Eller så går den vanliga berättelsen.
Men försök säga det till Monika Schulz-Hopfner. Hon och hennes man, tillsammans med 250 andra invånare i Atterwasch, en lugn by nära den polska gränsen, vräks från deras hem under 30 år för att bereda väg för Janschwalde-Nords kolgruva.
Och inte vilket gammalt kol som helst, utan brunkol, den smutsigaste formen av detta gamla fossila bränsle som bryts i stora öppna gropar.
Om planerna fortsätter kommer byn, varav delar är mer än 700 år gamla, att rivas.
"Sedan planerna för gruvan presenterades 2007 har vi levt med detta ständiga hot, som har tagit över livet för varje individ och samhället som helhet", säger Martin Schulz-Hopfner.
Hur amerikanskt energioberoende kan förändra världen
Shale industrin står inför verklighetskontroll
"Varje enskilt beslut vi fattar påverkas av det."
Och Atterwaschs invånare är inte ensamma.
I den östtyska regionen Lausitz hotas nio byar, där upp till 3.000 människor skulle kunna förlora sina hem för att bereda plats för fem nya brunkolsgruvor som underblåser landets förnyade längtan efter kol. Ytterligare två gruvor är under övervägande.
Minorna behövs för att driva en ny generation kolkraftverk.
Två nya brunkolsfabriker öppnades 2012 med ytterligare två på gång. Ytterligare två stenkolsanläggningar öppnades förra året och ytterligare fem invigdes i år eller nästa, och ytterligare två väntar på tillstånd.
Effekterna är redan kännbara. Lignitproduktionen 2012 nådde sin högsta nivå under nästan 20 år, medan de första uppskattningarna tyder på att detta brunkol användes för att generera 162 miljarder kWh el förra året, mer än något år sedan 1990. Användningen av stenkol ökade också, vilket innebär att de två energikällorna stod för 46 % av Tysklands totala energiproduktion.
Effekterna på koldioxidutsläppen har varit omedelbara. – Det har skett en ökning på mellan 5 och 7 procent av CO2 under de senaste två åren, säger professor Claudia Kemfert, energichef vid det tyska institutet för ekonomisk forskning.
Och detta i ett land som strävar efter att minska utsläppen med 40 procent från 1990 års nivåer till 2020.
Som Prof Christian Hey, generalsekreterare för den tyska miljönämnden, säger: "Tyskland har ett kolproblem."
Det finns många skäl till det.
Den ena är den låga kostnaden för kol. "På grund av att systemet för handel med utsläppsrätter inte fungerar är priset på koldioxidtillstånd mycket lågt", säger Prof Hey. "EU har misslyckats med att ta itu med denna fråga."
Överutbud och minskad efterfrågan på energi - och därmed tillåter - under den ekonomiska nedgången innebär att priset nu ligger på omkring tre euro per ton koldioxid. Om allt hade gått som planerat, skulle priset vara mer än 10 gånger det vid det här laget.
Överkapaciteten har också pressat priset på kol lägre, medan brunkolsindustrin har dragit nytta av 60 miljoner euro från att vara undantagen från att stödja den förnybara industrin, säger Prof Hey.
Detta innebär att det fossila bränslet har flyttat ner vad som kallas meritordningskurvan. Detta infördes i Tyskland på 1990-talet och bestämmer i vilken ordning energikällorna används för att tillgodose efterfrågan. Den billigaste källan används först, den andra billigaste sekunden, och så vidare.
Källa: World Coal Association, Store Norske
Förnybara energikällor är för närvarande billigast, följt av kärnkraft. Lignit kommer härnäst, följt av stenkol. Och eftersom regeringen har beslutat att fasa ut kärnkraften till 2022, kommer lignit att gå längre ner i kurvan.
Fram till dess att koldioxidpriset stiger kommer brunkol att stå i centrum för den tyska energiproduktionen.
– Detta är en av de största inkonsekvenserna i energiomställningen, och om regeringen ville ta itu med det så kunde det, säger Prof Hey.
"För att ta itu med denna paradox måste regeringen anta en regleringsstrategi för kol. Den förlitar sig på marknaden snarare än på reglering, och detta är nyckeln till problemet."
Eller som professor Kemfert uttrycker det: "Regeringen gör ingenting."
I själva verket har den nya koalitionen sagt att alla fossila bränslekällor är lika viktiga för försörjningstryggheten inom överskådlig framtid.
Men trots regeringens passivitet finns det vissa skäl att tro att den växande användningen av lignit kanske inte varar.
Alla de nya kolkraftverk som byggts under de senaste åren, tillsammans med de som ska öppnas i år och därefter, fick klartecken för omkring 10 år sedan, då energipriserna var mycket högre än nu. Somliga hävdar att sådana massiva investeringar helt enkelt inte är lönsamma i dagens ekonomiska klimat.
Som Mariana Heinrich på Poyry Managing Consulting säger representerar dessa anläggningar slutet på en konjunkturcykel och inte en långsiktig trend.
Ännu viktigare kanske, "det finns ingen offentlig eller politisk aptit på att bygga [nya kolkraftverk] för de kommande 30-40 åren", hävdar Lars Waldmann, senior medarbetare på Agora Energiewende tankesmedjan.
Och han säger att brunkol inte behövs för att fylla den lucka som kommer att finnas kvar genom att fasa ut kärnkraften, ett beslut som fattades så långt tillbaka som 2000.
– Vi hoppas och tror att gasen kommer att fylla luckan, eftersom det finns tillräckligt med installerad kapacitet, säger Waldmann. Denna kapacitet är till stor del vilande just nu på grund av det billiga priset på kol, och det stigande priset på gas.
"Från den ekonomiska sidan kan förnybara energikällor och gas vara det billigaste sättet att täcka all efterfrågan."
Martin Schulz-Hopfner kommer inte att känna sig särskilt bekväm med detta.
"Det är idiotiskt. Vi behöver inte mer och mer brunkol eftersom vi använder mer förnybar energi, säger hon. "Om vi tyskar verkligen vill ha Energiewende (energiövergång), då ska inga fler byar rivas."
Men den nya generationen kolkraftverk innebär att det fossila bränslet kommer att förbli en viktig komponent i Tysklands energimix.
Det faktum att brunkol alltid kommer att vara billigt att producera, allierat med en kraftfull pro-kol lobby i tysk politik, innebär frestelsen att förlita sig på detta smutsiga bränsle kommer att förbli stark så länge koldioxidpriset förblir lågt.
För ett land som i så många avseenden är ledande inom ren energi, för att inte tala om engagemang för stränga minskningar av koldioxidutsläppen, verkar denna motsägelse minst sagt underlig.
Denna artikel är en del av en serie inslag om framtidens energi. Nästa gång, som publiceras måndagen den 14 april, kommer vi att titta närmare på försöken att bryta kol mer rent.
Tyskland är en upplyst ledare i den globala kampen för att minska koldioxidutsläppen, en pionjär inom förnybar energi och samhällskraftprojekt och en mästare på energieffektivitet.