GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי סייג: כדאי שתשימו לכם את זה בכנסת הבאה שלא נרוץ לקצר את השירות הסדיר.
חנן ארליך: אני ממחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.
חנן ארליך: אנחנו לא רואים מניעה משפטית בעניין הזה.
אלעזר שטרן: אני חושב שהדיון במגמת הירידה בחריגות – הוא הגיוני.
אלעזר שטרן: אני לא מציע לקשור פה וגם לא לפתוח, אני לא חושב שרצית לפתוח את הדיון על קיצור שירות מול אנשי המילואים.
אלעזר שטרן: אני אגיד את זה כמעט כמו קאטו הזקן כבר, אני חושב שהמילואימניקים זה לא דבר טריוויאלי, ואני אומר – ערן גם שומע, כמו שטיפלו במערך הקבע על תוכניות השירות, על תנאי השירות, על כל מה שעושים – כדאי שתתעוררו מזה מהר, בגלל שהטריוויאליות של שירות המילואים הולכת ופוחתת.
אלעזר שטרן: גם המספרים, גם כשהם יורדים – תחושת הפראייריות עולה ביחס ישיר.
אלעזר שטרן: אמרתי את זה לרמטכ"ל היוצא כמה פעמים.
אלעזר שטרן: נדמה לי שגם אמרתי את זה לרמטכ"ל הנכנס.
אלעזר שטרן: ואני לא ראיתי תוכניות מתקדמות בזמן האחרון לעידוד משרתי המילואים, גם לא שהגיעו לידינו ואנחנו לא אישרנו אותם.
ענת ברקו: אבל איך שטיפלו באנשי קבע – לא בטוח שיהיו הרבה אנשי קבע, כי תחושת הפראייריות עלתה באופן יוצא דופן.
אלעזר שטרן: זה דיון אחר.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להעלות עוד שאלה שקשורה לנושא של כשירות חיילי המילואים.
איילת נחמיאס ורבין: הייתי בטוחה שאבי התייחס לזה, כי חשבתי על זה תוך כדי זה שאתה דיברת, והשאלה היא בירידת ימי המילואים – עד כמה אנחנו עדיין מצליחים לשמור על הכשירות של חיילי המילואים, אחת מהסוגיות שעלו כאן על השולחן בחודשים האחרונים באופן שוטף בעיקר של זרוע היבשה.
איילת נחמיאס ורבין: האם באיזושהי צורה זה משפיע, התוכנית הזאת?
איילת נחמיאס ורבין: כמה אתם מתעסקים בסוגיית האימון וההכשרה של חיילי המילואים?
איילת נחמיאס ורבין: אני מתרשמת באופן חלקי שיש תחושה שעוד פעם חזרו למודוס אופרנדי של קצת מעט ימי אימונים לעומת תעסוקה, ונראה לי קריטי שנהיה מאוד ערים לזה.
ערן שני: אני לא יודע להתמודד עם תחושות, אני יודע להתמודד עם עובדות, והעובדות הן שימי המילואים שהצבא מוציא פחות או יותר יציבים, ומזה תקופה ארוכה שלא היינו במצב שבו 75% מהיקף ימי המילואים מושקעים באימונים, לא מושקעים בתעסוקות ובכל מיני משימות אחרות.
ערן שני: 75% מהיקף הימ"מ שהושקע בשנה האחרונה הושקע באימונים של מערך המילואים.
איילת נחמיאס ורבין: כמה זמן זה כבר ככה?
רוזיטל אביב: אנחנו במגמה של עלייה בהיקף של הימ"מ שמושקע באימונים.
רוזיטל אביב: אם אני לא טועה השנה האחרונה היתה שנת שיא.
רוזיטל אביב: ירדנו ברבע בהיקף גדודי המילואים המבצעים את ה- - -
ערן שני: ונשארנו יציבים בהיקף ימי המילואים שאנחנו מוציאים, קרי - - -פועל יוצא מזה שהיקף הימ"מ שאנחנו משקיעים באימונים עלה בהכרח.
אבי דיכטר: עוד השלמה?
אבי דיכטר: אני מודה לכם, ניקח חמש דקות הפסקה ונעבור לדיון הסודי.
אבי דיכטר: אנחנו נמצאים בחלק האחרון של הסיור של ועדת החוץ והביטחון של המליאה, והפעם פגישה עם ראשי הרשויות ועם הצד האזרחי, ליתר דיוק עם אלה שגרים פה.
אבי דיכטר: גרים פה זה לאו דווקא פה בעפרה, אלא גרים ביהודה ושומרון.
אבי דיכטר: למען הסר ספק, לפי סעיף 120(ב)(2) לתקנון הכנסת, הישיבה הזו היא ישיבה שאיננה חסויה.
אבי דיכטר: אני אומר את זה בעיקר לאנשים שהולכים להתבטא, אנא קחו בחשבון שאנחנו אחרי סקירות, גם בצה"ל, ישיבות סגורות, אז נא לא לערבב בין הדברים.
אבי דיכטר: אני אומר גם לראשי הרשויות, אתם בוודאי מעודכנים בפרטים ואתם מודעים לכך שהם פרטים שצריכים כרגע להישאר חסויים.
אבי דיכטר: אז אנא מכם, שמרו את זה לישיבות הרלוונטיות.
אבי דיכטר: אני רוצה לומר בפתח הדברים, אנחנו כוועדה הגענו לכאן בהתראה קצרה מאוד, מפני שהשבוע שחלף הוא בוודאי לא היה שבוע רגיל מבחינתנו, גם לא היה רגיל שבוע רגיל מבחינתכם.
אבי דיכטר: זה לא שאנחנו לא רגילים לפיגועים, לצערי.
אבי דיכטר: זה לא שאנחנו לא רגילים לנפגעים, לצערי גם כן.
אבי דיכטר: אבל קרה משהו בשבוע האחרון שנתן גם לנו להבין שבתחושת הביטחון, שאותה קשה מאוד למדוד אבל אותה קל מאוד להרגיש, בתחושה הזאת קרה משהו, ואנחנו רוצים לשמוע ולוודא איך זה נראה מהצד של אלה שגרים כאן, שנוסעים על הכבישים, בין אם כנהגים ובין אם כטרמפיסטים או נוסעים בתחבורה ציבורית, והיום-יום שלהם מתחיל כאן ונגמר כאן ומתנהל כאן.
אבי דיכטר: לכן אני מבקש להתחיל עם ראשי הרשויות, ואם אפשר לעשות את זה בקצרה כדי שבאמת נוכל לשמוע את כולם, ולאחר מכן גם להספיק ולשאול שאלות.
אבי דיכטר: ישראל גנץ, ראש המועצה האזורית מטה בנימין, בבקשה.
<< אורח >> ישראל גנץ: אני ראש המועצה האזורית מטה בנימין, המועצה האזורית הגדולה בארץ, 72,000 תושבים.
<< אורח >> ישראל גנץ: מאזור ים המלח, צומת לטרון, צפונה לאזור אריאל במזרח וראש העין במערב.
<< אורח >> ישראל גנץ: אנחנו באמת אחרי שבוע לא קל.
<< אורח >> ישראל גנץ: לצערנו פיגועים לא פוסחים עלינו.
<< אורח >> ישראל גנץ: בנווה צוף אנחנו זוכרים את משפחת סלומון, ולא מעט אחרים.
<< אורח >> ישראל גנץ: השבוע מבחינתנו נפל דבר, כי זאת עליית מדרגה לא רק ברמת התוצאה.
<< אורח >> ישראל גנץ: מבחינת התעוזה, מבחינת הכמות, זה מחזיר אותנו למקומות שלא היינו בהם הרבה מאוד שנים, וגם מבחינת המוטיבציה של מחבל שמצליח להגיע לכאלה תוצאות, ברור שזה מעורר השראה.
<< אורח >> ישראל גנץ: בסקירות דיברתם, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, ולא ניכנס אליהן.
<< אורח >> ישראל גנץ: לנו יש תחושה ובקשה כפולה.
<< אורח >> ישראל גנץ: האחת זה נושא הביטחון.
<< אורח >> ישראל גנץ: אנחנו שומעים על קיצוץ במרכיבי הביטחון.
<< אורח >> ישראל גנץ: בדיוק לפני שבוע קיבלנו הודעות שרוצים להוריד חיילים, להוריד תקנים, להוריד מצלמות.
<< אורח >> ישראל גנץ: במציאות הזאת הדבר הזה הוא לא הגיוני, לא אפשרי, וצריך להילחם בו.
<< אורח >> ישראל גנץ: גם בנושא המדיניות, אנחנו לא מחליפים אתכם.
<< אורח >> ישראל גנץ: אנחנו יודעים לבטא דרישה מאוד פשוטה: תושב שממתין לאוטובוס צריך לעשות את זה בבטחה.
<< אורח >> ישראל גנץ: לא יכול להיות שתושב שמחכה לאוטובוס צריך לחשוב אם יירו עליו או לא יירו עליו, כמו שראינו פה בעפרה או כמו שראינו בבית-אל.
<< אורח >> ישראל גנץ: הדבר הזה צריך להיות על-ידי זה שמי שנוסע בכבישים הראשיים – אני חייב להגיד שכביש 60 בהתיישבות זה כמו כביש 6 במדינת ישראל, זה הכביש הראשי שלנו – מי שעובר עליו צריך להיות בדוק ולוודא שהוא לא מפגע.
<< אורח >> ישראל גנץ: היו בעבר בידוקים כאלה והם הוסרו, וצריך להחזיר אותם באופן מיידי ובכך להגביר את הביטחון.
<< אורח >> ישראל גנץ: נקודה אחרונה, ועוד פעם המבט ההתיישבותי שלנו, המציאות היום שיש מחבל ואנחנו רודפים אחריו, ובא עוד מחבל ואנחנו רודפים אחריו, ברור שיש פה תשתית שדוחפת אותם.
<< אורח >> ישראל גנץ: אני גר בפסגות, ישבתי מול אלוף הפיקוד עד כניסת שבת, ידענו שהולכים להוריד בניין באל-עמרי של המחבל שזרק בלוק על לוברסקי מדובדבן, והיום הודיע ראש הרשות שבונים אותו שוב.
<< אורח >> ישראל גנץ: אז אני לא מחליף אתכם מהי הרתעה ואיך עושים הרתעה, אבל במקום הזה ההרתעה נשברת, ואנחנו מבקשים מכם שתעשו את הכול כדי שהאזרחים שלנו יהיו מוגנים ובטוחים.
<< אורח >> ישראל גנץ: אני אומר לכם פה, הם ימשיכו לנסוע באוטובוסים, גם נושא האוטובוסים הממוגנים הוא בעייתי.
<< אורח >> ישראל גנץ: הם נשרפים אחד אחרי השני, נתקעים, ואז נאלצים לנסוע בטרמפים.
<< אורח >> ישראל גנץ: אלה דברים שנתונים לפתחכם ואנחנו מבקשים שתטפלו בהם, ובדחיפות.
חננאל דורני: אני ראש מועצת קדומים ויו"ר מועצת יש"ע.
חננאל דורני: לפני שבוע היינו בוועדה ודיברנו על המצב הביטחוני, שהוא כנראה לא כתמול שלשום, והנה השבוע הכה על פנינו ואכן הוכיח שלא כתמול שלשום.
חננאל דורני: אירועים שמצביעים על אובדן הרתעה, או לפחות ירידה גדולה בהרתעה של צה"ל באזור.
חננאל דורני: הטרור נובע משני דברים.
חננאל דורני: האחד, מהדבר הזה, ואז אפשר גם להעז להגיע לטרמפיאדה, לצאת מהרכב, לבצע ירי, לקחת נשקים ולחזור לרכב, שזאת העזה שלא ראינו בעבר.
חננאל דורני: גם פער מבצעי שעדיין לא ניתן לו מענה.
חננאל דורני: על החלק הזה אני אדלג כי זו ישיבה פתוחה.
חננאל דורני: הנקודה השנייה היא נקודה של התקווה.
חננאל דורני: לטרור יש תקווה לנצח אותנו, ולכן הוא יוצא פעם אחר פעם לפגע, כי באמצעות הטרור הוא מרגיש שהוא מחליש אותנו ואולי גם פוגע בהתיישבות.
חננאל דורני: ולכן צריך להתייחס לשני הדברים.
חננאל דורני: הרובד הראשון הוא רובד של ההרתעה.
חננאל דורני: מה שצריך לעשות, כפי שאמר ישראל, חופש תנועה לא יכול להיות חופש לטרור.
חננאל דורני: אני, אולי בניגוד לחלק מחבריי, סבור שמרקם חיים לערבים כאן באזור הוא דבר שטוב לביטחון.
חננאל דורני: כאשר הכלכלה היא טובה, אז הייאוש לא זורק אנשים למעגלי הטרור.
חננאל דורני: אבל כאשר חופש התנועה הזה מנוצל לטרוריסטים לצאת ולפגע, צריך לעצור את זה, צריך לסגור את זה ולחשב מסלול מחדש האם יש לחופש התנועה הצדקה.
חננאל דורני: בעת הזאת, כאשר הפיגועים הולכים ומתרבים, בוודאי צריך לעצור ולשים מחסומים, ובוודאי המחסום מרמאללה, מחסום שנקרא פוקוס.
חננאל דורני: הנקודה הנוספת היא הרס בתים.
חננאל דורני: הקרקס הזה של להרוס חדרונים, אני לא חושב שזה מה שמרתיע.
חננאל דורני: צריך להרוס את הבתים, את הקומפלקסים של כל משפחה תומכת.
חננאל דורני: כפי שדיבר גם ישראל, הנושא של הקיצוצים.
חננאל דורני: מעבר להתקפה, מעבר להרתעה, צריך גם לייצר הגנה.
חננאל דורני: ההגנה זה מרכיבים טכנולוגיים, ההגנה זה הגנת יישובים.
חננאל דורני: בשני הדברים הללו התבשרנו על קיצוץ, ולכן מבקשים שהקיצוץ הזה יבוטל.
חננאל דורני: למיטב ידיעתנו ולפי מה שנאמר לנו זה לא על דעת הצבא, אלא הודעה שיצאה ממשרד הביטחון.
חננאל דורני: הנקודה הנוספת היא הנקודה של התקווה, ובזה אני אסיים.
חננאל דורני: אם ההתיישבות לא תתחזק, לא תתרחב, הם ירגישו שלטרור יש אפקטיביות וימשיכו לפגע בנו.
חננאל דורני: לכן חוק ההסדרה שעולה היום, חוק ההסדרה הקודם, הסדרת "תקנת השוק" כפי שהתבשרנו בשבוע שעבר על-ידי היועץ מנדלבליט, המשך בניית בתים, המשך הקמת יישובים על כל נפגע, על כל טרוריסט, ולא רק על כל טרוריסט אלא המשך בנייה כדבר שבשגרה.
חננאל דורני: הדבר הזה יגדע את התקווה שלהם שבטרור הם ינצחו אותנו כאן.
חננאל דורני: לכן אני קורא מכאן גם לוועדה של ממשלה לאומית, להמשיך לחזק את ההתיישבות.
<< אורח >> ישראל גנץ: אני רק מבקש לעדכן אתכם.
<< אורח >> ישראל גנץ: כראש המועצה, המוקד שולח לנו הודעות.
<< אורח >> ישראל גנץ: עכשיו כשאנחנו יושבים פה קיבלתי הודעה שלפני 10 דקות נפצעה תושבת שלנו, 10 ק"מ מפה, אישה בהיריון, מזריקת אבנים.
<< אורח >> ישראל גנץ: הם פגעו בה, ואישה בהיריון מפונה כרגע במצב בינוני לבית החולים.
<< אורח >> ישראל גנץ: אנחנו לא מדברים על דברים שקרו לפני יומיים, אלא עכשיו.
<< אורח >> ישראל גנץ: מה שמתחיל באבנים נגמר בירי, ואנחנו אומרים את זה.
<< אורח >> ישראל גנץ: יש מקומות שאבנים חוזרות כל יום, וחיילי צה"ל משתמש בגז מדמיע ובכדורי גומי, ובסוף זה פוגע בנו.
<< אורח >> ישראל גנץ: אבן וכדור זה אותו דבר.
אבי דיכטר: יוסי, בבקשה.
יוסי דגן: אני ראש המועצה האזורית שומרון.
יוסי דגן: שלום לכולם, שניפגש בשמחות קודם כל.
יוסי דגן: כולנו ראינו ימים קשים מאוד.
יוסי דגן: בשבוע שעבר קברנו תינוק מאלון מורה בן שלושה ימים.
יוסי דגן: לצערי זה מתחבר פה למה שאמר יו"ר הוועדה בשבוע שעבר.
יוסי דגן: הייתי בלא מעט הלוויות, אבל לקחת תינוק בגיל של שלושה ימים, זו תחושה מהגיהינום, וזה רק מחזק אותנו להבין מול מי יש לנו עסק ולמה אנחנו צריכים להשתרש כאן בארץ.
יוסי דגן: אגיד שתי נקודות, האחת שאני חושב שצריך להגיד אותה, והשנייה שאני חושב שראוי, ואני בטוח שכך יהיה, שגם אלה שהם במחלוקת כאן בחדר, וזה בסדר ולגיטימי, יסכימו איתי.
יוסי דגן: הנקודה הראשונה, זה שהם מחלקים אחרי פיגועים כאלה ואחרי כל ההצהרות של הממשלה – ממשלה שאני בחרתי בה, וזו באמת פאדיחה שזה המצב – מחלקים כנאפה וסוכריות ברמאללה ובשכם, זה אומר שאין לנו הרתעה.
יוסי דגן: צריך להגיד את האמת, אנחנו מאבדים את ההרתעה, וכל הסיפורים האלה על אין ביטחון וכאילו יהרסו ואחר כך בונים וכאילו שיזרימו כוחות, וכולם יודעים שיורידו אותם בעוד כמה ימים, וכל הסיפורים האלה שתוך 48 שעות יהרסו ולא יהרסו – בסופו של דבר יש לנו כישלון מוחלט בהרתעה, וזה מביא לדם.
יוסי דגן: אני חושב שבוודאי גם לגבי ההתיישבות, ופה לא כולם יסכימו אותי אבל אני בטוח בזה, כמו שלמדנו מהמפא"יניקים שהיו מקימים את משמר השבעה ואת מעלה החמישה, וזה היה גם מחזק את רוח העם וגם נותן הרתעה אמיתית כשמבינים שלא מצליחים לשבור את העם הזה.
יוסי דגן: זה לא קורה, ואנחנו משלמים על זה.
יוסי דגן: הדבר השני, שאני חושב שהוא יותר רלוונטי לוועדה הזאת כאן, ואני חושב שאתם גם עוסקים בזה, אבל צריך לחדד את האוזן.
יוסי דגן: דיברו פה ראשי המועצות לפניי, ואני מסבר את האוזן.
יוסי דגן: לדעתי יש כאן גורמים אולי במשרד הביטחון שחושבים שהשלום האוטופי הגיע ליהודה ושומרון, לפי סדרי הכוחות.
יוסי דגן: זה לא קשור.
יוסי דגן: אדם יכול לחשוב שצריך לבנות כאן ערים שלמות או שצריך חלילה לעקור את ההתיישבות, יש כאן חצי מיליון אזרחים.
יוסי דגן: אנחנו גרים כאן עוד מעט 51 שנה, בכנסת אתם מתווכחים על כן לבנות או לא לבנות, כן לעקור או לא לעקור.
יוסי דגן: אנחנו חיים כאן.
יוסי דגן: בשנים האחרונות הורידו גדודים.
יוסי דגן: גדודים שלמים ירדו ביהודה ושומרון.
יוסי דגן: יש לנו בשומרון שלוש חטיבות.
יוסי דגן: חטמ"ר מנשה לפני שנתיים היו לה שני גדודים, עכשיו יש לה גדוד אחד.
אבי דיכטר: דבר על הישראלים, עזוב את הפלסטינים.
יוסי דגן: אז אגיד כללית.
יוסי דגן: הסד"כ ירד בצורה דרמטית, כמו שאמרתי, וגם בחטיבות האחרות, ולא נרחיב.
יוסי דגן: אבל תוכלו אחר כך לקבל נתונים גם ממני וגם מהצבא.
יוסי דגן: אגיד דבר שפורסם בתקשורת, ולכן אני כן יכול להגיד אותו.
יוסי דגן: בשנה הקרובה מתוכנן קיצוץ של 70 תקנים של הגנת יישובים, הגנ"ש.
יוסי דגן: זה אומר שיש כאן הפקרות.
יוסי דגן: אדם יכול להגיד: אני בעד לבנות כאן 100 ערים, כמוני.
יוסי דגן: ואדם יכול להגיד שהוא בעד לעקור כאן את המתיישבים.
יוסי דגן: זה ויכוח אחר.
יוסי דגן: אנחנו כאן אחרי פיגועים כאלה, וללא קשר לימין או שמאל, אין פה שלום אוטופי.
יוסי דגן: כל אחד ייקח את זה למקום שהוא רוצה, אבל לא יכול להיות שיפקירו אותנו.
יוסי דגן: לא יכול להיות שמקבלי ההחלטות במשרד הביטחון כנראה חושבים שהכול כאן רגוע.
יוסי דגן: דבר שני, מרכיבי ביטחון.
יוסי דגן: אגיד מה שאפשר להגיד, לא אפרט, אבל גם דבר שאתם מכירים אותו.
יוסי דגן: כל שנה המספר עולה.
יוסי דגן: המספרים של החוסרים זה לא דבר שהמועצות ביהודה ושומרון ממציאות.
יוסי דגן: זה מה שפיקוד העורף ופיקוד מרכז אומרים.
יוסי דגן: מדובר על 400 מיליון שקל.
יוסי דגן: למה 400 מיליון שקל?
יוסי דגן: בשנה שעברה זה היה 340, השנה זה 400 כי דברים מתבלים.
יוסי דגן: אני לא רוצה להרחיב בדברים האלה, אתם מבינים היטב את המשמעות.
יוסי דגן: רק אומר שבבית-אל יכולתם לראות את התמונה שחסר גדר והוא נכנס פנימה, ובטח שהיה בנווה צוף, בחלמיש לפני כשנה וחצי, גם יודעים את זה, וגם כשהיה הטבח באיתמר יודעים את זה, ואני לא ארחיב בזה כי יש כאן תקשורת.
יוסי דגן: אבל אתם מנוסים יותר ממני כדי להבין את זה.
יוסי דגן: דבר שלישי, יש כאן עיכוב של צוואר בקבוק של סטטוטוריקה, של האישורים הסטטוטוריים במנהל האזרחי, אם זה אצל יועמ"ש איו"ש, אם זה במנהל האזרחי בצנרת.
יוסי דגן: יש דברים שתקועים שנים.
יוסי דגן: זאת אומרת, יש פה בעיה שאין כסף למרכיבים.
יוסי דגן: גם כשיש כסף או שצריך לתכנן, תקוע על כל מיני רקעים שלא אמורים להיתקע.
יוסי דגן: שוב, לא בקטע המדיני, בקטע של המריחה, של כן תקנים או לא תקנים.
יוסי דגן: אנחנו בני ערובה של ויכוחים שהמנהל האזרחי רוצה תקנים, והאוצר לא רוצה לתת להם.
יוסי דגן: חצי מיליון איש.
יוסי דגן: יש מקומות שכבר יש כסף ואין גדרות, או לחילופין גם כשיהיה כסף אין תכנון.
יוסי דגן: אני מסכם את הדברים.
יוסי דגן: במישור הלאומי, עכשיו חזרנו מהפגנה של ראשי הרשויות.
יוסי דגן: צעקנו מול משרד ראש הממשלה, כמו שאמרתי, זו פאדיחה גדולה.
יוסי דגן: זו פחות הוועדה הזאת, לכל אחד יש כאן דעה.
איילת נחמיאס ורבין: תשעה שרי ממשלה הפגינו נגד הממשלה.
יוסי דגן: נכון, וזו באמת פאדיחה.
יוסי דגן: שיהיה ברור, אני אמשיך להצביע לראש הממשלה, אני חושב שהוא ראש ממשלה טוב.
יוסי דגן: אבל אני מתבייש שהממשלה הזאת מתרשלת.
יוסי דגן: היא מתרשלת בהגנה על תושבים שלה, ואני אומר את זה.
יוסי דגן: כן, זה מסר מורכב, ממשלה טובה אבל צריך לצעוק.
יוסי דגן: האהבה לא תקלקל את השורה, את יודעת למה?
יוסי דגן: כי יש לי אחריות לחיי האדם של התושבים שלי.
יוסי דגן: אגיד דבר אחד, ובזה אנחנו נתווכח ולא נסכים, לפחות בחצי השעה הקרובה, עד שהישיבה תסתיים.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רגילים.
יוסי דגן: אנחנו שנינו צעירים, עוד נסכים.
אבי דיכטר: אם אפשר בכתב את המשפט הזה.
יוסי דגן: לא משנה דעה כזאת או אחרת, אני מבקש ומתחנן, בשם התושבות והתושבים שלי, עזרו לנו, כי אנשים נרצחים בגלל שאין כסף לגדר.
יוסי דגן: הבאתי כמה דוגמאות, יותר לא ארחיב בגלל שיש כאן תקשורת.
יוסי דגן: אני מבקש שכוועדה תיכנסו לזה.
יוסי דגן: בעניין הדברים הגדולים אנחנו נריב בממשלה, אתם תגידו, אנחנו נגיד.
יוסי דגן: עזרו לנו להציל חיים בגלל כסף ובגלל בירוקרטיה.
יוסי דגן: תודה.
אבי דיכטר: עודד, בבקשה.
עודד רביבי: אני ראש המועצה המקומית אפרת.
עודד רביבי: מבלי לחזור על הדברים של חבריי, אדוני היושב-ראש, חלק מהסיבה שאנחנו מתכנסים היום זה גל פיגועים של מרור רע.
עודד רביבי: לא רק במחיר ששילמנו מבחינת קרבנות, אלא גם מבחינת סגירת המעגל.
עודד רביבי: כלומר, אם יש לנו אירוע שנגמר מבלי שהמחבל מחוסל בנקודה, אז אנחנו מבינים שאנחנו נותנים רוח גבית לפיגועי השראה, ואנחנו בעצם מבינים שאנחנו מאבדים עוד נדבך בהרתעה.
עודד רביבי: לכן דווקא בפורום הזה של הוועדה, ודווקא בגלל מה שפורסם על-ידי הדוח של נציב קבילות החיילים היוצא, אני הרבה יותר חושש שמדובר פה במשהו הרבה יותר גדול, שאני חושב שהוועדה חייבת לדון בו, לראות בסוף איך אנחנו מגיעים למצב של רצף אירועים, שמי שאמון על הביטחון לא יודע לסגור את המעגל כמו שצריך.
עודד רביבי: גם אם שלחו רק חייל אחד לעמדה במקום שניים, זה מתחבר לאותה שרשרת אירועים.
עודד רביבי: בסוף צריך לבדוק את הדבר הזה, וזה משהו שהוועדה הזאת בסמכותה לעשות.
עודד רביבי: אם יש משהו שהוועדה יכולה לצאת איתו מעבר לכל הדברים האחרים שדיברו עליהם, של משאבים ואחריות וכוחות וסדרי כוחות, זה לבוא ולוודא שאין לנו התרופפות בצבא, כי אין לנו צבא אחר.
עודד רביבי: כולנו הצבא וכולנו עושים מילואים, וכל אחד בדרגתו.
עודד רביבי: אבל אני חושש דווקא בגלל הרצף, שיש פה אינדיקציה למשהו שהוא הרבה יותר עמוק ושאותו צריך לבדוק.
עודד רביבי: אני מקווה שזה לא נכון, אבל זה מה שאני רוצה להעביר לוועדה.
יוחאי דמרי: אני ראש מועצת הר חברון.
יוחאי דמרי: אני מבקש לדון על שתי נקודות מרכזיות.
יוחאי דמרי: התפרסם בתקשורת שבמהלך התקופה האחרונה השב"כ סיכל 500 פיגועים.
יוחאי דמרי: קודם כל, צריך להודות לכוחות הביטחון על כך.
יוחאי דמרי: אבל יחד עם זה, אני מנסה רגע אחד להתחלחל מעצם המחשבה מה היה קורה אם היו פה 500 פיגועים.
יוחאי דמרי: במילים אחרות, המוטיבציה להוציא פיגוע לא קטנה.
יוחאי דמרי: נהפוך הוא, אולי היא אפילו גדלה.
יוחאי דמרי: השאלה שלדעתי אנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא לא איך אנחנו תופסים את המפגע של אתמול, אלא איך אנחנו מונעים ממפגע של מחר לפגע והאם יש לנו מספיק כלים להעמיד בפני מי שרוצה לפגע כדי שלא יפגע.
יוחאי דמרי: זאת השאלה המרכזית שלטעמי ולדעתי צריך לעסוק בה, ואתם בוודאי וממשלת ישראל על אחת כמה וכמה.
יוחאי דמרי: אני רוצה לארסנל הנשקים או לארסנל התגובות להציע מספר דברים.
יוחאי דמרי: דבר אחד, אני מבקש לבחון בצורה מאוד רצינית את נשק הגירוש של המפגעים ובני המשפחות שלהם.
יוחאי דמרי: הריסת בתים, אנחנו מבינים שזה משהו שקיים, אולי זה עובד באופן חלקי.
ענת ברקו: אתה מדבר על גירוש בתוך איו"ש או גירוש לעזה?
ענת ברקו: כי גירוש לעזה הוא אפקטיבי.
יוחאי דמרי: בסופו של דבר אנחנו צריכים שהגירוש יהיה אפקטיבי.
יוחאי דמרי: מבחינתי אפקטיבי זה אומר להרתיע.
יוחאי דמרי: ואם הגירוש הוא מרתיע, נוכל להגיד שעשינו משהו.
יוחאי דמרי: זה יכול להיות עזה ויכול להיות גם מקומות אחרים.
יוחאי דמרי: אבל מבחינתי זה משהו שחייבים להכניס אותו פנימה לתוך ארסנל של התגובות ולא להסתפק רק בהריסה של הבתים.
יוחאי דמרי: הדבר הנוסף, גם כאשר אנחנו ניגשים להרס של בתים, אי אפשר שהרס של בתים ייעשה על רקע של כל כך הרבה חודשים.
יוחאי דמרי: זה לא מרתיע, חברים.
יוחאי דמרי: לא יכול להיות שחצי שנה אחרי הפיגוע אנחנו עדיין מתקשקשים עם אטימה של חדר או סגירה של משהו שהוא כזה.
יוחאי דמרי: זה לא מרתיע.
יוחאי דמרי: צריך בתוך זה לגרום לדברים בצורה רצינית תוך כמה שעות, מרגע הפיגוע ועד לרגע שאנחנו מבצעים את העונש הזה.
יוחאי דמרי: שמעתי היום, לפחות בתקשורת, שהעידו אנשי צבא שאכן הכלי הזה גרם למשפחות, לפחות לחלק מהן, לעצור מפגעים פוטנציאליים.
יוחאי דמרי: הנקודה השלישית, אני לא יודע להגיד פה בצורה מאוד ברורה כמה זה אפקטיבי או לא.
יוחאי דמרי: אבל אם כן, צריך לבחון גם להטיל עונש מוות למחבלים.
יוחאי דמרי: אנשים שבאים להתאבד והופכים להיות שאהידים, אני לא יודע אם אפשר לאיים עליהם במוות.
יוחאי דמרי: אבל אם כן, צריך לעשות בחינה רצינית להחיל גם את זה, ולא לפחד מדברים.
יוחאי דמרי: זה ביחס לסור מרע.
יוחאי דמרי: ביחד לעשה טוב, אני מצטרף לחבריי חברי הרשויות.
יוחאי דמרי: הטרור פוגע במדינת ישראל.
יוחאי דמרי: יש לנו פעולות איבה שהיו בדרום, ועמיר פרץ גם כתושב שדרות הרגיש ומרגיש ומבין את המשמעות של טרור מדרום.
יוחאי דמרי: בוודאי עוטף עזה, אתם ישבתם שם וכולנו נמצאים איתם.
יוחאי דמרי: אותו הדבר ביחס אל הצפון, אל המנהרות, ועכשיו אנחנו מרגישים את העוצמה הזאת כמובן חזרה ביהודה ושומרון.
יוחאי דמרי: ממשלת ישראל מבינה שכדי להתמודד מול טרור צריך לחזק התיישבות.
יוחאי דמרי: כך זה היה לאורך כל הדרך.
יוחאי דמרי: אפשר להתווכח האם צריך או לא צריך, אבל ברגע שכבר יש, בואו תחזקו את האנשים.
יוחאי דמרי: בסוף הטרור הוא נגד אנשים, נגד אזרחים, גם נגד חיילים.
יוחאי דמרי: אבל בסוף חיים פה ילדים, אישה בהיריון, חיים פה בני-אדם, וחיים פה כבר דור רביעי וחמישי ב-51 השנים האלה.
יוחאי דמרי: אבל אנחנו לא נתווכח עוד 50 שנה מה יקרה כאן.
יוחאי דמרי: בינתיים חייבים לחזק.
יוחאי דמרי: אחרי כל סבב של הסלמה, מדינת ישראל ידעה לחזק בצפון, ידעה לחזק בדרום, וברוך השם יודעת לחזק.
יוחאי דמרי: יש לה היכולות האלה, היא חייבת לחזק גם את יהודה ושומרון.
יוחאי דמרי: בין אם מדובר על הסדרת מרקם החיים, החוק שאני מקווה שעבר בוועדת השרים וצריך להמשיך ולהיכנס איתו, ובמסגרת של דברים אחרים שצריך לנגוע בהם, ואנחנו יודעים להגיד ולשים את הדברים במה כן.
אבי דיכטר: יפרח, בבקשה.
גיא יפרח: אני סגן וממלא מקום ראש העיר מעלה אדומים.
גיא יפרח: אני רוצה להסביר בקצרה, בלי לחזור על דברי חבריי, את סוגיית ההרתעה.
גיא יפרח: אנחנו עכשיו מתכנסים אחרי רצף של אירועים מאוד טראגיים, אבל אנחנו חייבים לראות את זה, ומבחינתי המדד הוא מדד זריקת האבנים.
גיא יפרח: לא שומעים על זריקת אבנים בתקשורת כמעט, אבל הציר התיירותי במדינת ישראל הוא ציר ירושלים – מעלה-אדומים, בואכה ים המלח, ושם היום עדיין יש משפחות שעושות תרגולות לילדים שלהם איך מתכופפים מתחת לכיסא כשנזרקת אבן מצוקי עיסאוויה וכו'.
גיא יפרח: כשהמדד הזה עולה אנחנו מבינים שכנראה משהו בהרתעה משובש.
גיא יפרח: ואני אומר לכם, לא שומעים על זה בתקשורת.
גיא יפרח: לא שומעים על זריקת אבנים בתקשורת.
אורן אסף חזן: המשטרה לא מדווחת, בגלל זה.
גיא יפרח: לפעמים גם יש פצועים, גם הם מפנים את עצמם ויש פצועים.
גיא יפרח: לכן אני אומר שהסוגיה הזאת היא סוגיה קריטית.
גיא יפרח: מרכיבי הביטחון שדיברו עליהם לפני כן, גם סביב צוקי עיסאוויה יש תקציב, יש הסכמה של כולם שהמקום הזה צריך להיות מאובטח, ציר הכי תיירותי בישראל, ירושלים – ים המלח.
גיא יפרח: אבל זה לא קורה, כי הבירוקרטיה אוכלת בנו.
גיא יפרח: דבר נוסף ואחרון, היום היישובים נוטלים על עצמם את העומס התקציבי של הביטחון.
גיא יפרח: 45,000 תושבי מעלה-אדומים משלמים היום 14 מיליון שקל כל שנה מכספם אגרת ביטחון כדי לאבטח את היישוב, וכל שנה מחדש עושים לנו טובה, וכל פעם גם מצמצמים את מענק הביטחון שהם נותנים לרשויות המקומיות, זה התחיל בשלושה מיליון, הפך לשני מיליון, עכשיו מורידים את זה ל-750,000.
גיא יפרח: כאילו תושבי מעלה-אדומים הם לא אזרחי מדינת ישראל כמו בכל מקום אחר שצריך להגן עליהם ולשמור עליהם, והם צריכים לממן את זה מכספם.
גיא יפרח: וכל פעם שהמדינה מושכת את ידיה, מי שצריך להיכנס לזה הם תושבים מעלה-אדומים עצמם.
אבי דיכטר: אליהו גפני, בבקשה.
אליהו גפני: אני ראש מועצת עמנואל.
אליהו גפני: אני רוצה לשתף אתכם בחוויה.
אליהו גפני: באתי לעמנואל לפני 17 פלוס שנים, מכוחו של ראש המועצה דאז יששכר פרנקלטל.
אליהו גפני: שנה אחר כך ראש עיריית בני-ברק.
אליהו גפני: אני זוכר אותו בלילה מסוים בבני-ברק שלמחרת הולכת להיות שביתה.
אליהו גפני: אני זוכר את הלילה שאני נמצא באזור ואני שואל אותו איך הוא שורד, שיספר לי.
אליהו גפני: הוא אמר לי: אלי, אתה מכיר את המשפחה בעמנואל, גוטמן, שהאבא נרצח?
אליהו גפני: אתה זוכר שהיית לידי אז לפני 17 שנה בדיוק?
אליהו גפני: בשבוע שעבר הייתה האזכרה.
אליהו גפני: אין גרוע מזה.
אליהו גפני: זה הכי גרוע שיכול להיות.
אליהו גפני: אז אני לא יכול להוסיף פה הרבה על הנושא, אבל בואו ניכנס לאמת שנייה אחת.
אליהו גפני: מדברים פיגועים, מדברים על תינוק בן שלושה ימים, מדברים על שני חיילים, שחייל אחד הוא בן חורג של ראש מועצה לשעבר של עמנואל, חבר משפחה שלנו.
אליהו גפני: את הזרקור הזה אני שם קצת ואני אומר: בואו נעצור את זה, ומהר, כי מה שעשו בפיגוע השני בעמנואל, בעיניים הקטנות שלי חושב שהיה נכון לעשות בפיגוע הראשון בעמנואל.
אליהו גפני: פשוט לחנוק, פשוט לתפוס.
אליהו גפני: אני מחזק פה את כל מה שדיברו בטוב טעם ודעת.
אבי דיכטר: תודה רבה, אליהו.
אבי דיכטר: שלמה נאמן, גוש עציון.
שלמה נאמן: גם אני לא אחזור על דברי חבריי, אבל הנקודה שאני רוצה להדגיש אותה זו באמת נקודה של מה שמכונה אצלנו פח"ע עממי.
שלמה נאמן: הרי בשביל פח"ע עממי אף אחד מאתנו לא מתכנס.
שלמה נאמן: אבל מרגע שסיימנו את ההפגנה עד לרגע שהגעתי לעפרה כבר קיבלתי כארבע הודעות על בקט"ב אחד וזריקות אבנים, וזה אומר שילדים שיוצאים לבית הספר חוטפים, זה אומר שהם בסופו של דבר מגיעים למצב של הרטבה עד שהם לא רוצים ללכת לבית הספר, לא רוצים לצאת מהבית.
שלמה נאמן: לומר שהם לא מצליחים להגיע לחוגים, כי אף אימא לא לוקחת את הסיכון להסיע את הילד לחוגים?
שלמה נאמן: הרי אפשר לחטוף אבן, וזה משהו שבכלל לא נספר, זה לא נחשב לבעיה.
שלמה נאמן: גוש עציון זה אזור יחסית שקט.
שלמה נאמן: אני לא מדבר על צומת הגוש המיוחד.
שלמה נאמן: אבל גם לנו יש שלושה צירים לפחות שמותקפים כל הזמן, כמה פעמים ביום.
שלמה נאמן: אני רוצה לומר לכם שזה המדד של ירי.
שלמה נאמן: בסופו של דבר, אם אנחנו מגיעים משני אירועי זריקות אבנים בשבוע לשני אירועי זריקות אבנים בשעה, זה אומר לצפות פיגוע.
שלמה נאמן: יהיה ירי, יהיה בקט"ב שבסוף ייתפס.
שלמה נאמן: הדבר הזה יקרה, ואנחנו צריכים לראות איך מתגברים את הכוחות בשטח ולא מצמצמים אותם.
שלמה נאמן: אני לא נרתע גם מאמירה שתהיה ענישה קולקטיבית.
שלמה נאמן: אין מה לעשות.
שלמה נאמן: אני מדבר עם המוכ'תרים של הכפרים ואני הראשון שאומר להם: בואו נחיה ביחד, נעבוד ביחד, נתפרנס ביחד.
שלמה נאמן: אני רוצה להיות ראש המועצה שלכם.
שלמה נאמן: אבל אם זה לא הולך, אם אנחנו מגיעים לשלב שילד לא מסוגל להגיע לבית הספר בשלום, אז הכפר שלכם ייסגר ואף פועל לא יצא לעבודה.
שלמה נאמן: ואני יודע מה התפיסה הביטחונית שאומרת שבסוף זה סיר לחץ ואז יקרה עוד.
שלמה נאמן: אז שיקרה עוד, אנחנו נספוג.
שלמה נאמן: תגידו לנו שעכשיו יש מצב של ספיגה, אנחנו ניכנס לכוננות ספיגה.
שלמה נאמן: אין לנו בעיה, אנחנו יודעים לעשות את זה.
שלמה נאמן: אז אנחנו שבועיים ניסע בשיירות.
שלמה נאמן: אבל לפעמים אין ברירה, צריך להיכנס בהם, צריך להפוך את חייהם לגיהינום, חיים אזרחיים.
שלמה נאמן: לא יצאו לעבודה, לא ימכרו, יסגרו להם חנויות בצמתים.
שלמה נאמן: זה מה שצריך לעשות.
שלמה נאמן: בסופו של דבר הכפר צריך לשלם את המחיר.
שלמה נאמן: כפר שלם צריך לשלם את המחיר, כי כפר שלם זורק אבנים, כי כפר שלם לא נותן לילדים שלנו לבוא לבית הספר.