Inte vilken gammal byggnad som helst, utan en med en glänsande metallfasad och skarpa vinklar, den första bostadsfastigheten i Europa av arkitekt Daniel Libeskind.
"Vi har inte satt ett pris ännu", säger silverhåriga mjukt talat utvecklare Nikolaus Ziegert.
Sapphire är fortfarande en byggarbetsplats - men på en visselpipa tur, är det lätt att se sin vädjan till utländska rika köpare.
På många sätt, denna $ 43m (Â £ 29m) utveckling symboliserar gentrifieringen av staden.
Det är säkert tungor som vacklar och delar åsikten i det historiska distriktet Mitte.
Den lyxiga fastighetsmarknaden är röd het i detta område.
Nästan överallt du tittar från taket av Safir, det finns kranar i arbete, bygga en ny Berlin.
För drygt tio år sedan förklarade Berlins borgmästare staden "dålig men sexig", ett rykte som bidrog till att locka innovativa och kreativa företag.
Men nu, när dess förmögenhet snabbt förändras och den gentrifiering som detta medför, riskerar Berlin att bli ett offer för sin egen framgång?
Dess befolkning har vuxit snabbt, och under de senaste fem åren har också hyror, prissättning vissa lokalbefolkningen ut.
För Mr Ziegert blomstrar affärerna.
Han startade sitt fastighetsbolag för 30 år sedan i Västberlin, när staden fortfarande var delad, med bara tre anställda.
Han har en omsättning på cirka 300 miljoner dollar och 180 anställda.
Mr Ziegert tycker om att vara chaufför driven i en årgång Maserati. Men han passar inte in i stereotypen av en brash fastighetsutvecklare.  Han är medveten om de spänningar som kan uppstå.
"Främling måste ses ur två synvinklar", säger han.
"Den första är naturligtvis hyresgästens.
"I Berlin, när priserna stiger, känner sig människor osäkra.
"Å andra sidan innebär gentrifiering också förändring och framsteg.
"Och även om det är obehagligt för vissa, är det fortfarande mycket viktigt för staden att investeringar kommer in."
På många sätt är Berlin fortfarande en stad med två halvor.
Å ena sidan finns det en otroligt snabbväxande gemenskap av högteknologiska nystartade företag.
Å andra sidan är arbetslösheten i staden mer än 10 procent, jämfört med bara 6 procent för resten av Tyskland.
Michael Plaumann bor i ett bostadshem i Neukoelln, ett område som är öronmärkt av byggherrar som nästa fastighetshotspot.
För att komplettera sin arbetslöshetsersättning säljer han en hemlös tidning på tågen i Berlin.
"Det är väldigt svårt för mig att hitta en egen lägenhet för mig själv", säger han.
"Det är därför jag har bott i ett härbärge ett tag redan, eftersom lägenheterna har blivit mycket dyra, och för som någon som får förmåner, det är alldeles för dyrt."
Priset på 900 dollar (600 pund) för hans logi täcks av hans förmåner.
Om han hittar en egen lägenhet, kan han inte kräva hela hyran på grund av en mössa, som kan kosta honom ut ur hans grannskap.
"Jag vill bo i mitt grannskap. Det är Neukoelln. Jag har varit där i 15 år, säger han.
"Det som stör mig är att allt fler stadsdelar i Berlin håller på att bli getton. Berlin förändras inte till det bättre."
Lisa Jaspers tjänar inte mycket mer än Plaumann får i förmåner och löner. Men hon är lycklig.
Hon startade ett eget företag för två år sedan, efter att ha slutat sitt välbetalda arbete inom utvecklingssektorn.
Hennes verksamhet, Folkdays, är en online fair-trade mode-och-accessories verksamhet, som kommer från hantverkare runt om i världen.
– Vi skapar mönster som vi visste att de kan göra, säger hon.
"Och vi faktiskt säljer våra produkter på nätet eftersom det innebär att vi faktiskt kan erbjuda våra produkter till ett pris som inte är galet hög."
Anna Jaspers bor också i Neukoelln, samma stadsdel som Plaumann, ett område som förebildar gentrifieringen av Berlin.
"Jag ser för- och nackdelar", säger hon.
"Jag måste säga att jag är ganska glad över att så många människor från hela världen vill bo här."
Berlinmurens fall gav frihet och inspirerade till en cool och kreativ scen.
Låga hyror uppmuntrade en livlig alternativ musik och nattklubb scen, på många sätt grunden för moderna Berlin.
Roger Baptist, annars känd som Rummelsnuff, arbetade som dörrvakt i många år innan han gjorde musik till sin heltidskarriär.
Han har över tre miljoner träffar på YouTube, en skivaffär och en film på gång. 49-åringen lever på en f.d. andra världskrigets kasern.
"Det är inte Beverly Hills", säger han när han ger mig en rundtur.
Han har en improviserad inspelningsstudio, och musiken han producerar ger honom tillräckligt med pengar för att göra vad han vill.
"Faran för Berlin, särskilt innerstaden Berlin, är att folk flyttar dit och eftersom det är ett klubbkvarter [de klagar] är det för högt, de rapporterar till polisen och klubbarna måste stänga", säger han.
"Vi behöver en högljudd innerstad annars blir det tråkigt."
Rummelsnuff är en blandning av Popeye möter elektropunk - mainstream är han inte.
Liksom många musiker drogs han till Berlin för dess energi, öppna attityd och prisvärda hyror.
Utvecklingen är nödvändig för att stödja Berlins ekonomiska tillväxt - men ju mer det finns, desto mindre attraktiv blir risken för konstnärer och kreativa.
Denna kulturella vibb har bidragit till att locka till sig en tillströmning av välbetalda proffs från resten av Tyskland och bortom Tyskland.
Större företag flyttar också in.
Berlins forsknings- och utvecklingsindustri växer så snabbt att den kallas Silicon Alley.
Julia Leihener arbetar som "idéchef" för Deutsche Telekom.
Hon och hennes team utvecklar nya teknikidéer, från smart-hem teknik till framtiden för mobiltelefoner.
Hon kom hit för 15 år sedan och tycker fortfarande att det är en bra stad att arbeta i, men hon är orolig för kommersialiseringen av Berlin.
"Det är bra och dåligt om pengar kommer in", säger hon.
"Där jag bor, ser jag verkligen hur det har polerats upp och fört mig till den punkt där jag flyttade eftersom det blir för polerat.
"Det är en stor spänning som byggs upp, och jag kan känna det i mitt område."
Berlin har fortfarande en bit att gå innan det når den gentrifierade oöverkomliga huvudstaden många människor förutspår att det kommer att bli.
Den stora utmaningen är hur den fortsätter att kombinera sin kreativitet med kapitalism, utan att förlora det som gör den så speciell.
Ziegert anser att hans lyxutveckling, Sapphire, representerar det nya Berlin.
– Det här är ett bra exempel på hur den högsta kulturen och den högsta konsten samtidigt kan vara en intressant investering, säger han.
"Samtidigt håller Berlin på att förändras och utvecklas på ett sätt som Berlin har väntat på i många, många år
"Utmaningen är att hitta balansen mellan det förflutna och framtiden, rik och fattig, mellan konst och funktionalitet, och för mig är Daniel Libeskind arkitekten som representerar konst inom arkitektur och levande konst."
Vad gäller takvåningen?
"Vi är väldigt glada över vem som ska köpa detta i slutändan. Vi har inte bråttom, vi väntar hellre på att en köpare ska uppskatta den här enheten."
Mer från Tyskland Direkt
Hur många miljoner skulle du betala för en takvåning i en futuristisk nyutveckling med panoramautsikt över Berlin?