Vissa kanske ser att vårdhemsoperatörerna hävdar att det kan bli en "katastrofal kollaps" på grund av de högre kostnader som är förknippade med den nationella levnadslönen i ett sådant ljus.
Vårdgivarna kan anklagas för att ha gråtit varg efter att ha varnat för att husen kan stängas om ministrarna inte går med på att finansiera ökningar av de räkningar som betalas av lokala myndigheter.
De har skrivit till förbundskansler George Osborne bara några veckor efter ett liknande ordagrant från UK Homecare Association, som representerar leverantörer av social omsorg till människor i deras hem.
Och ändå... Det finns en känsla av att det senaste varningsbrevet återspeglar djupare problem i den sociala vårdens värld.
Vårdhemsoperatörerna har under en tid klagat över att deras ekonomi har pressats hårt på grund av att de lokala myndigheternas avgifter för äldre invånare har sänkts i reala termer.
Personallönerna står för cirka 60 % av deras totala kostnader, så varje löneökning kommer att ha en betydande inverkan på varje företag.
Ökade kostnader, till exempel högre löner, kan föras vidare i form av högre avgifter till invånare som betalar för en del eller hela sin vård.
Men det är inte möjligt för platser som helt finansieras av lokala myndigheter - som står för nästan 40% av den totala på de fem vårdhemsföretag som skrev brevet.
BBC har lanserat en online guide till vårdsystemet för över 65-talet. Den "vårdkalkylatorn" omfattar både boendevård och det stöd som ges i människors egna hem, för uppgifter som tvättning och dressing.
Användare kan skicka in sin postkod och ta reda på hur mycket varje tjänst kostar där de bor i Storbritannien.
Det finns också en dedikerad BBC Cost of Care webbplats med nyheter, analyser och video.
Detta har lett till operatörernas krav på att staten ska tillhandahålla öronmärkta medel till råden för att höja deras avgifter.
Bakgrunden till detta argument är den åldrande befolkningen och bostadshushållens förändrade roll.
För några årtionden sedan uppfyllde de rollen som "pensionshem" med mestadels friska invånare.
Nu med förekomsten av demens och människor som lever längre, ofta med flera villkor, vårdhem har en mer utmanande roll i samhället.
Hur de får resurser är en viktig politisk fråga.  Fördelningen mellan hälso- och sjukvård, som finansieras av staten, och sociala tjänster som drivs av lokala myndigheter anses allmänt vara föråldrad och olämplig för 2000-talet.
Medan NHS-finansiering var en dominerande fråga i valkampanjen hördes inte mycket från nationella politiker om den sociala omsorgens tillstånd.
Labour kritiserade koalitionen för nedskärningar av finansieringen av social omsorg i England över det förra parlamentet, men argumentet verkade inte genljuda på samma sätt som de upprepade spottarna över "miljarder mer för NHS" löften.
Sedan valdagen har ett åtagande att införa reformer som föreslagits av den kommission som leds av ekonomen Andrew Dilnot lagts på hyllan fram till 2020.
I dessa ingick ett livstidstak för vårdkostnader, vilket begränsade en individs ansvar och minskade behovet av att sälja ett familjehem för att betala räkningarna.
På grund av de omedelbara problemen med finansieringen av den sociala omsorgen såg man att en mycket berömd reformplan hade skjutits upp.
Detta handlar naturligtvis i slutändan om de äldres livskvalitet.
Omkring 400.000 av dem i England vårdas på vårdhem.
Bostadsoperatörerna varnar för nedläggningar och - även om det visar sig vara överdrivet - det är svårt att se var finansieringen för förbättrad eller bättre vård kommer att komma ifrån.
Regeringens svar på brevet har dämpats.
Förutom att konstatera att den nationella levnadslönen kommer att gynna tiotusentals arbetstagare inom socialvården, sade en talesman att finansieringsfrågan skulle beaktas i förbundskanslerns utgiftsöversyn senare i år.
I en tid av fortsatt återhållsamhet med utgifterna är det svårt att identifiera var betydande extra investeringar i social omsorg kommer att ske.
Som Chris Ham från King's Fund think-tank satte det på BBC Radio 4 Idag programmet: "Om det inte finns en förändring av havet mellan nu och utgiftsöversynen, utsikterna för vuxen social omsorg, offentligt finansierade, för de mest sårbara i samhället, är ganska dyster."
Det är lätt att vara cynisk om företag som gör affärer med den offentliga sektorn varnar för ödesdigra konsekvenser om deras inkomster inte ökar.