Från sitt kontor nära den indonesiska huvudstadens landmärke Hotel Indonesia rondell, den 24-åriga behövde för att täcka 30 km (19 miles) till Jakarta's Soekarno-Hatta International Airport på under en timme.
I en stad ökänd för sina ändlösa trafikstockningar verkade det omöjligt.
Men eftersom Hauser reste lätt föreslog en av hennes kolleger att hon skulle prova en ny mobiltelefonbaserad motorcykeltaxitjänst som heter Go-Jak.
För att ladda ner appen använde Hauser sin smarta telefon för att boka och betala för en scooter för att ta henne till flygplatsen.
Inom några minuter dök en Go-Jek ryttare upp, och hon hoppade på baksidan.
Efter en resa som vävde runt bilar och lastbilar som kanske inte var lämplig för personer med nervositet, kom ms Hauser verkligen till flygplatsen i tid.
"Jag var mycket nöjd, och sedan dess har jag blivit en vanlig Go-Jak-kund", säger hon.
Hjärnbarn av 30-åriga indonesiska entreprenören Nadiem Makarim, Go-Jak app har laddats ner mer än 500 000 gånger sedan tjänsten lanserades i Jakarta i början av detta år.
Makarim hävdar att ingen annan app i Indonesien har nått en halv miljon nedladdningar så snabbt.
Utan pengar till reklam har framgången bara kommit tack vare en positiv munslig värld.
Medan motorcykeltaxier, kända lokalt som ojek, länge har varit en populär form av transport i Jakarta, Go-Jak är det första försöket att införa ett högteknologiskt bokningssystem och garanterade servicestandarder.
Utanför Go-Jak samlas ojek ryttare i gathörn och är inte officiellt registrerade. Betalningar måste göras kontant, och priserna är en fråga om förhandling.
Genom kontrakt rekryterar och utbildar Go-Jak sin personal, som får uniformer, hjälmar och en smart telefon som de hanterar sina hämtningar på.
Företaget fastställer också standardprisnivåer och förser sina förare med försäkringar.
Go-Jak har nu inte mindre än 10.000 ryttare på sina böcker, baserade inte bara i Jakarta, men också över städerna Bandung och Surabaya, och ön Bali.
Företaget tjänar sina pengar genom att ta en 20% provision från varje resa.
Makarim har varit en vanlig ojek-användare sedan början av 20-talet, men han medger att hans barndomsresor ofta var mycket lyxigare.
Född i en välbärgad indonesisk familj, skulle han tas till grundskolan i Jakarta i en chaufför-driven bil.
Markarim utbildades sedan utomlands, vid gymnasier i både New York och Singapore, innan han åkte till Brown University i delstaten Rhode Island i USA för att studera internationella relationer.
Detta följdes av att man fick en masterexamen i företagsekonomi från Harvard University i Boston.
När han återvände till Indonesien för att arbeta som managementkonsult i Jakarta, kom idén om att skapa Go-Jak till honom när han talade med sin vanliga ojek ryttare.
Markarim säger: "Jag frågade honom, "Hur länge arbetar du?".....är det sant?.......................................................................................
"Ojek föraren sa att han normalt arbetar 14 timmar om dagen.
"Och jag frågade honom också hur många order han normalt tog på en dag. Han sa ungefär fyra eller fem, så det innebar att för 70 till 75% av hans arbetstid, han faktiskt inte arbetar, han bara sitter där och väntar på kunder. "
Markarim insåg att det fanns ett problem med tillgång och efterfrågan och insåg att utvecklingen av en telefonapp bättre skulle kunna koppla samman passagerare med ojek-förare, och via vice versa.
Han beslutade också att passagerarna skulle vilja ha ett ökat förtroende och ansvar. Därför gör appen det möjligt för kunderna att se avståndet till sin destination och beräkna den exakta kostnaden för resan.
För varje kilometer som Go-Jek färdas med tar man ut 4.000 rupiah (29 cent; 20 p).
Markarim kom också på idén att använda Go-Jek ryttare som en flotta av fraktmän, och även personliga shoppare.
Så istället för att bara använda Go-Jak för att transportera sig själva, kan kunderna boka en Go-Jak förare för att samla en take away för dem, eller ens göra en matbutik.
Markarim säger att detta ger ryttarna en ny intäktsånga, särskilt i tider på dagen då efterfrågan på passagerare är låg.
"På så sätt tjänar inte ojek-förare bara pengar under rusningstid", säger han.
Att starta Go-Jek Mr Markarim slutade ett säkert heltidsjobb. Trots att han nyligen hade gift sig vid den tiden, ansåg han att det var en risk värd att ta.
Med företaget visar sig vara en stor framgång hittills, är han stolt över vad han uppnår.
"Vi lever bara en gång", säger han. "Vad vill jag berätta för mina barnbarn om vad jag har gjort? Är det att jag har tjänat pengar eller uppfunnit något som har förändrat en industri för alltid?
"För mig är det jag har gjort mycket mer än att bara tjäna pengar. Detta handlar om vad jag lämnar som mitt arv när jag inte längre finns i den här världen."
Markarim, som sedan dess har accepterat investeringar från vänner och andra investerare, planerar nu att utöka sin affärsverksamhet genom att släppa en systerapp kallad Go-Truk.
Go-Truk syftar till att visa vilka lastbilar i Jakarta som har extra utrymme, som då lättare kan hyras ut.
När Jakartas trafik var instängd i mitten av en fredagseftermiddagsrush, trodde den tyske expaten Jana Hauser att hon hade liten chans att hinna med flyget.