Fram till den 13 mars var han kardinal Jorge Mario Bergoglio från Buenos Aires.
Analytiker såg honom inte som en favorit för att efterträda Benedict XVI, och hans höga ålder - vid 76 års ålder, han är bara två år yngre än Benedict vid tidpunkten för hans val 2005 - kan ha förvånat dem som förväntar sig en yngre man som den 266:e påven.
Men han vädjar till både kyrkliga konservativa och reformatorer, som ses som ortodoxa i till exempel sexuella frågor, men liberala i fråga om social rättvisa - även om han långt ifrån är en "frigörande teolog".
Han föddes den 17 december 1936 i Buenos Aires, av italiensk härkomst.
Enligt sin officiella Vatikanbiografi blev han förordnad som jesuit 1969 och fortsatte att studera i Argentina och Tyskland.
Som ung man fick han en lunga borttagen på grund av en infektion, men hans hälsa sägs för närvarande vara god.
Han blev biskop 1992 och ärkebiskop av Buenos Aires 1998. Vid konklaven 2005 sågs han som en utmanare för påvedömet.
Hans val överraskade många i hans hemstad, där många trodde att hans ålder uteslutit honom, säger BBC: s Marcia Carmo i Buenos Aires.
Men någon överraskning gav snart vika för det jublande blåsandet av bilhorn på gatorna.
Som kardinal Bergoglio hade hans predikningar alltid en inverkan i Argentina och han betonade ofta social integration, indirekt kritiserar regeringar som inte bryr sig om dem i utkanten av samhället, säger vår korrespondent.
Francesca Ambrogetti, som medförfattare till en biografi om honom, berättade för Reuters nyhetsbyrå att en del av hans offentliga vädjan låg i hans "sober and stretche" ödmjuka livsstil.
I Buenos Aires bodde han i en enkel lägenhet. När han var i Rom föredrog han ofta att ha sin svarta dräkt på sig och sägs också ha använt kardinalens väst som hans föregångare använde.
På morgonen efter hans val, BBC Rom korrespondent David Willey rapporterade, den nya påven halkade ut från Vatikanstaten i en bilkortege av omärkta fordon för att be i en romersk basilikan.
På vägen tillbaka till Vatikanen insisterade han på att få betala sin räkning på ett hotell för präster i mitten av den italienska huvudstaden, där han hade stannat tills konklaven började på måndagen.
För kyrkans etablissemang är det en nyhet att ha en jesuit som har ansvaret - medlemmar förväntas undvika kyrkliga hedersbetygelser och tjäna påven själv.
Som jesuit är han medlem av katolska kyrkans kanske mäktigaste och mest erfarna religiösa ordning, som är känd som expertkommunikatörer, skriver David Willey.
Det verkar som om få som känner honom tvivlar på hans konservativa meriter.
Det är så Monsignor Osvaldo Musto, som var på seminariet med honom, beskrev honom i en BBC News artikel redan 2005: "Han är lika kompromisslös som påven Johannes Paulus II, i termer av kyrkans principer - allt det har försvarat när det gäller eutanasi, dödsstraff, abort, rätten till liv, mänskliga rättigheter, celibat av präster."
Hans åsikter har satts på prov i Argentina, det första latinamerikanska landet att legalisera samkönade äktenskap med en president, Cristina Fernandez de Kirchner, som främjar gratis preventivmedel och artificiell insemination.
När han hävdade att homosexuella adoptioner diskriminerade barn, sade presidenten sin ton tillbaka till "medeltid och inkvisitionen".
Men hon välkomnade valet till påve av en landsman, notera hans val av namn verkade vara "i hänvisning till St Franciskus av Assisi, de fattigas helgon" och bådade väl för att förena "alla människor som jämlika, med gemenskap, med kärlek, med rättvisa och rättvisa".
Bortsett från hans universella betydelse verkar den före detta kardinalen vara en stark argentinsk patriot och berättar för argentinska veteraner från Falklandskriget vid en mässan förra året: "Vi kommer för att be för alla som har fallit, hemlandets söner som gick ut för att försvara sin mor, hemlandet, och för att återta det som är deras."
Ett kontroversiellt ämne är hans roll under den argentinska militärdiktaturen 1976-1983, då han ledde landets jesuiter.
Han anklagades för att faktiskt överlämna två medpräster i händerna på de militära myndigheterna 1976 genom att avböja att offentligt stödja deras sociala arbete i slummen i Buenos Aires, som rasade juntan vid den tidpunkten, BBC: s Vladimir Hernandez rapporterar.
En annan anklagelse mot honom från "det smutsiga kriget" eran är att han misslyckades med att följa upp en begäran om att hjälpa till att hitta barnet till en kvinna kidnappad när fem månaders gravid och dödad 1977. Man tror att barnet blev olagligt adopterat.
Vatikanen förnekar ivrigt påven Francis var skyldig till något orätt under Junta.
Det har nu framkommit att han 2011 vidtog inledande åtgärder för att misshandla argentinska präster som mördades under militärt styre.
År 1976 dödades franciskanerprästerna Carlos de Dios Murias och Gabriel Longueville, som var fransmän, efter att ha konfronterat lokala ledare i den västra provinsen La Rioja.
Kardinal Bergoglio godkände den saliggörande orsaken för både präster och en lekman i kyrkan, som också hittades döda dagar senare.
"Bergoglio undertecknade den och varnade oss för att vara diskreta och sade att många argentinska biskopar, särskilt äldre, var emot orsaker som byggde på socialt engagemang," chefen för franciskanerorden i Argentina och Uruguay, Carlos Trovarelli, berättade den italienska tidningen La Stampa.
"Tack vare hans försiktighet, processen gick framåt", tillade han.
I ett separat fall lade han också fram fem katolska kyrkomän som dödades i kyrkan St Patrick i Buenos Aires 1976.
Adolfo Perez Esquivel, en människorättsaktivist vid den tiden som fängslades och torterades av regimen, berättade för BBC News: "Det fanns några biskopar som var i maskopi med militären, men Bergoglio är inte en av dem."
Under Argentinas ekonomiska kris 2001 protesterade kardinal Bergoglio mot polisbrutalitet under de oroligheter som såg president Fernando de la Rua sopas bort från makten.
"Vi lever i den mest ojämlika delen av världen, som har vuxit mest men ändå minskat misären minst", citerades han som sagt av National Catholic Reporter vid en samling latinamerikanska biskopar 2007.
Sedan han blev påve har han fortsatt att sätta sin oro över den ekonomiska ojämlikheten i främsta ledet i sitt budskap.
I Evangelii Gaudium (The Joy of the Gospel), det första stora arbete han har skrivit sedan han blev påve, säger han "dyrkan av den antika guldkalven... har återvänt i en ny och hänsynslös skepnad i avgudadyrkan av pengar och diktaturen av en opersonlig ekonomi".
Dokumentet antyder också att påven Francis planerar radikala reformer av Vatikanbyråkratin, ett annat tema som har fått en framträdande plats i hans påvedöme.
Han har satt ihop ett team av åtta kardinaler utanför Heliga stolens administration som kommer att titta på sätt att omforma byråkratin.
Han har också lagt sig till med en betydligt mindre formell ton än sin föregångare, vilket understryker hans rykte om enkelhet och ödmjukhet.
Samtidigt som han markerar att kärnan i den katolska doktrinen om sexualitet inte är förhandlingsbar, har han sagt att kyrkan har varit alltför fokuserad på att upprätthålla reglerna för mänskligt beteende.
När han talade till reportrar i juli, svarade han på rykten om en "gay lobby" i Vatikanen genom att förneka dess existens, men tillade: "Om en person är homosexuell och söker Gud och har god vilja, vem är jag att döma?"
Och i ett aldrig tidigare skådat drag har han beordrat att en undersökning skall genomföras av lekmäns åsikter om kyrkans läror om sexuell etik och familjeliv.
Påven Francisus, född i Argentina, är den första latinamerikanska - och den första jesuiten - som leder den romersk - katolska kyrkan.