Men det här var inget vanligt politiskt program. För att undersöka vad kvinnorna i Skottland vill ha av självständighetsdebatten - strunta i resultatet - beslutade vi oss för att ha en helkvinnlig bidragslämnare.
Detta var inte för att fjärma de goda männen i Skottland utan för att se till att vi trängde in programmet med så många olikartade kvinnliga röster som möjligt.
Gnistan för "What Women Want" var en opinionsundersökning av den inflytelserika Scottish Social Attitudes Survey som belyste en ihållande könsklyfta i röstavsikterna.
Vilka? Väljarna i Skottland kommer att gå till opinionsundersökningarna för att rösta om sitt lands framtid.
Vad? De kommer att ställas ja/nej-frågan: "Borde Skottland vara ett oberoende land?"
När? Omröstningen äger rum torsdagen den 18 september 2014.
Så länge organisationen har ställt en fråga om självständighet - ungefär 15 år - har kvinnor varit mindre angelägna om att rösta Ja med en konsekvent sex eller sju procent marginal. Kombinera det med det oproportionerliga antalet kvinnor som säger att de är obeslutsamma, och du har en samhällsgrupp som kan visa sig vara avgörande för resultatet av september.
Vi ville komma till roten till varför så många kvinnor kände sig oförmögna att fatta ett beslut och varför, bland dem som hade erkänt en åsikt, så många ansåg att självständighet inte var vägen att resa.
Det är lätt för folk som jag som har intervjuat politiker i folkomröstningsdebatten sedan Adam var en pojke att anta varje ord av det matas in i Skottlands hem för att analyseras och debatteras, men det är helt klart nonsens.
Normala människor har andra prioriteringar, och det kan hävdas att eftersom så många kvinnor har familjer eller är vårdare tenderar våra liv att vara mer fragmenterade. Det är inte så att vi jobbar hårdare, låt oss bara säga att vi ofta har fler plattor snurrande än män.
På sökandet efter kvinnor från alla samhällsskikt en natt på bingo visade sig en ögonöppnare och en förödmjukelse. Man kan föreställa sig att det är ganska enkelt att höra ett nummer och märka ett kort. Det är det inte. Att spåra tre nummer bakom den som ringde var lite förvirrande; att låta den äldre damen bredvid mig ta över mitt kort medan hon märkte tre av sina egna, var rent ut sagt pinsamt.
När jag inte avbröt deras spel var kvinnorna på bingon angelägna om att berätta hur de kände att de inte blev serverade av kampanjen Ja och Nej. Gång på gång hörde jag en vädjan om öppenhet i debatten och en förhoppning om att politikerna skulle sluta skrika åt varandra och ge några fakta.
Huruvida det finns fakta att ha i denna mest avgörande av besluten är diskutabelt i sig, men vad kvinnorna vi talade med är oroande, åtminstone några raka samtal skulle inte gå fel.
Programmet beslutade också att ta itu med hypotesen att kvinnor är mer riskvilliga och därför benägna att hålla sig till status quo, dvs. Förenade kungariket. Försök att berätta för damerna i Edinburghs Auld Reekie Roller Girls, som träffas en fredag kväll och slår klumpar ur varandra på rullskridskor, att de är en massa rädslor.
Det faktum att sjukvårdarna anlände och släpade iväg en av rullskridskorna en natt på sjukstugan avvisades som en vanlig, men lindrig olägenhet.
Var kvinnor helt enkelt rädda för självständighet och dess språng in i det okända? Det allmänna samförståndet på Roller Derby verkade vara nej, men eftersom Roller Girls är på förnamn villkor med personalen på frakturkliniken, kanske de inte var en helt representativ grupp.
Det fanns verkligen mer tid för genomtänkt tänkande på den enorma bröllopsmässan som tog över en stor del av SECC.
När brudarna-till-vara och deras diverse mammor och kompisar insåg att mitt kamerateam och jag avbröt deras dag att prata politik snarare än plats inställningar de var överraskande kommande. Jag antar att du inte kan förbereda dig för ett liv av lycka och ens planera en familj utan att ta cogniance av det slags land du vill leva i.
Det står klart för mig, efter att ha bakhåll kvinnor att genomföra liknande intervjuer för sex månader sedan, att det har skett ett stort skift. Från den allmänna apatin på den tiden finns det nu en utbredd hunger efter information och visshet.
Som jag har sagt, cynikern i mig mycket tvivel båda sidor kan erbjuda koppar-botten fakta åtminstone denna hälften av väljarna så illa vill, men jag hoppas att jag har visat fel.
Borta från de civila i den här striden försökte de erfarna politiska krigare vi talade med övertyga oss om säkerheten i deras positioner, som ni kan förvänta er.
Nicola Sturgeon pratade med oss i sitt kök som hon avslöjade, med avväpnande ärlighet, hon besökte sällan. Hon medgav också att folkomröstningen inte skulle vinnas om inte kvinnor kunde övertalas att främja självständighet.
Vi talade också med mäktiga kvinnor i fackföreningslägret, såväl som historiker, författare, professorer - och till och med neuroforskare. Vi städade takrännor - eller snarare jag gjorde - vi handlade kläder och satte en fokusgrupp av obeslutsamma kvinnor under strålkastarljuset och gav dem en grillning.
Sammantaget försökte vi representera några av de olika roller skottkvinnor under 2000-talet befinner sig i medan de begrundar sitt lands framtid. Och upptäckte vi till slut vad kvinnor vill ha? Självklart inte, du måste titta på programmet för att ta reda på det.
När jag började göra en dokumentär om kvinnor och självständighetsomröstningen lite visste jag att Maw Broon, en natt på bingo, sjukvårdare på Roller Derby, rensa mina rännor och lära sig om Nicola Sturgeons obekanthet med hennes kök skulle spela en roll.