GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמר בר-לב: הסיבה היחידה שהיינו בעד, לפחות אני הייתי בעד, הוראת שעה כי הבנו שאחרת הרשות לא תוכל להתחיל לעבוד.
עמר בר-לב: לכן הייתה הצעה שנעשה את זה לשנה.
עמר בר-לב: זה שעכשיו במשך שנה עד ה-31 ביולי יועברו הסמכויות, זה לא אומר שהוועדה הזאת יחד עם הגורמים המקצועיים, כולל ממשלה, משרד המשפטים, לא יכולה להתחיל לעבוד, לחשוב ולגבש את הצעת החוק הכוללת ולכן גם כאשר הצעתי, אמרתי לא שנה מהיום אלא שנה וחצי מהיום.
עמר בר-לב: ראינו בכנסת הזאת שכאשר רוצים, מעבירים חוקים גם בשלושה ימים.
עמר בר-לב: אז חוק כזה אי אפשר להעביר בשלושה ימים, אבל שנה וחצי לעבוד עליו, זה בהחלט זמן ראוי.
עמר בר-לב: אני חושב שאם אנחנו דוחים את זה מעבר לזה, בעצם אנחנו אומרים שהכנסת הזאת בסבירות מסוימת, אולי גבוהה, לא תעסוק בזה ובוודאי לפי ההצעה שזה יידחה עד דצמבר 2019 שזה ממש אחרי המועד הכי מאוחר של הבחירות הבאות ולכן בוודאי אנחנו שהשקענו כל כך הרבה זמן והכרות ואינטימיות עם הנושא הזה, אנחנו לא נהיה מעורבים בעניין הזה.
עמר בר-לב: לכן אני חושב שזה לא נכון לדחות.
עמר בר-לב: אני חושב שזה לא נכון לדחות כי החוק הזה, הוראת השעה הזאת, יש בה לא מעט דברים שאנחנו לא מרוצים מהם אבל הסיבה היחידה שכן החלטנו להצביע בעד היא כי באמת הגוף הזה יתחיל לעבוד ולכן צריך לקצר את משך הזמן.
עמר בר-לב: יטיל עלינו עבודה אינטנסיבית ואם ב-31 בדצמבר או ב-30 בנובמבר 2017 נגיע למסקנה שאנחנו צריכים עוד זמן, נאריך בעוד חצי שנה, בעוד שנה, כמה שצריך.
עמר בר-לב: לדחות עכשיו בשלוש שנים, זה לא שלוש שנים אלא זה שלוש וחצי שנים עד סוף 2019.
עמר בר-לב: עד סוף 2019 זה שלוש וחצי שנים.
עמר בר-לב: אנחנו היום באמצע שנת 2016.
אבי דיכטר: לא דיברנו עד סוף 2019.
אבי דיכטר: דיברנו על שלוש שנים מאז כניסת החוק לתוקף.
עמר בר-לב: זאת דעתי ולכן אני הגשתי הסתייגות נגד שלוש השנים מהיום.
אראל מרגלית: אני רק רוצה להזכיר לנו שיש לנו חוק שלם שאנחנו עובדים עליו, על החלוקות, וזה החוק שדווקא התקדמנו בו די הרבה.
אבי דיכטר: סביר להניח שבחוק הזה אחד הסעיפים שיהיו בסופו של דבר, זה לא חשוב מה תהיה הוראת השעה, שנה, שנתיים, שלוש או עשר.
אבי דיכטר: החוק הזה יבטל את הוראת השעה מפני שזה יהיה חוק שלם.
אבי דיכטר: החלק הזה, אנחנו יודעים היום לחלק את פרק הזמן לשני חלקים ברורים – השנה הראשונה שקראתי לה במירכאות שנה אבודה, על זה דנו באריכות בתחילת הישיבה ומוסכם עלינו ואישרנו את זה בתחילת הישיבה לגבי העובדה שעד 31 ביולי תעבורנה כל הסמכויות.
אבי דיכטר: נראה לי מובן וברור.
אבי דיכטר: אני חושב שזה מוסכם עלינו.
אבי דיכטר: אז אתה אומר, בסדר, מרגע שכל הסמכויות נמצאות בידי הרשות, אומרת הרשות שזה פרק הזמן שהיא רוצה להתארגן.
אבי דיכטר: הם כמובן רצו לבטל לחלוטין את הוראת השעה מסיבות ענייניות שלהם ולא סתם איזו גחמה.
אבי דיכטר: ישבו, דיברו, לא שכנעו את חברי הוועדה.
אבי דיכטר: לכן עברנו לדבר בתוך הוראת השעה, האם זאת תהיה שנה מ-31 ביולי 2017.
אבי דיכטר: זאת אומרת, שנתיים מכניסת החוק.
אבי דיכטר: או שלוש שנים.
מיכל רוזין: אבל אתה לא לוקח פקטור נוסף ואני חושבת שזה מה שדיברנו עליו בישיבה הקודמת שאתה אפילו התעקשת על הוראת שעה לשנה.
מיכל רוזין: לכן קשה לי להבין את השינוי ולכן אני שואלת.
מיכל רוזין: הפקטור, וזה גם מה שניסיתי לשכנע - אבל לצערי לא הצלחתי – את אנשי המטה והרשות.
מיכל רוזין: בסופו של דבר אנחנו מכירים את התהליכים בתוך משרדי הממשלה של הבאת תסקיר חוק והצעת חוק לכנסת.
מיכל רוזין: אם אנחנו נותנים עכשיו שלוש שנים, לא יהיה לחץ לא על משרד המשפטים, לא על המשרדים השונים, לא על משרד ראש הממשלה להביא את החוק הזה.
מיכל רוזין: ברגע שהסמכויות יכולות לעבור, הם יכולים להתחיל לתפקד עם איזשהו חוק צולע.
מיכל רוזין: אין כאן חוק, מה שאנחנו רוצים שיקרה.
מיכל רוזין: הרי אם היו מביאים לך עכשיו לשולחן חוק סייבר, לא היינו צריכים את הוראת השעה ואת החוק הזה.
אבי דיכטר: לו היו מביאים.
מיכל רוזין: נכון, אבל הסיפור הוא לא כמה זמן לוקח להם להתחיל להפעיל סמכויות וכדומה.
מיכל רוזין: השאלה היא כמה זמן לוקח למשרדי הממשלה להביא לנו חוק וככל שאתה מאריך את הזמן, הסיכוי שאתה תקבל חוק כזה הוא כמעט בלתי אפשרי ואני מבטיחה לך עכשיו, ותרשום את זה לפרוטוקול, שעוד שלוש שנים יבואו ויגידו לך שהם מבקשים להאריך את זה בעוד שנה מכיוון שעדיין אין להם הצעת חוק.
מיכל רוזין: לכן אנחנו רוצים בסך הכול להפעיל לחץ על משרדי הממשלה להביא לנו חוק.
מיכל רוזין: אז אתה אומר ששנה זה מעט מדי, תן שנה וחצי, אבל שיביאו חוק כי אחרת לא יהיה חוק גם בעוד שלוש שנים.
ענת ברקו: זה לא שנה וחצי.
ענת ברקו: זאת חצי שנה.
מיכל רוזין: שנה וחצי מעכשיו.
אבי דיכטר: את אומרת שנה וחצי מ-31 ביולי 2017.
מיכל רוזין: לא.
מיכל רוזין: מעכשיו.
עפר שלח: כל הסוגיה כמה זמן הם מעבירים אחריות, היא לא רלוונטית לעניינינו.
מיכל רוזין: לא רלוונטית.
עפר שלח: תחימת הזמן היא לטובת חוק הסייבר.
עפר שלח: גם אם הם יעבירו מחר, מה זה משנה?
נחמן שי: הוראת שעה מלכתחילה משדרת זמן קצר.
נחמן שי: אתה אומר שלוש שנים, זה עולם ומלואו.
נחמן שי: אנחנו בתוך חקיקת חוק אחר וגם אף אחד לא מרגיש נוח.
נחמן שי: יש לנו מספיק דברים שנגררים כהוראת שעה כבר הרבה שנים וכל שנה אנחנו אומרים השנה נטפל בזה באופן יסודי ולא נחזור על כך.
נחמן שי: אני מציע שנסת
נחמן שי: פק בשנה והשנה הזאת תספיק, ותוך כדי כך יסתיים החוק ובעזרת השם נזוז קדימה.
נחמן שי: לא צריך שלוש שנים.
אראל מרגלית: בעיקר שלגוף הזה עדיין אין מעמד סטטוטורי ואנחנו מעבירים לו סמכויות נרחבות והחוק החדש ייתן לו מעמד הרבה יותר חזק.
מיכל רוזין: כולנו רוצים את החוק.
מיכל רוזין: שיהיה ברור.
מיכל רוזין: אנחנו רוצים שיהיה חוק, ולכן, כדי ללחוץ עליהם שיהיה חוק, הדרך היחידה היא להגביל בזמן.
מיכל רוזין: זה פשוט שוט שלך על משרדי הממשלה.
מיכל רוזין: אתם פשוט טועים בהבנה של המערכות הפוליטיות.
אבי דיכטר: אראל, סיימת?
אראל מרגלית: עוד דבר אחד.
אראל מרגלית: החוק של הסייבר עושה סדר שזה חלק ממנו.
אראל מרגלית: אני בעד להמשיך לדון בו כולל לסיים את כל הוויכוחים שיש שם בעניינים המבצעיים וכולי.
אראל מרגלית: ברגע שזה יהיה, כל המעמד שלכם מוסדר ברמה הלאומית ואז זה הרבה יותר נכון.
אראל מרגלית: אחרת אין לכם סנס אוף ורג'נסי ולנו אין סנס אוף ורג'נסי.
<מירי פרנקל שור: הצעה שמנסה לגשר בין הצעת היושב ראש עד ה-31 ביולי לבין זה שטוענים חברי הכנסת שהכנסת הנוכחית היא שצריכה לטפל בחוק רשות הסייבר לאור הליווי של הנושא.
<מירי פרנקל שור: אני מציעה את התאריך ה-31 בדצמבר 2018.
אראל מרגלית: אז מתקיים תהליך הבחירות.
<מירי פרנקל שור: זה בדיוק העניין.
<מירי פרנקל שור: הכנסת עומדת לקבוע תקציב דו שנתי עד סוף 2018 ולכן אני חושבת שהתאריך 31 בדצמבר 2018 הוא תאריך - - -
<קריאה: איך הגעת לתקציב?
מיכל רוזין: זה לא קשור לתקציב.
<אביתר מתניה: אני מבקש להעיר שתי הערות.
<אביתר מתניה: חברת הכנסת רוזין וחבר הכנסת מרגלית שאלו אותי לגבי החוק.
<אביתר מתניה: אני רוצה לציין שאנחנו מעוניינים וצריכים את חוק הסייבר משום שללא החוק הזה הרשות לא תוכל לעשות הרבה פעולות אחרות בלי קשר לתשתיות רגולטוריות ואופרטיביות.
<אביתר מתניה: לכן יש לנו אינטרס מובהק שהחוק הזה יקרה כמה שיותר מהר.
<אביתר מתניה: אנחנו עובדים עליו בטיוטות אחרונות עכשיו והאינטרס הוא שלנו כמו שלכם.
<אביתר מתניה: אין שום אינטרס להשהות אותו.
<אביתר מתניה: אני רוצה לחזור במילה אחת על מה שאמרתי בתחילת הישיבה עת חלק מכם לא היו כאן.
<אביתר מתניה: אתם מסתכלים על זה מכיוון החוק ואני בא רגע מהכיוון המקצועי ואומר לכם שעל מנת לגייס, אנחנו עושים כאן העברת כוח.
<אביתר מתניה: גוף אחד יורד ביכולות שלו וגוף שני עולה ביכולות שלו.
<אביתר מתניה: היכולות האלה, לוקח זמן לבנות אותן.
<אביתר מתניה: אנחנו צריכים לשדר יציבות למשק.
מיכל רוזין: למה זה סותר?
<אביתר מתניה: אני אסביר.
<אביתר מתניה: אני חייב להביא את האנשים הטובים.
מיכל רוזין: לא הצלחת להסביר לי פעם ראשונה וגם לא פעם שנייה.
<אביתר מתניה: אני אשתדל עוד פעם אחת.
<אביתר מתניה: מה שאני משדר לשוק, זה כמו לומר למפקח על הבנקים שהוא אחראי על הבנק שנה והבנק באותו רגע לא יודע אם להשקיע את המשאבים, אם להקשיב לאותו רעיון וכולי.
מיכל רוזין: להפך.
עפר שלח: אביתר, לא חשוב איזה תאריך נקבע.
עפר שלח: עד התאריך הזה יקרה אחת משתיים: או שיהיה חוק סייבר או שיאריכו את הוראת השעה.
עפר שלח: לא יקרה שום דבר אחר.
מיכל רוזין: תבין שכך לא יהיה לך חוק.
מיכל רוזין: אתה תבוא לבכות עוד שנתיים למה לא העברנו לך את החוק.
אבי דיכטר: מיכל, לא להפחיד את העובדים כאן.
אבי דיכטר: בסופו של דבר החוק הזה דרוש להם לא פחות משהוא דרוש לנו.
אבי דיכטר: אבל מאחר שנדמה לי שבאמת נתנו את הצ'אנס לעצמנו, כולל אלה שלא היו בתחילת הדיון, לשמוע ולהשמיע, אני רוצה קודם כל לנושא הזה, עמר אתה אמרת שאתה מבקש להגיש הסתייגות.
אבי דיכטר: אם כן, אנחנו מצביעים על ההסתייגות.
אבי דיכטר: מי בעד ההסתייגות של הוראת שעה תחומה לא ב-31 ביולי 2019 אלא בתאריך מוקדם יותר?
עמר בר-לב: 31 בדצמבר 2017.
אבי דיכטר: 31 בדצמבר 2017.
אבי דיכטר: מי בעד ההסתייגות?
אבי דיכטר: בעד ההסתייגות – 5
אבי דיכטר: ההסתייגות לא נתקבלה.
אבי דיכטר: ההסתייגות לא התקבלה.
אראל מרגלית: רביזיה.
אבי דיכטר: עוברת למליאה.
אבי דיכטר: אני מניח שבמליאה יהיה דיון פתוח.
אראל מרגלית: אפשר להגיש רביזיה?
אבי דיכטר: אפשר להגיש הכול.
אבי דיכטר: עכשיו אנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק כפי שהוקראה כאן, במועדים כפי שנקבעו כאן, כמובן אחרי שההסתייגות נדחתה.
אראל מרגלית: אבל ביקשנו רביזיה.
אבי דיכטר: אחרי ההצבעה.
אבי דיכטר: בהצבעה אין שום הפרעה.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים להבין את הנוהל.
אבי דיכטר: אנחנו עכשיו בהצבעה.
עמר בר-לב: אם מבקשים רביזיה, זה אומר שצריך לעשות הפסקה בהצבעה.
אבי דיכטר: אנחנו עכשיו מצביעים על הצעת החוק כפי שהוקראה.
עמר בר-לב: אתה צריך לעשות הפסקה להתייעצות.
עמר בר-לב: אי אפשר להמשיך.
אבי דיכטר: אנחנו בהצבעה על הצעת החוק כפי שהוקראה כאן.
מיכל רוזין: יש רביזיה.
<קריאה: צריך לחכות חצי שעה.
עמר בר-לב: אם מגישים רביזיה, צריך לעשות הפסקה.
אבי דיכטר: יש כאן את תקנון הכנסת.
אבי דיכטר: תגיד לנו מירי מתוך התקנון האם אנחנו מצביעים או לא.
<קריאה: אם יש רביזיה על הסתייגות, אי אפשר להצביע על החוק.
<מירי פרנקל שור: צריך להצביע על הרביזיה.
אבי דיכטר: חברים, בשעה 11:20 יהיה כאן דיון על הרביזיה.
ענת ברקו: טוב, בוקר טוב.
ענת ברקו: בוקר טוב לכולם.
ענת ברקו: יש לנו המון-המון אירועים היום בכנסת.
ענת ברקו: זה גם יום האלימות נגד נשים, ועוד כל מיני אורחים.
ענת ברקו: אז אני רואה נוכחות יחסית מצומצמת של חברי כנסת:
ענת ברקו: חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת אייל בן ראובן וחבר הכנסת עמיר פרץ, שהוא גם, אני חושבת, מכיר את הנושא מכל הכיוונים מתפקידיו הקודמים.
ענת ברקו: אני רוצה בעצם לחבר אותנו לחוק שעבר בקריאה טרומית, לגבי הכרה אזרחית בהכשרות צבאיות.
ענת ברקו: ולפני שאנחנו מתחילים לדבר על החוק עצמו ולהיכנס, אני רוצה להודות לתת אלוף מירב קירשנר ולסגן אלוף קרן בן נתן וליועצת המשפטית מירי פרנקל שור הנהדרת, באמת, על העזרה.
ענת ברקו: ולתמר שריכזה את הנושא.
ענת ברקו: וגם למר אברי פולצ'ק ולאייל, שהם במשרד הכלכלה, עושים את ההסבות הללו.
ענת ברקו: בכמה מילים של הקדמה, לפני שאנחנו מתחילים להיכנס, לצלול לנבכי החומר המקצועי: יש לנו בעצם סיטואציה היום שחיילות וחיילים מוכשרים בצה"ל בכל מיני מקצועות, וכשהם משתחררים מהצבא, מה שנותר להם זה למלצר.
ענת ברקו: יש הרבה מאוד מקצועות שהם רלוונטיים.
ענת ברקו: ואם פעם אפשר היה, באופן לא פורמלי, להגיד: אוקיי, מה עשיתם בצבא ולקחת את זה לאזרחות, גם לגבי פורשי צה"ל, אנחנו חיים היום בעידן שהוא מאוד-מאוד פורמליסטי.
ענת ברקו: בעידן של תעודות.
ענת ברקו: בעידן של הכרה מקצועית, שהיא חייבת להיות מאוד-מאוד ברורה, גם מבחינה חוקית.
ענת ברקו: ולכן אנחנו מוצאים שהרבה מאוד חיילים שהם הוכשרו ויש להם יתרון עצום, גם בניסיון שהם רכשו בצבא, והמשק זועק לאנשים מהסוג הזה – שהם לא יכולים לעבוד, כי אין להם הסמכה מקצועית.
ענת ברקו: עכשיו, החוק הזה הוא בעצם חוק שעושה טוב למשק וטוב לחיילים המשוחררים, ומשחרר אנשים עם ניסיון לטובת המשק.
ענת ברקו: במיוחד גם במקצועות שהם נדרשים, כמו מקצועות טכניים, למשל, שזה דבר מעולה, ובהרבה מאוד תחומים אחרים.
ענת ברקו: וגם אם אנחנו לא מדברים על המקצוע בכללותו, אנחנו מדברים על - - - של נישה מסוימת, מרכיב מקצועי מסוים, שאפשר לקחת, ועם אדפטציה לא מסובכת מדי, להפוך את זה למקצוע.
ענת ברקו: ומר אברי פולצ'ק יודע גם איך לעשות את הדברים הללו ולתת את ההכרה המקצועית של משרד הכלכלה.
ענת ברקו: גם תוספת תקציבית וגם אם לפעמים צריך לעשות איזושהי השלמה בשלב ההכשרה, שהיא תיתן את היתרון היחסי הזה לאחר השחרור, משרד הכלכלה מוכן לעשות את זה, שר האוצר מוכן לעשות את זה, והחוק הזה הוא בברכת שר הביטחון.
ענת ברקו: כשהדבר הנוסף שאני רוצה לציין, שיש כאן מנגנון שנושם.
ענת ברקו: זאת אומרת שכל שנה תתכנס ועדה.
ענת ברקו: בגלל שהמקצועות בצבא, אני בטוחה שהוותיקים בינינו, חלק מהמקצועות ממש אנחנו לא מכירים כי הם כל הזמן מתחדשים, עם הטכנולוגיות.
ענת ברקו: ולכן המקצועות בצבא הם כאלה שהם יתעדכנו בכל שנה במשרד הביטחון, ותשב ועדה שתמשיך ותעשה את ההתאמות הללו, בתיאום עם משרד הכלכלה או עם מי שלא יהיה.
ענת ברקו: דוקטור אמיר שנון ועורכת הדין אביטל וינר גם נמצאים כאן לגבי, נגיד, מקצועות הרפואה או מקצועות כאלה.
ענת ברקו: ואנחנו נעבוד עם כל הגורמים האפשריים בתחום הזה.
ענת ברקו: מה שאני חושבת, שאנחנו נתחיל עם ההצגה של תת אלוף מירב קירשנר, לגבי התחום הזה.
ענת ברקו: ובאמת, נעשתה עבודה יוצאת מן הכלל באכ"א, עם רמת מחויבות מאוד-מאוד גבוהה.
ענת ברקו: ואני רוצה להגיד לכם: בשורה התחתונה, צריך לעשות למען אלה שעושים.
ענת ברקו: זה לא אפליה.
ענת ברקו: היום הם מופלים לרעה.
ענת ברקו: צריך להגיד את האמת.
ענת ברקו: ואם פעם הייתה הכרה בשירות הצבאי כמשהו שבאמת צריך לתגמל עליו, משום מה זה הלך והתמסמס בין השנים.
ענת ברקו: במשך השנים.
ענת ברקו: ולכן אני מקווה שאנחנו נריץ את החוק הזה כמה שיותר מהר, ויהיה בשר, ונוכל באמת לקבל למשק וגם לחיילים המשוחררים מקצועות שהם נדרשים.
ענת ברקו: שזו מהפכה.
ענת ברקו: כי זה אלפי אנשים מוכשרים למשק.
ענת ברקו: וכמובן זה גם מהפכה תעסוקתית מבחינת החיילים הללו.
ענת ברקו: בבקשה, תת אלוף מירב קירשנר.
מירב קירשנר: יש כאן גם את המצגת, למי שרוצה.
מירב קירשנר: אז ראשית, בוקר טוב.
מירב קירשנר: אנחנו מראש מודים על הדיון, ובאמת סבורים שיכולה להיות פה בשורה משמעותית לפרט.
מירב קירשנר: לפרט המשרת.
מירב קירשנר: וגם ברמה הלאומית.
מירב קירשנר: אז אנחנו אומרים שהשירות בצה"ל הוא כמובן פרק משמעותי מאוד.
מירב קירשנר: פרק מעצב בחייהם של אזרחי מדינת ישראל.
מירב קירשנר: מהווה שלב ראשון בהווייה ובהתפתחות כאזרחים בוגרים ותורמים בחברה הישראלית.
מירב קירשנר: והשילוב התעסוקתי הייחודי של השירות בצה"ל, שמאפשר גם רכישת מקצוע ובהמשך גם התנסות משמעותית הוא כזה שאנחנו סבורים שנכון למצות אותו בצורה נכונה, באופן שיתרום ויקל על הפרט וגם ישרת אותנו ברמה הלאומית כאחד.
מירב קירשנר: אנחנו מזהים היקף עצום של מקצועות שנרכשים בצה"ל וחשובים במשק.
מירב קירשנר: ועם אדפטציות כאלה ואחרות אפשר באמת להכיר בקרדיטציה נכונה, על מנת לאפשר רכישת מקצוע באופן מהיר יותר במעבר מהשירות הצבאי לשירות האזרחי.
מירב קירשנר: אני חושבת שזה גם המקום להזכיר שבעצם, בפועל, רק כ-50% מהנוער במדינת ישראל כולה – כן.
מירב קירשנר: לא רק מפוטנציאל הגיוס – הם שמשרתים בצבא.
מירב קירשנר: עושים שירות של שלוש שנים, פחות או יותר.
מירב קירשנר: 32 חודשים ביחס לגברים ו-24 חודשים כשמדובר בנשים.
מירב קירשנר: אגב, גם פה, חלקן הגדול כבר, זה הולך ומתרחב.
מירב קירשנר: מתנדבות גם כן לשירות של 32 חודשים.
מירב קירשנר: ובראייתנו, נכון לעשות כל מה שאפשר.
מירב קירשנר: כאשר הסקרים מלמדים שהמשרתים בצה"ל נדחים בכשנתיים וחצי או שלוש שנים לעומת מקביליהם ברכישת מקצוע והשתלבות בשוק העבודה.
מירב קירשנר: אני חושבת שזה רק מעצים את החשיבות של מתן קרדיטציה נכונה למה שהם כבר רכשו במהלך השירות הצבאי.
מירב קירשנר: אז אם כן, המטרה היא להקנות קרדיטציה תעסוקתית ואקדמית.
מירב קירשנר: זה יכול להיות כמובן פרקים בתוך מסלול לימודים או בתוך מסלול לרכישת מקצוע, על בסיס הכשרה וניסיון בתחומי תוכן שונים.
מירב קירשנר: כמובן, רק באמצעות בחינה פרטנית של מקצועות הלימוד, מערכי הלימוד והתכנים, כפי שהם עוברים במהלך ההכשרות וגם בהכשרות ההמשך.
מירב קירשנר: מבחינת השיטה, מה שהושם על הפרק זה באמת תשתית לאומית נרחבת, בין אם בשיטת ועדה אחת ובין אם במספר ועדות שהתקיימו במקביל על ידי הגורמים המוסמכים.
מירב קירשנר: אנחנו איננו אומרים מי נכון בדיוק שהם יהיו: בין אם משרדי הממשלה; מוסדות להשכלה גבוהה, שכמובן צריכים להיות שותפים במקצועות הרלוונטיים; משרד הכלכלה.
מירב קירשנר: וחלק מהדברים האלה כבר מתקיימים היום בפועל, כחלק מהעבודה שבוצעה כאן.
איל בן ראובן: אפשר רק להגיד מילה לגבי מה קיים היום?
איל בן ראובן: בתחום הזה.
מירב קירשנר: הנה.
מירב קירשנר: מיד.
מירב קירשנר: אני מיד אציג את זה.
מירב קירשנר: בפילוח של המקצועות.
מירב קירשנר: הכול.
מירב קירשנר: מהם האפיקים שאנחנו מסתכלים עליהם?
מירב קירשנר: אז בנייה של מערכת הסמכות מקצועיות והכרה בתכני לימודים ספציפיים בשלבי החינוך העל יסודי לטובת המשך ורצף הכשרות, בשילוב בין צה"ל לתעשייה.
מירב קירשנר: כשמדובר בתלמידי י"ג, למשל, הם לומדים ומקבלים מקצועות שהם מקצועות מוכרים.
מירב קירשנר: כך לטובת השירות בצה"ל כטכנאים, הנדסאים וכיוצא באלה, וכך גם לאחר מכן.
מירב קירשנר: לעומת זאת, יש מקומות שבהם אנחנו מכשירים למקצועות שוחרות למיניהם.
מירב קירשנר: הללו עדיין לא מקבלים מקצועות צבאיים, אלא נכנסים לשירות ומוכשרים.
מירב קירשנר: יש פה גם כפל בהכשרה וגם, כמובן, חוסר רכישת מקצוע, שהוא מקצוע אזרחי מזכה.
מירב קירשנר: נרצה להכיר בהכשרות ובניסיון הצבאי בשלבי הלימודים השונים ולאפשר במהלך השירות לימודים מקוונים, באופן שבו אפילו לוחם, אבל קל וחומר תומך לחימה שמשרת במקצוע ייעודי, ספציפי, מקצועי, כמו בתקשוב, למשל, יוכל להמשיך לימודים בשיטה מקוונת, בכניסה אישית שלו דרך המכשיר הסלולרי שלו, ולעבור קורסים שיהוו קורסי המשך.
מירב קירשנר: ראינו, למשל, פלטפורמה אפשרית אצל חברת Cisco, ויש אפשרויות נוספות שמוצגות כאפשרות.
מירב קירשנר: אנחנו עושים כבר כיום אבחון תעסוקתי כפיילוט ראשוני, סדר גודל של ארבעה חודשים לפני השחרור, בעזרת הקרן והיחידה להכוונת חיילים משוחררים, כדי לעזור לחיילים שלנו לבחור את הדרך הנכונה: בין אם באקדמיה ובין אם במקצועות אחרים.
מירב קירשנר: ולאחר מכן, כמובן, הכנסה שלהם להכשרות בגרות או רכישת מקצועות, בהתאם לקורסים אזרחיים שקיימים.
איל בן ראובן: את יכולה להגיד מילה?
איל בן ראובן: כי הזכרת את המילה לוחם.
מירב קירשנר: כן.
איל בן ראובן: מה אנחנו עושים עם הלוחמים?
מיכל חורין: כן.
מיכל חורין: יש פה אפליה ברורה.
איל בן ראובן: יש פה איזה מצב שהלוחמים יישארו מאחור.
איל בן ראובן: אלא אם כן נדאג להם.
איל בן ראובן: אלא אם כן נדאג להם - - -
מיכל חורין: נכון.
מיכל חורין: גם הצבא מייצר מוטיבציה ללכת לתומכי לחימה ולא ללחימה.
מיכל חורין: כי אם אתה יוצא מהצבא עם מקצוע – משתלם יותר.
מירב קירשנר: ראשית, מראש, את עיקר התכניות שלנו אנחנו מייעדים בראש ובראשונה ללוחמים.
מירב קירשנר: לדוגמה: כאשר יצאנו עכשיו עם הדרך החדשה לבגרות לוחמים, הפוטנציאל שם הוא בראש ובראשונה לוחמים.
מירב קירשנר: מעבר לזה, תומכי לחימה ביחידות שדה ברמת פעילות א' או א' פלוס.
מירב קירשנר: כשאנחנו מדברים על פרויקט שנקרא אצלנו מקצוע לשחרור או רכישת כלים לקראת שחרור.
מירב קירשנר: האבחון של - - -
מיכל חורין: אבל זה לא אותו דבר.
מיכל חורין: את מדברת על שני דברים שונים.
מירב קירשנר: אני מסבירה.
מירב קירשנר: אני אסביר מכל הסוגים.
מירב קירשנר: האבחון שנתתי פה לדוגמה ניתן אך ורק ללוחמים.
מירב קירשנר: אך ורק.
מירב קירשנר: עם ואוצ'ר אזרחי - - -
מיכל חורין: בסדר.
מיכל חורין: אבל זה לא מקצוע שהוא רוכש בצבא.
מיכל חורין: זה את מכשירה אותו לאזרחות.
מיכל חורין: את עוזרת לו עם בגרות, עם הכשרה לאזרחות.
מיכל חורין: זה לא מקצוע שהוא - - -
ענת ברקו: יש עוד כמה כיוונים ללוחמים.
מירב קירשנר: אני עוברת על כל האפיקים.
מירב קירשנר: כן?
מירב קירשנר: הדבר הבא הוא שלוחמים יוצאים בשיעורים גבוהים ביותר לקורסי קצינים.
מירב קירשנר: אנחנו חושבים שכל קורסי הקצינים צריכים להיות מזכים בקרדיטציה.
מירב קירשנר: ואפשר להציג את זה.
מירב קירשנר: נושא נוסף זה הכשרות בתוך הלחימה, שחלקן כן יכולות להיות כאלה שיזכו בנקודות ראשונות לאזרחות: ממט"קים ודרך מקצועות הנדסה, למשל.
מירב קירשנר: הנדסה לא, הנדסאים, אלא לוחמי חה"ן, לדוגמה, שבהחלט לומדים - - -
מיכל חורין: מה מקביל לזה באזרחות?
קריאה: יש לנו מיפוי.
מירב קירשנר: יש לנו פילוח של כל - - -
מיכל חורין: כל העניין זה, אם אני מבינה נכון, זה להביא את ההכשרות שיש באזרחות ולתת את הקרדיטציה.
ענת ברקו: וגם.
מיכל חורין: לא לייצר קרדיטציה לשירות הצבאי.
קריאה: גם.
ענת ברקו: גם לייצר קרדיטציה לשירות הצבאי.
ענת ברקו: אולי משהו להבהיר - - -
מירב קירשנר: אבל רגע.
מירב קירשנר: רק עוד משפט אחד: נושא מאוד משמעותי ורחב שיכול להיות בראש ובראשונה פלטפורמה ללוחמים, זה מה שאנחנו בונים ביחס ללימודים מקוונים.
מירב קירשנר: פה אנחנו רוצים ממש להבנות את זה, ואך ורק בלחימה.
מירב קירשנר: לומר: יש יום אחר הצהריים.
מירב קירשנר: מצאנו לנו כבר כל מיני סלוגנים לטובת העניין הזה, שזה חטיבה לומדת או גדוד לומד – ארבע שעות.
מירב קירשנר: שזה סוג של אפטר ללימודים.
מירב קירשנר: כל אחד דרך, מי שנרשם כמובן.
מירב קירשנר: שגם את זה אנחנו רוצים לארגן בתוך היחידות.
מירב קירשנר: נרשם.
מירב קירשנר: עובר קורס.
מירב קירשנר: נבחן.
מירב קירשנר: רוכש קורסים.
מירב קירשנר: לפחות בחצי השנה האחרונה לשירותו כלוחם.
מירב קירשנר: כדי לייצר להם כן - - -
מיכל חורין: אבל זה שוב לא עונה על מה ששאלתי.
ענת ברקו: זה קרדיטציה אקדמית.
מירב קירשנר: זה אך ורק ללוחמים.
מיכל חורין: לא.
מיכל חורין: אבל זה לבוא לחיילים ולהעניק להם איזושהי הכשרה שאחר כך - - -
מירב קירשנר: אבל אין מה.
ענת ברקו: תראי, אם יש משהו במקצועות הלחימה.
ענת ברקו: תקשיבי, אפשר לוותר על הכול ולהגיד: לא נעשה לאף אחד שום דבר.
ענת ברקו: אבל אפשר לקחת - - -
מיכל חורין: לא, נו, אני מנסה להבין.
מיכל חורין: בואי - - -
ענת ברקו: אני אומרת:
ענת ברקו: אפשר לקחת בתוך - - - של הכשרה.
מירב קירשנר: אז יש.
מירב קירשנר: יש בתוך הלחימה חובשים קרביים, אנשי הנדסה.
מיכל חורין: אוקיי.
מיכל חורין: זה ברור לי.
מיכל חורין: זה לכן אמרתי: זה שתי - - - שונות.
ענת ברקו: אז יש דברים.
ענת ברקו: איפה שנוכל לקחת את הנישות הללו - - -
מיכל חורין: להביא קורסים, עכשיו, ללוחמים שישמשו אותם בעתיד – בסדר.
מיכל חורין: זה כמו לעשות להם פסיכומטרי בצבא וזה ישמש אותם לפסיכומטרי.
מיכל חורין: זה לא אותו דבר כמו לקחת חובש קרבי, למשל.
מיכל חורין: הגיוני שהוא יקבל - - -
ענת ברקו: או מנהל מחסן.
ענת ברקו: או.
ענת ברקו: נכון, זה לא אותו דבר.
ענת ברקו: זה לא אותו דבר.
מיכל חורין: זה אני מבינה, אבל הלוחמים עצמם – מה בתוך המקצוע שלהם?
מיכל חורין: לא שאת מביאה להם מבחוץ משהו שיעשיר אותם.
מיכל חורין: מה בתוך?
מיכל חורין: את אומרת: עצם זה שהוא יהיה קצין, זה יעניק לו – מה?
ענת ברקו: קרדיטציה אקדמית, למשל.
ענת ברקו: קורס של מנהיגות או משהו כזה או סמינר בנושא הזה.
ענת ברקו: ויש כאן נציגה של משרד ראש הממשלה.
מירב קירשנר: נקודות זכות כלליות באקדמיה.
מירב קירשנר: הדרכה.
איל בן ראובן: אני חושב שמה שעולה פה, לדעתי, וכדאי לשים את זה כנקודה: זו סוגיית הלוחמים והקצינים.
איל בן ראובן: אני מזכיר לכם: יש לנו עוד פן אחד, שגם הוא יש לו השפעה על העניין הזה, שאנחנו כרגע מקצרים את השירות לשנתיים וחצי.
איל בן ראובן: זה אומר שסוגיית ההכשרה של הלוחמים במקצועות לחימה היא כבר כמעט נושקת לשחרור שלהם.
איל בן ראובן: זאת אומרת, זה סיפור לא פשוט.
איל בן ראובן: זאת אומרת, האנשים, ההכשרות שלהם היום ללחימה הן בסביבות סדר גודל של שנה פלוס.
איל בן ראובן: אם אתה הולך לקורס מט"קים, מפקדי טנקים או לקורס קצינים, אתה כבר כמעט בשנתיים ואתה מספיק לשרת חצי שנה.
איל בן ראובן: לכן, אני אומר שצריך לחשוב על זה.
איל בן ראובן: כי יכול להיות שצריך לחשוב על איזושהי יצירתיות בעניין הזה.
איל בן ראובן: למשל: אחרי שמשת
איל בן ראובן: חררים – אנחנו מוכרחים לדאוג ללוחמים.
מירב קירשנר: נכון.
איל בן ראובן: כי אחרת, לא יהיו לנו לוחמים.
איל בן ראובן: - - - משתחררים אחרי שנתיים וחצי, נותנים להם עוד איזושהי מנה ללוחמים לתקופת הכשרה למקצוע.
איל בן ראובן: כלומר, מוכרחים.
איל בן ראובן: כי אחרת לא יהיו לנו לוחמים.
ענת ברקו: אנחנו חושבים על זה גם.
ענת ברקו: אבל חבר הכנסת אייל בן ראובן, אנחנו רוצים לדוג אותם בשירות.
ענת ברקו: אז יכול להיות שהקורס המקוון הזה, עם איזשהו רצף של תכנית שייבנו להם – זה ייתן איזשהו סוג של מענה.
מירב קירשנר: אנחנו מראש אומרים שיש תכניות - - -
איל בן ראובן: בסדר.
איל בן ראובן: כל מה שאני מצפה, בסך הכול, שנחשוב על הנקודה הזאת.
איל בן ראובן: כי התכנית יכולה לקחת למקום שהוא יכול לעשות לנו, במידה מסוימת, הפוך ממה שאנחנו רוצים.
איל בן ראובן: אנחנו לא רוצים - - - לתומכי לחימה.
קריאה: למצל"ח.
ענת ברקו: מי שרוצה להיות לוחם לא ירצה ללכת למצל"ח.
ענת ברקו: אני בטוחה בזה.
ענת ברקו: אבל אנחנו - - -
מירב קירשנר: תראו, קודם כל, כל מה שהלוחם יוכל לקבל באמצעות הפלטפורמה הזו, אנחנו נרצה לדאוג שיקרה בעדיפות ראשונה.
מירב קירשנר: מעבר לזה, יש תכניות שהן רק ללוחמים.
מירב קירשנר: ואני רוצה להזכיר שאחד המערכים הקשים ביותר שלנו לאיוש זה המקצועות של תומכי הלחימה בתוך הגדודים.
מירב קירשנר: ביחידות הקדמיות.
מירב קירשנר: ויש נקודות זכות כלליות באקדמיה.
מירב קירשנר: בכל מקצועות הלחימה שלנו היום עושים קודם קורס מש"קים, שהוא, בדרך כלל, קורס מקצועי, ואפשר לתת לזה דוגמאות רבות: גם בשריון, גם בהנדסה, גם בתפקיד - - -
מיכל חורין: זה ברור.
מירב קירשנר: אוקיי.
מירב קירשנר: אז אנחנו אומרים - - -.
מירב קירשנר: ומעבר לזה, יש דברים שהם רק ללוחמים.
איל בן ראובן: - - - קרדיטציה - - - נכון.
איל בן ראובן: ואולי אפילו לקורסי פיקוד.
ענת ברקו: אני מדברת על מ"כים.
ענת ברקו: כל קורסי - - -
איל בן ראובן: למט"קים ומ"כים.
איל בן ראובן: בזה.
ענת ברקו: גם מ"כים ומט"קים.
ענת ברקו: כל קורסי המש"קים - - -
מירב קירשנר: כל קורסי המש"קים.
מיכל חורין: מאוד בעייתי.
ענת ברקו: יש עוד כמה דברים.
ענת ברקו: תת אלוף מירב קירשנר, את רוצה?
מירב קירשנר: אז האפיקים שאנחנו מתמודדים עליהם זה קרדיטציה אקדמית למקצועות בעלי זיקה.
מירב קירשנר: קרדיטציה לתעודה מקצועית, למקצועות ספציפיים.
מירב קירשנר: קרדיטציה תעסוקתית וקרדיטציה על בסיס הסמכות, שזה בעיקר מול משרד החינוך.
מירב קירשנר: בצה"ל קיימים כיום כ-960 מקצועות פעילים, מתוכם כ-600 מיפינו כרלוונטיים לנושאי קרדיטציה.
מירב קירשנר: המקצועות מחולקים למשפחות.
מירב קירשנר: הרי הם לפניכם: לחימה, אחזקה, מינהלה – שבהם, ככה, תחמנו את התחומים הבאים: הפעלה, שבתוך כך מחשוב וציוד למיניהם; מודיעין ונהיגה.
מירב קירשנר: בנוסף, קיימים מאות תפקידי קצונה רלוונטיים להכרה, שכיום אינם מוכרים.
מירב קירשנר: מה כבר מוכר, במסגרת - - - שמבוצעת מזה זמן?
מירב קירשנר: מקצועות אלקטרוניקה שמופיעים בפניכם כמו: טכנאי מערכות ירי; טכנאי נשק; אלקטרונאי חימוש, שמתורגמים לאלקטרונאי אזרחי; חשמלאי מטוסים; מאחזקי רכב; מאחזקי נגמ"ש.
מירב קירשנר: אחד המקצועות הקשים לאיוש לתעודת חשמלאי – מעוזר ועד מוסמך, בהתאם לסוג המקצועי שנרכש; מכונאי רק"מ; מכונאי ימי; מכונאי ציוד קרקע; מכונאי רכב; טבחים; מחסנאים; רכזים לוגיסטיים; לתפקידים שרשומים כאן למטה.
מירב קירשנר: סך הכול יש לנו כ-4,000 מוכשרים בלבד שמוכשרים בשנה, וזכאים כיום לקרדיטציה מקצועית עם השחרור שלהם בצה"ל.
מירב קירשנר: אני אומר שבמסגרת העבודה עם משרד הכלכלה המספרים הללו קצת עולים, אבל זה מאוד ראשוני.