Det är en regeringsfientlig gest som används av demonstranter i Oromiaregionen.
Etiopiens regering håller normalt ett hårt grepp om landet och det har inte funnits något i denna skala under de senaste 25 åren.
Det har inte funnits någon specifik utlösare och vad vi ser är en ansamling av år av frustration från etniska grupper som säger att de har marginaliserats av regeringen.
Demonstrationer började i Oromia i november förra året. Protester har också dykt upp på senare tid i Amhara-regionen.
Oromia och Amhara är hemland för landets två största etniska grupper.
New York-baserade Human Rights Watch säger att mer än 400 människor har dödats i sammandrabbningar med säkerhetsstyrkorna i Oromia, även om regeringen ifrågasätter denna siffra.
Oromos, som utgör omkring en tredjedel av befolkningen, har länge klagat över att de har uteslutits från landets politiska process och den ekonomiska utveckling som har sett huvudstaden, Addis Abeba, förändras under de senaste åren.
Protesterna gällde inledningsvis en plan för att utvidga gränserna för Addis Abeba till Oromiaregionen.
Planen lades ned, men demonstrationerna avslöjade några underliggande frågor och protester fortsatte med den senaste omgången som ägde rum på lördag på många ställen i Oromia och huvudstaden, Addis Abeba.
Grunden till de senaste demonstrationerna i Amhara är en begäran från företrädare för Welkait Amhara Identitetskommittén om att deras mark, som för närvarande förvaltas av den regionala staten Tigray, ska flyttas in i grannregionen Amhara.
Welkait-kommittén säger att samhällsmedlemmar identifierar sig som etniska amharer och säger att de inte längre vill styras av Tigrayans.
Amharas brukade bilda landets elit och språket, Amharic, är fortfarande den mest talade i landet.
Källa: CIA World Factbook uppskattningar från 2007
Observatörer säger att Etiopiens styrande koalition domineras av partiet från den lilla Tigray-regionen (TPLF), som ledde gerillakriget mot överste Mengistu Haile Mariams militärregim. En del ser båda uppsättningarna protester som ett sätt att kritisera landets regering.
Det finns inget formellt samband mellan Amhara- och Oromia-demonstrationerna, men vid en protest nyligen i Gondar kunde man se fanor som uttryckte solidaritet med människor från Oromiaregionen.
Oromoaktivister hänvisade till demonstrationerna i Amhara i sitt Facebook-inlägg och uppmanade till protester den första helgen i augusti - när Amnesty International sade att mer än 100 människor dog - men betonade det faktum att de trodde att demonstranterna där hade behandlats mildare.
Centralregeringen, en nära allierade till väst, är i en mycket stark position och har total kontroll över säkerhetsstyrkorna.
Det finns inte en enda oppositionsmedlem i parlamentet, så det står inte inför något verkligt politiskt hot.
Men dess reaktion på en stor protest i början av augusti tyder på att den är orolig: Den stängde Internet över hela landet i två dagar, med rädsla för att det var så demonstrationerna organiserades.
Det finns bara en statligt kontrollerad internetleverantör så detta var ganska enkelt.
Premiärminister Hailemariam Desalegn utfärdade sedan ett dolt hot mot demonstranter som sade att regeringen var skyldig att säkerställa rättsstatsprincipen. Men han angav inte vad detta innebar i praktiken.
Han tycktes också vara oroad över att landet höll på att hamna i en etnisk konflikt, som skulle kunna bli svår att hålla tillbaka.
Etiopiens olympiska maraton silvermedaljör Feyisa Lilesa korsade händerna över huvudet när han avslutade loppet i Rio - att uppmärksamma världen på en våg av protester i sitt hemland.