Mediauppspelning stöds inte på den här enheten
Det måste ha varit svårt att växa upp som tonårspojke i norra London som vägde mer än 20 sten.
Men utan den erfarenheten säger Davis att han aldrig skulle ha lärt sig de färdigheter som förra månaden såg honom bli Storbritanniens första europeiska fäktningsmästare.
"Jag var 132 kilo. Jag har alltid varit en stor pojke. Men det hindrade mig inte från att vara bra," Davis, som fyllde 23 i början av denna månad, berättade BBC London.
"Min hands hastighet var bra. Det är en sport där man kan lära sig grunderna oavsett storlek.
"Jag visste alltid att jag hade det i mig, jag visste alltid att jag kunde göra det, men kanske vissa människor runt omkring mig inte. Kanske när de förlorade till mig de skulle tänka "hur jag förlorade till den här stora ungen."
När VM börjar i Kazan på tisdag är förhoppningen hög att Davis kan fortsätta att bli den första Briton att ta sig till podiet i evenemanget sedan 1965.
Medan övervikt på junior kretsen kanske inte har varit ett hinder för framgång, att verkligen göra det i sporten Davis insåg att han var tvungen att prioritera fäktning framför mat.
"Jag var tekniskt mycket bra men konditionen var inte där. Jag skulle komma till en viss punkt och sedan skulle jag börja dö, "sade han.
"Jag var tvungen att göra ett val. Vill jag bli framgångsrik i den här sporten? Svaret var ja. Så jag var tvungen att gå ner i vikt.
"Jag förlorade den genom att arbeta med min styrka och konditioneringstränare Jon Cree vid Middlesex University, som stöttade mig på deras stipendieprogram när jag inte var med i Världsklassprogrammet.
"Jag började äta bra, skära ut allt skräp och bara började dricka vatten. Sedan jag blev professionell har jag tränat varje dag och det lönar sig.
"Det finns inte en chans att någon i min storlek kunde ha tagit sig in i seniorkretsen, men det är en sport som faktiskt erbjuder något för alla som börjar.
"Jag skulle uppmuntra vem som helst att göra ett försök. Jag lärde mig så mycket under de där feta dagarna som fortfarande är relevanta idag."
Förra månaden på EM i Strasbourg, Davis, som numera står på 6ft 4in (1.94m) och väger 98kg (15st 6lbs), slog Rysslands Alexey Cheremisinov 15-11 i foliefinalen.
Det var hans första guldmedalj och hans lands första europeiska titel.
Medan Storbritanniens Gwendoline Neligan ursprungligen vann europeiskt guld redan 1933, blev det evenemanget i Budapest senare omklassificerat som VM och Neligan tilldelades istället världstiteln.
Davis, som växte upp och bodde i Barnet fram till slutet av förra året, sätter sin senaste framgång till sin flytt till San Francisco.
I november förra året flyttade han till Kalifornien för att träna med några av de topprankade amerikanska fäktarna.
Davis fortsatte: "Jag trodde genast att något fungerar här."
"Träning är fantastiskt där ute, killarna är otroliga. De är i världsklass och de har en så stor uppsättning med så många begåvade ungdomar som kommer igenom.
"Jag gör två träningspass om dagen, det är 10-12 matcher om dagen, vilket är mycket. Jag slår sönder sessionerna.
"Jag kan få fyra till fem vänsterhäntare att kämpa mot vilket är något vi verkligen kämpar med i de flesta länder. De har ett överflöd av dem.
"Det finns så mycket talang att träna med."
Tidigare GB folietränare Ziemek Wojciechowski fortsätter att arbeta med Davis som sin personliga tränare och har rest till San Francisco också.
"Ziemek har lärt mig så mycket och vi har båda lärt oss så mycket i USA," Davis tillade.
"Mitt fotarbete har förändrats lite, där min hand har förändrats lite och jag bara rör mig på olika sätt.
"Det har gjort stor skillnad för min fäktning. Jag skulle inte ha vunnit euro utan att vara där."
Världsmästerskapen börjar i Ryssland på tisdag, med Davis första bout planerad till denna lördag.
Davis hoppas kunna återuppleva spänningen i sin framgång i Strasbourg, men säger att utmaningen kommer att bli svårare.
"Att vara på podiet för mig var den mest nervvrakande biten", sade han.
"Jag var bara i zonen när jag tävlade i semifinalen och finalen. Jag minns inte ens träffarna.
"Jag har pratat med vänner och familj efteråt och de har sagt 'nej, det var inte vad som hände. Det hände så här.
"När det väl var över, kunde jag inte tro det. Det var galet. Att vara där uppe var den bästa känslan i mitt liv.
"Kvaliteten på världarna är ett steg upp, men inte mycket. Alla toppeuropéer är där igen, men då är det mycket från Kina, Japan och USA i topp 16 också."
Efter att ha tävlat i OS i London, Davis slutmål är att avsluta Storbritanniens halv-talet vänta på en OS-medalj i Rio 2016.
Mediauppspelning stöds inte på den här enheten
Sista gången en brittisk fäktare tog sig in på Olympiska podiet var när Bill Hoskyns vann silver i eposet vid Tokyo Games 1964.
Davis måste kvalificera sig först men tror att hans London 2012 erfarenhet kommer att tjäna honom väl.
"Konkurrensen i London var otrolig", sade Davis.
"Det var vändpunkten i min karriär. Det var tusentals människor där, det var utsålt för folien, och TV-kameror också. Jag var så nervös.
"I individerna i öppningsrundan förlorade jag till (Tysklands) Peter Joppich, min favoritstängare genom tiderna. När jag ser tillbaka på matchen inser jag att det var därför jag förlorade.
"Jag hade inhägnat honom två månader tidigare i en Grand Prix och vann 15-12. Han vann på OS eftersom han redan hade varit där tidigare.
"Han visste hur han skulle hantera det. Det lär man sig bara av att vara där.
"Världens nummer finns där av en anledning. De kan hantera den pressen.
"Jag skulle älska att åka till Rio med all den erfarenheten under bältet eftersom jag kommer att veta hur man handskas med det. Men vi måste kvalificera oss först."
Så när han förbereder sig för veckans VM och förhoppningsvis ännu ett framgångsrikt steg på vägen till Rio, vad tycker han mest om livet Stateside?
"Hjälpen och stödet från alla jag tränar med", säger Davis.
"De har ingen anledning att hjälpa till, men det gör alla. Det, och maten.
"Maten är fantastisk. Jag måste dock vara försiktig - jag vill inte gå tillbaka till den feta gamla tiden."
James Davis kallar dem sin "feta gamla tid".