"Vi kommer inte att standard, de kommer att behöva uppfinna en ny term för att definiera vad som händer", sade president Cristina Fernandez de Kirchner förra veckan, djupt i förnekande, som tidsfristen hotade för landet att uppfylla sin skyldighet till de så kallade "gam fonder".
Tack vare ett amerikanskt domstolsbeslut måste Argentina betala 1,3 miljarder dollar (766 miljoner pund) till investerare som köpte sina obligationer till en stor rabatt efter sin ekonomiska härdsmälta och tidigare fallissemang 2001-02.
Den misslyckades med att göra det senast den 30 juni och en 30-dagars anståndsperiod har nu löpt ut.
Men regeringen motsatte sig detta handlingssätt, eftersom den fruktade att det skulle kunna leda till att andra skuldavtal som den hade träffat med de flesta av sina fordringsägare skulle upplösas.
Som ett resultat har nu en andra försummelse inträffat, och resultatet kan bli smärtsamt för en ekonomi som redan befinner sig i recession.
Förra gången kunde Argentina inte betala tillbaka eller betala mer än 100 miljarder dollar i skulder. Den resulterande betalningsförsummelsen innebar att den sedan dess inte har kunnat låna ytterligare pengar på de internationella marknaderna.
Två på varandra följande omstruktureringar, 2005 och 2010, omfattade den överväldigande majoriteten av obligationsinnehavarna, som gick med på att acceptera ungefär en tredjedel av vad de ursprungligen var skyldiga.
Men hedgefonder NML och Aurelius Capital Management tog upp en stor del av den återstående nödlidande skulden till låga priser och är nu på väg att betala hela det nominella värdet av sitt innehav.
Deras fall mot den argentinska regeringen har under en tid trängt igenom det amerikanska rättssystemet. Men Buenos Aires förväntade sig inte att krisen skulle komma så snart.
President Fernandez regering förväntade sig fullt ut att tvisten skulle gå hela vägen till USA:s högsta domstol, som skulle ha köpt landet mer tid.
Men i juni vägrade Högsta domstolen att höra Argentinas överklagande av beslutet från en lägre domstol som gjorde det ansvarigt för pengarna.
Enligt domstolens dom kan Argentina inte använda det amerikanska finansiella systemet för att fortsätta att betala de omstrukturerade obligationsinnehavarna om det inte också betalar de "gäldenärsfonderna".
Och det finns andra hållpunkter från tidigare omstruktureringar som nu skulle kunna följa hedgefondernas exempel och trycka på för det fulla nominella värdet av sina obligationer.
Ur Argentinas synvinkel finns det ett rättsligt hinder för dess godtagande av hedgefondernas villkor: en klausul i avtalen med de omstrukturerade obligationsinnehavarna, känd som Rufo (rättigheter till framtida erbjudanden).
I denna klausul, som löper ut i slutet av året, anges att Buenos Aires inte kan gynna dem som accepterar omstruktureringsavtalen.
Med tanke på valet skulle Argentina ha velat avsluta förhandlingarna med "gamfondema" fram till 2015, då klausulen inte längre kommer att gälla.
Men de amerikanska domstolarna vägrade att rätta sig efter detta, eftersom de såg begränsningen som en av Argentinas egna åtgärder som kunde kringgås om regeringen ville.
Och trots allt, varför skulle den argentinska regeringen utsätta sig själv för detta? Som tillväxtekonomen för Capital Economics, David Rees, påpekar, kommer försumligheten att ha en "försumlig" direkt inverkan på den.
– Myndigheterna är redan utelåsta från internationella marknader och kommer att förbli det, säger han.
"Men försumlighet kommer sannolikt att få negativa konsekvenser för ekonomin i stort på två sätt", tillägger han.
"För det första kommer det sannolikt att leda till att räntorna på företagens skulder ökar, vilket kan avskräcka från investeringar och hämma verksamheten inom den privata sektorn.
"För det andra kan betalningsinställelse stimulera vissa kapitalutflöden, förvärra en brist på hårdvaluta och sätta förnyat tryck på valutareserver och peso."
Denna brist på hårdvaluta når en kritisk punkt. Den valuta som innehas av centralbanken sjönk med 30 % förra året och är nu mindre än 30 miljarder dollar (18 miljarder pund) - den lägsta nivån sedan 2006.
Förutom att Argentina kan betala sina skulder behövs det också pengar för att finansiera importen. Kapitalutflödena skulle också ytterligare skada en ekonomi som förväntas minska med 1 procent i år.
Oavskräckt av allt detta plöjer president Fernandez vidare i sin vanliga stridsstil, samtidigt som hon söker hjälp från andra håll.
Tidigare denna månad vred hon på en inbjudan till Briics-toppmötet i den brasilianska staden Fortaleza som en speciell gäst, tillsammans med ledarna för medlemsländerna Brasilien, Ryssland, Indien, Kina och Sydafrika.
Medan hon var där fick hon stöd från gruppen i sin kamp mot "gamfonderna".
Hon kom också undan med försäkringar om att organisationens nya utvecklingsbank mycket väl kunde erbjuda henne en ekonomisk livlina.
Men Argentinas ve är att testa hennes ledarskap stil till gränsen, medan ekonomiska och politiska analytiker redan hoppas att slutet av hennes mandat i oktober 2015 kommer att inleda en era av förnyelse efter nästa presidentval.
Redan från början gjorde den argentinska regeringens inställning till sin skuldtvist med amerikanska hedgefonder allt utom oundvikligt att landet inte skulle kunna nå en kompromiss.