Forskningen fann att katastrofala kollisioner sannolikt skulle inträffa vart femte till nionde år på de höjder som huvudsakligen används för att observera jorden.
Och forskarna som gjorde arbetet säger att deras resultat är optimistiska - det verkliga resultatet skulle förmodligen vara mycket värre.
Hittills har det bara varit en handfull större kollisioner i rymdåldern.
Studien genomfördes för Inter-Agency Space Debris samordningskommitté.
Detta är det globala forum genom vilket världens regeringar diskuterar frågan om "rymdskrot" - övergivna raketstadier, defunkta satelliter och deras exploderade fragment.
De europeiska rymdorganen, USA, Italien, Storbritannien, Japan och Indien bidrog alla till den senaste forskningen, var och en med hjälp av sina egna experter och metoder för att modellera den framtida rymdmiljön.
De var mest oroade över låg-jordisk omloppsbana (dvs. under 2000 km i höjd).  Det är här de flesta uppdrag som returnerar kritiska jordobservationsdata tenderar att fungera.
Alla sex modelleringsgrupper kom ut med i stort sett samma fynd - en stadig ökning av antalet objekt 10cm och större under 200-årsperioden.
Denna tillväxt drevs främst av kollisioner mellan föremål på höjder mellan 700km och 1000km.
Den lägsta prognosen var för en ökning med 19 %; den högsta prognosen var för en ökning med 36 %. Tillsammans var tillväxten 30 %.  Detta är genomsnitt av hundratals simuleringar.
För det sammanlagda antalet katastrofala kollisioner under perioden, sträckte sig intervallet från strax över 20 till strax under 40.
Något oroande gjorde prognosarbetet vissa optimistiska antaganden.
Den ena var en 90-procentig efterlevnad av "25-årsregeln". Detta är en tidsfrist för bästa praxis som antagits av världens rymdorgan för avlägsnande av deras utrustning från omloppsbanan när den har slutfört sitt uppdrag.
Den andra var tanken att det inte skulle bli några fler explosioner från halvtomma bränsle- och trycktankar, och från gamla batterier - en betydande orsak till spillror hittills.
"Vi är verkligen inte på 90% efterlevnad av 25-årsregeln ännu, och vi ser explosionshändelser i genomsnitt cirka tre gånger om året," förklarade Dr Hugh Lewis, som detaljerade forskningsresultat vid den 6: e europeiska konferensen om rymd Debris i Darmstadt, Tyskland, på måndag.
"Det är rimligt att säga att detta är en optimistisk blick framåt, och situationen kommer att vara värre än vad vi presenterade i studien," UK Space Agency delegat till IADC berättade BBC News.
– Så ett budskap från vår studie är att vi behöver göra bättre ifrån oss med dessa åtgärder för att minska spillrorna, men även med det måste vi överväga andra metoder också. En av alternativen uppenbarligen är aktiv skräp avlägsnande."
Forskargrupper runt om i världen utformar strategier för att fånga gamla raketkroppar och satelliter, för att dra dem ur omloppsbanan.
Tidigare modelleringsarbete har visat att bara några få viktiga punkter varje år kan ha en betydande begränsande effekt på tillväxten av skräp.
De flesta idéer inkluderar att fästa en framdrivningsmodul på en redundant kropp, kanske via en krok eller robotklämma.
Ett brittiskt koncept under utveckling är en harpun. Detta skulle avfyras mot det olyckliga målet från nära håll.
En framdrivningslåda som var fastbunden vid projektilen skulle sedan dra skräpet nedåt, för att brinna upp i atmosfären.
När BBC först rapporterade detta koncept redan i oktober, var harpunen provskjuts på en kort räckvidd på bara 2m.
Den senaste provningen, som ska rapporteras vid Darmstadtkonferensen denna vecka, har sett harpunen skjutas på mycket längre avstånd och på ett mer realistiskt, roterande mål.
"Våra tester har utvecklats riktigt bra, och allt verkar skalas som förväntat", förklarade Dr Jaime Reed, från Astrium UK.
"Vi har nu uppgraderat till en mycket kraftfullare pistol och har avfyrat harpunen över 10m - den typ av avstånd som vi skulle förvänta oss att täcka på en riktig skräp-removal uppdrag.
"Vår harpun har också nu en stötdämpare på den för att se till att den inte går för långt inne i satelliten, och vi har avfyrat den med tjudret fäst.  Den är väldigt stabil under flygningen."
Det finns omkring 20.000 konstgjorda föremål i omloppsbana som för närvarande övervakas regelbundet. Omkring två tredjedelar av denna befolkning befinner sig i omloppsbana vid låga jordartsmetaller.
Detta är dock bara de stora, lätta att se objekten. Rör sig runt osedda är uppskattningsvis 500.000 partiklar i storlek mellan 1-10cm över, och kanske tiotals miljoner andra partiklar mindre än 1cm.
Allt detta material färdas i flera kilometer per sekund - tillräckligt med hastighet för att även det minsta fragmentet ska bli en skadlig projektil om det träffar ett operationellt rymduppdrag.
Två viktiga händelser har bidragit avsevärt till problemet med spillror under de senaste åren.
Den första var det destruktiva anti-satellit test som utfördes av kineserna 2007 på en av sina egna pensionerade väder rymdskepp.
Den andra, 2009 var kollisionen mellan Cosmos 2251 och Iridium 33 satelliter.
Sammantaget har dessa två händelser i huvudsak negerat alla de minskningsvinster som gjorts under de senaste 20 åren för att minska skräpproduktionen från utbrända raketexplosioner.
Jonathan.Amos-INTERNET@bbc.co.uk och följ mig på Twitter: @BBCAmos
Om inte rymdskrot hanteras aktivt, kommer vissa satellitbanor att bli extremt farliga under de kommande 200 åren, föreslår en ny undersökning.