GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי דיכטר: ואני יכול לתת לך לא מעט חוקים ששינינו את הנוסח כי היינו חשדנים, עיין ערך קיזוז כספי טרור, שעלה כאן בוועדה ולא הסכמנו לתת את הגמישות שהממשלה ביקשה, כי חשבנו שהגמישות הזאת היא לא לתכלית ראויה.
אבי דיכטר: עכשיו, אם הייתם באים עם הצעת החוק ואומרים, אוקיי, אנחנו רוצים לתקן את החוק, להוציא את ה-27 מיליון ש"ח, כי בנינו מערכת אמון חדשה, ועכשיו יש כאן גם מוקשים וגם נפלים – בא לציון גואל.
אבי דיכטר: אבל השארתם, לא ביקשתם לבטל את זה.
אבי דיכטר: ואני מניח שגם אנחנו לא היינו ששים לבטל את זה נוכח מה שנאמר כאן.
אבי דיכטר: אז עכשיו לבוא עם הנפלים, שזו בעיה הרבה יותר גדולה והרבה פחות ממוקדת.
אבי דיכטר: .. מוקשים זה צה"ל מבחינת האחריות, מוקשים זה רלפ"ם, שזה צה"ל בלי מדים.
אבי דיכטר: אבל נפלים זה כבר משהו הרבה יותר אמורפי; אין מפות של נפלים, אין עומק של נפלים, אתה לא יודע איפה זה נמצא, 20 ס"מ?
אבי דיכטר: 40 ס"מ?
אבי דיכטר: אתה לא יודע מאיזו מלחמה – מלחמת העולם הראשונה?
אבי דיכטר: השנייה?
אבי דיכטר: השחרור?
אבי דיכטר: היו פה הרי הרבה מלחמות.
אבי דיכטר: אני חושב שכל מה שהכנסת מבקשת זה לקדם את הצעת החוק הזאת, אבל שתהיה שלמה.
אבי דיכטר: כרגע היא לא שלמה, היא לא נותנת מענה ליותר מ-95% משטח מדינת ישראל שיש בו נפלים, שהוא לא שטח בעל ביקוש.
עלי בינג: אני חייב להתייחס.
עלי בינג: ראשית, כמו שציין קודם הגורם הרלוונטי מהחשב הכללי, אנחנו לא מדברים רק על אזורים בעלי ביקוש בגלל ערך הקרקע שלהם, וזה לא שמי שנהנה מזה זה רק אוליגרכים.
עלי בינג: אנחנו נהנים מזה כמדינה, בין אם זה המתקן הסולארי, בין אם זה מתקן ההתפלה, שאלה מתקני תשתיות שמאוד חשובים למדינה, ובין אם זה בסוגיה של הדיור, שמסייעת לכולנו בהיבט של מצוקת הדיור.
אבי דיכטר: רגע, רגע.
עלי בינג: אני רוצה להשלים.
עלי בינג: יכול להיות שאפשר לעשות חוק טוב יותר, ואני מבין את מה שהוועדה מבקשת.
עלי בינג: אבל אני כן חושב שהחוק הזה בא ופותח דלת שכיום איננה.
עלי בינג: כיום אי אפשר לפנות נפלים - - -
רמי חרובי: זה לא נכון, אל תטעו את הוועדה.
עלי בינג: סליחה, אני מקבל את התיקון, רק הצבא יכול.
אבי דיכטר: רשות הדיבור היא לעלי.
אבי דיכטר: בבקשה, עלי.
ענת ברקו: - - - אם תתייחסו רק לאזורים האלה הפריפריה לא תקבל שום דבר.
עלי בינג: אנחנו לא מתייחסים רק לאזורים האלה.
עלי בינג: אפשר לא להעביר את החוק כרגע, ואז בעצם למנוע את האפשרות של הרלפ"ם לפנות נפלים.
עלי בינג: כרגע הרלפ"ם לא יכולים לפנות נפלים, ולכן ישנם הרבה מאוד אתרים והרבה מאוד גופים שבהם יש רצון לפנות נפלים, אבל אין.
עלי בינג: ..
עלי בינג: אני חושב שזה אפילו היה מסייע גם לנציגי המועצות אם לרלפ"ם הייתה את הסמכות הזאת, כי אני חושב שהם היו מסייעים להם.
עלי בינג: אבל כרגע אין להם את הסמכות - - -
גדי ירקוני: איך הם היו מסייעים להם?
גדי ירקוני: הרי אין להם תקציב.
עלי בינג: הם היו מסייעים להם מבחינת זה שהם היו יכולים לעשות את זה.
עלי בינג: כרגע הם לא יכולים.
עלי בינג: במרבית המקרים, ברגע שיש סמכות חוקית.
עלי בינג: במהלך הדיוני התקציב מגיעים גם תקציבים ממקומות חיצוניים, אבל ככל שהכנסת לא תאשר את זה, לא תהיה את הסמכות לבצע.
עלי בינג: לכן אני מציע שהכנסת תאשר את זה כרגע, והרי שערי החקיקה לא יינעלו, תמיד אפשר לבוא אחרי זה ולהגיד שאתם רוצים לאגם לזה תקציב, או אפשר בתקציב של 2019 לבקש פנייה לגבי זה, או להקצות לזה יותר תקציב ב-2020.
עלי בינג: אבל אם לא נאשר את הצעת החוק הזאת כרגע בגלל שאין לזה תקציב, למעשה זה יפגע בכל הרציונל של פינוי נפלים, שלשמו הרי מתבקש התקציב הזה.
עלי בינג: לכן, מכיוון שלוועדה חשוב פינוי הנפלים, אז לבוא להגיד שלא מאשרים את זה עד שאין לזה תקציב, זה פגיעה ברציונל שמנחה אתכם, ולדעתי זו שגיאה.
אבי דיכטר: יש עוד הערה קצרה למישהו?
רותי פרמינגר: אני רוצה להציע, אדוני היושב-ראש, שתחשבו על 20 מיליון שקל לשנה לצורך הזה.
רותי פרמינגר: אני אפילו הייתי מציעה שהוועדה תקיים איזושהי עבודה כלכלית כדי לראות שהדבר הזה יאפשר לפנות במקומות לא אטרקטיביים.
רותי פרמינגר: לקחת את כל הרווח של פינוי במקומות אטרקטיביים שייעשה בתחום הפרטי...
רותי פרמינגר: אני חושבת ש-20 מיליון שקל בשנה זה באמת לא הרבה כסף לדבר הזה, שמלכתחילה חלה החובה על משרד הביטחון לעשות אותו.
רותי פרמינגר: כי הילדים שנפגעו באלעד – לא הייתי רוצה שעוד פעם יקרו דברים כאלה.
רותי פרמינגר: ותכנית כלכלית אולי תבהיר לכם - - -
אבי דיכטר: אגב, כמה מתוך התקציב של הרלפ"ם הוא לא מתקציב המדינה?
אבי דיכטר: הרי אמרתם שיש קרנות וכו'.
רותי פרמינגר: כלום.
קריאה: אפס.
אבי דיכטר: כמה?
מרסל אביב: יש איגומים תקציביים, ובשנתיים-השלוש האחרונות הגדלנו לפחות ב-100% ממקורות חיצוניים.
אבי דיכטר: כמה כסף?
מרסל אביב: 27 מיליון.
אבי דיכטר: 27 מיליון זה תקציב המדינה, אבל אני שואל כמה מעבר לזה יש לך מקרנות, תרומות ואנשים טובים?
מרסל אביב: כמעט כפול בשנתיים האחרונות.
אבי דיכטר: עוד 27 מיליון?
ענת ברקו: מרסל, כמה אתם מפנים?
מרסל אביב: בשבע השנים האחרונות, מאז שאנחנו קיימים, פינינו מעל 10,000 דונם.
מרסל אביב: אם מסתכלים על ה-27 מיליון - - -
ענת ברקו: איפה פיניתם?
מרסל אביב: רגע.
מרסל אביב: אם מסתכלים רק על ה-27 מיליון אז היינו צריכים לפנות רק 600, 700.
מרסל אביב: חלק מזה זה איגום תקציבים ממקורות אחרים.
מרסל אביב: לגבי השאלה איפה – הרוב בפריפריה.
מרסל אביב: כי סדר העדיפות שלנו הוא בטיחות מעל הכול, נקודה.
ערן דורון: אבל זה מוקשים.
אבי דיכטר: אין מוקשים במרכז.
מרסל אביב: אבל ככה יהיה סדר העדיפות גם בנפלים.
אבי דיכטר: כדי לוודא שהבנתי את התשובה שלך, אתה אומר שלרלפ"ם יש 27 מיליון ש"ח לפינוי מוקשים מהאוצר ומשרד הביטחון, ועוד 27 מיליון מתרומות חיצוניות?
מרסל אביב: כן, כל שנה בערך.
מרסל אביב: אבל לא רק תרומות, אלא גם יזמים בעלי עניין, ביצוע פרויקטים לאומיים ולא לאומיים וכו'.
אבי דיכטר: מרסל, אתה יכול לתת לנו דוגמה?
מרסל אביב: למשל נתיבי גז לישראל, שעושים צינור גז לירדן, נתנו תקציב של 20 ומשהו מיליון.
מרסל אביב: רשות שדות התעופה הרחיבה ונתנה בזמנו כסף.
אבי דיכטר: אז דיברת על שדה התעופה רמון, על נתיבי גז – מה עוד?
מרסל אביב: שיתוף פעולה אזורי נתן בשביל הגשר לירדנים, רשות ניקוז הערבה גם נתנה.
ערן דורון: אבי, אני חושב שההתעקשות שלכם היא נכונה.
ערן דורון: אני מוטרד מאוד מהאמירות "זה יפתח אפשרות.
ערן דורון: ..".
ערן דורון: הרי אם זה היה ככה אז כבר מזמן הם היו מעבירים את הכסף לפינוי נפלים.
עלי בינג: אבל עוד אין סמכות לעשות את זה.
ערן דורון: סליחה, אבל את פינוי הנפלים הזה אפשר היה להתחיל כבר אז, במסגרת השתה על הצבא.
ערן דורון: צריך לעשות פה עוד סבב, לא יקרה כלום אם זה יחכה עוד חודש.
ערן דורון: תבואו עם פתרון יצירתי, אמיתי, שמחייב את החוק לנסות להתעסק גם בנפלים.
גדי ירקוני: אני חושב שבחוק הזה צריכים לראות איך מטפלים לא בשטחים כוללים, כי יש פה יוצאים מן הכלל שאם לא יטפלו בהם עכשיו אנחנו נהיה תקועים פה עוד שנים.
גדי ירקוני: יש לחברי הכנסת הזדמנות לטפל בשטחים המיוחדים כמו אלה שהצגתי.
גדי ירקוני: אפשר לסמן אותם, משרד הביטחון יודע איפה הם.
גדי ירקוני: החוק הזה לא יעזור לנו בטווח הקרוב, וגם לא לאורך הקדנציה הקרובה שלי לפחות, אם לא ימצאו דרך להחריג את השטחים האלה.
גדי ירקוני: וכמו שאמרתי, כבר נבנו שם בתים, כבר נבנו שם שכונות, וחייבים למצוא לזה פתרון.
אבי דיכטר: תא"ל אילן, אני רוצה לשמוע אותך.
תא"ל אילן סבג: ראשית, חשוב לציין שיש פה אירוע מורכב.
תא"ל אילן סבג: כמו שנאמר, מדובר בשטחים שהתאמנו בהם, בשטחים מוכי לחימה, ולכל שטח יש את המורכבות שלו, ולכן גם רמת הסיכון נקבעת בהתאמה לאותו שטח ולאותה היסטוריה שלו, ודין שטח אש הוא לא כדין שדה מוקשים.
ענת ברקו: יש סקאלה מסוימת שאתם מסמנים?
תא"ל אילן סבג: יש הגדרות, היום מפתחים אותן יותר, שמדברות על רמת סיכון נמוכה, רמת סיכון משולבת, רמת סיכון גבוהה וכיוצא בזה.
גדי ירקוני: אתה יכול להסביר למה אתם לא מאשרים את הערימות?
תא"ל אילן סבג: זה לא המקום להתייחס לסוגיות ספציפיות.
גדי ירקוני: כדוגמה.
תא"ל אילן סבג: ההתייחסות לזה היא התייחסות מקצועית אל מול המענה המקצועי שצריך לתת לזה.
גדי ירקוני: 15 שנה הערימות עומדות ופתאום אי אפשר לפנות אותם?
אבי דיכטר: רגע, גדי, שאלת, תן לו לענות.
תא"ל אילן סבג: זה מקרה פרטי ואני אתייחס אליו לאחר מכן, אחרי שאבחן את זה באופן אישי.
תא"ל אילן סבג: האופן שבו אנחנו מסתכלים על הדברים – יש פה פעולה של צה"ל אל מול הצרכים הביטחוניים באופן עצמאי, מלא, שוטף - - -
ענת ברקו: כמה פיניתם בחמש השנים האחרונות?
תא"ל אילן סבג: פנינו אל מול צרכים ביטחוניים, כמו הקמת שטחי אימונים או שטחי אש או פיתוח תשתיות בשטחי אימונים ושטחי אש, יש כאן עבודה של צה"ל אל מול אותם צרכים.
ענת ברקו: כמה פיניתם?
ענת ברקו: מספר.
ענת ברקו: הוא ידע להגיד מספרים.
תא"ל אילן סבג: אני לא יודע להגיד כמה באופן מדויק.
ענת ברקו: אז באופן לא מדויק.
ענת ברקו: הערכה.
תא"ל אילן סבג: שוב פעם: אל מול הצרכים הביטחוניים שעלו באותו שטח כפי שהוא הוגדר.
תא"ל אילן סבג: בעולם המיקוש הרלפ"ם מקבל את אותם שדות מוקשים שהם לצרכים אזרחיים; וכל השטחים שהם לצרכים ביטחוניים, אנחנו ממשיכים לעבוד בהם ולטפל בהם ולצמצם את התופעה בהתאם - - -
ענת ברקו: שדות מוקשים או נפלים?
תא"ל אילן סבג: לא, הסברתי שלגבי שדות מוקשים הרלפ"ם פועלת אל מול צרכים אזרחיים, לא צרכים ביטחוניים.
ענת ברקו: אם אזרח מגלה אצלו בחצר איזשהו נפל, למי הוא מתקשר?
תא"ל אילן סבג: הוא פונה למשטרה, וצה"ל מגיע - - -
ענת ברקו: אז צה"ל מגיע?
תא"ל אילן סבג: לא, המשטרה מגיעה, ואם צריך אז - - -
ענת ברקו: בסדר, אבל צה"ל הוא זה שעושה את זה?
ענת ברקו: בכל השטחים של מדינת ישראל?
תא"ל אילן סבג: חבלני משטרה - - -
ענת ברקו: אני רוצה להשוות בין התפוקות שלכם לבין התפוקות של הרלפ"ם.
תא"ל אילן סבג: זה לא אותו מקום וזה גם לא הדיון מבחינתנו.
תא"ל אילן סבג: בהמשך למה שאמרתי, יש לנו שיתוף פעולה מלא עם הרלפ"ם, יש שיח מאוד מקצועי, גם בהסתכלות קדימה על שטחי האש, כדי לתת מענה מיטבי בהתאם למה שיוגדר בחוק.
ענת ברקו: לא קיבלתי תשובה.
ענת ברקו: אתם תוכלו להעביר לוועדה את המספר כמה פיניתם בשנים האחרונות?
ענת ברקו: אפשר לבקש את זה?
תא"ל אילן סבג: כן.
אבי דיכטר: דרור, בבקשה.
תא"ל אילן סבג: רגע, אני רוצה להוסיף עוד משהו.
תא"ל אילן סבג: כמו שאמרתי, צה"ל לא מפנה שטחים לצרכים אזרחיים, או לפחות לא פינה אותם בעת הזאת.
ענת ברקו: בגלל זה שאלתי אותך מה קורה אם אזרח נתקל בנפל אצלו בחצר.
ענת ברקו: יזעיקו אתכם, לא את הרלפ"ם, נכון?
תא"ל אילן סבג: בוודאי.
תא"ל אילן סבג: המשטרה תטפל בזה וצה"ל יטפל בזה, במקומות שבהם הוא יידרש לזה.
ענת ברקו: שזה גם שטחים אזרחיים.
קריאה: אבל זה לא פותר את הבעיה - - -
ענת ברקו: זה לא פותר את הבעיה של טיהור שטחים אזרחיים.
עלי בינג: בדיוק בשביל זה החוק.
ענת ברקו: הבנתי, אני רק רציתי להבהיר איך זה עובד.
דרור גרנית: מרסל התייחס קודם לנקודה שהיא מאוד חשובה, שהיא בעצם משיבה לחששות שחברי הוועדה מעלים.
דרור גרנית: בעצם באים חברי הוועדה ואומרים שאולי לא ישימו אפילו שקל אחד ממשלתי על פינוי נפלים בפורמט הנוכחי של הצעת החוק.
דרור גרנית: אבל אומר מרסל כך: תראו, במוקשים החוק אמנם נתן לנו 27 מיליון, אבל בפועל הממשלה בכללותה, כשהייתה צריכה למשל לבנות גשר מעל הירדן, היא שמה עוד כסף על הדבר הזה.
ענת ברקו: כי היה אינטרס.
ענת ברקו: אבל לא בהכרח יהיה אינטרס גם בכל מקום בפריפריה.
דרור גרנית: בסדר, אבל הנקודה היא שזה לא עניין של פריפריה או מרכז, אלא זה עניין של שיקול מדיניותי: היה חשוב לפנות שטח כדי לבנות גשר מעל הירדן?
דרור גרנית: אז באה הממשלה ושמה כסף תוספתי על הדבר הזה, כסף מעל 27 מיליון.
דרור גרנית: או למשל כשהיה צריך לעשות את הפינוי במכתש רמון, היה איזשהו אינטרס מדיניותי של הממשלה, אז היא שמה כסף מעבר ל-27 מיליון, וכדומה וכדומה.
אבי דיכטר: איך עד היום הגיעו 27 המיליון הנוספים?
מרסל אביב: העבירו לתקציב הרשות כסף.
עידו בן-יצחק: אבל את חצבה פיניתם מהתקציב השוטף.
רמי חרובי: לא, מיליון מתוך חצבה שמו האזרחים שם.
רמי חרובי: וזו דוגמה מצוינת בסוגיית המוקשים שכשיש רצון לקדם, יודעים לעשות את זה.
רמי חרובי: וגם לא נאמר פה שכבר עשר שנים צריך להניח קו מים בנחל ערבה כדי להביא מים למושבי הערבה התיכונה, אבל לא מוצאים לזה תקציב, לא מוצאים לזה מממן, ולכן לא מניחים קו מים.
רמי חרובי: אז אמנם אפשר להציג רק את הדברים היפים, אבל הטשטוש שנעשה פה בין חוק המוקשים – המעולה – והרשות המצוינת שהוקמה, לבין הניסיון לתת לה עוד, כדי שתוכל למצוא עוד מקורות מימון לפעילותה.
רמי חרובי: ..
רמי חרובי: כבוד אדוני היושב-ראש, אני מאמין לגמרי שצריך להפריד בין סוגיית הרשות וסמכויותיה, והלוואי שמדינת ישראל תוסיף לה סמכויות עד בלי סוף, אבל לא בלי השאלה שאתם כולכם העליתם פה.
רמי חרובי: לא בכדי מערכת הכספים נאבקת כדי לנסות לטשטש את זה – הנושא הכספי הוא לב העניין הזה.
דרור גרנית: ממש לא מטשטשים את זה.
רמי חרובי: יוצע סעיף 9ב שאומר שייתנו לרשות סמכות מקצועית לטפל גם בנפלים ובתחמושת – הללויה.
רמי חרובי: אבל שימצאו לזה מקורות תקציביים.
רמי חרובי: יש לי יותר מחמש דוגמאות שאני יכול לתת איך דברים בפריפריה שאין בהם כסף – תקועים.
רמי חרובי: אז זה לא חוכמה להציג רק את האינטרס הלאומי של נתג"ז עם ירדן – צריך להציג גם את הדברים האחרים.
רמי חרובי: אני ממש חושב שצריך לחזק את הרלפ"ם ולאפשר עוד גורמים שיוכלו לטפל במוקשים לצד העבודה המצוינת של אנשי ההנדסה ושל אנשי הרלפ"ם, אבל לא לנסות בסתר להכניס איך באמצעות אזורי הנדל"ן לוקחים כסף למימון פעולת הרלפ"ם.
רמי חרובי: ואני אומר את זה בזהירות, עם המון כבוד לחבריי הטובים, שאני מכיר אותם הרבה שנים.
אבי דיכטר: אור, בבקשה.
אור בצלאל: אנחנו צריכים לעשות פה הבחנה ברורה: המטרה של החוק הזה היא לפתור בעיה כואבת, גם למדינה וגם ליישובים, והיא למצוא גורם אחראי שיוכל לשחרר את אותם שטחים; למצוא גורם מקצועי, ברמת בטיחות גבוה לאזרחים, כמו שאנחנו עושים לאזרחים.
אור בצלאל: ותקשיבו טוב, ברגע שאנחנו נתקע או נחשק את שני הדברים, את הכסף בסמכות, אנחנו נפיל את החוק, וכך המצב הקיים שנמשך שנים, שלא מפנים שטחי נפלים, ימשיך גם עכשיו.
אור בצלאל: ולכן אני מסכים פה עם האוצר – שזה די נדיר – שאנחנו צריכים להעביר את החוק הזה, כי הוא מקנה לרשות את הסמכות לטפל בעניין.
אור בצלאל: ולגבי נושא התקציב, המדינה צריכה להתייחס באופן ישיר לבעיות שצריך לטפל בהן.
אור בצלאל: אבל האפשרות למימון חיצוני עוזרת למדינה, כי זה לא מוציא את הכסף מהכיס הפרטי של האזרחים אלא מאפשר לנו לקדם פינוי של שטחים נגועים בנפלים כמה שיותר מהר.
אור בצלאל: לכן אני עוד פעם מדגיש ואומר: המחוק מקנה לרלפ"ם סמכות לטפל באותם שטחים.
אור בצלאל: הוא נותן לרשות אפשרות לטפל באותם שטחים, דבר שכיום אף אחד לא מטפל בו.
רמי חרובי: לא נכון.
אור בצלאל: יש החלטה שהצבא לא מסכן - - -
רמי חרובי: החלטה של מי?
אור בצלאל: של מערכת הביטחון.
רמי חרובי: החלטה פנימית של מערכת הביטחון בלבד.
אור בצלאל: תן לי לסיים, אני לא קטעתי אותך.
אור בצלאל: הצבא לא יסכן את חייליו בשביל זה.
אור בצלאל: אנחנו לא שולחים את הבנים שלנו להיהרג על מטרות אזרחיות, לא זו המטרה של הצבא.
אור בצלאל: הצבא צריך להתכונן לפני האויב.
אור בצלאל: מטרות אזרחיות, במוקשים כמו גם בנפלים – בשביל זה יש חברות פרטיות שיוכלו לטפל בזה, תחת סמכותה של הרשות.
אור בצלאל: ולכן אני אומר שהחוק הזה הוא קריטי, הוא מחכה כבר שנים.
אור בצלאל: כבר חמש שנים אנחנו מקדמים אותו, וכבר הגענו להסכמות עם כל משרדי הממשלה.
אור בצלאל: חייבים להעביר את החוק הזה.
אור בצלאל: בכל מה שקשור לתקציב יטפלו אחר כך.
אור בצלאל: המדינה סוברנית להחליט איפה היא שמה את המשאבים, וזה לא אמור להיכנס פה לחוק.
אור בצלאל: החוק נותן את האפשרות לכל תרחיש של תקציב שייכנס לצורך פינוי, ולא צריך לחשק את שני הדברים ביחד.
אבי דיכטר: עוד הערות לפני שנעבור לחברי הכנסת?
רוני מר: עידו שאל קודם לגבי הנומרטור, ואני רוצה לראות שהנושא הובן.
רוני מר: במצב שבו יוחלט שצריך להוסיף תוספת תקציבית, זה צריך לחזור לממשלה כדי לעשות פעולה מאזנת ולעשות את הפעולות בהתאם לסעיף 40א לחוק יסוד: התקציב.
ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.
ענת ברקו: אני רוצה לחזור ולומר שכל הסדרה שלא תכלול גם אפשרות לטפל בפריפריה כי לא משתלם ולא מדובר באזורי ביקוש.
ענת ברקו: .. הרי לא יהיה שום תמריץ לעשות את זה, ואז זה יהיה בקצב אחר ובהתנהלות אחרת.
ענת ברקו: אז אם יש בעלי ממון שמאוד מתעניינים ברמת השרון – שיעשו קופה קטנה גם לעניי עירנו.
ענת ברקו: חשוב שתהיה התייחסות גם לעניי עירנו, אחרת תהיה הזנחה.
ענת ברקו: נכון, בפרויקטים שהיה למדינה אינטרס, עשו את זה.
ענת ברקו: אבל כשאין למדינה אינטרס ומדובר רק במקומות למגורים, בתקופה שבה הדיור הוא כל כך יקר, בטח באזורי הביקוש, והוא מכניס לקופת המדינה הון תועפות – אין שום סיבה להזניח את הפריפריה.
ענת ברקו: ולכן כל הצעת חוק שפוגעת בפריפריה בעניין הזה – אנחנו לא יכולים להסכים לה.
ענת ברקו: צריך להישמר איזשהו איזון.
ענת ברקו: ואם יש בעלי הון שמוכנים להתנדב ולתת גם איזושהי הקצאה לטובת הפריפריה – כי הרי הם ירוויחו הרבה מאוד כסף על אזורי הביקוש – אז אולי צריך לעשות את זה.
ענת ברקו: או למצוא דרך שהפריפריה לא תיפגע כתוצאה מההזנחה בגלל שלא מדובר באזורי ביקוש.
ענת ברקו: תודה, אדוני.
אבי דיכטר: אמיר, בבקשה.
אמיר אוחנה: אני מבין שיהיה דיון המשך, נכון?
אבי דיכטר: בוודאי.
אמיר אוחנה: אז מכיוון שלא לקחתי חלק בכל הדיון, אני אדבר בדיון ההמשך.
אבי דיכטר: תראו, אני חושב שיכולתם לשמוע את הדברים בצורה הכי ברורה מאיתנו, ואני שמח שחברי כנסת קראו את החוק והבינו את המוקשים שיש בו.
אבי דיכטר: תראו, באופן עקרוני, פינוי מוקשים במדינת ישראל הוא באחריות צה"ל, נקודה.
אבי דיכטר: עד להקמת הרלפ"ם לא היה עוררין על זה.
אבי דיכטר: ולגבי פינוי נפלים – מאחר שנפלים מייצרים צה"ל ומערכת הביטחון – האחריות היא על שני הגופים האלה, שבסופו של דבר מתנקזים לאותו משרד.
אבי דיכטר: זו המציאות היום.
אבי דיכטר: לפני שבע שנים הרלפ"ם קיבלה את האחריות, הסמכות והתקציב לפינוי מוקשים, בתקציב שלא ייפול מ-27 מיליון שקל.
אבי דיכטר: זו הייתה הקביעה, ומי שהיה המחוקק, מי שעמד על כך בוועדה, מי שהצביע על כך במליאה – היו לו מן הסתם סיבות טובות לעשות את החריגה ולציין תקציב ספציפי.
אבי דיכטר: ואני מבין מעידו שזה לא התקדים היחיד; כנראה יש עוד חוקים שיש בהם נגזרת תקציבית ברורה, מספרית.
אבי דיכטר: יש לנו בעיה הרבה יותר גדולה מבעיית המוקשים, שזו בעיית הנפלים, וההצעה הזו מבקשת לקחת לצורך כך את הרשות הקיימת, שהיא באמת אכסניה די טבעית להטיל עליה את האחריות הנוספת גם לנפלים.
אבי דיכטר: הכול עובד טוב ויפה, רק שבאחריות שהולכת להיות מוטלת על הרשות, בסמכויות שניתנו לה – ניתנו לה סמכויות לממן את פירוק הנפלים מתקציבים אחרים.
אבי דיכטר: הסעיף – שאמנם כבר קראו אותו כבר – אומר שמיזם פינוי נפלים בידי הרלפ"ם ימומן רק מדמי פינוי או מסכום שיוקצה למטרה זו בתקציב הרשות, ובלבד שהוא מעבר לסכום היסוד, מעבר ל-27 מיליון.
אבי דיכטר: אבל אין פה שום אמירה שמחייבת את הממשלה, או את האוצר ומשרד הביטחון, להקצות לכך סכום שיהלום את האחריות שהטילו על הרלפ"ם.
אבי דיכטר: ויש פה אנשי מקצוע שהיטיבו לומר שפינוי של נפלים זה עסק הרבה יותר גדול ושבעיית הנפלים היא הרבה יותר רחבה והעיסוק בה הוא הרבה יותר מורכב.
אבי דיכטר: אומר את זה תת-אלוף, קצין הנדסה ראשי.
אבי דיכטר: וגם אומר את זה הרלפ"ם, בסגנונו הוא.
אבי דיכטר: ולכן אני אומר שאנחנו ככנסת לא יכולים להתעלם מזה שהולכים להטיל על הרלפ"ם אחריות כבדה יותר, רחבה יותר, יקרה יותר מבחינת המימוש, כשאין לצידה שום אמירה על משהו קונקרטי.
אבי דיכטר: ולכן אנחנו מבקשים לעמוד בקשר עם הייעוץ המשפטי של הוועדה, ואני גם מזמין את כל מי שמעוניין להעביר לוועדה רעיונות איך לעשות שבהצעת החוק יהיה ביטוי מפורש לאחריות הנוספת, היותר מורכבת ויותר גדולה, שעוסקת בפינוי נפלים.
אבי דיכטר: אם זה יהיה ברוח ה-27 מיליון שקל, כלומר מספר – מה טוב.
אבי דיכטר: ואם יש לכם אלטרנטיבה הולמת אחרת, נשמח גם כן לראות את זה.
אבי דיכטר: אבל אני חושב שככה יהיה קשה מאוד לנו כוועדה להתקדם בדיונים – ואנחנו יודעים להתקדם מהר מאוד בדיונים – כי זו נקודת התורפה של ההצעה בעינינו.
אבי דיכטר: אבל אני חושב שאם נעבור אותה, הדרך תהיה קלה ואפשר יהיה לקדם את זה במהירות רבה מאוד ולסיים את זה עוד השנה הזאת.
אבי דיכטר: אני מתכוון בעוד שבועיים לעשות אצלי פגישה עם צוות הוועדה, ואם צריך אז גם אנשי אוצר ומשרד הביטחון, כדי לראות אם אפשר להתקדם בנושא הזה.
אבי דיכטר: ואם אפשר לפני זה – הדיון יהיה מוקדם יותר.
מרדכי יוגב: צהריים טובים.
מרדכי יוגב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון לענייני איו"ש.
מרדכי יוגב: נמצא פה קב"ט איו"ש, שלמה וקנין, הוזכרת פה גם בישיבה הקודמת.
מרדכי יוגב: אני רואה אותך כנציג מתכלל.
מרדכי יוגב: מטרתנו לראות כיסוי סלולרי באיו"ש לא רק לצורך ביטחוני, אלא גם כצורך בטיחותי ואזרחי.
מרדכי יוגב: מכיוון שהאזור הוא בשליטה צבאית, אז גם גורמי הצבא מתעסקים בזה.
מרדכי יוגב: נמצא פה מנכ"ל משרד התקשורת, נתי, כולכם מכירים אותו?
מרדכי יוגב: הכרתם עכשיו, זו גם הזדמנות חשובה.
מרדכי יוגב: אנחנו מברכים אותו בתפקידו החדש.
מרדכי יוגב: אנחנו לא רואים כרגע תכנית מתוקצבת של המערכות השונות.
מרדכי יוגב: אחרי שנתיים – כולכם הייתם אתנו בישיבות.
מרדכי יוגב: ברגע שמישהו שם סכום של 30 מיליון, נעצרה תכנית העבודה.
מרדכי יוגב: זו פעם ראשונה לכאורה שרואים כסף ולא יודעים איך לממש אותו.
מרדכי יוגב: אני אומר את זה לגורמים שונים.
מרדכי יוגב: ראינו כסף לצורכי מיגון, לקח זמן והצלחנו להביא אותו לידי מימוש, ברוך ה'.
קריאה: כך הזהיר קמ"ט תקשורת מהדיון הראשון.
מרדכי יוגב: אני הזהרתי ככה מהדיון הראשון.
מרדכי יוגב: אז אפשר להגיד שאין את הכסף.
מרדכי יוגב: מתוך זה אנחנו מפשילים שרוולים והולכים לעבודה.
אלכס שליו: מוטי, אתה יכול להיות רגוע, ידענו שלא יהיה כסף.
מרדכי יוגב: זה גם נכון.
מרדכי יוגב: לכן אנחנו נתחיל מיד אתר-אתר, פרטני.
מרדכי יוגב: תחוש את האווירה, איתן, תהיה אתנו ואחר כך אני אעשה לך השלמות.
מרדכי יוגב: אנחנו צריכים לברך את איתן, הוא יחליף כנראה את ווה, שמסיים.
מרדכי יוגב: אנחנו נתחיל חברה-חברה.
מרדכי יוגב: כל חברה תיתן לנו את העדכון.
מרדכי יוגב: לפני כן, אם דודו רוצה לתת לנו ראיה כוללת של קידום הכיסוי הסלולרי ביו"ש, נשמח להקדמה קצרה שלך.
מרדכי יוגב: לאחר מכן החברות, לאחר מכן האזרחים.
מרדכי יוגב: סבב של כולם ונסגור את הישיבה איפה שאנחנו נמצאים – אם התקדמנו או לא.
מרדכי יוגב: אני מקווה שכן.
מרדכי יוגב: דודו, קמ"ט תקשורת.
דודו כהן: אנחנו מדברים על תכנית תלת-שנתית שהייתה אמורה להסתיים ב-2019.
דודו כהן: אנחנו בישיבות פרטניות מול שלוש החברות, והבהרנו שהתכנית נמשכת.
דודו כהן: ביקשנו אפילו להאיץ את התכנית עצמה.
דודו כהן: גם אנחנו העברנו לחברות בהזדמנות כזו אחרות במסגרת פגישות עתיות אתן שכרגע הנושא של התקצוב הממשלתי לא עומד על הפרק.
דודו כהן: התכנית התלת-שנתית מדברת על 19 אתרים – אני מזכיר לחברות – שמתוכם הוקמו רק חמישה אתרים, ואנחנו מתקדמים.
דודו כהן: במסגרת אותה תכנית יש מספר מתקנים שעומדים על הפרק.
דודו כהן: אני מציע שהחברות "פלאפון" ו-PHI יתייחסו לתכנית.
דודו כהן: אני יכול להגיד מה סוכם מבחינת התכנית לפי שנים.
דודו כהן: אם אתה רוצה, אני אעבור על זה עכשיו, או שניתן לחברות?
מרדכי יוגב: אנחנו נריץ את זה מולם, ואחר כך אתך נעשה גם השלמות של "סלקום".
מרדכי יוגב: אלכס, נעשה את זה זריז, ואם יש לכם גם מה למסור לנו בטבלה, אנחנו נשמח מאוד, אם יש לכם פה חומר למסור.
אלכס שליו: שני דברים.
אלכס שליו: אחד, על כמה אתרים דודו מדבר?
דודו כהן: חמישה שבוצעו.
אלכס שליו: אני בחודשיים האחרונים הקמתי 15 אתרים ביהודה ושומרון.
מרדכי יוגב: אתה מדבר בכיוון של הפרויקט הצבאי.
אלכס שליו: תנו לי להשלים.
אלכס שליו: 15 אתרים ביהודה ושומרון.
אלכס שליו: רוב האתרים נותנים גם פתרונות אזרחיים.
אלכס שליו: רוב האתרים.
אלכס שליו: אנחנו מתכוונים עד סוף השנה להקים עוד 21 אתרים.
אלכס שליו: בסך הכול להגיע לכ-35 אתרים.
אלכס שליו: אנחנו מקווים שנעמוד ביעד הזה.
מרדכי יוגב: עד מתי?
מרדכי יוגב: עד סוף 2018 עוד 21?
אלכס שליו: עד סוף 2018.
אלכס שליו: המשמעות של הדבר הזה, אני מניח שלמעט חריגות כאלה ואחרות, או פריסה של "הוט" ו"פרטנר" ברחבי יהודה ושומרון, תהיה פריסה מאוד טובה, חיונית, שתיתן פתרונות ברוב המקומות.
אלכס שליו: ברור שלא יהיה 100% פתרון, ואנחנו עדיין נעמוד גם בהתחייבות שלנו לגבי האתרים שהם לא במסגרת הזו, כמו האתר שדודו מצפה לו בסוף החודש, והאתר הזה יונף בסוף החודש, דודו.
אלכס שליו: כמו שהתחייבתי בזמנו על ואדי חרמיה ולא האמנתם, גם האתר הזה יונף בסוף החודש וישדר.
קריאה: איזה אתר?
דודו כהן: זה לא בסוף החודש, זה בעוד יומיים.
דודו כהן: זה מה שסוכם.
אלכס שליו: מצפה חגית.
מרדכי יוגב: בואו נהיה קונקרטיים.
מרדכי יוגב: ואדי חרמיה הוקם, היתר בנייה כבר נגמר.
מרדכי יוגב: מצפה חגית – סטטוס?
אלכס שליו: סוף החודש.
מרדכי יוגב: בסוף החודש מוקם?
אלכס שליו: בסוף החודש יוקם.
אלכס שליו: עד ה-10 בחודש ישדר.
מרדכי יוגב: מוקם עד סוף החודש.
מרדכי יוגב: עד 10 באוגוסט משדר.
מרדכי יוגב: אין בעיה.
קריאה: בשאיפה שלא יהיו בעיות בשטח.
מרדכי יוגב: עד ה-10.08.2018.
מרדכי יוגב: ברכה.
מרדכי יוגב: הלאה – פדואל.
עומר שרעבי: בפדואל אנחנו מתקדמים על אופציה.
עומר שרעבי: זה ייקח זמן.
עומר שרעבי: זה במתקן לטיהור.
מרדכי יוגב: מה האופציה?
מרדכי יוגב: מתקן הטיהור של בית אריה.
עומר שרעבי: נכון.
עומר שרעבי: יש עניין עם בית אריה, הם רוצים שנקים להם עוד אתר בנוסף.
מרדכי יוגב: אז מה הסטטוס?
עומר שרעבי: כרגע מתנהלים מול העירייה.
עומר שרעבי: הם רוצים שנקים להם עוד אתר.
עומר שרעבי: כרגע, עד הבחירות הם לא מקדמים את זה מבחינתם.
מרדכי יוגב: סטטוטוריקה יש לכם על מתקן הטיהור מול המינהל?
עומר שרעבי: אנחנו בשלבים מאוד ראשוניים מול העירייה, אבל אנחנו מתקדמים.
מרדכי יוגב: הגשתם היתר?
עומר שרעבי: לא, לא, לא.
עומר שרעבי: העירייה עוד לא - - -
קריאה: העירייה צריכה להסכים.
עומר שרעבי: היא צריכה לאשר לנו קודם כל.
מרדכי יוגב: ולכן זה יהיה תקוע עד ה-30 באוקטובר?
עומר שרעבי: כמו הרבה דברים, כן.
קריאה: תחילת 2019.
מרדכי יוגב: תקוע בבקשה סטטוטורית בבית אריה עד לאחר הבחירות.
קריאה: המועצה מעכבת, זאת האמירה?
עומר שרעבי: כן.
עומר שרעבי: לא יודע, תשאלו את המועצה.
קריאה: יש בחירות.
מרדכי יוגב: הלאה – הר גילה מערב.
עומר שרעבי: בהר גילה אנחנו עדיין בחיפושים.
עומר שרעבי: הייתה שם אופציה על אחת הכיכרות, אבל זה לא יצא לפועל.
מרדכי יוגב: באחריות קב"ט יש"ע.
מרדכי יוגב: אנחנו עושים דיון קצר.
שלמה ועקנין: קצר.
שלמה ועקנין: נקבע שיהיה סיור במקום, הוא לא תואם לא עם המועצה ולא אתנו.
עומר שרעבי: היה סיור.
שלמה ועקנין: אני מדייק.
שלמה ועקנין: סוכם כאן שיהיה סיור משותף.
שלמה ועקנין: לא תואם עם המועצה ולא אתנו.
שלמה ועקנין: לכן אני לא יודע לדבר בשמם.
מרדכי יוגב: אז מתי אנחנו עושים סיור?
עומר שרעבי: סיור לאיזו מטרה?
מרדכי יוגב: כדי לקבוע מקום.
עומר שרעבי: הסיור ההנדסי הוא הראשון.
עומר שרעבי: בדיוק הסברתי את זה לוועקנין בחוץ.
עומר שרעבי: לפני שאנחנו מוציאים אתנו פמליות לסיורים, יש צורך הנדסי, ומהנדס רדיו צריך לראות אופציה שנותנת לו מענה.
עומר שרעבי: הכיכר כרגע היא בשוליים.
עומר שרעבי: אנחנו עושים עוד סיורים לחפש שם דברים אחרים במסגרת הפרויקט הצבאי.
מרדכי יוגב: מה אתם מחפשים?
מרדכי יוגב: אתם לא מחפשים עתיקות, אתם מחפשים נקודת תקשורת.
מרדכי יוגב: את זה הייתם צריכים לעשות עד סוף דצמבר 2017.
עומר שרעבי: עשינו.
עומר שרעבי: האופציה האחרונה שיש כרגע היא הכיכר.
עומר שרעבי: אנחנו כנראה נתקדם עליה אם לא תהיה ברירה.
עומר שרעבי: במסגרת התהליך שאנחנו עובדים על פרויקט הסלולר הצבאי יש לא מעט אופציות שנותנות לנו מענה גם לדברים האלה.
מרדכי יוגב: זה עניין אחר.
עומר שרעבי: אנחנו מנסים לשלב את זה ביחד.
מרדכי יוגב: עד נובמבר תהיה לזה תשובה?
עומר שרעבי: לגבי המיקום הסופי – כן.
מרדכי יוגב: שלמה יכול להיות משותף בזה.
מרדכי יוגב: אני מבקש - - -
עומר שרעבי: הם שותפים.
עומר שרעבי: חלק לא מגיעים לסיורים.
קובי אלירז: על איזה מוצב מדובר?
קובי אלירז: על מה אתם מדברים עכשיו?
קריאה: דיברנו על הר גילה מערב.
מרדכי יוגב: הוא אמר לך על הר גילה מערב.