Kan man lita på att de får ordning på de offentliga finanserna?
Det var en urgammal attackberättelse som användes av de konservativa under årtiondena - till stor framgång.
Labour bryter nationalbanken, så småningom, hävdades det.
Och de konservativa röstas in för att sopa upp röran.
Det var en politik som blev känd genom ett enda ord - åtstramning.
I 2010 års budget tillkännagav förbundskansler Osborne 81 miljarder pund i nedskärningar under fyra år, några av de skarpaste förändringarna i den offentliga finansieringen under årtionden.
"Det är en hård väg, men det leder till en bättre framtid", sade han.
Argumentet hölls bara 2015.
Ed Miliband angrep obevekligt de konservativa i frågan om "klipp".
Och blev avvisad vid valurnan.
I går var en förändring, både ekonomiskt och politiskt, ganska grundläggande.
Ja, Labour vann inte valet.
Men Jeremy Corbyn - på en vision om högre utgifter, högre skatter och högre investeringsnivåer - kom närmare än nästan alla, bortsett från kanske Jeremy Corbyn, trodde möjligt.
Så nära att Theresa May kommer att behöva stöd från Demokratiska Unionistpartiet för att upprätthålla sin regering.
Vad händer härnäst med löftet om "ljudpengar" i det konservativa manifestet, idén att nedskärningarna skulle fortsätta för de offentliga finansernas skull?
Som ett antal löften från fru May, låt oss säga att det kan vara flexibelt.
En Tory nära nummer 10 berättade för mig att budskapet skulle behöva ändras eller att May inte skulle kunna övertyga icke-konservativa väljare att stödja henne.
"Det är dags för åtstramningspolitiken att skifta", sade han.
Nick Macpherson, f.d. ständig sekreterare vid statskassan, twittrade valresultatet "garanterar ett högre underskott".
Kort sagt, många ekonomer tror att regeringen kommer att vara tvungen att låna mer eftersom politisk osäkerhet tynger tillväxten, vilket leder till mindre välstånd och därmed behovet av högre upplåning.
May och hennes kansler sade redan före valet - uppenbarligen privat - att de ständiga nedskärningarna var svårare att sälja till allmänheten.
Men i stället för att öka utgifterna för sitt "erbjudande" till väljaren - som Labour försökte göra - lät de skattehöjningarna hänga över deras kampanj.
Trefaldiga skattelåset 2015 (ingen ökning av inkomstskatt, nationella försäkringsavgifter eller moms) dumpades till förmån för ett enda skattelås och ett vagare åtagande att sänka skatterna i allmänhet.
May övergav också det tredubbla pensionslåset, som garanterade en höjning av den årliga pensionen med minst 2,5 procent per år.
Och sade ingenting om att begränsa den offentliga sektorns lönestopp eller upphäva någon av de minskningar av förmåner i samband med arbete som tillkännagavs i tidigare budgetar.
Nedskärningarna i de offentliga tjänsterna skulle fortsätta, föreslog May.
Skär så djupt att institutet för skattestudier undrade om de verkligen var möjliga att leverera.
Den "tuffa" partiet var fortfarande på plats, och med opinionsundersökningar leder stormar över 20%, verkade det som en taktik som kunde fungera.
Men det gick sönder trots labours mycket annorlunda förslag.
Corbyn var kandidat till byte, fru May "mer av samma".
Den klassiska valsplitten som spelar bra för den förra om folk känner sig missnöjda med var deras liv är.
Och i en tid då de verkliga inkomsterna återigen faller, hade "förändring" många attraktioner.
Jag förväntar mig att de konservativa kommer att göra sitt bästa för att distansera sig från den otäcka partitaggen.
Och åtminstone när det gäller den ekonomiska politiken kan DUP hjälpa till.
I sitt manifest säger partiet att pensionernas tredubbla lås bör upprätthållas.
Det attackerar planer på att testa vinterbränsleersättningen (en Tory pant) liksom alla andra "övergrepp" på förmåner, som naturligtvis kan omfatta förmåner i arbete fryser.
Om May vill driva sin politik genom parlamentet måste hon erkänna varifrån DUP kommer.
Tala om att kontrollera underskottet (det belopp regeringen spenderar över vad den vinner i skatteintäkter) kommer sannolikt att minskas.
Den totala skulden kommer att tillåtas stiga.
Tories har jag talat med att säga att de konservativa måste ändra rekordet när det gäller åtstramningar.
Och de förväntar sig att fru May ska ta ledningen.
Före valet 2010 trodde David Cameron och George Osborne att de skulle testas i en fråga.