Beechingrapporten från 1963 ledde till att 189 stationer i Wales öronmärktes för stängning, med linjer och spår som slet upp landets längd och bredd under det årtionde som följde.
Men trots rapporten har vissa walesiska linjer envist vägrat att försvinna.
Faktum är att 32 stationer har återöppnats, och på tisdagen tillkännagavs det att Newport kunde stå i kö för en ny station.
Beechingbetänkandet, officiellt betitlat The Reshaping of British Railways, syftade till att minska de ökande skulderna för det nationaliserade British Rail.
Kemikalieföretagets chef dr Richard Beeching fick jobbet, trots att han kände till att han sade till tidningen Daily Mirror: " Jag har ingen erfarenhet av järnvägar, utom som passagerare. Så jag är ingen praktisk järnvägsman. Men jag är en mycket praktisk man."
Han tog vad många såg som en enkel bokföringsbild av de grenlinjer som korsade landet. Om de inte kunde göra vinst och inte hade tillräckligt med passagerare, då skulle yxan falla.
Att gå i Wales, Carmarthen-Aberystwyth linjen, Bangor-Amlwch tjänsten, avdelningskontoret tjänst till Caernarfon, slutet av Ruabon till Barmouth linjen, Abercynon till Aberdare, Porth till Maerdy, Barry till Bridgend - listan fortsatte, och vidare.
Avslutningslistan fanns redan ovanpå ytterligare 166 walesiska stationer och stoppstationer som lades fram före styckningsdelarna.
Som en av dagens BBC:s nyhetsprogramföretag uttrycker det: " Det har aldrig funnits en domedagsbok med brittiska järnvägar som denna.
"Mer än 2 000 stationer kommer att stängas.  Partihandeln med passagerartjänster kommer att lämna enorma delar av landet till bussarna. Alla delar av landet påverkas.
– Även i Wales är de drastiskt reducerade. Många av landets tjänster är dömda, lämnar bara tre huvudlänkar öst och väst. "
Men medan yxan började falla - och falla snabbt i Wales, några stationer och linjer fann sig räddade från chop.
Linjer som Conwy Valley fann sig vara för dåvarande premiärminister Harold Wilson, som hade entusiastiskt om den "vita värmen av teknik" återuppbygga Storbritannien.
"Situationen på den tiden var att de byggde ett nytt kraftverk på Trawsfynydd", förklarade Larry Davies, Arriva Trains Wales kommunchef på linjen idag.
"Även om det fanns en hel del lokala protester från människor som man kan förvänta sig, tror jag att trafiken som kom från kraftstationen räddade Conwy Valley linjen."
Kärnkraftverket avvecklas nu, och den sista kolven med tomma bränslestavar kördes på linjerna 1995.
Men på grund av investeringen på 60-talet är den fortfarande blomstrande.
"Det är en livlina för denna gemenskap, och en bra anslutning och fantastisk nytta för turismen och ekonomin i området, med våra förbindelser med Ffestiniog järnvägen och en hel del människor som gör rundresa i Snowdonia," tillade Mr Davies.
Men det var en annan historia i nordöstra Wales - där tjänsten på Ruabon till Barmouth linjen stannade i januari 1965 - lämnar flaggskeppet Llangollen station att ruttna bort under nästa årtionde.
Sedan steg en grupp järnvägsentusiaster från Denbighshire och Flintshire in, fast beslutna att göra skillnad.
"Den stora frågan var "vad gör vi med den här stationen, som är i ett utmärkt läge?" sa George Jones, från Llangollen Railway Trust.
"Intressant nog var det rådets officer som sa att det kanske kunde bli ett av dessa allt populärare ångarvscentra."
Det var i början av 1970-talet. Idag kör Llangollenbanan mer åtta kilometer mellan staden och den före detta Bonwm Halt.
Det är den längsta sträckan av bevarade standard spårvidd linje i Wales, kör ånglok med lockande namn som "GWR Foxcote Manor" och "LMS Stanier Black 5 44806".
"Det har verkligen varit en utmaning. Mängden engagemang som har lagts på att återskapa denna järnväg som en kulturarvslinje, "sade Mr Jones.
"Naturligtvis pågår utmaningen. Vi försöker fortfarande komma fram till Corwen och har en 10 miles stads-till-stad järnväg genom vad som verkligen är den mest natursköna delen av Dee Valley."
Andra stationer runt om i Wales har också stigit från den biande askan, men förarna här har varit ekonomiska.
Bridgend-linjen förbinder nu södra Wales med en direkt rutt till Cardiffs flygplats, efter en investering på 17 miljoner pund 2005.
Stationer som Goodwick i Pembrokeshire är återigen värd passagerare, medan dalarna har bevittnat återfödelse av Llanharan, och den en gång stängda Abercynon-Aberdare linjen är nu livliga.
Ebbw Vale-linjen, även om den inte officiellt är en bikupa, har öppnats på nytt sedan 2008 - ett viktigt uppsving för den lokala ekonomin efter nedläggningen av stadens massiva stålverk.
Och fler stationer kan öppnas i framtiden.
På tisdagen sade den brittiske transportministern att Pye Corner i Newport var en "framgångsrik" i ett försök att vinna nya medel för nya stationer.
Tjänsten skulle vara på linjen mellan Cardiff och Ebbw Vale, kommer att tjäna området Bassaleg.
Det pågår också genomförbarhetsstudier med Bow Street och Carno i Ceredigion, medan en lång kampanj har monterats för att se tjänster expandera på den gamla Amlwch linjen på Anglesey.
Tidigare i veckan offentliggjordes också Metro Consortiums rapport om framtiden för järnvägstransporter i sydöstra Wales. Man söker stöd för en hel rad nya åtgärder för att föra nya tågtjänster till Cardiff, Newport och Valleys.
Så trots Beeching rapporten från 1963 - det verkar 2013 finns det fortfarande en aptit på järnväg i Wales.
Det är 50 år sedan den största omvälvningen av järnvägsnätet någonsin offentliggjordes i Storbritannien.