Hur kan det i ett land delas upp i två "etniska enheter", som styrs av 14 premiärministrar och med tre presidenter som statschef?
Men även med Bosniens bisarra normer går landet igenom utmanande tider - med föreställningen om dess fortsatta existens återigen ett levande ämne.
Presidenten för majoriteten etnisk-serb Republika Srpska (RS), Milorad Dodik, har kallat till en folkomröstning i september som utmanar makten vid Bosniens nationella domstol i RS. Dodik har även en politik för RS-utbrytning från Bosnien till 2018.
Samtidigt är vissa kroatnationalister upprörda över att de delar den andra enheten (Federationen Bosnien och Hercegovina) med bosnier (den majoritetsmuslimska etniska gruppen).
Dodik har gett sitt stöd till idén om en tredje enhet - som inte av en slump skulle lämna RS som den största av de tre.
De senaste minneshögtiderna i Srebrenica visade att Serbiens premiärminister Aleksandar Vucic utsattes för verbala och fysiska angrepp.
För utomstående ser det ut som om Bosnien kan vara på väg att brytas upp. Men saker här är aldrig riktigt som de verkar.
Dodik har hållit på med secessionistiska ljud i flera år nu. Det gjordes ett försök till folkomröstning 2011, innan internationella påtryckningar tvingade fram en reträtt. Och Serbien har inte uppmuntrat RS-ledaren - premiärminister Vucic har faktiskt uppmanat Dodik att ompröva folkomröstningen.
En politisk analytiker från Sarajevo, Kurt Bassuener från demokratiseringsrådet, anser att affären verkligen är en utmaning för det internationella samfundets auktoritet i Bosnien.
– Det här är Dodik som testar systemen för att se hur reaktionen kommer att bli, säger han.
Det finns också en klyfta mellan de politiska ledarnas retorik och känslorna hos det stora antal bosnier som känner sig strandsatta i en dåligt fungerande stat.
Protester i hela Bosnien förra året indikerade utbredd ilska mot politiker - allmänt betraktat som berikande på folkets bekostnad. Men när valet kom, röstades samma gamla ansikten tillbaka in.
Det finns flera skäl till att detta kan ha hänt. Inga övertygande ledare framträdde ur proteströrelsen. Inget av de politiska partierna gjorde en trovärdig ansträngning för att vädja till väljare av alla etniska bakgrunder.
Och ett beskyddssystem innebär att vissa människor fruktar att de kommer att förlora sina jobb om de röstar "fel väg".
Men rötterna till alla problem går tillbaka till fredsavtalet som undertecknades i Dayton för 20 år sedan. Detta satte i gång de divisioner och skyddsnät som fortfarande finns kvar - och Kurt Bassuener insisterar på att internationella personer måste ta ansvar för att ändra det.
– Det är en oligarki som vi identifierar som demokrati för att vi barnmorskade den, säger han.
"Folk i detta land är mycket rimliga och problem kan lösas. Det hinder som måste undanröjas är att systemets mottagare ändras till förändringsagenter. Men de kommer inte att resa sig till tillfället av sig själva."
Den betydande internationella närvaron i Bosnien är en viktig fråga för lokalbefolkningen. En baner på daglig uppvisning utanför ordförandeskapets byggnad i Sarajevo uppmanar EU att ingripa.
Men teaterregissören Haris Pasovic, som gjorde sitt namn genom att driva festivaler under belägringen av Sarajevo, säger utlänningar som skulle hjälpa Bosnien har blivit alltför bekväma med sin felaktiga stat.
"Vad skulle hända om allt var bra?" frågar han. "Om du har arbetat i 'demokrati' i 20 år och plötsligt allt är okej, vad skulle du göra? Som en oligark med mänskliga rättigheter har du inget ansvar - världen behöver dig för evigt."
Efter år av en laissez-faire inställning till Bosniens politiska klass har vissa internationella aktörer nyligen blivit mer aktiva.
En anglo-tysk plan för att uppmuntra till förändring i Bosnien har blivit ett EU-initiativ. Bryssel har återaktiverat sitt malkulerade stabiliserings- och associeringsavtal, vilket ger möjlighet till ekonomiskt stöd i utbyte mot meningsfulla reformer.
Kanske mest uppmuntrande av allt, den nyligen utnämnde EU:s särskilda representant i Bosnien, Lars-Gunnar Wigemark, anser att det är dags att ompröva Daytonavtalet.
"Dayton var inte perfekt. Vi måste förfina och uppdatera den så att Bosnien kan stå på egen hand, säger han.
Det skulle inte vara en väg utan fara. Den serbiska ledamoten av ordförandeskapet, Mladen Ivanic, påpekar att Dayton har bidragit till att garantera fred i två decennier.
Men det har inte medfört välstånd. Och kanske den senaste tidens ructions i RS, Srebrenica och Federationen ger Bosnien en möjlighet snarare än en kris.
En chans att diskutera vad landets folk behöver för att komma bort från en frusen konflikt - och mot en funktionell framtid.
Att handla som vanligt är ett begrepp som inte gäller Bosnien.