Most hogy írod, először azt hittem, hogy a spanyol nehezebb, mint az olasz, de aztán kiderült, hogy az olaszban is vannak azért nehéz dolgok: pl. soha nem tudom, hogy a befejezett múltat mikor kell az avere és mikor az essere segédigével mondani. Azt értem, hogy az elvi különbség az lenne, hogy az első esetben függ az alany szándékától, a második esetben pedig nem (vagyis az alany passzív részese a cselekvésnek), de hát ez teljesen relatív: az mondat például, hogy Sono arrivato (megérkeztem), mitől passzív?