Den föreslagna nya höghastighetsjärnvägen HS2 kommer att skära rakt igenom Fred Moretons 550-akersfarm nära Offchurch, Warwickshire.
Och förra veckan fick han äntligen sin chans att berätta för MPs i High Speed Rail Bill Select Committee hur detta titaniska byggprojekt skulle höja hans liv.
Fred tog med rutschkanor för dem att se. Den tjocka svarta linjen är hans land och allt grönt kommer att tas upp av järnvägen.
Han ville inte ha linjen alls, han sa till dem, men om den måste byggas, ville han ha den i en tunnel så den inte förstörde hans verksamhet.
Vi var lite avtrubbade, men ändå stora, kommittérum fem i underhuset. Rummet är lika högt som det är brett, alla porträtt och ricketiga stolar med Commons logo på baksidan.
Fred slogs mot två advokater från HS2. Kostnaden för en sådan tunnel, förklarade de för parlamentsledamöterna, skulle vara 190 miljoner pund. Fred berättade senare att den första HS2-skattningen han fått var för 80 miljoner pund.
"Alla detaljer förändras hela tiden", sade han.
På baksidan av rummet, 20 eller så andra människor, alla påverkas av den föreslagna linjen, tålmodigt väntade sin tur. Det fanns gott om lugna små "lyckor" och "du gjorde brunnar" som dagen bar på.
Efter alla de stora raderna, är vi ner till den nitty-gritty av hur du faktiskt får en gigantisk, enormt omstridda sak byggd i Storbritannien.
En lag som kallas Hybrid Bill läggs fram för parlamentsledamöternas utskott. Se det som att planera tillstånd för fas ett av linjen - rutten mellan London och Birmingham.
Det är en tum för tum sammanfattning av exakt vart den kommer att gå och hur den kommer att byggas.
Och detta är den rättsmedicinska granskning som äger rum innan den slutliga versionen av lagförslaget går före alla parlamentsledamöter för en omröstning, förmodligen nästa år. Om de säger ja, så verkar linjen vara byggd. Om de förkastar det, ja...
Glöm argumenten om ekonomi och järnvägskapacitet.
Detta handlar om vanliga människor, som ofta bor i fredliga byar, som är oroliga för hur deras smala lantliga gränder kommer att klara av alla tunga lastbilar och grävlingar som snart kan dyka upp på deras bakgårdar.
De oroar sig för skolungdomarna som går längs de filerna varje dag utan en väg för att skydda dem. De är oroliga för att deras företag ska gå i konkurs.
Höghastighetsbanan Bill Select Committee består av sex parlamentsledamöter, som så småningom kommer att spendera cirka 18 månader att lyssna på 2.000 personer och grupper som direkt påverkas av projektet.
Av vad jag såg var deras uppmärksamhet på detaljer imponerande när de borrade ner i varför och varför att flytta en stig här, en lastbilsväg där.
Då och då går de på platsbesök. Vid ett tillfälle skämtade de med en framställare om hur goda hennes kex hade varit när de besökte henne. Hon var imponerad av att hon fick tillbaka sin plåt efteråt.
Under mitt korta dopp i kommittéprocessen sade framställaren 1126, Joanna Wilson, som företräder Aston le Walls församlingsråd, till parlamentsledamöterna att hennes kolleger bara ville göra det bästa av en dålig situation.
De tog till och med betalt HS2 för att använda sin byhall och använde pengarna för att sätta upp en filmklubb för lokalbefolkningen.
Om lastbilarna går åt fel håll genom byn, andra ville veta, vem skulle de klaga till? HS2 sade att de skulle upprätta hjälplinjer.
Petitioner 618, Ken Christy, från byn Sulgrave i Northamptonshire, tog med sig nio rutschbanor för att visa hur hans bukoliska existens skulle bli bortskämd.
Han var orolig för trafik, slöseri, buller.
Vi såg också hur spåren kommer att plöja genom byn Lower Thorpe Mandeville på en 200m lång viadukt.
Maurice Cole (petitioner 434) bad kommittén att överväga en mycket högre ljudbarriär - 4m snarare än de 1,4m som för närvarande planeras.
Lokalbefolkningen har inget emot att ha en stor, ful barriär nära sin by, sa han. "Glöm hur det ser ut. Allas största oro är buller."
Maurice tog med sig rutschbanor som visar en sopbil som klämmer ner den lokala vägen. Det finns inget utrymme för HGVs, sade han, särskilt på 300m stretch som inte har någon gångväg men besöks av barn och ryttare.
Till mångas förvåning höll HS2 med och sade att de skulle titta på en annan väg för lastbilar.
Under mitt besök sade alla jag frågade att de var nöjda med hur de behandlades och tacksamma för chansen att få fram sin poäng.
Men ingen var övertygad om att det skulle göra mycket gott.
Ett av de vanligaste klagomålen jag hör från människor handlar om bristen på information och bristen på någon att prata med om vad som faktiskt kommer att hända med deras hem, byar och samhällen.
Kommittén kan inte stoppa projektet, men de kan rekommendera förändringar - från tunnlar till vägändringar.
Problemet är att sådana förändringar kostar pengar och kan lägga till miljoner till sluträkningen.
Följ Richard Westcott på Twitter @BBCwestcott
Efter fyra års kamp var allt över om tio minuter.