GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: פשוט, האיום מהצפון הוא הרבה יותר קשה.
מרדכי יוגב: אז פה כבר מדברים, דיבר מר זאב בילסקי ראש עירית רעננה על מה שעשוי לקרות, וכל זה לא בא כתחליף.
מרדכי יוגב: לא לכל המיגון האקטיבי של כיפת ברזל וכל השכבות ולא לתכניות לפינוי שיכול להיות שיתרחשו ויכול להיות שלא יוכלו לתרחש אותן ולא לטפטופים כפי שדיבר חברי.
מרדכי יוגב: רוצה לומר, זו צריכה להיות הדרישה ושם צריך להתקדם, וזה צריך לבוא לידי ביטוי בסדרי עדיפויות וסדרי העדיפויות צריכים להיות האנשים ואומר, אצלי הייתה מחשבה ותכנית פשוטה שלכל ישוב יהיה את אותו מיגון שלקחו לעצמם החמ"לים של האוגדות ושל החטיבות, ולא אבוא כאן לידי פירוט יתר.
מרדכי יוגב: הדברים פשוטים והם גם לא עולים הרבה.
מרדכי יוגב: כפי שידעו למחצב וליצור את המיצוק כדי להקשות על האויב גם בהתקפתו.
מרדכי יוגב: מימוש התכנית הזאת צריך להיות בתכנית, לתכלל אותה צריכה המועצה לבטחון לאומי, יחד עם פיקוד העורף יחד עם רח"ל, יחד עם כל הגורמים, היא חייבת להיות מבוצעת, לא רק בגלל הפערים הגדולים שנמצאים אל מול איום, ואנחנו מכאן צריכים להיות אלה שדוחפים אותה, ואני אומר את זה פה גם לחברי יו"ר ועדת הכספים, כפי שאמרתי, האיום מהצפון הוא פי עשר וההשקעות שם הן 1:10.
מרדכי יוגב: זה משהו לא הגיוני, אין לי יותר כוח לצעוק, אני אחרי ניתוח חניכיים, אבל זה פשוט שאנחנו צריכים להביא לידי כך שהתקצוב עלי, יהיה לא 150 מיליון לשנה אלא מיליארד לחמש שנים.
מרדכי יוגב: זה מה שהושקע בעזה, שהאיום שם הוא 1:10, זה מה שצריך להיות מושקע מינימום בצפון, שהאיום שם הוא פי עשר.
מרדכי יוגב: סיימתי.
אבי דיכטר: אנחנו עוברים לעדי שטיין מקרן אברהם.
עדי שטיין: אני מקרן אברהם, עלה פה מספר פעמים בדיון הסוגיה של הישובים הערביים כי הפערים שם אל מול החברה היהודית הם דרמטיים.
עדי שטיין: רציתי לשאול שאלה ולהעיר שתי הערות.
עדי שטיין: ראשית רציתי לשאול את גורמי המקצוע האם יש איזו שהיא תכנית ייעודית עבור הישובים הערביים דווקא.
עדי שטיין: אדוני דיבר על מרחק ועל פערים סוציו אקונומיים ומעניין אותי לדעת אם יש תכנית כלשהי לצמצום הפערים בישובים הערביים באופן ייעודי, לאו דווקא לדברים שנוגעים למרחק או לדברים מהסוג הזה.
עדי שטיין: דבר שני, צריך להזכיר גם שיש פערים דרמטיים בשירותים של כיבוי אש ורפואה דחופה.
עדי שטיין: זה אמנם לא הנושא של הדיון אבל זה איזה שהוא נדבך משלים לכל הסוגיה של המיגון.
עדי שטיין: כיבוי אש ורפואה דחופה, גם יש פערים אדירים, יש מחסור חמור ברוב רובם של הישובים הערביים בהקשר הזה.
עדי שטיין: נקודה אחרונה, בנוגע לכפרים הלא מוכרים בנגב והמועצות האזוריות נווה מדבר ואל קסום.
עדי שטיין: התושבים שגרים שם מהווים בערך שליש מאוכלוסיית הנגב, 40% מהם לא ממוגנים כלל.
עדי שטיין: יתרה מכך, חלקים נרחבים בין דימונה ערד ובאר שבע נחשבים כשטח פתוח.
עדי שטיין: במלחמה האחרונה בעזה דיברו על נפילות בשטח פתוח ובעצם היו שני הרוגים ועשרות רבות של פצועים, אז זו גם נקודה שצריך לדבר עליה בהקשר של מיגון.
עדי שטיין: תודה.
אבי דיכטר: תודה רבה עדי.
אבי דיכטר: אחר כך תענו.
אבי דיכטר: סיון יחיאלי, יו"ר קו העימות וראש מועצת כפר ורדים.
סיון יחיאלי: רבותי יושבי הראש תודה רבה על הדיון הזה, תודה גם לעמיר פרץ, מוטי, אייל, כל מי שעוסק בנושא הזה.
סיון יחיאלי: תראו, קודם כל אני רוצה להגיד מילה טובה לחברים מפיקוד העורף רח"ל וכל מערך החירום.
סיון יחיאלי: הייתה קפיצת מדרגה במדינת ישראל, אנחנו הרבה יותר מוכנים מאשר היינו אי פעם, וצריך להסתכל כשאתה עולה בהר אתה מסתכל למעלה לראות לאן עוד צריך לעלות, אז תסתכל גם אחורה ותראה מאיפה באת, עשינו צעד גדול.
סיון יחיאלי: אחרי שאמרתי את זה, אני רוצה להגיד לכם, יש כאן בעיה גדולה.
סיון יחיאלי: הבעיה היא בעיה תפיסתית.
סיון יחיאלי: כשאומר גולן, רמ"ח מיגון, שאומר את הדברים מבחינתו ש-30% מהתושבים בצפון לא ממוגנים וכל השאר כן ממוגנים, הוא בעצם מניח הנחה שניתן לשהות במקלטים האלה, לא בציבוריים, בבית דירות שיש לו מקלט משותף, שאפשר לשהות בו חמישה ימים.
סיון יחיאלי: ואני אומר לכם, אי אפשר לשהות בו חמישה ימים.
סיון יחיאלי: אין שם אוכל, אין שם דרך נורמלית להתקלח, בקושי יש שם שירותים.
סיון יחיאלי: לך תדחוס עכשיו מלא משפחות פנימה ביחד, זה לא ריאלי.
סיון יחיאלי: זה מתאים לתרחיש שיש לך זמן התרעה מספק כדי להגיע למקלט, לא למצב שאתה אומר לאנשים "כנסו למקלט חמישה ימים" בתרחיש מהלומה שזה התרחיש המעודכן, או שבעה ימים, "ותישארו בתוך המקום הזה כל התקופה".
סיון יחיאלי: אם אני אומר את זה על המרחב הדירתי, על אחת כמה וכמה במרחב הציבורי, באותם מקלטים ציבוריים, שבסוף תשמע, שמת שם ערימה של אנשים והם יושבים שם בפנים ומחכים, מי מביא להם אוכל?
סיון יחיאלי: יש שם מטבח?
סיון יחיאלי: יש שם מקרר?
סיון יחיאלי: יש שם את הציוד הזה?
סיון יחיאלי: אז זה משהו לאריאלי בכלל.
סיון יחיאלי: אם אתה אומר שאין לי זמן התרעה, שיש לי 15 שניות, ב-15 שניות אני לא יודע להביא אוכל לאנשים.
סיון יחיאלי: גם אתה לא יודע, אף אחד לא יודע.
סיון יחיאלי: אז צריך לצייר את התרחיש כמו שהוא, להסתכל לו בעיניים ולהגיד את האמת.
סיון יחיאלי: האמת היא שבסיטואציה הזאת עדיף לנו באמת לפנות את אותם אנשים או לחלופין להודות שכרגע אין לנו מיגון אפקטיבי עבורם, וזאת לב הבעיה.
סיון יחיאלי: לכן ההצעה שאנחנו בזמנו פנינו לאייל ולמוטי ולחיים ולכל החברים בעניינים האלה ובענייני המיגון, ולך אדוני יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת דיכטר, פנינו אליכם בעניין הזה ואמרנו שהפתרונות צריכים להיות פתרונות פנים דירתיים.
סיון יחיאלי: זה נכון למגזר היהודי, וזה נכון למגזר הערבי.
סיון יחיאלי: לכן אנחנו מבקשים באמת – ובזה אני אסיים ואתן לחברים לדבר כי הם יכולים להציג לכם את המקרים הפרטיים – אנחנו מבקשים שבאזור קו עימות תהיה הקצאה ישירה של כסף לטובת מיגון פנים דירתי או ממ"דים חיצוניים, כפי שהציע רמ"ח מיגון בצורה כזאת ושזה ייעשה באופן מידי ולא נמתין עד לשלב שבו אנחנו פוגשים את האיום הזה מקרוב.
סיון יחיאלי: כי הנחת העבודה שלנו בסוף, לתרחיש החיובי לא צריך להתכונן.
סיון יחיאלי: חבל על הכסף, בוא נשקיע אותו במשהו אחר.
סיון יחיאלי: אבל לתרחיש השלילי שמפתיעים אותנו ושאנחנו נתפסים במהלומה, צריך להתכונן כמו שצריך ואת התרחיש הזה אתם מכירים.
סיון יחיאלי: כאן אני שם נקודה.
סיון יחיאלי: אז הבקשה שלנו באמת להשקיע בזה באופן מיידי.
אבי דיכטר: יושב ראש ועדת הכספים גפני.
משה גפני: אני רק רוצה להגיד בנושא של הכסף, מה שעלי בינג אמר, זה לא בשורה.
משה גפני: אתה יכול להגיד שיש אילוצים תקציביים ולכן אנחנו נאלצים לתת רק את הסכום הזה.
משה גפני: הנושא של מיגון הניוד, זה פשוט יקל עלי בעבודה בגלל שאתם מביאים את זה אחרי זה באמצע השנה, מביאים את זה עם כל מיני דברים אחרים שאנחנו לא רוצים לאשר ואנחנו נתקעים.
משה גפני: בנושא של מיגון הניוד, פתרתם לי את הבעיה, זה נמצא בתוך התקציב, תודה רבה.
משה גפני: בנושא של 150 מיליון שקל של מיגון הוא לא כסף שאפשר לעבוד איתו, בסדר, הוא כסף קטן.
משה גפני: אני לא מזלזל במה שעושים, אפשר להגיד שיש אילוצים תקציביים.
משה גפני: עוטף עזה הוכיח שעם כסף מעמידים את הישובים במקומות האלה במצב שונה לחלוטין.
משה גפני: אינו דומה עוטף עזה למה שהוא היום, למה שהוא היה לפני כמה שנים.
משה גפני: המציאות שונה וזה פונקציה של כסף.
משה גפני: המדינה השקיעה כסף.
משה גפני: הרשויות שם לא יכולות להשקיע את זה והישובים שם היום מוגנים, מוסדות החינוך, מוסדות הציבור, וזה נראה אחרת.
משה גפני: הצפון לא.
משה גפני: לכן המינוחים של משרד האוצר צריכים להיות שונים.
משה גפני: היית צריך להגיד, יש אילוצים תקציביים ולכן אנחנו נותנים רק 150 מיליון.
משה גפני: אם אנחנו מדברים על להפוך את הצפון כמו שאת הדרום, והצפון לצערנו הרב נמצא ברמת סיכון הרבה יותר גבוהה ממה שהיה פעם וצריך למגן את הישובים במיוחד את הישובים הקרובים לגבול, צריך להגיד שאין מספיק כסף, ולהגיד לנו שאנחנו צריכים לעשות מאמץ להביא עוד כסף בתקציב.
משה גפני: אנחנו מדברים על תקציב של 2019.
משה גפני: זאת אומרת אנחנו נמצאים עכשיו שנה שלמה שאין לנו הרבה כסף לעניין הזה, וב-2019 אם חס וחלילה קורה משהו, כל מה שאמרת עכשיו לא רלבנטי.
משה גפני: אני לא מדבר עליך באופן אישי, אתה עושה עבודה מקצועית והכל בסדר, הסכום הזה לא מספיק אם מדברים על מיגון ורוצים שיהיה מצב שתושבים יבואו כמו שבאים בעוטף עזה, שתושבים יבואו, אז צריך להתייחס אחרת לחלוטין.
משה גפני: אני יודע מה תגיד לי, אבל אל תגיד את זה פה בקול.
משה גפני: אתה תגיד לי "בסדר, אתה מכיר את התקציב, אז מאיפה נביא את הכסף".
משה גפני: אז יש לי גם תשובות, אבל גם אני לא רוצה לפניהם.
משה גפני: תודה רבה.
אבי דיכטר: חבר הכנסת אייל בן ראובן בבקשה.
איל בן ראובן: אני רוצה להיות ממוקד בעיקר לצפון אבל אני רוצה קודם כל להגיד תודה לעוסקים במלאכה.
איל בן ראובן: יש פה אנשים, תמיר, גולן, טרייבר, וובה ועלי, חבורת אנשים שעושים יום ולילה לעניין הזה של מיגון אזרחי מדינת ישראל ומגיעה להם תודה גדולה בשמנו ובשם עם ישראל.
איל בן ראובן: לא סתם יושבים פה בשורה הראשונה ראשי הרשויות של הצפון.
איל בן ראובן: הם יושבים כאן כי הם מבינים את מה שאני אומר עכשיו ואני אומר עכשיו מילים קשות.
איל בן ראובן: מערכה בזירה הצפונית אני לא יודע מתי תהיה, אבל כהנחת עבודה צריך להתייחס אליה כאל בלתי נמנעת.
איל בן ראובן: היא תגיע.
איל בן ראובן: היא תהיה שם.
איל בן ראובן: אני מוכן לבלוע את הכובע ונורא נורא אהיה שמח שאני טועה, אבל עוד פעם, לתת ציון לעצמי, תקראו ניירות שכתבתי ב-2005 לקראת 2006, לצערי לא טעיתי בעניין הזה.
איל בן ראובן: לכן כך צריך להתייחס לעניין.
איל בן ראובן: המשפט הבא שאני אומר, למרות מה שאמר גולן, גולן דיבר על תקנים והוא עושה עבודה מצוינת, וסיון דיבר על החיים בעניין הזה.
איל בן ראובן: הצפון איננו מוכן למשימה.
איל בן ראובן: הצפון איננו מוכן למלחמה והוא לא מותאם לאיום.
איל בן ראובן: רבותי, אנחנו לא מכירים, רוב האנשים שיושבים פה לא מכירים את האיום שמונח בפנינו מהצד השני.
איל בן ראובן: זה לא צוק איתן וזה לא מלחמת לבנון השנייה.
איל בן ראובן: זה משהו אחר לחלוטין וכדאי שנבין את זה, והאיום הזה, הבעיה הכי גדולה שלו שהוא צועק וצורח רק כשהוא קורה.
איל בן ראובן: עד שהוא קורה, הנה, עובדה שאנחנו חיים ואנחנו נוסעים לירושלים ואנחנו באים לטייל בצפון וזה מצוין.
איל בן ראובן: לכן המצב הוא קריטי.
איל בן ראובן: כך צריך להתייחס אליו כדי שדברים ומערכות יתחילו לזוז.
איל בן ראובן: אמר פה חיים ילין, רבותי, אני נדהמתי לראות חוק שבניתי אותו מתוך עבודה שנעשתה על ידי ממשלת ישראל, מנכ"לים של הממשלה, פיקוד העורף, רח"ל, בנינו חוק כל כך הגיוני, כל כך סביר והסתכלתי בעיני חבריי לקואליציה, אני אומר לכם, אני מקווה שחלק מהם השפילו את עיניהם כאשר הם לחצו על הכפתור נגד.
איל בן ראובן: כי זה פשוט בושה וחרפה שחוק כל כך הגיוני נופל במדינת ישראל בצורה שכזאת.
איל בן ראובן: עניינית, תראו, צה"ל נערך.
איל בן ראובן: אני קורא מפה לוועדת חוץ ובטחון, לראש הממשלה, לשר הביטחון, לשר האוצר, שמחתי לראות שיש איזו שהיא תזוזה, 150 מיליון ל-2019.
איל בן ראובן: כלומר עוד פעם בזבזנו שעה, ב-2018 אין מענה כרגע.
איל בן ראובן: נלך ל-2019.
איל בן ראובן: צריך לדבר על תכנית רב שנתית.
איל בן ראובן: רב שנתית שמדברת על איך אנחנו מתקדמים במתן מענה ביתי לכל אזרח, קודם כל בצפון היום, כי הם הפחות ממוגנים, למצב שלכל אחד יש 10 עד 15 שניות מאזעקה לתפוס הגנה.
איל בן ראובן: אני אומר לכם מה אמרתי לשר הביטחון.
איל בן ראובן: אם אנחנו נצא למערכה וצה"ל יעשה עבודה מצוינת, יעשה עבודה נפלאה, יעשה את כל התכניות שלו והוא יודע לעשות עבודה טובה, אבל אנחנו נשב בסיומה של מלחמה ונספור את נפגעינו האזרחים כי לא מיגנו אותם, אז קצת בציניות אמרתי לו "חבל, חבל", וינוגרד כבר איננו אבל כשהוא עוד היה חי אמרתי לו "כדאי שוינוגרד ייסע איתך כבר בנגמ"ש" חבל.
איל בן ראובן: אסור לנו פה להגיד לעצמנו שאנחנו נטפל בעניין אחרי המערכה.
איל בן ראובן: זה לא תשובה.
איל בן ראובן: משפט אחרון, אני הרבה פעמים שומע מכל מיני גורמים "תראו, אבל עשינו תכנית פינוי" רבותי, המיגון של האזרחים בא על מנת להקטין את הצורך בפינוי.
איל בן ראובן: פינוי זה לא תכנית עבודה.
איל בן ראובן: צריך פינוי כי יכול להיות שנידרש לו, אבל אי אפשר לתת את הפינוי כי זה המענה להגנת אזרחי מדינת ישראל והגנת הצפון.
איל בן ראובן: לכן אני קורא מפה לוועדת חוץ ובטחון, לך היושב ראש, אנחנו צריכים כמו שאמר מוטי, לפעול הרבה יותר בנחישות והרבה יותר בקיצוניות בעניין הזה ואני קורא גם לראשי הרשויות.
איל בן ראובן: אתם צריכים להרים קול ככל שאתם יכולים.
איל בן ראובן: אני יודע שאתם עושים את זה, אבל לראש הממשלה, לכל האנשים האלה, בכל מפגש להסביר, אנחנו מדברים פה בחיי אדם והמצב כרגע הוא בלתי נסבל.
איל בן ראובן: תודה רבה.
אבי דיכטר: ראש המועצה גיורא זלץ, אחריו בני בן מובחר.
גיורא זלץ: קצת קשה לדבר אחרי אייל.
גיורא זלץ: קודם כל שלום ותודה רבה, אני רוצה להתחיל וקודם כל לומר תודה רבה להרבה מאוד אנשים שיושבים פה מאחורה, לכל המתנדבים בצוותי החילוץ ובצוותי צח"י, זה לא מובן מאליו, אז אני רוצה להתחיל בלומר לכם תודה רבה.
גיורא זלץ: אני בהחלט מצטרף לאמירה של סיון לגבי התחושה הטובה שלנו בגישה של הצבא, של פיקוד העורף ושל רח"ל, של הגורמים האחרים.
גיורא זלץ: קורים דברים משמעותיים בשנים האחרונות אבל זה באמת ההתחלה של ההתחלה.
גיורא זלץ: גם הכיוונים שפה גולן דיבר עליהם הם נכונים אבל הם בהחלט מאוד מאוד לא מספקים.
גיורא זלץ: תמיר 11 חודשים בתפקיד והקשר איתו הוא רצוף ויום יומי באמת בצורה מאוד טובה ואני חושב שהצבא עושה כל מה שהוא יכול.
גיורא זלץ: יחד עם זה צריך להבין שמועצה אזורית גליל עליון יש לה כ-80 קילומטר גבול, מתוך 29 ישובים 22 הם קו עימות זאת אומרת עד 9 קילומטר, מתוכם 14 הם 0-2 קילומטר ויש קיבוצים ומושבים שהגדר של הישוב זו הגדר של המדינה.
גיורא זלץ: צריך להבין מה המשמעות של זה כי אני חושב שברמה של המכשול, ברמה של ההרתעה, באמת עושים דברים מאוד יפים אבל חשוב להבין שהחוסן צבאי חזק ככל שיהיה והרתעה ומוכנות חזקה ככל שתהיה, ללא החוסן האזרחי, אין לה הרבה ערך.
גיורא זלץ: אני אומר דווקא פה בוועדת חוץ ובטחון, חלק מהתפקיד זה גם לדאוג לחוסן האזרחי כי אם אין שירותי בריאות ואין תעסוקה ואין תשתיות יהיה קשה מאוד לתושבים להישאר בצפון באותם ישובים.
גיורא זלץ: לכן המשימה היא גם לדאוג לחוסן האזרחי.
גיורא זלץ: הרשויות כולן על בסיס הנחות העבודה שלהן עושות תכניות וצוותי חירום וצוותי חילוץ ודואגים למזון ולרפואה ותרופות לחולים כרוניים וכולי, אבל זה באמת המעט שבמעט.
גיורא זלץ: המשימה העיקרית היא כמו שנאמר פה, כמו שגפני אמר, לדאוג לתקציב משמעותי שיעשה שינוי.
גיורא זלץ: צריך להבין, לנו אין 15 ולא 30 שניות, לנו אין כלום.
גיורא זלץ: אצלנו יש אפס זמן הרתעה ולא רק זה, אלא בכמויות התחמושת, בדיוק שלה, בעוצמה שלה של הימים הראשונים בטח, עד שהצבא ירחיק את האויב מהגבול, יהיה מספר ימים של מערכת חיים בלתי אפשרית.
גיורא זלץ: אי אפשר לחיות אותה גם בתוך ממ"ד.
גיורא זלץ: בטח שלא במקלט ציבורי.
גיורא זלץ: אבל גם בממ"דים.
גיורא זלץ: אני אומר לכם, אנחנו כ-20,000 תושבים, בין 13,000-14,000 תושבים זה כ-4,500 בתי אב, אין להם ממ"ד ואין להם זמן ללכת ואין להם זמן לרוץ למקלט, לכן חייבים לעשות פעולה משמעותית מאוד גם במיגון האישי.
גיורא זלץ: גם העלויות.
גיורא זלץ: היום ממ"ד, הלוואי וכמו שאמרת יהיה את הפתרון הזה והוא יהיה מוכר בהג"א וכולי של מיגון כזה.
גיורא זלץ: נכון להיום ממ"ד קדמי שנדרש באזור שלנו הוא בין 150,000-200,000 שקל, הבסיסי, הקטן של תשעה מטרים.
גיורא זלץ: הסובסידיה מהמדינה, לעשות חידה או לתת את התשובה?
גיורא זלץ: 10,000 שקל.
גיורא זלץ: זאת אומרת כל תושב בצפון שבונה בית או שמשפץ בית והוא צריך לעשות, יש לו עוד עלות מאוד מאוד גבוהה שנוספת לכל הקשיים האחרים.
גיורא זלץ: חייבים לטפל בזה.
גיורא זלץ: לא יכול להיות שיחייבו אותנו לעשות ממ"ד של 180,000 שקל ויתנו לנו 10,000 שקל סובסידיה.
גיורא זלץ: הפתרון של המיגון הציבורי הוא חשוב מאוד.
גיורא זלץ: אפשר וצריך וגם חיים דיבר על זה בחניה, ועל כל פתרון אחר.
גיורא זלץ: אנחנו מציגים את הבעיות, אין לנו את כל הפתרונות כרגע.
גיורא זלץ: חייבים לייצר, לפחות בהתיישבות הכפרית החקלאית בגלל האופי שלה, מרכזי חיים ממוגנים לאורך זמן.
גיורא זלץ: כי בשביל שישוב יוכל לחיות שבעה, שמונה, עשרה ימים ובטח ובטח כשמדובר על חודשיים תחת העומס ה קשה הזה, חייבים לייצר לו מקום שאפשר לעשות שם איזו שהיא מערכת חיים, איזו שהיא מערכת חינוכית, איזו שהיא מערכת חברתית.
גיורא זלץ: כי כשאנשים עסוקים זה הכי טוב בעולם וזה מחזיק אותם הכי חזק.
גיורא זלץ: הדבר האחרון, בתי ספר ואני רוצה לחבר את זה לעוד משהו.
גיורא זלץ: אנחנו מדברים היום באופן גלוי, לצערי, על פינוי תושבים.
גיורא זלץ: חשוב להשתמש בטרמינולוגיה הנכונה.
גיורא זלץ: פינוי תושבים, לא פינוי ישובים.
גיורא זלץ: פינוי התושבים מיועד לזה שאותם אנשים שחייבים להישאר בישוב כפרי חקלאי וחייבים להישאר שם אנשים, יוכלו להישאר, בשביל שהצבא יוכל לעבוד, אז כן.
גיורא זלץ: אנחנו מדברים כרגע במועצה האזורית שלנו בלבד ותיכף בני ידבר על מה שאצלו, על כ-7,500 תושבים שנפנה, 50% בערך מאותם 14 ישובים שהם 0-4.
גיורא זלץ: לא נוכל לפנות אותם אם זה לא יהיה מוקדם, תוך כדי לחימה.
גיורא זלץ: לא נוכל להסיע אותם לעמק הירדן שזה אזור הקליטה שלנו עם אוטובוסים, זה לא סביר.
גיורא זלץ: לכן צריך לייצר פתרון אחורי.
גיורא זלץ: צריך לייצר באותם בתי ספר שהם 10, 12, 14 קילומטרים מהגבול וקיימים היום, לייצר מרחבים כאלה שיוכלו לקלוט את אותם 7,500 תושבים לפחות לימים הראשונים.
גיורא זלץ: אז אני אומר, אני חושב שיש הרבה מה לעשות, אני חושב שבהחלט כמו שנאמר פה יש הרבה רצון טוב, יש הרבה עשיה, אבל אני מדגיש את מה שחבר הכנסת גפני אמר ואני אומר זה התפקיד שלכם כי אפשר להמשיך ולצעוק ולחסום צמתים ולהדליק צמיגים, אי אפשר להגיד לאנשים "חבר'ה, זאת שיטת העבודה" אי אפשר להגיד לאנשים "תחכו לטיל השני, בשלישי יהיה בסדר" זאת לא שיטת עבודה.
גיורא זלץ: לכן אנחנו באים לפה לוועדה המכובדת הזאת ומבקשים שגם אתם תפנו את הזעקה השקטה, אבל המאוד מאוד חזקה שלנו שממשלה חייבת בסדרי עדיפויות אחרים ושונים לתקצב כמו שנאמר, ברמה של מיליארד, מיליארד וחצי שקל בשנה את אותם קידום פתרונות שיאפשרו לנו להמשיך לחיות בצפון בעת מלחמה, ואם אנחנו נחיה שם בעת מלחמה לא צריך לספר מה יקרה במקום אחר.
גיורא זלץ: לכן אני מאוד מודה על הדיון ואני מקווה מאוד שאנחנו באמת גם נתקדם.
גיורא זלץ: תודה רבה.
אבי דיכטר: תודה רבה גיורא.
אבי דיכטר: בני בן מובחר בבקשה.
אבי דיכטר: מבואות חרמון.
בני בן מובחר: תודה רבה ליושב הראש, א.
בני בן מובחר: אני מברך על הדיון אני גם אקצר כי גיורא, גליל עליון ומבואות החרמון עובדים פחות או יותר על אותו תא השטח בגליל וחלק מהדברים מאוד מאוד זהים ודומים.
בני בן מובחר: אז למי שלא יודע, הוועדה הזאת מגיעה לקריית שמונה, מגיעה לאזור ואני רוצה להגיד לכם שאני מאוד מעריך את זה שאתם מגיעים לשטח.
בני בן מובחר: זה לא דבר שברור מאליו שוועדת המשנה והוועדה בכלל מגיעה לשטח ושומעת אותנו.
בני בן מובחר: השאלה היא מה קורה עם מה שאתם שומעים אצלנו.
בני בן מובחר: מה נגמר, מה עושים עם תכניות עבודה שאנחנו מדברים עליהן שנים, גיורא עדיין נמרץ, הוא בקדנציה ראשונה, אני, אתם זוכרים אותי עם תלתלים, אבל נשארתי בני.
בני בן מובחר: אני עם זיכרון טוב ואני לא מצליח לקבל פתרונות.
בני בן מובחר: אייל בן ראובן היה המפקד שלי בצבא, אני מכיר אותו הרבה מאוד שנים, הוא מגיע הרבה לגליל.
בני בן מובחר: תאמינו לי, כל מה שהוא אומר לכם על 2005, הייתי בסיבוב הזה עם אלוף פיקוד העורף כשהיה ב-2005, על 2006 מה יקרה.
בני בן מובחר: וזה כתוב בפרוטוקול.
בני בן מובחר: ואני הזהרתי גם כן.
בני בן מובחר: אני רוצה לומר כמה דברים.
בני בן מובחר: אחד, יושב הראש, לי יש בית ספר אזורי רמת כורזים, 50% פערי המיגון במיקלוט.
בני בן מובחר: יש לי גן ילדים בשאר ישוב, חלק מיחידת צח"י שלי פה הם משאר ישוב, נמצאים פה.
בני בן מובחר: אין שם בגלל מיגון.
בני בן מובחר: גן ילדים קילומטר מהגבול בשאר ישוב, אין מקלט בגן הילדים.
בני בן מובחר: אין מיגון בכלל.
בני בן מובחר: אני רוצה להגיד גם דברים נוספים, אנחנו הקימונו יחידת חילוץ והצלה, סיירת מטכ"ל.
בני בן מובחר: עובדים יודעים להגיע עד שפיקוד העורף יגיע אנחנו יודעים לתת מענה מכל תרחיש, מכל אירוע, מהקטסטרופה הכי גדולה שיכולה להיות.
בני בן מובחר: יש פה חבר כנסת ששאל על הנושא במגזר הערבי.
בני בן מובחר: במבואות החרמון הקימו את המרכז שהולך להיות בסוף 2018 הגדול ביותר לילדים עם צרכים מיוחדים, והוא יהיה מגיל 3 עד 21.
בני בן מובחר: 61% מהילדים הם ערבים ודרוזים.
בני בן מובחר: אני מודאג מהבית ספר הזה כי עד שאני אפנה ילדים עם כסאות גלגלים מרותקים עם אינפוזיות ועניינים, ייקח לי הרבה זמן, וגם שם יש לי פערי מיקלוט.
בני בן מובחר: אני רוצה לשאול שאלה שהיא מתאימה לנציגי משרד האוצר.
בני בן מובחר: איפה התכנית המדוברת שקוראים לה תכנית לצפון.
בני בן מובחר: איפה היא?
בני בן מובחר: הגענו למעלות, מילאו אותנו בבורקסים, מילאו אותנו בהבטחות וסנדוויצ'ים, כלום לא יצא מזה.
בני בן מובחר: שום דבר.
בני בן מובחר: קחו את הכסף שהבטיחו שם ותבואו ותגמרו את הסיפור של פערי המיקלוט.
בני בן מובחר: למה צריך לחפש את הכסף?
בני בן מובחר: עמד שם ראש ממשלה של מדינת ישראל, ישבו בקהל שר הפנים והשר לפיתוח הנגב והגליל ושר האוצר והבטיחו לנו כסף.
בני בן מובחר: איפה הכסף?
בני בן מובחר: אם הם יתנו רק 50% מהכסף, נגמרה כל בעיית המיקלוט בגליל העליון.
עיסאווי פריג': לפחות קיבלת בורקסים.
בני בן מובחר: בורקסים אני לא אוהב, אתה רואה, אני שומר על המשקל.
בני בן מובחר: הדבר האחרון שאני רוצה לומר שמאוד נהניתי לשמוע כאן את מורי ורבי זאב בילסקי.
בני בן מובחר: אני לא יודע איך לעשות את זה, אבל אני כל כך אוהב אותך שאני רוצה להעביר לך מקומות חניה מהגליל העליון שהתפנו אצלי מחקלאות שקורסת.
בני בן מובחר: החקלאות בגליל העליון בקריסה ואנחנו אומרים לכם, זה לא רק בעיה ביטחונית.
בני בן מובחר: הבעיה הכלכלית שהחקלאים נגמרים בגליל היא גם בעיה ביטחונית והיא גם בעיה של מדינת ישראל.
בני בן מובחר: אם לא יישארו תושבים בגליל, האלוף תמיר ידעי עם אלוף פיקוד צפון יצטרך להקים בסיסים צבאיים במקום הרחבות הישובים בגליל.
בני בן מובחר: תודה רבה.
אבי דיכטר: אנחנו שוב עוברים לחברי הכנסת, חבר הכנסת עיסאווי פריג' בבקשה.
עיסאווי פריג': שלום לכל החברים.
עיסאווי פריג': אני שאלתי שזאב דיבר, קיוויתי ורציתי גם לראות ראשי רשויות מהחברה הערבית בין הנוכחים, כי בטחון הוא לא נחלתם רק של היהודים, הוא נחלתם גם של הערבים וכל אזרחי מדינת ישראל.
בני בן מובחר: כבאלן פה.
בני בן מובחר: כבאלן זה הנציג שלנו.
עיסאווי פריג': כן.
עיסאווי פריג': אז ביטחון חשוב לכולם, לכל אזרחי המדינה וכולנו שואפים להיות בחברה שווה וביטחונית.
עיסאווי פריג': צר לי מאוד לשמוע את הדברים לגבי הצפון, אבל חברים, רשת הביטחון החשובה ביותר היא לנסות למצוא תהליך של פריצת דרך לשלום או הסדרים שאנחנו נמשיך לחפש אותם.
אורן אסף חזן: דבר פרקטיקה, לא פנטזיות, עיסאווי.
אורן אסף חזן: חוץ וביטחון פה, לא ערוץ הילדים.
אבי דיכטר: אורן, זה לא מליאה.
אורן אסף חזן: להיפך.
עיסאווי פריג': אני איש עם תקווה ואיש שרואה את הדברים בעין חיובי.
עיסאווי פריג': אני מאמין שהביטחון הכי חזק הוא לנסות לחתור לשלום ולא משנה, ואז אני לא צריך לחשוב במחשבה שאני מעלה כאן ולא צריך להיות מודאג.
ענת ברקו: הלוואי.
ענת ברקו: אינשאללה.
עיסאווי פריג': אבל עכשיו אני לעניין המיגון, חברים.
עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס לזה מהזווית שלא התייחסנו אליה עכשיו ושמעתי את נציג משרד הביטחון, הרפרנט שדיבר על ה-150 מיליון, ושמעתי את החבר מפיקוד העורף, הקצין, וכל החברים.
עיסאווי פריג': אני רואה את הדברים, האם אנחנו בדיון אקדמי בכדי להעביר נתונים שנקשיב להם או לבחון את זה ברמת המציאות, השטח.
עיסאווי פריג': אם אני בוחן את הדברים ברמת השטח, יש פער ענק במה שאתם הצגתם לבין מה שקיים בשטח.
עיסאווי פריג': כשאתם אומרים לי מערך מיגון תקני ברמה הפרטית וברמה היישובית ציבורית, ושאלתי אותך ואני מנסה להוריד את זה לרמת השטח, ברמה היישובית.
עיסאווי פריג': אני אומר, כנראה שאתה מדבר על מדינה אחרת.
עיסאווי פריג': אני לא מכיר הרבה ערים או ישובים ערביים שיש בכלל מקלט ציבורי.
עיסאווי פריג': זה מושג לא קיים.
עיסאווי פריג': לא קיים המושג.
עיסאווי פריג': מה זה מקלט ציבורי בעיר ערבית או ישוב ערבי.
עיסאווי פריג': כולה יש כמה בתי ספר שיש בהם מקלטים שמשתמשים בהם, חדר ספריה או חדר מחסן, או חדר לימוד, זה עולם אחר.
עיסאווי פריג': זו המציאות.
עיסאווי פריג': אז שאלה ראשונה, האם כשאתה אומר לי מערך תקני אתם עורכים בדיקה לכל מדדי התקינה שאתם חושבים שצריכים להיות.
עיסאווי פריג': אתם מאשרים בתי ספר אצלנו במגזר הערבי, אם עושים בית ספר, ומה שחשוב לראש העיר כמו גם ראשי עיר במגזר היהודי, מה יעזור לי בבחירות, מי יביא לי יותר קולות, איזו חמולה תביא לי יותר קולות.
עיסאווי פריג': איפה אתם נמצאים בבניה התקנית של בתי הספר ובתי הרווחה וכל המקומות הציבוריים?
עיסאווי פריג': אתם לא שם.
עיסאווי פריג': אז עולה השאלה שאני שאלתי ולא קיבלתי תשובה.
עיסאווי פריג': מידת שיתוף הפעולה ביניכם לבין ראשי השלטון הערבי ברמת הבניה וברמת ההדרכה וברמות היומיומיות.
עיסאווי פריג': כי אני רוצה שהבן והבת שלי בבית הספר, שיקבלו גם הדרכות איך לנהוג בזמן של נפילת קטיושה.
עיסאווי פריג': גם בכפר קאסם נפלו טילים.
עיסאווי פריג': רסיסי טילים.
עיסאווי פריג': במלחמת לבנון השנייה עשרות ערבים נהרגו.
עיסאווי פריג': בנצרת, במג'דל כרום, בהרבה מקומות.
עיסאווי פריג': חברים, בטחון חשוב לכולם.
עיסאווי פריג': אני מסיים ואני אומר, חברים, המציאות מה שאתה אדוני הצגת לגבי הנתונים והמגזר, אני בספק אם זה נכון.
עיסאווי פריג': כי השטח שאני רואה את זה, 80% מבתי הספר אין בהם מקלטים, בישובים אין מקלטים ציבוריים.
עיסאווי פריג': אתה מדבר על עולם אוטופי שבינינו לבינו נמצא מרחק גדול.
עיסאווי פריג': אז אני חוזר על השאלה שעדי מקרן אברהם שאלה לגבי תכנית למגזר, לישובים הערבים וגם בכלל, שנפסיק לאכול בורקסים.
אבי דיכטר: ראש המועצה יורם ישראלי בבקשה.
יורם ישראלי: פעם לימדו אותנו בשריון לדבר בקצרה.
יורם ישראלי: שותפיי השריונרים למדו לדבר ארוך, אני אהיה קצר.
קריאה: פה יש צנחנים, לא שריונרים.
יורם ישראלי: חבר הכנסת פריג', הישוב הממוגן ביותר, ואני שמח על כך, במועצה האזורית מטה אשר שמי שלא יודע שוכנת לחופו של - - -
עיסאווי פריג': מזרעה?
יורם ישראלי: לא, ערב אל עראמשה.
עיסאווי פריג': כי הוא גבוה, הוא בהר.
יורם ישראלי: הוא שכן ולצערי הרב כשתמיד שאמרתי להם "חברה, אתם תחטפו רק את הפספוסים, אתם לא מאוימים", לצערי במלחמת לבנון נהרגו שם שלוש בחורות.
יורם ישראלי: לכן הטילים באמת לא מבחינים בין ערבים ליהודים, אם כי יושב פה ביאן מבית ג'אן, אני מבין שהתכוונת לסמוכי או פיקוד העורף שהתכוון לסמוכי גבול הלבנון, הוא לא מדבר בדיוק על ערבים, הוא מדבר על המגזר הלא יהודי.
יורם ישראלי: צריך לדייק בעניינים האלה.
יורם ישראלי: רציתי להגיד שני דברים.
יורם ישראלי: בחוק הטבות המס שהיושב ראש פה גפני הוביל אותו, ידעו יפה מאוד להקשיב לתרחיש של הצבא בנושא הישובים הסמוכים לגדר ויש הטבה נוספת למה שנקרא בגבול הלבנון סמוכי גדר.
יורם ישראלי: גם בתרחישים של צה"ל יש הבדל משמעותי בין החבר'ה שייתכן שהם יצטרכו להיות מפונים, אני מדבר על הטווחים של עד החמישה קילומטרים, ואני חושב שחייבים למצוא את הדרך, והבדיחה הזאת של ה-150 מיליון היא בדיחה.
יורם ישראלי: את העד חמישה קילומטר, מחר בבוקר למגן.
יורם ישראלי: יושבים פה חבר'ה מלימן, גני ילדים, מועדונים, אין מיגון, אין כלום.
יורם ישראלי: שלא לדבר על כל הישוב הוותיק שכולו נבנה על מקלטים ציבוריים ולא על מיגון אישי.
יורם ישראלי: דבר אחרון שלא קשור בדיוק למיגון וכל הדברים, אנחנו ברשויות זקוקים כמו שהצבא במשך השנים פיתח את כל תורות הלחימה לכיוון האויב וכל התקנים וכל ההסתערויות על האויב, בשנים האחרונות הכל מופנה לעורף אבל ההתפתחות בתקנון ובכל הדברים של הרשויות, לפחות אלה המאוימות, לא השתנה כלום.
יורם ישראלי: יש לנו איזה קב"ט שהוא חייב להכין את כל המועצה עם התקן היחיד שלו ואנחנו כבר מדברים על הדבר הזה, לא יודע כמה שנים, ושום דבר לא נעשה בעניין הזה, וזה כסף קטן.
אבי דיכטר: תודה רבה יורם.
אבי דיכטר: חבר הכנסת אורן חזן.