Japans kärnkraftverk hade stängts av efter härdsmältan vid Fukushima-fabriken i mars 2011 orsakad av en tsunami efter en jordbävning. Mer än 100.000 människor evakuerades från det omgivande området.
Denna omkoppling kommer att bli den första av många.
Men efter en av de mest chockerande händelserna i kärnkraftens historia talar fyra experter med BBC:s undersökningsprogram om huruvida vi kan fortsätta att leva med tekniken.
Tatsujiro Suzuki var vice ordförande för den japanska regeringens Atomenergikommission vid tidpunkten för Fukushima-katastrofen. Han är nu chef för forskningscentret för avskaffande av kärnvapen vid universitetet i Nagasaki.
"Jag trodde [Fukushima] skulle bli slutet för kärnkraftsindustrin i Japan: det var mycket chockerande.
"Jag kände mig personligen mycket ansvarig för evenemanget och jag tyckte mycket synd om Fukushimafolket. Det var inte bara en teknisk fråga. Denna typ av olycka har en allvarlig social, etisk, politisk inverkan på deras liv.
"Vi förväntade oss att det inte skulle bli någon så allvarlig olycka i Japan. I vår kultur om du talar om djävulen kommer han att dyka upp. Så det är bäst att du inte talar det dåliga. Det finns ingen japansk översättning av ordet "risk", så det finns ingen "riskanalys" eller "riskbedömning": vi kallar det "säkerhetsanalys", "säkerhetsbedömning".
"I allmänhetens ögon fanns det inget tydligt samband mellan fredlig användning av kärnenergi och kärnvapen. De flesta människor i Japan är emot kärnvapen, men majoriteten av allmänheten var inte emot kärnkraft.
"När du såg bilder av explosionen och människor som evakuerar från sina hem och blir oroliga för strålning, började folk tro att detta kan ha samma effekt som kärnvapen. Slutligen började människor inse att strålning är strålning.
"Det är en enorm, enorm förlust av allmänhetens förtroende. Det kommer att ta lång tid att återställa den."
Miranda Shreuers är chef för Centret för miljöpolicyforskning vid Free University i Berlin. Hon ombads ansluta sig till kommissionen för att fastställa Tysklands kärnkraftspolitik efter Fukushima-katastrofen.
"Tyskland hade alltid sett Japan som en kamrat, ett land med liknande teknisk kapacitet, så frågan var verkligen, kunde något sådant hända i Tyskland?
"Efter Fukushima nådde Tyskland något som man inte hittar i många andra länder som har kärnkraft: ett partiöverskridande samförstånd om att kärnkraft inte är framtiden. Det ligger inom andra områden, med energieffektivitet, med smarta städer, med ny teknik.
"Vi kommer att fasa ut kärnkraften och samtidigt fasa ut andra fossila bränslen: så en dubbel utfasning, det är verkligen historiskt.
"Tyskland har en historia av splittring, så det fanns alltid oro för att det en dag skulle kunna bli en ny konflikt, och oro över sambandet mellan konventionella kärnvapen och militära kärnvapen.
– Det bidrog på 1970-talet till utvecklingen av en miljöfredsrörelse och antikärnkraftsrörelse som samlades på ett mycket starkare sätt än på de flesta andra ställen.
"Det bästa som Tyskland kan göra är att presentera en alternativ modell som sannolikt kommer att bli den mer attraktiva modellen för befolkningen runt om i världen om vi kan visa att den faktiskt är genomförbar.
"Jag har svårt att föreställa mig att Tyskland någonsin mer skulle kunna leva med kärnkraft."
Gabrielle Hecht är professor i historia vid universitetet i Michigan.
"Certain State elites i Sydafrika, Kenya, Nigeria och Ghana är repressalier det språk som du såg på 1950-talet på andra håll i världen, i Indien, i Frankrike, i USA: en modernisering entusiasm att kärnkraft skulle vara lätt, billig och kan sprida sig mycket lätt.
"Det finns en sådan känsla av att kärnkraft kommer att ge en slags oändlig mängd energi för människor, för hem, för industriell utveckling, och detaljerna är - liksom med tidigare generationer - förbigås av denna generation också.
– Utsikten att ha riklig elektricitet på platser där det mycket ofta finns strömavbrott och strömavbrott, och där stora delar av landet inte är elektrifierade, är enorm.
"[Men] även i Sydafrika där du har den mest robusta infrastrukturen, och du har för närvarande, en mycket stark regering stöd för detta, och du har åtminstone löften om finansiering från ryssarna, från kineserna, det finns fortfarande en hel del som kan gå fel och stoppa detta tillvägagångssätt.
"[Riskerna från] politisk förändring, kollapsen av finansiering, bedömningar visar de investeringar som du skulle behöva göra i det nationella elnätet är verkligen för stora, andra industrier kommer in och säger, "för mycket mindre pengar skulle vi kunna bygga ett stort solarium, vi skulle kunna bygga en vindkraftspark", vilket innebär att det fortfarande ser mycket kontingent.
"Jag tror att vi måste leva med kärnkraft, men jag tycker att vi ska försöka sluta med det.
"Det finns kärnkraftverk i drift nu, och det skulle vara galet att bara stoppa dem alla i morgon, även om det säkert finns aktivister som skulle vilja göra det.  Jag tror inte det är särskilt realistiskt. Men måste vi bygga nya? Nej, det finns bättre sätt att investera vår tid och våra insatser som samhällen."
Steve Kidd är nu konsult, efter att ha arbetat för World Nuclear Association och dess föregångare organisation Uranium Institute (UI) i nästan tjugo år.
"Jag tror att kärnkraften har en viktig roll att spela i energin under 2000-talet, men jag har blivit alltmer pessimistisk över dess förmåga att ta på sig den roll som har lämnats öppen för den.
"Det är på grund av vad jag beskriver som ett paradigm av rädsla. Kärnkraftens hela historia sedan 1945 har dominerats av en rädslofaktor. Det är skrämmande, farligt och bör behandlas med stor försiktighet. Denna rädslofaktor påverkar ekonomin i hög grad, så att växterna har blivit oerhört dyra att bygga.
– Rädslan för att människor har en inverkan på den politiska processen och i slutändan på regelverket, så kraven på byggandet av kärnkraftverk har blivit allt svårare att uppfylla. Inte alla kostnadsupptrappningar kan läggas på rädsla, men det är en viktig faktor.
"Vi har precis haft 70-årsjubileet av bomberna som fällts över Japan. Kopplingen mellan kärnkraft och atombomber har alltid varit mycket svår att skaka av sig.
– Industrin har försökt motverka det med ett fraktionellt förhållningssätt, som nästan säger till allmänheten, "du är dum, du är irrationell", men i själva verket har utvecklingen av deras tro varit helt rationell, baserad på vad de har sett och hört under åren, och något som Fukushima-olyckan uppenbarligen ger tilltro till sådana rädslor.
"Jag tror att branschen helt naturligt kände att om människor hade fakta till sitt förfogande - och fakta om kärnkraft är mycket, mycket gynnsamma för det - de skulle plötsligt bli enormt stöd för det, men det stöter på problemet att det i slutändan är människors övertygelser som avgör deras åsikter."
Utredningen sänds på BBC World Service tisdagar från 12:05 GMT/13:05 BST. Lyssna online eller ladda ner podcasten.
När Japan startar om sin kärnkraftsindustri fyra år efter Fukushimakatastrofen, har vi lärt oss att sluta fred med tekniken?