Mittemot honom, bakom en liten gardin, en sjöman som fick tredje gradens brännskador när en båt motor sprängde hans tänder som förband täcker de flesta av båda benen är ingefära ersättas.
Här, i den här lilla välgörenhetskliniken på Antiguas sydkust, är det bara en vanlig dag för de frivilliga sjukvårdare som opererar där statliga anläggningar inte räcker till.
Sinclair West, som tror att han har lungcancer, säger att han skulle vara död utan det här stället.
Den tidigare säkerhetsvakten är en av cirka 1000 besökare som årligen strömmar in på den donationsberoende kliniken, öppen och jourbunden nästan varje dag på året.
Förutom att tillhandahålla sjöräddning över 500 kvadratkilometer har Antigua & Barbuda Search and Rescue Team (ABSAR) blivit en livlina även för dem som befinner sig på land.
Människor i den engelska hamnen, som lockar tusentals turister varje år, vet bättre än att ringa 911 i händelse av en kris. Det sjusiffriga telefonnummer som når ABSAR har blivit lika bekant som det egna.
När en statlig ambulans har förhandlat sig över gropiga vägar från huvudstaden St John's, det kommer att ha tagit 25 minuter att komma hit, obekvämt för ett offer för ett mindre fall, dödligt om det är en hjärtattack.
Mr West har varit en daglig fixtur på kliniken, en kort promenad från hans hus, i månader.
"Han har något i sin vänstra lunga", förklarar ABSAR-chefen Jonathan Cornelius, "och han kan inte få tillräckligt med syre, så han kommer och tillbringar flera timmar här en dag med vår.
"Sjukhuset gör det inte lättare att ge honom syre hemma.
"Under hans sista vistelse där, satte de ett rör i hans bröst som de tog bort innan avlivning honom, lämnar ett öppet sår. Vi har dressat den i tre månader.
"Hans fall är inte isolerat", fortsätter Cornelius.
Varför det? En bedrövlig brist på resurser och, enligt somliga, brist på omsorg.
"Vi var ganska chockade över att se hur dålig lokalerna är på sjukhuset", säger en besökande läkarstudent, "och personalen verkade verkligen inte ha bråttom att göra mycket."
Antiguas chefsläkare Dr Rhonda Sealey-Thomas sade ansträngningar pågår för att öka sjukhusets räddningstjänster, inklusive extra personal och inrättandet av en särskild akut vårdcentral, medan $ 10m (Â £ 7m) nyligen hade spenderats på ny högteknologisk utrustning.
ABSAR svarar också på ca 30 sök-och-räddning samtal om året, allt från saknade dykare och försenade fiskebåtar till båtar strandsatta på rev, bränder och även sjösjuka.
Det spelar också en viktig roll i de många årliga segling regattor Antigua är känd för.
Ändå får den inte ett öre från regeringen, med undantag för tullfria eftergifter på utrustning, och är helt beroende av donationer och en fundraising för att överbrygga de årliga 75 000 dollar som den behöver för att fungera.
Generösa välgörare har hjälpt ABSAR att förvärva sin ambulans, två båtar och brandbil. Dess miscellany av medicin är begåvad av besökande yachter.
Varenda en av sina dussin responders är obetald.
Och nu står ABSAR inför en osäker framtid. Utan mer arbetskraft kommer den snart att tvingas skära ner på sina viktiga kliniktjänster.
"Vi är ett offer för vår egen framgång", medger Mr Cornelius.
"Fler och fler människor kommer till oss varje år för olika behandlingar. Problemet är att de förväntar sig att vi ska springa som ett sjukhus och vi har helt enkelt inte resurserna."
Herr Cornelius, utbildad i USA, har arbetat som sjukvårdare i två decennier och har till en början varit ensam med en pick-up.
Han etablerade Antiguas räddningstjänst själv, skapa kliniken efter att ha blivit frustrerad "svinga upp människor på kajen".
Han arbetar regelbundet en olönsam 90-timmars vecka, tar hand om de flesta samtal personligen.
"Vi behöver desperat frivilliga som är villiga att dyka upp för veckoträning och vara tillgängliga för call-outs.
"Det är inte alla som tycker om att gå ut på vattnet klockan 03:00 i en fyra meter hög svallvåg och 35 knop vind, så de måste vara engagerade - och halvgalna", tillägger Cornelius med ett vresigt flin.
Volontär Kiana Harrigan, 18 år, säger att hon har drömt om att vara sjukvårdare sedan hon var barn och vittnar om dess givande natur.
"Jag har alltid velat hjälpa människor och det lät så spännande jämfört med att vara sjuksköterska", säger hon. "Du ser minen på någons ansikte när du har hjälpt dem och de säger: "Tack och lov för den här personen."
Mellan en bokhylla med medicinsk litteratur och en hög med reklamtröjor sitter en äldre man nedsänkt i en stol, en skör hand som griper tag i masken och ger sin dagliga syrefyllning.