I takt med att kampanjen officiellt inleds inför det allmänna valet den 20 december finns det nya politiska personer i blocket.
För det första finns Albert Rivera, en imponerande 36-årig katalansk, vars parti, Ciudadanos (Medborgarna) har sprack in på scenen, tydligen stjäla en stor del av centrum marken.
Och sedan ta Pablo Iglesias, en 37-årig jeans-klädd, hästsvans-sport före detta universitetsprofessor som leder gräsrots, vänster rörelse född ur den ekonomiska krisen som heter Podemos (Vi kan). Hans allierade svepte till makten i flera stora spanska städer i regionala val i maj.
Båda männen säljer sig själva som ett nytt slags politiker.
Iglesias säger att de rika borde betala mer för att få slut på fattigdomen och han skulle tvinga kung Felipe att ställa upp i ett val till statschef.
Rivera är socialt liberal, men engagerad i den fria marknadens ekonomi.
De påstår båda att de kommer att göra slut på korruptionen. Skandaler har plågat Spaniens traditionella fester under de senaste åren.
Ett ogenomtänkt utbyte i frågan om korruption mellan Iglesias och Celia Villalobos, en ledande person från det styrande folkpartiet (PP), utvecklades på Twitter denna vecka.
Hon varnade honom för att gå runt och anklaga hela hennes parti för att vara korrupt.
Spaniens förhärskande premiärminister Mariano Rajoy gjorde andra rubriker.
Först kritiserades han för att han inte deltog i en debatt. En tom lokal tillsammans med de tre andra kandidaterna var en av de bästa bilderna av förvalsveckan.
Men kontrasten mellan Rajoys frånvaro och hans framträdande i en spansk kändis kök för en alltför vänlig intervju kunde inte ha varit större.
Den senare kände sig mer som en politisk annons, som sändes på Spaniens offentliga programföretag, TVE.
Mjuka frågor, en biografi, cheesy musik och slow-motion bilder av de två män som går bara ge ammunition till kritiker som säger att Spaniens offentliga programföretag inte är oberoende.
Trots allt tal om förändring kommer emellertid Rajoys parti, enligt opinionsundersökningarna, att vara på drivande plats för att bilda en regering efter valet, den 21 december.
Det är sant att vi inte får underskatta det seismiska skifte som äger rum i den spanska politiken.
Den politiska tennismatchen i det förflutna i Spanien, där maktens boll i 33 år slogs fram och tillbaka mellan Rajoys PP och deras rivaler socialisterna (PSOE), finns inte längre.
Tvåpartsmatchen är över.
En sak som är nästan säker är att inget parti kommer att få en total majoritet i det spanska parlamentet.
Rajoy kommer att tala om för väljarna att deras pengar är säkra i hans händer: att hans parti tar åt sig äran för Spaniens ekonomiska återhämtning och att det finns mer att göra.
Vissa spanska väljare längtar efter något nytt, att göra sig av med politiken i det förflutna.
Men andra kanske väljer mer av samma sak.
Det är utan tvekan det moderna Spaniens mest oförutsägbara val hittills.
På ytan av det är det ett val som kommer att förändra den spanska politikens ansikte.