"Låt oss gå och se selleririggen", säger John Shropshire.
Jag är fascinerad av det Mad Max-liknande fordonet som jag kan se över de gröna fälten. Grön, alltså, med selleri. Lukten av prylar fyller luften, knaprar under foten, fyller utsikten upp till horisonten, från en ständigt så gammal, vitare nyans av grönt till en grön så djup att den är nästan svart.
Men jag ska pausa och förklara lite innan vi kommer till selleririggen.
Denna gård är i Fens, ett av de områden med en av de högsta Leave röster i landet, även om det är inte heller långt från Cambridge, en av de högsta återstående röstningsområden.
Mr Shropshire har ett företag att driva, men han tillbringar för mycket tid dessa dagar, säger han, jag, försöker övertyga folk om vad Mrs May inte får tillåta Brexit att mena.
Hans företag är enorm: G's Fresh har en omsättning på 420 miljoner pund per år, sysselsätter 6000 människor över hela världen. Den äger odlingssallad i Spanien, vårlök i Senegal, rödbeta i USA och, här och i Polen, selleri.
Han sysselsätter 2.500 personer från Öst- och Centraleuropa under högsäsongen, och han tror inte att Brexit kommer att ändra vare sig sitt behov, eller det faktiska utbudet.
"Ingen vill ha säsongsjobben - de kanske vill ha de permanenta jobben. Låt oss inse det, det är högre status i Storbritannien att vara på dol än att vara en renare.
"Det är en trevlig kväll i dessa fält för tillfället, men det kan regna, det kan vara mycket varmt och efter en dag på selleririggen behöver du inte träna i gymmet. Fem procent av arbetslösheten är otroligt låg. Anledningen till att vi har invandring är att vi har skapat för många jobb."
Han säger att det inte kommer att förändras: regeringen kommer att hitta en lösning.
"Vi har haft tillgång till människor från Östeuropa sedan länge innan vi anslöt oss till EU. Det fanns ett system för säsongsarbetare inom jordbruket som infördes 1948. Vi behöver utländska arbetare som kommer."
Han visar mig var arbetarna bor. "Det är inte Ritz", säger han glatt.
Stefania sitter vid ett litet bord, knän dras upp till hennes haka, ser ganska elfin framför den skräpade sovsal rum, smal men inte så lång, med sex våningssängar, och krukor och kastruller på hyllorna.
Hon säger att arbetet inte är så svårt och att hennes engelska blir bättre. Men hon är ledsen för omröstningen.
"Inte så bra, för det är inte bra för rumäner. Jag tror att vi måste åka hem."
Evelina från Bulgarien tror att det blir ännu en folkomröstning: "Jag hoppas att de kommer att göra en lista över dem som vill ha en andra omröstning."
Agnieszka från Polen skakar på huvudet. "Jag tror ärligt talat inte det, men jag hoppas att det löser sig. Det är inte rättvist, vi vill inte gå ut."
Angel från Bulgarien säger: " Konsekvenserna kommer att bli fruktansvärda, mycket stora. Jag vill inte säga ekonomisk katastrof, men katastrof i alla fall. Folk ville ha ut invandrare ur landet, inte ut ur Europa. De visste inte vad de röstade på."
John Shropshire verkar inte bry sig om denna aspekt av Brexit.
Han betalar den nationella levnadslönen, men säger att britterna inte ska vilja ha den här typen av arbete. May har lovat dem bra jobb, och det är vad de borde få, säger han. Produktivitet är det verkliga problemet nu.
Och han har hört alla klagomål förut. Det har även hans son, som driver salladsbranschen i Murcia i Spanien. Hans barn kom in i den lokala skolan, och det gjorde inte spanska barn. Spanjorerna gillade det inte så mycket.
Så det är inte det han oroar sig för. Han har inte heller något emot att jordbruksstödet går. Han säger att några bönder röstade för att gå eftersom de trodde att svagare rivaler skulle gå under utan allmosor. Han kan se att det kan vara bra för affärerna. Så det är inte hans bekymmer heller.
Hans oro är den inre marknaden. Han hade gårdar i Spanien innan det introducerades.
"Förut var det en mardröm att få lastbilar och maskiner fram och tillbaka mellan här och där. Massor av pappersarbete.
"I 1992 vi omfamnade den inre marknaden - vi hade en ordentlig brasa av förordningar.  Vi behöver verkligen tillgång till den inre marknaden. Om vi förlorar denna effektivitet kommer vi att hamra ekonomin.
"Vi skulle kunna förlora en hel del effektivitet som skulle kunna kosta konsumenten mycket dyrt."
Senegal finns inte på den inre marknaden, påpekar jag. "Ja", säger han, "men det har en överenskommelse med EU."
Vi går och ser selleririggen.
Det är ett stort, blockerat fordon som rör sig så långsamt att en energisk snigel kan hålla på och krypa framåt på tankliknande larvspår.
För att se vad som händer under metallsidorna, hukar jag mig ner bland selleristjälkarna. Jag ser glimtar av stövlar från Wellington, händer som sträcker sig ner för att ta tag i buskiga växter och blixten från en gammaldags slaktares kniv som reducerar dem till en enhetlig storlek.
Jag får en bättre utsikt som klättrar upp för järntrappan till andra våningen av detta brute av ett fordon.
De 10 personer nedan, efter att ha skurit sönder selleri, sätta den på ett transportband som suger upp det, och dragkedja trimmade veg längs, kör den i en plastpåse, och sedan shunting den på så en annan grupp av män och kvinnor kan snabbt packa den i pappkartonger.
Medan min fantasi har Mad Max rider denna sak över sanddyner av vegetabiliskt material, är det en ganska effektiv mobil fabrik.
John säger att han klarar sig. "Affärerna klarar sig." Det är inte hans oro. Om konsumenten vill ha selleri, betalar de vad han kommer att ta ut. Men det kan vara högre.
Och medan Storbritannien kommer ut ur Europeiska unionen kan han alltid flytta dit.
"Vi är ett europeiskt företag, så jag tycker att det är synd att vi kommer ut ur Europa. Men vi är alltid optimistiska. Vi kommer på ett sätt att producera det med största effektivitet.
"Vi stannar här i Fens. Det finns en marknad för livsmedel i detta land."
Men gården som drivs av hans 23-årige son Henry i Polen kunde expandera.
"Ursprungligen när vi gick in, det var att odla grödor för att förse människor i den delen av Europa på sommaren, marknaden vi hade byggt upp, levererar från Spanien på vintern.
"Om det nu fanns kontroller av arbetet som gjorde det svårt, eller något som gjorde det alltför svårt, skulle ett alternativ vara att ta dessa maskiner, selleririggarna runt omkring oss, till Polen och odla produkten där."
Om hans arbetare måste åka hem, kanske några av hans affärer ansluter sig till dem.
Om Brexit betyder att jordbrukarna inte kan få de utländska arbetstagare som de förlitar sig på, eller om det träffar effektivitet, skulle mer produktion kunna bytas ut?