GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת אסיף: אנחנו מנסים לבדוק אבל לדעתי במערכת הפלילית הרגילה באיסורי פרסום זה מאוד מקובל.
יפעת רווה: דן יחיד, בכללי.
יפעת רווה: סעיף 70(א) לחוק בתי המשפט.
ענת אסיף: שופטים יחידים במערכות הפליליות מקבלים המון החלטות הרות גורל בנושא של איזונים בין זכויות אדם לבין צורכי חקירה וכולי.
ענת אסיף: אני לא חושבת שצריך להסתכל על זה, אדוני, כעל החלטה של שופט שעושה אובר רולינג לחוק.
ענת אסיף: אני חושבת שזאת לא הצגה מדויקת של הדברים.
ענת אסיף: יש כאן חוק שהופך את ברירת המחדל מפרסום לאיסור פרסום וכמו שאפשר ללכת לשני הכיוונים לשופט, בעינינו באיזון בין היעילות של ההליך הזה יש בקשות שיכולות לבוא בשעות משעות שונות, יש שופטים תורנים, החשיבות בכל זאת של הדיון והאיזון, בעינינו זאת צריכה להיות התוצאה הנכונה.
עמר בר-לב: אני חושב שהמטרה שלנו היא שאם באה בקשה מגוף תקשורת בחצות לבטל את איסור הפרסום על שם של חייל, כן, ויש רק שופט אחד ואי אפשר למצוא שני קצינים, כן, זה יחכה עד הבוקר.
עמר בר-לב: הלא זאת כל מטרת החוק.
עידו בן יצחק: זה יחכה לשמוע את עמדת החייל.
ענת ברקו: זה לא יחכה.
עידו בן יצחק: בית הדין חייב לשמוע את עמדת החייל.
עמר בר-לב: אם כך, בכלל אין כאן עניין של מידיות וכן הלאה, כפי שהוצג כאן, שצריכים תוך עשרים דקות לקבל החלטה.
ענת אסיף: אני פשוט לא רוצה שיתקבל הרושם שאנחנו מציעים כאן משהו שהוא חריג בנוף של ניהול הליכים פליליים צבאיים או אזרחיים.
ענת אסיף: אלה דברים מאוד דרמטיים שקורים בפרט כשאנחנו מדברים כאן על החלטה שהיא החלטה של איפה נקודת האיזון הנכונה מול זכות או מול בקשה להתיר פרסום שממילא נראית מתאימה למטריה של שופט-משפטן.
יפעת רווה: בדין הכללי הרכב הוא באמת לדברים קיצוניים.
עמר בר-לב: מה חושב היועץ המשפטי של הוועדה?
עידו בן יצחק: אני לא רואה עם זה בעיה בהקשר הזה.
אבי דיכטר: גם אני לא רואה עם זה בעיה.
אבי דיכטר: אני חושב שענת נימקה וגם אורטל.
אבי דיכטר: אני לא רואה עם זה בעיה.
אבי דיכטר: אפשר לשבת ולהצביע על הסעיף הזה.
עמר בר-לב: אני מקבל את העמדה.
אבי דיכטר: אגב, לצערי אני חייב לצאת עכשיו לאירוע של עשר שנים למלחמת לבנון השנייה.
אבי דיכטר: ענת ברקו תמלא את מקום יושב ראש הוועדה לנושא הזה.
אבי דיכטר: (היו"ר ענת ברקו)
עידו בן יצחק: אני אקרא את שלושת הסעיפים.
עידו בן יצחק: תיקון סעיף 325א בסעיף 325א לחוק העיקרי, במקום "סעיף 325א לחוק העיקרי, במקום "סעיף 325(ה1)(2)(א)" יבוא "סעיף 325(ה1)(2)(א) או (ו3)".
עידו בן יצחק: תיקון סעיף 325ב בסעיף 325ב(א)(1) לחוק העיקרי, במקום "סעיף 325(ה1)(2)(א)" יבוא "סעיף 325(ה1)(2)(א) 5או (ו3).
עידו בן יצחק: תיקון סעיף 325ד בסעיף 325ד(א)(2) לחוק העיקרי, במקום "(ד), או (ה1)(2)(א)" יבוא ""(ד), (ה1)(2)(א) או (ו3)".
עידו בן יצחק: אני אעבור על שני הסעיפים הבאים, 5 ו-6.
עידו בן יצחק: עניינם האיסור על פרסום שם של חייל בשלב התחקיר.
עידו בן יצחק: סעיף 5 שתכף אני אקריא אותו אומר שאפשר יהיה להעמיד לדין – אנחנו בחוק השיפוט הצבאי אבל בעבירה הזאת – גם אזרחים במערכת השיפוט האזרחית.
עידו בן יצחק: תיקון סעיף 521 בסעיף 521(א) לחלוק העיקרי, אחרי פסקה (2) יבוא: "(2א) עבירה לפי סעיף 539א".
עידו בן יצחק: תיקון סעיף 539א בסעיף 539א לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) המפרסם שמו של חייל המעורב באירוע המתברר במסגרת תחקיר, לרבות כל פרט אחר שיש בו כדי לזהות אותו, דינו – מאסר שישה חודשים".
עידו בן יצחק: (ד) על אף הוראות סעיף קטן (ג), איסור הפרסום כאמור באותו סעיף קטן לא יחול על העברת שמו של חייל על ידי גורם שהוסמך לכך על ידי היועץ המשפטי לממשלה, או על ידי אדם מטעמו של הגורם כאמור לרשות שלטונית זרה או לרשות שיפוטית זרה.
עידו בן יצחק: העברת שם החייל כאמור תהיה לאחר שהגורם שמע את עמדת החייל ובהסכמת הפרקליט הצבאי הראשי.
ענת ברקו: אתה מוריד את לאחר שהגורם שמע את עמדת החייל?
עידו בן יצחק: בהתאם למה שהוחלט קודם לגבי כל ההוראות.
ענת אסיף: שוב, תובנות מהלילה אני קוראת לזה.
ענת אסיף: אני מתייחסת לסעיף (ד), לחריג שהוא בעצם תמונת מראה של החריג שדיברנו עליו קודם בכללותו.
ענת אסיף: עידו, תהיה אתי.
ענת אסיף: אני אומרת את הדברים האלה אבל הם לא סגורים עד הסוף, אבל אני חוששת שלא ניפול כאן לכדי טעות.
ענת אסיף: סעיף 539(א) לחוק השיפוט הצבאי הוא הסעיף שמסדיר את כל מנגנון התחקיר הצבאי כפי שאתם יודעים, חיסיון התחקיר וגם מובנים בתוכו מספר ערוצים שבהם מתגברים על החיסיון.
ענת אסיף: הרמטכ"ל יכול לאשר העברת מידע מתוך התחקיר, הוועדה הזאת יכולה לקבל מידעים מתוך התחקיר.
ענת אסיף: הדבר הראשון שאני חושבת שחסר לנו הוא להבהיר שאיסור הפרסום לא חל כאשר העברת המידע מותרת מכוח אותו סעיף.
ענת ברקו: אבל יש לך כאן בהסכמת הפרקליט הצבאי הראשי.
ענת ברקו: זה בטח גם לקטע הפנימי.
ענת אסיף: זה נכון.
עידו בן יצחק: אבל זה לא רק בתוך הצבא.
עידו בן יצחק: יש העברה גם לגורמים חיצוניים.
ענת ברקו: על אחת כמה וכמה.
ענת אסיף: אני חושבת שהחריג הזה יוצר כאן ערוץ מסוים שיוצא מתוך איסור הפרסום שהוא ערוץ שאנחנו בנינו אותו מהראייה של העברת מידע לגורמים בחוץ לארץ.
ענת אסיף: בעצם שכחנו שיש עוד ערוצים שיוצא מידע מהתחקיר שהם לגמרי לגיטימיים.
ענת אסיף: אז קודם כל, אני חושבת ומציעה להבהיר שאיסור הפרסום גם לא חל על העברת מידע שהרמטכ"ל אישר, אל העברת מידע שבא אליכם.
עמר בר-לב: למה לא לציין את מה שהיא אומרת?
ענת ברקו: אנחנו לא רואים בזה משהו סותר.
ענת ברקו: אפשר לציין את זה.
ענת אסיף: זה השלב הראשון.
ענת אסיף: על זה אני אומרת את זה אבל אין לי כאן עדיין עמדה סופית.
ענת אסיף: לפחות לדעת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה לתחום בינלאומי, רועי שיינדורף, כאשר אנחנו נמצאים בתוך אירוע שמתוחקר והוא רוצה להעביר מידע, מרגיש שהוא צריך להעביר מידע, חושב שהוא צריך להעביר מידע לגורמים בינלאומיים, הוא ממילא יפעל בערוצים הקיימים של 539.
ענת אסיף: הוא יפנה לפצ"ר, הפצ"ר יפנה לרמטכ"ל.
ענת אסיף: זאת אומרת, בעצם אני חושבת שהחריג שלנו לסעיף של התחקיר הוא מיותר, הוא יוצר כאן איזושהי כפילות וצריך להתמזג לתוך הכלים הקיימים של סעיף התחקירים.
עידו בן יצחק: כשאת אומרת שיש לנו את פסקה (5) לחוק הקיים שאני אקריא אותה שאומרת "הרמטכ"ל או מי שהוא הסמיך לכך רשאי לאשר העברת סיכום ממצאי התחקיר או חומר התחקיר כולו או חלקו לגוף ציבורי שהמידע דרוש לו לצורך מילוי תפקידו בלבד ורשאי הוא לאשר העברת סיכום ממצאי התחקיר לאדם הנוגע בדבר ואולם לא יועבר חומר או סיכום כאמור אם קיים חשש כי העברתו תפגע בביטחון המדינה", זאת אומרת שהרמטכ"ל יכול להעביר את המידע באמצעות הסעיף הקיים כיום ליועץ המשפטי לממשלה.
עידו בן יצחק: ואנחנו לא צריכים סעיף נפרד שיגיד את זה.
ענת אסיף: כך אני חושבת.
עידו בן יצחק: אלא אנחנו צריכים שהאיסור הפלילי יבהיר שכאשר הרמטכ"ל מעביר מידע, זה כך.
ענת ברקו: אבל זה לא פורץ את הסיפור של התחקיר?
ענת אסיף: להפך.
ענת אסיף: אנחנו מתכנסים לתוך ההליכים של התחקיר.
ענת אסיף: שוב, אני באמת מצטערת שאני אומרת את זה כך, אבל אנחנו עוד לא הספקנו לוודא שזה מקובל גם על הפצ"ר.
אורטל יוחפז: עדיין לא קיבלנו עמדה סופית.
אורטל יוחפז: זה נשמע לי בסדר, אבל לא קיבלנו עמדה.
ענת ברקו: עדיף להשתמש בתבניות מקובלות וקיימות ובדוקות מאשר להתחיל להמציא את הגלגל.
אורטל יוחפז: זה נשמע לי בסדר, אבל אני לא יודעת.
ענת אסיף: מורידים את (ד)?
ענת אסיף: את כל (ד).
עידו בן יצחק: את הסייג נכניס לתוך (ג).
עידו בן יצחק: סעיף 7 נוגע למה שאולי התחלנו את הדיון בו, ההחלה על שוטרי מג"ב ועל שוטרים כחולים בהקשר של פח"ע.
עידו בן יצחק: מאחר ששוטרים ושוטרי מג"ב עומדים לדין בפני מערכת בתי המשפט הרגילה ולא במערכת השיפוט הצבאית, התיקון הוא לחוק בתי המשפט.
עידו בן יצחק: תיקון חוק בתי המשפט בחוק בתי המשפט (נוסח משולב), התשמ"ד-1984, בסעיף 70, אחרי סעיף קטן (ה2) יבוא: "(ה3) בלי לגרוע מהוראות סעיף זה – לא יפרסם אדם את שמו של שוטר משמר הגבול, לרבות כל פרט אחר שיש בו כדי לזהותו, שהתקיימו בעניינו הנסיבות כאמור בסעיף 325(ו3) לחוק השיפוט הצבאי, התשט"ו-1955.
עידו בן יצחק: זה לעניין שוטר מגב.
ענת אסיף: אפשר לעצור לרגע?
ענת אסיף: לפסקה הזאת, כדי שלא נלך לאיבוד.
ענת אסיף: בעבודה בימים האחרונים התחוור לנו שיכולות להיות סיטואציות בהן חייל, בגלל שההליכים הפליליים – זה לא יקרה הרבה אבל יכול לקרות – בעניין החייל יקרו נגיד שנה אחרי שהוא מסיים את השירות, הוא יישפט במערכת האזרחית.
ענת אסיף: בהנחה שאנחנו רוצים עדיין לשמור על איסור הפרסום - - -
ענת ברקו: זה רק אם הוא יצא מתחולת חש"צ.
ענת אסיף: אם הוא יצא מתחולת חש"צ.
ענת אסיף: בדיוק.
ענת אסיף: לכן להוסיף לפסקה הזאת גם חייל.
עידו בן יצחק: חייל נתון למערכת השיפוט הצבאית עד זמן מסוים אחרי השחרור שלו.
עמר בר-לב: מה לגבי איש מילואים?
עידו בן יצחק: הוא נתון לבתי הדין הצבאיים גם כן עד זמן מסוים אחרי השירות.
עמר בר-לב: כשאומרים חייל, מתכוונים גם לאיש מילואים.
ענת אסיף: אפשר בנוסח, ברמת הניסוח, להשתמש במילה חייל.
ענת ברקו: אבל להגדיר את זה רק במקרה שיצא מתחולת חש"צ.
ענת אסיף: בוודאי.
ענת אסיף: אם הוא לא יצא מתחולת חש"צ, יש את הסעיף בחש"צ וזה לא ייכנס לשם.
ענת אסיף: אם העיקרון מקובל עליכם, זה נותן את המעטפת.
ענת ברקו: זה נותן את ההגנה גם לאחר מכן.
ענת אסיף: הוועדה יכולה להסמיך את הייעוץ המשפטי.
עידו בן יצחק: חייל מילואים, אם הוא עבר את העבירה שלו במהלך שירות המילואים שלו, עדיין הוא כפוף לחש"צ עד תקופה מסוימת, אני לא זוכר בדיוק מהי, לאחר השירות.
עמר בר-לב: ואחריה הוא גם זכאי לחיסיון?
ענת ברקו: כמה זמן זאת תחולת חש"צ? שנה?
ענת ברקו: גם לאיש מילואים?
ענת ברקו: שנה מרגע סיום השמ"ט?
ענת אסיף: איש מילואים, לדעתי זה חצי שנה.
עידו בן יצחק: אנחנו נעשה כאן את ההתאמות כך שהן יחולו לגבי שניהם.
עידו בן יצחק: לא יפרסם אדם את שמו של שוטר לרבות כל פרט אחר שיש בו כדי לזהותו שהתקיימו בעניינו הנסיבות כאמור בסעיף 325(ו3) לחוק השיפוט הצבאי, התשט"ו-1955 לעניין פעילות מבצעית למניעת פעילות חבלנית עוינת בלבד.
עידו בן יצחק: הוראות סעיף קטן (ד1)(2) יחולו בשינוים המחויבים על הוראות סעיף קטן זה, אולם הוראות סעיף קטן (ד1)(2)(ב) יחולו לעניין חשוד בלבד.
עידו בן יצחק: על אף הוראות פסקאות (1) עד (3), איסור הפרסום לפי פסקאות אלה לא יחול על העברת שם של שוטר – לא צריך להיות כאן משמר הגבול אם אנחנו מחליטים – על ידי גורם שהוסמך לכך על ידי היועץ המשפטי לממשלה או על ידי אדם מטעמו של הגורם שהוסמך כאמור, לרשות שלטונית זרה או לרשות שיפוטית זרה.
עידו בן יצחק: העברת שם החשוד או הנאשם תיעשה בהסכמת הרשות החוקרת.
עידו בן יצחק: כאן אני רוצה לשאול אתכם האם יכול להיות מצב שבו הרשות החוקרת לא תהיה מח"ש, בהינתן סוג העבירות עליהן אנחנו מדברים.
עידו בן יצחק: זה לא רשות ניירות ערך.
ענת אסיף: זאת לא רשות ניירות ערך.
ענת אסיף: אני כתבתי רשות חוקרת בגלל שיש איזשהו שיח בעקבות טירקל ודוח צ'חנובר על נושא של חקירת שוטרי מג"ב ושי איזושהי אי בהירות כרגע.
ענת אסיף: יכול להיות שדברים ישתנו.
ענת אסיף: היום למשל שוטרי מג"ב בפעילות ביהודה ושומרון נחקרים על ידי מחוז ש"י בסיטואציות מסוימות.
ענת אסיף: זאת אומרת, יש כאן איזושהי מורכבות לגבי הגוף.
ענת ברקו: את נותנת את ההרחבה כאן במובן שלא לצמצם למח"ש.
ענת אסיף: אני אגיד מח"ש ובעוד שנה יחליטו שמעבירים את זה לצבא.
ענת ברקו: זה סביר.
ענת ברקו: זה נראה סביר.
עידו בן יצחק: תיקון חוק המשטרה בחוק המשטרה, התשס"ו-2006, בסעיף 102, בסופו יבוא: "(ג) המפרסם שמו של שוטר המעורב באירוע המתברר במסגרת תחקיר, בקשר לתחקיר זה, לרבות כל פרט אחר שיש בו כדי לזהות אותו, דינו – מאסר שישה חודשים.
עידו בן יצחק: בהתאם למה שעשינו קודם, אנחנו נמחק את סעיף קטן (ד) וניתן את ההתייחסות למקרים בהם לפי חוק המשטרה מסירת התחקיר מותרת, בסמכות המפכ"ל אם אינני טועה.
ענת אסיף: אני לא בטוחה שצריך להפנות לסמכות.
ענת אסיף: בתוך הסעיף.
עידו בן יצחק: בתוך הסעיף.
ענת אסיף: רשמתם את זה שאנחנו בודקים רישום הסתייגות של שרת המשפטים?
משה פישר: עמותת משרתי המילואים.
משה פישר: האם החוק יכלול את הפלסטינים או צלמים או צלמים לעת מצוא?
משה פישר: פלסטיני שמחר מצלם את האירוע ומעביר אותו ישירות לאל גז'ירה.
ענת ברקו: אין לך שליטה על זה.
משה פישר: לחוק אין שיניים בעניין הזה?
ענת ברקו: לדעתי לא.
עמר בר-לב: ישראלי שמעביר לרשת חברתית, עובר על החוק.
עמר בר-לב: השאלה אם פלסטיני שמצלם את השם של החייל ומעביר אותו, האם החוק הזה תופס את הדבר הזה.
ענת ברקו: אפשר להגיד על זה על דברים רבים שהיום אנחנו מרגישים שהחקיקה מופנית.
ענת ברקו: כמובן ברגע שיש את הצד הפלסטיני או אפילו אזרח זר, ניקח לדוגמא את הירדני, קיבלתי פנייה.
עמר בר-לב: צלם זר.
ענת ברקו: אין לנו שיניים כלפיו.
ענת ברקו: צלם לא מפרסם.
ענת ברקו: הוא רק מצלם.
ענת ברקו: האם מותר לקחת לו את המצלמה?
ענת ברקו: עבירות שנעברות בשטח ישראל, הן תחת סמכות השיפוט הישראלית הפלילית ולא משנה מה אזרחותו של מי שמבצע את העבירה.
ענת ברקו: עבירות שמבוצעות מחוץ לישראל כלפי אזרחים ישראליים שנגיד יכול להיות שזאת סיטואציה, ככל שיש סמכות להביא אותם למשפט, יש את סעיפי התחולה הכלליים של חוק העונשין, יש את החוק להארכת תוקפן של תקנות שעת חירום שעושה עוד כל מיני הרחבות שנוגעות ספציפית לאזור יהודה ושומרון.
ענת ברקו: אני לא יודעת להגיד לך כרגע לגבי הסיטואציה שהעלית כי זה כנראה תלוי בעוד דברים.
ענת ברקו: אבל לא משתמשים בזה.
ענת ברקו: אנחנו יודעים.
ענת ברקו: זה מאוד תיאורטי.
ענת ברקו: אנחנו יודעים שבאופן כללי אין אכיפה וזאת הערה מאוד חשובה.
עידו בן יצחק: באיו"ש אני מניח שיצטרכו להיות התאמות בדין.
יפעת רווה: יש את סעיף 14 לחוק העונשין.
ענת אסיף: עבירה נגד אזרח ישראלי או תושב ישראל, שאומר שדיני העונשין של ישראל יחולו על עבירות חוץ נגד חיי אזרח ישראל או תושב ישראל, גופו, בריאותו או חירותו שהעונש המרבי עליהם הוא מאסר שנה או יותר.
ענת אסיף: זאת אומרת, זאת שאלה אם זה בכלל חל וגם כשזה חל, כמו שאמרנו בנושאים של פרסום, יש קשיים פרקטיים.
ענת ברקו: אני חושבת שניגש להצבעה.
אבי דיכטר: אנחנו משלימים היום את הצלע השלישית בתחום דיוני התקציב, את הנושא של קיצור שירות החובה לגברים.
אבי דיכטר: אני מזכיר לחברי הוועדה – מי שהיה, מי שלא היה וגם לאורחים שחלקם היה אתנו בדיונים הקודמים – שעסקנו בפן המקצועי מבצעי של הקיצור, עסקנו בפן הכלכלי והיום את הישיבה הזו אנחנו מבקשים להקדיש לפן הערכי-חברתי שהוא בהחלט משמעותי מאוד מבחינתנו כוועדה, בוודאי כוועדת כנסת.
אבי דיכטר: לצורך החלק הזה אני שמח שנמצא אתנו פרופסור אסא כשר ויגיע עוד מעט פרופסור בן בסט.
אבי דיכטר: זאת הזדמנות טובה לסגור מבחינתנו את המעגל.
אבי דיכטר: אסא, בבקשה.
אסא כשר: שלום.
אסא כשר: אני מודה לכם על שהזמנתם אותי להשתתף בדיון המעניין והחשוב הזה.
אסא כשר: אני רוצה לומר שהדברים שלי בקשר לנושא שעל הפרק תמיד יהיו מורכבים משתי שכבות, שכבה אחת של ההיבט התיאורטי של צבא במדינה דמוקרטית, לאו דווקא ישראל, ואחר כך ההיבט הישראלי הייחודי על רקע ההיבט התיאורטי הכללי.
אסא כשר: אני רוצה להתחיל בשאלה הכללית של שירות חובה במדינה דמוקרטית.
אסא כשר: צריך לברר את ההצדקה שיש למסגרת כזאת ואת האופן שבו היא מתממשת אם אכן יש הצדקה.
אסא כשר: כאשר אנחנו מסתכלים על ההצדקה, נקודת המוצא שלנו היא מה שאני קורא חובת ההגנה העצמית.
אסא כשר: למדינה יש כמובן זכות הגנה עצמית מול מדינות אחרות אבל יש לה חובת הגנה עצמית ביחס לאזרחיה ותושביה והיא עצמה בהקשרי ריבונותה.
אסא כשר: יש חובה למדינה להגן על האזרחים שלה מפני כל סכנה שנשקפת להם, לחייהם ולעצמאותם, ולכן צריך לשאול איך מדינה עומדת בחובה לתת לאזרחיה ולעצמה הגנה אפקטיבית ולא הגנה סמלית.
אסא כשר: אכן זאת צריכה להיות הגנה והיא צריכה להגן על אזרחיה.
אסא כשר: כאשר אנחנו מדברים על הגנה, אנחנו כמובן צריכים לחשוב על האיום, מה התרחישים האפשריים שהם יוצרי סכנה שהמדינה צריכה כבר להגן מפניהם או להיערך להגנה מפניהם.
אסא כשר: לכן ההיקף של ההגנה העצמית תלוי באיומים האפשריים.
אסא כשר: המרכיב השלישי הוא בהצדקה שהוא תמיד המרכיב הכי חזק, מרכיב הכוח.
אסא כשר: יש חובה לקיים הגנה על האזרחים, יש איום מן הסוג הזה, מול האיום הזה צריך לקיים הגנה אפקטיבית כדי לעמוד בחובה ולכן צריך צבא וארגונים אחרים בהיקף מסוים, בטווח פעילויות מסוימות וצריך לשאול את השאלה העיקרית של האפקטיביות.
אסא כשר: כאן אני חושב שהמסורת הישראלית אומרת שצבא שכולו מורכב ממתנדבים לא יהיה מספיק כדי לעמוד בחובת ההגנה ונוכח כל התרחישים הקיימים והתרחישים האפשריים, ולכן צריך לבנות את הצבא בצורה אחרת, שירות חובה שתפקידו גם לעסוק בביטחון השוטף וגם להכין את אוגדות המילואים, שירות חובה, קבע ומילואים.
אסא כשר: יש הצדקה מובהקת לקיים שירות חובה.
עליזה לביא: הצדקה כמותית?
עליזה לביא: אתה מדבר רק על הכמותית?
אסא כשר: אני מדבר על עצם הקיום שלו.
אסא כשר: על עצם הקיום של שירות חובה בישראל של היום.
אסא כשר: אנחנו לוקחים את זה כמובן מאליו, אנחנו נולדים לתוך זה וחיים בתוך זה, אבל צריך להבין שזה משהו שטעון הצדקה.
אסא כשר: במדינה דמוקרטית, כשאני נכנס לתוך החיים של האזרח, אני צריך להיות עם הצדקה טובה מאוד לעשות את זה וכאן אין כניסה יותר מסיבית לחיי אזרח בישראל מאשר הגיוס שלו שזה לכמה שנים ובמשמעת צבאית ולפעמים במשימות שמסכנות את חייו.
אסא כשר: זאת כניסה מסיבית לחיי האזרח ולכן השאלה ההיפותטית של האזרח היא למה אתם לוקחים אותי, למה מותר לכם לקחת אותי, היא שאלה במקומה.
אסא כשר: יש לה תשובה טובה מאוד.
אסא כשר: יש לה תשובה ניצחת בישראל.
אסא כשר: כאשר אנחנו מסתכלים על המימוש של הרעיון הזה של שירות החובה, כאן גם צריך לעמוד בדרישות של המדינה הדמוקרטית.
אסא כשר: מדינה דמוקרטית שנכנסת לחיי האזרחים, היא צריכה להיכנס במינימום ההכרחי.
אסא כשר: היא לא צריכה להיכנס יותר ממה שהיא מוכרחה להיכנס כדי לעמוד בכורח הזה, להגן על האזרחים מול התרחישים המסוכנים.
אסא כשר: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מאיפה נגזר משך השירות.
אסא כשר: משך השירות במדינה דמוקרטית נגזר מן הצורך להחזיק מספרים מסוימים של חיילים, להכשיר אותם במשך תקופות מסוימות.
אסא כשר: גם השאלה כמה משך השירות היא שאלה לתת לחייל תשובה טובה וניצחת, למה אתם מחזיקים אותי איקס חודשים ולא חצי איקס.
אסא כשר: צריכה להיות תשובה ניצחת לשאלה הזאת.
אסא כשר: בדרך כלל הביטוי הטוב ביותר שהמדינה יכולה השתמש בו כדי לתת תשובה ניצחת זה הכורח, זה אין ברירה.
אסא כשר: אין ברירה, מוכרחים לקיים שירות מילואים.
אסא כשר: אין ברירה, מוכרחים להחזיק אותך איקס חודשים כדי שתהיה הגנה אפקטיבית על חיי האזרחים.
אסא כשר: אבל מדינה דמוקרטית חייבת גם בשוויון.
אסא כשר: הכניסה לחיי האזרחים צריכה להיות כניסה שוויונית.
אסא כשר: האזרחים הם כולם שווי מעמד מנקודת המבט של המדינה הדמוקרטית ולכן הם צריכים לשאת באחריות בצורה שוויונית.
אסא כשר: אני מנצל את ההזדמנות להגיד שאני לא אוהב את הביטוי הזה שוויון בנטל.
אסא כשר: בעיני שירות חובה בצה"ל הוא לא נטל, הוא שותפות באחריות לביטחון המדינה ואזרחיה.
אסא כשר: האחריות הזאת מוטלת על כלל האזרחים במדינה דמוקרטית והיא צריכה להיעשות באופן שהוא שוויוני.
אסא כשר: השוויון באחריות במדינת ישראל המורכבת, בלי להיכנס לכל הדוגמאות של סטייה מהשוויון, הסטיות מהשוויון הן מנימוקים שונים שאפשר לדון על כל אחד מהם לחוד, אבל בוודאי שאנחנו מכירים בזה שיש כאן שוויון באחריות עם סטיות שכל אחת מהן בפני עצמה צריכה להיות מוצדקת.
אסא כשר: יש כאן שוויון מסוג מיוחד שנמצא היום על סדר היום שאני ארצה לומר עליו כמה מלים בנפרד וזה גברים ונשים, שירות החובה לגברים ושירות החובה לנשים.
אסא כשר: שירות החובה במדינה דמוקרטית ברמה התיאורטית הוא מוצדק אם עומדים בדרישות מסוימות.
אסא כשר: שירות החובה במדינת ישראל, אם מסתכלים על ההצדקה, היא קיימת בגבולות הכורח שהוא בוודאי קיים.
אסא כשר: יש חובה לחתור לשוויון באחריות.
אסא כשר: החובה הזאת לחתור, אני מוכן לקבל את זה שיש מצבים בהם נתון לנו אי שוויון וכדי להיפטר ממנו אנחנו צריכים להיכנס לאיזה תהליך היסטורי.
אסא כשר: זה לא תהליך מהיום למחר.
אסא כשר: הדוגמה הטובה ביותר היא החרדים.
אסא כשר: אי אפשר מהיום למחר לבטל את אי השוויון שיש בין חרדים לבין אחרים אבל תהליך היסטורי צריך לחתור בהתמדה, בעקביות, כל הזמן אל השוויון הזה, אל השוויון באחריות.
אסא כשר: במקומות אחרים אלה הם תהליכים היסטוריים אחרים.
אסא כשר: יש חובה לחתירה ואפשר להגיד שחלק מהתהליכים הדרושים לחתירה אל השוויון מתקיימים.
אסא כשר: יש חתירה, יש חובה לחתור לשוויון מגדרי.
אסא כשר: במצב האידיאלי זה ממש לא צריך לעניין אותנו אם מדובר בגבר או באישה, מדובר ביכולות, מדובר בשותפות באחריות וכולם צריכים לקבל יחס מקביל ככל שאפשר לתת יחס מקביל בהתאם לצרכים וליכולות.
אסא כשר: יש תוספות ישראליות לשירות החובה במדינת ישראל, שזה לא שירות חובה במקומות אחרים.