GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: גברתי היועצת המשפטית, אני רוצה שתסבירי, ואני לא שואל את זה בציוניות.
משה גפני: אנחנו מדברים עכשיו על ישיבה גבוהה ציונית ואני בעד וזה בסדר.
משה גפני: למה זה בסעיף?
איילת שקד: כי זה מעורבב.
זאב אלקין: אם היית מגיע בזמן, היית יודע.
משה גפני: לא הגעתי בזמן.
משה גפני: אתה לא צריך להגיד לי את זה 16 פעמים.
משה גפני: אם היית יודע למה איחרתי, היית אומר בסדר, טוב שאיחרת.
זאב אלקין: זה אני אומר באופן כללי בכנסת כאשר אתה מאחר.
משה גפני: דרך אגב, אתה לא היחיד.
זאב אלקין: אתה תוכל להתעדכן אצל חבר הכנסת פרוש.
משה גפני: טוב.
מאיר פרוש: זה לא קריטי.
איילת שקד: ממשיכים בסעיף 5.
אסף דורון: תקופות "בין הזמנים" מיועד לשירות ביטחון שחל עליו צו דחיית שירות רשאי במשך כל שנה שלא ללמוד באופן סדיר בישיבה בפרקי זמן אלה: בין יום י"א בתשרי ליום ל' בתשרי.
אסף דורון: בין יום א' בניסן ליום ל' בניסן.
אסף דורון: בין יום ה' באב ליום ב' באלול.
מאיר פרוש: אני רוצה לומר את מה שאמרתי בישיבה הקודמת לגבי זה.
מאיר פרוש: אמרתי שאנחנו צריכים לדעת שיש הבדל בין ישיבות ליטאיות שזה תואם פחות או יותר לבין ישיבות חסידיות.
זאב אלקין: מה הפתרון שאתה מציע?
מאיר פרוש: אני לא מציע פתרון.
מאיר פרוש: אני אומר את הדברים כדי שנדע.
איילת שקד: אנחנו כבר סגרנו את זה.
איילת שקד: אמרנו שמשרד הביטחון יביא בתקנות של המוסדות.
הילה ארליך: זה לעניין עשרת הימים.
איילת שקד: עשרת הימים שהם עושים פעילות מחוץ למוסד.
איילת שקד: החסידויות יסתדרו.
אלעזר שטרן: באיזה ועדה עומד להיות הדיון הזה?
איילת שקד: אצלי.
איילת שקד: אצל שנינו.
איילת שקד: לא יודעת.
איילת שקד: נראה.
איילת שקד: כשזה יגיע, נדבר.
מאיר פרוש: זה לא בדיוק כמו שכתוב בתקנה.
מאיר פרוש: בישיבות החסידיות זה לא מ-ה' באב עד ראש חודש אלול אלא זה פחות.
מאיר פרוש: לעומת זאת בחודש תשרי, זה לא מ-י"א תשרי אלא לפני כן.
מירי פרנקל שור: מה שקובע היום זה התקנות.
מאיר פרוש: התקנה לא יכולה לקבוע לישיבה החסידית שהיא תלמד רק כך ולא כך.
מאיר פרוש: אני אומר שאנחנו צריכים לדעת.
זאב אלקין: אתה תכניס ישיבות חסידיות לבעיה.
מאיר פרוש: אני אומר לך ששום בעיה לא תהיה להם.
מאיר פרוש: הם ימשיכו לחיות כמו שהם חיים והם ימשיכו ללמוד כמו שהם לומדים.
מאיר פרוש: אותם מספר ימים שהליטאים לומדים, לומדים גם החסידים אלא שזה בשינוי.
מאיר פרוש: אמרתי בישיבה הקודמת שלא הייתי מציע לפתוח את זה ולכתוב שאצל החסידים כך ואצל הליטאים כך.
איילת שקד: זה מה שכתוב היום בתקנות לחוק טל?
הילה ארליך: אם יהיה מבצע אכיפה ב-ט' בתשרי?
מאיר פרוש: משרד החינוך שאכף עד היום, ידע את זה.
זאב אלקין: מישהו ילך לבג"ץ ותהיה בעיה.
זאב אלקין: אני אומר לך.
זאב אלקין: אתה מכניס את הישיבות לבעיה.
מאיר פרוש: אם כך, אני אומר בואו ונעשה את זה אחרת.
מאיר פרוש: אני הסכמתי לא לעשות אחרת.
מאיר פרוש: מה שהיה, נמשיך אתו.
מרדכי יוגב: או להוסיף לחילופין.
מרדכי יוגב: הפנייה והאמירה שלו נכונה.
מרדכי יוגב: להוסיף לחילופין אם זה לא עולה במספר הימים.
איילת שקד: פרוש, הבעיה היא רק בתשרי?
מאיר פרוש: בתשרי ובאב.
מרדכי יוגב: תגדיר לנו את התאריכים.
זאב אלקין: למה צריך להגדיר תאריכים?
זאב אלקין: למה אי אפשר להגדיר מספר ימים וכל ישיבה תקבע את התאריך?
אלעזר שטרן: ואז אולי נראה את הבושה.
מאיר פרוש: אני מבקש להתייחס לבושה.
מאיר פרוש: זה שוויון בנטל ואני פונה לאיילת.
מאיר פרוש: אני למשל נשלחתי מירושלים ונכנסתי בראש חודש אייר, עד שבוע אחרי חג השבועות לא הלכתי הביתה וכך נשארתי ארבע שנים.
מאיר פרוש: אני רוצה לדעת בשוויון בנטל, איך מתנהג חייל.
מאיר פרוש: מתי מתחילה החופשה שלו?
מאיר פרוש: יצאתי ביום שישי אחר הצהרים וחזרתי במוצאי שבת.
איילת שקד: לא, חברים, תקשיבו.
איילת שקד: פרוש, בישיבה הקודמת השקענו בסעיף הזה שעה.
אלעזר שטרן: אני רוצה להודות לך על השאלה.
מאיר פרוש: אתה יודע מתי חייל חוזר.
מאיר פרוש: במוצאי שבת או בראשון בצהרים.
אלעזר שטרן: תבוא לרכבת ארלוזורוב בתל אביב במוצאי שבת ותראה חיילים שחוזרים.
אלעזר שטרן: כיוון שאתה לא הולך לשם, אני אגיד לך.
מאיר פרוש: גם אתה לא הולך לשם.
אלעזר שטרן: אני כן הולך.
אלעזר שטרן: גם להר נוף וגם לשם.
אלעזר שטרן: זה ההבדל.
אלעזר שטרן: אתה הולך רק לשם ואני הולך גם לשם וגם לשם, אבל עזוב, אנחנו לא מדברים בזה.
אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך משהו אחר, שתדע.
אלעזר שטרן: יש הרבה מאוד חיילים שחוזרים במוצאי שבת ויש להם רק 21 ימי חופשה מוגדרים בשנה.
מאיר פרוש: מה זה נקרא חופשה בצבא?
אלעזר שטרן: מה שבישיבה.
אלעזר שטרן: אני אגיד לך למה אני בעד המספרים שמציע היושב ראש אלקין.
אלעזר שטרן: כי יראו את הבושה.
אלעזר שטרן: 78 ימי חופשה.
מאיר פרוש: אני כבן ישיבה לא יכולתי לצאת רק אחת לחמש שנים.
אלעזר שטרן: יכולת.
מאיר פרוש: אתה היית ראש אכ"א ונתת.
מאיר פרוש: מתי נתת לצאת?
אלעזר שטרן: אתה אמרת בדיון הקודם.
מאיר פרוש: מתי נתת?
איילת שקד: שטרן, אני אקרא לסדרנים.
מאיר פרוש: הלא קרביים, מתי הם באו הביתה?
מאיר פרוש: אחת לחמישה שבועות?
מאיר פרוש: כראש אכ"א, אותם לא קרביים, מתי נתת להם לצאת הביתה?
מאיר פרוש: אני שואל אותך כראש אכ"א.
אלעזר שטרן: למה אתה הולך לא קרביים?
מאיר פרוש: למה לא? הוא חייל.
אלעזר שטרן: אני אענה לך.
מאיר פרוש: חייל, זה כולם, קרביים ולא קרביים.
מאיר פרוש: תענה לי לגבי הלא קרביים.
אלעזר שטרן: בדקתי עם הלא קרבי, האחים שלו במקרה קרביים או בני הדודים שלו.
מאיר פרוש: מתי שלחת אותו הביתה?
מאיר פרוש: אני לא מתבייש לומר שאלה שלומדים, עושים אותו שירות.
מאיר פרוש: אתה שלא נותן ללכת לחופשה, למה נתת ללא קרביים ללכת כל לילה הביתה?
אלעזר שטרן: אמרת בפעם הקודמת שהחופשות האלה ארוכות מדי ולא מנצלים אותן.
אלעזר שטרן: לכן אני בעד הגדרה.
מאיר פרוש: מתי נתת ללא קרביים ללכת הביתה?
מאיר פרוש: כל לילה או כל חודש?
מאיר פרוש: מתי?
מאיר פרוש: ספר לנו.
מאיר פרוש: מה אתה מספר סיפורים כאן?
מאיר פרוש: אותו אחד שיושב ולומד, אני גאה על כך.
אלעזר שטרן: גם אני גאה.
מאיר פרוש: אתה לא גאה.
מאיר פרוש: אני גאה על כך שהוא מגן על מדינת ישראל אבל אתה מספר לכולם שכולם לא הולכים הביתה.
אלעזר שטרן: לא נכון.
אלעזר שטרן: זה שקר.
מאיר פרוש: מתי הולכים הביתה?
מאיר פרוש: הלא קרביים.
מאיר פרוש: אותם שבעים אחוזים לא קרביים, מתי הם הולכים הביתה?
איילת שקד: אני ממשיכה את הישיבה.
איילת שקד: חבר הכנסת פרוש, תעביר בבקשה למירי את זמני החופשה.
מאיר פרוש: שבעה שבועות אני ישבתי בישיבה ואחר כך כל חודש לא יכולתי לצאת.
מאיר פרוש: אתה מספר לי שהם לא הולכים הביתה?
אלעזר שטרן: יותר טוב שלא תחזור על זה.
אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה לא קרה לך בשבעה שבועות, לא לך ולא לנכדים שלך.
זאב אלקין: חבר הכנסת פרוש, אפשר להציע הצעת פשרה?
מאיר פרוש: אל תחרף ותגדף אותם.
מאיר פרוש: תפסיק כבר.
מאיר פרוש: מספיק לחרף ולגדף.
מאיר פרוש: תפסיק לפתוח פה על בני הישיבות.
מאיר פרוש: תפסיק לפתוח את הפה.
אלעזר שטרן: אתה מתערב לי בחיילים.
מאיר פרוש: מסרו לי מה עשית כראש אכ"א.
אלעזר שטרן: גם לי מסרו.
מאיר פרוש: למה שחררת?
אלעזר שטרן: לא שחררתי.
מאיר פרוש: למה אתה אומר כאן שחייל לא יוצא לחופשות?
מאיר פרוש: למה אתה אומר פה שקר?
אלעזר שטרן: אני לא אומר שקר.
זאב אלקין: חבר הכנסת פרוש, אני מציע הצעת פשרה שאתם תתחייבו להצביע בעד מינוי של חבר הכנסת שטרן לשר וייפתרו כאן כל הבעיות בוועדה הזאת.
איילת שקד: שטרן, מספיק.
איילת שקד: פרוש, תעביר בבקשה את התאריכים של החסידויות ונכתוב בסעיף 5(1) בין יום י"א בתשרי ליום ל' בתשרי או לחילופין בין יום ח' בתשרי עד כ"ג בתשרי.
איילת שקד: תעביר את זה למירי ולהם.
איילת שקד: אנחנו ממשיכים בסעיף 6.
משה גפני: את לא יכולה להתעלם מזה שפרוש צדק.
אלעזר שטרן: גפני יודע לקרוא, שיקרא את פקודות הצבא ויראה מה כתוב שם על חופשות.
אלעזר שטרן: אני מציע שיקרא אותם.
מאיר פרוש: אני קורא אותן ואני שוב שואל אותך שאלה.
אלעזר שטרן: לפני שהוא פותח את הפה שלו.
אלעזר שטרן: אני אפגיש אותך עם כמה משפחות שהיו מתות שהבן שלהן יהיה שבעה שבועות בלי לצאת הביתה ובלי להסתכן.
מאיר פרוש: תלמד לומר את האמת.
אלעזר שטרן: ולא להגיע לבתי קברות.
מאיר פרוש: מה אתה מספר לי סיפורים.
איילת שקד: תתחיל לקרוא.
אלעזר שטרן: הוא רצה להגיד כל מיני דברים כדי שאחר כך זה יהיה כתוב בעיתונים שלו.
אלעזר שטרן: נתתי לו לדבר.
מאיר פרוש: אני מבקש לשאול לגבי סעיף 5.
מאיר פרוש: בישיבות הציוניות, יש להן אותן חופשות?
איילת שקד: אותו דבר.
מאיר פרוש: הם לא צריכים להביא למירי רשימה אחרת?
איילת שקד: רק אתה תעביר תאריך אחר ל-א' בתשרי.
זאב אלקין: יש הבדלים בין הישיבות?
איילת שקד: אין הבדל.
אסף דורון: יציאות לחוץ לארץ מיועד לשירות ביטחון שחל עליו צו דחיית שירות רשאי לצאת מן הארץ, אם קיבל לכך היתר ממפקד מיטב או מי שהוא הסמיך לכך, כמפורט להן: לתקופה שלא תעלה על שישים ימים בסך הכול, אם טרם מלאו לו עשרים ושתיים שנים.
אסף דורון: אחת לשנה, לתקופה שלא תעלה על שלושים ימים, לאחר שמלאו לו עשרים ושתיים שנים.
אסף דורון: מפקד מיטב או מי שהוא הסמיך לכך, רשאי, בנסיבות מיוחדות ובהחלטה מנומקת בכתב לאשר בקשה של מיועד לשירות ביטחון לצאת לחוץ לארץ, לתקופות נוספות על אלה המנויות בתקנת משנה (א) ורשאי הוא להתנות אישור כאמור בביטול צו דחיית שירות החל על המיועד לשירות ביטחון במטרת חובה לשרת שירות סדיר.
אסף דורון: מפקד מיטב או מי שהוא הסמיך לכך, רשאי לדחות את בקשתו של מיועד לשירות ביטחון לצאת לחוץ לארץ אם מצא, בין היתר, כי המיועד לשירות ביטחון לא קיים בעבר תנאי מתנאי הצווים לפי החוק שחלו עליו.
אסף דורון: לא יאשר מפקד מיטב בקשה ליציאה לחוץ לארץ לתקופה רצופה העולה על חצי שנה אלא אם כן השתכנע כי קיימים נימוקים מיוחדים לעשות כן ובהתקיים כל התנאים הבאים: בוטל צו דחיית השירות החל על המיועד לשירות ביטחון.
אסף דורון: המיועד לשירות ביטחון ייקרא לשירות סדיר לפי סעיף 13 לחוק בשנה העוקבת לתקופה שאושרה לשהייתו מחוץ לישראל ולא יאוחר מיום הגיעו לגיל 24.
אסף דורון: האישור יהיה לתקופה שאינה עולה על שנתיים ולא יינתן אישור נוסף.
איילת שקד: יש לנו שאלה.
איילת שקד: אני יודעת שלמירי יש שאלה וגם לי.
מירי פרנקל שור: לפני שאני אביע את ההסתייגויות, אולי כדאי להסביר את הסעיף ואחר כך אני אומר את ההסתייגות שלי.
הילה ארליך: הסעיף נועד להסדיר את היציאה לחוץ לארץ של תלמידי הישיבות.
מירי פרנקל שור: האם כוונת
מירי פרנקל שור: כם הייתה שזה יחול גם על הישיבות הגבוהות הציוניות?
מירי פרנקל שור: על הישיבות הגבוהות החרדיות וישיבות ההסדר?
הילה ארליך: ישיבות ההסדר, לא.
הילה ארליך: הן יוסדרו בתקנות נפרדות, אבל ישיבות ציוניות גבוהות וישיבות חרדיות, כן.
זאב אלקין: ישיבות ההסדר הן לא חלק מהתקנות האלה?
מירי פרנקל שור: הן חלק.
הילה ארליך: רק לעניין התנאים.
מירי פרנקל שור: זאת אמירה ראשונה.
מירי פרנקל שור: יש כאן מעבר בין ישיבות.
הילה ארליך: נכון.
מירי פרנקל שור: למען הסר ספק, התקנות האלה אינן חלות על חיילי ישיבות ההסדר.
משה גפני: חוץ מהנושא של המעבר.
מירי פרנקל שור: חוץ מהנושא של המעבר.
הילה ארליך: גם תנאי הסף אני מניחה שיהיו זהים, אבל אנחנו נטפל בהם בתקנות נפרדות.
מירי פרנקל שור: אנחנו צריכים לעשות סדר לגבי הדבר הזה.
מירי פרנקל שור: כם הייתה שהיציאה לחוץ לארץ, ההסדר שמופיע בסעיף 6, יחול גם על ישיבות ציוניות גבוהות?
מאיר פרוש: זה לא בסדר.
מאיר פרוש: החוק אומר שגבוהות ציוניות, במקרים חריגים אפשר לאפשר להם עד 26.
מאיר פרוש: לפי התקנה כאן זה עד 24.
משה גפני: בחקיקה הראשית כתוב עד 26?
הילה ארליך: החקיקה הראשית לא עוסקת ביציאה לחוץ לארץ.
מאיר פרוש: בגלל שהוא נסע לחוץ לארץ הוא לא יוכל לקבל מעבר ל-24?
הילה ארליך: הפוקד יכול להחליט שבגלל שהוא ביקש לצאת לחוץ לארץ לטיול של שלושה שבועות, כשהוא חוזר, הוא מתגייס והוא לא מקבל יותר דיחוי.
אחז בן ארי: הוא לא חוזר לישיבה.
הילה ארליך: הוא לא חוזר לישיבה.
מאיר פרוש: כשהוא נסע לשלושה שבועות או כשהוא נסע לשנתיים?
הילה ארליך: לא משנה.
מאיר פרוש: זה משנה מאוד.
מאיר פרוש: את מדברת על כל יציאה לחוץ לארץ.
הילה ארליך: לא.
איילת שקד: הילה, תסבירי את החוק ותתייחסי לסעיף (ג)(3).
הילה ארליך: המנגנון שאנחנו מנסים לייצר הוא כזה שכל תלמיד ישיבה יוכל לצאת לחוץ לארץ לשישים ימים עד הגיעו לגיל 22.
הילה ארליך: בסך הכול שישים ימים.
איילת שקד: במשך כל השנים שישים ימים.
הילה ארליך: במשך כל השנים, שישים ימים ביחד.
הילה ארליך: מגיל 18 עד גיל 22, ארבע שנים, שישים ימים.
הילה ארליך: שישים הימים האלה יכולים להיות על בין הזמנים ויכולים להיות גם לא על בין הזמנים.
הילה ארליך: תיאורטית תלמיד ישיבה יכול לנצל את כל בין הזמנים וגם שישים ימים נוספים.
הילה ארליך: בין הזמנים לחופשה בארץ ועוד שישים ימים בחוץ לארץ.
הילה ארליך: זאת הכוונה.
הילה ארליך: הוא לא יכול גם בין הזמנים לצאת לחוץ לארץ.
הילה ארליך: כל זה בארבע שנים.
מירי פרנקל שור: תסבירי את זה עוד פעם.
הילה ארליך: בבין הזמנים הוא יכול לצאת, הוא יכול גם להישאר בארץ אבל זאת חופשה.
יואב בן צור: למה?
יואב בן צור: למה בין הזמנים הוא לא יכול לצאת?
יואב בן צור: למה צריך להגיד לו מה לעשות?
הילה ארליך: הוא יכול בתקופת בין הזמנים לצאת לחוץ לארץ, אבל זה נספר לו בתוך שישים הימים.
איילת שקד: שישים ימים, לא משנה מתי.
מאיר פרוש: על זה הייתה לי הערה.
מאיר פרוש: לגבי אותם אזרחים ישראלים שנישאים לבנות חוץ לארץ וההורים של האישה אומרים, בסדר, אתה יושב לומד חצי שנה, מחשוון עד ניסן, אבל לפחות בחגים למה שלא תוכל לבוא עם הבת ועם הילדים שלכם אלינו?
מאיר פרוש: אחד שנישא לבת חוץ לארץ, האם אפשר לתת לו דין אחר?
זאב אלקין: מה אכפת לכם לתת יותר משישים ימים?
הילה ארליך: אנחנו חושבים שיש גם עניין של מידתיות.
איילת שקד: חייל בסדיר בגילאים האלה לא יכול לצאת לחוץ לארץ לתקופה כל כך ארוכה.
מירי פרנקל שור: זאת השאלה הראשונה.
אלעזר שטרן: אבל הוא יוצא כל יום הביתה.
מירי פרנקל שור: רק שנייה.
מירי פרנקל שור: תן לנו להבין כי אני עדיין לא מבינה את הסעיף הזה.
מירי פרנקל שור: סעיף 43 לחוק שירות ביטחון קובע שחייל לא יכול לצאת לחוץ לארץ אלא באישור הפוקד.
מירי פרנקל שור: מדוע הסעיף 43 לא יכול להמשיך לחול גם על פרק ג'1 וכמובן גם על בחורי הישיבות שלומדים בישיבות הציוניות הגבוהות?
איילת שקד: כי הם לא מגויסים.
איילת שקד: הם אזרחים.
מירי פרנקל שור: בואו נלך לעיקרון שנקבע בחוק שירות ביטחון.
מירי פרנקל שור: העיקרון שנקבע בחוק שירות ביטחון שמקבלים דחיית שירות ללמוד תורה.
מירי פרנקל שור: אם אתה לא יושב ולומד תורה, אתה צריך להתגייס.
מירי פרנקל שור: זה העיקרון שקבוע.
איילת שקד: אם אתה רוצה לנסוע לחוץ לארץ לשבועיים לבקר - - -
מירי פרנקל שור: אבל אנחנו מדברים כאן על שוויון ועל מידתיות.
מירי פרנקל שור: באופן עקרוני אנחנו צריכים ללכת למקורות.
מירי פרנקל שור: אנחנו קבענו בפרק ג'1 שבחור ישיבה שלומד תורה, רק מטעם הערך הזה, עקב חשיבות לימוד התורה, הוא יכול לקבל דחיית שירות.
מירי פרנקל שור: אם הוא לא לומד תורה, הוא צריך להתגייס.
מירי פרנקל שור: זה העיקרון.
מאיר פרוש: אני מבקש לדעת בשם השוויון בנטל כמה חיילים סדירים הולכים כל לילה הביתה.
מאיר פרוש: אותו הדבר יהיה גם בישיבות.
מאיר פרוש: הקרביים שלא הולכים רק אחת לחודש.
מאיר פרוש: אפשר לקבל שוויון בנטל בזה?
מאיר פרוש: למה על זה את לא מבקשת שוויון?
מירי פרנקל שור: המחוקק קבע עת חוקק החוק, בסעיף 43, שמיועד לשירות ביטחון ויוצא צבא הנמנה עם הכוחות הסדירים של צבא הגנה לישראל וכן מי שניתן לו צו דחיית שירות לפי סעיף 36, לפי סעיף 22(ב) – אלה הציוניות הגבוהות – או לפי פרק ג'1 והצו עומד בתוקפו, לא יצאו לחוץ לארץ אלא לפי היתר משר הביטחון.
מירי פרנקל שור: זאת אומרת, קודם כל אנחנו צריכים לזכור שהעיקרון שחייל ומי שקיבל צו דחיית שירות תורתו אומנותו לא יוצא לחוץ לארץ.
מירי פרנקל שור: נקודה.
מירי פרנקל שור: עכשיו השאלה מתי הוא יוצא לחוץ לארץ.
מירי פרנקל שור: זאת אומרת, העיקרון הוא שהוא לא יוצא ועכשיו היציאה לחוץ לארץ צריכה להיות במסורה.
מירי פרנקל שור: צריך להבין שבאים ומבקשים מהוועדה לאשר יציאה לחוץ לארץ לשישים ימים, מדוע שישים ימים?
מאיר פרוש: על פני ארבע שנים.
מירי פרנקל שור: בסדר, אבל אחר כך אנחנו צריכים לעלות, ואתם תראו - אני מפנה את תשומת לבכם - במדרגות שניתן לאשר יציאה לחוץ לארץ, שהייה בחוץ לארץ, שאינה דורשת לימוד בישיבה לשנתיים.
איילת שקד: השנתיים, זה משהו אחר.
איילת שקד: השנתיים הן בעיה אחרת.
מירי פרנקל שור: קודם כל, צריך להתחיל להבין את העיקרון.
מירי פרנקל שור: מדוע בסך הכול מותר לו לצאת שישים ימים לחוץ לארץ.
מירי פרנקל שור: אני לא מבינה את השישים.
מירי פרנקל שור: אם הוא צריך להיות בחוץ לארץ למשל מטעמים בריאותיים?
הילה ארליך: גם חייל, מותר לו לצאת לחוץ לארץ.
משה גפני: הכול באישור הפוקד.
מירי פרנקל שור: מה את קובעת לגבי חייל.
מירי פרנקל שור: תסבירי את כל ההסדר שקיים על מנת שנראה את התמונה כולה.
מירי פרנקל שור: אנחנו לא יודעים מה קבעת לחייל כי זה בטח כתוב בפקודות הצבא.
איילת שקד: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, ואחר כך הילה.
נסים זאב: כאשר החוק נתן אפשרות וחייב בני ישיבות לשבת וללמוד תורה, כמו שאומרת היועצת המשפטית, יש מאמר בגמרא שבימי ניסן ובימי תשרי לא צריכים להתראות בישיבות, כדי שאותם בחורים ילמדו יותר בחשק ובהתמדה.
נסים זאב: זאת אומרת, החופשה היא חלק מהלימוד.
נסים זאב: מה לעשות?
נסים זאב: צריך להבין שחופשות של בני התורה הן 21 ימים בשנה ובדרך כלל הן מ-ט' באב עד ראש חודש אלול, 21 ימים.
נסים זאב: אין שם סיבה בעולם לתת שישים ימים בארבע שנים ולא 84 ימים.
נסים זאב: אני מבקש שיהיו 84 ימים.
נסים זאב: במקרים חריגים, יש כאלה שלוקחים את זה בדרך כלל בתקופת החופשה, שלושת השבועות, ויש כאלה שלוקחים את זה דווקא בימי החגים, פסח וסוכות, אלה שהולכים לחב"ד, אלה שהולכים לאדמו"רים.
נסים זאב: אני אומר להוסיף קודם כל 24 ימים שהם ימי החופשה הרשמיים של בחורי הישיבות.
נסים זאב: להעלות משישים ימים ל-84 ימים.
נסים זאב: דבר נוסף אני מבקש.
נסים זאב: עד היום לא היה מצב שבן ישיבה, לפחות בפעם הראשונה, צריך לבקש אישור מהפוקד.
נסים זאב: בפעם הראשונה הוא יכול לצאת, העיקר שהוא נמצא באותה מסגרת של אותם ימים.
נסים זאב: בפעם השנייה הוא כן צריך אישור פוקד.
נסים זאב: לכן אני מבקש שבפעם הראשונה שבחור ישיבה יוצא מהארץ, הוא לא צריך אישור אלא אותה אפשרות חוקית שקיימת, לאפשר לו לצאת.
אלעזר שטרן: אתה מדבר על בין הזמנים.
נסים זאב: אני לא מדבר על בין הזמנים.
אלעזר שטרן: 21 ימים כל פעם.
אלעזר שטרן: זה בתוך בין הזמנים.
נסים זאב: ואם הוא רוצה את זה בחופש פסח או בסוכות?
אלעזר שטרן: זה בין הזמנים.
נסים זאב: גם לאפשר לו.
נסים זאב: אני מבקש שבפעם הראשונה, כפי שזה היה עד היום, בחור ישיבה יכול לצאת בלי אישור פוקד.
נסים זאב: אני מבקש לאפשר לו את זה גם נכון להיום.
מאיר פרוש: אני אשאל את חבריי הדתיים ואני חושב שכולנו יודעים.
מאיר פרוש: אם אשתו של אברך יולדת בן או בת, כמה חופשה הוא מקבל מהישיבה או מהכולל לדעת עמוס ציאדה?
עמוס צייאדה: אני נדרש לענות או אחרים?
מאיר פרוש: לדעתך.
מאיר פרוש: אחד שנולד לו בן או בת, כמה זמן חופשה הוא מקבל מהישיבה או מהכולל?
עמוס צייאדה: בנוהל שר אוצר שפורסם לאחרונה, ב-2 לנובמבר, הוגדר שכל עוד האישה בבית חולים, עד שהיא מגיעה הביתה, וגם ביום הברית, הוא רשאי להיעדר.
מאיר פרוש: אנחנו יודעים שבבית חולים אפשר להיות יומיים או שלושה.
מאיר פרוש: נכון?
משה גפני: יומיים.
מאיר פרוש: אני מבקש לומר שחייל שאשתו יולדת זכאי לשמונה ימי חופשה.
מאיר פרוש: אני מבקש שוויון בנטל.
מאיר פרוש: הנה, אני קורא.
מאיר פרוש: חופשת לידה.
משה גפני: גם זה היה בזמן שטרן?
מאיר פרוש: לפני שטרן אבל עבר גם את שטרן.
מאיר פרוש: כתוב: זכאי לחופשה בת שמונה ימים על חשבון מיוחדת.
מאיר פרוש: כשאח שלי התחתן, כמה זמן לא הייתי בישיבה?
מאיר פרוש: חמש שעות, בזמן החתונה.
מאיר פרוש: חייל מקבל 24 שעות.
מאיר פרוש: אני רוצה שוויון בנטל.
אלעזר שטרן: גם בבתי הקברות.
מאיר פרוש: בגלל ההתנהלות שלך הייתי אתמול בהר נוף.
אלעזר שטרן: אל תתחיל עם שוויון בנטל.
מאיר פרוש: למה לא?
מאיר פרוש: אני פונה ליועצת המשפטית.
מאיר פרוש: אני רוצה דבר אחד ואחיד.
משה גפני: כשיש לך ויכוח, אתה מיד הולך לבית הקברות.
משה גפני: בסדר.
מאיר פרוש: הוא לא חייל.
מאיר פרוש: הוא מלש"ב.
מאיר פרוש: היא הקריאה את הסעיף.
אלעזר שטרן: הוא תלמיד ישיבה.
אלעזר שטרן: הוא לא חייל.
אלעזר שטרן: אם הוא רוצה שהוא יהיה חייל, שיגיע.
אלעזר שטרן: מה זאת ההשוואה הזאת?
אלעזר שטרן: מה זה משחק המלים הזה?
מאיר פרוש: אם לבן ישיבה נולד אח, אימא שלו ילדה עוד בן, חייל יוצא ל-24 שעות ולמה בן ישיבה לא יכול לצאת ל-24 שעות?
מאיר פרוש: אני רוצה שוויון.
מאיר פרוש: אפשר לקבל דבר אחיד?
איילת שקד: סעיף 6(1) ו-(2) אומר שעד גיל 22 בארבע שנים הוא יכול לקבל חופשה של שישים ימים.
משה גפני: מה שמעלה מאיר פרוש, זה נכון.
איילת שקד: בסעיף (2), אחרי גיל 22, שלושים ימים בשנה.
איילת שקד: נמשיך בסעיף (ב).
הילה ארליך: בסעיף (ב) אנחנו מקנים לפוקד את הזכות המאוד חריגה בנושאים מאוד חריגים ומיוחדים שיש לכך הצדקה לאפשר חופשה גם מעבר לשישים ימים, אם חלילה יש איזו מחלה, אם לשמחתו יש שמחה משפחתית בדרגה מאוד קרובה וצריך עוד יום-יומיים ושלושה, יוכל הפוקד לתת את זה ולאשר את זה.
יואב בן צור: אם זה בחור שהוריו אזרחים ישראלים שגרים בחוץ לארץ והוא לומד בארץ, הוא בן 18 ל-22 וההורים רוצים לראות אותו פעמיים בשנה.
הילה ארליך: שייסע פעמיים, כל פעם לעשרה ימים.
יואב בן צור: הוא רוצה לנסוע לחגים.
איילת שקד: הוא לא יכול.
איילת שקד: התשובה היא שהוא לא יכול.
הילה ארליך: אנחנו מאפשרים לפוקד להתנות את דחיית השירות הנוספת הזאת, מכיוון שזאת דחיית שירות שכבר עולה על שישים הימים, באפשרות של הפוקד לבטל את צו דחיית השירות.
הילה ארליך: זה תלוי מאוד בנסיבות של הבקשה.
מירי פרנקל שור: מה לדעתך יכולות להיות הנסיבות של הבקשה?
הילה ארליך: כמו שאמרתי, מחלה, שמחה משפחתית מדרגה מאוד קרובה, דרגה ראשונה, טיפולים כאלה ואחרים, חתונה שלו עצמו בחוץ לארץ.
הילה ארליך: יכולות להיות כל מיני סיבות.
הילה ארליך: אנחנו לא חושבים שנכון לצמצם את הסעיף לסיבות מאוד מסוימות כי יכולים להיות דברים שאנחנו לא צופים אותם וזה יכבול את הפוקד רק לדברים האלה.
הילה ארליך: נניח אדם חרדי היה עד בחוץ לארץ לאיזשהו אירוע והוא נקרא לעדות.
הילה ארליך: זה לא משהו משפחתי וזאת לא מחלה אלא הוא נקרא לעדות מאוד חשובה ויכול להיות שהפוקד יחליט שנכון, שיש טעם לתת לו.
איילת שקד: סעיף (ד).
הילה ארליך: סעיף (ד) כבר באמת עוסק במה שאנחנו קוראים בלי לכתוב את זה ברחל בתך הקטנה, בנוהל חב"ד.
הילה ארליך: הוא מאפשר יציאה לחוץ לארץ של מעל לחצי שנה.
הילה ארליך: המטרה היא למטרות לימודים.
הילה ארליך: כלומר, המגזר החרדי החב"די יוצא לחוץ לארץ לישיבה של הרבי מלובאביץ' בניו יורק לשם לימודים של שנה ולפעמים יותר.
הילה ארליך: אנחנו חושבים שדווקא הסעיף הזה נכון להכניס אותו במובן זה שכאן אנחנו מחייבים את הפוקד לבטל, מי שמקבל את האישור הזה לצאת מעל לחצי שנה, צו דחיית הגיוס שלו והוא מחויב לחזור ולהתגייס.
הילה ארליך: באופן זה אנחנו בעצם מגייסים מגזר חרדי שלם.
הילה ארליך: כאן אין איזו סמכות לפוקד לשקול אלא הוא מבטל את צו דחיית הגיוס.
הילה ארליך: עד גיל 24 כל החב"דניקים שיצאו לחוץ לארץ לאותה שנה פלוס של לימודים, יחזרו ויתגייסו לצה"ל והם מחויבים בגיוס.
יוני שטבון: יש סיפור טכני של המציאות.
נסים זאב: מה זה יתגייסו?
נסים זאב: לכמה זמן?
יוני שטבון: רגע.
יוני שטבון: החב"דניקים, מה שאנחנו שומעים מהשטח, חוזרים בגיל 25 וכך מפספסים הרבה פוטנציאל גיוס שיכול להתגייס ופוטרים אותו מגיוס.
נסים זאב: אני לא מוכן לזה.
יוני שטבון: יש מציאות שהם חוזרים מחוץ לארץ אחרי גיל 24 ורוצים להתגייס.
הילה ארליך: לא נאשר להם לצאת לחוץ לארץ בגילאים האלה.
יוני שטבון: הם יוצאים לפני.
הילה ארליך: האישור יכול להיות עד שנתיים והם חייבים להתגייס עד גיל 24.
הילה ארליך: זה אומר שאנחנו לא נאשר בגיל 23 לצאת ליותר משנה.
הילה ארליך: הוא יחזור אחרי שנה ויתגייס.
יוני שטבון: פספסנו פוטנציאל גיוס גדול.
הילה ארליך: אנחנו לא נאשר.
יוני שטבון: לא תרשו לו לצאת, אז הוא יהיה חייב לצאת בגיל 22.
יוני שטבון: בדינמיקה שלהם הם בכל מקרה יוצאים.
יוני שטבון: כולם יוצאים.
הילה ארליך: אנחנו מחליטים מי יוצא.
יוני שטבון: אנחנו רוצים להגדיל את פוטנציאל הגיוס.
יוני שטבון: הם בכל מקרה יוצאים במסלול החיים שלהם לשנת הלימודים שם.
מירי פרנקל שור: אתם מדברים על חב"ד.
יוני שטבון: אני מדבר עכשיו על חב"ד.
מירי פרנקל שור: אבל ההסדר היום הוא לא הסדר חב"ד יותר.
נסים זאב: אין סעיף חב"ד.
נסים זאב: גם אי אפשר לעשות סעיף לחב"ד.
יוני שטבון: זה לא סעיף חב"ד.
יוני שטבון: אני מדבר על המציאות.
נסים זאב: החוק חל על כולם.
מירי פרנקל שור: על כל בחורי הישיבות הציוניות הגבוהות.
מירי פרנקל שור: זאת אומרת, במקום דחיית השירות, זאת השאלה העקרונית, שניתנת למטרת תורתו אומנותו, התקנות האלה מבקשות והן מסמיכות את הפוקד לתת אפשרות לצאת לחוץ לארץ עד שנתיים.
מירי פרנקל שור: זאת השאלה העקרונית שמונחת כאן.
נסים זאב: יש כאן אבסורד גדול ואני רוצה להסביר.
נסים זאב: אנחנו מבינים שיש גם קיצור שירות וזה היה עוד בתקופה שלי, לפני שלושים וארבעים שנים.
נסים זאב: איך יכול להיות שחב"
נסים זאב: דניק שמקבל היתר לצאת ללימודים והוא לומד בפועל, לומד במסגרת חב"ד בניו יורק, כשהוא חוזר הוא צריך לשרת שלוש שנים.
נסים זאב: צריך לאפשר קיצור שירות בחזרה שלו ארצה.
הילה ארליך: זה לא מטופל.
נסים זאב: מה זה לא מטפל?
איילת שקד: זה לא קשור לתקנות האלה.
הילה ארליך: זה לא מטופל בתקנות האלה.
נסים זאב: אני אומר שזה נכון להכניס את הסעיף הזה גם כאן.
נסים זאב: זה סותר את מה שהיה קודם.
נסים זאב: חב"דניק שיצא בגיל 22 וחזר בגיל 24 ארצה, הוא אחר כך מתגייס לעוד שלוש שנים לצבא?
איילת שקד: אחר כך הצבא יחליט לכמה זמן הוא מתגייס.
נסים זאב: אני אומר שנחליט שכאשר הוא חוזר, זה יהיה קיצור שירות.
איילת שקד: זה לא מתאים לכאן.
איילת שקד: אתה לא מדבר כאן על מספר חודשי השירות.
אלעזר שטרן: אתה לא הבנת את הרעיון כאן.
נסים זאב: אני הבנתי.
משה גפני: אני רוצה להעיר.
משה גפני: היועצת המשפטית, את כל הזמן מדברת על שוויון.
מירי פרנקל שור: לא, אני לא מדברת על שוויון.
מירי פרנקל שור: אני מדברת על עיקרון.
משה גפני: תני לי להעיר כי הרי בסוף אני מקבל את מה שאת אומרת.
משה גפני: אני רוצה שנעשה סדר בכל העניין הזה, שהעיקרון צריך להיות שווה והעיקרון צריך להיות ברור.
משה גפני: מתברר שיש דברים שאי אפשר לעשות בהם דברים שווים.
משה גפני: למשל, אם הסעיף הזה היה ניתן לתלמידי ישיבת סולובודקה, החדר הזה היה עולה בלהבות.
משה גפני: אם היה סעיף כזה על תלמידי ישיבת פוניביץ.
אלעזר שטרן: זה לא נכון.
משה גפני: אתה אומר לי מה נכון ומה לא נכון?
אלעזר שטרן: כן.
אלעזר שטרן: אתה אומר שהחדר היה עולה בלהבות.
קריאה: מי שאחראי על הלהבות, זה אלעזר.
משה גפני: תלוי.
משה גפני: בישיבות ההסדר, הוא אחראי.
משה גפני: ההגדרה הזאת נכונה רק על קבוצה אחת בלבד של תלמידי ישיבות שיש להם יתרון רק שלהם.
משה גפני: זה נכון מה שאת אומרת, העיקרון הזה יכול לחול גם על תלמידי ישיבות ציוניות או על תלמידי ישיבות גבוהות רגילות שם לא יכול להיות סעיף כזה.
משה גפני: אני אומר את זה.
משה גפני: גם הרב פרוש מייצג אותם, גם אני, גם הרב בן צור וגם הרב נסים זאב.
משה גפני: הבניין היה עולה בלהבות על סעיף כזה.
משה גפני: מתברר שכשם שפרצופיהם אינם דומים, כך דעותיהם אינן שוות ולכל אחד יש את המסלול שלו.
משה גפני: המסלול הזה נאמר רק על קבוצה אחת.
משה גפני: נראה לי שאת לא לקחת ברצינות את הדברים של חבר הכנסת פרוש.
משה גפני: יש דברים שנכונים לגבי חיילים ולא נכונים לגבי תלמידי ישיבות ואני מקבל את זה, דרך אגב.
משה גפני: אני לא חולק על העניין הזה אבל אין את אותו עיקרון.
משה גפני: יש דברים שהם נכונים ואני כמובן לא מתייחס לעניין של ההגדרות על תלמידי ישיבות של בושה או לא בושה, אני הזמנתי כבר את אלעזר שטרן לבוא בבין הזמנים לכל המקומות הלאה ולראות איך היום לומדים בין הזמנים.
משה גפני: אז אל תשתמש במילה בושה כי אתה מרגיז את פרוש ואפילו עלי לא רואים, גם אני מתרגז.
משה גפני: המציאות הזאת שבה גברתי היועצת המשפטית שהעיקרון הוא אותו עיקרון, זה נכון, אבל אנחנו מדברים על בני אדם, על מסלולים ועל הדברים שהם דברים שונים בין אחד לשני.
משה גפני: יש דברים שהם לטובת העניין הזה ויש דברים שהם לא.