Med hjälp av bilder från Cassinisonden har forskarna upptäckt och spårat en liten wobble i månen.
Efter sju års studier har de kommit fram till att denna fladder skulle bli mycket mindre om den isiga skorpan var kopplad direkt till Enceladus bergkärna.
Det är ett starkt stöd för tanken på en mellanliggande, global vätskemassa.
"Om ytan och kärnan var stelt ansluten, skulle kärnan ge så mycket död vikt att wobble skulle vara mycket mindre än vi observerar det att vara," sade Matthew Tiscareno, en Cassini forskare baserad på Seti Institute men tidigare ansluten till Cornell University, USA.
"Detta bevisar att det måste finnas ett globalt lager av vätska som separerar ytan från kärnan."
Aktiviteten på Enceladus har varit en av de stora upptäckterna på Cassini-uppdraget, som anlände till Saturnus 2004.
Den första ledtråden att något intressant var på gång var några lågupplösta bilder som visar en plym som kommer från den södra polen som hade rymd-intresserade internet alla abuzz.
Kort därefter upptäckte Cassini en störning i magnetfält som framkallades av närvaron av vad som tycktes vara en atmosfär.
Forskarna slog sedan fast att månen i själva verket ventilerade stora vattenångor genom sprickor i den södra polarytan som dubbade tigerstrimmor på grund av deras likhet med den stora kattens päls.
Modeller producerades därefter för att förklara hur flytande vatten kunde underhållas på en 500 km bred kropp i det yttre solsystemet, och hur det vattnet kan mata jetplan.
Men det har alltid varit en debatt om hur stor den dolda reservoaren kan vara. Tidigt tänkande föreslog att det bara skulle vara en relativt liten lins av vatten.
Detta nya resultat, som publiceras i tidskriften Icarus, är det bästa beviset för att undervattenshavet inte är regionalt till sin natur, utan omsluter hela jordklotet.
Det är betydelsefullt eftersom det gör det mer möjligt att Enceladus är en beboelig värld.  I dessa jetplan har Cassini också upptäckt salter och organiska molekyler.  Kemin har fascinerat forskare, och den har skjutit upp för att sända ett uppdrag till månen.
När det kan hända är oklart.  Både amerikanska och europeiska rymdorganisationer planerar för närvarande bara att skicka sonder till Jupiter, och inte ens de kommer sannolikt att nå sin destination förrän 2030-talet.
Cassini själv håller på att avsluta sina observationer i Saturnus-systemet.  Den har ytterligare ett par nära pass av Enceladus i år innan den sedan börjar manövrera mot bortskaffande i den ringformade planetens atmosfär 2017.
Jonathan.Amos-INTERNET@bbc.co.uk och följ mig på Twitter: @BBCAmos
Vetenskapsmän har fastställt att vattenförekomsten under ytan på den saturniska månen Enceladus måste vara långt mer omfattande än man först trodde.