Kommer han att vara mindre frispråkig? Kommer han att dämpa sina Twitter tirader? Kommer han att backa från sina krav på ett muslimskt förbud?
Kanske. Kanske inte.
Men det finns några viktiga sätt Mr Trump redan ändrar sin kampanj strategi - ibland i direkt konflikt med löften och påståenden han gjorde under sin långa, framgångsrika ras till toppen av det republikanska partiet.
Här är fem.
Mr Trump har upprepade gånger skröt om att han betalade för sin kampanj av sin egen personliga förmögenhet.
"Genom självfinansiering min kampanj, jag inte kontrolleras av mina donatorer, särskilda intressen eller lobbyister," han postade på Facebook tillbaka i september. "Jag arbetar bara för folket i USA!"
Även om det inte är riktigt sant - Mr Trump lånade ut sina kampanjpengar och en dag kunde betala tillbaka dem, förutom att samla in pengar genom donationer - var det en central del av hans pitch till dem som sköts upp av det nuvarande politiska systemet.
Men nu är alla förespeglingar borta. Mr Trump meddelade att han har anställt en veteran pengar man - en före detta Goldman Sachs partner, inte mindre - som sin nationella finans ordförande. Och på tisdagen nådde han en överenskommelse med det republikanska partiet om att genomföra gemensam insamling genom ett nätverk av kommittéer som kan ta emot donationer på upp till 449 400 dollar per person.
Trumps förslag är ett erkännande av att han skulle vara hårt pressad att själv finansiera en allmän valkampanj, som skulle kunna kosta mer än 1 miljard dollar. Han är rik, men inte så rik.
Trump har upprepade gånger insisterat kampanjfinansierade opinionsundersökningar är ett slöseri med pengar.
"Jag har inga opinionsbildare", sa han i augusti förra året. "Jag vill inte vara overklig. Jag vill vara mig själv. Jag måste vara mig själv. Vi har nog av det i Washington, med opinionsbildare som säger till alla vad de ska säga och alla som kontrolleras av de speciella intressena, lobbyisterna, etcetera, och donatorerna."
Trump avfärdade i själva verket hela idén om datadrivna kampanjer - inklusive president Barack Obamas vinnande presidentbud.
"Obama fick rösterna mycket mer så än hans databehandling maskin, och jag tror att samma sak är sant med mig," sade han Associated Press.
Det var innan Trump kampanjen anlitade republikanska opinionsbildaren Tony Fabrizio, en veteran av presidentkampanjer Rand Paul, Rick Perry och Bob Dole och en mängd andra kandidater på delstatsnivå.
Exakta, fokuserade omröstningar kan tjäna som en presidentkampanjs ögon och öron. Det ger detaljerad information som hjälper en kandidats team avgöra var och hur man spenderar resurser.
Det är åtminstone vad högt betalda professionella politiska opinionsbildare kommer att berätta för sina kandidater. Och nu lyssnar Donald Trump.
Liksom många republikaner, Mr Trump älskade att göra narr av Mr Obamas tillit till Teleprompters under offentliga evenemang.
"Jag har alltid sagt, om du kandiderar till president, bör du inte tillåtas att använda Teleprompters," sade han i oktober. "För du vet inte ens om killen är smart."
En del av Mr Trumps vädjan var hans off-the-cuff stil. Han kunde säga vad som helst när som helst, oavsett hur kontroversiellt - jämfört med kontrollerade, försiktiga karriärpolitiker som Hillary Clinton.
"Jag såg Hillary häromdagen, och hon har de största teleprompters jag någonsin sett", sade han i januari. "I själva verket, om du sitter på den sidan av rummet eller den sidan av rummet kan du inte se henne eftersom när de är utanför, de är målade svart och du kan inte ens se henne."
Sedan använde Trump en teleprompter för att hålla ett tal till den amerikanska Israels offentliga utskott i mars. Och han använde en för att ge en utrikespolitisk adress i april.
Hans kampanj har sagt att mer innehållsrika, skrivna tal finns i beredskap, bland annat om militären, utbildningsreformerna och Högsta domstolen.
Detta, kampanjledare Corey Lewandowski berättade Washington Post, representerar "den naturliga mognaden av kampanjen".
Under loppet av sin primära kampanj Mr Trump har inte varit rädd för att välja slagsmål med andra konservativa. Han sparrade med Fox News moderator Megyn Kelly i den första republikanska debatten i augusti. Han kritiserade upprepade gånger sitt partis utrikespolitiska etablering. Och han förnedrade obevekligt de republikanska partiledarna.
"De vinner valet, och de åker till Washington, och de är med sin fru eller man, och de säger: "Titta på de vackra kolumnerna. Jag vill inte lämna denna plats, detta är så vackert,"" Mr Trump sade om republikanska politiker i december. "Och de svek oss."
Trump har återförenats med Kelly i en trevlig Fox-intervju. Han har hållit ett utrikespolitiskt tal till en tankesmedja i Washington. Han har gjort rundorna på Capitol Hill och "sådda frön" med talman Paul Ryan.
På onsdagseftermiddagen hade han till och med ett "stängt" möte med rektorn för det konservativa utrikespolitiska etablissemanget Henry Kissinger.
Förr i tiden har republikanerna gått från höger till politisk medelväg. Mr Trump, verkar det, svänger från utsidan till insidan.
På onsdagen släppte Mr Trump sin mycket förväntade lista över potentiella Högsta domstolen nominerade. För en okonventionell kandidat var det avgjort konventionellt.
Medan en domare, Don Willett från Texas, har en affinitet för Twitter som nästan tävlar mot Mr Trumps, listan - åtta män, tre kvinnor, alla vita - är bara förvånande för dess anslutning till konservativ ortodoxi.
Det verkar som om det kunde ha varit en produkt av högern Heritage Foundation. Faktum är att det till stor del var det.
Alla namnen är domare i antingen statliga eller federala domstolar, även om det inte finns något konstitutionellt krav på att Högsta domstolen ens ska vara advokater.
Medan ingen förväntade sig Mr Trump att föreslå Hulk Hogan eller Sarah Palin för den höga domstolen, hans lista ser mycket som affärer som vanligt för en republikansk presidentkandidat.
Det kanske bara är så han vill ha det - men det är inte heller precis vad hans primära kampanj handlade om.
Donald Trump har på ett effektivt sätt vunnit den republikanska presidentnomineringen, lämnar puddingar och analytiker undrar om en retorisk "Pivot" till en allmän valkampanj är i verken.