Det själv följde en 3-0 seger för England sommaren innan, en del av en körning som har sett dem vinna fyra på varandra följande Ashes serien hemma för första gången sedan 1800-talet.
Att tänka Home och Away brukade vara så populärt. Ashes cricket, förmodligen den våldsammaste tävling sporten kan erbjuda, är i riskzonen att bli farligt förutsägbar.
Leker hemma? Du kommer förmodligen att vinna. Leker du bort? Lycka till.
Under de 14 år sedan Australien senast vann i England, har bara en av de åtta Ashes serien vunnits av turnerande sidan.
Det är en betydande twist i den längsta kör rivalitet i internationell cricket. Under de 14 åren och sju serierna dessförinnan vanns mer än hälften av bortalaget.
De långsiktiga siffrorna backar upp den dramatiska trenden. Före 2002, enligt Test Match Special statistiker Andrew Samson, 117 Ashes Tests vanns av hemmalaget, 98 av bortalaget. Det är en vinst / förlust förhållandet, i spel som såg ett resultat, av 1.19.
Sedan 2002 har 25 Ashes Tests vunnits av värdarna och sju av besökarna. Det är ett vinst/förlustförhållande på 3.57.
Lite av det återspeglar det minskande antalet dragningar som Test cricket har påskyndats. Före 2002 stod dragningar för 29 % av Ashes tävlingar; sedan dess är det bara 18 %.
Mycket mer återspeglar det mer allvarliga bekymmer: oförmågan hos spelare, särskilt fladdermöss, att anpassa sitt spel till de olika förhållandena utomlands; bristen på tid och möjlighet dagens korta turer ger dem att ens försöka; den ökande frestelsen att vinna en fördel innan en boll har till och med skålat genom att producera platser som är utformade för att gynna dina egna färdigheter snarare än en jämn tävling.
"För mig är det ganska enkelt", säger Graeme Swann, en del av det enda Ashes laget under de 14 åren för att vinna en bort serie. "I England blir wickets långsammare så fladdermössen inte utsätts för snabba studsande wickets. När de åker till Australien är det en kulturchock. De kan inte hantera de här killarna med rå fart på snabba, studsande wickets.
"Då, när du kommer till England och bollen fortfarande gungar, även de gästande fladdermöss som spelar county cricket inte möta den mycket skickliga swing bowling de gör i Tests. Batmän gillar inte att bollen rör sig i sidled genom luften. Det är illa nog när det tjafsar om utanför planen.
"Aussies kommer hit och stjäl allt. Vi går dit och blir utstötta. Det är det i ett nötskal."
Moderna turer, utformade för att maximera intäkterna snarare än underlätta spelare i, är kortare än någonsin tidigare. Testserien skallra förbi med back-to-back matcher snarare än pausa för andra tävlingar för att tillåta spelare att förfina och träna teknik.
Denna sommar började Australien med bara två tre dagars matcher, både mot försvagade Kent och Essex sidor. När testerna började, bara 14 dagar efter deras ankomst, hade de sedan bara en ytterligare tre-dagars match innan serien beslutades på Trent Bridge.
I denna turné match mot Derbyshire bara fem spelare som skulle göra laget för nästa Test på Edgbaston valdes, eftersom de andra - efter back-to-back Tests i Cardiff och på Lord's, och med back-to-back Tests att komma i Birmingham och Nottingham - behövde vila och återhämtning.
I Englands hamrande 2013-14 fanns det ännu mindre respit. Det fanns bara en annan turné match när Test-serien hade börjat, en meningslös två dagars turistresa till Alice Springs att spela en repa sida som inkluderade en 16-åring, på en tonhöjd som inte hade någon likhet med dem där Mitchell Johnson och Ryan Harris skramlade ut dem i testerna.
Det här är turer som knappt känns igen på det förflutna. Sommaren 1989, när Australien vann Ashes i England för att börja en run på 16 år utan en serie nederlag på engelsk mark, spelade de fem tre-dagars county spel innan serien började och ytterligare nio interspringed mellan de sex testerna.
Hur mycket lättare att klara en examen när du deltar så många handledningar först.
Det var inte heller en ovanligt lång tur. Australiens nästa Ashes turné 1993 såg dem komma i maj och lämna i september. Testseriens första boll skålades den 3 juni och de sista två och en halv månaderna senare den 23 augusti.
Hela 2015 Testserien kan, även om The Oval Test ger sommarens mönster och går hela fem dagar, inte på mer än sju veckor från start till planerad sista dag. Det finns fem test i denna serie snarare än sex av 1989 och 1993. Ändå denna gång turisterna rockade upp i slutet av juni och kommer att spela sin sista dag av första klassens cricket med minst en vecka i augusti fortfarande att gå.
Det är mindre en inlärningsprocess än en frenetisk kramp. Och det är om du faktiskt vill anpassa tekniker.
På denna tur har Australiens fladdermöss fortsatt att spela anfallande skott även när förhållandena vid Edgbaston och Trent Bridge krävde något helt annat. Det här är inte heller en engångsföreteelse. De var hamrade 4-0 i spin-vänliga förhållanden i Indien 2013, och sedan 2-0 av Pakistan på döda wickets i UAE 2014.
Och de är inte ensamma om att inte förstå hur man anpassar sig för olika ytor. I de 13 testerna England har spelat på de hårda, studsa spår av Waca i Perth, de har förlorat nio och vann en.
"Det är inte lätt att spela bort men det är något vi måste bli bättre på," Cricket Australien VD James Sutherland medgav efter nederlaget vid Trent Bridge i helgen. "Vi vill vara det bästa cricket laget i världen och för att göra det måste vi vara bättre på att spela bort."
För det här är inte bara en Ashes-fråga. Test cricket över hela världen har samma problem.
Som tabellen visar, Test cricket blir viktad till förmån för hemmasidor som aldrig förr.
"Det är som när Australien spelar i Indien och vice versa - det är väldigt ensidigt också", säger före detta Australien snabb bowlaren Glenn McGrath. "Batsmen lär sig att spela under sina egna förhållanden och kämpa för att anpassa sig.
"I Australien brukade wickets ha sin egen karaktär så du var tvungen att anpassa dig. Nu varje wicket är samma, så fladdermössen vänja sig vid att spela på en typ av wicket och inte utmanas av en annan typ. "
Sydney är inte längre ett paradis för spinnare. MCG använder drop-in-platser. Adelaide är i allt högre grad en Aussie Rules plats. Gabba på Brisbane är smickrande än någonsin tidigare.
"Så fort de möter en annan wicket kan de inte anpassa sig", säger McGrath. "Men det är skillnaden mellan en bra och bra spelare: att kunna anpassa sig."
Det förändrar dynamiken inom enskilda serier också.
Åttiotre testserier har färdigställts sedan början av detta årtionde. Drygt 50% (42 serier) har slutat i en whitewash, där en sida har vunnit varje match.
Under årtiondet mellan 1990 och 2000 slutade endast 12 % av serierna med vitkalkning, under 1980-talet 7 %.
Detta återspeglar delvis ökningen av två-Test-serien. Det är också en allvarlig oro för spelet.
Englands nästa serie kommer mot Pakistan i Förenade Arabemiraten. På sin sista resa dit vintern 2011/12 var de vitkalkade 3-0, att ha den sommaren själva vitkalkade Indien 4-0.
Test cricket handlar om skärning och stöt. Det är som bäst när varje sida, med sina egna idiosynkrasier, möts på en yta som erbjuder både utsikter till belöning för tillämpning och noggrannhet.
När det skärs men ingen kraft, när resultatet känns oundvikligt, är det en svagare tävling och en svagare sport. Vem vill se en procession?
Ett av underen av Englands 3-1 Ashes triumf i somras är att det framträdde ur en sådan blodbad: att fasansfullt 5-0 Pomnishambles i föregående serie för 18 månader sedan, den andra vitkalk Australien hade orsakat i tre Ashes serien ner under.