Det uppstod med hjälp av Iran under den israeliska ockupationen av Libanon i början av 1980-talet, även om dess ideologiska rötter sträcker sig tillbaka till shia Islamic väckelse i Libanon på 1960- och 70-talen.
Efter Israel drog sig tillbaka år 2000, Hizbollah motsatte sig påtryckningar för att avväpna och fortsatte att stärka sin militära flygel, Islamiska motståndsrörelsen. På sätt och vis överstiger dess kapacitet nu den libanesiska arméns kapacitet, dess avsevärda eldkraft som användes mot Israel i 2006 års krig.
Gruppen blev också gradvis en viktig maktmäklare i Libanons politiska system och har i praktiken fått vetorätt i kabinettet.
Hizbollah har anklagats för att genomföra en rad bombningar och sammansvärjningar mot judiska och israeliska mål och har utsetts till terroristorganisation av väststater, Israel, arabiska golfländer och Arabförbundet.
En del libanesiska anser att Hizbollah är ett hot mot landets stabilitet, men det är ständigt populärt inom Shia-samhället.
Hizbollahs exakta ursprung är svårt att fastställa, men dess föregångare framträdde efter den israeliska invasionen av södra Libanon som svar på palestinska militanters attacker 1982, då shialedare som förespråkade en militant reaktion bröt sig loss från den ledande amaliska rörelsen.
Den nya organisationen Islamic Amal fick ett betydande militärt och organisatoriskt stöd från Irans revolutionsgarder baserade i Bekaadalen och framstod som den mest framträdande och effektiva shiamilisen som senare skulle bilda Hizbollah.
Grupperna inledde attacker mot den israeliska militären och dess allierade, södra Libanons armé (SLA) samt utländska makter i Libanon. De tros ha legat bakom bombningarna av USA:s ambassad och amerikanska marinbaracker 1983, som tillsammans lämnade 258 amerikaner och 58 franska militärer döda, och ledde västliga fredsbevarande styrkor att dra sig tillbaka.
År 1985 tillkännagav Hizbollah officiellt sitt etablerande genom att publicera ett "öppet brev" som identifierade USA och Sovjetunionen som islams främsta fiender och krävde "uppenbarelsen" av Israel, som det sade var ockuperande muslimska länder.
Det efterlyste också "det islamiska systemets antagande på grundval av ett fritt och direkt urval av folket, inte på grundval av ett kraftfullt införande".
1989 års Taif-avtal som avslutade Libanons inbördeskrig och uppmanade till avväpning av miliserna fick Hizbollah att åter brännmärka sin militära flygel som en "islamisk motståndsstyrka" som ägnades åt att avsluta Israels ockupation, vilket gjorde det möjligt för den att behålla sina vapen.
Efter att den syriska militären införde fred mot Libanon 1990 fortsatte Hizbollah sitt gerillakrig i södra Libanon, men började också spela en aktiv roll i den libanesiska politiken. 1992 deltog den för första gången framgångsrikt i nationella val.
När de israeliska styrkorna slutligen drog sig tillbaka år 2000 tillskrevs Hizbollah att han knuffade ut dem. Gruppen motsatte sig påtryckningarna att avväpna och upprätthöll sin militära närvaro i söder och hävdade som motivering den fortsatta israeliska närvaron i Shebaagårdarna och andra omstridda områden.
År 2006 inledde Hizbollah-militanter en gränsöverskridande attack där åtta israeliska soldater dödades och två andra kidnappades, vilket utlöste en massiv israelisk reaktion.
Israeliska stridsflygplan bombade Hizbollahs fästen i söder och i Beiruts södra förorter, medan Hizbollah sköt omkring 4.000 raketer mot Israel. Mer än 1 125 libanesiska, varav de flesta var civila, dog under 34-dagarskonflikten, liksom 119 israeliska soldater och 45 civila.
Hizbollah överlevde kriget och framträdde modfälld. Även om den sedan dess har uppgraderat och utökat sin arsenal och rekryterat en massa nya soldater har det inte förekommit någon större uppblossning längs gränsområdet, som nu patrulleras av FN:s fredsbevarande styrkor och den libanesiska armén.
År 2008, när Libanons väststödda regering flyttade för att stänga Hizbollah privata telekommunikationsnät och ta bort Beirut flygplats säkerhetschef över kopplingar till gruppen, Hizbollah svarade genom att beslagta en stor del av huvudstaden och bekämpa rivaliserande Sunni grupper.
För att få ett slut på de sekteristiska sammandrabbningar som gjorde 81 människor döda och förde Libanon till randen till ett nytt inbördeskrig, backade regeringen ner och ett avtal om maktdelning gav Hizbollah och dess allierade makt att lägga in veto mot alla regeringsbeslut.
År 2009 vann den 10 platser i riksdagen och stannade kvar i enhetsregeringen.
Senare samma år utfärdade Hizbollahs generalsekreterare Sheikh Hassan Nasrallah ett nytt politiskt manifest som försökte lyfta fram gruppens "politiska vision".
Den släppte hänvisningen till en islamisk republik som hittades i 1985 års manifest, men behöll en hård linje mot Israel och USA och sade att Hizbollah behövde behålla sina vapen.
Under 2011 tvingade gruppen och dess allierade enhetsregeringens sammanbrott under ledning av Saad Hariri, en saudisk anhängare av Sunni, med Hizbollah som varning att den inte skulle stå fast vid att fyra av dess medlemmar anklagades för inblandning i mordet på Hariris far Rafik 2005.
Hizbollah och dess allierade har fortsatt att vara en del av efterföljande regeringar, där de utövar ett betydande inflytande.
I takt med att kriget i Syrien trappades upp gick tusentals militanter från Hizbollah för att kämpa för Syriens president Bashar al-Assad, som visade sig vara avgörande för att hjälpa regeringsvänliga styrkor att återhämta sig från den mark som rebellerna förlorat, särskilt längs den libanesiska gränsen.
Hizbollahs inblandning i Syrien har dock skärpt sekteristiska spänningar i Libanon, där gruppen har varit föremål för en rad bombningar av sunniaktivister.
Dess stöd till Syriens shia-alawitiska president och allians med Iran har också letts av Irans största regionala rival, Saudiarabien.
I början av 2016 ledde Saudiarabien till att Gulfländerna och Arabförbundet förklarade Hizbollah som en terroristgrupp och anklagade den för "fientliga handlingar".
Hizbollah - Guds parti - är en shia Islamistisk politisk, militär och social organisation som utövar betydande makt i Libanon.