Betydelsen av general Muhammedu Buharis seger bör absolut inte underskattas.
En väljarkår som har njutit av den rika erfarenheten av att avsätta en dominerande ställning genom enbart omröstningar kan inte lätt övertalas att glömma det.
Och det måste säkert vara en smittsam upplevelse på en kontinent där, det sägs ofta, ungefär en av fem personer är nigerianer.
Dessutom var detta ingen "folkrevolution" - något som kontinentens återstående starka män högljutt kunde avfärda som ett farligt hot mot den naturliga tingens ordning.
Nigerias val var i stället något mycket mer prosaiskt och mer subtilt - en utmaning mot enväldigande.
Det var, trots några fås störande ansträngningar, en mycket vanlig sak: en fredlig, modern, välövervakad, obestridlig maktöverföring.
Inget att frukta. Ett tillfälligt prejudikat som bör eka högt runt om i regionen.
"Det etablerar en koppling mellan prestation och ansvar - att veta att om du inte utför du kan kastas ut ur makten av väljarna, inte av militären," Adekeye Adebajo, från Centre for Conflict Resolution i Kapstaden, berättade för mig per telefon.
– Det är ett otroligt kraftfullt incitament för bättre styrning i framtiden.
"Det sänder en stark signal till resten av kontinenten. Det kommer att finnas autokrater i Khartoum, i Demokratiska republiken Kongo, Rwanda och Uganda, som funderar på att behålla makten. De kommer inte att välkomna detta."
Valet ger också Nigeria större trovärdighet och inflytande inom den västafrikanska grupperingen Ecowas, i Afrikanska unionen och internationellt, eftersom kontinenten försöker skaka av sig det bestående inflytandet från tidigare kolonialmakter som Frankrike.
Nigerias ledare kan inte längre avfärdas som hycklare när de föreläser för grannar som Mali, Niger, Guinea och Guinea-Bissau om behovet av att hålla militären utanför politiken. Det kan bara vara bra för den afrikanska demokratin.
På en mer muttrar och skruvar nivå, de senaste dagarna har varit en värdefull påminnelse om hur svårt det är att rigga ett val.
Sociala medier, fingeravtrycksskannrar och en armé av unga frivilliga observatörer beväpnade med mobiltelefoner har alla spelat sin roll - som de har gjort i andra nyligen genomförda afrikanska val - när det gäller att begränsa möjligheterna till valstoppning och andra spådomar.
Det betyder inte att folk inte försökte rigga det här valet - och inte i framtiden.
Men när datan är ute - postad på nätet - det blir mycket svårare för backroom fuskare att laga böckerna.
Fem anledningar till att Goodluck Jonathan förlorade
Typ: Muhammadu Buhari
Sedan har vi president Goodluck Jonathans abrupta beslut att acceptera nederlag - ett drag gjort, säger jag, utan att rådfråga några nyckelpersoner och mot önskemål från många i hans parti.
Det var ett djärvt, osjälviskt drag som mycket väl kunde ha räddat många liv i Nigeria.
Det kommer att bli en ny milstolpe för den afrikanska demokratin och kan bidra till att ersätta Jonathans ordförandeskap, åtminstone delvis, i hans många kritikers ögon.
Betyder det att Nigerias demokrati är säker? Kanske inte.
En ny man kan komma till makten.
Men Gen Buhari är inte ung, och han presiderar över en oprövad koalition.
Han ärver en tom skattkammare - som bryts av fallande oljepriser, kostnaden för att stödja den nationella valutan, och som nu hotas av mer plundring av klibbiga tjänstemän på väg mot dörren.
Boko Harams uppror i nordöst är fortfarande en stor utmaning för en korrupt och förödmjukad armé.
Fleråriga frustrationer i oljerika söder om Nigeria kan mycket väl börja koka över. Listan fortsätter.
Och nu kommer en sexveckorsperiod av administrativ limbo - ytterligare en ny erfarenhet för Nigeria - när den gamla regimen förbereder sig för att tömma sina skrivbord, och ett nytt team bildas.
Gen Buhari har mycket att göra, och att bevisa, på kort tid.
Vem väljer han att styra ekonomin? Hur kan han förhindra plundring i sista minuten? Kan han få armén att säkra sig och bygga vidare på de territoriella vinster den har gjort mot Boko Haram under de senaste veckorna?
Och hur kommer han att balansera behovet av en smidig övergång mot vad som säkert måste vara hans instinkt att statuera ett exempel på de offentliga tjänstemän som girigt har stulit från Nigerias oljeintäkter i åratal?
Nigeria är inte lätt att styra.
Som vi såg på tisdag kväll med den statliga televisionens motvilja mot att ens sända nyheter om ett val upprört, finns det inrotade intressen här som kommer att kämpa för att anpassa sig.
Efter en politisk jordbävning är efterskalv nästan oundvikliga.
Men för närvarande är det optimisterna både i Nigeria och runt om på kontinenten som måste ha övertaget.
Det obestridliga faktum att makten överförs demokratiskt övervinner alla legitima, men orealiserade farhågor om huruvida en annan president, och ett annat parti, faktiskt kommer att göra livet bättre för folket i Afrikas viktigaste nation.
Efter oron och dramatiken de senaste dagarna i Nigeria är det frestande att ryckas med av effekterna av denna omröstning - vad den representerar för både Afrikas största demokrati och för de länder på kontinenten som fortfarande brottas med uppfattningen att makten kan byta ägare utan att världen går under.