GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: אז הוועדה מבקשת מהמטה לביטחון לאומי להגדיר ולאשר דירקטיבה מדינית באינטרס הישראלי שתאושר על ידי הקבינט, ואם היא תהיה רק בטיוטה נשמע מכם מה שיש לכם לומר.
מרדכי יוגב: הוועדה מבקשת תוך חודש וחצי או מתי שתסתיים העבודה של מערכת הביטחון, על לשכת השר ועל מתאם הפעולות בשטחים, מינהל אזרחי, לקבל את אותה הצעת מחליטים, ובפירוט של התקנים הקיימים בכל נגזר ונגזר, כפי שפה רמ"א פירט רבים מהמישורים והעבודות, את התקן הנדרש, את המשמעות התקציבית ואת סדרי העדיפויות.
מרדכי יוגב: שירה הסבירה את סדרי העדיפויות.
מרדכי יוגב: את סדרי העדיפויות שאתה אומר אני חייב אותן מחר בבוקר, כפי שעושים את סדר העדיפויות למיגון הצפון, אפס עד שתיים, אפס עד ארבע, או שלומי וקרית שמונה כי תעדפת אותם על פני יישובים יותר קהילתיים שיכולים יותר להסתדר לבד.
מרדכי יוגב: אז קח את סדר העדיפויות, אני חושב שזה חשוב כי זה גם נותן, מבחינתך שירה, מה בעוד תוספת 19, מה ל-20, מה ל-21, 22.
מרדכי יוגב: בקיצור, בשורה התחתונה, זה מאפשר לאוצר להיות אפילו יותר עם ההבנה והמציאות שהווה בשטח.
מרדכי יוגב: הערה שאני אומר אותה כל הזמן לפרוטוקול או לא לפרוטוקול, כל נושא המערכת המשפטית של יהודה ושומרון, מה שנקרא יועמ"ש יו"ש, אני משוכנע שחייבים לאזרח אותו, להפוך אותו מתקן צבאי לתקן אזרחי, כי בסוף ופה אני מצטרף להערה של חברתי אורית ורק במקצת, שדיברה על דירקטיבה עצמאית גם של מטה כללי, לא רק של מתאם הפעולות בשטחים.
מרדכי יוגב: והיה פה מתאם הפעולות בשטחים הקודם ואמר מה היתה הדירקטיבה שלו, ופניתי בעניין לשר הביטחון הקודם ואחרי זה לשר הביטחון הנוכחי, והוא אמר לי, זו לא הדירקטיבה.
מרדכי יוגב: והיה כנראה שיח, דרג מדיני ודרג צבאי, והדרג המדיני – כי ישבנו פה לפני שנתיים ויותר ונאמר, דירקטיבה X, ופניתי לשרי הביטחון הקודם והנוכחי, ואמרו, לא, הדירקטיבה היא Y, והם הלכו אל השטח והיה שיח.
מרדכי יוגב: ואני חושב שלשיח הזה אתם צריכים להיכנס, של מה רוצה מדינת ישראל - - -
מנחם אליעזר מוזס: ומה יצא מן השיח הזה?
מרדכי יוגב: בשביל הפרוטוקול, אמר מתאם הפעולות בשטחים הקודם שהדירקטיבה היא מדינה פלסטינית, ואמרתי לו, זה לא מה שמשתמע בשיחות שלי עם ראש הממשלה ושרי הביטחון, ועדכנתי אותם והיה שיח ששינה את השיח הזה.
מנחם אליעזר מוזס: הדירקטיבה של הממשלה הזאת היא שלא תקום מדינה פלסטינית.
מרדכי יוגב: אז אני מבקש שיגדירו אותה.
מרדכי יוגב: זו היתה ההערה הראשונה שלי וגם אמרה אותה חברת הכנסת לשעבר אורית סטרוק, להגדיר דירקטיבה יותר ברורה שעל פיה המינהל יכול לעבוד.
מנחם אליעזר מוזס: זה מפריע לך, הדירקטיבה היום?
בן חור אחוות: אם יש דירקטיבה, אני מונחה על ידי שר הביטחון - - -
מרדכי יוגב: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בנושא בעוד עד שלושה חודשים.
מרדכי יוגב: אני הייתי רוצה גם קודם, אבל אני מותנה גם בצורכי הוועדה בנושאים השונים.
מרדכי יוגב: קרי: במהלך ינואר, ובלי נדר אני מקווה שאז תתקדמו גם בנושא של דירקטיבה וגם בנושא העבודה של התקנים, וגם האוצר בראייה קדימה, של תקציבי 20', 21', והכנת התקציב הדו-שנתי הלאה שיעבור באמצע מערכת בחירות, אבל לא משנה מי יזכה בבחירות, פנינו אל - - -
מנחם אליעזר מוזס: ספק לך מי יזכה?
מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין.
מרדכי יוגב: זה לא משנה.
מרדכי יוגב: אני רוצה לומר, פנינו לפתור את הבעיות בשטח.
מרדכי יוגב: תודה רבה לכל האנשים שנמצאים פה.
מרדכי יוגב: הישיבה נעולה.
אבי דיכטר: טוב, בוקר טוב לכולם, אנחנו מבקשים להתחיל, ומן הסתם יצטרפו אלינו נוספים.
אבי דיכטר: אנחנו היום מקיימים בכנסת יום הוקרה לאנשי צבא דרום לבנון, שמוכרים יותר בקיצור צד"ל.
אבי דיכטר: ואני לא מכיר מישהו במדינת ישראל שלא יודע מה משמעות צד"ל, שלא ליווה אותו, לא היה בשטח בלבנון בסדיר או במילואים ולא פגש בהם, לא נעזר בהם, לא מעטים נלחמו איתם כנגד יריבים לאורך הרבה מאוד שנים.
אבי דיכטר: ואני חושב שהעובדה שב-22 במאי, אם אני זוכר את התאריך נכון, ליל 21–22 במאי, כשבעצם צה"ל החליט לצאת מלבנון, וביחד איתו הוא קלט לתוך מדינת ישראל את – זה לא רק אנשי צד"ל, זה את משפחות צד", זה היה הרבה מעבר ללוחמים, במספרים שהפתיעו.
אבי דיכטר: אף אחד לא חזה שאלה יהיו מספרי האנשים, בני המשפחות שיבקשו להגיע לישראל.
אבי דיכטר: אני מרשה לעצמי לדבר בעברית, כי אני משוכנע שכל אנשי צד"ל כבר מבינים עברית על בוריה.
דוד ברלב: מלבד שכבת הגיל המבוגרת, שלא הצליחה עדיין.
ג'ונתן אלחורי: אנחנו כן הצלחנו.
אבי דיכטר: אני לא מזהה פה כאלה שלא - - -
דוד ברלב: יגיעו בהמשך.
אבי דיכטר: יגיעו בהמשך?
אבי דיכטר: אוקיי, מקסימום נברך אותם בהמשך.
אבי דיכטר: אני חושב שהעובדה שהכנסת מחליטה לציין, לא רק בוועדת החוץ והביטחון אלא גם בוועדות נוספות שמתכנסות לאורך היום כאן בכנסת, את יום צד"ל, אני רואה בזה באמת אות קודם כול ובראש ובראשונה לאנשי צד"ל.
אבי דיכטר: זה לא סוד שמה שהתחולל או מתחולל בעזה למעשה משלשום בלילה, וההתפתחויות שהיו ביממה האחרונה, והירי לעבר ישראל, ולא מעט טלפונים, כולל אליי באופן אישי.
אבי דיכטר: אפילו אתמול בלילה באשקלון בין סירנה אחת לשנייה עוד התקשרו אליי לשאול אותי: תגיד, אבי, הדיון מחר מתקיים?
אבי דיכטר: ואמרתי: כן.
אבי דיכטר: ואני חושב שכולנו תמימי דעים שישנם דברים שאתה לא מבטל.
אבי דיכטר: ישנם דברים שאתה לא דוחה, וישנם דברים שאתה לא מבטל, אם אין באמת סיבה עליונה לבטל.
אבי דיכטר: והזכות שלנו לקיים את יום ההוקרה לאנשי צד"ל בכנסת זו זכות שאנחנו כחברי כנסת – ונמצאים כאן מספר חברי כנסת, ואני משוכנע שיגיעו נוספים – הזכות שלנו לקיים את יום ההוקרה, למרות הנסיבות הקשות, למרות שעשרות אלפי ישראלים נמצאים ככה בין ממ"ד לממ"ד, למרות כל זה לקיים את היום הזה כאן בכנסת, אני אומר לכם, זו זכות שלנו ככנסת, כחברי כנסת, להביע את ההוקרה לשנו לאנשי צד"ל.
אבי דיכטר: ואני מאוד מעריך את העובדה שבאתם לכאן, שאתם מכבדים את הכנסת בנוכחותכם, וביחד איתכם הרבה מאוד אנשים, כולל חברי כנסת, שבשבילם המונח צבא דרום לבנון, חיילי צבא דרום לבנון, חיילי צד"ל זה לא איזה מונח שהם קראו אותו בעיתונים.
אבי דיכטר: עבורם, ואני מרשה לעצמי לומר: גם אני בתוכם, אנשי צד"ל, לוחמי צד"ל, זה מושג שיש מאחורי הרבה מאוד עוצמה, הרבה מאוד היסטוריה, הרבה מאוד חברות.
אבי דיכטר: והעובדה הזו, אני משוכנע, הייתה לנגד עיני כולנו, גם לפני ה-21 במאי 2000, ובוודאי אחרי ה-21 במאי 2000.
אבי דיכטר: כמו שאנחנו אומרים: ידיד לעת צרה.
אבי דיכטר: ואני יודע שלפעמים יש תחושה שאפשר להיות יותר "צדיק", יעני יותר חבר בעת צרה, אבל אני חושב שהישיבה הזו, וישיבות אחרות שהיו וודאי יהיו בנושא הזה, והאנשים שנמצאים כאן, כולל יגאל פרסלר, נציב קבילות החיילים דהיום - - -
יגאל פרסלר: חיילים?
שמואל לטקו: לא חיילים.
קריאה: צד"ל.
אבי דיכטר: חיילים.
אבי דיכטר: אלה חיילי צד"ל, אני לא יודע מה בדיוק הבעיה.
אבי דיכטר: ויוסי פלד, שהיה ממונה על התחום הזה מול אנשי צד"ל לאורך הרבה מאוד שנים; ואנשים נוספים שבאמת עוסקים בזה, גם בתוקף תפקידם, גם בתוקף התנדבותם, ובוודאי חברי הכנסת שעוסקים בזה בתוקף אחריותם הפרלמנטרית, חלק מהם היו אפילו שרים שעסקו בנושא הזה, כולל יוסי פלד כשר גם עסק בזה, אני באמת רוצה לברך אתכם.
אבי דיכטר: ואנחנו פותחים את היום הזה ביגאל פרסלר.
אבי דיכטר: הדיון הזה, אני אומר לכולם, הוא דיון פתוח.
אבי דיכטר: אז מאחר וישנם לא מעט דברים שמן הסתם היינו רוצים לומר אותם, אבל אי אפשר לומר אותם בדיון פתוח, אז אני קורא לכל מי שמתייחס לזכור שהוא עומד מול טלוויזיה ומדבר, לכן קחו את הדברים האלה בחשבון בדברים שנאמרים, לא מבחינת הקושי או הביקורת חס וחלילה, אלא רק מבחינת גילוי סודות, בכל אופן זה דיון פתוח.
אבי דיכטר: אה, ברושי, אתה רצית הצעה לסדר?
איתן ברושי: כן.
אבי דיכטר: בבקשה, חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבריי המצטרפים לדיון ומצד"ל, באתי לכאן קודם כול למספר דקות, להשתתף בדיון החשוב ולהוקיר תודה לצד"ל.
איתן ברושי: יצא לי גם כמי ששירת בצבא וגם בקבע, וגם כעוזר שר הביטחון בתקופת אהוד ברק, להיות שותף למאמצים, שאני מניח שידברו עליהם פה, ואני חושב שזה דיון חשוב.
איתן ברושי: בכל זאת אני רוצה לומר בעניין של השעה.
איתן ברושי: אני חושב שאחד הלקחים של מלחמת לבנון השנייה היה, ובקיצור, שלא הפעילו את מצב מל"ח בזמן, כי מישהו חשב שאפשר לעשות מל"ח בלי לקרוא לזה מל"ח, למרות שיש לזה מערכת שעולה הרבה כסף למדינה ביום-יום, וכראש רשות תרגלתי את זה כל שנה.
איתן ברושי: והנה, אנחנו עדים פעם נוספת למציאות, שלא הייתה תשובה עד היום למשברים הכלכליים בעיקר וליכולת קיום בעוטף עזה בחודשים רבים, מאז פסח לא שילמו שקל פיצויים על שום דבר.
איתן ברושי: אנחנו עכשיו במצב מיוחד.
איתן ברושי: לא מצב מיוחד בעורף אלא מצב לא יכול להימשך.
איתן ברושי: ואני קורא ליושב-ראש הוועדה, שהוא בעצמו בא מאשקלון, ואני קורא לוועדה להתכנס באופן דחוף עוד היום, כדי לחייב את הממשלה, שמתכנס הקבינט בשעות אלו, להכריז על מצב מל"ח.
איתן ברושי: פחות מזה אין לו תשובה לאובדן ימי עבודה, לניוד אמצעים, לפתיחת מחסנים, לספק לאזרחים את התשובות הנדרשות, כולל אובדן ופיצויים על זה שמשביתים את המשק, ההורים לא יוצאים לעבוד, וכל מה שמתחייב מהמצב.
איתן ברושי: זה מצב שהוא לא שגרה, הוא לא מפחות ממל"ח, לצערנו יש גם הרוגים ופצועים.
איתן ברושי: ואני חושב שתעשה נכון, אדוני היושב-ראש, שבתום הישיבה תתייעץ עם החברים הקבועים, תוציא הודעה לממשלה בתוך הקבינט, שיכריזו עכשיו על מל"ח.
איתן ברושי: פחות ממל"ח זו הזנחה, ובמידה מסוימת אטימות של הפקידות מול הצרכים של התושבים בשעות כאלה.
איתן ברושי: לא טיפלנו עד עכשיו נכון, בואו נטפל עכשיו.
איתן ברושי: וזה הלקח של לבנון השנייה.
איתן ברושי: תפתחו את הדוח של מבקר המדינה, תראו שמנכ"ל תרבות וספורט, אני הייתי, דרש את זה באותה ישיבה שהתכנסה - - - מעל המסעדה במשרד הביטחון, וגם אז רענן דינור לא הבין את הצורך.
איתן ברושי: תפעילו את מל"ח עכשיו.
אבי דיכטר: תודה רבה, חבר הכנסת ברושי.
אבי דיכטר: אנחנו עוברים לדיון בנושא צד"ל – יום ההוקרה.
אבי דיכטר: יגאל פרסלר, בבקשה.
יגאל פרסלר: אני רוצה ביום כזה די קשה ניחומים למשפחות והחלמה לפצועים, והצלחה לכוחות הביטחון במערכה שהולכת לקרות כנראה בימים הקרובים.
יגאל פרסלר: היות שאני לא יודע לדבר, אבל אני מתחיל באמת בתשבחות לצד"ל – כן הבכירים ולא הבכירים, ולכל צד"ל, ולכל אנשי המודיעין שעבדו מלבנון – יש דבר אחד שעד היום לא סודר, וזה הנושא שאני קורא לו אפליה בין מזמן ההפרדה, ברגע שבסביבות 2002 הפרידו, בצדק מבחינת שב"כ, הפרידו בין מ"פ ומעלה, ואנשי מודיעין של שב"כ שעבדו איתם בלבנון, לבין השאר.
יגאל פרסלר: מי שהיה ביום הנסיגה מ"פ נכנס לשיקום.
יגאל פרסלר: הרבה קצינים, בסביבות 30 פלוס, הגישו אחרי שנתיים על ההפרדה הזאת בג"ץ.
יגאל פרסלר: מי שהגיש הם רובם קצינים – למה עושים הפרדה.
יגאל פרסלר: בג"ץ קבע שהאפליה היא בסדר, כי בא ראש השב"כ, ואת זה צריכים לדעת כולם, ואמר: זו לא המטרה שלי שיקום, אבל יש לו את החבר'ה שלו שעבדו מלבנון, הוא מוכן לקחת 200 משפחות – 207, 213, אני לא זוכר – לקחת לתחום שלו.
יגאל פרסלר: ותזכרו שמי שנמצא בשיקום של השב"כ זה יותר ממפעל הפיס.
יגאל פרסלר: מקבלים דיור חינם.
יגאל פרסלר: אני לא נכנס למה שהם מקבלים, סך הכול אמרתי את זה בדלתיים סגורות, אבל מצבם בסדר גמור.
יגאל פרסלר: לעומת זאת, השאר, שההפרדה הייתה שהם יהיו תחת משרד העלייה והקליטה אבל יקבלו בערך אותו הדבר.
יגאל פרסלר: וטיפלו בהם בשכר דירה שנתיים, היו איזה עשרה אנשים שקיבלו כמה מיליונים ממשרד האוצר, אחרי שנתיים-שלוש לא מתעסקים.
יגאל פרסלר: הדבר היחידי שנשאר עד היום זה נושא שכר דירה, שהיום - - - בין 700 ל-1,100 לסביבות 220 או משהו כזה.
יוסף פלד: כן.
מרדכי יוגב: יגאל, אם אתה יכול להגיד במספרים – אנשים, משפחות.
יגאל פרסלר: במספרים – אף אחד לא יודע בדיוק, אבל להערכתי נמצאים היום, שמגיע להם, בסביבות 300 משפחות.
מרדכי יוגב: במדרגה של מ"פ ומטה, שלא זכו לשיקום ממשרד הביטחון והלכו למשרד העלייה והקליטה?
יגאל פרסלר: כן, כ-300 משפחות.
מרדכי יוגב: למה אף אחד לא יודע להגיד כמה בדיוק?
יגאל פרסלר: כי אני לא יודע בדיוק כמה.
יגאל פרסלר: כל יום יש כאלו שעזבו ללבנון, ויש כאלה שיש להם דירות ויש כאלו שלא מקבלים.
יגאל פרסלר: אני לא יודע בדיוק.
מרדכי יוגב: אין מרשם אוכלוסין במדינת ישראל?
יגאל פרסלר: אני לא יודע.
יגאל פרסלר: ואף אחד לא יודע.
קריאה: אפשר רגע?
אבי דיכטר: לא, חבר'ה.
יגאל פרסלר: צד"ל – הם הולכים על 400.
יגאל פרסלר: אני אומר לך: היו באמת 400 – אין יותר מ-300, ולפי דעתי גם פחות.
יגאל פרסלר: אבל זאת לא הנקודה.
יגאל פרסלר: הנקודה שמבחינה כלכלית מצבם גרוע מאוד.
יגאל פרסלר: כדי להשכיר דירה שואלים המשכירים: האם אתה ממערכת הביטחון או לא?
יגאל פרסלר: מערכת הביטחון – אין לו משכנתא, אין לו ערבות, כך שבקושי הוא משכיר דירה.
יגאל פרסלר: עכשיו, משרד העלייה והקליטה התנהג אליהם כמו עולים מארצות המערב, שאחרי כמה שנים הם מפסיקים, זה לא כמו שנותנים לאתיופים לכל החיים או משהו אחר.
יגאל פרסלר: חסר להם הרבה דברים, אבל הכי חשוב זה לסגור את נושא הדיור.
יגאל פרסלר: דרך אגב, גם ראש השב"כ במכתב אליי אומר שהדיור זה הדבר הכי חשוב, ומגיע להם.
יגאל פרסלר: זה ראש השב"כ אומר.
יגאל פרסלר: אני 20 שנה מתעסק בדבר הזה, בכובע של האחריות שלי על סייענים ועל בכירי צד"ל.
יגאל פרסלר: לפני שלוש שנים בערך בא אליי ראש הממשלה והוא אומר: עד עכשיו היה יוסי פלד, שגם בכל הוועדות שלו, קראתי מהתחלה את כל הניירות שלו – אלוף במיל' ושר – בכל הוועדות שלו הנושא היחידי זה רק לגמור את נושא הדיור, וברוך השם מצבנו הוא טוב.
יגאל פרסלר: לא הצליח.
יגאל פרסלר: פגשתי אותו בבית חולים לפני כמה זמן, ואני אומר לו שאני בדרך, הוא אומר לי: הלוואי, הלוואי, כי באמת מגיע להם נושא הדיור.
יגאל פרסלר: יש כאלו שהדליפו, ראיתי אתמול, משר הביטחון – כנראה משם הדליפו משהו, אבל אנחנו במצב שלהערכתי עוד שתי ישיבות אנחנו גומרים את הנושא הזה.
יגאל פרסלר: יש כרגע מצב של - - -
אבי דיכטר: אם אתה יכול לפרט, מה זאת אומרת עוד שתי ישיבות אנחנו גומרים את הנושא הזה?
אבי דיכטר: מה צפוי להסתיים בעוד שתי ישיבות?
יגאל פרסלר: אני אגיד לך.
יגאל פרסלר: ראשית, הייתה הצעה שלי, אותה הצעה שהעברתי לחברי כנסת – כל מי שיושב כאן בטח העברתי לו – הצעה שלי, שהיא כבר במשך, אני לא יודע כמה שנים, אבל כמה שנים טובות.
קריאה: אוקטובר 2015.
יגאל פרסלר: אני תמיד משנה את התאריך.
יגאל פרסלר: עד היום.
יגאל פרסלר: בסוף שר הביטחון קיבל את זה במלואו, שר השיכון קיבל במלואו.
יגאל פרסלר: אלו השותפים במערכת.
יגאל פרסלר: כמובן גם ראש הממשלה.
אבי דיכטר: מי חסר?
יגאל פרסלר: משרד האוצר בגדול בכל דבר צריך לתת את האישור.
יגאל פרסלר: יש להם שאלות טובות מאוד, עוד לא נתנו תשובות מדויקות עד הסוף, וזה מה שעומד כרגע.
אבי דיכטר: אנחנו נשמע, יש פה נציג משרד האוצר, נשמע את עלי עוד מעט.
יגאל פרסלר: נמצא כאן נציג, שעושה גם עבודה טובה.
יגאל פרסלר: אני אישית דיברתי עם שר האוצר, הוא בעד זה בגדול.
יגאל פרסלר: ויש כמה דברים שמשרד האוצר, בצדק מבחינתו, שואל שאלות, לא סתם לתת כסף, ואני מקווה שזה ייפתר.
יגאל פרסלר: זהו.
יגאל פרסלר: תודה.
אבי דיכטר: יוסי פלד, אתה רוצה לתת את הפרספקטיבה שלך?
יוסף פלד: אם יש לכם סבלנות לשמוע אותי, אני אדבר.
אבי דיכטר: תראה, אין לנו הרבה אנשים שבחייהם היו בשני עולמות – היו עם רגל אחת למעלה, ראו שזה לא משהו, חזרו בחזרה לפה, ויודעים להחכים אותנו.
אבי דיכטר: אז רק בשביל זה אני מוכן לשמוע אותך.
יוסף פלד: אני ישנתי חודשיים, לא זוכר כלום.
אלעזר שטרן: חודשיים?
יוסף פלד: כן, חודשיים ישנתי – לא, חודש וחצי.
יוסף פלד: אבי דיכטר בא לבקר אותי ואמר שמעולם לא ישנתי כל כך הרבה.
יוסף פלד: צודק.
יוסף פלד: תראה, אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיד לך משהו, כי "הנסיגה", "היציאה" – כל אחד שיקרא לזה איך שהוא רוצה – מאי 2000, לא לפני הרבה זמן.
יוסף פלד: מאי 2000.
יוסף פלד: מאז עברו 18 שנה, וכנסת ישראל, ועדת החוץ והביטחון עוסקת עדיין בשאלה איך מטפלים באנשי צד"ל.
יוסף פלד: ויש לי תחושה, כאזרח ישראלי – זה לא לכבודנו, הדבר הזה.
יוסף פלד: במאי 2000 – לא, סליחה, באמצע אפריל – פנה אליי ראש הממשלה ושר הביטחון דאז אהוד ברק ואמר לי: אורי לוברני מבקש לעזוב את התפקיד של ההכנה לקליטת אנשי צד"ל, תיקח את זה על עצמך, אתה מכיר אותם.
יוסף פלד: וקיבלתי את זה על עצמי.
יוסף פלד: במאי כעבור חודש הגיעו לפה אנשי צבא דרום לבנון.
יוסף פלד: הצפי שלנו, ההכנות שעשינו, מי שעשה את ההכנות בעיקר זה צה"ל, היה צפי ל-2,000 איש.
יוסף פלד: אותו לילה קשה במיוחד לאנשי צד"ל, במיוחד לאנשי צד"ל והמשפחות שלהם.
יוסף פלד: הגיעו לפה יותר מ-7,000, כי הרבה מאוד כפריים שחששו למציאות החדשה שהולכת להיווצר בדרום לבנון, החליטו לבוא למדינת ישראל.
יוסף פלד: והגיעו 7,000, והייתה מעמסה לא פשוטה.
יוסף פלד: ופה אני אומר לכם: אני שירתי בצבא 30 שנה, מתוך זה חמש שנים הייתי אלוף צפון, כל הקשר של אנשי צבא דרום לבנון מול מדינת ישראל היה דרך הצבא.
יוסף פלד: הכול – המשכורות, הכבישים, המרפאות, החינוך.
יוסף פלד: הכול.
יוסף פלד: ובליל הנסיגה צה"ל נעלם.
יוסף פלד: ואני אומר את זה בכאב לב.
יוסף פלד: ומי שהציל את המצב פה היה שירות הביטחון הכללי, שלקח על עצמו את הטיפול באנשי צד"ל.
יוסף פלד: צה"ל נעלם, הוא לא היה יותר.
יוסף פלד: וזה לא לזכותו של צה"ל, ואני אוהב את צה"ל והוא יקר לי, אבל צריך להגיד גם את האמת ההיסטורית.
יוסף פלד: מי ששם כתף והציל את המצב יחסית היה שירות הביטחון, עם מינהלת השיקום.
יוסף פלד: שלא זה בכלל היה הייעוד שלה, למינהלת הייעוד יש ייעוד אחר.
יוסף פלד: ואנשי צבא דרום לבנון, וכל אלה שהגיעו איתם, היו פרוסים מאשקלון עד ראש הנקרה, דרך קרית שמונה וטבריה – כל הארץ.
יוסף פלד: ובסופו של דבר באופן טבעי הם הגיעו צפונה.
יוסף פלד: זה דבר אחד שאני רוצה להגיד, שתדעו היסטורית מה שקרה.
יוסף פלד: בהתחלה מונה שר לטפל בזה, היה חיים רמון מטעם הממשלה.
יוסף פלד: דרך אגב, הוא הקדיש לזה הרבה זמן ואחרי זה, כמו בפוליטיקה, התחלפו ולא היה ממונה שר.
יוסף פלד: אני המשכתי לטפל בזה כי חשבתי שמישהו מאיתנו צריך לטפל בזה.
יוסף פלד: אם אתם שואלים אותי, מדינת ישראל עשתה בשביל צבא דרום לבנון הרבה מאוד.
יוסף פלד: הרבה – לא מספיק.
יוסף פלד: מאוד לא מספיק, זה רחוק מלהיות מספיק.
יוסף פלד: אני אומר לכם שההחלטה הכי אומללה, הכי אומללה, הכי בלתי צודקת, הכי בלתי חברתית, הכי בלתי מוסרית, היה לקחת את אנשי צבא דרום לבנון, לחלק אותם לשתי קבוצות.
יוסף פלד: פשוט בלתי נתפס.
יוסף פלד: וזו הייתה החלטה שעברה בממשלתו של ראש הממשלה אריק שרון, העבירו את ההחלטה הזאת ויצרו שתי קבוצות – קבוצה של ה-high society שקיבלו עולם ומלואו.
יוסף פלד: וכשאני אומר עולם ומלואו בלי לפרט, קודם כול זה לקבל דיור ממדינת ישראל.
יוסף פלד: אני, דרך אגב, שטיפלתי באנשי צד"ל קרוב ל-15, אמרתי: חברים, ברגע שאנחנו נצליח שכל איש שהגיע מלבנון יקבל דירה, בעצם מדינת ישראל יכולה להגיד שאנחנו בתהליך סיום הטיפול בהם.
יוסף פלד: בלי זה – צריך להמשיך לטפל בהם.
יוסף פלד: ואז מוצאים אנשי צבא דרום לבנון את עצמם במשרד הקליטה, בהחלטת ממשלה.
יוסף פלד: מה, הם עולים חדשים?
יוסף פלד: הם באו הנה כי הם חלמו על הרצל בלילה?
יוסף פלד: לא, הם באו הנה בכורח הנסיבות, בשיתוף הפעולה שהיה בין צבא דרום לבנון לצה"ל, וכשצה"ל החליט לצאת מדרום לבנון בכורח הנסיבות, כי הם נסו על חייהם ובאו אלינו.
יוסף פלד: פתאום הם מוצאים את עצמם במשרד הקליטה – עולים חדשים מלבנון.
יוסף פלד: מה פתאום שמו אותם במשרד הקליטה?
אבי דיכטר: אגב, יש פה נציג של משרד הקליטה בחדר?
יוסף פלד: מה פתאום שיהיה?
יוסף פלד: זה מעניין אותו?
שמואל לטקו: אנחנו הזמנו אותם.
אבי דיכטר: לא, למען הסר ספק, הם הוזמנו, נכון?
שמואל לטקו: כן.
אבי דיכטר: אפילו שלט אני רואה.
אבי דיכטר: ואין בכוונתם להגיע או שהם מאחרים?
יוני בן הרוש: פשוט לא הגיעו.
יוני בן הרוש: לא העבירו נציג.
שמואל לטקו: אתמול היה ויכוח איתם.
שמואל לטקו: הם אמרו: בינתיים אין לנו נציג.
שמואל לטקו: הבהרנו להם את החשיבות.
יוסף פלד: אדוני, אני תיכף אסיים את דבריי.
יוסף פלד: אני רוצה להגיד לך: הקבוצה שמטופלת על ידי מנב"ס, ואתה מכיר את זה מצוין, ואני עבדתי במנב"ס זמן רב, שמה המצב הוא – איך אפשר להגיד על אנשים שעזבו הכול מאחוריהם מצב טוב?
יוסף פלד: – יחסית מצבם טוב.
יוסף פלד: הקבוצה השנייה היא קבוצה שאנחנו, המדינה, לא טיפלנו בהם כמו שצריך.
יוסף פלד: וכדי לתקן את העוול הזה אחרי 18 שנה יש דרך אחת ויחידה – אחת ויחידה – שכל משפחה שהגיעה מלבנון יהיה לה בית משלה, קודם כול לפני הכול.
יוסף פלד: כמו שקבוצה א' קיבלה את זה, כולם צריכים לקבל את זה, אין שום סיבה להפריד.
יוסף פלד: דרך אגב, זה מפלג משפחות גם – יש אח שמקבל ויש אח שלא מקבל.
יוסף פלד: זה יצר גם דברים פנימיים מאוד מאוד קשים.
יוסף פלד: דבר אחרון שאני רוצה לומר.
יוסף פלד: תראו, לאורך שנים קיבלו פיצויים, אפשר להתווכח אם זה מספיק או לא מספיק.
יוסף פלד: הרבה מאוד שנים שילמו שכר דירה.
יוסף פלד: הבעיה מסתובבת סביב בעיה אחת: צריך לתקן את העוול של חלוקת אנשי דרום לבנון לשתי קבוצות, ושכולם, כולם, אבל כולם, יהיו שווים ויקבלו את אותם דברים.
יוסף פלד: זה הדבר הכי חשוב שמדינת ישראל יכולה לעשות.
יוסף פלד: ובסוף, אבי, ברשותך, אני הרבה פעמים שומע: זה לא בסדר איך שמתנהגים כלפי צבא דרום לבנון.
יוסף פלד: אני מסכים עם הכול.
יוסף פלד: לדבר אחד אני לא מסכים – כשאני שומע את עצמנו אומרים: הם נלחמו בשבילנו.
יוסף פלד: צד"ל לא נלחמו בשבילנו, אנחנו לא נלחמנו בשבילם.
יוסף פלד: לנו היה אינטרס להגן על יישובי הצפון, ו-250,000 תושבי דרום לבנון, היה להם אינטרס שיהיה להם צבא שיגן עליהם.
יוסף פלד: זה מפגש של אינטרסים.
יוסף פלד: המפגש הזה של אינטרסים אותנו מחייב מוסרית, שכל אחד שחי פה יהיה לו בית.
יוסף פלד: תודה.
אבי דיכטר: לא, חבר'ה, אנחנו לא מוחאים כפיים בכנסת.
יוסף פלד: חוץ - - -
אבי דיכטר: חוץ מאשר ליוסי פלד, כן.
אבי דיכטר: אבל אני אומר את זה גם להבא.
אבי דיכטר: אנחנו מאוד מעריכים את הרצון להודות וכו', אבל אנחנו לא מוחאים כפיים בכנסת.
אבי דיכטר: אני מבקש מאנשי צד"ל, העברתם פה מספר שמות, אני לא יודע בדיוק מי אתם רוצים שידבר בשם אנשי צד"ל.
אבי דיכטר: אז בבקשה.
<< אורח >> יאיר רביד: אני לא מוכר, שמי יאיר רביד רביץ.
אבי דיכטר: מוכר.
<< אורח >> יאיר רביד: ב-1976 הייתי מפקד מרחב צפון של יחידה 504.
<< אורח >> יאיר רביד: יותר מאוחר הייתי ראש שלוחת "הצומת" בביירות.
<< אורח >> יאיר רביד: בשנת 1976, כאשר הייתי מפקד מרחב צפון, קיבלתי את הפנייה של הנוצרים מדרום לבנון, שפנו אלינו וביקשו שנעזור להם להגן על עצמם.
<< אורח >> יאיר רביד: וכדאי את הנקודה הזאת לזכור טוב – הם לא באו אלינו וביקשו להיות צד"ל, ריחפה סכנה על ראשם בגלל התפרקות צבא לבנון, בגלל המאבק שלהם כל השנים נגד הארגונים הפלסטינים, שהם לא נתנו להם דריסת רגל בכפרים; ונוצרו מערכות יחסים שהתחילו הרבה קודם של שיתוף פעולה בינינו לבינם, מתוך הכרה שלנו ושלהם שאנחנו כמיעוטים באזור צריכים לשתף פעולה, ואנחנו זכינו על כך לתמורה מודיעינית מאוד מאוד חשובה, שלא עלתה לנו הרבה כסף.
<< אורח >> יאיר רביד: כאשר הם באו אלינו וביקשו אתא הסיוע לשיתוף פעולה זה היה כלשונו.
<< אורח >> יאיר רביד: וחשוב שתבינו, שאם הסיוע הזה היה מתקבל כמו שהם התכוונו אליו, דהיינו נשק, תחמושת, אפילו אימונים וציוד, אז הם היו עוד מיליציה אחת מיני מאות שפעלו בלבנון, ולא קרה לאף אחד מהם כלום אחרי שצה"ל נסוג משם.
<< אורח >> יאיר רביד: הדבר ש"דפק" אותם, תסלחו לי על הביטוי, מה שגרם להם להיות שונים מכל המיליציות האחרות, זה שצה"ל, מדינת ישראל הפכה אותם לצד"ל, משהו שהם לא התכוונו אליו כשהם באו.
<< אורח >> יאיר רביד: אז כרגע לא חשוב נלחמו בשביל מי – כולם נלחמו שם בשביל כולם.
<< אורח >> יאיר רביד: 760 וכמה הרוגים שנפלו להם לא עשו את החשבון אם הם נלחמים אם הם נלחמים בשבילם או בשבילנו, הם נפלו, והמשפחות שלהם ספגו את זה .
<< אורח >> יאיר רביד: לכן מאחר שאנחנו הפכנו אותם לצד"ל, אז מכאן נובעת האחריות של מדינת ישראל לשקם אותם.
<< אורח >> יאיר רביד: לשקם אותם כמו ששיקמו את אותה אוכלוסייה של דל"ח, של דרום לבנון חריג, שהוכרו כזכאים לשיקום יתר.
<< אורח >> יאיר רביד: אני שמח שהם קיבלו את זה, אבל זה לא מוצדק שרק הם יקבלו, מי ששירת בצד"ל זכאי לקבל את זה.
<< אורח >> יאיר רביד: ואני לא אשכח, גם בתקופה שעדיין הייתי בצבא, גם בתקופה שהייתי במוסד, כשהיו מופיעים בפני אנשי צד"ל – אני מדבר על כנסים, על מפגשים, חיילים, מפקדים – תמיד מפקדי צה"ל אמרו להם: אם יום אחד צה"ל יחליט שהוא נסוג מדרום לבנון, ואתם תחליטו לצאת יחד איתנו, אנחנו נדאג לכם, שמי שהשאיר בית יקבל בית תמורת בית, עץ תמורת עץ, עז תמורת עז – בעיקר קיבלו עיזים עד היום, לצערי.
ג'ונתן חורי: גם זה לא.
יאיר רביד רביץ: גם זה לא.
יאיר רביד רביץ: לסיכום, משפט קצר: אני חושב שמדינת ישראל חייבת להם את זה, חייבת להשוות את התנאים לאותם דרום לבנון חריגים שקיבלו את התנאים בזכות.
יאיר רביד רביץ: אותן זכויות מגיעות לאנשים האלה.
יאיר רביד רביץ: תודה רבה.
דוד ברלב: שהם שני שליש מהאוכלוסייה הזאת.
אבי דיכטר: תודה רבה ליאיר, שדיבר בשם אנשי צד"ל בשלב הזה.
אבי דיכטר: אנחנו עוד נגיע לדוברים נוספים.
אבי דיכטר: אני מבקש ממשרד האוצר, מר עלי בינג, להתייחס, בבקשה.
עלי בינג: כפי שאמר יגאל, אז הנושא נמצא בהחלט על סדר-יומה של הממשלה.
עלי בינג: מונחת טיוטה של הצעה שגיבש בעצם יגאל ביחד עם משרד הביטחון.
עלי בינג: משרד האוצר באופן עקרוני, כפי שגם אמר יגאל, אנחנו לא מתנגדים להצעה, אבל אנחנו כן חושבים שצריך לבדוק עוד כמה דברים, אנחנו נמצאים בעיצומה של עבודת המטה בסוגיה הזאת.
עלי בינג: זה הגיע לפתחנו לפני מספר חודשים, ובחודשיים האחרונים הואץ הקצב בטיפול.
עלי בינג: אני חושב שכפי שיגאל אמר נערוך עוד כמה ישיבות, נעשה עוד בירורים.
עלי בינג: צריך לבדוק גם מבחינה משפטית כמה סוגיות; וצריך לבדוק גם מבחינה תקציבית כמובן, צריך למצוא מקור לחלק מהתקציב.
עלי בינג: ואנחנו רוצים לסיים את הבחינה, ולאור תוצאות הבחינה להביא את החלטת הממשלה המתאימה.
עלי בינג: כרגע מה שעל הפרק, מה שגם יצא בעיתון, זה איזשהו רצון לסייע בעיקר בתחום הדיור.
עלי בינג: אבל גם את זה כמובן צריך לבדוק.
אלעזר שטרן: זה גם מה שאנחנו יודעים.
אלעזר שטרן: מה זה נקרא לבדוק מקורות, אם יש, לסדר מקורות?
אלעזר שטרן: אנחנו מבינים שיש החלטה שהולכים לעשות את זה, לא לבדוק אם יש מקורות.
עלי בינג: אין לכלל ההחלטה מקורות.
עלי בינג: כפי שאתם יודעים, בימינו כשמביאים החלטת ממשלה צריך להצביע גם על מקורות.
עלי בינג: אם זה מתקציב המשרדים זה יותר פשוט.
עלי בינג: מה שהוא מחלק מתקציב הביטחון זה יותר קל, העניין הוא שמשרד הביטחון כרגע לא רוצה להביא את כלל התקציב להחלטה הזאת אלא רוצים גם תקציבים נוספים.
עלי בינג: אז את זה הוא צריך לסגור.
אבי דיכטר: כן, עלי.
עלי בינג: זהו.
עלי בינג: זה בגדול הדברים כפי שהם.
אבי דיכטר: אבל תראה, אנחנו אנשים פרקטיים.
אבי דיכטר: ואנחנו יודעים שאנחנו נכנסים לשנת בחירות, מהיום עד נובמבר לכל המאוחר, ויש כאלה שיודעים להצביע על תאריכים מוקדמים יותר.
אבי דיכטר: ואנחנו יודעים ששנה כזו, יש לה מאפיינים מסוימים, אחד המאפיינים הוא מה שאפשר לא להחליט לא מחליטים.
אבי דיכטר: ולכן, בהמשך לשאלה, תהייה, של חבר הכנסת שטרן, והדברים שאמר יגאל נראו קצת יותר דבר דבור על אופניו, קצת יותר מסודרים.
אבי דיכטר: שלושה משרדים – ראש הממשלה, משרד הביטחון, משרד השיכון, שנציגו נמצא כאן – סגורים על הנושא זה.
אבי דיכטר: האוצר, כמו שאתה אומר, הוא הצלע הרביעית כדי לבנות את הבניין הזה ולסגור את הדברים באופן שיהיה אפשר, ואני מסכים איתך, לקבל החלטת ממשלה חלוטה, שיש לה יעד, שיש לה מקור תקציבי ושיש לה לוח זמנים.
אבי דיכטר: ואני לא בטוח שמהדברים שאמרת אני יוצא עם תובנה – אז לאן אנחנו הולכים במרכיבים האלה.
אבי דיכטר: מה היעד?
אבי דיכטר: מה לוח הזמנים?
אבי דיכטר: ואיפה הוא מתכנס ביחד עם המשרדים האחרים?
עלי בינג: שוב, כפי שציינת וגם ציין יגאל, העבודה עוד לא הסתיימה, לכן אני לא רוצה להגיד דבר חלוט.
עלי בינג: אנחנו יושבים על זה כממשלה, הנושא הגיע לפתחנו, אנחנו חושבים שהוא נושא חשוב.
עלי בינג: ישבנו על זה מספר פעמים אפילו עם מזכיר הממשלה, אנחנו ממשיכים לשבת על זה.
יגאל פרסלר: ראש הממשלה הטיל על מזכיר הממשלה לגמור את כל נושא התקציב.
עלי בינג: אני מקווה מאוד שאנחנו נגיע לנוסח הסופי, הסגור, וכפי שאתה אומר, עם כלל המרכיבים שלמים בקרוב.