Tess Newall, som hade burit sin gammelmormors klänning på sitt bröllop i juni, skrev en vädjan på Facebook för att hjälpa till att hitta den, som delades mer än 300 000 gånger.
Lyckligtvis fann man hennes klänning, men vad är det som lockar brudarna att välja en klänning som en gång bars av en släkting? Tre kvinnor förklarade varför de hade hoppat över bröllopsbutikerna för att få den perfekta klänningen till förmån för en lånad klänning.
Kate Ridgway, från Stockport, fattade beslutet att bära sin mormors bröllopsklänning 2014.
"Jag minns det från när jag var barn", sa 27-åringen. "Jag visste alltid att Nan hade behållit den och jag provade den för att klä upp mig, men då tyckte jag att det var en hemsk lek."
Men när hon förlovade sig med sin numake Stu, Joan Chatfield, känd som "Nanny Chat", frågade hon om hon ville ha den på sig på sin stora dag.
"Jag var kraftigt gravid på den tiden, så jag kunde inte prova det", sade Kate. "Men hon hade alltid velat att jag skulle ha den."
Tre dagar efter att Kates äldsta son föddes dog hennes mormor.
När hon reste ner till Sussex för begravningen, gav hennes mor henne lådan med vintage bröllopsklänningen från 1951, och allt föll på plats.
"När jag provade den passade den perfekt", sade hon. "Jag tvättade den, men jag behövde inte göra något annat med den.
"Jag hade provat på helt nya bröllopsklänningar och jag hade blivit kär i en, men det kändes annorlunda och så speciellt.
"Det betydde så mycket för oss som familj för mig att bära den och, som ni kan föreställa er, det gjorde för en mycket känslosam dag."
London-baserad digital designer Emily Clark hoppas också att starta en egen tradition genom att använda sin mors klänning för sitt bröllop i oktober.
33-åringen sade att hennes mammas klänning, som först bars 1980, hade spelat en stor roll i hennes barndom.
"Jag brukade klä mig i min mammas bröllopsklänning från fem eller sex års ålder till - om jag är ärlig - tills jag var 15.
"Det är en av ett slag, det är en klänning du inte skulle kunna hitta nu och du skulle inte kunna replikera."
Klänningen köptes av hennes farfar, som dog förra året. Hon sa att klänningen skulle vara ett sätt att hedra honom på hennes bröllop med Andrew Stewart.
Klänningen håller för närvarande på att ändras, och när hon hörde att Mrs Newall har försvunnit på kemtvätten säger hon att hon "fått panik".
Hon tillade: "Jag tycker bara det är underbart att de har fått tillbaka den."
För Rachel Cohen, från Edinburgh, var upptäckten av hennes mormors klänning i loftet sporrad av idén att gå tillbaka.
"Jag visste att det fanns klänningar där uppe bland en massa slumpmässiga saker", sade hon.
"Jag hittade till och med en klänning som mycket har varit från en tidigare generation, men den kunde helt enkelt inte ha burits."
Men den som mormor Marie Waterston bar på 1930-talet var i utmärkt skick och perfekt för Rachels speciella dag.
"Jag hade aldrig varit den typ av person att drömma om en stor vit klänning, så när jag hittade den, packade bort allt snyggt och snyggt i en låda, jag hade idén att bära den," sade hon.
"Jag var tvungen att skära av ärmarna eftersom hon hade så små händer, men annars var det likadant."
Att ha sin mormors klänning betydde mycket för Rachel när hon gifte sig 2009.
"Min mamma dog när jag var ung och jag tog hand om min mormor när hon var gammal, så vi hade ett nära förhållande", säger Rachel.
"Det var speciellt att ha sin klänning där, även när hon inte kunde vara det."
Medan dessa tre brudar valde den personliga beröringen med sina klänningar, de går med växande antal människor som väljer vintage objekt mer allmänt.
Louise Croft, etisk modebloggare på PaupertoPrincess.com - som kommer att bära en 1940-talsklänning till sitt bröllop senare i år - sade att gå vintage hade många fördelar, från att följa modecykler till att stoppa plagg som hamnar i deponier.
Hon sade att tillväxten av online-delning hade också lett till att brudar vill sticka ut ännu mer, och att gå den klassiska vägen ofta innebär att klänningen är en av ett slag.
"Det känns som att ge en värdefull bit av historien ett ögonblick i rampljuset snarare än att vara på ett museum eller vinden", tillade Louise.
"Naturligtvis undrar man alltid vilka historier och hemligheter det innehåller och om det är från en familjemedlem då har man turen att också ha alla dessa svar."
Kat Williams, redaktör för Rock'n Roll Bride, sade att även om klänningar har förts vidare i många år, var det många fler människor som lade sina egna drag på dem.
"Vi hade en kvinna i tidningen som bar sin mormors klänning och anpassade allt för att göra den mer modern", sade hon. "Hon förkortade den, lade till en stor underkjol och gjorde den mer monterad.
"Det såg bra ut men erbjöd den lilla biten av familjehistoria också.
"Även om du köper en klänning från en vintagebutik, betyder det att du inte kommer att se massor av andra brudar bär samma sak och en brud vill känna sig unik."
Sociala medier fångades av en 150-årig bröllopsklänning som hade gått förlorad efter att en kemtvättare gick sönder.