Alkoholen flödar, kjolarna är korta: detta är en bild av Turkiets mest liberala, västliga stad - och mitt första stopp när jag reser genom landet inför Turkiets kommande val.
"Du har peppar spray, du har tårgasâ € € men vi är fortfarande fri € € detta land är vårt," fansen sjunger.
På scenen vid Izmirs strand är Duman, ett av Turkiets mest älskade rockband. När de slår ut melodier om protesterna mot regeringen 2013, blir den tusentals starka publiken vild.
"När jag studerade i Polen trodde folk där att Turkiet är ett starkt muslimskt land; att kvinnorna alla är täckta och män har fyra fruar", skrattar Serbay Kos, en volleybolltränare.
"Men Izmir är inte sån - vi är som Europa och Amerika."
Han tar en klunk öl när sången förändras.
"Jag är orolig att denna regering försöker göra Turkiet till ett mer muslimskt land, som Irak eller Syrien - men vi vill vara fria."
Det är en känsla man ofta hör i denna avslappnade kuststad - Turkiets tredje största.
Izmir har alltid tittat över Egeiska havet till Europa; dess grekiska arv och välbärgade bonvieur känner sig forma sin politik.
Central-vänster republikanska folkpartiet, eller kraftvärme, har sitt fäste här - Izmir är känd som "CHP: s slott".
Staunchly sekulariserad, är det partiet av moderna Turkiets grundare, Kemal Ataturk.
I det senaste valet tog kraftvärmen 44 procent av rösterna i Izmir - mer än fördubblar sin nationella andel. Och den siktar högre för undersökningen den 7 juni.
Många här fruktar den nuvarande regeringens växande konservatism.
Under det islamistiska AK-partiets tolvåriga styre har det konstitutionellt sekulära Turkiet i grunden förändrats.
Det finns nu en press på att höja en " from generation" - som Turkiets president Recep Tayyip Erdogan uttryckte det - och kraftvärmedominerad Izmir verkar allt mer isolerad.
Men på Bostanlimarknaden i Izmir är den lokala kraftvärmekandidaten Zeynep Altiok full av förtroende.
Vi promenerar genom raderna av kronärtskockor, saftiga tomater och apelsiner.
Detta är rika val för kunderna - och för kampanjpolitiker, eftersom hon säkrar viktiga röster.
"Turkiet är en stor mosaik", säger fru Altiok, eftersom hon får en bit melon av en supporter.
"Det ska inte finnas några ytterligheter. Grannar bor bredvid varandra, en bär huvudduk, en utan - det är vad vi måste göra.
"Men regeringen märker dig: du är antingen med dem eller emot dem. Vi måste bryta det här."
Varma ord, men kraftvärmens historia är inte direkt inkluderande. I årtionden har den förkroppsligat gammaldags nationalism, där man tagit en hård linje mot Turkiets minoriteter, särskilt kurderna.
Och det ses fortfarande av kritiker som de så kallade vita turkarnas parti, de rikare, västliga delarna av samhället.
Men Altiok insisterar på att partiet har förändrats.
"Det är nu helt modernt. Vi diskriminerar inte. Vår strategi är att skapa frihet för alla i det här landet."
Högst upp på dagordningen står frågan om kvinnors rättigheter.
Regeringen har hela tiden betonat sin vision om hemmavarande mödrar och uppmanat tre barn per familj. Förra året sade vice premiärministern till kvinnor att inte skratta offentligt; presidenten insisterade nyligen på att män och kvinnor "inte skulle göras jämlika".
Är Turkiet alltmer kvinnofientligt?
Problemet med att förolämpa Erdogan
På cornichen i Izmir är kvinnlig trots tydlig.
Hundratals har gått med i en cykelgrupp för alla kvinnor för att främja egenmakt och miljöhänsyn.
Vissa bär korta, ljusfärgade klänningar, andra har blommor i håret.
"Det Turkiet jag vill ha har respekt för alla medborgare - män och kvinnor - som ger alla samma möjligheter", säger Pinar Pinzuti, som trampar längs viken som eftermiddagssolen glittrar på vattnet.
"Turkiet måste förändras: vi behöver ett land med allierade, med respekt för motsatta åsikter - och med demokrati. Det här är inte längre demokrati."
Izmirs motstånd mot religionens växande framsteg här är nära knutet till dess historia.
Det var den stad som var mest förbunden med Turkiets självständighetskrig från 1919, där Ataturks armé reste sig mot de allierade trupperna.
Och det var platsen som förseglade Turkiets seger 1922 när den turkiska armén återtog staden.
Hundratusentals greker och armenier dödades eller drevs ut, en brand som uppslukade deras delar av staden.
Grekland sörjer fortfarande sin förlust, men Turkiet ser den som en nationalistisk triumf.
Och så vördnad för Ataturk - och hans fria, sekulära turkiska identitet - är på sin höjd här.
BBC- historik
Tidsplan för Turkiet
Hans bild pryder byggnader, och folkskaror besöker huset där han gifte sig med sin hustru, Latife.
"Ataturk betyder allt för mig", säger 15-årige Lara Agon och besöker huset på en skolresa.
"Han arbetade hela sitt liv för att skilja religionen från politiken - och han skulle bli upprörd över att vår regering idag håller Korans i möten och talar om religion non-stop."
När deras turné tar slut samlas yngre barn från grannskolan utanför för en veckovis ceremoni. Den turkiska flaggan hissas, nationalsången sjungs och de står för en tyst minut.
Detta är en djupt stolt stad - men en stad som känner den "turkiskhet" som den kämpade för har kapats; förvandlats till en konservativ, Mellanöstern identitet som människor inte känner igen.
Detta stora och mångfacetterade land har alltid brottats med sin mångfald, och politiker har kämpat för att vädja till alla sidor.
Denna splittring kommer sannolikt att förstärkas i nästa månads val i takt med att Turkiets politiska polarisering fördjupas.
Följ BBC News resa runt Turkiet inför valet med hashtaggen #bbcturkey15.
Gitarriffen bygger, texterna smäller ut - och Izmirs musikälskande fans ryter.