Det var inte så mycket "här är en kanin från hatten" men mer: "Titta där borta - en ekorre!"
Så, med några otäcka nya prognoser, och utan stora förändringar i den nära förestående skatte- och utgiftssummor, George Osborne valde att se upptagen - ta från större företag och särskilt de läskedrycksföretag som sätter socker i sin fizz, samtidigt ge till mindre företag, sparare och högre skattesats inkomstskattebetalare.
Han blev upptagen på en mycket lokal nivå, även hitta £ 5m från bankir böter för att bygga ett fritidscenter i Helensburgh. Han halverade vägtullarna på Severnbron och han uppgraderar stamvägar över norra England (vilket borde vara mycket välkommet till skotska åkare).
Under tiden, när förbundskanslern kuggade några av sina egna finanspolitiska tester, misslyckades denna budget med ett test som andra hade satt honom - för att förenkla Förenade kungarikets fruktansvärt komplicerade skattesystem.
När vi får reda på om anspråken på att komma till ett budgetöverskott, med hjälp av visionen 2020, kommer vi säkert länge att ha glömt budgeten av den 16 mars 2016.
Även om Osborne låter säker på att få ett överskott på 10 miljarder pund, grundar han sig på prognoser som har vitt skilda resultat. Han följer med den centrala.
Men om man tittar på prognosen från Byrån för budgetansvar, har den ett "fan diagram" som visar det breda utbudet av möjliga tillväxtresultat. Variationen är inte bara för 2020, utan för 2016 - varierar mellan tillväxt av en fräsande 3,8% och minskning av en dyster 0,2%.
Så eftersom prognoserna nästan säkert är felaktiga, hur skulle man i stället kunna komma ihåg denna budget? Kanske för något som George Osborne bara kortfattat nämnde - produktivitet.
Det har blivit en besvikelse igen. Och det har slagit tillbaka tillväxt uppskattningar för ekonomin, liksom för lön, för skatteintäkter, och för företagsvinster under resten av årtiondet.
Storbritannien är inte ensamt i det. Men att hålla sällskap med USA när det gäller sådana siffror är inte så lugnande.
George Osborne sa inte mycket om produktivitet, men kontoret för budgetansvar gjorde det. Det var OBR-nummer som tvingade kanslern till det fina ekonomiska fotarbetet.
Med sin prognos i november förra året, hade OBR tagit friska tecken på produktivitetstillväxt från mitten två kvartal förra året, och projicerade dem framåt.
Under det fjärde kvartalet minskade produktiviteten dock med 1,2 %, vilket eliminerade de framsteg som gjorts under de senaste sex månaderna. Efter att ha antagit 1,4% tillväxt över tre fjärdedelar, slutade det med ingenting.
OBR blev mer pessimistisk den här månaden och räknar med att produktiviteten kommer att fortsätta att dra ut på tiden.
År 2010, när den oberoende prognosmakaren bildades, förväntade sig att produktiviteten skulle öka med 22 % under detta årtionde. Den tror nu att det blir mer som 14,5 procent.
Det amerikanska budgetkontoret för kongressen, som motsvarar OBR, har reviderat prognoserna något mer.
Och eftersom det är den viktigaste, långsiktiga drivkraften för reallön, betyder det att Storbritanniens levnadsstandard kommer att förbättras från lågkonjunkturen, men med bara två tredjedelar av den ränta vi har kommit att förvänta oss.
Under resten av detta årtionde har prognosen för den genomsnittliga årliga produktionstillväxten sänkts från 4,3 % till 3,7 %.
Lönen förväntas öka med i genomsnitt 3,9 % per år, vilket är en minskning med 0,4 % jämfört med novemberprognosen, främst på grund av låg produktivitet.
På samma sätt kommer vinsterna (icke-oljeintäkter och icke-finansiella vinster) att öka med i genomsnitt 3,5 %, vilket är en minskning från 4,6 % prognosen i november.
Denna tröga produktivitet fortsätter att förbrylla ekonomer. Som framhävs i min tidigare blogg, värdet av produktion per timme bör förbättras när arbetskraften använder högre kompetensnivåer som kommer ut från universitetet.
Och om arbetsgivarna rekryterar lika entusiastiskt som de har gjort under de senaste åren, så borde det vara ett tecken på att de håller på att få ont om tid för att uppfylla växande orderböcker. Men det är det inte.
En del av förklaringen finns inom olje- och gasindustrin, som har produktivitet 12 gånger högre än ekonomin som helhet.  Gas- och elverk är fyra gånger högre. (Turism är ungefär hälften så hög.)
Men det är dessa högproduktiva sektorer som har sett den sämsta produktivitetstillväxten.
Energiverktygen har gått från 5 procents årlig tillväxt under åren före den stora recessionen till 5 procents minskning i genomsnitt. Olja och gas, som räknas till "gruv- och stenbrytning" av statistiker, har sett årliga minskningar på nästan 6 % när produktionen har halkat och kostnaderna har skjutit i höjden.
Tillverkningen har hållit fast vid tillväxten, men den är mycket långsammare än den var - från 3,1 % under åren före crunchen till endast 0,4 % under perioden 2008–2015.
För den stora bilden, över hela den brittiska ekonomin och mellan 1994 och början av 2008, ökade produktiviteten med 1,9 % under det genomsnittliga året. Kom ihåg: det var den viktigaste åtgärden som drev upp välståndet.
Men mellan början av 2008 och tredje kvartalet 2015 föll den innan dess tröga uppgång. OBR berättar att det genomsnittliga året bara var 0,1 procent per år.
Den ekonomiska logiken tyder på att denna process kommer att leda till att drivkraften i skapandet av nya arbetstillfällen håller på att ta slut.
Arbetslösheten på 5,1 % i marssiffrorna (offentliggjordes tre timmar innan Osborne inledde sitt budgettal), som omfattar den brittiska arbetskraftsundersökningen under november–januari, som beräknas sjunka till 4,9 % och sedan öka något. Det beror delvis på att den högre nationella levnadslönen från och med nästa månad förväntas kosta arbetstillfällen.
(I Skottland, med högre arbetslöshet i mars siffrorna, är det nu 6,1%.)
På tal om Skottland, en snabb genomgång av de andra specifika åtgärderna i budgeten.
Steget i startsatsen för inkomstskatt, och för högre skattesats från april 2017, utgör en utmaning för den skotska regeringen i dess budget 2017-18.
Grundräntetröskeln kontrolleras av Westminster, men dess inverkan i Skottland faller på Holyrood. Det vill säga, på 1.500 pund, kommer det att bli mindre intäkter när den fysiska planeringen i kust- och havsområden har kontroll över inkomstskatten.
Kommer det då att finnas ersättning från Westminster, efter att ha lovat att Holyrood inte kommer att drabbas av beslut som fattas av förbundskanslern?
Eller kommer nästa skotska regering att behöva skära av tyget för att sänka de grundläggande intäkterna.
Och hur är det med högre skattesats?  Kommer de fysiska planeringsföretagen att vilja höja den tröskel vid vilken människor som börjar betala 40 procent inkomstskatt till 45 000 pund?  Att lyssna på John Swinneys reaktion verkar inte så.
Men om han förblir finansminister, skulle han vara nöjd med att se den skotska skatten högre än resten av Storbritannien? Han har försökt undvika det i det förflutna.
Den skotska regeringen har varit stolt över sin skattelättnad för småföretag. Men George Osborne har gått mycket längre än så, samtidigt som den framtida tillväxttakten ökar till ett lägre mått av inflation.
Det innebär en uppoffring av skatteintäkter. Kommer Holyrood att välja att göra på samma sätt, till ett pris?
Det finns förändringar i Capital Gains Skatter och skatt på utdelningar som är knepiga för Holyrood.
Eftersom skattesatserna för dessa är betydligt lägre än den 40-procentiga högre inkomstskatten kommer det att finnas ett incitament för bättre företagsägare att ta mer av sina inkomster som utdelning och kapitalvinster än som betalning.
Detta skulle avleda betalningen av skatt - från Holyrood, som får inkomstskattedelen, till Westminster, som får skatt på utdelning och kapitalvinster.
När det gäller olja och gas är det lätt att sänka skattesatserna när det knappast görs någon vinst.
Genom det "effektiva avskaffandet" av skatten på oljeintäkter avskaffas en högre skattesats på äldre olje- och gasfält. Och med en minskning av den kompletterande avgiften från 30 % till 20 % innebär det en schablonmässig vinstskatt på 40 %.
Men på grund av höga investeringsnivåer och låg lönsamhet ser statskassan ett bakslag i skatteflödet.
OBR-prognosen, som den nu arbetar med, pekar på att cirka 1 miljard pund kommer att återbetalas till olje- och gasproducenter under vart och ett av de kommande åren.
Tänk på hur detta kommer att se ut i framtida publikationer om statliga utgifter och intäkter Skottland, eller GERS - dokumentet som förra veckan visade ett nära 15 miljarder pund underskott för 2014-15.
Medan olja och gas varje år har levererat många miljarder av intäkterna till GERS, tyder prognoserna för första gången på en årlig kostnad för en skotsk skattkammare (om det vore för att kontrollera intäkterna till havs) på kanske 800 miljoner pund.
En sockeravgift införs av folkhälsoskäl - vilket ger läskedrycksindustrin en ledtid på två år för att sänka sockerhalten, eller betala ett pris på 500 miljoner pund per år.
Hittills har den stöd över partigränserna. Det hade ansetts okonservativt att ingripa direkt på marknaden.
Men om en Torykansler kan lägga sig i valet bakom dåliga kostvanor öppnar den dörren för politiker på Holyrood - vanligtvis mer interventionistiska - att rikta in sig på ett bredare urval.
Detta var en budget med ett budskap om nästa generation, och en massage av svåra underliggande siffror.