Ji Zhongxing, 34 år, hindrades av polisen från att dela ut flygblad på flygplatsen som beskrev den desperata historien om hans liv.
Vittnena sade att Ji då skrek: "Jag har en bomb, håll dig borta från mig!" Sen satte han igång apparaten.
Han sköt av sig handen och skadade en polis.  Vittnenas redogörelser publicerades omedelbart i sociala medier. Den förödelse efter explosionen beskrevs av Östasien analytiker Stephanie Kleine-Ahlbrandt på Twitter som var där på den tiden: "Huvudexplosion följt av panik, rök och damm på Terminal 3."
Tisdagen den 15 oktober dömdes Ji till sex års fängelse för sin gärning.
Hans handlingar fördömdes som vårdslösa och domstolen sade att han måste hållas ansvarig, men Ji Zhongxing har icke desto mindre fått en hel del sympati och slog ett ackord med Kinas legioner av mikrobloggare.
En användare skrev: " Domstolen anser att han måste ta lagligt ansvar för sitt handlande. Men vem skulle ta lagligt ansvar för vad som hade drivit Ji Zhongxing att göra allt detta?"
Om världen nu har glömt bort vad som drev honom att detonera bomben den 20 juli, har inte Kinas bloggande publik.
Hans berättelse ses som typisk för Kinas mest marginaliserade och olyckliga samhällsmedlemmar; framställare som drivs till desperata åtgärder när de ställs inför en till synes obeveklig byråkrati.
Petitionärer är människor som tror att de har blivit kränkta av lägre styrelsenivåer och gör de högre myndigheterna uppmärksamma på sina klagomål.
Även om de är officiellt tillåtna att göra detta, rättigheter grupper säger att regeringen förhindrar framställare tala ut om sin behandling och hävdar att det finns ett helt underjordiskt system av övervakning och så kallade "svarta fängelser" används för att tysta dem - myndigheterna rutinmässigt förnekar sådana påståenden.
Men vad som är uppenbart är att Ji Zhongxing hade kämpat i åratal för att få sin historia hörd - till föga nytta.  Det hela kretsar kring en incident den 28 juni 2005 och det finns två versioner av vad som verkligen hände den kvällen.
Vid den tiden hade Ji ett dagjobb som säkerhetsvakt för en firma i Dongguan i södra Kinas Guangdongprovinsen.  På natten körde han en auto-rickshaw till färjepassagerare runt för att komplettera sin inkomst. Han ville spara pengar för att gifta sig med sin flickvän - som också var en migrerande arbetare i staden.
Under de tidiga timmarna av denna morgon medlemmar av en lokal säkerhetsstyrka, känd som zhianduiyuan, anställd av regeringen för att upprätthålla ordningen, närmade sig Ji som körde sin rickshaw och krävde att kolla sina dokument.
Deras arbete omfattade bland annat att ta itu med olicensierade fordon som hans.
Ji säger att han blev jagad av myndigheterna och när han väl blev tagen fick han en brutal och ihållande misshandel som gjorde honom förlamad i hans nedre lemmar. Polisen säger att han skadades när han föll från bilen.
På sin mikroblogg (som nu tydligen har tagits bort) sade han: " Sju eller åtta zhianduiyuan blockerade vägjärnstängerna i deras händer. När jag skulle sluta, anföll en av dem mig med sin järnstång. Som ett resultat kastades jag och min passagerare Gong Tao till marken."
Ji sa att han förlorade medvetandet efter ett enda slag. När han vaknade, fann han sig själv på ett sjukhus och passageraren som hade varit i hans rickshaw på den tiden berättade för honom att de lokala myndigheterna hade fortsatt att slå honom på benen och midjan även efter att han föll.  När polisen hade dykt upp var han medvetslös.
Liksom många av de migrerande arbetarna i Dongguan hade Ji ingen försäkring och inga släktingar att lita på.  Hans flickvän, själv en migrerande arbetare, tog hand om honom på sjukhus i sju dagar. När hon fick veta att Ji var paralyserad från midjan och ner, lämnade hon honom, säger hans familj.
Han lämnades kvar för att överleva på egen hand och började därför sin strävan efter upprättelse.
Ji blev en av Kinas uppskattningsvis hundratusentals framställare.  Det finns inga officiella siffror, men rättighetsgrupperna säger att problemet är synligt i Kinas större städer - de kan ses stå framför statliga kontor i väntan på att deras tur ska ses.
Fallet kom till domstolarna i Dongguan, men det avgjorde mot honom.  Han la upp hemska bilder tagna på sina skador efter incidenten men det lyckades inte övertyga myndigheterna. Ett överklagande misslyckades också.  I slutändan behandlades ärendet endast som en trafikolycka.
Han reste sedan till Peking för att framföra framställningar och söka rättvisa för den påstådda attacken. Han möttes med liten framgång. Efter flera års upprepade försök att få ersättning från de högre myndigheterna hamnade Ji på flygplatsen i Peking den 20 juli med en hemgjord sprängladdning.
Hans äldre bror, Ji Zhongji, berättade för BBC att Ji ursprungligen hade gått till Dongguan för att söka sin förmögenhet.  Han skulle ha förenat sig med oräkneliga andra i att göra den resan vid sekelskiftet.
Dongguan, en stad känd för entreprenörskap, är bara två timmar med tåg från Hong Kong.  Hundratusentals människor, mestadels från fattiga landsbygdsområden, dras till staden och hoppas på ett bättre liv. Staden har cirka fem miljoner migrerande arbetare - det är fyra femtedelar av befolkningen.
Ji själv föddes i en by nära staden Heze i Shandongprovinsen, nästan 1.800 km bort. Hans bror sade att Ji slutade gå i skolan när han var i primärskolan eftersom "vår familj var mycket fattig".
Heze är en medelstor och icke-deskriptiv stad enligt kinesiska normer, med en befolkning på omkring nio miljoner och omgiven av ett stort jordbruksbälte som är känt för sin spannmål, bomull, skogsbruk och boskap.
Brödernas far var bonde. Deras mor dog för 12 år sen, ungefär när Ji åkte till Dongguan.
"Min bror trodde att livet kunde förbättras genom hårt och ärligt arbete, och det var precis vad han gjorde i Dongguan," Ji Zhongji sade.
Han kom ihåg att han skulle besöka sin yngre bror på sjukhus efter att hans flickvän hade lämnat honom. När han förde honom tillbaka till Heze, hade han kommit hela cirkeln och uppenbarligen inte uppnått någonting.
"Vi hade inte tillräckligt med pengar för tågbiljetten och var tvungna att be tågoperatörerna om medkänsla," Ji Zhongji sade.
Han sade att Ji Zhongxing ivrigt hade hoppats att lagen skulle stödja honom.
Ji bodde sedan med sin far hemma och gjorde bara den enstaka resan till Peking som framställare.
"Min bror är väldigt ledsen. Han är arg på hur regeringen, polisen och domstolen hanterade hans fall, säger Ji Zhongji.
"Min far berättade för mig att han försvann en dag, mycket ovanligt med tanke på hans förlamning. Och han ringde min far och sa att han skulle till Peking, sa hans bror.
Det är inte känt hur Ji Zhongxing lyckades passera säkerhetskontroller och komma in på flygplatsen med en explosiv anordning.
"Min bror ville inte skada någon. Han ville bara framföra sitt missnöje. Han avgav en varning före explosionen, sade Ji Zhongji.
I domstolen sade Ji att han ångrade sina handlingar, men domaren beslutade att han måste hållas ansvarig och dömde honom därefter. Hans bror säger att de kommer att överklaga.
Analytiker säger att någon appell sannolikt inte kommer att lyckas, men Ji har gjort sin historia känd och många mikrobloggare har tagit denna berättelse till hjärtat.
När en man i rullstol detonerade en liten hemgjord bomb på Pekings internationella flygplats i juli, fångade han tillfälligt världens uppmärksamhet.