Filmen har utan tvekan lett till en av de största skandalerna i landets historia och har skakat rättsväsendets grundvalar.
Den undersökande journalisten Anas Aremeyaw Anas klarade sig efter två års undercoversarbete där han samlade 500 timmars råfilm.
Det tycks visa att domare och hovarbetare tar mutor från målsägande, såväl som en del krävande sex, för att manipulera rättvisan.
Påståenden har gjorts mot 34 domare, liksom dussintals andra domstolstjänstemän, som bevis som överlämnades till president John Mahama och överdomare Georgina Theodora Wood.
Chefsdomaren inledde en utredning av de 22 lägre domarna, och överväger vad man ska göra åt de 12 högsta domarna.
Advokater för 14 av de anklagade domarna har förnekat anklagelserna och Högsta domstolen har avvisat deras försök att få utredningen avbruten. De andra anklagade domarna har ännu inte yttrat sig offentligt.
Filmen - Ghana i Guds ögon; Epic of Injustice - har visats i huvudstaden, Accra, och nu visas filmen gratis över hela landet.
Anas har valt offentliga visningar snarare än en TV-sändning eftersom medieföretag har hotats med rättsliga åtgärder om de verkligen visar det.
Men han vill att så många människor som möjligt ska se verket som han sa till mig, han tror att "rättvisa är för folket, låt dem se vad rättvisa betyder i detta land".
Anas Aremeyaw Anas är något av en gåta, som han aldrig ses offentligt utan en förklädnad.
Hans fans kallar honom en modern folkhjälte eller "James Bond of journalistics" för hans arbete med att avslöja påstådd korruption och oegentligheter i Ghana och utanför.
Under sina 15 år av hemlig journalistik har han bland annat förklädnader, poserade som en kvinnlig investerare i höga klackar, solglasögon och läppstift, och en vaktmästare i en bordell.
Han har också gömt sig inne i en falsk sten placerad vid sidan av vägen med ett titthål för ögonen.
I sitt arbete har han avslöjat människohandel, korruption inom polisen och oegentligheter i en livsmedelsfabrik.
Han hävdar att "det är ingen mening med att göra journalistik, om det inte leder framsteg i ert samhälle".
Innan han blev journalist arbetade han som advokat i två år.
Förvånansvärt nog är de domare som presenteras i filmen inte angelägna om att den ska visas, och ett fall har lämnats in för att hindra biografer och andra arenor från att tillåta att deras anläggningar används för att filma filmen.
Men detta har hittills ignorerats.
Domare Paul Uuter Dery har lämnat in en ny stämningsansökan i Högsta domstolen för att stoppa utredningarna av domarna.
Han vill att domstolen förklarar att det insamlade materialet inte kan användas, eftersom Ghanas konstitution garanterar att bevis i ett fall som rör avlägsnande av en domare ska höras i kameran - med andra ord bakom stängda dörrar - och Anas har redan visat det offentligt.
Själva dokumentären är tagen från herr Anas timmar av hemlig filmning, därav det skakiga kameraarbetet och dålig ljudkvalitet.
Den visar olika domare som talar med målsägande, ibland i en bil och ibland i vad som verkar vara ett kontor eller en hemmiljö.
Pengar ses byta händer och det finns också scener som visar människor som har sex.
Vad som inte kan bekräftas är om de personer som presenteras mutas eller om de erbjuds sex i utbyte mot en tjänst i domstol.
När jag såg det, hälsade publiken mycket av vad de såg med rop av ilska och hånfulla skratt, särskilt under sexscenerna.
Det fanns också långa perioder av tystnad, då tittarna smälte över följderna av vad de såg.
Eftersom filmvisningarna är på väg att fortsätta och ghananerna ivriga att se filmen, försvinner inte denna skandal.
Med tanke på att vissa domare kämpar tillbaka med hjälp av domstolarna, kan detta också vara en lång historia av rättssal gymnastik.
Under tiden blir Anas utsatt för en del som nationell hjälte, hans kritiker ser honom som en laglös medborgare som invaderar människors privatliv och orättvist skämmer ut deras rykte.
Det har alla ingredienser i en Hollywood blockbuster men berättelsen om sex, pengar och korruption som är gripande ghananska biobesökare är en tre timmars dokumentär som utger sig för att avslöja rättslig korruption.