GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי דיכטר: אבל אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה שבסוגיה הזו, בצו הזה שאנחנו דנים בו היום, הייתה הערה – תקנו אותי אם אני טועה – של היועץ המשפטי לממשלה שלפי מה שנאמר לי על ידי מזכיר הממשלה, היועץ המשפטי לממשלה הוא זה שמצביע על הבעייתיות שבהארכת הצו בכלל.
אבי דיכטר: שרת המשפטים אמרה לי שהפשרה הייתה שהצו יוארך בשנה עש לבדיקה.
אבי דיכטר: הכנסת או הוועדה מבחינתי, הבהירה עוד לפני שהדיון התקיים שאנחנו לא נעסוק בדיון בתקופות דיפרנציאליות לצווים השונים.
אבי דיכטר: לכן האמירה שלך היא נכונה מהזווית של משרד הביטחון, אבל אם היועץ המשפטי לממשלה – תקני אותי, ענת, אם אני טועה – סבור שיש כאן בעיה, אז אנחנו לא יכולים להקל בזה ראש.
ענת אסיף: כל התיאור שלך נכון.
ענת אסיף: בסופו של דבר, אנחנו פה היום עם צו לשלוש שנים שכמובן עבר את הממשלה בלי הערה של היועץ המשפטי לממשלה.
ענת אסיף: עדיין, את הדיונים לגבי קשיים שיש, כאלה או אחרים, הממשלה תעשה גם בתוך השלוש שנים של הצו, בהנחה שהוא יאושר כפי שמתבקש וכמו שאמרת בדיון הקודם, הרבה לפני תום השלוש שנים.
אבי דיכטר: אני שמח שהממשלה לא הצריכה אותנו להיכנס לדיון ואולי אפילו לעימות על הצעה שעל פניה הייתה בה בעייתיות לא פשוטה גם מבחינתנו, אני חושב, וגם מבחינתכם.
אבי דיכטר: העובדה שיש לנו צווים לשלוש שנים לגבי כולם, זה מאפשר לנו להסתכל בעין אחת על כלל ההצבה של חיילים וחיילות ביחידות, כמו שזה מנוסח כאן: להשגת יעדים ביטחוניים-לאומיים.
אבי דיכטר: זה כבר עזר לנו להיות יותר ענייניים בדיון הזה מאחר וגדלנו ב-50% בכוח האדם של הכנסת פה, חברי הכנסת.
אבי דיכטר: חבר הכנסת איל בן ראובן, אתה רוצה לומר משהו לפתיח לפני שנמשיך?
איל בן ראובן: באתי כי הצו הזה ראוי.
איל בן ראובן: עשינו לא מזמן מערכה לא פשוטה כדי שהארגונים יוכלו לשרת את מערכת הביטחון מתוקף היותם גם לובשי מדים ונותני דוגמה לבחורים הצעירים.
איל בן ראובן: נוער שמקבל חינוך מנוער בוגר קצת יותר הוא ראוי מאוד בכל הנושא של שמירת הטבע וכולי.
איל בן ראובן: לכן אני חושב שזה דבר בהחלט ראוי לאישור כדי להמשיך.
איל בן ראובן: שמעתי פה בעיה שעלתה לגבי רצון של משרד החינוך לקצץ בתקנים אחרי שמערכת הביטחון מאשרת.
איל בן ראובן: אני חושב שאנחנו צריכים להתמודד עם זה.
איל בן ראובן: אם הצו יהיה כפי שאישרנו אותו בעבר, אני חושב שצריך לאשר אותו כלשונו ולתת לעסק הזה להמשיך לרוץ.
איל בן ראובן: אני חושב שהוא דבר נכון.
אבי דיכטר: לא היית כאן בהתחלה, איל, אבל עד עכשיו אין לנו פה נציג משרד החינוך.
עליזה לביא: לא הייתי קושרת בין שני הדברים.
עליזה לביא: אני חושבת שיש פה תקלה שמשרד החינוך לא נמצא ולא הייתי לוקחת את זה לכיוון של המיעוט בתקנים.
עליזה לביא: אני רוצה לברך.
עליזה לביא: עברנו פה תהליך ארוך מאוד.
עליזה לביא: זה סוג של דז'ה וו גם למה שהיה כאן לפני שנתיים.
עליזה לביא: גילוי נאות: הייתי מורה חיילת בחלק הראשון שלי בצבא.
עליזה לביא: איך שנודע לי לפני כשלוש וחצי שנים על הרצון לסגור את המסלול בעקבות הקיצוצים – משרד הביטחון הוביל את זה – הובלתי כאן בכנסת את המאבק נגד הסגירה של המסלול של המורות החיילות בכלל ומורות חיילות ירוקות בפרט.
עליזה לביא: המורות החיילות, לאורך השנים הוכיחו את החשיבות שלהן בהנגשה של ידע, בשיח שמתפתח גם במקומות שמורים לא מצליחים ובעיקר בהשבחה של המשמעות בשירות צבאי משמעותי ואיכותי הרבה מאוד פעמים.
עליזה לביא: אני יכולה לשתף אתכם, ליד הבית שלך, יושב-ראש הוועדה, הייתי מורה חיילת באשקלון ואני לא אשכח עד היום למרות ש-35 שנה חלפו, את הסיור שהובלתי בגשר "עד הלום" והמורה שם אמרה לילדים: מי עוזר לי לחפש את החתימה שלי משנה שעברה?
עליזה לביא: וזה מה שהיה המסר מהמורה.
עליזה לביא: אני לקחתי את זה כסוג של משהו שממנו אני פיתחתי את ההדרכה שלי גם למורים וגם לתלמידים באהבה לארץ, בלימוד שלה דרך הרגלים.
עליזה לביא: גשר "עד הלום" הוא צומת משמעותית בחיים שלנו כאן, בהיבט שלנו אחורה וקדימה, לא רק לחפש חתימות – בטח ובטח שאנחנו נגד החתימות – אבל בדור שלנו ובעולם הווירטואלי צריך להחזיר את המשמעות ומי אם לא המורות החיילות.
עליזה לביא: מילה על כל הביורוקרטיה שנעשתה כאן.
עליזה לביא: היו פה מחטפים לא ראויים לאורך הדרך אני שמחה שזיהינו אותם בזמן.
עליזה לביא: יש פה, מעבר לכל דבר אחר, אמירה ערכית.
עליזה לביא: גם אם רוצים לשנות, צריך לשנות בשיח ובדיאלוג ולא למצוא בדר, כמו שמצאנו במקרה הזה, איזשהו פקיד במשרד החינוך, במחלקה המשפטית, שהחליט על דעת עצמו לעצור את המפעל המשובח והראוי הזה.
עליזה לביא: אני שמחה שנזעקנו בעוד מועד.
עליזה לביא: גם שרת המשפטים, גם שר החינוך נתנו כמובן את ההסכמות שלהם ואת התמיכה שלהם בפרויקט הזה.
עליזה לביא: אני רוצה להודות גם לארגונים הירוקים על העבודה שלכם, החברה להגנת הטבע ובכלל, על המידע שהעברתם לנו מבעוד מועד וביחד הצלחנו למנוע את הסגירה של המסלול החשוב והמשובח.
עליזה לביא: אני מודה לך, יו"ר הוועדה, על ההירתמות המידית שלך, לחבר הכנסת אל בן ראובן ולכל חברי הכנסת.
עליזה לביא: במקביל אני מזכירה שיש לי הצעת חוק בעניין.
עליזה לביא: היא נמצאת בוועדת שרים, היא עומדת שם.
עליזה לביא: אני מקווה שלא נצטרך להשתמש בה, אבל אם נצטרך – גם לנו יש את הדרכים שלנו.
עליזה לביא: אבל אני תמיד בוחרת בדרך הדיאלוג.
עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש על העזרה, על הסיוע ועל התמיכה וגם למנהל הוועדה שמהרגע הראשון שהפניתי את המידע אליך, אתה טיפלת גם מול הצבא, גם מול משרד הביטחון והבאת את הדברים לידי סיום.
עליזה לביא: תודה רבה לכם.
אבי דיכטר: לפני שנשמע את הגופים אני רוצה לומר בגילו נאות: באשקלון לא הייתי מורה חייל, אבל הייתי תלמיד של מורה חיילת בכיתה ח'.
אבי דיכטר: לפני כמה שנים פגשתי אותה, מה היא אומרת לי?
אבי דיכטר: לא הייתי מאמינה שייצא ממך דבר כזה.
אבי דיכטר: מה שנקרא, ברגע של גילוי לב זה מה שהיא אמרה.
עליזה לביא: לי אומרים: לא מאמינים שהיית מורה חיילת והדרכת טיולים.
עליזה לביא: יש לי עוד פלדיום.
אבי דיכטר: בבקשה איריס.
אבי דיכטר: לאחר מכן – ירון.
איריס האן: תודה.
איריס האן: גילוי נאות: גם אני הייתי מורה חיילת, גם לי יש עוד פלדיום והיינו שכנות, מתברר, כי אני הייתי מורה חיילת בבית ספר שדה שקמים.
איריס האן: הנה, אנחנו באותו אזור.
איריס האן: וגם אני הדרכתי ב"עד הלום" לפני שעשו את כל העבודות שם.
איריס האן: זו תקופה מעצבת בחיים, לא רק של מורות חיילות אלא בכלל.
איריס האן: אני רוצה להתחיל גם בתודה גדולה לכל צוות הוועדה.
איריס האן: לאדוני היושב-ראש שגם רדפתי אחריך קצת, השתדלתי לא יותר מדי; למנהל הוועדה, לכל הצוות של הייעוץ המשפטי ולעידית.
איריס האן: באמת בדקה – אני לא יודעת אם ה-99 וחצי – אבל ה-59 וחצי אולי כי אנחנו באמת בנקודה קריטית של רגע לפני הגיוס של המחזור החיילות הבא.
איריס האן: כמו שאמרה חברת הכנסת לביא שמובילה את העניין הזה מהרגע הראשון בשליחות כל כך עמוקה וכל כך מחויבת ובלעדייך לא היינו פה, תודה גדולה וענקית.
איריס האן: אנחנו באמת ברגע האחרון ומחזור הגיוס הבא נמצא למעשה בסימן שאלה ותלוי בהחלטה שלנו כאן.
איריס האן: אנחנו מדברים, כמו שנאמר כאן קודם, על מסלול – זה מפעל, למעשה – מאוד ערכי ומשמעותי וראוי.
איריס האן: הדברים האלה נאמרו, ובידנו ההחלטה אם לאפשר להמשיך אותו או לעצור אותו.
איריס האן: מפעל שהתחיל מימי בן גוריון.
איריס האן: האמת שאני לא יכולה לדמיין את החברה הישראלית בלעדיו.
איריס האן: חלק כל כך משמעותי בחינוך לאהבת הארץ, לידיעת הארץ.
איריס האן: החיבור שלנו לארץ הזו.
איריס האן: עם השנים, מאז שהיינו אנחנו מורות חיילות ויחידת מורות חיילות והמורות החיילות הירוקות היו אימפריה, היינו 150 מורות חיילות בשנה, זה הלך והצטמצם.
איריס האן: אנחנו מדברים היום על מספר זעום של מורות חיילות.
איל בן ראובן: כמה יש היום?
איריס האן: כרגע מדובר על 40.
איריס האן: משרתות בפועל 26.
איריס האן: הובטח, ואני אתייחס לזה תכף - - -
איל בן ראובן: - - -
איריס האן: מה שדובר עליו בזמנו וחשוב שייאמר ברור בעניין הזה הוא שיהיו לפחות 53 מורות חיילות בשנתיים.
איריס האן: זה מעט מאוד.
איריס האן: נמצאים פה נציגים של כל הגופים שעוסקים בנושא הזה, זה מעט מאוד מורות חיילות.
איריס האן: הן גם לא יכולות להיות בקבוצות קטנות מדי - - -
איל בן ראובן: את אומרת שזה לא קורה.
איריס האן: אני אומרת שבפועל אנחנו נלחמים על מספר המורות החיילות שאנחנו יכולים לגייס כל שנה.
איריס האן: חשוב שתצא מפה באמת קריאה שיהיו לפחות 53 מורות חיילות כפי שדובר כשיצאנו בראשית הדרך למאבק הקודם לפני שנתיים, כשעלתה שוב החרב על המסלול הערכי כל כך הזה.
איל בן ראובן: חשוב לנו להבין למה זה לא קורה.
איל בן ראובן: הבעיה היא שצה"ל לא נותן תקנים?
עליזה לביא: כן.
עליזה לביא: העניין התחיל עם הקיצוצים.
עליזה לביא: בפעם הקודמת, משרד הביטחון הוביל את העניין.
אבי דיכטר: צה"ל נמצא פה, הוא ידבר עוד רגע.
אבי דיכטר: בבקשה, איריס.
איריס האן: חשוב באמת כי אחרת כל המהלך הגדול הזה שכולנו נרתמנו אליו וכולנו מחויבים לו, בסופו של דבר יתנפץ למשהו שאין לו משמעות בשטח.
איריס האן: בהקשר של הדיון שעלה כאן על הסמכויות של הממשלה, כנסת וכולי, הצו עבר בממשלה ברוב מוחלט בלי הסתייגויות.
איריס האן: מכיוון שהתכתבנו גם עם השרים ערב קבלת הצו וגם אחריו, אני יודעת בוודאות ששר החינוך תמך באופן נמרץ ומלא בהארכת הצו לשלוש שנים.
איריס האן: אנחנו יודעים שיש גיבוי מלא ותמיכה מלאה מתוך אותו מקום ערכי של משרד החינוך, של שר החינוך ושל הממשלה כולה.
אבי דיכטר: מאז קרו כמה דברים ויכול להיות שהוא התחרט.
אבי דיכטר: אנחנו לא יודעים.
איריס האן: מאז, זה היה לפני פחות משבועיים, אנחנו יודעים ויש לי תיעוד של זה.
אבי דיכטר: את רצינית?
אבי דיכטר: שבועיים זה - - -
ירון רוזנטל: הוא רוצה עכשיו יותר.
איריס האן: בדיוק.
איריס האן: בעוד יומיים אנחנו מקיימים כנס, כנס ירושלים לטיילות חינוכית.
איריס האן: השר בנט אמור היה להשתתף בו.
איריס האן: הוא לא ישתתף, אבל הוא שלח לנו ברכה מצולמת.
איריס האן: בברכה המצולמת הוא חוזר ופותח בזה ומדבר על החשיבות של שירותן של המורות החיילות הירוקות.
אבי דיכטר: מי שזה כל כך חשוב לו, דואג שיהיה נציג שלו בדיון כזה.
איריס האן: כנראה שזו תקלה טכנית.
איריס האן: זה נאמר כאן על ידי חברת הכנסת לביא.
ירון רוזנטל: זה דיון שנקבע אד הוק, זה דיון שנקבע מאוד מהר, אז יכול להיות שבגלל זה.
אבי דיכטר: מה זה מהר?
אבי דיכטר: זה נקבע מהר?
שמואל לטקו: שהיה אישור ועדת הסכמות.
איריס האן: אני רוצה להודות לכולם, לכל מי שהגיע והתגייס, לחברת הכנסת עליזה לביא על ההובלה המשמעותית של זה, לכל צוות הוועדה.
איריס האן: אני מקווה שנצא מכאן עם ברכת הדרך לפחות לעוד שלוש שנים.
איריס האן: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שמדינת ישראל תתקיים בלי המסלול הכול כך ערכי ומשמעותי הזה.
אבי דיכטר: ירון רוזנטל, בבקשה.
ירון רוזנטל: לא אחזור על דברים שאיריס אמרה.
ירון רוזנטל: אני רק אומר מספר דברים עקרוניים.
ירון רוזנטל: אנחנו 13 שנה במאבק הזה.
ירון רוזנטל: באמת, חברת הכנסת עליזה לביא מובילה אותו כמו לביאה בשלוש וחצי שנים האחרונות, אבל היו גם סיבובים קודמים ועוד סיבובים קודמים ועוד סיבובים קודמים.
ירון רוזנטל: המכנה המשותף של כל הסיבובים האלה הוא שתמיד הדרג של הפקידות במשרדי הממשלה שונים, בחלקם לפחות, מעלה סימני שאלה לגבי המסלול הזה, והדרג הנבחר, חברי הכנסת, קואליציה רחבה מאוד מחברי הכנסת מהימין וחברי כנסת מהשמאל, כולם במשך שנים ארוכות, 13 שנה, באים פה ותומכים.
ירון רוזנטל: המסר שצריך לעבור לדרג הפקידותי הוא שמי שנבחר על ידי העם תומך במסלול הזה תמיכה רחבה מקיר לקיר.
ירון רוזנטל: אי אפשר להתעלם מהתמיכה הזאת ואי אפשר כל פעם, שנה אחרי שנה, להקים ועדה ושוב לערער על הסמכות.
ירון רוזנטל: בן גוריון תיקן את הצו הזה לפני יותר מ-60 שנה ופתאום יש ליועצים המשפטיים בעיה עם זה.
ירון רוזנטל: זה קיים 60 שנה.
ירון רוזנטל: זה לא משהו חדש.
ירון רוזנטל: אז אם באמת פתאום גילו בעיה, יתכבדו הפקידים ויתנו לנו כמה שנים ונעביר את זה בחוק של חברת הכנסת עליזה לביא ונפתור את הבעיה חוקית.
ירון רוזנטל: הרי הבעיה החוקית, אם יש בעיה כזו, היא תולדה של נוסח התקנה.
ירון רוזנטל: אז שכשיהיה חוק, הוא כבר יגבר על התקנה והכול יהיה בסדר ואז נפטור פעם אחת ולתמיד את עצמנו מהדיון הזה.
ירון רוזנטל: אני לא מצליח להבין איך שנה אחרי שנה מטריחים חברי כנסת, נבחרי ציבור, לבוא ולהגן על משהו שהם הגנו עליו לפני שנתיים ולפני שלוש ולפני ארבע שנים.
ירון רוזנטל: מה השתנה?
ירון רוזנטל: לא השתנה שום דבר.
ירון רוזנטל: הגיע הזמן שהפקידות מכל המשרדים תבין את זה.
ירון רוזנטל: אם לא הייתה לזה תמיכה רחבה, הייתי מבין – יש לפעמים יחסי כוחות.
ירון רוזנטל: אבל כולם תומכים בזה, כל חברי הכנסת.
ירון רוזנטל: מעבר לתודות גם יושב-ראש וגם לחבר הכנסת איל בן ראובן וכמובן לחברת הכנסת עליזה לביא, אני קורא לוועדה לקבל את בקשתה של איריס, מנכ"לית החברה להגנת הטבע, שמספר התקנים שיוקצה לירוקים יהיה 53, כמו שדובר בוועדה בסבב הקודם וכמו שדובר אין-ספור פעמים בסבבים קודמים, שמספר המפתח יהיה המספר שלפני הקיצוץ, דהיינו 53 מורות חיילות ולא נצטרך להגיע לפה עוד פעם ועוד פעם וגם אתם תהיו עסוקים בלהגן על ביטחון ישראל ולא לנהל מלחמת מאסף מול הפקידות.
אבי דיכטר: אתה מודע לזה שבצו אין התייחסות למספר.
ירון רוזנטל: נכון.
ירון רוזנטל: אבל אם הוועדה תכניס את זה לפרוטוקול, אז משרד החינוך אמר לנו שמבחינתו זה קייס טוב וככה הוא יוכל להתקדם עם זה.
עליזה לביא: זה מה שנאמר.
אבי דיכטר: צה"ל, בבקשה.
עדינה חסון: אני אתייחס למספרים שעלו.
עדינה חסון: כמובן הייתה תוכנית התכנסות בשנים האחרונות לצמצום כל הימ"לים.
עדינה חסון: ימ"ל מורות חיילות בסך הכול הצטמצם מ-600 ל-400.
עדינה חסון: אנחנו לא רואים פנימה את המסלולים.
עדינה חסון: דיברו על זה שאין נציג משרד החינוך, אבל משרד החינוך הוא זה שמקבל את כמות החיילים והוא זה שמשבץ פנימה למסלולים השונים ולכן אנחנו לא ידעים להתייחס למספרים בתוך המסלולים השונים אלא לסך הכול שעומד על 400.
אבי דיכטר: יש עוד התייחסויות?
איל בן ראובן: אנחנו צריכים לעמוד על כך – אם אנחנו מוציאים מפה את התקנה הזאת – שהתקנה הזאת אכן מתממשת, ומתממשת כמו שאנחנו מתכוונים.
איל בן ראובן: לכן זה נכון גם לגבי משרד החינוך, למרות שיש פה תקלה שהנציג שלהם לא הגיע, אני חושב שכדאי שנגיד את זה.
איל בן ראובן: אני אומר את זה פה בוודאי לפרוטוקול.
איל בן ראובן: אני מציע גם שאתה תגיד את זה שאכן זה יתממש כי אנחנו כולנו מסכימים.
איל בן ראובן: היינו פה הרי בדיונים לפני שנתיים כשעליזה הובילה בסדר גמור.
איל בן ראובן: אני חושב שזה היה אחד מהדיונים שהייתה בו הסכמה מכל קצוות - - -
עליזה לביא: כולם גם חתומים על החוק.
עליזה לביא: כולנו חתומים - - -
איל בן ראובן: - - - ולכן צריך - - -
עליזה לביא: העניין, איל, הוא שבעוד שלוש שנים זה יחזור לפה.
עליזה לביא: הצו הוא לשלוש שנים, גם בעמל רב שנעשה כאן.
עליזה לביא: אני תמיד אומרת שארגוני החברה האזרחית חייבים לשבת על המדוכה.
עליזה לביא: לא תמיד אנחנו כאן - - -
איל בן ראובן: אבל עצם הדיון עכשיו צריך לאשר את זה וללכת קדימה ולהמשיך לטפל ואולי לחזק את זה, אבל כרגע צריך, קודם כל, לתת לזה להמשיך לרוץ ולוודא שזה קורה.
אבי דיכטר: עוד הערות לפני שאנחנו עוברים לקריאת הצו ולהצבעה עליו?
אבי דיכטר: עידו, אפשר לקרוא את הצו.
עידו בן יצחק: ערן, אתה רוצה להתייחס?
ערן יוסף: בטיוטת הצו כפי שהונחה, אחד הגופים שרשומים הוא "מרכז מעין החינוך התורני בארץ ישראל".
ערן יוסף: זה גוף שבדיון הקודם ב-2015 סוכם שהוא יורד מהצו.
ערן יוסף: הוא היה עדיין בצו כי היו שם עדיין חיילים מוצבים ולכן הוא נקבע לתקופת ביניים.
ערן יוסף: באמצע 2017 כבר הצו פקע לגביו.
ערן יוסף: הוא מופיע פה בעצם בטעות, אפשר להוריד אותו.
ערן יוסף: אין חיילים, לפי מה שאני מבין, בגוף הזה.
ערן יוסף: אין ולא אמורים להיות, לכן הוא מופיע בטעות.
אבי דיכטר: זאת אומרת שאנחנו קוראים את הצו בלי הסעיף הזה?
אבי דיכטר: זה מעורר בעיה למישהו?
אבי דיכטר: בבקשה, עידו.
עידו בן יצחק: "שירות מוכר להשגת יעדים ביטחוניים לאומיים 1.
עידו בן יצחק: הפעילויות המנויות להלן הן שירות מוכר לפי סעיף 26א(א)(2) לחוק: (1) בתחום החינוך - שירות בתפקידי חינוך, הוראה והדרכה במסגרת משרד החינוך לרבות בהצבה על ידי משרד החינוך במסגרת הגופים שלהלן, בפיקוח משרד החינוך ומשרד הביטחון: החברה למתנ״סים מרכזים קהילתיים בישראל בע״מ; קרן קיימת לישראל; רשות הטבע והגנים; החברה להגנת הטבע; נאות קדומים; עמותת לוטם - לימודי טבע משולבים; בית ספר שדה כפר עציון; בית ספר שדה שער הגיא, המכון למורשת דוד בן-גוריון; מדרשת שדה בוקר; (2) בתחום העלייה והקליטה - שירות בתפקידים שעניינם שמירת הקשר עם התפוצות לשם עידוד העלייה, במסגרת לשכת הקשר "נתיב" ובפיקוח משרד ראש הממשלה.
עידו בן יצחק: תוקף 2.
עידו בן יצחק: תוקפו של צו זה עד יום כ״ז בטבת התשפ״ב (31 בדצמבר 2021).
עידו בן יצחק: הוראת מעבר 3.
עידו בן יצחק: יוצא צבא שביום תחילתו של צו זה משרת מעבר במסגרת או בפעילות שמנויה בצו שירות ביטחון (שירות מוכר להשגת יעדים ביטחוניים לאומיים)(הוראת שעה), התשע״ו-2016, טרם פקיעתו, יראו אותו כמי שמשרת לפי צו זה, אף אם המסגרת או הפעילות אינה מנויה בצו זה.
אבי דיכטר: עד כאן.
אבי דיכטר: מי בעד הצעת החוק?
אבי דיכטר: ירים את ידו – שלושה.
אבי דיכטר: בעד הצו – פה אחד
אבי דיכטר: הצו אושר פה אחד.
עידו בן יצחק: הצו טעון קיום חובת התייעצות עם שלושה שרים: שרי המשפטים, החינוך והקליטה.
עידו בן יצחק: נכון לעכשיו הועברו אלינו רק אישורים של משרד החינוך, יצטרכו גם - - -
ערן יוסף: את משרד המשפטים אנחנו כמובן נצרף.
ערן יוסף: לגבי שר הקליטה, כיוון שראש הממשלה הוא עדיין שר הקליטה, אנחנו לא נוהגים לכתוב בצו שהשר מתייעץ עם עצמו.
עידו בן יצחק: ביום רביעי ימונה - - -
עליזה לביא: אנחנו התרגלנו לזה, לצערי הרב.
ערן יוסף: עדיין לא מונה.
עידו בן יצחק: יריב לוין לא ממלא מקום - - -
ערן יוסף: לא אושר על ידי הכנסת.
אבי דיכטר: מירי, הערה לפני שאנחנו סוגרים את הישיבה?
מירי פרנקל-שור: שוחחתי עם עורכת הדין שנית הראל מהלשכה המשפטית של משרד החינוך והם תומכים בצו.
אבי דיכטר: אני שמח שחברי הכנסת שהגיעו לכאן לפרידה מהרמטכ"ל הם בהחלט רבים יותר מחברי הכנסת שהגיעו לסקירה של הרמטכ"ל.
אבי דיכטר: אפשר לחשוב שיש בחירות ברקע.
אבי דיכטר: גדי, הרמטכ"ל, אני חושב שהמעמד הזה עבורנו, להיפרד ממך כרמטכ"ל, במה שאני יכול לומר בסבירות גבוהה מאוד הסקירה האחרונה שלך כרמטכ"ל, מאחר שבעוד שבועיים אתה מעביר את השרביט לאביב כוכבי – ארבע השנים האלה מבחינת ועדת החוץ והביטחון, לשמוע גם את הסקירות שלך במליאה וגם בוועדות המשנה, שלך ושל אנשים שתחתיך, תחת רוח המפקד, עבורנו כוועדת כנסת זה דבר שערכו לא יסולא בפז כדי לממש את הפיקוח שלנו, את חובת הפיקוח, ולאחר מכן לתרגם את זה גם בדיונים האחרים של ועדות שעוסקות בתקציב הביטחון.
אבי דיכטר: נדמה לי שכאן, ארבע השנים האלה לקחו אותנו עוד מדרגה אחת קדימה ולמעלה, הן בפתיחות, בן בנכונות להגיע לכאן או לתת לנו נתונים כל אימת שביקשנו; סיורים – לפעמים אפילו מורכבים – כל אימת שביקשנו.
אבי דיכטר: בהחלט הערכה רבה ואני מקווה שבחפיפה עם אביב הנושא הזה יהיה נושא מרכזי.
אבי דיכטר: ברמה האישית – אנחנו מכירים כבר הרבה מאוד שנים, לפי דעתי התחלנו כשאני ראש שב"כ ואתה מזכ"צ רה"מ באינתיפאדה השנייה – אם אני צריך במשפט אחד לאפיין את הרמטכ"ל שאנחנו מכירים, שאני מכיר, וחברי הכנסת יתייחסו לזה כמובן בהמשך, זה רמטכ"ל בלי פוזות ובלי פומפוזיות.
אבי דיכטר: מה שהוא רצה לומר – הוא אמר.
אבי דיכטר: מה שהוא לא רצה לומר – הוא לא אמר.
אבי דיכטר: אי אפשר היה לחלוב אותו על דברים שהוא לא רצה לומר, כולל לא אני, על אף המיומנויות שיש, אבל זה לא עבד.
אבי דיכטר: אני חושב שגם באותם מקרים שהוא הילך בזהירות רבה מאוד כדי לא לחרוג מהמשבצת הצבאית אל תוך המשבצת המדינית – וצריך להיות וירטואוז כדי לעשות את זה – למדנו שגם וירטואוזיות אתה יודע לעשות.
אבי דיכטר: אני לא רוצה לעסוק בדברים הרחבים והמשפיעים מאוד שעסקנו בהם בוועדה בעזרתך ומולך, אבל אם יש משהו שאני באמת חושב שהוא חרוט על שמך זה העובדה שמה-30 במרץ, כשהתחילה סוג של פעילות-לחימה על הגדר בעזה, שלדעתי צה"ל מעולם לא התנסה בה, ובדיונים בשנים האחרונות בוועדה, עוד כשהיית סגן רמטכ"ל ובוודאי כשהיית רמטכ"ל, הקשינו עליך איך זה ייראה כשהמונים יצבאו על הגדרות בעזה.
אבי דיכטר: המונים – זה עשרות אלפים.
אבי דיכטר: אני אומר לך, הרמטכ"ל, היינו מאוד מוטרדים מאיך צה"ל יעמוד בזה, אבל תחת שרביטך/הנחיותיך העמידה של צה"ל אל מול ההמונים, חלקם הגדול מחבלים, שניסו לשבש את המציאות על הגדר בעזה, לשבש את חייהם של האזרחים שגרים סביב עזה, היכולת של צה"ל לעמוד מולם עד היום ברצף של שבעה חודשים בסוג לחימה שלא התנסינו בעבר, אני חושב שזה באמת מאסטרפיס שאפשר לקחת וללמוד, איך צה"ל מתאים את עצמו במהירות הבזק לסוג אחר של לחימה.
אבי דיכטר: אנחנו בדרך כלל עוסקים במב"מ, במלחמה שבין המלחמות, ושאלתי אם אתה תהיה הרב"מ – הרמטכ"ל שבין המלחמות.
אבי דיכטר: אני חושב שזה בהחלט נתון מעניין שאתה הרמטכ"ל הראשון מזה 15 שנה כמעט שבתקופה שלו לא היתה מלחמה או מערכה גדולה.
אבי דיכטר: אני מניח שיהיו כאלה שירצו לקחת את זה למקום אחר, בוודאי אם תגיד משהו על כוונותיך הפוליטיות בעתיד, אבל לעצם העניין אני באמת חושב שטיפה לקחת אוויר ולעבור קדנציה של רמטכ"ל, שהמאפיינים הדומיננטיים שלו זה תר"ש גדעון והיערכות בסדר גודל בלי מלחמה שהיתה בתקופה שלך, אני חושב שמבחינתנו, כמדינה, כאזרחים, בוודאי ככנסת או כוועדת הביטחון, זו סוגיה מאוד מעניינת.
אבי דיכטר: אני מקווה מאוד שההצלחה בשבועיים הקרובים לא תפחת מההצלחה בארבע השנים האחרונות.
אבי דיכטר: מי כמוך יודע, כל יום חשוב בדברים האלה.
אבי דיכטר: לאחר מכן השמים הם הגבול, למרות שאתה איש קרקע בהכשרתך הבסיסית.
אבי דיכטר: בכל מקרה, אנחנו בחרנו את הפרידה שלנו כוועדת כנסת לעשות באמצעות ספר, שהוא סובב ירושלים.
אבי דיכטר: אני חושב שבסופו של דבר, ולא חשוב אם היעדים הם מאיראן ועד תימן או כל מקום אחר, בסוף בסוף אנחנו חוזרים לירושלים, נפרדים ממך כאן בירושלים.
אבי דיכטר: אני מאחל לך הרבה מאוד הצלחה.
הרמטכ"ל רא"ל גדי אייזנקוט: תודה רבה.
אבי דיכטר: יושב-ראש הכנסת, בבקשה.
יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.
יולי יואל אדלשטיין: אדוני הרמטכ"ל, בהמשך הישיר לדברים של יושב-ראש הוועדה, בדרך כלל כשמדברים על מצביא גדול מתחילים בוודאי לדבר על מישהו שניצח באיזושהי מלחמה גדולה.
יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שבארבע השנים האחרונות כולנו, אבל בראש ובראשונה אתה, התמודדת עם מציאות מאוד מורכבת בכל החזיתות.
יולי יואל אדלשטיין: גם הדרום במובן הרחב של המילה, גם הצפון – שוב, במובן הרחב של המילה – מערכה בין המלחמות במלוא מובן המילה.
יולי יואל אדלשטיין: זה שלא יצאנו למלחמות, וזה שרק שיפרנו את היכולות של צה"ל, וזה ששיפרנו את המודיעין, וזה שאזרחי ישראל הרגישו בטוחים – אני חושב שזו נקודת זכות גדולה לך.
יולי יואל אדלשטיין: נכון שאתה תמיד מציין, כפי שהחוק קובע, שאתה כפוף לדרג המדיני, אבל אני חושב שכרמטכ"ל יש לך מניות מאוד מאוד חשובות בכל ההצלחות האלה.
יולי יואל אדלשטיין: בעיניי, כפי שצוין כבר, אתה רמטכ"ל ללא מלחמות, גם זה הישג בהינתן שהביטחון – בעיניי לפחות – לא נפגע כהוא זה.
יולי יואל אדלשטיין: החזית הנוספת, שפחות מזכירים אותה, היא החזית הציבורית.
יולי יואל אדלשטיין: גם כאן, לצערי, כרמטכ"ל יצא לך מספר פעמים להתמודד עם כל מיני אמירות.
יולי יואל אדלשטיין: בצער רב נציין שחלק אפילו יצאו מיושבי הבית הזה או מהסביבה של נבחרי הציבור, אבל אתה בחיים לא בגדת בסולם הערכים שלך, סולם הערכים של צה"ל, וההתמודדות שלך תמיד היתה ערכית.
יולי יואל אדלשטיין: אפשר היה להסכים או לא להסכים, אבל כולם ידעו שזה לא משחקים קטנים וזה סולם ערכים, המגדלור שאתה הולך לאורו.
יולי יואל אדלשטיין: גם על זה אני רוצה מאוד להודות לך, כי נכון שעינינו נשואות תמיד לנבחרי ציבור, אבל אל הרמטכ"ל בוודאי ובוודאי לא פחות, כמי שאחראי על אחת המערכות החשובות ביותר במדינת ישראל.
יולי יואל אדלשטיין: נקודה אחרונה שלי, ככה בחצי חיוך, אבל אולי בחצי חיוך עצוב אני אגיד, שאני מאוד רגיל לסצנה כשאומרים לי שיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון מבקש לשבת איתך דחוף – אם זה אבי ואם זה קודמיו – בדרך כלל הישיבה הזאת מוקדשת לתלונות על אחד מראשי זרועות הביטחון או בדרג המדיני הממונה שלא משתפים פעולה עם הוועמ"שים או לא מתייצבים או לא שולחים את האנשים הנכונים.
יולי יואל אדלשטיין: אבי יתקן אותי אם אני טועה, אבל לא זכור לי שאפילו פעם אחת הגיע אליי חבר הכנסת דיכטר וקבל על חוסר שיתוף פעולה.
יולי יואל אדלשטיין: גם על זה אני רוצה להודות לך בשם הכנסת, כי בסך הכול מבחינת משימות הפיקוח על הדברים הרגישים שעסקת בהם כל השנים, אני חושב שרק בכנסת אפשר לתת דין וחשבון.
יולי יואל אדלשטיין: אתה אף פעם, גם בנושא הזה, לא זגזגת ותמיד היית נכון להתייצב.
יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לך מכל הלב בשם הכנסת.
יולי יואל אדלשטיין: בעצם, בגלל שהכנסת היא הריבון, אז גם בשם אזרחי ישראל.
אבי דיכטר: תודה רבה ליושב-ראש הכנסת.
אבי דיכטר: אנחנו עוברים לחברי הכנסת שרוצים לברך.
אבי דיכטר: אנחנו מקצים שתי דקות למברך כדי לעמוד בלוח הזמנים וגם לאפשר לכולם לדבר, וכמובן לרמטכ"ל לומר דברים להגנתו, בכל אופן "האשימו" אותך פה בדברים לא פשוטים.
איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך, אדוני יושב הראש.
איילת נחמיאס ורבין: אדוני הרמטכ"ל – אני גאה להגיד "אדוני הרמטכ"ל" – הצעתי לך שאני אחזור למילואים, אבל בינתיים לא הסכמת לקחת אותי.
איילת נחמיאס ורבין: שתדע לך שאני עדיין יודעת לעשות את התפקיד שעשיתי בצבא, בדקתי את זה השבוע במקרה.
איילת נחמיאס ורבין: אתה רמטכ"ל נדיר בעיניי, ואני רוצה להגיד למה, למרות שזה נשמע שיחת סיכום ואפילו שיחת חנופה.
איילת נחמיאס ורבין: רמטכ"ל חייב גם אישיות וכתפיים רחבות.
איילת נחמיאס ורבין: בניגוד ליושב-ראש שיש לו המון המון ניסיון ביטחוני, אני חושבת שהמלחמה בין המלחמות היא מלחמה מאוד ארוכה, מאוד מתישה ומאוד קשה ומאלצת את הצבא להרבה מאוד דברים לא פשוטים, גם מול הקבינט, גם מול הממשלה, בוודאי מול הוועדה שהיא הסוברנית, ואתה תמיד תמיד חייכת.
איילת נחמיאס ורבין: ותמיד היה לך קשב לנושאים אזרחיים, ולנושאים חברתיים, ולשירות נשים בצבא.
איילת נחמיאס ורבין: אין דבר שאנחנו לא בלבלנו לך את המוח – ואתה היית שם.
איילת נחמיאס ורבין: גם בעימות האחרון, שהייתי מעורבת בו בעל כורחי, באופן מאוד עמוק, בעימות עם האלוף במיל' בריק, נשאתי אליך עיניים בגאווה.
איילת נחמיאס ורבין: וכשאתה אמרת לנו פה, בכיסא הזה, שרמת המוכנות של זרוע היבשה היא במצב הטוב ביותר שהיתה ב-20 השנים האחרונות, הרמטכ"ל, אני רוצה להגיד לך שהאמנתי לך ואני מאמינה לך.
איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מכבדת את האלוף בריק, והיה לי מאוד מאוד קשה לראות את מה שקורה כאן, כי אני רוצה שהציבור הישראלי יידע שאנחנו סומכים עליך, ויותר מזה – אנחנו סומכים על הקצינים שאתה גידלת.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לסיים בשני דברים שחשוב לי לומר: במצעד החיים האחרון צעדנו לצדך – גם חברת הכנסת מירב בן ארי היתה איתי, יחד עם נשיא המדינה, עם ראש המוסד, עם ראש השב"כ, עם המפכ"ל וגם עם יושב-ראש קק"ל – ואני רוצה להגיד לך שלא היתה גאה ממני לצעוד יחד אתך בין אושוויץ לבירקנאו.
איילת נחמיאס ורבין: זה היה מצעד מאוד קשה, ואתה עמדת בו.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שיידעו רק דבר אחד, הרמטכ"ל, יש דבר אחד שביקשתי ממך ואתה לא השגת לי: חגורה שנייה למילואימניקים.
איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת מאוד שכולם יידעו שאני רוצה חגורה שנייה למילואימניקים, כי הן תמיד הולכות לאיבוד.
איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך מקרב לב על הכול.
אבי דיכטר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ולאחריו – חברת הכנסת שולי מועלם.
אלעזר שטרן: הרמטכ"ל, קודם כול, תודה על ארבע השנים האלה.
אלעזר שטרן: אני חושב שהצניעות שדיברו פה התחילה בזה שלפני שמונה שנים דחית את ההצעה להיות רמטכ"ל.
אלעזר שטרן: אני חושב שהיא מאפיינת אותך והיא הוכיחה את עצמה כנכונה.
אלעזר שטרן: באמת היית מהרמטכ"לים הבולטים שהיו לצה"ל.
אלעזר שטרן: היושב-ראש, תרשה לי לתקן קצת.
אלעזר שטרן: אני לא חושב שלא היתה לך מלחמה, אני חושב שהמב"מ, המלחמה בין המלחמות, היא מלחמה לכל דבר.
אלעזר שטרן: מי שירצה יזכור את מספרי הגיחות, את הסיכולים הממוקדים ואת מה שאנחנו יודעים.
אלעזר שטרן: אולי גם בזכות התרומה שלך לעניין הזה, אם אנחנו רגילים לספור ארונות ופצועים במלחמות, אז זה אולי הניצחון הכי גדול שהיה לך והיה לנו.