Han var också något av en rock legend, hans får-chop morrhår, ansiktsvårta och hög mikrofon position gör honom till en av de mest igenkännliga figurer i branschen.
Han är hedrad med att introducera punk ljud i heavy metal mix, bana väg för en generation av thrash metal och speed metal anhängare.
Utanför scenen fick han rykte om sig att ha ett enormt intag av droger och alkohol samt ett sexliv som var lika frenetiskt som hans musik.
Lemmy föddes Ian Fraser Kilmister i Burslem, Stoke-on-Trent, den 24 december 1945.
Hans far, en före detta präst i Royal Air Force, skilde sig från sin mor när Lemmy var bara tre månader gammal.
"Jag minns inte vad mitt första ord var", berättade han senare Seattle Times. "Men det var väldigt högt."
Tributer som betalas till frontfiguren
Den unge Kilmister fick smeknamnet Lemmy i skolan, även om han påstod sig inte ha någon aning om varifrån det kom.
Det föreslogs senare att det hänvisade till hans ständiga vädjanden till "Lemmy en quid fram till fredag," som han kämpade för att tjäna ett växande beroende av spelautomater.
Hans mor gifte om sig när han var 10 år och familjen flyttade till norra Wales, där Lemmy avslutade sin skolgång och tog ett antal jobb inklusive en stint på en lokal tvättmaskin fabrik.
Efter att ha blivit förtjust i en flicka från Stockport som var på semester i området, följde han henne tillbaka till hennes hemstad och blev engagerad i den lokala musikscenen.
Han spred vingarna med ett band som hette The Rockin' Vickers, som släppte tre singlar och rockade Manchestermusikscenen medan han klädde sig i kontorsutrustning.
Lemmy flyttade till London på jakt efter berömmelse och förmögenhet, där han hade en stint som en roadie med Jimi Hendrix och kort spelade i progressiva rockband Opal Butterfly.
1972 rekryterades han som basist för rymdrockbandet Hawkwind, trots att han bara spelat rytmgitarr tidigare.
Det hjälpte honom att utveckla en distinkt stil av basspel, vilket gav en hel del till Hawkwinds sound.
Han sjöng också ledsång på bandets största hit, Silver Machine, efter en tidigare insats av bandets vanliga sångare ansågs för svag.
"Det lät som att kapten Kirk läste "Blowing in the Wind", minns Lemmy senare.  "De försökte alla sjunga den utom jag. Sedan, som ett sista skott de sa, "Try Lemmy." Och jag gjorde det på ett tag eller två."
Lemmys upplåtelse med Hawkwind slutade plötsligt när han greps för narkotikainnehav på en turné i Kanada 1975.
Han hävdade senare att hans avskedande berodde på "farmaceutiska skillnader", eftersom hans preferens för amfetaminer stod i skarp kontrast till resten av Hawkwinds kärlek till mer hallucinogena ämnen.
Trots att Lemmy föll ut hade han fina minnen av sin tid med bandet.
"I Hawkwind blev jag en bra basist", berättade han för Classic Rock tidningen 2012. "Det var där jag lärde mig att jag var bra på något."
Lemmy bestämde sig för att bilda sitt eget band, "så att ingen kan sparka mig igen", och adopterade namnet Bastard, tills det var försiktigt påpekade att han skulle vara osannolikt att få en spelning på Top of the Pops.
Istället bytte han den till Motorhead, US slang för någon som tar fart och även titeln på den sista låten han hade skrivit för Hawkwind.
Från tidigt var han tydlig med exakt vilken musikalisk riktning bandet skulle ta.
"Mycket grundläggande musik - hög, snabb, stad, rasande, arrogant, paranoid, speed-freak rock n roll. Det kommer att bli så högt att om vi flyttar in bredvid dig, din gräsmatta kommer att dö."
Bandets början var inte gynnsam. Lemmy påstod att de var så illa ute att de var tvungna att stjäla utrustning och de övade i ett bortkastat möbellager.
De spelade in några spår för United Artists etikett men företaget tyckte att de var så illa de vägrade att släppa dem.
I den första av vad som skulle vara en serie av personalförändringar, Lemmy sparkade trummis Lucas Fox och ersatte honom med Phil "Philthy Animal" Taylor.
Han ersatte senare gitarristen Larry Wallis med "Fast" Eddie Clarke, och avslutade vad många fans anser vara den definitiva Motorhead line up.
1977 var bandet så desillusionerat att de gick med på att dela på sig och göra en avskedsshow på The Marquee i London.
Det blev en vändpunkt när en skivproducent på spelningen erbjöd dem tillräckligt med studiotid för att spela in en singel.
Istället lade bandet ner 13 låtar som bildade deras första album, med titeln Motorhead, som nådde nr 43 i Storbritanniens diagram. Det är nog det enda rockalbumet med ordet "parallelogram" i texten.
Lemmys gutturalsång tilltalade fansen och punkinfluenserna i deras blåsande musik som trängde in i den snabbt föränderliga musikscenen i Storbritannien. Indeed Motorhead samarbetade med punk outfit The Damned vid några tillfällen.
Det markerade starten på bandets mest framgångsrika period, som nådde sin topp med lanseringen av deras fjärde album, Ace of Spades, 1980.
Den åska titelspår blev bandets definitiva hymn och framträdanden på Top of the Pops hjälpte den att stanna i Storbritannien diagram för 12 veckor.
Under de följande tre decennierna släppte bandet inte mindre än 17 ytterligare album.
Lemmy fastnade med musikformeln av snabb, driving rock som han hade adopterat vid bandets start.
Trots en hord av imitatörer avvisade han också alla föreställningar om att Motorhead var ett metallband och insisterade på att vad de spelade var ren rock and roll.
Lemmy gjorde aldrig någon hemlighet om sitt drog- och alkoholintag, som, trots att han var förbluffande under årens lopp, aldrig verkade sabba hans aptit på att spela in och spela.
År 2005 inbjöds han att tala inför den walesiska församlingen om riskerna med narkotikamissbruk och tog tillfället i akt att uppmana till legalisering av heroin för att få bort narkotikahandlaren från samhället.
Samma år plockade Motorhead upp en Grammy för deras omslag av Metallicas Whiplash.
"Det är på tiden," var Lemmys svar. "Ingen förtjänar det mer, även om jag är för blygsam för att säga det."
En av bandets sista föreställningar var en stormning på Glastonbury tidigare i år.
Men det handlade inte bara om musiken - 2010 doppade bandet sina tår i sportvärlden efter en Lincoln under 10-talet fotbollslag manager som brukade veta att Lemmy kom i kontakt.
Motorhead fortsatte med att sponsra Greenbank under 10-talets B-lag, som hade det internationellt kända bandets namn på sina skjortor tillsammans med bandets motiv - en skalle som hette Snaggletooth.
Laget sprang också ut till bandets berömda Ace of Spades spår.
På en rundtur i Finland 1988 fick Lemmy frågan av en journalist varför han hade fortsatt så länge.
"Vi är fortfarande här", svarade han, "eftersom vi borde ha dött för länge sedan men det gjorde vi inte."
Lemmy, som har dött 70 år efter att ha fått diagnosen cancer, var frontman och bara konstant medlem i Motorhead, ett av de högsta banden inom rockmusik.