GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: במקרה של נסיעות לחוץ לארץ אני אומר שרוב מוחלט של תלמידי הישיבות בכלל לא נוסעים.
משה גפני: אני לא נסעתי, גם היום אני לא נוסע.
משה גפני: הסמכות בסופו של דבר היא בידי הפוקד.
משה גפני: הפוקד יכול לאפשר לחייל קרבי ולחייל בשירות סדיר לנסוע לחוץ לארץ.
משה גפני: הוא מחליט וגם במקרה הזה בסופו של דבר ההחלטה היא בידי מפקד מיטב.
משה גפני: זה מה שכתוב בתקנות.
משה גפני: זאת לא החלטה שתלמיד הישיבה יכול להחליט או ועד הישיבות.
משה גפני: מי שמחליט, זה מפקד מיטב או הפוקד.
מירי פרנקל שור: אני רוצה לענות לך.
מירי פרנקל שור: אתה יודע, מחוקק ותיק כמוך, שכאשר אתה מעלה דבר לעיקרון, זה עובר מקום אחר.
מאיר פרוש: אם זה רשום בפקודת הצבא.
מאיר פרוש: אנחנו לא יודעים מה כתוב שם.
מירי פרנקל שור: גם אנחנו לא.
משה גפני: הסעיף הזה הוא סעיף רע.
משה גפני: הוא לא סעיף שמיטיב.
משה גפני: הוא סעיף שעושה רע.
משה גפני: הוא לא סעיף מיטיב.
משה גפני: הוא מקבל את האישור לנסוע לחוץ לארץ אבל הוא חוזר לכאן ומתגייס.
משה גפני: הוא לא יכול להיות יותר במעמד של תורתו אומנותו.
משה גפני: אני לא הייתי מסכים לזה.
מירי פרנקל שור: את זווית אחת.
משה גפני: זאת הזווית.
מירי פרנקל שור: זאת לא רק הזווית.
מירי פרנקל שור: יש זווית לפיה עד חצי שנה בחור ישיבה יכול להיות בחוץ לארץ.
משה גפני: מפקד מיטב מחליט בנסיבות.
מירי פרנקל שור: בסדר, מפקד מיטב מחליט.
מירי פרנקל שור: תכף נגיע למפקד מיטב.
מירי פרנקל שור: לכן אני אומרת שאם היו דברים שהתנהלו עבר והם לא היו מעוגנים, אפשר להתנהל בעבר.
מירי פרנקל שור: אתה יודע, כאשר אנחנו מעלים עיקרון ואנחנו מעגנים אותו בחוק, הוא מקבל פריזמה אחרת.
מירי פרנקל שור: לכן ההצעה שלי היא כזאת: האחד, מלכתחילה אפשר להשתמש, אם זאת סמכות הפוקד, אז בבקשה, שיתכבדו ויפעילו את סמכות הפוקד.
משה גפני: זה מה שכתוב.
מירי פרנקל שור: לפי סעיף 43 לחוק שירות ביטחון.
מירי פרנקל שור: אם זאת הבעיה, לפי סעיף 43 לחוק שירות ביטחון.
מירי פרנקל שור: מעבר לזה אני אומרת שכאשר אנחנו מסתכלים על מה עוגן בתקנות חוק טל שהיו ושבוטלו כיוון שבוטל חוק טל, לבין ההסדר שמופיע היום, אני בעמדה שההסדר שהיה קבוע בתקנות חוק טל, בדרך שבה הוא נוסח, הוא היה הרבה יותר מצומצם ולעמדתי נותן את המענה אם צריך.
מירי פרנקל שור: אם אנחנו משאירים לשיקול דעתו של הפוקד, אפשר ללכת לחוק טל.
מירי פרנקל שור: אני חושבת שבזה שהמחוקק מאפשר עכשיו לאישור התקנות - - -
משה גפני: זה לא נותן.
מירי פרנקל שור: זה נותן.
משה גפני: למשל לחב"ד זה לא נותן מענה.
משה גפני: לא נותן.
מירי פרנקל שור: למה הוא לא נותן מענה?
משה גפני: הוא לא נותן מענה.
משה גפני: אי אפשר.
משה גפני: אין לו סמכות לעשות את זה.
מירי פרנקל שור: איך היה עד עכשיו?
משה גפני: לא טוב.
משה גפני: אני טיפלתי בכמה מקרים כאלה.
משה גפני: גם כשהצבא רצה לעשות את זה, הוא לא היה יכול.
מירי פרנקל שור: אבל זה גם ממש לא טוב שאפשר להיות בחוץ לארץ עד חצי שנה.
משה גפני: אני יכול להראות לך גם מקרים.
מירי פרנקל שור: אתה צריך להסתכל על שני הכיוונים.
משה גפני: בסופו של דבר, מקור הסמכות הוא הצבא, הפוקד.
מירי פרנקל שור: ודאי.
משה גפני: אז זה לא אנחנו.
איילת שקד: מבחינתי הסעיף הזה בסדר.
איילת שקד: אם את רוצה לשבת אחר כך עם הילה או עם אחז ולחשוב על דבר אחר, אין לי בעיה.
מאיר פרוש: אני מבקש לומר שנשים לב לעובדה שבגבוהות הציוניות, נכון שהגיל הוא עד גיל 24, בכל זאת אפשר לפעמים גם לתת את הדחייה עד גיל 26.
הילה ארליך: לגבי הגבוהות הציוניות זה לא רלוונטי.
מאיר פרוש: אני מבין שזה לא רלוונטי.
הילה ארליך: מכיוון שממילא יש להם חובת גיוס.
מאיר פרוש: מאחר ואלה מחב"ד שיוצאים לחוץ לארץ יוצאים להיות שם אצל הרבי, הם לא יוצאים שם לחופשות, הם לא יוצאים שם לטייל אלא הם יוצאים לשם ללמוד ואצלם זה מקובל מדורי דורות, לכן אני אומר שנסכים שאם יש מקרים שצריך לחרוג בהם מה-24, נאפשר.
הילה ארליך: לא נאפשר.
מאיר פרוש: אני מבין שעמדת הצבא היא לא אבל מותר לי לדבר אל החברים.
מאיר פרוש: אני אומר לחדר הזה, גם למי שלא רוצה לשמוע, בואו נסכים שכמו בגבוהות הציוניות שם יש עד גיל 26 למרות שהגיל הוא 24, גם כך לגבי חב"ד, אם יהיו מקרים חריגים, נאפשר להם.
מאיר פרוש: אני מבין שאתם אומרים לא.
הילה ארליך: אני חושבת שהציוניות הגבוהות פחות רלוונטיות כאן כי אין עילה.
איילת שקד: אפשר את סעיף (ד) להחריג רק לפרק ג'1.
הילה ארליך: ראשית, אפשר.
הילה ארליך: שנית, ממילא הפוקד לא ישתמש בסעיף הזה לטובת הציוניות הגבוהות כי אין לו עילה טובה.
הילה ארליך: ההצדקה לזה היא זה שמגזר שלם חרדי, בסוף אני גורמת לגיוסו.
הילה ארליך: בציוניות הגבוהות ממילא הם מתגייסים.
הילה ארליך: הם חבים חובת גיוס כולם ולא משנה באיזה גיל.
הילה ארליך: כאן יוצא שאני מחייבת אותם להתגייס באופן מלאכותי באמצעות היציאה לחוץ לארץ וזאת העילה.
הילה ארליך: הפוקד לא ישקול את זה לגבי הציוניות הגבוהות.
איילת שקד: זה בסדר גמור.
מירי פרנקל שור: זה גם להתוויית שיקול הדעת של הפוקד.
מירי פרנקל שור: זה לא מספיק להשאיר את שיקול הדעת.
הילה ארליך: אפשר לכתוב שזה רק לגבי זה.
משה גפני: אני מבקש רשות לדבר אחרי זה עם היועצת המשפטית, לא לפרוטוקול, מה היה השוני בחוק טל לגבי חב"ד - זה יפה שאני מטפל בחב"ד - ולמה צריך את הסעיף הזה לגבי חב"ד.
מירי פרנקל שור: אני רוצה להבין.
מירי פרנקל שור: מה המטרה של היציאה לחוץ לארץ?
קריאה: לימודים.
מירי פרנקל שור: למה זה לא נאמר?
אחז בן ארי: באופן עקרוני יכולה להיות גם סיבה אחרת.
מאיר פרוש: איזה?
מירי פרנקל שור: למשל?
מירי פרנקל שור: עד שנתיים?
משה גפני: מה זה משנה?
משה גפני: הוא מגייס אותם.
מירי פרנקל שור: לא משנה.
מירי פרנקל שור: מה זה משנה אם הוא מגייס אותם?
משה גפני: בסדר, אני לא מתווכח על זה, אבל על העיקרון.
איילת שקד: זה סעיף שעשינו יחד עם חב"ד.
איילת שקד: גם אני ישבתי אתם וגם הצבא ישב אתם.
איילת שקד: זה סעיף שבסופו כולם מתגייסים.
איילת שקד: אני מבקשת להשאיר את זה כמו שזה.
איילת שקד: מירי, אם את רוצה להציג נוסח אחר, תביאי לנו נוסח אחר ונדון עליו.
נסים זאב: אני מבקש שלא יירשם חב"ד.
איילת שקד: לא כתוב כאן חב"ד.
איילת שקד: אנחנו עוברים לסעיף 7.
מאיר פרוש: לפני כן, אני רוצה להתייחס.
מאיר פרוש: בפעם הקודמת הערתי על כך.
מאיר פרוש: בתקנות הקודמות, לפני סעיף 7, הייתה תקנה לגבי אברך שחצי יום לפני הצהרים לומד בכולל אחד וחצי יום אחר הצהרים הוא לומד בכולל אחר.
מאיר פרוש: כאשר הוא הביא אישור משני ראשי הכוללים, כולל ועד הישיבות, הוא קיבל את הדחיה.
מאיר פרוש: בתקנות החדשות זה לא נמצא.
אחז בן ארי: קיבלנו הנחיה משר הביטחון להכניס גם את הסעיף הזה שהיה באמת בתקנות הקודמות.
אחז בן ארי: יש לנו כאן נוסח.
איילת שקד: זה היה בישיבה הקודמת.
משה גפני: זה הושמט מהתקנות האלה.
מירי פרנקל שור: בסעיף 9 לתקנות טל הקודמות.
מאיר פרוש: זה אותו נוסח?
מאיר פרוש: מיועד לשירות ביטחון הלומד בישיבה שהיא כולל, רשאי ללמוד בשני כוללים לכל היותר ובלבד ששעות הלימוד האלה בכל אחד מהכוללים לא יפחתו מ- - - -
אחז בן ארי: עשרים שעות בשבוע.
הילה ארליך: ויחולו הוראות סעיף 4(2) בשינויים המחויבים.
איילת שקד: אין בעיה.
איילת שקד: בסדר גמור.
איילת שקד: תכניסו את זה לנוסח הסופי.
איילת שקד: סעיף 7.
אסף דורון: מעבר בין ישיבות עבר מיועד לשירות ביטחון שחל עליו צו דחיית שירות ללמוד בישיבה אחרת, יפקע צו דחיית השירות שניתן לו, זולת אם הגיש בקשה חדשה שבהתאם לתקנה 4 בתוך 14 ימים מיום המעבר ויקבל על כך אישור הפוקד למעבר בתוך שלושים ימים לאחר הגשת הבקשה.
מירי פרנקל שור: ואם לא התקבל אישור הפוקד?
מירי פרנקל שור: מה זה אם התקבל אישור הפוקד?
מירי פרנקל שור: מה הכוונה?
מאיר פרוש: אמרה היושבת ראש שהיא מתכתבת עם הצבא ולפעמים היא מחכה 45 ימים ולא מקבלת תשובה.
איילת שקד: דיברנו על כך שאי אפשר תוך 14 ימים.
הילה ארליך: לא תוך 14 ימים.
הילה ארליך: הכנסנו שם אישור הפוקד תוך שלושים ימים מיום הגשת הבקשה.
מאיר פרוש: ואם הוא לא קיבל?
הילה ארליך: הוא צריך לגשת ללשכת הגיוס ולדאוג לקבל את האישור.
מאיר פרוש: אמרו לך שלא מקבלים אותו.
מאיר פרוש: אם הוא לא מוזמן באותו יום, הוא לא יכול להיכנס.
הילה ארליך: זה לא נכון שלא מקבלים אותו.
מאיר פרוש: אני מבקש לומר שזה נכון.
מאיר פרוש: כאשר אני רוצה להיכנס ללשכת גיוס, אם אני לא אציג את תעודת חבר כנסת ואני צריך להיפגש עם מישהו, לא נותנים לי להיכנס.
מאיר פרוש: אם אין לי זימון, אני לא נכנס.
יוני שטבון: זה סוכם בישיבה הקודמת.
מאיר פרוש: לא נותנים להיכנס ללשכת הגיוס.
יוני שטבון: בדיון הקודם לא היו 14 ימים אלא שישים ימים.
יוני שטבון: זה הוסכם על ידכם.
יוני שטבון: דיברתם על שישים ימים.
הילה ארליך: הוספנו שלושים ימים.
יוני שטבון: עצם הבקשה.
הילה ארליך: ראשית, הוא יכול להודיע לפני.
הילה ארליך: הוא לא חייב להמתין.
אמיר חי: זה כמו שנת שירות, מכינה וכולי.
אמיר חי: יש אחריות לפרט להגיש את הבקשה ולוודא קבלת אישור הפוקד.
אמיר חי: זה חל על כל אחד וגם במקרה הספציפי הזה.
אמיר חי: יכול לבוא גם ללא תיאום כדי להגיש.
אמיר חי: דרך אגב, יש עוד כמה דרכים להגיש ולא רק פיזית.
מאיר פרוש: איך?
אמיר חי: רגע.
אמיר חי: הוא יבוא וייכנס, כמו שהיום מלש"ב שלא הזמנתי אותו ללשכת הגיוס ויש לו איזו בעיה שהוא רוצה להציג אותה, גם הוא ייכנס.
אמיר חי: יבררו אתו למה הוא בא מכיוון שהוא לא הוזמן אבל הוא ייכנס.
אמיר חי: לכן אני לא רואה בזה איזשהו משהו מעכב.
אמיר חי: זאת אחריותו של הפרט והוא צריך למלא אותה.
אמיר חי: אגב, הרחבנו.
יוני שטבון: הרחבתם לשלושים ימים.
הילה ארליך: זאת תוספת מהדיון הקודם.
אמיר חי: כאן מדובר על הודעה בדיעבד.
זאב אלקין: אין כאן שינוי מהדיון הקודם.
יוני שטבון: יש.
קריאה: השאלה למה בתקנות הקודמות זה לא כך.
קריאה: עכשיו זה לוקח ממפקד מיטב את הסמכות.
קריאה: כתוב יפקע, יפקע.
קריאה: עד עכשיו גם מפקד מיטב תמיד יכול לשלול את מעמד בן הישיבה.
קריאה: זה היה בסמכותו.
קריאה: למה זה צריך לפקוע?
מירי פרנקל שור: הדיון היה על הפקיעה האוטומטית.
אמיר חי: בדיוק כמו מי שרוצה ללמוד במכינה ומבקש ממני לדחות את שירותו, או בשנת שירות וכולי, אחריותו להגיש בקשה לדחייה שאם לא כן, אני אגייס אותו.
אמיר חי: אם הוא עזב את הישיבה ועבר לישיבה אחרת - - -
מירי פרנקל שור: הוא לא יכול לעזוב את הישיבה עד שהוא לא מקבל ישיבה אחרת.
אמיר חי: לא.
אמיר חי: להפך.
איילת שקד: הוא יכול.
אמיר חי: הוא יקבל ישיבה אחרת.
אמיר חי: כבר יש לו אישור שהוא לומד בישיבה אחרת.
אמיר חי: הוא צריך להודיע לי עד 14 ימים.
מירי פרנקל שור: הוא מודיע לך.
אמיר חי: הוא מביא לי את האישור.
מירי פרנקל שור: הוא צריך לקבל את האישור שלך.
הילה ארליך: נכון כי אם לא קיבלתי את ההודעה שלו כמו שאמרנו, הוא יראה ביום העשרים, ביום ה-21, ביום ה-25 שהפוקד לא אישר לו.
הילה ארליך: חובתו לבדוק את זה.
אודי שגיא: במהלך הדברים הרגיל, אדם שרוצה לקבל דחייה, צריך קודם ללכת לבקש ולקבל תשובה חיובית ואז לעשות את הצעד.
אודי שגיא: אדם שרוצה לא להתגייס בתאריך מסוים, הולך למיטב ומבקש לדחות את מועד הגיוס שלו ורק אם הוא מקבל תשובה חיובית, הוא יודע לא להגיע לבקו"ם ביום הגיוס.
אודי שגיא: הפעם אנחנו מוכנים לאפשר לו להגיש את הבקשה לא רק לפני כמו שצריך לעשות את כל הדברים הרגילים אלא גם עד 14 ימים אחרי.
אודי שגיא: לא זאת אף זאת, נוסף על כך, אם הוא הגיש את הבקשה בתוך 14 ימים, הוא יכול להניח שהכול בסדר במהלך שלושים הימים שלאחר מכן.
הילה ארליך: לאחר הגשת הבקשה.
מירי פרנקל שור: הוא יכול להניח אבל השאלה מה קורה בסופו של דבר.
אודי שגיא: הוא צריך לקבל תשובה.
אודי שגיא: אם הוא לא קיבל תשובה, יש לו שהות של חודש כדי לוודא שהוא מקבל תשובה.
הילה ארליך: אם הוא לא שמע שום דבר, הוא צריך לבדוק את זה.
מירי פרנקל שור: אמרו לכם הנציגים שיש לו בעיה.
מירי פרנקל שור: הוא רוצה לבוא ולברר, הוא מגיע לשער של לשכת הגיוס והוא לא נכנס.
אודי שגיא: זה לא נכון.
מירי פרנקל שור: אנחנו צריכים להסדיר את המצב המשפטי.
מירי פרנקל שור: הוא לא יכול לעבור ישיבה.
מירי פרנקל שור: השורה התחתונה היא שהוא לא יכול לעבור ישיבה אם לא יקבל אישור.
אודי שגיא: לא, הוא יכול.
מירי פרנקל שור: הוא לא יכול.
הילה ארליך: הוא צריך להודיע פעם ראשונה אחרי שהוא עבר.
מירי פרנקל שור: הוא הודיע.
הילה ארליך: הוא כבר עבר ישיבה.
הילה ארליך: אנחנו מבהירים כאן שלושה דברים שלא היו בהירים קודם.
הילה ארליך: ראשית, הוא יכול לעבור ויש לו 14 ימים כדי להודיע על כך.
הילה ארליך: שנית, אנחנו ניתן אישור – גם זה לא היה ברור קודם – והוא צריך לדעת שאנחנו נמציא לו אישור.
הילה ארליך: לא קיבל אישור שלושים ימים מהיום שבו הוא הגיש את הבקשה - - -
מירי פרנקל שור: הוא צריך להיות בישיבה המקורית.
איילת שקד: הוא עבר.
איילת שקד: הוא לא צריך לחכות.
מירי פרנקל שור: מי נתן לו אישור לכך?
איילת שקד: אף אחד.
איילת שקד: הוא לא צריך.
איילת שקד: הוא רק צריך ליידע ולקבל אישור.
מירי פרנקל שור: הוא צריך לעבור דחיית שירות מחדש?
מירי פרנקל שור: הוא צריך להגיש את כל התהליך מההתחלה עם כל הטפסים.
הילה ארליך: נכון, ולכן הוא צריך להחתים את ראש הישיבה החדשה ולכן נותנים לו 14 ימים אחרי שהוא עבר כדי להחתים את ראש הישיבה החדשה ולהגיש את ההודעה שהוא עבר.
יוני שטבון: מעבר בין ישיבות, יש לנו הרבה חבר'ה שנופלים בסיפור הזה של מעבר בין ישיבות.
יוני שטבון: אנחנו מדברים בתוך התחום, בין ישיבות.
יוני שטבון: השינוי המהותי שנעשה לדעתי הוא שאוטומטית יפקע צו דחיית השירות שניתן לו.
יוני שטבון: יש לנו מצבי ביניים.
הילה ארליך: זה זולת אם.
יוני שטבון: כן, זולת אם הגיש בקשה.
יוני שטבון: אנחנו מכירים את המציאות.
יוני שטבון: יש הרבה דברים שקשורים.
יוני שטבון: בואו נשאיר את מה שהיה קודם כדי שתהיה את הסמכות לפוקד.
הילה ארליך: קודם היו 14 ימים.
יוני שטבון: הפקיעה האוטומטית של צו דחיית השירות תיצור התעסקות בירוקרטית מיותרת.
אמיר חי: קודם היה מעבר בין ישיבות בלי להודיע לצבא.
יוני שטבון: אתה מעמיס על עצמך בירוקרטיה מיותרת.
אמיר חי: אני לא מעמיס.
אמיר חי: ראש הישיבה אותו הוא עזב, צריך להודיע לי שהוא הפסיק להיות אצלו.
יוני שטבון: אבל אני משאיר את הסמכות אצל הפוקד.
יוני שטבון: אני לא מוריד מהפוקד.
יוני שטבון: אני אומר שלא תעשה את הפקיעה אוטומטית.
אמיר חי: לפרט יש אחריות.
יוני שטבון: תמיד יש לו אחריות.
אמיר חי: אם מישהו עוזב את המכינה שלו, אני צריך לדעת על זה?
אחז בן ארי: הוא לא עושה שום צעד בלי שהוא מקבל מראש אישור.
מאיר פרוש: אחז, אני שואל אותך שאלה.
מאיר פרוש: אחד גר בבני ברק ולמד בבני ברק, התחתן והולך ללמוד בנתיבות.
מאיר פרוש: הוא שלח מכתב ולא קיבל עליו תגובה.
מאיר פרוש: בצדק יש לצבא את העילה לומר שהוא מטפל בדברים יותר חשובים עכשיו.
מאיר פרוש: בצדק יש לו את העילה הזאת.
מאיר פרוש: הצבא גם אומר את זה.
מאיר פרוש: הוא אומר שיש לו דברים שהם קצת יותר חשובים לטפל בהם מאשר השאלה הזאת.
מאיר פרוש: בצדק, אני חלילה לא מזלזל.
מאיר פרוש: בהנחה שהוא הגיש וההוא אומר כן קיבלתי, לא קיבלתי, אני לא יודע, תבוא מחר, תבוא מחרתיים, אם זה פוקע, לא יהיה לו יותר דיחוי.
מאיר פרוש: למה אתה מפקיע ממנו את הדיחוי?
מאיר פרוש: גם שלושים הימים לא יספיקו.
מאיר פרוש: תמצא לך דרך אחרת איך לאכוף אבל לא להפקיע את הדיחוי.
אמיר חי: למישהו אחר שלא מסדיר את חובותיו מול הרשות, אני מכריז עליו שהוא עריק.
אמיר חי: זה מה שאני עושה למישהו אחר שהוא חייב בשירות.
מאיר פרוש: אתה יודע שגם היום אתה לא מכריז עריק תוך שלושים ימים.
מאיר פרוש: אתה נותן לו פעם אחת להגיע, אתה נותן לו פעם שנייה להגיע ופעם שלישית ואחר כך אתה פועל.
אמיר חי: מי שאחר למסור, תוך 48 שעות דופקים לו בדלת.
מאיר פרוש: אבל קראת לו שלוש פעמים.
מאיר פרוש: אתה לא עשית תוך שלושים ימים.
מאיר פרוש: לא אמרתי בלי גבול, אבל.
מאיר פרוש: אתם עם קונספציה להפקיע את זכות הדיחוי.
מאיר פרוש: אתם בקונספציה הזאת.
מאיר פרוש: בקושי יש לנו שלושים ימים.
מאיר פרוש: אתם לא רוצים לשנות.
איילת שקד: אחז.
אחז בן ארי: האלטרנטיבה היא שאדם לא יוכל לעשות מעבר בלי שהוא מודיע מראש ומקבל את כל האישורים לכך.
אחז בן ארי: אנחנו לא שם.
אחז בן ארי: אמרנו שאתה יכול לעבור, אנחנו בסך הכול רוצים לדעת שעברת לישיבה מוכרת ושנית, אנחנו רוצים גם לדעת איפה אתה נמצא בפועל כדי שכל פעם שמגיעה ביקורת, לא תגיד שאתה היית במקום אחר.
אחז בן ארי: לכן זה המנגנון.
מאיר פרוש: איך נוהג משרד החינוך?
אחז בן ארי: אני לא יודע.
מאיר פרוש: הם עושים את העבודה כבר עשר שנים ובצורה טובה.
מאיר פרוש: איך הם עושים את זה?
אחז בן ארי: תוך 14 ימים מיום המעבר, הוא צריך להודיע.
אחז בן ארי: הוא יכול להודיע לפני המעבר אבל בוודאי לא אחרי.
אחז בן ארי: תוך 14 ימים אחרי.
אמיר חי: סעיף 26כג(א)(5) אומר שראש הישיבה בה הוא לומד אישר בתצהיר והתחייב כי אם יחדל להתקיים בו מיועד, הוא יודיע על כך לפוקד תוך 21 ימים.
אמיר חי: זאת אומרת שראש הישיבה יש לו שלושה שבועות להודיע לי שהוא הפסיק.
אמיר חי: גם לפרט נתתי לעבור.
מאיר פרוש: אבל לא כתוב שאם לא, זה יפקע ואתה מכניס דבר שאין בחוק.
אמיר חי: לא תמיד עוברים באופן רציף ולכן נתתי לו למצוא ישיבה עוד 14 ימים ומ-14 ימים עוד שלושים ימים.
אמיר חי: עד איפה?
נסים זאב: אני מבקש תשומת לב לחצי דקה.
נסים זאב: בפרקטיקה, צריך להבין, יש הרבה בחורי ישיבה שעוזבים ישיבה, עוזבים מסגרת והם לא מוצאים מסגרת לאלתר ומתקשים מאוד למצוא מסגרות חדשות.
נסים זאב: אני אומר לכם שצריך להתחשב בעניין הזה.
נסים זאב: זאת אומרת, לאפשר הרבה מעבר למה שכתוב כאן מבחינת היכולת של הבחור למצוא מסגרת.
נסים זאב: תנו את השישים כמינימום.
עפר שלח: הוא לא חייב ללמוד.
נסים זאב: הוא לומד אבל לא במסגרת.
נסים זאב: הוא יכול להביא לך הצהרה, הוא יכול להביא לך תצהיר שכל היום הוא למד.
נסים זאב: אתה חושב שבהרבה ישיבות לומדים רק במסגרת?
נסים זאב: בחורי ישיבות לומדים בגלל האידיאולוגיה והאמונה שלהם בלימוד התורה.
נסים זאב: הם לא צריכים להיות במסגרת כדי ללמוד תורה.
נסים זאב: רק השנה היו לי מספר מקרים שזרקו בחורי ישיבה מהישיבה ולא בגלל שהם לא לומדים אלא לא היו מתאימים למסגרת ולכן הם מחפשים מסגרת אחרת.
משה גפני: הניסוח פשוט לא נכון.
מאיר פרוש: אלעזר רמז לי בתשובה לשאלה למה בן ישיבה לא מקבל שמונה ימים חופשה כשהאישה יולדת.
מאיר פרוש: זה קורה כי אצלכם כל שנה יש ילד ואצלנו זה אחת לזמן מה.
משה גפני: הניסוח לא נכון.
משה גפני: אתם כותבים והמשמעות של העניין היא שיש כאן הצהרת כוונות.
משה גפני: עבר מיועד לשירות ביטחון שחל עליו צו דחיית שירות ללמוד בישיבה אחרת, יפקע צו דחיית השירות שניתן לו.
משה גפני: זה צריך להיות מנוסח בדיוק הפוך.
משה גפני: עבר לישיבה אחרת, הוא חייב להביא אישור.
משה גפני: לפי דעתי זה משנה מהותית.
משה גפני: אז לקבוע זמן יותר ארוך אבל לקבוע זמן אחרי שאומרים לא שיפקע צו דחיית השירות שניתן לו אלא אם אחד עובר מישיבה אחת לישיבה אחרת, הוא צריך להביא אישור מהישיבה.
משה גפני: כך זה צריך להיות מנוסח.
מירי פרנקל שור: יש לי ניסוח.
מירי פרנקל שור: קודם כל, העיקרון.
מירי פרנקל שור: מיועד לשירות ביטחון שחל עליו צו דחיית שירות, רשאי לעבור ללמוד בישיבה אחרת.
מירי פרנקל שור: זאת אומרת, הוא רשאי לעבור.
מירי פרנקל שור: החליט המיועד לשירות ביטחון כאמור, יגיש בקשה חדשה לדחיית שירות בהתאם לתקנה 4 טרם המעבר או בתוך 14 ימים מיום המעבר.
מירי פרנקל שור: לא התקבל אישור לצו דחיית השירות המחודש, יש לו שתי אפשרויות.
מירי פרנקל שור: או לחזור לישיבת האם או שיפקע צו דחיית השירות.
מירי פרנקל שור: זה בעצם ההסדר שאתם אומרים.
אחז בן ארי: יחזור לישיבת האם?
אחז בן ארי: משם הוא בא.
מירי פרנקל שור: השלושים ימים, הטענה כלפיכם היא שאין אפשרות לייצר שיח עם הרשות מכיוון שהטענות שנשמעו בוועדה, ולזה ביקשנו פתרון, היו שהם לא מסוגלים להגיע ללשכת הגיוס.
אמיר חי: אני כופר בטענה הזאת.
אמיר חי: מה לעשות, אני כופר בטענה הזאת.
מירי פרנקל שור: נשמעה טענה כזאת.
אמיר חי: לתל השומר בכל יום מגיעים אברכים ובחורי ישיבות שלא הזמנתי ואני מקבל אותם.
אמיר חי: יש שם כאלה מעל גיל 22 שהזמנתי לפטור, ויש שם כאלה שהם בני 18.
מירי פרנקל שור: אתה הזמנת לפטור.
אמיר חי: הכניסה היא נפרדת.
אמיר חי: אני ממש כופר בזה.
איילת שקד: למה אתם לא רוצים להשאיר את הסמכות בידיכם?
איילת שקד: רשאי הפוקד.
אמיר חי: אנחנו רוצים לשנות מצב מהתקנות הקודמות בחוק טל בו לא היו מודיעים, לא ראשי הישיבות, והייתי מגלה את זה עת הזמנתי אותם.
מירי פרנקל שור: אם הוא לא מודיע, הצו יפקע.
מירי פרנקל שור: אם הוא לא מודיע, הוא לא יכול לקבל אישור.
מאיר פרוש: איך זה הולך אצל עמוס צייאדה כשמישהו רוצה לעבור מישיבה לישיבה?
מירי פרנקל שור: אני לא יודעת.
מאיר פרוש: למה אי אפשר לשאול אותו?
מאיר פרוש: איך זה הולך אצל עמוס?
קריאה: אני יכול לומר איך זה בישיבות ההסדר.
מאיר פרוש: תאפשר לעמוס.
עמוס צייאדה: המוסדות מחוברים למערכת אינטרנטית והם יכולים בערך כל רבעון לקלוט תלמידים.
עמוס צייאדה: כלומר, אם תלמיד עזב, מינואר זה מועד קליטה בו אפשר לרשום תלמידים, בחודש פברואר הוא עזב אותו, בפעם הבאה שהוא יוכל לקלוט תלמידים, בדוגמה הזאת, זה יהיה אפריל או מאי.
עמוס צייאדה: אחר כך זה אוגוסט או ספטמבר, תלוי ביחס לזמנים לפי הלוח העברי.
עמוס צייאדה: אני אזכיר שאנחנו מטפלים במוסדות ולא בתלמידים.
עפר שלח: בדיוק.
עפר שלח: אלה מוסדות.
עפר שלח: זה בכלל לא שייך.
מאיר פרוש: כשעמוס מבקר והוא לא מצא את מאיר פרוש בישיבה, הוא מיד יודע ואז יש גם אפשרות בקרה על כל תלמיד.
עפר שלח: זה דיווח של מוסד.
מאיר פרוש: לא.
מאיר פרוש: שמית.
מאיר פרוש: עמוס, הדיווח שאתה מקבל או שמית או מוסד?
עמוס צייאדה: בהחלט שמית.
עפר שלח: אבל מול המוסד.
מאיר פרוש: אם הוא דיווח והבן אדם לא נמצא, עמוס לא נותן לו כסף והוא קונס את כל הישיבה.
עפר שלח: אבל כאן יש חובה לפרט לקיים את דחיית השירות שלו.
מאיר פרוש: למה אותו ראש ישיבה לא יכול לדווח לצבא כמו שעושים במשרד החינוך.
עפר שלח: כי זה על הפרט.
עפר שלח: הנה דבר שאתם לא מבינים.
עפר שלח: לפרט יש חובה לעומת המדינה שלו.
עפר שלח: זה מין קונספט כזה שצריך להבין.
עפר שלח: מדי פעם זה קורה.
עפר שלח: זה דבר איום ונורא.
משה גפני: לא על זה הדיון.
עפר שלח: אם הפרט קיבל דחיית שירות והיא תלויה בזה שהוא לומד בישיבה, הם נותנים לו לעבור לישיבה אחרת וכל מה שהוא צריך לעשות, זה לדווח.
מאיר פרוש: כל הבעיה שלנו היא במקרה שהצבא אומר שהוא לא קיבל את זה וזה קורה.
מאיר פרוש: איילת אמרה בישיבה הקודמת.
איילת שקד: זה מה שאמרתי.
איילת שקד: אם הצבא לא קיבל את זה, לכן הוסיפו את השלושים ימים.
איילת שקד: תלמיד הישיבה צריך לדעת שמהרגע שהוא הגיש, אחרי עשרים ימים הוא לא קיבל תשובה, שילך לצבא וינדנד לו.
איילת שקד: זה הרעיון.
מאיר פרוש: באותם עשרה ימים שנותרו לו, אם הוא לא הספיק להביא את כל הניירת, אחרי שלושים ימים פוקעת זכותו.
מאיר פרוש: מה יקרה עם היום ה-21?
עפר שלח: כשהבן שלי מגיש בקשה לדחיית שירות ואחר כך הצבא אומר שהוא לא קיבל את זה, אז מבררים את העניין ומסדרים אותו.
מאיר פרוש: אבל קודם זה פוקע.
מאיר פרוש: כתוב לך כאן שזה פוקע.
מאיר פרוש: בוא נגיד שאותו תלמיד ישיבה ביום ה-25 ראה שהצבא לא הגיב.
מאיר פרוש: הוא בא לסדר את העניינים ואומרים לו שיבוא מחר.
מאיר פרוש: עברו עוד חמישה ימים וזכותו פוקעת.
עפר שלח: מסדרים את זה כמו שמסדרים כל דבר.
מאיר פרוש: היא אומרת לך נכון.
איילת שקד: פרוש, יש לך כאן בסך הכול 45 ימים.
איילת שקד: אתם יכולים לענות במקום תוך 14, תוך שלושים ולהשאיר את זה שלושים ושלושים.
איילת שקד: זה זמן סביר.
איילת שקד: צריך אחריות על תלמיד הישיבה.
מירי פרנקל שור: יש כאן עיקרון.
מירי פרנקל שור: קודם כל, 14 ימים הם חובה על הפרט.
מאיר פרוש: בסדר.
מירי פרנקל שור: הבעיה עם השלושים ויש כאן עיקרון שצריך גם לקבל אותו.
מירי פרנקל שור: הוא מקבל צו דחיית שירות ואם לא מתקיים שיח עם הרשות, או שנמצא פתרון עקרוני - - -
משה גפני: אבל זה לא המצב.
משה גפני: אני אומר לך שזה לא המצב.
משה גפני: יש הרבה פעמים בעיה.
משה גפני: הצבא הוא גוף גדול.
משה גפני: אנשים מתקשרים אלי ואומרים שהם פנו לצבא ולא מקבלים תשובה.
מירי פרנקל שור: מה אתה מציע?
משה גפני: אני רוצה שלפוקד תהיה סמכות אם הוא ישתכנע.
איילת שקד: זה משהו אחר.
איילת שקד: הם רוצים את השוט על הפרט שיגיש את הבקשה.
משה גפני: צריך יותר זמן וגם לאפשר לפוקד ברגע שהוא ישתכנע.
משה גפני: אני לא מדבר על מי שלא שלח.
משה גפני: מי שלא שלח, באמת זה לא בסדר.
איילת שקד: תעשו 45 ימים.
איילת שקד: זה לא כל כך משנה.
משה גפני: אמיר, אם אתה משתכנע שהאיש בנתיבות שלח את האישור שהוא עבר מבני ברק לנתיבות, אתם לא קיבלתם את זה, וזה קורה הרבה פעמים, תאמין לי, לאפשר לך לבדוק את התלונה הזאת ולראות את הטענה.
אמיר חי: אנחנו מסתכלים על ניסיון העבר במעבר בין ישיבות ואנחנו מסתכלים אל מול המלש"ב האחר מאוכלוסייה אחרת.
משה גפני: אני לא מתווכח על זה.
אמיר חי: אל מול האחר שמבקש ממני, ממנו אני דורש להסדיר את ענייניו לפני צו הגיוס.
אמיר חי: כאן אני דורש אחרי.
אמיר חי: אל מול ניסיון העבר, אנחנו חושבים שנתנו מספיק זמן וכי הזמן סביר.
משה גפני: אני לא מתווכח אתך על העניין הזה.
איילת שקד: חברים, אני רוצה לסכם.
איילת שקד: אנחנו צריכים לסיים.
איילת שקד: אני מבינה את ה-14.
איילת שקד: תשאירו את ה-14 ותוסיפו במקום שלושים, 45 ימים.
איילת שקד: אני מבקשת מאיגוד הישיבות, מכל איגודי הישיבות, להעביר לראשי הישיבות שיש אחריות על הפרט ושיודיעו שיש להם 14 ימים ועוד 45 ימים.
איילת שקד: זה זמן מספיק.
איילת שקד: אם זה חשוב, זה זמן מספיק.
משה גוטמן: זה מובהר.
משה גוטמן: בסדר.
משה גוטמן: זה ידוע.
משה גוטמן: גם היום זה ידוע.
משה גוטמן: כל ישיבה יודעת.
איילת שקד: יפה.
איילת שקד: אני נועלת את הישיבה.
איילת שקד: אנחנו נשארנו עם סעיף 8 ו-9.
איילת שקד: בישיבה הבאה נעבור על הסעיפים האלה.
מאיר פרוש: לא דנו בסעיף עם התיקון.
איילת שקד: של משרד החינוך.
איילת שקד: בישיבה הבאה אנחנו נקבל עותק חדש מהצבא ואני רוצה לקבל אותו כמה ימים לפני הישיבה כך שחברי הכנסת יוכלו לעבור עליו.
איילת שקד: אנחנו נעבור על סעיף 8, 9, הפקודה של החוזר בתשובה ו-2 של החינוך.
איילת שקד: אחר כך נצביע.
יריב לוין: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.
יריב לוין: על סדר יומנו תקנות העיטורים בצבא הגנה לישראל (אות מערכת צוק איתן – קביעת אזרחים זכאיים), התשע"ה-2015.
יריב לוין: אני בפתח הישיבה רק אומר לפרוטוקול, שקיבלנו ממש ברגע האחרון הודעה על כך שנציגים לדיון מהצבא, מאכ"א נמצאים רובם ככולם בהכנות לטקס במהלך כל היום.
יריב לוין: אז קודם כל אני בהחלט רוצה להביע הערכה על התירוץ המקורי שניתן שעתיים לפני הדיון.
יריב לוין: אני מניח שההכנות האלה נפלו באופן בלתי צפוי...
יריב לוין: אבל זה בסדר, אני מסיק שלצבא אין עמדה, וכל מה שאנחנו נחליט או נמצא לנכון לעשות מקובל עליו, וכך אני אראה את הדברים ולא תישמענה טענות בהקשר הזה.
יריב לוין: מעבר לכך, אני מציע שאנחנו פשוט נתחיל.
יריב לוין: אני מבין שאתה ישי יודקביץ תיתן לנו את הסקירה העקרונית.
יריב לוין: אני רק הייתי מבקש, לפני שניכנס לגוף התקנות, לקבל איזושהי התייחסות רחבה יותר מה הם בכלל הקריטריונים – לפי מה מחליטים שבכלל נותנים אות למבצע או לאירוע מלחמתי כזה או אחר?
יריב לוין: ואחר כך כמובן מי זכאי לו, מי לא, מה נעשה בעבר ומה אתם ממליצים לעשות היום?
ישי יודקביץ': אני אתחיל תחילה מהתשתית הנורמטיבית הקיימת היום.
ישי יודקביץ': סעיף 7 לחוק העיטורים בצה"ל, התש"ל-1970, קובע את האפשרות לחלק אותות לציון השתתפות במערכה, בקרב או במלחמה.
ישי יודקביץ': סעיף 7א מרחיב וקובע ששר הביטחון באישור ועדת החוץ והביטחון רשאי להעניק אות מערכה לאדם או לקבוצות של בני אדם, שסעיף 7א לא חל עליהם, זאת אומרת שהם אזרחים במקרה שלנו, לציון השתתפותם במלחמה, במערכה או בקרב.
ישי יודקביץ': אחרי סיום מבצע צוק איתן, התחיל תהליך פנימי בצבא בהנחיה של הרמטכ"ל שירד למטה, וזה התנהל באמ"ץ תוה"ד, איך לסווג את צוק איתן מבחינת חלוקת האותות ובדיקת הנושא הזה.
ישי יודקביץ': התבחינים שקיימים בצה"ל לגבי חלוקה של אות מערכה היו משך המערכה, התמרון הקרקעי, מספר חיילי המילואים שהיה מעורב באירוע, היקף הכוחות שהשתתפו במערכה, אירוע רב-זרועי וכמובן ההשפעה גם על האוכלוסייה האזרחית, נושא שגם הוא נכלל בשורת התבחינים.
יריב לוין: התבחינים האלה היו תמיד?
ישי יודקביץ': התבחינים האלה היו תמיד, הם בפקודות הצבא.
ישי יודקביץ': אין לי פקודת הצבא שחור על גבי לבן, אבל זאת שיטת העבודה של אמ"ץ תוה"ד.
ישי יודקביץ': הם בחנו את זה, יצקו תוכן לתבחינים שהצגתי פה.