Vad är Brexit? Vad händer om Storbritannien röstar för att gå? Och, eh, vad står breven EU för igen?
Så här är några grundläggande saker. EU är Europeiska unionen. Det brittiska folket kanske - eller kanske inte - vill lämna landet.
Precis som USA har EU en flagga. De har båda sina egna valutor. De kontrollerar sina yttre gränser och deras medborgare har obegränsad rätt att röra sig inom sina inre gränser. De reglerar invandringen.
Och kanske skulle de krafter som har fått Storbritannien att överväga att dra sig tillbaka från EU också kunna vara i spel i USA.
Nej, allvarligt. Här finns några få sätt som EU och USA är tillräckligt lika för att förtjäna ett sådant övervägande, och några skäl till varför de inte är det.
En ogillad byråkratisk elit? Den ena är en avlägsen, förbryllande, alltför mäktig regering på stranden av floden Potomac. Den andra är en avlägsen, förbryllande, alltför kraftfull regering på stranden av Zenne (det är en flod i Belgien).
Washington och Bryssel kanske inte har mycket gemensamt geografiskt eller kulturellt, men de är enade i det hån som ofta riktas mot dem.
Regeringarna i Washington och Bryssel har omfattande befogenheter att utfärda regler om saker som miljö, invandring, handel och handel - vilket har lett till förbittring och misstro från dem som anser att deras makt är olaglig eller överdriven.
Amerikanska konservativa kämpar regelbundet mot Washingtonbyråkrater och storregeringspolitiker som tvingar på staterna sina lagstiftningsprioriteringar. Medan han var ordförande förra året kallade Wisconsin guvernör Scott Walker huvudstaden "68 kvadratkilometer omgiven av verkligheten".
Samtidigt Bryssel är en "jobbförstörande maskin" full av arroganta eliter, enligt pro-Brexit MP Michael Gove.
Det är inte lätt att vara en politisk slagpåse, men det är bördan som båda städerna måste bära.
Separatistisk attityd. Både USA och EU har sin andel av folk med distinkta regionala identiteter som gör det trevligt att leka med en stark centralregering lite av en sträcka.
Alla är vid det här laget bekanta med Brexit. Men hur är det med Texit?
Invånare i den amerikanska staten Texas har alltid haft lite attityd och en självständig strimma - det kommer förmodligen från att flyga sin egen flagga i nio år efter att ha vunnit självständighet från Mexiko.
Även om de gärna gick med i USA redan 1845 i utbyte mot lättnad från krigsskuld, finns det i Lone Star State några som, liksom den pro-Brexit publiken, tycker att det är dags att göra det ensam igen.
Guardian talade nyligen med några texaner som tror att ett brittiskt tillbakadragande från EU skulle tjäna som ett lysande exempel för deras stat och skulle kunna leda till ett större intresse för en folkomröstning om utbrytning i Texas.
"På en kulturell och andlig nivå finns det många likheter," Daniel Miller i Texas självständighetsrörelsen berättade Guardian.
"En våldsamt självständig ande. Håll dig lugn och fortsätt. Stoicismen. Det finns en känsla av att när man blir pressad, inte bara skramlar som gårdagens tidning, så står man upp för vad man tror på. Vi är lättsamma, vi är vänliga, men när våra grundläggande värderingar och principer hotas tar vi inte hänsyn till det."
Givare och tagare. Ett centralt inslag i både EU och USA är att ansvaret för centralregeringen föds på ett ojämlikt sätt av medlemsstaterna.
För varje Tyskland eller Frankrike som bär en tung last, finns det ett Grekland eller ett Portugal som har en lättare andel.
Under 2015 uppgick Tyskland, Frankrike, Italien och Storbritannien tillsammans till 60 % av alla bidrag till EU:s budget. Ungern, som jämförelse, täckte bara 0,77%.
I USA skickar stater som New Jersey och Kalifornien mer pengar till de amerikanska kassakistorna än de får i utbyte, medan South Carolina och New Mexico är på ta emot slutet av federala stormän.
För varje dollar som betalas i federala skatter, Mississippi får $4,70 tillbaka från den federala regeringen. Tiny Delaware, å andra sidan, ser bara 50 cent av varje dollar som skickas till Washington, DC.
Givare och mottagare (del två). OK, så Tyskland axlar inte precis bördan för Grekland som Kalifornien gör för Mississippi - och det beror på att det sociala säkerhetsnätet i USA är sammanhållet på ett sätt som det inte är i Europa, där varje land har sitt eget system.
I USA är pensionsförmånerna för sina medborgare desamma oavsett om de bor i Kansas eller Florida. Kvalifikationer för Medicaid hälsoförmåner och annan hjälp för de fattiga är ungefär lika och axlas till stor del av den federala regeringen.
"Tyska medborgare förstår egentligen inte varför de ska finansiera förtidspensionering av greker, och greker förstår egentligen inte varför tyskar ska sätta skatte- och arbetsmarknadsregler i sitt land", skriver Weekly Standards Irwin Stelzer.
"Texas oljearbetare kanske inte vill stödja Kalifornien surfare, men de är knappt medvetna om att de gör det."
På sätt och vis är EU mer lik Förenta staterna under de tidigare konstituerande artiklarna om konfederationen - en svag centralregering där de tidigare kolonierna med olika styrka kämpade för makten under det ständiga hotet om ekonomisk undergång.
Ur denna förbaskade politiska röra framträdde USA som en sammanhållen stat. Det kunde ha blivit annorlunda om Virginia hade bestämt sig för att gå sin egen väg.
Ett tillstånd utan huvud. När USA engagerar sig i sitt fyrfaldiga maraton för att välja en ny president, är det värt att notera att EU för alla sina försök att vara en sammanhållen regeringsenhet saknar det enda som verkligen definierar en stat - en sann ledare.
Den har Jean-Claude Juncker, chef för EU-kommissionen. Men fråga en europé som USA:s ledare är, och chansen är att du vanligtvis får ett korrekt svar. Fråga en amerikan som driver EU, så får du en tom blick 99,9% av tiden.
Det är mycket lättare att bryta "banden av tillgivenhet" mellan folket i en nation, med Abraham Lincolns ord, om det inte finns någon Lincoln där ute som talar om för världen hur viktiga dessa band är.
Samhällelig oenighet. På tal om Lincoln, minns du när vissa delar av USA röstade för att lämna facket? Det började med en massa tal och politik och slutade med 750.000 krig döda i ett brutalt amerikanskt inbördeskrig.
Det råder inga tvivel om att ett brittiskt tillbakadragande från EU är lagligt, medan möjligheten till utbrytning debatterades intensivt i USA i mitten av det nionde århundradet och slutligen löstes med vapenmakt.
Även om analytiker skiljer sig åt när det gäller konsekvenserna av en Brexit ja-röst och svårigheten att skilja sig från årtionden av EU-medlemskap, kommer ett av resultaten inte att bli att EU:s örlogsfartyg beskjuter brittiska kustbefästningar eller den blå och guldfärgade fana som förs i strid på något fält i Kent.
När debatten om folkomröstningen i Brexit närmar sig domens dag, har många amerikaner lämnats med ett antal frågor.