GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ערן יוסף: יש לי בעיה עם המעבר בין התקופות, אבל נאמר לי שגם ב-(ג) זאת אותה בעיה.
ערן יוסף: אם אנחנו כבר נשארים עם הבעיה - - -
מירי פרנקל-שור: אז לא הבנתי מה הבעיה.
ערן יוסף: בואו נסת
ערן יוסף: כל רגע על (ג), אם חייל נמצא כשר לשירות אנחנו אומרים שלא יחולו "עוד הוראות סעיף זה", ולכן ממילא גם הוראות סעיף (ה) לא יכולות לחול, אלא אם כן אנחנו מחברים את שני הסעיפים.
מירי פרנקל-שור: אז בואו נסכם את העיקרון.
מירי פרנקל-שור: זאת אומרת שאם הוא הפך לכשר לשירות במהלך התקופה או בסיומה צה"ל יפעל לשלב אותו.
מירי פרנקל-שור: הוא יחזור לשירות סדיר וצה"ל יפעל לשלב אותו בתפקיד בו שירת לפני שהוא הפך לבלתי כשר.
ערן יוסף: עם התוכן יש הסכמה.
ענת ברקו: למה את מתחייבת על התפקיד?
ענת ברקו: אם הוא לא יכול?
ענת ברקו: בתפקיד.
אבי דיכטר: ואם הוא לא יכול לעשות את התפקיד הקודם?
אבי דיכטר: הוא היה לוחם, עכשיו הוא לא יכול.
ענת ברקו: לפעמים יכול להיות מצב שהוא לא יחזור לאותו תפקיד.
מירי פרנקל-שור: זה בכפוף למצב הרפואי שלו ובצורכי כוח האדם של צה"ל.
ענת ברקו: אבל למה צריך לפרט את כל זה?
מירי פרנקל-שור: מכיוון שמהפניות שלנו הרבה חיילים רוצים לחזור לשרת ביחידות המקוריות שמהן הם יצאו, אז אנחנו אומרים שאנחנו נותנים פה איזושהי התוויית דרך שאם הם רוצים לחזור - - -
ענת ברקו: אז בעדיפות לתפקיד שלו.
מירי פרנקל-שור: נכון, לכן זה בכפוף לצורכי כוח אדם ובכפוף למצבו הרפואי.
עפר שלח: זה מה שאנחנו אומרים, בכפוף לצורכי כוח אדם.
מירי פרנקל-שור: זה העיקרון.
אבי דיכטר: מה מסגרת הנוסח של הסעיף הזה?
אבי דיכטר: תראו, לא אעלה להצבעה משהו שהוא כל כך לא חד מבחינתי.
אבי דיכטר: הוא לא צריך להיות שלם, אבל הוא צריך להיות יותר חד.
מירי פרנקל-שור: אני מצטערת, אבל לא הצלחתי להבין מה הבעיה.
ערן יוסף: אין לנו בעיה עקרונית, יש לי בעיה נוסחית.
מירי פרנקל-שור: אם זאת בעיה נוסחית אז אחר כך נדון בנוסח, אבל אם העיקרון מקובל אז אני מציעה שנישאר - - -
אבי דיכטר: אז מה מהות הסעיף הזה?
עפר שלח: אני יכול להציע ניסוח כללי, היושב-ראש?
אבי דיכטר: כן, אתה חבר כנסת, אתה שליש לא משפטן, בכלל - - -
מירי פרנקל-שור: בכלל טוב לך.
עפר שלח: אבל זה שליש הנסח.
עפר שלח: נמצא חייל כשיר לשירות במהלך תקופת אי הכשרות הארעית או בסיומה, יפעל צה"ל לשלבו בתפקיד בו שירת לפני שנמצא בלתי כשיר כאמור, והכול בכפוף לצורכי כוח האדם ובהתאם למצבו הרפואי.
מירי פרנקל-שור: אז מה שהייתי מוסיפה למה שעפר אמר זה "לא יחולו עליו עוד הוראות חוק זה ויפעל צה"ל", וכו' וכו'.
עדי אברהם: לשלב את (ג) עם (ה).
ערן יוסף: לשלב את (ג) עם (ה).
עפר שלח: כן, בסדר.
מירי פרנקל-שור: רק למען הפרוטוקול, נבחן את הצורך בהחלת הוראות הסעיף על משמר הגבול, על משטרת ישראל, על הסוהרים ועל השירות המוכר.
מירי פרנקל-שור: על זה דיברנו בתחילת הדיון.
אבי דיכטר: איפה זה יופיע?
מירי פרנקל-שור: נבחן האם יש צורך להיכנס לכל סעיף וסעיף.
ענת ברקו: אל תפרטי.
ענת ברקו: לכוח מחוץ לסד"כ בימ"לים לא כדאי לתת את הפירוט, משמר הגבול, כי לפעמים הם יכולים להחליט שהם מחוץ לזה.
מירי פרנקל-שור: ענת, אני רוצה להיות בטוחה שבכל סעיף וסעיף חוק שירות ביטחון מסדיר את ההסדר של משמר הגבול, את ההסדר של הסוהרים, את ההסדר של המשטרה ואת השירות המוכר, יש שם הוראות ספציפיות אילו הוראות חלות עליהם.
מירי פרנקל-שור: למשל, הוראות חוק השיקום חלות עליהם, זה נאמר במפורש, הוראות חוק חיילים משוחררים חלות עליהם במפורש.
עדי אברהם: אבל גם היום את מחילה עליהם.
רועי הראל: גם הוראות חוק זה חלות עליהם.
ענת ברקו: אבל זה ברור.
מירי פרנקל-שור: זה לא ברור.
ענת ברקו: אז מה את עושה עם חיילים בשב"כ?
ענת ברקו: במוסד?
מירי פרנקל-שור: ולכן אני אומרת שזה השירות המוכר.
ענת ברקו: לדעתי לא צריך לפרט.
רועי הראל: גם חוק שירות ביטחון חל עליהם.
רועי הראל: על מג"ב כתוב שחוק זה וחוקי השיקום והשחרור - -
מירי פרנקל-שור: אז למה צריך את זה על שיקום?
רועי הראל: - - ובסעיף של השוטרים והסוהרים כתוב שסעיף 24(5) ו-(6) יחולו עליהם.
מירי פרנקל-שור: נכון, אז אנחנו הולכים למקור.
מירי פרנקל-שור: למה צריך היה מלכתחילה לכתוב שחוקי השיקום וחוק חיילים משוחררים חלים עליהם?
מירי פרנקל-שור: לכן אנחנו אומרים שלאור ההוראה הזו אנחנו רוצים לבחון האם יש צורך לציין שהוראות סעיף זה חלות עליהם או לא, זה בדיוק מה שאני אומרת.
מירי פרנקל-שור: אם הוא היה חייל לכל דבר ועניין אז לא היה צריך לומר שחוק חיילים משוחררים חל עליו, אתם מסכימים איתי?
מירי פרנקל-שור: אבל מצא המחוקק לנכון לומר שלמרות זאת, למרות הוראות חוק שירות ביטחון הוא מצא לנכון להדגיש שחוק חיילים משוחררים חל עליו, וגם הוראות חוק השיקום חלות עליו בהתאם לחייל בשירות סדיר.
מירי פרנקל-שור: אז אני אומרת שנבחן על מנת להיות בטוחים שאנחנו מכוסים.
ענת ברקו: בסדר.
אבי דיכטר: מה זאת אומרת נבחן?
אבי דיכטר: ומה אנחנו צופים שנמצא?
אבי דיכטר: נעשה בחינה, ומה אנחנו צופים שנמצא?
מירי פרנקל-שור: זה עלה לי היום.
אבי דיכטר: בהתחלה דיברנו על זה שנכניס את זה בהגדרה של חייל.
מירי פרנקל-שור: אני לא בטוחה, ולכן אני אומרת - - -
אבי דיכטר: אבל אנחנו רוצים לדעת כוועדה לפני שמצביעים.
מירי פרנקל-שור: לכן אני מבקשת הסכמה על העיקרון.
מירי פרנקל-שור: סיימנו אתמול מאוד מאוחר בלילה, התבשלתי עם הצעת החוק במהלך הלילה, ואמרתי: רגע, יש פה איזשהו פן, יש איזושהי קבוצה של חיילים שמשרתת מחוץ לסד"כ ואנחנו צריכים לתת עליה את הדעת.
מירי פרנקל-שור: לכן אני אומרת שאני מציגה את העיקרון בפני הוועדה.
מירי פרנקל-שור: העיקרון מקובל.
מירי פרנקל-שור: אני עדיין לא יודעת אם נשנה את ההגדרה, אם ניכנס לכל סעיף וסעיף, או שלא נאמר שום דבר.
אבי דיכטר: למען הסר ספק, כשנעלה את זה להצבעה ברור לנו שאנחנו מצביעים על תיקון חוק שבו כל חייל לובש מדים של צה"ל; או לובש מדים של גוף שצה"ל העביר לו את החיילים והוא לובש את מדי הגוף, קרי, של משטרת ישראל או של שירות בתי הסוהר; או שהוא עבר לגוף שעל-פי חוק צה"ל רשאי להעביר או צריך להעביר לו חיילים, בין אם זה שב"כ, מוסד, הוועדה, משרד הביטחון, מה יש שם עוד?
אבי דיכטר: מורות חיילות, מורות ירוקות.
ענת ברקו: זה כל כוח מחוץ לסד"כ.
מירי פרנקל-שור: שמשרת מחוץ לסד"כ.
אבי דיכטר: אני אומר שלמען הסר ספק שאנחנו מצביעים על העיקרון הזה.
ערן יוסף: העיקרון הוא הוא אותו עיקרון.
אבי דיכטר: עוד הערות, תוספות, השלמות למי מהאנשים לפני חברי הכנסת וצוות הוועדה?
אבי דיכטר: האוצר?
אבי דיכטר: המשפטים?
אבי דיכטר: הביטחון?
רוני מר: אדוני, אנחנו עוד בודקים את העניין שדיברנו עליו קודם, טלפונים, עניינים, עוד לא קיבלנו תשובה רשמית.
רוני מר: אני רוצה להגיד את מה שאמרתי קודם, אנחנו חושבים שיש פה גם הצעת חוק תקציבית וגם ענייני נומרטור שדיברנו עליהם קודם.
ענת ברקו: נזכרתם מאוחר מדיי.
רוני מר: כנראה שהחוק אומר אחרת.
אבי דיכטר: צוות הוועדה או הייעוץ המשפטי, יש לכם משהו?
אבי דיכטר: חברי הכנסת?
ענת ברקו: אני חושבת שאנחנו צריכים לקבל את ההחלטות, החוק הזה חשוב.
ענת ברקו: מהפניות שנתקלנו בהן של חיילים, שפני הדברים היו אחרים, אני חושבת שפגענו בהם ערכית, מוסרית, זאת אחריות שלנו, אף אחד לא יזדכה על אף חייל בצה"ל בגלל שהוא נפצע או בגלל שהוא לא מרגיש טוב או בגלל שהוא לא כשיר תקופה מסוימת.
ענת ברקו: אני חושבת שזה הדבר הנכון, ואני מקווה שנעביר את החוק הזה עכשיו, ונעביר אותו גם במליאה בהקדם, היום.
אבי דיכטר: אבל אני רואה שתחילתו של חוק זה בעוד שנה מיום פרסומו.
עפר שלח: כי צה"ל ביקש זמן להתארגן.
אבי דיכטר: כי צה"ל ביקש שנתיים.
אבי דיכטר: המשמעות היא גם לבנייה התקציבית, לחלוקה התקציבית, אם נדרשת, בתוך סעיף כוח אדם בצה"ל תצטרך להיות חלוקה בהתאם.
אבי דיכטר: הבנתי שצה"ל ביקש שנתיים – אני צודק, מירי?
עפר שלח: כן.
אבי דיכטר: צה"ל ביקש שנתיים התארגנות, וסוכם בסופו של דבר על שנה, שזה כמובן לא פוטר את צה"ל ממה שאמרת, אילון, כך שהתארגנתם ממילא לנושא הזה.
ענת ברקו: הם לא נתנו לנו נתונים.
שמואל לטקו: אפשר לסגור?
אבי דיכטר: אני לא יודע אם חברי הכנסת רוצים להתייחס.
אבי דיכטר: בעצם את הפירות באופן חוקי, לא מעשי, מעשי אנחנו רואים, באופן חוקי נראה או שזה יחייב את צה"ל להראות את זה מעוד שנה.
עפר שלח: אני רוצה להתייחס לזה כי זה עלה.
עפר שלח: קיבלתי את ההערה גם של אילון ושל הצד הצה"לי בכלל שזה דורש התארגנות וקיבלתי אותה דווקא מהצד של החיילים ולא מהצד של הצבא.
עפר שלח: בסוף אנחנו רוצים שהחיילים האלה יקבלו את מיטב הטיפול.
עפר שלח: אם הצבא בשביל זה צריך להתארגן, כי אתה מבין שהחייל הזה נגיד היה בגולני והוא עכשיו לא בגולני, הוא במקום אחר, צריך לארגן את זה.
עפר שלח: צה"ל יודע לעשות את זה, זאת משימה פשוטה יחסית עבורו, אבל אם הוא צריך זמן כדי לעשות את זה מבחינתי זה סביר שהוא יקבל את הזמן הזה, ולכן הסכמתי לתחולה של שנה.
ענת ברקו: בעיני שנה זה הרבה מדיי.
ענת ברקו: על כמה חיילים מדובר?
ענת ברקו: בכמה חיילים מדובר?
ענת ברקו: מישהו יכול להגיד לי בכמה חיילים מדובר?
אלון גלזברג: אני אסביר למה לא.
עפר שלח: תני לו להסביר.
ענת ברקו: אני רוצה לדעת האם יש מס'.
אבי דיכטר: הוא הסביר למה אין מס'.
ענת ברקו: את זה הבנתי, בגלל זה שאלתי.
אלון גלזברג: דיברנו על זה אתמול.
אלון גלזברג: יש לנו מס' כמובן.
אלון גלזברג: דובר אתמול על מאות בודדות.
ענת ברקו: לכן אתם לא צריכים שנה.
אלון גלזברג: רגע, חברת הכנסת, שאלת, אשמח להסביר.
אבי דיכטר: אלון, דבר.
אלון גלזברג: הזווית שעליה דיבר חבר הכנסת שלח היא הזווית שבה אתמול הסברנו את הדברים.
אלון גלזברג: מדובר פה באוכלוסייה שנכון להיום לא מטופלת בידי צה"ל.
אלון גלזברג: מדובר בחיילים החולים ביותר שלנו, חולי הלוקמיה, אתמול דיברנו על 96% סיכוי שיבריא ויחזור לשירות, שהיום אני לא מטפל בו.
אלון גלזברג: כדי להקים את זה ולטפל בו בצורה טובה אנחנו צריכים לשים שם את האיש שיטפל בו, הרופא, האחות, הפקידה, המפקד, המש"קית.
אלון גלזברג: יש פה משמעויות.
אלון גלזברג: ולכן ביקשנו זמן התארגנות, כדי לתת להם את המעטפת הטובה.
אלון גלזברג: על כמה מדובר?
אלון גלזברג: אנחנו לא יודעים לומר היום, לא כי אנחנו לא רוצים, אלא כי יש בהצעת החוק הזאת שינויים קטנים בין איך שהיא הוגשה לקריאה ראשונה לבין היום.
אלון גלזברג: לדוגמה, הייתה מדיניות של אגף כוח אדם בצה"ל שמדברת על כמה זמן יתרת שירות נשארה לך ואם אתה משתחרר או לא.
אלון גלזברג: המשמעות של להשאיר את אלה שקרובים ליתרת השירות שלהם ונשארים היא להערכתי לפחות להכפיל את המספרים.
אלון גלזברג: זה להערכתי, אין לי נתונים.
אלון גלזברג: המשמעות של לאסוף את המאות שיש היום, וזאת נקודת זמן, היו גם אתמול מאות שכבר השתחררו ומוחרתיים יש פחות מהם.
אלון גלזברג: אני לא יודע לומר איך זה יצטבר על פני חצי שנה.
אלון גלזברג: מדובר פה במספרים גדולים, אנחנו רוצים לעשות עבודה טובה, כמו שאמרתי, בפועל למטה אנחנו מקיימים היום תהליכים כדי לעשות עבודה טובה כדי לתת מעטפת נכונה.
ענת ברקו: אבל יכול להיות שתעשו את זה בזמן קצר?
ענת ברקו: ההיערכות שלכם תיגמר כמובן - - -
אבי דיכטר: אבל אנחנו לא יכולים בחוק לומר best afford, זה לא סביר.
ענת ברקו: לא בחוק, ברור.
עפר שלח: שצה"ל יהיה מוכן.
ענת ברקו: אבל שצה"ל יהיה מוכן.
אלון גלזברג: אנחנו צריכים להרים באוויר, במירכאות, אנשים שעושים להם משהו אחד ולשים אותם במקום שני, לייצר יחידה צבאית – אנחנו רוצים שתהיה להם מעטפת – לייצר פה דברים שלא קיימים.
אלון גלזברג: ביקשנו זמן, חבר הכנסת אמר שנה.
אבי דיכטר: תראה, אגיד לך באופן הכי חיובי, אלון, הוועדה שמעה את הדברים שלך שאמרת שהשקעתם מאמץ כדי לצאת מהבור שהיינו נתונים בו.
אבי דיכטר: בעינינו זאת אמירה מאוד חשובה.
אבי דיכטר: אני מציע לעצמנו – הבנתי שהדין ודברים היה על שנתיים או שנה – בסופו של דבר הגעתם להבנה על שנה, ומה שענת אמרה פה זה שלדעתה זה פחות משנה, ואמרת: אוקיי, זה לא יהיה מעל שנה, כי החוק כבר לא מאפשר לכם מעל שנה.
אבי דיכטר: וחוק לא יכול להיות בערך שנה, ותעשו מאמצים.
אבי דיכטר: חוק הוא חוק, הוא צריך לקבוע מועד.
אבי דיכטר: לא שתמיד עומדים בחוק, אני מזכיר לך – לא יודע אם אתם עוסקים בזה, אבל החוק קבע שהתקנות תוגשנה בנושא פנסיית הגישור שזה - - -
קריאה: חבר הכנסת, מה אתה רוצה ממני?
קריאה: אתן לך - - -
דרור גרנית: אירוע רב-מערכתי הדבר הזה.
אבי דיכטר: זה יעבור עד 1 ביוני 2017.
מירי פרנקל-שור: אבל אתה מבין - - - שמאיינת את החקיקה שלנו.
אבי דיכטר: אנחנו כבר סוגרים את 2018, שנה וחצי אחרי, וזה כשהם עוד קיבלו גרייס מיושב-ראש הוועדה של רבע שנה, כי הם רצו רק רבע שנה.
אבי דיכטר: אבל אמרנו: בואו ניתן לכם עוד רבע שנה, והגענו ל-1 ביוני.
אבי דיכטר: ואנחנו ב-1 בינואר מחר.
רועי הראל: 2019.
אבי דיכטר: ברור לחלוטין שעד הקיץ הבא התקנות לא תוגשנה.
אבי דיכטר: אני צודק, עלי?
עלי בינג: לצערי כן.
אבי דיכטר: אנחנו מבינים את גודל התקלה.
אבי דיכטר: נגיע לדעתי עם איחור של תקנות של שנתיים וחצי במקרה הטוב.
אבי דיכטר: אבל פה אנחנו יודעים לחיות עם הדבר הזה.
אבי דיכטר: אם אין עוד הערות לאף אחד מחברי הוועדה - - -
עפר שלח: אני רוצה להעיר הערה קצרה לנציגי האוצר.
עפר שלח: אני חושב שאתם באים עכשיו ברגל גסה לתוך דיון שנעשה באופן ראוי בינינו לבין נציגי משרד הביטחון, ואתם שומעים מתוך הדיון גם איך הוא נעשה, גם ירדנו פה לפרטים, והקשבנו לצורכי המערכת.
עפר שלח: אתם מטעמים שהם כמעט פורמליים, לא אחזור על הטיעונים שאמרתי קודם למה זאת לא הצעת חוק תקציבית, בטח לא מהצד שלכם.
עפר שלח: נכנסים לתוך הדבר הזה, ועלי, אתה נמצא בוועדה הזאת הרבה, הוועדה הזאת מתייחסת לעצמה ברצינות, לתקציב הביטחון ברצינות.
עפר שלח: אני מציע לכם בידידות, אל תלכו לשם.
עפר שלח: אל תלכו לשם.
עפר שלח: אם אבי לקח את החליפה הקטנה של האיומים, אז אני אהיה השרוול אצלו.
עפר שלח: אל תלכו לשם מפני שאתם פה סתם מתוך עמדה כוחנית נכנסים למשהו שערכית, עניינית, פשוט לא נכון לכם ללכת לשם.
עפר שלח: זו המלצתי.
אבי דיכטר: בחלוקה של הנימוס עפר לקח תשעה קבין, לא השאיר נימוס לאף אחד אחר.
אבי דיכטר: אני אומר את זה עניינית.
אבי דיכטר: תראה, יש מעט מאוד חוקים שהוועדה עומדת – לא רוצה לומר חומה בצורה – אבל מבחינה ערכית אנחנו מבינים שאת החוק הזה אנחנו מביאים באיחור, לא מאוחר מדיי, אבל באיחור.
אבי דיכטר: לא מאוחר מדיי משום שהחיילים ממשיכים להתגייס.
אבי דיכטר: את זה אני אומר בשמחה.
אבי דיכטר: לצערי גם חיילים ממשיכים לחלות או להיפגע, ופה עם המאמץ של צה"ל שתיאר אותו אלון, שהוא מאמץ מבורך, אנחנו רוצים לקבע את זה, ליישר את זה בחקיקה למען עצמנו יותר מאשר למען החיילים.
אבי דיכטר: אנחנו מעבירים את החוק של גיוס חובה כאן, אנחנו קובעים את משך השירות, ולא יכול להיות שבנושא הזה כשחייל נפגע או חולה אנחנו מפקירים אותו, וכל התיאורים שהיו כאן קודם, אני לא רוצה לחזור עליהם.
אבי דיכטר: אני מקווה מאוד שנצליח מחר להביא את זה להצבעה.
אבי דיכטר: אני מקווה מאוד שלא תהיה לנו שום בעיה, ואם תהיה בעיה אנחנו נתמודד איתה בצורה הכי חזקה שאפשר ככנסת.
אבי דיכטר: זו לא הצעת חוק של צד אחד של המתרס הפוליטי, זו הצעת חוק שיוזמים אותה ומעורבים בה אנשים משני הצדדים.
אבי דיכטר: כולנו מבינים את הבעיה.
אבי דיכטר: אני חושב שגם אתם באוצר וגם משרד הביטחון, משרד המשפטים, שלא לומר צה"ל, כולנו מבינים את הבעיה.
אבי דיכטר: מבינים שאלו חיילים שאנחנו מגייסים בחוק גיוס חובה ולא נפקיר אותם.
אבי דיכטר: עשינו את זה גם בהצעת החוק בהסדרים, כשהסדרנו את כל נושא הטיפול בנכים, ועשינו סדר, נדמה לי שזה היה בסוף - -
מירי פרנקל-שור: סוף 2016.
אבי דיכטר: - - 2016.
אבי דיכטר: עשינו אז סדר בדיוק מהסיבה הזו.
אבי דיכטר: אני זוכר שאפילו אמרנו שמילואימניקים יטופלו כמו סדירניקים, כמו חיילי חובה.
אבי דיכטר: אני זוכר שזה היה די מפתיע מבחינת חלק מהאנשים, לא מבחינתנו, אמרנו שאנחנו מחייבים אותם לבוא למילואים, הוא לא יכול להגיד אני לא רוצה.
אבי דיכטר: יש לו צו 8, הוא מחויב להגיע.
אבי דיכטר: אז אם חס וחלילה קרה לו משהו הוא יטופל כמו חייל בשירות חובה.
אבי דיכטר: זה מסר לעצמנו.
אבי דיכטר: אנחנו יודעים לחוקק חוקים שמחייבים את צה"ל לגייס את פלוני או לגייס את אלמוני למילואים, ואנחנו רוצים בנושא הזה להיות שלמים עם עצמנו, שלמים עם המשימה, שלמים עם החוק.
אבי דיכטר: אני משוכנע שאנחנו בנושא הזה לא חלוקים.
ענת ברקו: סליחה, אני רוצה להוסיף עוד משהו.
ענת ברקו: אדוני, בעקבות הדברים שלך נזכרתי בסדרת דיונים, לצערי הרב לא הספקתי להעביר את החוק הזה בקריאה ראשונה בוועדת העבודה, שאנחנו משלמים 40 מיליון שקל כל שנה בשירות בתי הסוהר על טיפול רפואי במחבלים.
ענת ברקו: במחבלים, ברוצחים, באנשים שמגיעים ומקבלים טיפולים, וחלק מהם גם כאלה שעושים את הפיגועים כדי לשבת על מערכת הבריאות שלנו.
ענת ברקו: יש מקרים כאלה על מערכת החינוך של בחינות בגרות, אוניברסיטה וכו', אבל גם על מערכת הבריאות.
ענת ברקו: אף אחד, היה כאן ויכוח, משרד המשפטים באותו זמן לא דיבר על קומה ולא כלום, היה ויכוח גדול אם אנחנו צריכים לממן את זה או לקזז את זה יחד עם קיזוז כספי טרור.
ענת ברקו: אני לא מבינה את זה שכשזה מגיע לחיילים אני רואה שאנחנו הרבה יותר לארג'ים בהרבה מאוד מובנים כלפי מחבלים, כלפי האויבים שלנו, כלפי מערכות כאלה, ולא כלפי חיילים שצריך לתת להם כמה שיותר.
ענת ברקו: תבינו, אנחנו בתקופה שלא כולם משרתים בצבא, לפחות למי שמשרת תיתנו את מה שמגיע לו.
ענת ברקו: אי-אפשר לנגוס מהאוכלוסייה הזאת ולחסוך על הגב שלה, אז באמת זה מתבקש.
ענת ברקו: ואדוני, אני ממש מקווה שאנחנו נעביר את זה אם אפשר אפילו עוד היום במליאה.
מירי פרנקל-שור: זה ממש לשנות את ה- DNAשל צה"ל, אתה יודע?
מירי פרנקל-שור: מצביעים עכשיו?
אבי דיכטר: אני חושב שאת צודקת.
אבי דיכטר: זאת הערה בחצי אמירה של מירי, אני חושב שההערה נכונה, זה לשנות את ה-DNA של צה"ל.
אבי דיכטר: אני חושבת שזה לשנות את ה- DNAשלנו.
אבי דיכטר: יש לנו הזדמנות לתת לצה"ל את הגיבוי החוקי לעשות את מה שצה"ל מבין באינטואיציה המבצעית שלו, שחייל לא נגמר בגיוס שלו אלא אם לא עלינו קורה גם משהו תוך כדי התהליך.
אבי דיכטר: אני חושב שזה חייל שאתה מוציא אותו מאותה מסגרת צבאית בגלל מחלה או פציעה, ואתה רוצה שהחיילים שמסתכלים עליו – אגב, חלק מהתלונות או מהפניות אלינו היו של חיילים.
אבי דיכטר: ההורים זה היה קשה מאוד, מהחיילים באותה יחידה זה היה הכי קשה.
אבי דיכטר: מה אתה אומר לחייל שאומר: שמע, אני ממשיך, אני נלחם, אני עכשיו בפעילות מבצעית בצפון, בדרום, במזרח, ואני רואה את החבר שלי בבעיה כזו.
אבי דיכטר: ואני אומר לכם שלא הייתה לנו תשובה.
אבי דיכטר: זה היה החלק הכי קשה.
אבי דיכטר: אז יש לנו הזדמנות לעשות סדר בחוק, ואנחנו מתכוונים לעשות אותו ויהי מה.
אבי דיכטר: אנחנו עוברים להצביע על הנוסח כפי שהוקרא כאן על-ידי היועצת המשפטית איילת – מי בעד הצעת החוק?
אבי דיכטר: שלושה בעד, אין מתנגדים, אין נמענים.
אבי דיכטר: הצעת החוק אושרה פה אחד.
אבי דיכטר: אני מבקש שאת ההשלמות הניסוחיות תעשו באופן שיהיה אפשר להביא את זה להצבעה, ואם צריך פטור מחובת הנחה לעשות את זה בפטור מחובת הנחה.
עפר שלח: קיבלנו כבר פטור מחובת הנחה.
מירי פרנקל-שור: קיבלנו.
אבי דיכטר: קיבלנו פטור מחובת הנחה.
אבי דיכטר: פטור מהצבעה גם יש?
אבי דיכטר: כדי להעביר את זה במהרה בימינו.
אבי דיכטר: התכנסנו פה בשעת בוקר מוקדמת כדי להמשיך את הדיונים ולהתקדם.
איתן ברושי: זה נקרא מוקדם?
אבי דיכטר: תלוי מאיפה אתה יוצא.
איתן ברושי: אני יוצא מעמק יזרעאל בשעה 05:00.
אבי דיכטר: טוב, יצאת אתמול.
קריאה: אני יצאתי אתמול כדי להגיע בזמן.
איתן ברושי: הם באו מהמוקשים.
אבי דיכטר: טוב, אנחנו את הדיונים הקודמים – ובין הדיונים עוד היו חילופי עמדות, מכתבים.
אבי דיכטר: קיבלנו את כל המכתבים, מי ששלח מוקדם, מי ששלח מאוחר.
אבי דיכטר: אבל ראינו את זה, ניסינו לקחת את זה ולהטמיע – אם לא את הנוסח, את הכוונה – בהצעת החוק.
אבי דיכטר: אני אומר את זה מפני שאם אני מסכם לעצמנו את העמדות השונות, את המחלוקות השונות, בסופו של דבר אני כן מזהה רצון, הייתי אומר אפילו די חזק, כן להגיע לאיזשהו מתווה שיאפשר לרשות לפינוי מוקשים ונפלים לצאת לדרך עם יכולת הרבה יותר רחבה ממה שיש לה היום.
אבי דיכטר: זאת אומרת, זה אולי הבסיס, כי להישאר תקועים בדיונים, והאמינו לי, אנחנו בלא מעט נושאי חקיקה אחרים מנסים להגיע לאידיאל, ואז בסופו של דבר אנחנו מוצאים את עצמנו נתקעים ולא מצליחים באמת להתקדם.
אבי דיכטר: והכוונה פה, אם אני מזהה אותה נכון אצל כלל הגופים – גם גופי הממשלה, גם הרשויות וגם גורמים אחרים – היא באמת להגיע למצב שהרשות תוכל לעשות יותר, הן בתחום המוקשים, הן בתחום הנפלים.
אבי דיכטר: אבל לא רק יותר בגלל מימון של גופים שיש להם יכולת לממן, אלא יותר גם בגלל שהמדינה מתכוונת להכניס את היד לכיס הלאומי ולהשתתף בסוגיה הזו.
אבי דיכטר: ואני חושב שזה פחות או יותר מתמצת את התמונה כפי שאנחנו מבינים אותה כאן בוועדה.
אבי דיכטר: חברי הכנסת, אני רואה שיש – טוב, שניים תמיד יותר טוב מאחד, ברושי.
איתן ברושי: אני תגבורת.
שמואל לטקו: רק לא לברוח, ברושי.
אבי דיכטר: תוציא לו צו מניעה מהאולם.
אבי דיכטר: אבל לא חשוב, אני מניח שיגיעו עוד אולי חברי כנסת נוספים.
אבי דיכטר: אבל אני רוצה קודם כול לבקש ממשרד הביטחון, משרד האוצר ומשרד המשפטים: האם יש לכם עוד איזשהן נקודות או דברים שאתם רוצים לומר לפני שנפתח את הדיון לאנשים שהגיעו באמת מכל רחבי הארץ?
אבי דיכטר: אז בקצרה, משרד הביטחון.
אור בצלאל: אין לנו משהו חדש.
אור בצלאל: אני רק מציין ששבוע שעבר ניסינו לתאם פגישה.
אור בצלאל: בסופו של דבר היא נקבעה ליום חמישי.
אור בצלאל: לצערי, רק מועצה אחת יכלה להגיע – אשכול – כדי לדון בדברים.
אור בצלאל: אני לא רואה אותם פה.
אור בצלאל: הם השתכנעו?
אור בצלאל: שאר המועצות לא יכלו להגיע.
חנן גינת: אנחנו פשוט שלוש שעות נסיעה מהמקום שנקבע.
אור בצלאל: זה מה שרציתי לציין.
אבי דיכטר: אוצר.
עלי בינג: בעצם כפי שהיה בדיונים הקודמים – היה דיון על הנושא של תקציב המדינה, נקרא לזה כך – אנחנו לא מאוד אוהבים את הנוסח שנשלח, אבל אנחנו חיים איתו בשלום, ואנחנו חושבים שזה כן נוסח שאפשר לחיות איתו, בגלל, כפי שאמרת, יושב-ראש הוועדה, הרצון שלנו לקדם את החוק.
עלי בינג: אז אנחנו מסכימים לחוק הזה, למהות שלו.
עלי בינג: כן יש לנו תיקון קטן של הנוסח שנרצה להקריא תיכף לוועדה, אבל המהות נשארת אותה מהות, שבעצם אומרת שהמדינה תקצה תקציב מחוק התקציב השנתי לטובת פינוי נפלים.
איתן ברושי: אפשר לשאול שאלה, אדוני היושב-ראש?
איתן ברושי: איך אתם הגעתם למספר הזה, 27 מיליון?
איתן ברושי: זה לא התחיל היום.
איתן ברושי: אבל אם אתם מבינים את הנפח הכולל של משימת פינוי המוקשים, ואם אתם מבינים את החשיבות גם לתיירות, גם לחקלאות, אז קבעתם בטח איזה תוכנית עבודה – כולכם בעלי יכולת, ככה אומרים, נערי האוצר.
אבי דיכטר: איזה מחמאה קיבלת, עלי? – נער.
איתן ברושי: גם נערים וגם יכולת.
איתן ברושי: אז מה נערי האוצר חושבים?
איתן ברושי: כמה שנים מדינת ישראל בת ה-71 שנה צריכה לפנות מוקשים מלפני הקמתה?
איתן ברושי: עד מתי נפנה מוקשים?
איתן ברושי: תגיד לי מאיפה גזרתם את המספר הזה.
איתן ברושי: מה זה, טוטו, לוטו?
עלי בינג: למען הסדר הטוב בוא נעשה הפרדה בין מוקשים לנפלים.
איתן ברושי: אני מדבר על מוקשים.
עלי בינג: השאלה שלך בעצם מדברת על מוקשים, על ה-27 מיליון שקיימים בחוק הקיים.
עלי בינג: אז רק כדי להבהיר, אנחנו מתנגדים לקביעת סכום בחוק, בדיוק בגלל מה שציינת.
עלי בינג: עוד פעם להבהיר את זה.
עלי בינג: מי שקבע את ה-27 מיליון זה לא נערי האוצר אלא זה המחוקקים.
עלי בינג: ולדעתנו זו שגיאה, זה מספר שרירותי שנקבע בכנסת וזו שגיאה.
עלי בינג: המספר הזה לא צריך להיקבע בחוק פרטני, אלא הוא צריך להיקבע בחוק התקציב השנתי, בקביעת סדר העדיפויות מדי שנה לתקציב המדינה.
איתן ברושי: בתקציב הביטחון או בתקציב ייעודי?
עלי בינג: זה לא כל כך משנה.
איתן ברושי: לא, זה כן משנה, כי תקציב הביטחון לא מוכן לספוג את זה.
עלי בינג: לא, אבל בכל מקרה, הרי הרלפ"ם זה אחד מהגופים שתחת מנכ"ל משרד הביטחון.
עלי בינג: כשאגף התקציבים מנהל דיון תקציבי עם משרד הביטחון, אני מנהל איתו דיון על כלל התקציבים של משרד הביטחון, לא רק על סעיף – זה לא כל כך משנה.
איתן ברושי: הייתי שם, אני מכיר את זה.
עלי בינג: אתה יודע היטב שאנחנו מדברים על כלל התקציבים של משרד הביטחון, בין אם זה סעיף 16 ובין אם זה סעיף 46 ובין אם זה סעיף 51.
עלי בינג: הסעיף הוא טכני, מה שחשוב זה מול מי מנהלים את הדיון התקציבי ובסופו של דבר קובעים את התקציב.
עלי בינג: מהרגע שנקבע מספר, שאני נוטה להסכים איתך, חבר הכנסת ברושי, שהוא שרירותי, מתקבעים אליו, וזה לא הדבר הנכון.
עלי בינג: מעבר לזה שזה פוגע בשיקול הדעת של הממשלה מדי שנה, זה גם מקבע אותנו למספר הזה שהוא לא נכון.
עלי בינג: ולכן אנחנו חושבים שזו תהיה שגיאה לעשות את זה שוב גם בחוק הנפלים.
עלי בינג: ובדיוק אנחנו אומרים שאנחנו נקבע כממשלה את התקציב מדי שנה.
עלי בינג: התקציב מדי שנה מגיע לוועדה הזאת, שהיא יכולה להחליט אם היא מאשרת אותו או לא מאשרת.
איתן ברושי: כמה יש בתקציב 2019?
עלי בינג: תקציב 2019 כבר נסגר.
איתן ברושי: אני יודע.
איתן ברושי: אז כמה כתוב שם?
עלי בינג: לנפלים?
עלי בינג: אין.
איתן ברושי: לא נפלים, למוקשים.
עלי בינג: 27 מיליון.
איתן ברושי: אוקיי.
איתן ברושי: לכן כל העניין לא בסדר.
עידו בן יצחק: אגב, רק לתקן אותך, הקיבוע הוא כלפי מטה, הוא לא כלפי מעלה.
עידו בן יצחק: זאת אומרת, אם רוצה הממשלה להקצות יותר, היא כמובן יכולה.
עלי בינג: אני מבין.
עלי בינג: אני רק אומר שבדרך כלל שיש מספר בחוק, נוטים לתת את אותו מספר.
אבי דיכטר: זהו, עלי?
אבי דיכטר: רגע, איתן, בוא נשמע את המשרדים.
אבי דיכטר: משרד האוצר שמענו.
אבי דיכטר: משרד המשפטים, דרור, בבקשה.
דרור גרנית: אין לי מה להוסיף על דבריהם של חבריי.
ערן דורון: ערן דורון, ראש מועצה אזורית רמת הנגב.
ערן דורון: אני באמת רוצה דבר ראשון להודות לך, אבי, יושב-ראש הוועדה, על זה שאתה נענית לבקשותינו, כי אתה מבין את הלקונות שקיימות.
אבי דיכטר: כן, היום האחרון של חנוכה זה הצ'אנס האחרון לאיזה נס.
ערן דורון: אני רוצה לספר רגע אפרופו – ויסלחו לי, אני אפתח סוגריים, אבל זה קשור לעניין – בדיוק לפני 70 שנה, נר אחרון של חנוכה, חטיבה 8 הלכה בדרכה לכבוש את עוג'ה אל חפיר – חטיבת הנגב, חטיבה 8, אלכסנדרוני.
ערן דורון: אנחנו ביום חמישי האחרון עשינו שחזור של מבצע חורב, והייתה לי הזכות לקחת את עמוס חורב, שאין קשר למבצע, בן 94, צלול לגמרי, היה סגנו של רבין במבצע חורב.
ערן דורון: וחצינו את כל השטחים שעליהם מדובר.
ערן דורון: זו אגב הסיבה שלא יכולנו לבוא לדיון שנקבע מעכשיו לעכשיו.
ערן דורון: להבנתנו, ככה לא מנהלים תהליך סדור, ככה לא מנהלים תהליך שאמור כן להגיע.
ערן דורון: עכשיו, מעבר לזה שיש עוד כמה דברים שהחברים שלי רגע יפנו, אני רוצה רק לבקש בקשה אחת, אבי, שתנחה את החברים של משרד הביטחון והרלפ"ם: בואו לשטח.
ערן דורון: להערכתי, אף אחד מהאנשים שכתב את החוק הזה לא ראה, לא מכיר את השטח, הוא לא יודע איך נראה שטח אש.
ערן דורון: הוא לא יודע, הוא פשוט לא יודע.
ערן דורון: זה מין דימוי של אולי איך זה נראה.
ערן דורון: עברנו שמה בשטחים שלמים שתיאמנו מול פיקוד דרום, שלא ירו בהם מאז תש"ח.
ערן דורון: המשמעות של החוק באופן שהוא מוצע כרגע זה שבעצם השטחים האלה לא רק שלא ישוחררו – בחיים אי אפשר יהיה לנקות אותם או לשכור אותם בגלל העלויות הכבדות שמושתות בפרוטוקול העבודה שהם מציעים.
ערן דורון: ולכן אני מציע – וההבחנה הזאת היא סופר חשובה, זה גם יעשה את החיים קלים מבחינה תקציבית לאור ולמדינת ישראל וליזמים ולרשויות – ההבחנה בין שטחים שיש בהם הטמנת מוקשים או הטמנת נפלים, שטחים שירו בהם - -
אבי דיכטר: אני לא מכיר הטמנת נפלים.
ערן דורון: הטמנת תחמושת, סליחה.
ערן דורון: - - לבין שטחים שלא ירו בהם מאז תש"ח.
ערן דורון: ואני אומר לכם: יש אין ספור שטחים כאלה, שניתנים לשחרור מחר בבוקר, שלא ירו בהם מאז תש"ח.
ערן דורון: בגלל הפרוטוקול שפה מוצע נמצא את עצמנו בכאוס של סקר שלא ניתן לבצע אותו.
ערן דורון: ולכן אני מציע, אני מבקש יותר נכון, שתנחה את כותבי החוק של הרלפ"ם, שיבואו לסיור פעם אחת, שבוע הבא נפנה כמה זמן שצריך, שייראו על מה מדובר.
ערן דורון: להבנתי, מי שכתב את החוק הזה לא היה בשטח, אחרת אין לי הסבר.
אבי דיכטר: תיכף נגיע אליך, מאיר.
חנן גינת: חנן גינת, ראש מועצה אזורית חבל אילות.
חנן גינת: חבל אילות, 13% מהשטח של מדינת ישראל, אחוז גבוה מאוד מהשטח הוא שטחים שסגורים היום בגין נפלים, קצת גם בגין מוקשים.