GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוחאי דסקל: אחרי חודשיים, כשאנחנו מבינים ששום דבר לא השתנה, אנחנו מבינים שיש פקודה שגורמת לכל המציאות הזאת.
יוחאי דסקל: המג"ד אמר לנו: תקבלו, אין לי מה לעשות עם זה.
יוחאי דסקל: הולכים למח"ט, הוא אומר: אני מנסה לטפל בזה; קשל"ר בדרגת תת אלוף, שיש לו המון כוח, אומר: אני לא יודע אם אני יכול לטפל בנושא הזה.
יוחאי דסקל: זה נשמע הזוי.
יוחאי דסקל: אנחנו בודקים מה זה אומר תקן תומך לחימה, מגלים שזה צריך להיות 1,000 שקל.
יוחאי דסקל: אז למה מקבלים 800 שקל?
יוחאי דסקל: לוקחים רטרואקטיבית.
יוחאי דסקל: כתוב שאמורים לקבל 2,000 שקל, אז במקום לקבל 1,000 כמו תומך לחימה מקבלים 800, כי לוקחים ממך כסף רטרואקטיבית.
אמיר אוחנה: וזה אתה וכל בעלי התפקידים כמוך מגלים.
יוחאי דסקל: כן, כל מי שהיה כמוני.
אמיר אוחנה: שבעצם קיבלו, במירכאות, יותר מדי כסף, אז לוקחים להם.
יוחאי דסקל: יותר מדי כסף בגלל שהייתם מפקדים.
יוחאי דסקל: אז עכשיו, בגלל שהתחלנו ליישם את זה, אנחנו לוקחים מכם כסף על העבר.
אמיר אוחנה: נשמע את הגברת ואחר כך את חבר הכנסת בן ראובן.
יפה מליח: אני אמא של אחד החיילים, אבל אני רוצה להיות נציגה של ההורים פה.
יפה מליח: אוסיף לדברים שלו.
יפה מליח: כשהם סיימו את ההכשרה של מ"כים הם היו לוחמי חוד, כשלוחמי חוד מקבלים בשנה השלישית לשירות 2,000 שקל.
יפה מליח: לבן שלי נשארו עוד שבעה חודשים, הוא שירת אתו.
יפה מליח: דבר נוסף שחשוב לי להגיד, שיש משפחות עם מצב כלכלי מאוד קשה, שמקבלות תשמ"ש.
יפה מליח: לי יש שני חיילים, אחד ברמת הגולן ואחד לוחם בתותחנים.
יפה מליח: האבא לא ראה אותם 20 שנה.
יפה מליח: לי זה מאוד קשה, כי אני מקבלת תשמ"ש, וברגע שהתקן יורד – גם לי התשמ"ש יורד מ-1,020 שקלים ל-420 שקלים.
יפה מליח: 600 השקלים האלה מאוד משמעותיים לי.
יפה מליח: מאוד משמעותיים.
יפה מליח: אני אסתדר, לי לא משנה התשמ"ש.
יפה מליח: חשוב לי לתת לבן שלי, שתהיה לו אפשרות ללמוד.
יפה מליח: הוא רצה ללכת לעשות קורס קצינים, היה לו דווקא עתיד מאוד מבטיח.
יפה מליח: היתה לו מוטיבציה להיות לוחם חוד, זה מה שהוא רצה כל הזמן.
יפה מליח: אבל אני סובלת מחרדות, מדיכאונות, שנה לא ישנתי כשהבן שלי היה בדרום.
יפה מליח: ואתה יודע מה זה אמא ספרדייה, זה - - -
שפרה שחר: גם אשכנזייה.
אמיר אוחנה: אמא זה אמא.
יפה מליח: חנקתי אותם, ועד היום אני חונקת אותם מרוב החרדות שאני סובלת מהן, וזה פשוט לא הוגן.
יפה מליח: אני רוצה שהצבא יסתכל לי בעיניים ויגיד לי למה להוריד לבן שלי את המוטיבציה לרדת מקצונה, שזה היה העתיד שלו.
יפה מליח: הוא יכול היה להמשיך לקצונה ולהגיע לדרג מאוד גבוה, כי זה מה שהמפל"ג שלו אמר לי כשהוא בא לביקור בית.
יפה מליח: מה שחשוב לי זה שיחזירו לי את תקן לוחם חוד, לא תקן לוחם - - -
אמיר אוחנה: הוא עדיין משרת?
יפה מליח: הוא עדיין משרת.
יפה מליח: נשארו לו שבעה חודשים.
יפה מליח: כואב לי.
יפה מליח: לוחם חוד זה לא רק 600 שקלים, זה 1,000 שקלים.
אמיר אוחנה: איל, בבקשה.
איל בן ראובן: בוקר טוב.
איל בן ראובן: קודם כול, אני רוצה לומר לכם, ולילדים שלך, שהם מבחינתי – ואני מרשה לעצמי לומר מבחינתי, כי אני גם חבר כנסת אבל גם אלוף במילואים – מבחינתי אתם לוחמים לכל דבר.
איל בן ראובן: יש גם הרבה כבוד לתומכי לחימה, זה לא סותר, אבל אתם לוחמים לכל דבר.
איל בן ראובן: אני אומר את זה מצד אחד.
איל בן ראובן: מצד שני, אני אומר לך, כבוד היושב-ראש, בואו ניזהר, מילה כמו "תתביישו" – יש פה תקלה חמורה, צריך לתקן אותה.
איל בן ראובן: בואו נתקן אותה, ובטח לא נעביר את זה דרך אביהו.
שפרה שחר: למה ראש אכ"א לא הגיע?
שפרה שחר: שיעביר את המסר.
שפרה שחר: יותר מחודשיים שהם יודעים מזה, היה להם זמן לתקן.
שפרה שחר: הם יכולים להתבייש שהם לא תיקנו.
שפרה שחר: אני לא חוזרת בי, ושזה ייכנס לפרוטוקול.
איל בן ראובן: את יכולה לא לחזור, אז אני אומר שאני לא מקבל את המילים "תתביישו לכם".
איל בן ראובן: צריך לתקן את התקלה הזאת.
איל בן ראובן: אני מתייחס לעניין הזה כאל תקלה.
איל בן ראובן: נכון שהיה צריך לתקן אותה הרבה קודם, אפשר גם לעשות תחקיר למה זה לקח כל כך הרבה זמן או למה זה לוקח כל כך הרבה זמן לתקן את הנושא הזה, כשברור שיש פה תקלה.
איל בן ראובן: אני לא מעלה על הדעת שהרמטכ"ל החליט שמפקדי 460 הם נמוכים ממפקדי 188.
איל בן ראובן: אני אומר את זה לך ואני אומר זה לכם, כי אני הייתי מג"ד קק"ש בבית ספר לשריון בשיזפון, ואני יודע שיחידות ההדרכה תמיד נלחמות להשאיר את הטובים ביותר להדרכה.
איל בן ראובן: אני גם יודע כמה אני נלחמתי בזמנו כשהייתי קצין צעיר מאוד בבית הספר לשריון כדי לעבור ליחידות הלוחמות ולהיות ב-188, אבל בסוף גם צריך את הכי טובים בהדרכה.
איל בן ראובן: לכן יש פה איזה חוסר הבנה בלתי סביר לגבי העניין הזה.
איל בן ראובן: האנשים האלה – להפך, אנחנו צריכים לפתח אצלם את המוטיבציה, כי יש מוטיבציה חיובית בקרב החבר'ה ב-460, בביסל"ח, בבה"ד 1 ובכל היחידות האלה לעבור ליחידות הלוחמות, ואנחנו צריכים לתת להם איזו מוטיבציה כדי להישאר בהדרכה, כי אחרת - - -
אמיר אוחנה: היית יכול לחשוב שאולי צריך לתגמל אותם יותר - - -
איל בן ראובן: אני לא יודע אם לתגמל יותר - - -
אמיר אוחנה: אבל לפחות כמו.
איל בן ראובן: לפחות.
איל בן ראובן: להפוך את זה לזה שיש כאלה ויש כאלה – זה מטורף.
איל בן ראובן: יותר מזה, במלחמות ישראל חטיבה 460 - - -
אמיר אוחנה: זה ברור.
איל בן ראובן: אני חייל במלחמת יום כיפור, נלחם במסגרת חטיבה 460, גדוד 198 – גדוד שמושמד במלחמה.
איל בן ראובן: רוב מפקדיו נהרגים.
איל בן ראובן: אני אז נהג טנק כי אני חניך בקמ"ט, ילד צעיר.
איל בן ראובן: אבל המפקדים זה בדיוק אלה – המפקדים של 460, הם נלחמים את המלחמות.
איל בן ראובן: בשלום הגליל חטיבה 460 נלחמת בעין זחלתא בכל הקרבות הכי קשים.
איל בן ראובן: הם תמיד גם נלחמים בראש.
איל בן ראובן: למה?
איל בן ראובן: כי אלה החטיבות הכי טובות, שם איכות המפקדים.
איל בן ראובן: אני מזכיר את דולב קידר בצוק איתן.
איל בן ראובן: דולב הוא מג"ד בבה"ד 1, הוא מפקד של צוערים, שהצוערים האלה הם תחת הקטגוריה הזאת.
איל בן ראובן: זאת אומרת, צוער שבא מ-188 או מחטיבה 35, שם הוא מקבל את ה-1,600 או מה שהוא מקבל, ועכשיו הוא בא לבה"ד 1 לקורס – אז מורידים לו.
איל בן ראובן: השתגענו לגמרי?
איל בן ראובן: יש פה איזו תקלה פקידותית, שקשה בכלל להבין אותה.
איל בן ראובן: אגב, אני מודה לך על הדיון.
איל בן ראובן: ביקשתי לעשות דיון מהיר בעניין הזה כשזה הגיע אליי.
איל בן ראובן: הטיעון שלא היה דיון מהיר הוא כי יש דיון בוועדה.
איל בן ראובן: זה בסדר גמור, הגענו לדיון הזה.
איל בן ראובן: אני אומר לכם בצורה חד-משמעית, אני אומר לנציג צה"ל: תעביר את זה לראש אכ"א, ואם צריך אנחנו נדבר עם ראש אכ"א או הרמטכ"ל או עם מי שצריך.
איל בן ראובן: אני יוצא מתוך הנחה שאין פה מישהו שעשה בכוונה כדי לעשות משהו רע לאנשים האלה, אבל יש פה חוסר הבנה.
איל בן ראובן: תקלות צריך לתקן מהר.
איל בן ראובן: יש תהליכים שלוקחים זמן; כשעולים על תקלה, שברור שזאת תקלה – צריך יום למחרת לשבת ולתקן, כי בינתיים אנחנו מפסידים אנשים טובים, אנחנו פשוט מפסידים אותם.
איל בן ראובן: אנשים כועסים, החבר'ה הכי טובים האלה.
איל בן ראובן: הבן שלי בטירונות בחטיבה 35 עכשיו – דרך אגב, דבר מוזר, בחטיבה 35, מאחר שבא"ח 35 שייך לחטיבה 35, שם אין את הבעיה.
איל בן ראובן: איפה יש את הבעיה?
איל בן ראובן: הבעיה היא ב-460 וב-828, כי זה חטיבות נפרדות.
איל בן ראובן: זאת אומרת, 188 ששולחת את האנשים ל-460, אז 460 זו חטיבה אחרת.
איל בן ראובן: זו חטיבה אחרת, אז היא כאילו ברמה יותר נמוכה.
איל בן ראובן: מה, אנחנו מטורפים?
איל בן ראובן: תיקחו את התוכניות המבצעיות של צה"ל ותראו איפה נמצאת חטיבה 460.
איל בן ראובן: תיקחו בית-ספר למ"כים, תסתכלו בתוכניות המבצעיות, שאנחנו כמובן לא מפרטים אותן פה, ותראו שהם בחוד החנית.
איל בן ראובן: אין שאלה בכלל בעניין הזה.
איל בן ראובן: לכן צריך לתת להם את מה שמגיע להם, צריך לתקן את זה מהר.
שפרה שחר: וגם רטרואקטיבית.
איל בן ראובן: אין לדבר הזה שום סיבה הגיונית.
איל בן ראובן: יש פה תקלה, ומה שאנחנו צריכים לבקש זה ממש לדווח בלוח זמנים תיקון ליקוי, גם של מה שהיה וגם לאחור.
איל בן ראובן: מדוע לאחור?
איל בן ראובן: כי אני הכי חרד למה שנאמר פה על-ידי האנשים, לגבי הזכויות שלהם אחרי הצבא שנפגעות.
איל בן ראובן: זה לא יעלה על הדעת.
שפרה שחר: הם יוצאים עם תעודת כסף, אין להם לימודים.
איל בן ראובן: מפקד שהיה בחטיבה 460 או היה ב-828 – הוא ייפגע אחרי השירות שלו?
איל בן ראובן: מה, אנחנו השתגענו לגמרי?
איל בן ראובן: גם אחרי שנה שהוא היה מפקד; הבחירה שהוא יישאר אחרי שנה זו בחירה של הצבא.
איל בן ראובן: זה לא הוא בחר.
איל בן ראובן: זו בחירה של הצבא, אבל הוא התנדב.
איל בן ראובן: אנחנו יודעים היום טוב מאוד שמי שבא ליחידות לוחמות, גם אם זה לא יחידות התנדבותיות – מי שבא לגולני, מי שבא לחטיבה 7 – בסוף הוא מתנדב.
איל בן ראובן: הוא יכול היה לא להיות שם, בקלי קלות.
איל בן ראובן: אנחנו מכירים את זה.
איל בן ראובן: אז אני מבקש מאוד מאוד שתעביר את זה.
איל בן ראובן: אנחנו מבקשים מהיושב ראש לוח זמנים.
איל בן ראובן: תקנו את זה ונגמור את הסיפור הזה.
איל בן ראובן: זה בלתי אפשרי.
אמיר אוחנה: תודה לחבר הכנסת בן ראובן.
אמיר אוחנה: אגב, אני לא כמוך בטוח שזה לא היה פרי של מחשבה ותכנון.
אמיר אוחנה: אלא שעכשיו, כשהנושא הוצף, גם על-ידי שפרה, גם על-ידי התקשורת וגם על-ידינו כאן בכנסת, אז יכול להיות שמישהו חטף רגליים קרות ואמר: אוקיי, אנחנו מתקנים.
אמיר אוחנה: עובדה שהנוהל שונה, אבל הוא לא שונה רטרואקטיבית, זה הכול.
איל בן ראובן: יש בצבא הבדל בין תכנון של פקידים לבין תכנון של מפקדים.
איל בן ראובן: אני אומר שאני לא יכול להעלות על דעתי - -
אמיר אוחנה: זה לא איזה מישהו שהקליד בטעות.
איל בן ראובן: - - שאביב כוכבי, כסגן רמטכ"ל, קיבל החלטה כזאת.
איל בן ראובן: זה לא יכול להיות.
איל בן ראובן: שיבדקו.
שפרה שחר: אבל ראש אכ"א גם היה לוחם.
אמיר אוחנה: לבי אתך שנבחרת להיות הנציג, אבל באמת אין פה שום היגיון.
אמיר אוחנה: שום היגיון.
סא"ל אביהו לנדסמן: שלום לכולם, צהרים טובים.
סא"ל אביהו לנדסמן: אני ראש ענף תכנון שכר וגמלאות.
סא"ל אביהו לנדסמן: הקשבתי בקשב רבה במהלך חצי השעה האחרונה לכל הטיעונים שעלו פה, ולמרות שהיה לי מה להגיד חיכיתי לתורי.
סא"ל אביהו לנדסמן: אני מבקש, אם אפשר, לתת לי לדבר ברצף.
אמיר אוחנה: אני מצטרף לבקשה, ובסוף נאפשר גם שאלות, אם תהיינה.
סא"ל אביהו לנדסמן: העיסוק שלנו בדמי הקיום של חיילי החובה הוא יום-יומי, מתוך הכרה והוקרה למערך הלוחם והבנה שהמערך הלוחם הוא, בסופו של דבר, עמוד התווך לעמידה בייעוד של צה"ל.
סא"ל אביהו לנדסמן: הרי כל צה"ל בנוי בשביל המערך הלוחם.
אמיר אוחנה: לא, צה"ל בנוי בשביל מדינת ישראל.
סא"ל אביהו לנדסמן: נכון.
סא"ל אביהו לנדסמן: המערך הלוחם הוא זה שמבצע ותורם לייעוד צה"ל ותומך בו למימוש התוכניות האופרטיביות.
סא"ל אביהו לנדסמן: בשנים האחרונות עשינו מספר מהלכים לחיזוק המערך הלוחם.
סא"ל אביהו לנדסמן: העלינו את דמי הקיום של חיילי החובה ב-130%.
סא"ל אביהו לנדסמן: זאת אומרת, אם בעבר – בעבר זה לפני חמש שנים – חייל קרבי היה מרוויח 700 שקלים, היום דמי הקיום שלו הם 1,620 שקלים.
סא"ל אביהו לנדסמן: מיסדנו את פרויקט "ממדים ללימודים", שנותן השכלה לאחר השירות; שיפרנו תשתיות בבסיסי צה"ל; עדכנו את התנאים לקבלת תעודת לוחם; ועוד כל מיני דברים, כמו סיכות חוד, כרטיס הטבות שנמצא בבחינה עכשיו, קורסי פסיכומטרי וכו'.
סא"ל אביהו לנדסמן: כל מיני דברים שהמטרה שלהם היתה לחזק ולהוקיר את המערך הלוחם.
סא"ל אביהו לנדסמן: בשנה האחרונה הכנסנו את תוספת החוד והעלינו לראשונה את דמי הקיום של חיילי החובה - - -
אמיר אוחנה: סליחה.
אמיר אוחנה: הבטחתי שלא אפריע, אבל אני חייב.
סא"ל אביהו לנדסמן: זה חשוב להסביר.
אמיר אוחנה: לא לא, שניה.
אמיר אוחנה: זה לא פריימריס בחירות.
אמיר אוחנה: יש לנו פה עניין נקודתי שאנחנו עוסקים בו, אז בוא לא נגיד כל מה שעשינו - - -
סא"ל אביהו לנדסמן: הקשבתי חצי שעה, תנו לי שתי דקות להסביר.
אמיר אוחנה: לא קשור.
אמיר אוחנה: אם תדבר לעניין – אאפשר לך בלי להפריע.
אמיר אוחנה: אבל לא תסקור לי עכשיו את כל מה שעשינו למען החיילים.
אמיר אוחנה: תגיע לעניין.
אמיר אוחנה: יש פה בעיה או אין פה בעיה; יש פה פתרון או אין פה פתרון.
סא"ל אביהו לנדסמן: זה בדיוק לב העניין, מה שעשינו לטובת המערך הלוחם.
סא"ל אביהו לנדסמן: אני חוזר: במהלך השנה האחרונה העלינו את דמי הקיום של חיילי החובה הלוחמים בשנה האחרונה לשירותם ל-2,000 שקלים.
סא"ל אביהו לנדסמן: המהלכים שביצענו, היו על מנת להוקיר ולחזק את המערך הלוחם.
סא"ל אביהו לנדסמן: אבל המערך הלוחם הוא לא מקשה אחת.
סא"ל אביהו לנדסמן: יש הרבה מאוד אנשים שמתחילים בגדודים ועוברים לתפקידים שונים בצה"ל במהלך תקופת שירותם.
סא"ל אביהו לנדסמן: חשוב לנו מאוד, מצד אחד, לתת יותר ללוחמים, ומצד שני, לאור ההטבות הרבות שנלוות למעמד הלוחם – מענק שחרור, פיקדון, "ממדים ללימודים" וכו' – מוטלת עלינו האחריות, וגם החובה, לאיחוד המערך הלוחם ולוודא שאין, חלילה, זילות במערך הלוחם.
סא"ל אביהו לנדסמן: אנחנו צריכים לוודא שכל מי שנמצא בקבוצה הסגורה הזאת צריך להיות בה.
סא"ל אביהו לנדסמן: על בסיס זה התקיים דיון נוקב, חשוב וערכי בצה"ל – כלומר, זו לא החלטה של פקידים או החלטה שהתקבלה כלאחר יד – כיצד אנו רואים את החיילים הלוחמים שהיו בגדודים ועוברים לתפקידי הדרכה.
סא"ל אביהו לנדסמן: זה לב הדיון שהיה.
סא"ל אביהו לנדסמן: היו כאלה שחשבו שחייל שעובר להדרכה ומבצע שם תפקיד משמעותי – מ"ג, סמל, סרס"פ, לא משנה בדיוק איזה תפקיד –בהדרכת הלוחמים, לא נכון שייפגע, כי אנחנו אלה ששלחנו אותו לשם.
סא"ל אביהו לנדסמן: לכן נכון וראוי שיישמר לו מעמד הלוחם.
סא"ל אביהו לנדסמן: לעומתם, היו כאלה שחשבו שיש לבדל את הגדוד למול יתר הצבא.
סא"ל אביהו לנדסמן: כלומר, גדוד במקום אחד, וכל השאר – במקום שהוא לג אחד מתחת, בגלל שיקולים כמו דינמיות, סכנה, כוננות, חוסר ודאות.
סא"ל אביהו לנדסמן: היו כאלו שאמרו שדין מוצב קדמי אינו כדין בסיס הדרכה.
סא"ל אביהו לנדסמן: היו שתי גישות שונות בצבא, זאת אומרת זו לא איזושהי החלטה.
סא"ל אביהו לנדסמן: השיטה שהיתה קיימת עד להחלטה האחרונה של ראש אכ"א באה לתת מענה להיבטים ולאתגרים הבאים: דבר ראשון, איחוד הלוחמים בגדוד.
סא"ל אביהו לנדסמן: היה חשוב לנו שהלוחם שנמצא בגולני או בצנחנים יידע שהוא עומד בראש הפירמידה.
סא"ל אביהו לנדסמן: דבר שני, הרצון להבטיח איכות הכשרה של דור הלוחמים הבא.
סא"ל אביהו לנדסמן: דבר נוסף שעמד בבסיס השיטה הוא עידוד חזרת הלוחם לביצוע תפקידי לחימה בגדוד.
סא"ל אביהו לנדסמן: כלומר, ראינו את הלוחמים ככאלה שמבצעים תפקידי הדרכה בבא"חים וחוזרים לגדוד בסופו של דבר.
שפרה שחר: זה לא נתון לשיקול דעתם בכלל.
סא"ל אביהו לנדסמן: בהתאם להיבטים אלה, השיטה היתה שימור מלוא הזכויות של הלוחם שעבר לתפקידי הדרכה, עד לפרק זמן מוגבל של 12 חודשים.
סא"ל אביהו לנדסמן: כלומר, אם לוחם ירד לתפקידי הדרכה אחרי 24 חודשים, יישמר לו רצף הזכאויות עד הסוף.
סא"ל אביהו לנדסמן: אם לוחם ירד אחרי 16 חודשים וחזר לגדוד עד החודש ה-28 לשירותו, הוא לא אמור להיפגע בשקל אחד.
סא"ל אביהו לנדסמן: היתה החלטה שמי שעבר לבסיס הדרכה וצפוי לחזור לגדוד ימשיך לקבל את כל הזכויות, ואילו מי שחצה את קו 12 החודשים בבסיס הדרכה, המשמעות היא שהוא הפך להיות חלק מבסיס ההדרכה, ולכן, מבחינת מעטפת הזכויות, הוא צריך להיות בהלימה לבסיס הדרכה.
סא"ל אביהו לנדסמן: היה חשוב לי להסביר את השיקולים.
אמיר אוחנה: זה מה היה עד עכשיו.
איל בן ראובן: אני מוכרח להגיד לך שאני כל כך לא מקבל את האבחנה.
אמיר אוחנה: הוא אומר שזה מה שהיה.
אמיר אוחנה: בוא נשמע מה עכשיו.
סא"ל אביהו לנדסמן: עד עכשיו סקרתי את מה שהיה.
שפרה שחר: יש מערכת מחשבת - - -
סא"ל אביהו לנדסמן: היה חשוב לי להסביר שזה לא כל כך חד חד-ערכי, שהגדוד והבא"ח שווים או שונים.
אמיר אוחנה: אל תיכנס לזה.
אמיר אוחנה: זה מה שהיה, בוא תגיד מה עכשיו.
סא"ל אביהו לנדסמן: בסדר גמור.
סא"ל אביהו לנדסמן: בסופו של דבר התקיימה באכ"א עבודת מטה בשנה האחרונה, בשיתוף הזרועות, ועל הכף עמדו השיקולים השונים, כפי שציינתי.
סא"ל אביהו לנדסמן: השיקולים לכל צד, כמו שאנחנו רואים אותם, הם באמת כבדי משקל.
סא"ל אביהו לנדסמן: תבינו, גם החייל בגדוד – כמו שחיילים שעברו לתפקידי הדרכת לוחמים בבא"ח אומרים שהם צריכים להיות כמו הגדוד, אבל החיילים בגדוד אומרים שהם צריכים להיות מעל הבא"ח.
סא"ל אביהו לנדסמן: בסופו של דבר במהלך 2018 גם נכנס נושא של קיצור השירות, שהביא גם למצב שקו ה-12 חודשים, שעליו דיברתי קודם, מגיע קרוב מאוד לסיום השירות.
סא"ל אביהו לנדסמן: זה משהו שמשפיע על המשמעויות של חזרה לגדוד ועל מסלולי השירות.
סא"ל אביהו לנדסמן: למשל, אם מישהו מגיע לקו ה-12 חודש לאחר 30 חודשים, לא נרצה שהוא יחזור לחודשיים לגדוד, לא מצפים שיחזור לחודשיים לגדוד.
סא"ל אביהו לנדסמן: בהתאם לכך החליט ראש אכ"א לפני מספר שבועות שעל מנת להבטיח את איכות כוח האדם בהדרכה ולתת מענה מיטבי לקיצור השירות ניתן יהיה לשמר את מעמד הלחימה הן בגדוד והן בתפקידי הדרכת הלוחמים.
סא"ל אביהו לנדסמן: עבודת המטה בצה"ל בוצעה בשיתוף פעולה רחב עם כל הגופים הרלוונטיים והיא תיכנס לתוקף החל מה-1 בינואר 2019.
אמיר אוחנה: זאת אומרת, לגבי החיילים שמשרתים היום הבעיה הזו נפתרה.
אמיר אוחנה: מה קורה עם אלה ששירתו עד כה?
אמיר אוחנה: זה אבוד להם?
אמיר אוחנה: זה המסר?
סא"ל אביהו לנדסמן: לא לא, זה לא המסר.
סא"ל אביהו לנדסמן: כלל המקרים של חיילים ששירתו בתפקידי הדרכה ולא זוכו במעמד הלוחם, כמו החברים שלנו פה, ייבחנו על ידינו באופן פרטני.
סא"ל אביהו לנדסמן: תבוצע בדיקה מעמיקה.
אמיר אוחנה: זה הרבה אנשים.
סא"ל אביהו לנדסמן: אנחנו מכירים, לא פוחדים מעבודה.
סא"ל אביהו לנדסמן: במידה שיתברר שאכן היה זכאי למעמד לוחם, הנושא יטופל ויתוקן.
אמיר אוחנה: זאת אומרת, החבר'ה האלה, ששמענו כאן עכשיו - - -
סא"ל אביהו לנדסמן: אני לא רוצה להגיד לכם סתם.
אמיר אוחנה: ממה ששמעת.
אמיר אוחנה: אם מה שהם אמרו נכון - - -
סא"ל אביהו לנדסמן: אני לא רוצה להגיד החלטה לגבי הנושא הזה, אבל נשב ונבחן.
סא"ל אביהו לנדסמן: על המדוכה יהיו כל אותם לוחמים בבסיסי ההדרכה ששירתו שם בחודשים האחרונים.
אמיר אוחנה: ההנחייה שסקרת בהתחלה, שהיא כבר לא המצב הקיים, במשך כמה זמן היא התקיימה?
סא"ל אביהו לנדסמן: אם אני הולך עשור אחורה, רמת הפעילות של אותם מפקדי לוחמים היתה כמו רמת הפעילות בבא"ח.
סא"ל אביהו לנדסמן: במשך השנים נצברו תפקידים שזוכו בתפקידי לחימה - - -
אמיר אוחנה: המגמה הזו של הצמצום, של הדיפרנציאציה שדיברת עליה - - -
סא"ל אביהו לנדסמן: ב-2016 יצאה ההנחייה, והיא יושמה בתחילת 2018.
אמיר אוחנה: זאת אומרת, אנחנו מדברים על פרק זמן של כשנה, אפילו פחות משנה, שאנשים נפגעו מהעוול ששמענו פה עכשיו.
אמיר אוחנה: אני קורא לזה עוול.
סא"ל אביהו לנדסמן: אתה קורא לזה עוול, אני קורא לזה החלטה מודעת.
אמיר אוחנה: בסדר, מההחלטה הזו.
אמיר אוחנה: אז זה לא צריך להיות מאוד מסובך לאתר את אותם אנשים – זה נתונים, אפשר למצוא אותם, נכון?
אמיר אוחנה: – ולבחון.
אמיר אוחנה: אם על פי הכלל הקיים היום הם זכאים לקבל, אז הם יקבלו גם רטרואקטיבית?
אמיר אוחנה: אתה אומר את זה כאן?
סא"ל אביהו לנדסמן: אני מחדד את זה.
סא"ל אביהו לנדסמן: אני לא אומר כרגע איזושהי החלטה, אני אומר שכל המקרים יעלו לבחינה.
אמיר אוחנה: סליחה, אנחנו לא יכולים להתנהל ככה.
אמיר אוחנה: אני לא יכול שתגיד לי: מוישל'ה כן ואברומל'ה לא.
אמיר אוחנה: זו צריכה להיות החלטה גורפת, עקרונית, של הצבא.
שמואל לטקו: ובכתוב.
אמיר אוחנה: כולל לוחות זמנים.
איל בן ראובן: אנחנו לא יכולים לשים עליו משהו שהוא לא יכול להגיד.
איל בן ראובן: תן לו לוח זמנים.
איל בן ראובן: הוא צריך להעלות את זה לראש אכ"א ולהגיד שבוועדת החוץ והביטחון ניתנה אמירה כזאת וכזאת, שאנחנו מבקשים לקבל תשובה שאכן הדבר הזה נסגר, כולל רטרואקטיבית.
איל בן ראובן: זה נראה לנו מאוד סביר.
איל בן ראובן: אני חושב שגם אתה, במה שאמרת ובהחלטה של אותה עבודת מטה – אל תקרא לזה עוול, אבל הבנתם שהיתה פה טעות בהחלטה הזאת.
איל בן ראובן: זו החלטה מוטעית.
אמיר אוחנה: ותיקנתם, וטוב שתיקנתם.
איל בן ראובן: לא סביר להניח שאדם שהולך עם תג של חטיבה 460 – כי אני זוכר עם איזו כתף גבוהה הלכתי כשהיה מונח לי תג 460, כמג"ד קק"ש, עם - - - שלי והמט"קים שלי, שהם הכי טובים בשריון ובמלחמה הם בחוד החנית.
איל בן ראובן: הם לוחמים לכל דבר.
איל בן ראובן: האבחנה הזאת היתה – אני מבין את השיקולים, אבל צריך פשוט לתקן את זה.
אמיר אוחנה: התמונה ברורה.
סא"ל אביהו לנדסמן: לנו היא ברורה, כן.
אמיר אוחנה: נראה לי סביר – תגיד לי אתה – לקבל החלטה שמחזירים לאלו שזכאים תוך חודש מהיום.
אמיר אוחנה: האם זה נשמע לך סביר?
אמיר אוחנה: או שתגידו: לא, החלטנו לא להחזיר – אבל לקבל החלטה תוך חודש.
אמיר אוחנה: זה סביר.
שמואל לטקו: הוא אומר שכבר התקבלה החלטה בעיקרון.
שמואל לטקו: עכשיו דנים - - -
אמיר אוחנה: אני לא בטוח ששמעתי את זה בתור אמירה.
שפרה שחר: רטרואקטיבית.
אמיר אוחנה: אני מדבר על רטרואקטיבי, ברור.
אמיר אוחנה: על זה אנחנו מדברים.
שפרה שחר: היא התקבלה לגבי 2019.
שפרה שחר: אנחנו עדיין לא שם.
אמיר אוחנה: אפשר תשובה תוך חודש?
סא"ל אביהו לנדסמן: אני חושב שנספיק לעמוד בלוח הזמנים.
אמיר אוחנה: אז אני קובע שבתוך חודש מהיום נקבל תשובה לגבי החלטת
אמיר אוחנה: כם הרטרואקטיבית, כלומר לגבי 2018.
אמיר אוחנה: אם תחליטו שיקבלו ואנחנו נראה שהכול בסדר, ושפרה תיתן לנו אור ירוק שהכול טוב - - -
שפרה שחר: גם לתקן את תעודת הלוחם לתעודת זהב, שיהיה זכאי ללימודים.
אמיר אוחנה: גם תעודת הלוחם, גם מענק שחרור – כל המשמעויות.
סא"ל אביהו לנדסמן: אסביר את השיטה.
סא"ל אביהו לנדסמן: בגדול, זכאות לתעודת לוחם תלויה במספר החודשים שבהם היית זכאי לתוספת לחימה.
אמיר אוחנה: ברור, אבל אם אנחנו אומרים שהם לא קיבלו תוספת לחימה והיו זכאים - - -
סא"ל אביהו לנדסמן: במידה שמישהו יקבל תוספת לחימה רטרואקטיבית, זה ישפיע על כל הדברים שנלווים לזה.
אמיר אוחנה: בסדר גמור.
אמיר אוחנה: ועדת החוץ והביטחון ממשיכה לקיים דיונים גם בתקופת בחירות, אז אנחנו מצפים לקבל דיווח תוך חודש.
אמיר אוחנה: אם הדיווח יהיה שלילי, שהחלטתם שלא – אכנס דיון נוסף, נרצה אולי דרגים גבוהים יותר, דרגים שמקבלים החלטות.
אמיר אוחנה: אם הדיווח יהיה חיובי – כנראה שלא נצטרך, זה יתייתר.
אמיר אוחנה: יש שאלות נוספות?
יפה מליח: יש לי רק שאלה אחת.
יפה מליח: כשהבן שלי יגיע למילואים ותפרוץ מלחמה, הוא יהיה לוחם?
אמיר אוחנה: הוא כבר ענה על זה.
אמיר אוחנה: יש החלטה חדשה שמתקנת את ההחלטה הישנה.
אמיר אוחנה: התשובה היא כן, הוא לוחם.
יפה מליח: אז אלה שעדיין משרתים, יחזירו להם את לוחמי החוד.
סא"ל אביהו לנדסמן: החל מה-1 בינואר 2019.
אמיר אוחנה: הערה קצרה ונסיים.
שפרה שחר: שתי הערות קצרות.
שפרה שחר: אחת, אנחנו רואים, חבר הכנסת אלוף במילואים – באמת הרבה כבוד – שזו לא תקלה.
שפרה שחר: יש כאן מלאכת מחשבת של אנשים, שלפחות על חלקם אנחנו יודעים שהיו לוחמים בצה"ל, היו מפקדים לוחמים בצה"ל, כמו ראש אכ"א, ובכל אופן החליטו לחסוך כמה לירות על – איך אמרת, ואני לוקחת את המילים שלך – החבר'ה הכי טובים ביחידות הלוחמות, אלה שלוחצים עליהם להישאר בתפקידי הדרכה כי הם הכי טובים.
שפרה שחר: אני יודעת, היו לי בנים כאלה.
שפרה שחר: היה לי בן שהיה מ"מ בקורס מ"כים בהנדסה, היה לי בן שהיה מ"כ בבסיס נח"ל.
שפרה שחר: אלה החבר'ה הכי טובים.
איל בן ראובן: מה שאני לא מקבל זה את ההכללה על צה"ל.
איל בן ראובן: זה כמו שמישהו פה אמר לא מזמן בדיון, שמפקדי צה"ל, פיהם וליבם אינם שווים – בהכללה.
איל בן ראובן: כמובן שאני איבדתי לרגע את קור רוחי.
שפרה שחר: אני לא מכלילה, אני רוצה לדבר על המפקדים שהיו שם, בדיון הזה.
שפרה שחר: דבר נוסף, בסקירה ההיסטורית שלך התרברבת בזה שצה"ל - -
אמיר אוחנה: לא, שפרה.
אמיר אוחנה: שפרה, בואי נכבד.
שפרה שחר: - - שילש את שכר החיילים.
שפרה שחר: אז אני רוצה לומר בצניעות: שש וחצי שנים נלחמתי, הפכתי פה כמעט כל קיר כדי ששכר החיילים יעלה.
שפרה שחר: המכשול הכי גדול שלנו היה לצלוח את צה"ל.
שפרה שחר: על אפם ועל חמתו של צה"ל, ייאמר לזכותם של חברי כנסת מהליכוד שנלחמו על אז, זה קרה בסופו של דבר.
שפרה שחר: לא בזכות מפקדי צה"ל אלא בזכות חברי כנסת של הליכוד, אז כבוד קצת.
אמיר אוחנה: רצית להשיב.
סא"ל אביהו לנדסמן: רציתי להשיב רק לגבי הנושא של השיקול התקציבי.
סא"ל אביהו לנדסמן: אני חושב שכל מיני תוכניות ודברים שעשינו לאחרונה עולים מאות מיליונים.
סא"ל אביהו לנדסמן: פה מדובר על כמה מאות חיילים; השיקול התקציבי לא היווה שום שיקול בהחלטה.
אמיר אוחנה: וגם לא יהווה.
סא"ל אביהו לנדסמן: וגם לא יהווה.
סא"ל אביהו לנדסמן: את זה אני יכול להגיד בתור מי שהיה בדיונים.
סא"ל אביהו לנדסמן: אף פעם לא עלה שום דבר – ואת זה אני אומר מדיונים פנימיים – בקשר לכמה זה עולה והאם זה שווה.
סא"ל אביהו לנדסמן: השיקול התקציבי היה תמיד מחוץ למשחק כשמדובר בחיילי חובה.
אמיר אוחנה: רשמנו לפנינו את הודעתך.
אמיר אוחנה: אנחנו מודים לך מאוד שהגעת לכאן, צלחת בכבוד את הדיון.
אמיר אוחנה: אנחנו מודים גם לכם, על ההשתתפות.
אמיר אוחנה: נקווה בקרוב מאוד לבשורה בשבילכם ובשביל מאות רבות מחבריכם.
אמיר אוחנה: תודה רבה, אני נועל את הדיון.
אבי דיכטר: בוקר טוב לכולם, אנחנו ממשיכים בנושא של הצעת החוק לפינוי מוקשים ונפלים.
אבי דיכטר: בדיון הקודם היו סוגיות שהיו חייבות ליבון בין הגופים, ושמענו שאכן היו מגעים כאלה.
אבי דיכטר: אני מברך על זה ואני חושב שזה עוזר גם לנו כוועדה להתקדם.
אבי דיכטר: זה לא שאנחנו מקבלים באופן אוטומטי את הסיכומים בין הגופים, אבל זה עוזר מאוד, כי נדמה לי שהמחלוקות היו בעיקר בין הגופים.
אבי דיכטר: יש כאן את התוספת שהכניס המשרד לביטחון פנים, ונצטרך לשמוע איפה משרד הביטחון עומד בנושא הזה.
אבי דיכטר: אם יש למישהו איזשהו צורך לעדכן במשהו, אז בבקשה.
אבי דיכטר: אם לא, נמשיך בהקראה של הצעת החוק ותוך כדי זה נגיע לסעיפים שמחייבים ליבון.
אבי דיכטר: מישהו רוצה לומר משהו?
מרסל אביב: אני רוצה להגיד שנפגשנו כמעט עם כל ראשי המועצות ושוחחנו איתם, ויש לנו את תמיכתם.
איתן ברושי: גם בצפון וגם בעמקים?
מרסל אביב: גם בצפון, גם בעמקים, גם באילות.
איל בן ראובן: ומה עמדתם?
מרסל אביב: הם תומכים.
ערן דורון: אני אתייחס לזה.
ערן דורון: קודם כול, אני רוצה להודות למרסל ולאור.
ערן דורון: לפני כשבוע מרסל, אור ומאיר הגיעו אלינו לביקור ואני חושב שהם ראו ממבט בלתי אמצעי את הצרכים ואת המשמעויות.
ערן דורון: הם ראו שאם החוק היה מופעל במתכונת הראשונה, המשמעות של זה הייתה שאי אפשר היה לעשות שם שום פינוי שטחים לטובת דברים שאנחנו רוצים, שזה בעיקר התיישבות וחקלאות.
ערן דורון: אבל אני חושב שהגענו להסכמות לגבי האופן שבו הדבר הזה יתנהל, בעיקר בהיבט של סקרים מקדימים.
ערן דורון: הצעתם כוללת – ומרסל, תקן אותי אם אני טועה –סקרים מקדימים לשטחים שבהם ההיסטוריה תלמד שלא הייתה שום פעילות בשנים האחרונות, וכך האופן שבו ישוחרר השטח יהיה בעלויות מינוריות, מה שנשמע לי סביר והגיוני.
איתן ברושי: מה יהיה בעלויות סבירות?
איתן ברושי: הסקר?
ערן דורון: כן.
איתן ברושי: אבל מה חשוב הסקר?
איתן ברושי: מי זה שיפנה ומי זה שיממן את הפינוי?
ערן דורון: אולי כדאי שהם יסבירו.
מרסל אביב: לא הכול אנטי.
איתן ברושי: אל תגיד לי אנטי, אני הייתי שותף להקמה של זה, אבל אתם לא יכולים להטיל על החקלאים את המימון.
איתן ברושי: זה הרי לב הוויכוח.
ערן דורון: רגע, אני אגיד שני דברים.
ערן דורון: אחד, הסקר המקדים זה דבר הגיוני, הרי גם אנחנו לא רוצים להיכנס לשטחים שיש בהם נפלים.
ערן דורון: אם הסקר ילמד שאין בשטח נפלים, אופן שחרור השטח יהיה יחסית מהיר וזול וזה לא בהכרח יושת על הרשות.
איל בן ראובן: זה בא לידי ביטוי בנוסח?
אבי דיכטר: אנחנו תכף נקרא את זה.
אבי דיכטר: אבל קודם רציתי משפטי פתיח.
אבי דיכטר: יש עוד מישהו?
ערן דורון: אני רוצה להגיד תודה לך, לאיל, לברושי ולכל חברי הוועדה.
ערן דורון: זה לא היה קורה בלי האינפוטים שלכם.
איתן ברושי: אני גם רוצה להעיר הערה.
איתן ברושי: השאלה הייתה איך מלבישים על רשות שלא פינתה את המוקשים בקצב הנכון גם את הפינוי של הנפלים, דבר שמגדיל בהרבה את השטחים.
איתן ברושי: מרסל, אני חושב שקצב פינוי המוקשים הוא לא בסדר.
איתן ברושי: לא שאתה לא בסדר, אלא פשוט המדינה שמה סכום קטן.
איתן ברושי: לא פינו בקצב הנכון את המוקשים, לא בצפון ולא בכלל.