Löjtnant Donald Mackintosh, som tjänstgjorde tillsammans med Seaforth Highlanders, dog 1917 i slaget vid Arras.
Hans handlingar ledde till den postuma utmärkelsen Victoria Cross.
Arras slogs från 9 april till 16 maj 1917 och markerade början av våroffensiven på västfronten.
Ett ovanligt stort antal skotska soldater deltog i slaget, och 18.000 av dem dödades.
Den officiella citeringen av Donald Mackintoshs VC lyder:
"För mest iögonfallande mod och upplösning inför intensiv maskingevärseld.
"Under det första förskottet sköts han genom högra benet, men även om han var invalidiserad fortsatte han att leda sina män och tillfångatog skyttegraven.
"I den tillfångatagna skyttegraven samlade löjtnant Mackintosh män från ett annat företag som hade förlorat sin ledare, och körde tillbaka en motattack.
"Han blev återigen sårad, och även om han inte kunde stå kvar, fortsatte han ändå att kontrollera situationen.
"Med bara femton män kvar, beordrade han sitt parti att vara redo att gå vidare till det slutliga målet, och med stora svårigheter kom ut ur skyttegraven och uppmuntrade sina män att avancera.
"Han blev återigen sårad och föll.
"Den här officerens tapperhet och hängivenhet för plikten var bortom allt beröm."
Löjtnant Mackintosh var bara 21 när han dödades.
Brittiska artilleriet hade angripit tyska linjer med tunga granater som förberedelse för framryckningen vid Arras.
Men många tyska maskingevärspositioner förblev intakta.
Brittiska förband, däribland The Seaforths, drabbades av stora förluster när de anföll.
I många fall förväntades fler underofficerare som Mackintosh att samla soldater vars befälhavare redan hade fallit.
När slaget vid Arras slutade hade de allierade drabbats av 159000 dödsoffer, av vilka 46.000 var skottar.
En minnessten har lagts i Glasgow för att hedra en officer under första världskriget som ledde ett framgångsrikt framsteg medan han var så svårt skadad att han inte kunde stå.