GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מעיין כהן: בסעיף 9 ב' לחוק העיקרי – (1) במקום הרישה עד המילים "ולמשך זמן ההתקפה" – פה יש לנו תיקון, עד למילים "להלן שירות הסעה", זה תיקון קטן, יבוא: "בשעת התקפה רשאי חבר הגא שהוסמך לכך בכתב על ידי מפק הגא מחוזי, להורות בכתב או בעל פה", יש פה תיקון של ה-ה' שמתחלפת לב' – למי שנוהג אותה שעה ברכב, או לבעלים של רכב המחזיק בו באותה שעה, להסיע בו נפגעים או להסיע את הרכב בכדי שתוגש באמצעותו עזרה בשטח מוקף לבני-אדם או לרכוש בקשר להתקפה ולמשך פרק הזמן הקצר ביותר הדרוש לשם כך"; מה הסעיף הזה אומר?
מעיין כהן: הוא אומר, שאם אתה חייל או קצין שהוסמך באופן ספציפי ויש אירוע שצריך בו איזה שהוא כלי – כלי רכב, איזה שהוא דחפור או איזה שהוא אוטובוס, או איזה שהוא באגר, או דומקט, לא יודע מה, אתה יכול להורות ---
זאב בילסקי: או פרייבט, להסיע פצוע.
מעיין כהן: או פרייבט להסיע פצוע, להורות לאדם – אדוני, בשיטת השריף – עצור בצד, קח את אותו אדם לאותה משימה.
מעיין כהן: עכשיו, חשוב לנו להדגיש שהפיקוד לא יסתמך על זה, הוא לא יבנה על זה את הכוח, הוא לא יגיד אוקי, אני יודע שבתל אביב, אז לכן זה לפרק זמן קצר ביותר ולמשך הזמן הנדרש לשם ביצוע אותה ההצלה.
מעיין כהן: אז זה התיקון של הסעיף.
שמואל לטקו: זה רק לנושא של פינוי נפגעים, או גם ---
מעיין כהן: גם להגיש באמצעותו עזרה.
מעיין כהן: גם פינוי וגם לטובת העניין לחפור באתר הרס, אתה גם יכול.
שמואל לטקו: נגיד עכשיו בוואדי עארה פוצצו איזה גשרון מעביר מים ועכשיו רוצים לקחת מתושב אום אל פאחם איזה טרקטור לסגור את זה, שאפשר יהיה להמשיך לנוע.
שמואל לטקו: אפשר ---
מעיין כהן: אם זה אירוע הגא, זאת אומרת אם אותו גשרון מים פוצץ מטיל ואתה במסגרת צמצום תוצאותיה של ההתקפה מבצע את הפעולות, זאת אומרת אתה מביא את הטרקטור כדי לכסות את הבור, זה נכנס לאותה תיבה.
מעיין כהן: אם זו איזו שהיא תקלה תפעולית או משהו כזה ----
שמואל לטקו: לא, לא תקלה.
מעיין כהן: אני אומר, אם זה טילים – אז זה אצלנו.
זאב בילסקי: אוקי.
זאב בילסקי: שתיים.
זאב בילסקי: 2.
זאב בילסקי: בסעיף קטן (ב), במקום "כאילו נתפס מכוח סמכויות שעת-חירום כמשמעותן בפקודת הפיצויים (הגנה), 1940" יבוא "כאילו גויס לפי סעיף 8 לחוק רישום ציוד וגיוסו"; גם כאן, כמו בהערות הקודמות, צריך שתהיה קורלציה לאן אנחנו מפנים, וההסדר הוא הסדר משופר.
זאב בילסקי: אם אתה רואה שמירי עושה לך ככה, אתה יכול להמשיך.
מירי פרנקל-שור: לא, לא, לא.
זאב בילסקי: מה לא? אני יושב הראש.
מירי פרנקל-שור: לא, אבל אני מציעה שבכל זאת הוא רק יסביר.
זאב בילסקי: אוקי, היא מציעה, אבל בקצרה, אם אתה רואה, זה מאפשר הסבר קצר.
מעיין כהן: הסבר קצר.
מעיין כהן: הרעיון שאנחנו רוצים פה, יש לנו את היר"ם בצבא, יחידות רכב מגויס.
מעיין כהן: הצבא באופן כללי נסמך עליהן.
מעיין כהן: בין אם אדם גויס רכבו על ידי אותה סמכות ספונטנית בשטח ובין אם גויס מראש, לפי המנגנונים הקבועים, ממודעה והתייצבות ופוקד וכו', בסוף הכסף צריך להיות אותו כסף.
מעיין כהן: המנגנון צריך להיות אותו מנגנו, ולכן גם כאן אנחנו מחליפים את ההפניה לפקודת הפיצויים (הגנה) להפניה לחוק רישום ציוד וגיוסו.
זאב בילסקי: האמת, כשאני קורא את זה, אני לא מבין איך עשינו את המלחמות הקודמות, כשלא היה לנו את זה.
זאב בילסקי: באמת, אתה יודע.
זאב בילסקי: במקום סעיף 11 לחוק העיקרי ---
מעיין כהן: עד כאן אני אומר אנחנו בנושאים שהם באחוזים מאד מאד גדולים מוסכמים וראינו ש...
מעיין כהן: אנחנו עוברים לנושאים שהם קצת יותר שנויים במחלוקת.
מעיין כהן: צריך להיות מודעים אליהם.
מעיין כהן: אחד זה השאלה של מה היקף הפטור שיקבלו מתקנים ביטחוניים, מהחובה להקים מקלטים, זה הסעיף הבא.
מעיין כהן: לפני שאני אקריא אותו, שנבין את הרעיון שלו.
מירי פרנקל-שור: אז קודם כל אולי נקרא את א' ואחר כך נגיע לב'.
אילת לוי: במקום סעיף 11א - 8.
אילת לוי: במקום סעיף 11א לחוק העיקרי יבוא: "תחולה על המדינה 11 א.
אילת לוי: הוראות פרק זה, למעט סעיף 16, יחולו גם על המדינה, ולעניין סעיף 13, בכל מקום, במקום "הרשות המקומית" יקראו "הגא", במקום "ראש הרשות המקומית" יקראו "ראש הגא" ובמקום "עובד הרשות המקומית" יקראו "חבר הגא למעט מי שנתקבל להגא כמתנדב.
מירי פרנקל-שור: אתה רוצה להסביר?
מעיין כהן: אנחנו היום נמצאים במצב שחוק הגא לא חל על המדינה, למעט במקומות ששר הביטחון הכריז עליהם כאזורי הגא.
מעיין כהן: הכרזה כאמור בוששה לבוא ולמעשה כל בניין של משרד הפנים או , או כל בניין שהמדינה בונה, היא בונה מקלטים וממ"דים באופן וולונטארי.
מעיין כהן: אז אנחנו לא נתקלים בזה בפרקטיקה, אבל אנחנו חושבים שנכון, כאמירה, להגיד – גם המדינה – כמו כל אזרח – צריכה לבנות את הממ"דים והיא צריכה לבנות את המקלטים הנדרשים.
זאב בילסקי: אגב, אני לא חושב.
זאב בילסקי: כשהמדינה באה לבנות בניין, היא באה לוועדת בניין ערים, מציגה את התוכנית והבניין מקבל אישור כמו הבית הפרטי.
מעיין כהן: נכון, בגלל זה אני אומר שבפרקטיקה אנחנו לא נתקלים בבעיה.
מעיין כהן: אם היה בוחר איזה יועץ משפטי מתוחכם לבוא ולהגיד שאפשר לחסוך בעלויות הבנייה, היה לנו קשה להתמודד.
מעיין כהן: אז אנחנו אומרים כאן, דבר ראשון נהפוך.
זאב בילסקי: אוקי, בסדר.
מעיין כהן: מה החריגים?
מעיין כהן: אחד, אנחנו חושבים, יש את כל הסיפור של המכסות הציבוריים שדיברנו עליו, החניונים שמכריזים עליהם כמקום.
מעיין כהן: אנחנו לא חושבים שנכון ליצור מצב שרשות מקומית מחייבת את המדינה לעשות פעולות במקרקעין שלה או בקניין שלה.
מעיין כהן: זאת אומרת, יש כאן עניין של יחסי הגומלין בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי.
מעיין כהן: לכן סייגנו ואמרנו – לגבי מכסות ציבוריים של המדינה, מי שיפעיל את הסמכות זה הגא.
מעיין כהן: זאת אומרת, פיקוד העורף יוכל להפעיל ---
מירי פרנקל-שור: אבל זה הגא זה לא פיקוד העורף, כי אנחנו לא רוצים להגיד שהצבא יאמר למדינה, אלא שהגוף האזרחי יאמר למדינה.
שמואל לטקו: צריך פה גם לשנות כבר אני חושב, כתוב שר הביטחון, זה לא שר הביטחון, זה השר להגנת העורף.
זאב בילסקי: זה בינתיים שר הביטחון.
מירי פרנקל-שור: לא, לא, לא, שר הביטחון הוא עדיין השר ---
מעיין כהן: אני חושב שיש דיון ייעודי על דו"ח לבנה.
מירי פרנקל-שור: עזוב, לאט לאט.
זאב בילסקי: בינתיים זה שר הביטחון.
מירי פרנקל-שור: כן.
זאב בילסקי: אנחנו לא שמענו על שום שינוי.
מעיין כהן: אז זה לעניין המקלטים והמכסות הציבוריים.
מעיין כהן: עכשיו עולה השאלה שהיא שאלה שצריך להכיר אותה – בהצעת החוק הממשלתית אמרנו שהחובה להקים מקלטים – לא תחול באופן אוטומטי במתקנים ביטחוניים.
מעיין כהן: זאת אומרת, מה שנכנס לוועדה למתקנים ביטחוניים, הולמ"ג, אלא באותם מקרים ששר הביטחון יקבע הסדרים ספציפיים, כשהתפיסה אמרה – אם מפאת סודיות ואם מפאת צרכים ביטחוניים אחרים, כנראה יש כאן גם איזה שהוא שיקול כלכלי ברקע, לא נחייב אוטומטית את כל המתקנים הביטחוניים לבנות ממד"ים.
מעיין כהן: פה הוועדה ---
מירי פרנקל-שור: אבל רגע, כדאי להסביר מה זה מתקנים ביטחוניים.
מירי פרנקל-שור: מתקנים ביטחוניים זה גם משרד הביטחון עצמו, האזרחי, זה גם כל המפעלים הביטחוניים ---
שמואל לטקו: בסיסי צה"ל.
מירי פרנקל-שור: לא, בנוסף לצה"ל ---
זאב בילסקי: אני רק מציע להוסיף פה שהוראות סעיף זה לא מפריעות, אני לא מבין את הניסוח המשפטי, לא מפריעות לחוק התכנון והבנייה הרגיל, כי אני לא רואה שום מתקן שמקימים אותו ואתה לא בא ומגיש תוכנית לוועדה המקומית.
זאב בילסקי: לכן אני לא רואה, בוא נאמר מחר שר הביטחון אומרים לו – תשמע, בקריה בנינו בניין, הוא עולה הרבה מאד כסף, אז בוא לא נבנה שם מקלטים, לא נבנה שם שום דבר, הנה, יש לנו את ה ---
מעיין כהן: האנקדוטה שאוהבים לתת זה הבניינים של פיקוד העורף שבנו אותם, שני בניינים מאד יפים שאין בהם ממ"דים, כי הצבא עשה ---
זאב בילסקי: זה חמור מאד, תשמע.
זאב בילסקי: אני לא רוצה לתת שום פטור לאף אחד.
זאב בילסקי: המדינה חובתה, בדיוק כמו חובתי כאזרח, אם אני בונה בית, או המדינה בונה בית.
זאב בילסקי: ולכן, קודם כל חוק התכנון והבנייה.
זאב בילסקי: עכשיו אתה רוצה לבוא במידה וזה, ואני גם לא יודע איך זה מתנגש, איך זה בא כשאתה מגיש תוכנית לוועדה המקומית.
זאב בילסקי: איך אתה מתגבר על זה?
זאב בילסקי: אומרים לך – איפה הממ"ד, מה אתה אומר?
זאב בילסקי: יש לי פה חוק ששר הביטחון פטר אותי?
מעיין כהן: הצבא הרבה פעמים לא מגיע לוועדה המקומית.
מירי פרנקל-שור: נכון, יש לו ועדה מיוחדת.
מעיין כהן: יש לו ועדה משלו, אבל אני אומר, פה יש הצעה שאנחנו ---
זאב בילסקי: רגע, יש לו ועדה מיוחדת על פי חוק?
מירי פרנקל-שור: כן, על פי חוק.
זאב בילסקי: אוקי, אז כל מה שמופיע.
מירי פרנקל-שור: לא, זה בדיוק מה שלא רצינו.
מירי פרנקל-שור: כל מתקן ביטחוני, כל משרד הביטחון, המפעלים הביטחוניים והכל, הולכים אוטומטית לאותה ועדה מיוחדת.
מירי פרנקל-שור: לכן אני מציעה שנקרא את סעיף ההסדר שאנחנו מציעים בסעיף קטן (ב).
מירי פרנקל-שור: נראה לי שאנחנו קולעים לדעת גדולים.
איילת לוי: על אף האמור בסעיף קטן (א), רשאי שר-הביטחון להורות, משיקולים של צורך מבצעי, כי במתקנים המוחזקים בידי צבא הגנה לישראל, יוקמו מקלטים לפי הוראות שיקבע הוא אחו מי שהסמיכו לכך, דרך כלל או לסוג מסוים של מתקנים או כי יהיו מתקנים כאמור -
עידו בן יצחק: כן, יש פה "יהיו" אחד מיותר: או כמתקנים כאמור יהיו פטורים מהקמת מקלטים".
איילת לוי: "הוראות כאמור אינן טעונות פרסום ברשומות והן יובאו לידיעת הנוגעים בדבר בדרך שיורה שר הביטחון או מי שהוא הסמיכו לכך".
מירי פרנקל-שור: זאת אומרת שמה שאנחנו קובעים כאן, שמשרד הביטחון האזרחי יהיה ככל המדינה.
מירי פרנקל-שור: צה"ל, אנחנו בכל זאת מחריגים אותו ואנחנו אומרים שלו יש דרך מיוחדת.
ישי יודקביץ: כאן יש אלמנט נוסף שלדעתנו מצר עוד יותר, יתר על המידה לדעתנו, את הסייג.
ישי יודקביץ: הנושא של שיקולים של צורך מבצעי.
ישי יודקביץ: אנחנו ממליצים לוועדה לוותר על התיבה "להורות משיקולים של צורך מבצעי" ---
עידו בן יצחק: ולאפשר צרכים אחרים?
ישי יודקביץ: להשאיר את המתקנים המחוזקים על ידי צה"ל.
מירי פרנקל-שור: מה זאת אומרת?
מירי פרנקל-שור: לפי איזה צורך מלבד צורך מבצעי יהיה לשר הביטחון צורך?
מירי פרנקל-שור: ישי, הזמן קצר, כולם לחוצים פה, אנחנו יושבים איזה 6-7 ישיבות על מנת להגיע לוועדה.
מירי פרנקל-שור: למה אתם לא מעבירים לנו את ההערות קודם?
מירי פרנקל-שור: אנחנו עכשיו בלחץ של זמן – צריכים לדון כן או לא.
מירי פרנקל-שור: באמת.
מירי פרנקל-שור: יש לכם הערות, אנחנו כל הזמן נמצאים בקשר שוטף, אנחנו מקיימים אין סוף דיונים, אל תעשו את זה.
מירי פרנקל-שור: אל תתקילו אותנו בוועדה.
מירי פרנקל-שור: לא מקובל עלי.
מירי פרנקל-שור: אנחנו חושבים שצורך מבצעי זה הסיבה היחידה ששר הביטחון יכול להורות מתי לא צריך לפעול בהתאם לחובה, כמו שאר המדינה.
מירי פרנקל-שור: אני לא חושבת ששיקול כלכלי יכול להוות שיקול לא להקים ממ"דים או מקומות ---
מעיין כהן: תראו, די חשוב לי להדגיש שההצעה הזאת היא הצעה שהגיעה ביום חמישי.
מעיין כהן: היא לא מקובלת ---
מירי פרנקל-שור: לא, אנחנו דיברנו על ---
מעיין כהן: שוב, דיברנו על העיקרון.
מעיין כהן: אני אומר, הסעיף הזה ---
מירי פרנקל-שור: הנושא עלה באין סוף דברים.
מעיין כהן: זה נושא שעלה, אני מסכים.
איילת אלישר: אני קוראת את זה ואני אומרת לעצמי מה עם השב"כ, הם לא נמצאים פה, המוסד.
קריאה: השב"כ לא צריך מקלטים?
איילת אלישר: תשמע, למה אתה פוטר את הצבא?
איילת אלישר: אתה פוטר כי יש איזה שהוא רציונל מאחורי הבנייה, יש איזה סיבות ביטחוניות שבגינן אתה חושב ששם אפשר לעשות סידור אחר.
איילת אלישר: הייתי חושבת שיש עוד כמה ארגונים במדינה, שצריך לחול עליהם לפחות ---
זאב בילסקי: תראי איילת, קודם כל אנחנו מדברים על אותם גופים שלא הולכים לוועדה הרגילה לתכנון ובנייה, נכון?
מעיין כהן: לא, אז היום מה שהוועדה מציעה זה רק הצבא, וגם הצבא – רק כשיש צורך מבצעי.
מעיין כהן: זאת אומרת – השב"כ, המוסד, המשטרה, הקמ"ג, לא יודע, כל מיני.
ישי יודקביץ: מה שהיה בקריאה הראשונה זה גם השב"כ, המוסד, הקמ"ג ---
מירי פרנקל-שור: תסביר מה הרציונל שכל מערכת הביטחון תוחרג.
מעיין כהן: אני אומר, אנחנו כאן לא יכולים ---
מירי פרנקל-שור: כל מערכת הביטחון.
מירי פרנקל-שור: מה ההבדל בין ---
מעיין כהן: מירי, אני אומר, אנחנו לא יכולים ---
מירי פרנקל-שור: בין משרד החקלאות ומשרד הביטחון, ששניהם נמצאים בקריה.
מירי פרנקל-שור: תסביר את הרציונל.
זאב בילסקי: רגע, אני אגיד לכם מה אני מציע.
זאב בילסקי: תראו, חבל פה על הזהו.
זאב בילסקי: אני מציע ככה, מכיוון שישנם גופים נוספים, מכיוון שיכול להיות שיש מעבר למבצעי עוד זהו, אנחנו נלך לפי זה.
זאב בילסקי: בינתיים נחייה עם זה למלחמה הקרובה.
זאב בילסקי: ועכשיו, אתם תבואו אם אתם רוצים לעשות שינוי או משהו ---
מירי פרנקל-שור: בפעימה הבאה.
ישי יודקביץ: נפצל את זה לפעימה הבאה במושב החורף, בכדי שבאמת אולי נרחיב את זה.
זאב בילסקי: מה איכפת לכם בינתיים לחיות עם זה?
זאב בילסקי: לפחות יש לנו משהו פה, ואחר כך תביאו, למושב החורף נביא תיקון.
זאב בילסקי: עדיף ואז יבוא לפה המוסד והשב"כ, יסבירו.
זאב בילסקי: תראה, אני רואה את זה כיוצא דופן מאד יוצא דופן.
זאב בילסקי: אני לא רואה אחריות של שר או של מישהו, אומר למישהו תבנה בניין שעולה 100 מיליון שקל, אבל אל תבנה ממ"ד, אל תבנה מקלט.
זאב בילסקי: זה פשוט לא.
זאב בילסקי: אני פשוט לא רואה את זה.
זאב בילסקי: עכשיו, זה צריך להיות במקום שאתה לא הולך לוועדה לתכנון ובנייה ואז האחריות עליך כפולה ומכופלת, כי אין עליך מישהו שבודק אותך.
ישי יודקביץ: אנחנו ישבנו עם המלמ"ב על הדבר הזה ומקובל עליו לצמצם את מערכת הביטחון האזרחית.
ישי יודקביץ: הבעיה באמת שיש גופים שלא באחריות של ---
זאב בילסקי: בסדר, אז הם יבואו למושב החורף.
זאב בילסקי: אנחנו פה עובדים 24 שעות, אין בעיה.
זאב בילסקי: יבואו, נתקן, נלך הלאה.
זאב בילסקי: אם נחריג את הכל, אז לא עשינו שום דבר.
זאב בילסקי: בואו נלך, אתה יודע ---
מוריס הירש: פה אנחנו באמת קופצים מקיצון לקיצון, שהרי המצב היום שהחוק לא חל בכלל ואנחנו באמת קופצים לקיצון השני, שהוא חל על כולם, אלא למעט המקרה הספציפי של צורך מבצעי על המתקנים של צה"ל.
מוריס הירש: אני לא חושב שיש פה טעם לרוץ קדימה ולנסות להחזיר את הגלגל אחורה אולי.
מוריס הירש: אני הייתי מציע שכן ניקח את הזמן לשקול גם ולקבל גם את ההערות של הגופים האחרים.
מוריס הירש: הרי גם הנושא הזה, גם לצבא, זה לא תיקון פשוט.
מירי פרנקל-שור: זה אין סוף שעות.
מירי פרנקל-שור: ברגע שזה מגיע למערכת הביטחון כולם פתאום נסוגים אחורה, להטיל אחריות, נושא סמכויות, להיכנס למגורים, אין סוף.
מירי פרנקל-שור: את זה כל אחד לוקח ברור ומובן מאליו.
מירי פרנקל-שור: כשזה מגיע למערכת הביטחון – להשוות אותה למדינה – פתאום מערכת הביטחון עומדת על רגליה, זה לא ---
מוריס הירש: אבל מירי, הפטור הגורף אכן מצטמצם, אבל השאלה היא באיזו מידה.
מירי פרנקל-שור: אתם יודעים על העמדה הזאת, אנחנו אמרנו לכם את העמדה הזאת מההתחלה, הייתם צריכים לעשות את שיעורי הבית שלכם.
מירי פרנקל-שור: סליחה, אנחנו באים עם ---
ישי יודקביץ: הסכמנו לעיקרון של צמצום, בהחלפת ההגדרה של מתקנים לפי 159 לצמצום.
ישי יודקביץ: העיקרון מוסכם עלינו.
מירי פרנקל-שור: נו בסדר, אז מה הבעיה?
מירי פרנקל-שור: מה, שלא שאלתם את מערכת הביטחון ---
ישי יודקביץ: שזה צמצום גדול מדי, זה מה שמפריע.
מירי פרנקל-שור: על מי זה צמצום גדול מדי?
מירי פרנקל-שור: מאיזה סיבות מערכת הביטחון, על שלל שלוחותיה, לא צריכה ---
ישי יודקביץ: לא, אני מדברת על זה שאני ביקשתי למחוק ...
ישי יודקביץ: מנימוקים של צורך מבצעי ולהשאיר את הצבא, לא להשאיר את מערכת הביטחון האזרחי.
זאב בילסקי: אפשר לעשות משהו.
זאב בילסקי: אתה יכול במשך היום לשאול את הגופים ולבוא למירי עם זה?
זאב בילסקי: את רוצה לגמור מה שנגמור?
מירי פרנקל-שור: יש לך שיקול מבצעי?
מירי פרנקל-שור: איזה שיקולים עוד?
מירי פרנקל-שור: איזה שיקולים נוספים ברעיון יכולים להיות לא להקים ממ"ד או מקלט?
ישי יודקביץ: במתקנים של צה"ל, אנחנו מדברים?
מירי פרנקל-שור: הנה, בפיקוד העורף.
מירי פרנקל-שור: מה השיקולים שעמדו שם, לא שיקול כלכלי.
מירי פרנקל-שור: תן לנו שיקול נוסף.
זאב בילסקי: חברה, אני מציע, בואו, זמננו מתקצר.
זאב בילסקי: בואו נשאיר את זה פה, נחייה עם זה.
זאב בילסקי: בחורף, אם יש הערות, אנחנו פה פתוחים לזה, לא יקרה כלום.
מירי פרנקל-שור: אתה יודע מה, תסמיך אותנו שאם יש איזה שיקול שלא חשבנו, אנחנו נפצל.
זאב בילסקי: איילת, אנחנו מסמיכים עכשיו את מירי לקבל, אם יש משהו שתבדקו, עד שאנחנו נבוא עם זה לקריאה שנייה ושלישית, אנחנו ----
עידו בן יצחק: להקים בית סוהר.
מעיין כהן: חשוב להדגיש רק שבכל מקרה אנחנו מדברים מכאן ואילך.
מעיין כהן: זאת אומרת, אם אנחנו משאירים את התיבה הזאת כמו שהיא, צריך להדגיש שתהיה איזו שהיא תקופת ביניים, היערכות, תחולה וכו'.
זאב בילסקי: מה שתסכם עם מירי.
מעיין כהן: גם אם אנחנו הולכים על הנוסח הזה.
זאב בילסקי: חברה, מה נשאר לנו?
מירי פרנקל-שור: אתה אומר על תוכניות חדשות?
מעיין כהן: אנחנו צריכים למצוא את הנוסח שיהיה ברור.
מעיין כהן: עשינו את זה לא מעט בפרק ---
מירי פרנקל-שור: השאלה כמה תוכניות מחכות, באיזה שלב הן נמצאות בוועדה.
מעיין כהן: מירי, עשינו את זה לא מעט בפרק של ההתאמות נגישות, שאומר שמקלטים צריכים להיות מונגשים, ושם יש תיבות שלמות שמדברות על התאמת נגישות.
מעיין כהן: זה לא בעיה למצוא את הנוסח.
מעיין כהן: חשוב אבל שנדגיש שזה חל מכאן ואילך בצורה ברורה.
מירי פרנקל-שור: השאלה על מה זה כאן חל.
מירי פרנקל-שור: יש תוכניות שהן בתכנון, יש תוכניות שכבר הופקדו.
מירי פרנקל-שור: השאלה באיזה שלב של הליכי התכנון.
מירי פרנקל-שור: צריך גם להחליט על זה.
מירי פרנקל-שור: טוב, אנחנו נראה.
זאב בילסקי: מירי, בואי נתקדם.
זאב בילסקי: סעיף 13 ב'.
איילת לוי: הוספת סעיף 13 ב 9.
איילת לוי: אחרי סעיף 13א לחוק העיקרי יבוא: "פיצויים ודמי שימוש – 13 ב מקומות שנעשה בהם שימוש כמחסות ציבוריים לפי סעיפים 13 או 13 א', יראו בהם, לעניין דמי שימוש ופיצויים, כמיתקנים כהגדרתם בחוק רישום ציוד וגיוסו, שגויסו לפי סעיף 8 לחוק האמור.
ישי יודקביץ: אנחנו חושבים שצריך להשאיר את תקנות הפיצויים (הגנה) ...
ישי יודקביץ: המכסות הציבוריים, כי רישום ציוד וגיוסו מתאים יותר לציוד, זה דרך לצמ"א, למתקני תשתית ---
מירי פרנקל-שור: לא, אז בדיון עם אחז אנחנו הפנינו את תשומת ליבכם לדבר הזה.
מירי פרנקל-שור: עידו, תסביר.
עידו בן יצחק: ההגדרה של מתקנים היא לא כוללת רק כלי רכב.
עידו בן יצחק: גם מחסנים, בתי מלאכה.
ישי יודקביץ: נכון, אבל היא החריג, היא לא ---
מעיין כהן: אני רק אציג את הדילמה שעל השולחן.
מעיין כהן: זה מתחבר למה שדיברנו במושב הקודם.
מעיין כהן: היום, הסמכות להועיד מקום כמחסה ציבורי, לא עומדת בצידה סמכות פיצוי.
מעיין כהן: זאת אומרת, אם רשות מקומית קבעה את חניון "הבימה" או את עזריאלי כמקום שבחירום משמש כמחסה ציבורי, הפיצוי לאותו בעל חניון, לפי החוק, לא קיים באופן ברור.
מעיין כהן: אין אמירה – יקבל פיצוי או לא יקבל פיצוי – אלא יפנה ככל מי שנפגע כתוצאה מהמלחמה, ובהתאם להסדרים שייקבעו אחרי המלחמה.
מעיין כהן: פה זה הצעה של הוועדה, לקבוע באופן ברור שאם מקום נקבע כמחסה ציבורי, ומשמש כמחסה ציבורי, יקבל פיצוי.
מעיין כהן: ההצעה הזאת לא הייתה חלק מהצעת החוק הממשלתית.
מעיין כהן: אני חושב שאחז מתנגד להצעה הזאת.
מעיין כהן: בעיקר אנחנו רואים מצב שהשלטון המקומי ---
מירי פרנקל-שור: הוא רק התנגד בוועדות ערר.
מעיין כהן: רגע, אני רק אסיים את העניין.
מעיין כהן: מה שאני אומר, מה שקורה פה זה שהשלטון המקומי, שקובע מקום כמחסה ציבורי, בעצם יכול לחייב את אוצר המדינה, לשלם פיצוי לאותו בעל מקום.
מעיין כהן: זה נראה לנו סלט.
מעיין כהן: אולי באמת יש מקום לקבוע איזה שהוא פיצוי, אבל צריך לקבוע מאיזה מנגנון זה מגיע, מאיזה מקום.
מעיין כהן: כי בעצם מה שיכול לקרות עכשיו, כל רשות שתבוא וימצא רצון מלפניה, רשות מקומית תוכל לחייב את המדינה לשלם פיצויים לכל מקום שהועד כמחסה ציבורי.
מעיין כהן: העניין הזה לדעתי לא בשל כרגע להכרעה.
מעיין כהן: זה גם סוגיה תקציבית נכבדה, למרות שהרציונל שאומר ---
מירי פרנקל-שור: ומצד שני ניתן להלאים מקום ציבורי.
מירי פרנקל-שור: ניתן להלאים מקום, להכריז עליו כמקום מחסה ציבורי שמאד היה חשוב להעביר, ובשום דבר לא לשלם.
מירי פרנקל-שור: אנחנו לא הבנו שאחז מתנגד.
מירי פרנקל-שור: סליחה בישיבה שקיימנו עם אחז אנחנו לא הבנו שהוא מתנגד, להיפך.
מירי פרנקל-שור: אני חושבת שלפי הבנתנו אחז כן ---
ישי יודקביץ: השאלה היא, אני לא בטוח שהמנגנון על רישום ציוד וגיוסו הוא המנגנון המתאים פה לעניין.
מירי פרנקל-שור: לא יודעת.
מירי פרנקל-שור: אנחנו הפנינו את תשומת ליבו.
מירי פרנקל-שור: פעם ראשונה ---
זאב בילסקי: אז בואו נעשה ככה, תראה, אני לא מכיר את רישום ציוד וגיוסו, אבל אם יש לכם מנגנון אחר, אז בואו תביאו את זה ונדבר רק על המנגנון, כי אני חושב שאנחנו עושים פה עוול לאותו בעל חניון, שבא בעל סמכות ואמר לו – פה – וזה נפגע, ואחר כך שולחים אותו, אתה יודע, לך למס רכוש, ותלך וראש העיר אמר ולא אמר ופה ושם.
זאב בילסקי: אנחנו צריכים ---
יעקב מרגי: היום פיקוד העורף מגדיר את רשות התכנון או המיגון הראשותי.
יעקב מרגי: היא בנויה בדיוק על כל החניונים האלה, של כל הרשויות.
יעקב מרגי: וזה פיקוד העורף הגדיר, תבואו לאשר.
ישי יודקביץ: גם לא בטוח שהשימוש למחסה יבטל את השימוש העיקרי במחסה.
ישי יודקביץ: זאת אומרת שיהיה חניון שישתמשו בו גם לעניין החניון וגם כאופציה לשיקום והגנה.
ישי יודקביץ: זאת אומרת אנחנו לא מדברים פה על הלאמת החניון לטובת המחסה הציבורי.
זאב בילסקי: ברגע שאתה קובע ---
ישי יודקביץ: אז זה מעמעם את הנושא של הפגיעה בקניין.
זאב בילסקי: כן, אבל ברגע שאתה קובע ואמרת פה בחניון נכנסים, אז עכשיו, אתה מבין, אם זה נכנסו לקומה אחת, אם זה חלק נשאר חניון, חלק אנשים.
זאב בילסקי: אתה צריך להגן.
מירי פרנקל-שור: ברגע שיידעו שיצטרכו לשלם פיצויים, שיקול הדעת יהיה אחר.
זאב בילסקי: כלומר מה שאתה אומר זה רק לגבי המנגנון.
זאב בילסקי: אתה לא בטוח שזה המנגנון.
זאב בילסקי: אתה לא מתנגד לפיצוי.
ישי יודקביץ: אני הייתי שמח אם היינו גם את זה דוחים ---
מירי פרנקל-שור: לא, לא, אנחנו לא.
מירי פרנקל-שור: אתם ידעתם גם בישיבה המקדימה.
מירי פרנקל-שור: הייתה שאלה לגבי ועדות הערר, לא הייתה שאלה לגבי הפיצוי.
מוריס הירש: גם פה חשוב לציין שבכלל הסמכות הזאת של סעיף 13, היא סמכות זרה במובן מסוים לחוק הגא, שהרי לא מדובר פה בסמכות של הגא לייעד מקום ספציפי כמחסה ציבורי, אלא כסמכות של הרשות המקומית.
מוריס הירש: עכשיו, לא כל רשות מקומית יכולה לבוא ולהגיד – הנה, אני לא מקצה את המקום, אני אחכה עד שהגא יבוא, יצביע על המקום ואז הוא בכוחות עצמו יצטרך לשלם.
מוריס הירש: עכשיו, זה לא נכון שהרשות המקומית תוכל באמת לחייב, באופן עקיף, את אוצר המדינה בכל ההוצאות האלה.
זאב בילסקי: אז מה אתה מציע?
מוריס הירש: זה נושא ששוב, או שזה צריך להישאר כמנגנון נפרד של פיצוי במסגרת העבודה, שוב, גם על הרשויות המקומיות.
מוריס הירש: צריך לראות איך הרשות המקומית מתמודדת עם הנושא הזה, איזה אזורים היא באמת מקצה לטובת הנושא הזה ואיך הוא מתמודד גם עם הפיצוי שניתן.
זאב בילסקי: תומר, נו, תיתן פתרון.
מעיין כהן: אנחנו חושבים שהתוספת הזאת לגבי הפיצויים למחסות ציבוריים, בגלל שהיא כל כך נגועת ברשות המקומית, נכון שנשים אותה, כשהרשויות המקומיות פה, כשנשמע אותן, נראה מה הם חושבים על זה, נראה את התמונה השלמה לגבי היחס בין הרשות המקומית להגא וההיבט התקציבי.
מעיין כהן: בגלל זה אני אומר, נכון לדעתי להעביר את סעיף 13ב למושב הבא.
זאב בילסקי: טוב, אוקי.
זאב בילסקי: סעיף 22 א'.
איילת לוי: סעיף 22א - 10.
איילת לוי: בסעיף 22 א' לחוק העיקרי, במקום "חומר מסוים" יבוא "חומר מסוכן כהגדרתו בחוק החמרים המסוכנים, התשנ"ג-1993".
מעיין כהן: אני את האמת לא הבנתי מזה הנוהל הזה, אז אין לי כל כך הסבר.
עידו בן יצחק: בסעיף הזה ובסעיף 12, אנחנו קיימנו מספר ישיבות עם פיקוד העורף ועם אגף חומרים מסוכנים במשרד להגנת הסביבה.
עידו בן יצחק: ניסינו לראות איך אנחנו יוצרים איזה שהוא קשר בין הגורמים האלה, שלא תיווצר כפילות.
עידו בן יצחק: אנחנו הבנו במהלך העבודה שיש צורך באבחנות מסוימות.
עידו בן יצחק: עוד לא סיימנו את כל הגיבוש, אבל זו שאלה שאת הסעיף הזה אנחנו מביאים כסימן שאלה.
עידו בן יצחק: כיום פשוט שר הביטחון יכול להכריז על כל חומר שהוא כחומר מסוכן.
עידו בן יצחק: אנחנו, כחלק מהחשיבה האם לעשות איזה שהוא קשר, שהחומרים שהוא יכריז עליהם יהיו בעצם חומרים מסוכנים, כפי שהם מוגדרים על ידי החוק.
זאב בילסקי: יש בזה היגיון.
מירי פרנקל-שור: השאלה היא שאלה גם הרבה יותר רחבה, מכיוון שהיום יש מצב שהמשרד לאיכות הסביבה, וחבל שאין לנו זמן להיכנס לזה, המשרד לאיכות הסביבה בעצם אחראי על חומרים מסוכנים בשגרה, כאשר יש סמכויות שהן מצויות בפיקוד העורף בחירום.
מירי פרנקל-שור: היום זה עובד, לפי מה שהבנו והתרשמנו, זה עובד נהדר, אידיליה מושלמת, אבל זה עובד על בסיס יחסים אישיים.
מירי פרנקל-שור: אין פה איזו חשיבה מסודרת ומוסדית.
מירי פרנקל-שור: זה נושא שבהחלט הוועדה תצטרך להידרש, זה תיקון קטן.
מעיין כהן: לא, אנחנו שוב, לא אמרתי סתם שאנחנו לא מבינים את זה, כי אנחנו חושבים שזה עושה בעיה גדולה.
מעיין כהן: יש חומרים היום שפיקוד העורף מתייחס אליהם.
מעיין כהן: למשל הדוגמא היא TNT.
זאב בילסקי: אוקי, נוריד.
מירי פרנקל-שור: אוקי, אז אם זו בעיה.
מעיין כהן: אני חושב שזה בעיה.
זאב בילסקי: טוב, נוריד, נוריד.
מעיין כהן: גם את 10 וגם את 12, נכניס את זה בתמונה המלאה של החומרים המסוכנים.
זאב בילסקי: בסדר, אוקי.
זאב בילסקי: אתה רואה כמה אנחנו קלים.
מעיין כהן: נשארו לנו שני תיקונים אחרונים.
מעיין כהן: תשמע, עד עכשיו היינו יחסית Even.
מעיין כהן: חוק מגן דוד 11.
מעיין כהן: בחוק מגן דוד אדום, התש"י-1950, בסעיף 3(א), אחרי "בזמן מלחמה" יבוא "וכן ארגון עזר להגא בשעת התקפה ובעת מצב מיוחד בעורף, כהגדרתם בחוק ההתגוננות האזרחית, התשי"א-1951".
מירי פרנקל-שור: מגן דוד אדום, אין לכם התנגדות?
אורן בלובשטיין: אין לנו התנגדות.
מעיין כהן: וסעיף 13 זה תיקון סמנטי שמתייחס לחברי ארגוני עזר - 13.
מעיין כהן: בחוק הגנה על עובדים בשעת חירום, התשס"ו-2006, בסעיף 11, במקום האמור בפסקה (5) יבוא "חבר ארגון עזר כהגדרתו בחוק ההתגוננות האזרחית".
זאב בילסקי: אוקי, אנחנו סיימנו.
זאב בילסקי: קודם כל אני רוצה לאזכר שוב את הסמכות שאנחנו נותנים לייעוץ המשפטי של הוועדה יחד אתכם, לעשות שינויים מתחייבים כתוצאה מהדיון פה.
זאב בילסקי: דבר שני, אנחנו נצביע על הפיצול.
מירי פרנקל-שור: יש לנו את הסעיפים.
זאב בילסקי: אז שמישהו מכם יקריא את זה.
עידו בן יצחק: סעיפים 2.2 ו-3, 8, 12, 14, 16, 19, 29 ו-31.
מירי פרנקל-שור: לפרוטוקול – פיצול לפי סעיף 121 לתקנון.
זאב בילסקי: אוקי, פיצול לפי סעיף 121 לתקנון.
זאב בילסקי: מכל חברי הוועדה מי בעד?
זאב בילסקי: מי נגד – אין.
זאב בילסקי: נמנעים – אין.
זאב בילסקי: הסעיף אושר פה אחד.
זאב בילסקי: הצבעה בעד – פה אחד הסעיף אושר
זאב בילסקי: ועכשיו, אנחנו בשנה טובה, אף אחד לא האמין שנצליח ובכל זאת אנחנו הצלחנו ---
מעיין כהן: למרות החתונה.
זאב בילסקי: למרות החתונה.
זאב בילסקי: תדע לך, החסד שאנחנו עושים איתך זה רק בחודשים הראשונים.
זאב בילסקי: אחר כך אנחנו ואשתך זה אותו דבר.
זאב בילסקי: ההתחלה זה זה, אחר כך חוזרים לשגרה.
מעיין כהן: זה גם בפרוטוקול?
מירי פרנקל-שור: אלה דברים שחייבים להיות.
זאב בילסקי: מירי עמדה על כך שזה יהיה בפרוטוקול, ולכן אנחנו נאשר ונביא את זה להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.
זאב בילסקי: מי בעד?
זאב בילסקי: ברשותכם, אנחנו מאשרים את זה, הכל פה אחד.
זאב בילסקי: הצבעה בעד – פה אחד ההצעה התקבלה
זאב בילסקי: אני מודה לכם מאד ומאחל לכולנו שלא נצטרך את כל מה שחוקקנו היום.
רוני בר-און: בוקר טוב.
רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת חוץ וביטחון, כאשר הנושא על סדר היום שלנו הוא הצעת חוק לפינוי שדות מוקשים, התשע"א-2011.
רוני בר-און: בידוע הוא שישיבות הוועדה, ועדת החוץ וביטחון, הן בדרך כלל ישיבות סגורות, בעיקר לתקשורת, אבל גם למשתתפים, ואולם בתקנון הכנסת בסעיף 102א'(ד)(1) יש אפשרות ליושב ראש הוועדה, לצורך העניין מכיוון שאני מנהל את ישיבות הוועדה בעניין הזה, להורות שהישיבה איננה חסויה, וכך אני עושה, ולכן היא תהיה פתוחה גם לציבור וגם לתקשורת, ככל שתגלה עניין בעניין הזה.