לא הספיק לנו.
אבי דיכטר: הסוגיה הזאת היא באמת סבוכה.
אבי דיכטר: אגב, יואב, אני לא הייתי מחלק את החיים בכנסת, בוודאי לא את האנשים בכנסת, ודאי לא את חברי הכנסת, למי הוא רק פוליטיקה ולמי הוא לשם שמים.
יואב בן צור: אמרתי נושא.
יואב בן צור: לא אמרתי אנשים, נושא.
יואב בן צור: יש הבדל.
אבי דיכטר: לעצם העניין, הכנסת היא פוליטיקה, ופוליטיקה זה הכנסת.
אבי דיכטר: יש לכנסת עוד דברים מלבד פוליטיקה, ופוליטיקה יש לה רק פוליטיקה.
אבי דיכטר: לעצם העניין, אני אומר למשרד הביטחון – בתקנות, נדמה לי כחוט השני, יכולתם להבין שהתקנה שמקנה סמכויות על לשר ביטחון, כפי שמנוסח בסעיף 5(א), היא בעייתית by definition .
אבי דיכטר: אני לא יודע בדיוק כמה ישבתם על המדוכה, אבל אני ממליץ מאוד שלקראת הדיונים הבאים תעשו חשיבה נוספת והתייעצות נוספת לגבי הסוגיה הזאת.
אבי דיכטר: כולנו מבינים את הרצון, אולי גם את הצורך, אבל הדרך נראית בעייתית מאוד, כפי שהיא מנוסחת כאן.
אבי דיכטר: אנחנו נעצור כאן את הדיון.
אבי דיכטר: נמשיך את הדיון בפעם הבאה ונקצה לזה יותר זמן, כדי למצות את הסעיפים האחרים.
אבי דיכטר: אני בהחלט מברך על המהלך של לקחת את החוק ולתרגם אותו ל-action items כמו שבאמת נכון להציב לצה"ל שצריך לעשות את העבודה, או כפי שצריך לעשות לאנשים במשרד הביטחון או אפילו במשרד החינוך, שבסופו של דבר אמורים לעבוד לפי איזשהו מפרט מאוד ברור.
אבי עטר: שלום לכולם, אני מצטער על האיחור הקל, אבל אנחנו גוררים איחור מדיונים קודמים.
אבי עטר: נדביק את הפער בזמן שנותר לנו.
אבי עטר: אנחנו עוסקים בצו שירות ביטחון (שירות מוכר להשגת יעדים ביטחוניים לאומיים) (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז-2017.
אבי עטר: פותח משרד הביטחון.
הילה ארליך: שר הביטחון מבקש לתקן את צו שירות ביטחון המוכר בשם "צו השירות המוכר".
הילה ארליך: לפי סעיף 26א לחוק שירות ביטחון, שר הביטחון יכול לקבוע בצו שירות ביחידות במסגרת משרדים ממשלתיים או במסגרות ארגוניות של גוף ציבורי בפיקוח משרד ממשלתי ולראות באותו שירות שירות סדיר.
הילה ארליך: קיים כזה צו שמאפשר שירות במגוון יחידות.
הילה ארליך: היום הצו הזה איננו כולל שירות במסגרות שנקראות "הארגונים הירוקים", החברה להגנת הטבע, קק"ל, רשות הטבע והגנים, עמותות שעוסקות בחינוך לשמירת טבע ולידיעת הארץ.
הילה ארליך: שר הביטחון מבקש לתקן את הצו ולכלול את אותם ארגונים בתוך צו השירות המוכר באופן שיוכל משרד החינוך להציב שם, באותם ארגונים, חיילים וחיילות ולראות בכך את שירותם הסדיר.
אבי עטר: תודה רבה.
אבי עטר: תת-אלוף ערן שני, בבקשה.
אבי עטר: אתם כמעט בהופעה זהה.
עליזה לביא: אדוני, עבדנו קשה שההופעה תהיה זהה.
אבי עטר: אף אחד לא מסתכל כמה עובדים מאחורי הקלעים, בסוף מה שיש זה מה שיש מול הקלעים.
תא"ל ערן שני: עמדת הצבא היא שאנחנו לא מתנגדים שהגופים הירוקים יהיו בתוך השירות המוכר, ובלבד שאנחנו לא נחרוג מהמכסה שנקבעה.
תא"ל ערן שני: המכסה שנקבעה היא מכסה של 400.
תא"ל ערן שני: יש פה ירידה, שסוכמה פה בוועדת החוץ והביטחון, בשלבים, תלת-שנתית, כתוצאה מהצרכים של הצבא וגם עניין עקרוני של איפה חיילים צריכים לשרת ואיפה לא.
תא"ל ערן שני: סיכמנו על ירידה תלת-שנתית שבסוף מעמידה את החיילים בשירות המוכר על 400 חיילים.
תא"ל ערן שני: עמדת הצבא היא שכל עוד זה לא חורג מהמכסה הזאת, אין לנו התנגדות שזה יופיע בתוך השירות המוכר ורשאי משרד החינוך להחליט ש-X אנשים מתוך ההקצאה שלו ילכו לגופים הירוקים או למקומות האחרים.
תא"ל ערן שני: זאת עמדת הצבא.
אבי עטר: משרד החינוך, בבקשה.
יעקב חיוני: אני ממונה על מורות חיילות במשרד החינוך.
יעקב חיוני: עמדת המשרד היא שהוא לא מתנגד להצעה ונושא ההקצאה ייבחן בהתאם לצו החדש.
אבי עטר: אם אף אחד לא מתנגד, מי דוחף את זה חוץ מחברי הכנסת?
אבי עטר: זה נשמע לי קצת מוזר שההתייחסות היא "אנחנו לא מתנגדים".
אבי עטר: זה אינטרס של מי?
עליזה לביא: אדוני, למה לדבר על פצעים?
עליזה לביא: הם עוד לא הגלידו.
אבי עטר: אנחנו רגילים לדבר על פצעים.
ענת ברקו: אולי נכון להגיד אנחנו שמחים, כי זה לא נשמע.
ענת ברקו: אין כאן איזה התלהבות יתר.
ענת ברקו: למה זה?
אבי עטר: אין התלהבות, מה זה "אין התלהבות יתר"?
אבי עטר: עזבי את ה"יתר", אני מוותר, אבל ההתלהבות.
עמר בר-לב: תלוי של מי.
אבי עטר: אתה צודק, אדוני היושב-ראש, אז אולי באמת נשמע למה.
עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, זה לא הדיון היחידי שהצבא לא מתלהב.
עליזה לביא: גם פה, אני מזכירה לך, יש עוד דיונים כאלה.
ענת ברקו: אפילו משרד החינוך לא מתלהב.
אבי עטר: סליחה, אין מה להאשים את הצבא.
אבי עטר: לא שמעתי התלהבות ממשרד החינוך ובאיזשהו מקום אני תוהה.
אבי עטר: כבן למורות חיילות אני מוחה.
אבי עטר: חלק מהיתרונות שלי, אולי החסרונות, זה שהייתי תלמיד של מורות חיילות בפרובינציה באשקלון.
עליזה לביא: אני הייתי מורה חיילת באשקלון.
אבי עטר: כשאני הייתי תלמיד, לדעתי את עוד לא היית.
עליזה לביא: מחמאה.
מרים פרנקל-שור: לא הייתי בתחילת הדיון, האם הוסבר הרקע של הצו?
עליזה לביא: אני עוד לא דיברתי וגם את לא דיברת.
אבי עטר: בבקשה, חברת הכנסת עליזה לביא, שדרי לנו קצת התלהבות.
עליזה לביא: לגמרי.
עליזה לביא: אדוני, הבאנו עוגות, ואפילו את היין לא הרשו לנו להכניס לכאן.
עליזה לביא: יש שם עוגה, היא מחכה, היא כשרה.
עליזה לביא: אני מאוד שמחה.
עליזה לביא: מאוד מאוד שמחה שתיקנו, החזרנו.
עליזה לביא: זה לא משהו חדש, אלא תיקון של עוול שנעשה.
עליזה לביא: מסלול מורות חיילות ירוקות הוחזר.
עליזה לביא: זה ניצחון ענק לכולנו.
עליזה לביא: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, אתה מדבר אולי על חוסר ההתלהבות, כי אנחנו ערים למציאות בתוך הצבא של סגירה של עוד ועוד פרויקטים, ובטח כאלה שמתכתבים עם החברה בישראל, מתוך השקפת עולם של הצבא.
עליזה לביא: לגבי משרד החינוך, ההקצאה היא מתוך הסכום הקיים ולא נוספו עוד מורות חיילות ולכן אולי יש פה איזושהי הבנה שהיו שמחים שתהיה הגדלה ולא בתוך המספר הקיים.
עליזה לביא: הייתי מאוד שמחה שזאת היתה הבשורה שלנו היום.
עליזה לביא: מה שקרה לפני כמה חודשים – במרץ האחרון היתה פה החלטה של ועדת החוץ והביטחון להיענות לדרישת הצבא לקיצוץ תקנים במסלול הירוק, שעמד על 53 מורות בלבד.
עליזה לביא: לאורך השנים הצליחה ועדת החוץ והביטחון לדחות ולסכל את התוכנית הזאת של הקיצוץ הנוסף.
עליזה לביא: אני עצמי קרוב לחמש שנים בכנסת והיו ניסיונות לקצץ את המסלול החשוב, הערכי, המאוד מיוחד שמושיט עזרה, ידע, ובטח על הרקע של השינוי בפרופיל של המתגייס.
עליזה לביא: רק אתמול קיימנו, אדוני היושב-ראש, שדולה לחיילים בודדים ללא עורף משפחתי.
עליזה לביא: המספר שלהם הולך וגדל ורק 12% ממלש"בים שהם ללא עורף משפחתי מתגייס לצבא.
עליזה לביא: מתוך ה-12% האלה לא הרבה סיימו בתי-ספר.
עליזה לביא: זאת התחנה האחרונה שיכולה לסייע בהרבה מאוד מובנים, ובטח בהיכרות עם שביליה האהובים של מדינת ישראל ועם מורשת הקרב ועם עוד דברים שלצערי הרב נמנעו מהם לאורך תהליך הסוציאליזציה שמדינת ישראל היתה אמורה לספק להם.
עליזה לביא: אנחנו רואים את זה בהרבה מאוד נקודות, ובטח כאן, בהקשרים הללו.
עליזה לביא: אני רוצה לברך את שר הביטחון על המודעות.
עליזה לביא: הוא הצהיר כאן, אדוני היושב-ראש, בשיחה שלו איתנו, על המקום החברתי, על ההיכרות שלו עם החברה בישראל, על חבר'ה שמצטרפים אלינו ולא גדלו כאן.
עליזה לביא: כמי שהיתה מורה חיילת במסלול הירוק, אני אומרת לכם שזו הרבה פעמים הזדמנות יחידה של צעירים שמתגייסים לצבא, שבתוך הצבא, להיכרות יותר מעמיקה עם שביליה האהובים ועם נופיה ועם הסיפור המאוד מיוחד של עם שחוזר לעצמו.
עליזה לביא: אני מאוד מאוד שמחה שאושרה ההחלטה.
עליזה לביא: אני רוצה להודות גם למשרד הביטחון וגם לצבא, שבסופו של דבר הרמטכ"ל הבין את הבקשה המיוחדת והסכים; למשרד החינוך על שיתוך הפעולה; לשר בנט על ההבנה ועל הרגישות שהיתה נצרכת כאן; לחברי חבר הכנסת סמוטריץ ולשאר החברים שחתומים על הצעת החוק.
עליזה לביא: נכון אמר ערן שהיתה פה הצעת חוק שהגשתי כשכלו הקצים.
עליזה לביא: אני לא אוהבת חקיקות בנושאים הללו, אבל הבנתי שזה הכלי היחידי.
עליזה לביא: אני מאוד שמחה שאחרי שנחתום כאן, אדוני היושב-ראש, על ההחזרה, אני אמשוך את הצעת החוק שלי.
אבי עטר: חברי כנסת נוספים רוצים לומר משהו?
אבי עטר: חבר הכנסת בן ראובן, בבקשה.
איל בן ראובן: אני מאוד שמח על ההחלטה ואני גם רוצה לומר לעליזה שאפו על הטרקטור שעבד פה לאורך הזמן ועזר, כל אחד בדרכו, עם העברת מסרים.
איל בן ראובן: אמרתי את דעתי גם בדיון הקודם.
איל בן ראובן: אני חושב שסוגיית הבנות החיילות שמובילות חיילים בשבילי מדינת ישראל, זה מסר עליון.
איל בן ראובן: זה חלק מתהליך הגיוס של אנשים ליחידות הנכונות והטובות ביותר.
איל בן ראובן: אני אומר לכם את זה מהניסיון שלי – גם אורי – אנחנו גרים באזור שאנחנו רואים מה קורה לילדים כאשר הם מסתובבים בשבילי ארץ ישראל.
ענת ברקו: האם הן מובילות רק חיילים?
איל בן ראובן: תיכף אני אתייחס לזה.
איל בן ראובן: חשבתי אז שההחלטה שהיתה בעבר היא לא נכונה ואני חושב שהיום אנחנו עושים תיקון, וטוב שכך.
איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, רק דבר אחד, ופה אני מבקש מצה"ל וממערכת החינוך: חשוב מאוד שהמורות החיילות באמת יעשו את עיקר עבודתן, אם לא את כל עבודתן, למול נוער מדינת ישראל, הנוער שיוצא לגיוס.
איל בן ראובן: את זה צריך לכוון.
איל בן ראובן: היו הרבה מאוד אמירות שיש בהן, מן הסתם, שאם אנחנו רואים מורה חיילת כזאת שמובילה איזה תיירים וכד', אז זה לא מכוון לרעיון.
איל בן ראובן: הרעיון שאנחנו מאשרים היום הוא רעיון של חיילות מצוינות שמובילות את החיילים, כמה שיותר עם מדים, מעבירות להם את רוח צה"ל ומחברות את רוח צה"ל לשבילי מדינת ישראל.
איל בן ראובן: זה צריך להיות המסר שיוצא גם מהוועדה.
אבי עטר: לא הבנתי למה חיילת במוזיאון חיל האוויר בחצרים יכולה להדריך גם נוער ישראלי בשבילי המטוסים שם וגם תיירים - - -
עליזה לביא: וגם "תגלית".
אבי עטר: וגם "תגלית".
אבי עטר: אני חושב שזו אמירה קצת בעייתית.
איל בן ראובן: אני לא שם אותה כתנאי.
איל בן ראובן: אני שם אותה כמסר.
אבי עטר: קשה למדוד כמה תרומה יש לחיילת שנמצאת במשלחת של "תגלית" לאורך הסיור שלהם.
אבי עטר: כעבור שנים - - -
איל בן ראובן: החבר'ה ב"תגלית" הם ברובם חבר'ה צעירים שבאים למדינת ישראל.
אבי עטר: הם לא ישראלים.
ענת ברקו: הם באים לכמה ימים ומציגים להם חיילים.
עליזה לביא: הם גם לא כאלה צעירים.
איל בן ראובן: אני יודע מי הם ואני יודע מה הם, ואני גם נפגש איתם.
איל בן ראובן: אני שם פה כמסר, ואמרתי שאני לא קובע פה איזה קביעת חוק.
איל בן ראובן: אני אומר שההכוונה צריכה להיות לעבר נוער ישראלי.
איל בן ראובן: לשם זה צריך להיות מוכוון.
איל בן ראובן: אם הן באות ונותנות הדרכה ל"תגלית", אין לי בעיה עם זה.
איל בן ראובן: אבל אני שם גם את הכיוון ההפוך, כי לפחות קיבלנו מסרים שלפעמים הם גם נתנו הדרכה במקומות שפחות הייתי שם עליהם את הדגש שצריך שם מורות חיילות.
איל בן ראובן: אני שם את הדגש הזה, כי אני חושב שהוא מאוד חשוב.
איל בן ראובן: בסופו של עניין, אני מאוד מברך על ההחלטה ואני מקווה שאנחנו חוזרים לדרך הנכונה בעניין הזה.
אבי עטר: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.
ענת ברקו: אדוני יושב הראש, מההיכרות שלי רבת השנים בכל התחומים שעסקו מורות חיילות – אמנם לא הייתי מורה חיילת, צמחתי במסלול הפיקודי.
ענת ברקו: היתה יחידת מורות חיילות מפוארת ביותר בצה"ל שעשתה עבודה יוצאת מן הכלל בכל מקום, נגעה בחיילים, הכינה לבגרות, היתה בפנימיות – העבודה היא מבורכת.
ענת ברקו: אנחנו מדברים כאן על מסלול מיוחד ומדברים על תקופה שיש קיצור שירות.
ענת ברקו: אי אפשר לשכוח את זה.
ענת ברקו: לכן מימוש של הפוטנציאל של החיילות והחיילים חייב להיות מיטבי, כי אין לנו את הזמן לבזבז.
ענת ברקו: לכן אני חושבת שאם זה נשאר במסגרת המכסה שנקבעה, בסדר, אבל גם צריך לחשוב איך לא מבזבזים את הפוטנציאל הזה, כי מה שלא עולה גם לפעמים זול בהתייחסות.
ענת ברקו: אני רוצה לשאול כאן את משרד החינוך: למה אתם לא שמחים מזה?
ענת ברקו: יש כאן משהו שהוא מאוד מטריד אותי.
ענת ברקו: הייתם אמורים להיות המאושרים באדם.
עליזה לביא: הם רצו תוספת.
עליזה לביא: הם לא קיבלו תקנים.
ענת ברקו: הם היו צריכים לומר: איזה יופי, קיבלנו, יש לנו חיילות, זה לא עולה לנו.
ענת ברקו: אבל בכל זאת יש מישהו שאחראי על כל המורות החיילות במשרד החינוך והמסלול הזה הוא חלק מהעניין.
ענת ברקו: האם אתם מזהים איזושהי בעיה במסלול?
ענת ברקו: האם אתם מזהים איזושהי בטלה במסלול?
ענת ברקו: תגידו, שימו את הדברים על השולחן, זה הזמן לעשות את זה.
ענת ברקו: בסך הכל אנחנו יודעים שהאיכויות של החיילות שנבחרות למסלול הזה הן איכויות טובות מאוד והפוטנציאל הזה יכול היה לשרת את צה"ל להרבה מאוד דברים אחרים, ומבחינת קבוצת האיכות לרובן יש אפילו נתוני קצונה.
ענת ברקו: השאלה היא אם אנחנו ממצים באמת הכי טוב את הפוטנציאל הזה ואם באמת זה נותן מענה למשרד החינוך, שלא מתלהב מהסידור.
אבי עטר: חבר הכנסת עמר בר-לב.
עמר בר-לב: אני רוצה להזכיר לכולנו דברים שאמר פרופ' אסא כשר באחד הדיונים האחרים.
עמר בר-לב: הוא הפנה את תשומת לבנו שוב לחוק שירות ביטחון, שחוק שירות ביטחון בעצם אומר - במילים שלי כמובן, זה לא במילות החוק ובוודאי לא במילים של פרופ' כשר – שהזכות של מדינת ישראל לשלול את החופש של בני נוער או צעירים מגילאי 18 עד 21 לשירות חובה היא רק למען ביטחון ישראל.
עמר בר-לב: אני חושב שזה צריך להיות נר לרגלינו.
עמר בר-לב: שלא תבינו אותי לא נכון, אני לא אומר שמה שכאן כתוב הוא לא למען ביטחון ישראל, אבל כאן אני מתקשר למה שאמר איל, ואני מתקשר להערה שלך, אבי, לגבי מה שאיל אמר.
עמר בר-לב: אני אומר שאם חיילת או חייל שעיקר תפקידם בצבא לעשות קפה למפקד שלו, אז גם זה לא למען ביטחון ישראל.
עמר בר-לב: לכן אני חושב – ואם להתחבר לדברים של חברת הכנסת ברקו – שאנחנו צריכים במימוש להיות בטוחים שכוח האדם, גם במסגרת השירות הצבאי וגם במסגרת הימ"לים באמת יהיה קשור ויתרום בסופו של דבר לביטחון מדינת ישראל במובן הרחב.
עמר בר-לב: אני חושב שזה מה שצריך להיות נר לרגלינו.
עמר בר-לב: אני רוצה להזכיר שבכנסת הקודמת נושא הימ"לים בכלל היה נושא מרכזי שוועדת החוץ והביטחון עסקה.
עמר בר-לב: היו חילוקי דעות עם הצבא לנוכח קיצור השירות וכן הלאה, אם אפשר או אי אפשר.
עמר בר-לב: כשעברנו על המספרים והתקנים שדובר עליהם, ראינו שבחלק מהתחומים, נדמה לי שבהקשר של מורות חיילות בכלל, המימוש היה הרבה מעבר לתקן ובמקומות אחרים היה פחות מהתקן.
עמר בר-לב: לסיכום דברי אומר שהזכות והחובה שלנו כמדינת ישראל לשלול את בחירתם החופשית של צעירי וצעירות מדינת ישראל זה רק על-פי חוק שירות ביטחון, רק למען ביטחון מדינת ישראל.
עמר בר-לב: לכן אנחנו – בעיקר אתם, המפעילים – צריכים להיות מאוד מאוד זהירים בהפעלת אותו כוח אדם, אם זה מורות חיילות, אם זה פעילות ברשות שמורות הטבע ואם זה גם בתוך הצבא עצמו.
עליזה לביא: דווקא משום שאני מאוד מעריכה, ואולי אפשר להבין מדבריך שאתה חושש שהתפקיד של מורות חיילות ירוקות הוא לא בדיוק בקטגוריה של ביטחון ישראל, ומההיכרות שלי אתך אני רוצה להדגיש עד כמה החשיבות של החינוך לביטחון ישראל מאוד משמעותי.
עליזה לביא: החתן שלי בקורס קצינים - - -
עמר בר-לב: אבל רגע, תתני לי להשלים - - -
עליזה לביא: אני רוצה להחמיא לך - - -
עמר בר-לב: ככל שאת מרחיקה את ההערה, את יותר מפרשת את דברי בצורה לא נכונה.
עליזה לביא: החתן שלי כשהיה בקורס קצינים, אתה הובלת את המשלחת שהוא יצא במסגרתה, "עדים במדים".
עליזה לביא: עכשיו הוא בקורס מ"פיים במילואים והוא שמע שגם אתה עומד להיות במשלחת שהוא נוסע.
עליזה לביא: הוא אמר לי: וואוו, איזה יופי, את לא מבינה כמה העבודה שלו היתה נהדרת.
עליזה לביא: אפשר לחלוק גם על הביקור הזה אם זה תרומה לביטחון ישראל.
עליזה לביא: דווקא, משום ההיכרות שלי איתך, הייתי מצפה ומבקשת ממך שבהקשר הזה של מורות חיילות ירוקות להגיד גם את האני מאמין הערכי לביטחון ישראל והקשר של זה למורות חיילות ירוקות.
עליזה לביא: אני מבקשת את זה כבקשה אישית.
ענת ברקו: גם משימות לאומיות נכלל בתרומה לביטחון ישראל.
עמר בר-לב: בדיוק בשביל שאני לא אתפרש בצורה לא כפי שהתכוונתי, לכן דווקא נתתי את הדוגמה.
עמר בר-לב: אבי נתן דוגמה של מדריכות במוזיאון חיל האוויר.
עמר בר-לב: אני לא בטוח שמדריכות במוזיאון חיל האוויר זה למען ביטחון מדינת ישראל.
עמר בר-לב: אני לא בקיא בזה ולכן אני לא קובע.
עליזה לביא: לכן אני מבקשת בקשה אישית.
עמר בר-לב: לכן נתתי דוגמה דווקא מתוך השירות בצה"ל.
עמר בר-לב: זה לאו דווקא קשור לימ"לים.
עמר בר-לב: אמרתי שאני חושב שאנחנו צריכים לבחון את עצמנו, ובעיקר הגופים המפעילים, שכוח האדם הנפלא הזה, האיכותי, בעל המוטיבציה, שמגיע למקומות השונים, באמת יופעל בצורה הנכונה.
עמר בר-לב: ראשית, אני לא מכיר מספיק את הניואנסים ולכן אני לא קובע כאן עמדה ערכית מה נכון ומה לא נכון.
עמר בר-לב: אני גם לא חושב שאנחנו יכולים לקבוע הפעלה במסגרת ימ"ל או גם בתוך צה"ל או כל דבר, לרדת לרזולוציה הזאת.
עמר בר-לב: אין ספק שהכרת הארץ, אין ספק שליווי חיילים וחיילות שפעם ראשונה הם צעדו בשבילי הארץ במסגרת פעילויות של ימ"לים מחוץ לצבא, אם זה מורות חיילות, אם זה מדריכי או מדריכות שבמסגרת הצבא הם עושים את השירות שלהם – אין ספק שזה דבר שתורם ומחזק את הקשר הלאומי והעוצמה שלנו למדינת ישראל.
עמר בר-לב: לכן, גם כשדיברתי על ביטחון, ניסיתי להבהיר שהכוונה שלי לא רק במושגים של טנקים ותותחים, כי אם ביטחון לאומי ברמה הרחבה ביותר.
אבי עטר: אני רוצה לשמוע גם מהגופים.
אבי עטר: איריס האן, החברה להגנת הטבע, בבקשה.
איריס האן: צהרים טובים.
איריס האן: אני מנכ"לית החברה להגנת הטבע מזה קרוב לחמישה חודשים.
איריס האן: התחלתי את דרכי בחברה להגנת הטבע כמורה חיילת בבית-ספר שדה שקמים.
איריס האן: אני נרגשת מאוד להשתתף בדיון הזה.
איריס האן: אני חושבת שההסכמה הרחבה שנשמעה כאן באה לידי ביטוי בכל התהליך שליווה את הצעת החוק והדיון בצו.
איריס האן: זו הסכמה רחבה מכל קצווי הבית וגם מהציבור הרחב, ראשי רשויות מקומיות וציבור רחב שתמך במהלך של החזרת המסלול הירוק של מורות חיילות, מה שמעיד על החשיבות של המסלול.
איריס האן: מה שאנחנו מדברים עליו למעשה הוא חינוך לידיעת הארץ ולאהבת הארץ.
איריס האן: זה אחד מהערכים שצה"ל מבוסס עליהם ומחנך אליהם.
איריס האן: ואם זה לא ביטחון במובן הרחב, אז אני לא יודעת מה זה ביטחון במובן הרחב.
איריס האן: החינוך לאהבת הארץ, החיבור לארץ, הוא הבסיס שלנו, בסיס הקיום שלנו ושל הפעילות הצבאית והביטחונית.
איריס האן: זה מה שעושות המורות החיילות הירוקות.
איריס האן: חשוב לי להדגיש שחלק גדול מהפעילות של המורות החיילות בחברה להגנת הטבע נעשה בבתי-ספר שדה וביחידות שממוקמות בפריפריה, ובפריפריה הרחוקה.
איריס האן: מורות חיילות משרתות – לצערנו, היום הבודדות האחרונות משתחררות ואני מקווה שנצליח להתחיל עם חדשות בשנה הקרובות – וישרתו בבית-ספר שדה הר הנגב שנמצא במצפה רמון; בבית-ספר שדה עין גדי שנמצא באזור שנמצא, ובצדק, בראש סדרי העדיפויות של הממשלה; באילת; בבית-ספר שדה גולן שנמצא בקצרין; מל"ש גליל מזרחי שנמצא בקרית שמונה; מל"ש גליל מערבי שנמצא בשלומי ובמעלות וביחידות נוספות.
איריס האן: אנחנו מדברים על הפריפריה ויש כאן ערך חשוב נוסף.
איריס האן: יש נושאים בידיעת הארץ שהולכים ומשתנים עם הזמן, ואנחנו – כחברה להגנת הטבע – מנסים להתמודד איתם.
איריס האן: דור ה-X, דור ה-Y, אפליקציות, עוברים מספרים למחשבים וכו', אבל יש דברים שלא משתנים.
איריס האן: משהו שלא משתנה, או ערך שלא משתנה - החיבור הבלתי אמצעי, העוצמתי והחזק בין האדם לטבע, בין האדם לשטח.
איריס האן: זה אותו קשר, אותה ידיעת הארץ שהיא הבסיס לידיעת הארץ ולאהבתה.
אבי עטר: כמה חיילות עובדות אצלכם היום?
איריס האן: היום נשארו בודדות.
אבי עטר: ומה עתיד להיות ברגע שהתקנה הזאת תיכנס לתוקף?
איריס האן: אנחנו נתמודד עם המציאות שישנה ונגייס בדרך המהירה ביותר שנוכל כדי להחזיר את המסלול.
אבי עטר: את יודעת לומר כמה חיילות אמורות להגיע אליכם?
איריס האן: אני עוד לא יודעת לומר.
יעקב חיוני: זו מכסה שנקבעת מידי שנה על-ידי המנכ"לית.
אבי עטר: מה סדר הגודל שצפוי להגיע לחברה להגנת הטבע?
יעקב חיוני: 53 חיילות בכלל המסגרות.
איריס האן: כשאני שירתי בצבא, זה היה די מזמן, כמורה חיילות, היו כמה עשרות.
איריס האן: יש ירידה שהולכת ומתמשכת עם השנים.
ענת ברקו: היתה יחידה שבראשה סגן-אלוף.
איריס האן: זו היתה יחידה מפוארת, אימפריה, והיא עשתה עבודה מדהימה.
איריס האן: הלוואי והיינו יכולים לחזור לשם, אבל נסתדר עם מה שיש.
איל בן ראובן: ערן אמר שמהשנתון הקרוב יהיה גיוס על-פי הדבר הזה.
עליזה לביא: יחזור להיות גיוס, כי היה והוא נקטע.
איריס האן: הוא נקטע ואנחנו מחזירים אותו ונעשה מה שנדרש.
אבי עטר: יעקב חיוני, אתה יכול לומר איך מתפלגות 400 החיילות?
יעקב חיוני: יש מספר מסלולים.
יעקב חיוני: כ-80 מורות חיילות משרתות בפנימיות; כ-150 בקידום נוער וחינוך משלים; יש מעט מורות חיילות במועדוניות; בקרב ליקויי שמיעה.
יעקב חיוני: אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה, מדוע אנחנו לא שמחים.
יעקב חיוני: הצבא קיצץ את יחידת מורות חיילות ב-30% תוך שנתיים.
יעקב חיוני: רח"ט תומכ"א אמר את זה במפורש, היו 400 מורות חיילות.
יעקב חיוני: היחידה צריכה עכשיו להקצות עוד 53 מתוך ה-400, מה שיבוא על חשבון הפנימיות, מחינוך משלים, מקידום נוער, לטובת הגופים הירוקים.
עליזה לביא: הפתרון הוא להוסיף.
עליזה לביא: אפשר להוסיף תקנים.
יעקב חיוני: בבקשה.
יעקב חיוני: רח"ט תומכ"א יושב פה והצהיר.
אבי עטר: מה זה מועדוניות?
יעקב חיוני: תלמידים שנמצאים בשעות הבוקר בבית-הספר החיילת חונכת אותם.
יעקב חיוני: מדובר במשפחות שלא קיים בהן תא משפחתי מסודר.
יעקב חיוני: הם מוצאים מהבית אחר הצהרים למועדונית והחיילת מלווה אותם אחר הצהרים.
ענת ברקו: איפה?
מרים פרנקל-שור: באיזה גילאים מדובר?
יעקב חיוני: בגילי בית-ספר יסודי.
קריאה: מועדונית רווחה.
ענת ברקו: כמה ואיפה?
יעקב חיוני: יש היום כ-50 מורות חיילות שמטפלות בזה בדימונה, בשדרות.
יעקב חיוני: זה ביישובי פיתוח.
קריאה: זה בכל הארץ.
יעקב חיוני: הסיבה שאנחנו לא שמחים היא בגלל הקיצוץ המשמעותי שכמעט הרס את היחידה.
יעקב חיוני: אני עובד עם מורות חיילות כמעט 22 שנה ובשיא היו 1,860.
יעקב חיוני: היום יש ביחידה 400 מורות חיילות.
יעקב חיוני: אחד מחברי הכנסת טען פה שמשרד החינוך מצא חברת כוח אדם זולה.
יעקב חיוני: אני לא מכיר במערכת החינוך עובד הוראה שיכול לתת את מה שמורה חיילת יכולה להעניק לילדים האלה.
יעקב חיוני: תקציב משרד החינוך לשכר הוא מיליארדים, אין לו חוסר בתקציב להשקיע, אבל אין אחת – ואשתי מורה כבר 31 שנה – שתעשה עבודה שעושה מורה חיילת.
יעקב חיוני: אי אפשר להסביר את זה.
עליזה לביא: פלא שכל הצעירים הולכים למכינות אחרי שהם מסיימים את המערכת של משרד החינוך.
עליזה לביא: פלא.
ענת ברקו: אבל אם היית צריך לדרג את החשיבות - - -
עליזה לביא: בטח שזה קשור.
ענת ברקו: אם היית צריך לדרג את החשיבות של תפקידי המורות החיילות במגזרים השונים, בתחומים השונים, בעיסוקים השונים, אם זה החינוך המשלים או בפנימיות, ואת המסלול הירוק.
ענת ברקו: איזה מסלול – אם היית צריך לדרג, כי אתה חייב לדרג, אין לך ברירה – היית פחות זקוק לו.
קריאה: את שואלת על מה הוא היה מוותר?
ענת ברקו: על מה היית מוותר?
ענת ברקו: צריך להגיד את זה בצורה מאוד הגונה.
יעקב חיוני: אני אגיד לך בצורה מאוד הגונה.
יעקב חיוני: מי שקובע זה הנהלת המשרד, ויש לה את השיקולים שלה.
יעקב חיוני: לי אין את הכלים לקבוע.
ענת ברקו: אתה עובד 22 שנה עם מורות חיילות ואתה לא יודע לקבוע?
יעקב חיוני: אבל זו דעה אישית שלי ואני לא רואה את כל התמונה.
ענת ברקו: אז אולי תגיד לנו את דעתך האישית?
אבי עטר: הוא לא צריך כפקיד להגיד את דעתו האישית.
ענת ברקו: חשוב לדעת את זה.
אבי עטר: מה זו המסגרת של "לוטם" – לימודי טבע משולבים?
יעקב חיוני: זו מסגרת ירוקה לחינוך מיוחד.
יעקב חיוני: היא עוסקת רק בהדרכת אוכלוסיה מוגבלת בבתי-הספר.
יעקב חיוני: זה גוף ירוק שעושה הדרכה.
עמוס זיו: אני המנכ"ל המייסד של עמותת "לוטם", גוף שקיים יותר מ-20 שנה, מתמחה בהדרכה והעצמה של אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים על-ידי פעילויות בטבע.
עמוס זיו: זו קבוצה קטנה יחסית באוכלוסיה, אבל צריכה טיפול או הדרכה מותאמת לצרכיהם.
עמוס זיו: אחוז הגיוס שלהם הוא קטן יותר, אבל גם ביניהם קיימים.
עמוס זיו: אני חושב שכולנו פה ראינו, שמענו, הכרנו, למשל את יונתן כהן, הבן של יוסי כהן ראש המוסד, שהשתחרר בדרגת סרן.
עמוס זיו: הוא אדם עם צרכים מיוחדים, מוגבלות קשה, אבל שירת בצבא.
עמוס זיו: אני מניח שחלק מהאנשים פה מכירים את אורי פרידלנדר, סרן במודיעין של השייטת, שהתגייס כאדם עם צרכים מיוחדים.
עמוס זיו: יש עוד הרבה כאלה.
עמוס זיו: אנחנו, כחברה, צריכים לתת מענה גם לאנשים עם צרכים מיוחדים, וזה מה שעושה הארגון שלנו.
מירב בן ארי: כמה מורות חיילות יש לך?
אבי עטר: זה עלה קודם.
אבי עטר: דיברנו על זה קודם, הגעת קצת מאוחר.
ירון רוזנטל: אני רוצה להודות לחברת הכנסת לביא ולחבר הכנסת סמוטריץ על הובלת החוק שגרם לחידוש הצו.
ירון רוזנטל: זה אכן היה מסע ארוך, אבל אני מקווה שמשתלם.
ירון רוזנטל: אני חושב שאחת הבעיות שמערכת הביטחון מתנגדם בעטיים למורות החיילות הירוקות זה מספר המתגייסים.
ירון רוזנטל: אני חושב שהמורות החיילות זו לא הבעיה של מספר המתגייסים, אלא זה הפתרון לכמות המתגייסים.
ירון רוזנטל: אני מציע לצבא להתחיל לראות בנו בתור שגרירים שלכם לעידוד גיוס בנים ובנות לשירות משמעותי בצבא.
ירון רוזנטל: זה הדבר שאנחנו עושים, כי בסוף אנחנו מחנכים את הנוער לחינוך ערכי וחינוך ערכי מתבטא הרבה מאוד בגיוס לצה"ל.
ירון רוזנטל: נקודה שנייה, לגבי הידלדלות היחידה – "הידלדלות" זה אנדרסטייטמנט לנפילה מ-2,000 מורות חיילות ל-400 מורות חיילות – בלי לפגוע באף אחד, אני חושב שהצבא הגיע לפה שנה אחר שנה וקיצץ עוד 100 ועוד 200, ועוד 100 ועוד 200.
ירון רוזנטל: מי שהקים את היחידה הזאת והביא אותה לשיא תפארתה זה לא צבא הגנה לישראל, זה דוד בן-גוריון.
ירון רוזנטל: דוד בן-גוריון עשה את זה בתור ראש ממשלה של כל הממשלה ועם תמיכה ציבורית מאוד רחבה.
ירון רוזנטל: לכן מי שצריך להחליט על סגירת היחידה, כי זו בעצם המגמה שמובילים אליה, זה החלטה ציבורית של הכנסת, של הממשלה, של ועדה, אבל העובדה שהצבא מחליט בעצמו על סגירת היחידה זה לדעתי דבר שצריך לתקן.