Han vann också fyra Mobo-priser, skrev ett album tillsammans med Mary J Blige och tog en häpnadsväckande sex Grammy-nomineringar.
22-åringen från Cambridgeshire är son till en bankir i London som fick sparken för att han försökte få igång hennes avkommas popkarriär.
Han fick sin paus sjunga på andras låtar - Latch, genom dansspel Disclosure, och La La La av själsproducenten Naughty Boy - innan han gjorde sitt eget skivkontrakt.
Mycket har gjorts av hans svävande, multioktave sång men hans tekniska förmågor aldrig dölja hans känslor.
I Lonely Hour var kärleksbrev till en man som aldrig återlämnade Smiths känslor, och dess ärlighet talade till skivköpare i sina miljoner.
Inför tillkännagivandet av Sound Of 2015 nästa vecka reflekterar sångaren över topparna och dalarna under sitt första år i rampljuset.
Jag hoppades på nummer ett, men jag trodde aldrig att det skulle hända.
När du kommer från att vara en framstående konstnär finns det en plötslig rädsla: "Åh Gud, var det jag som folk gillade - eller var det Avslöjande och Stygg pojke?"
Så när pengar på mitt sinne kom ut, var det en försäkran - en boost av förtroende för mig. Säg bara till mig att saker är bra, folk gillar ditt låtskrivande.
Det kommer aldrig att hända igen - gå till Brit Awards att veta att du redan har en Brit Award. Det var första gången jag var det, och jag var nummer ett den veckan. Det var väldigt surrealistiskt för mig. Jag firade verkligen den kvällen.
SNL var det läskigaste ögonblicket i mitt liv. Det var första gången jag spelade Stay With Me eller Lay Me Down på TV.
Jag kommer aldrig att bli så rädd igen... fyra miljoner människor som tittar och ingen visste vem jag var. Fyra dagar före SNL-föreställningen läste jag tweets från folk som sa: "Vem är Sam Smith?" [skrattar]
Men det förändrade mitt liv. Du kunde känna det morgonen efter. Jag gick ut från mitt hotell och folk kände igen mig. Stanna med mig gick till nummer två på iTunes. Det var galet.
Sams album flyttade 166.000 exemplar i sin första vecka till försäljning i Amerika, den mest någonsin för en debut av en brittisk manlig konstnär. Det hölls bara borta från toppen av Lana Del Reys Ultraviolence.
Varje brittisk konstnär ber om USA:s framgång, men ärligt talat var det 50/50 för mig. Antingen skulle det fungera eller inte. Vad jag inte förväntade mig var att det skulle fungera hand i hand med Storbritannien. Jag trodde inte att jag skulle åka till Amerika förrän nu, faktiskt.
Förbannade jag Lana Del Rey? Det var jag faktiskt inte, för det gav mig något att arbeta mot. Om jag ska få nummer ett hela tiden, det lämnar ingenting för mig att uppnå i framtiden.
Dessutom, vad jag har insett nu är att det inte handlar om diagrampositioner. Jag var nummer två för första veckan och nummer två för andra veckan. Det är mycket viktigare att fortsätta sälja och ha ett album som faktiskt inte lämnar listorna.
Jag var på samma tid som Dolly Parton, så jag flippade ut hela dagen. Hon hade den största publiken i Glastonburys historia och jag var emot henne. Förvånansvärt nog var min publik enorm, vilket var otroligt. Men det var svårt.
Jag är ett stort fan av popkultur - men det var en hel del twerking den natten. Många explosioner. Även för mig, ibland, var jag lite som "woah, woah, woah!" Jag gillar inte att vara den enda som står där och sjunger. Men det fungerade till min fördel den kvällen.
Att träffa Beyonce var konstigt. Jag trodde att jag skulle flippa ut. Jag skulle sätta henne på en så hög piedestal att hon skulle bli omänsklig. Sen träffar du henne och hon är bara en människa. En mycket begåvad människa, men bara en människa.
Jag var den enda som fick se hennes repetition, så jag sa, "Jag älskade din ljudkontroll. Jag tycker att det är en av dina bästa föreställningar hittills." Och hon sa, "Tack. Din röst är som smör."
Jag säger till folk att hon sa choklad, men hon sa faktiskt smör.
Jag har aldrig väntat mig det - men allt hände organiskt, vilket är precis vad jag vill att saker och ting ska fungera.
Mary J Blige, Elton John, Chaka Khan - de tre har varit otroliga för mig. Det är något jag har lärt mig. När det finns upp och kommande konstnärer upplever berömmelse för första gången, är det viktigt att se till att de är okej - eftersom det är ganska en pärs, gå igenom allt. Och de var fantastiska.
Mary J Blige är otrolig. Och fortfarande, än i dag, kommer slumpmässigt sms: a mig för att se till att jag är okej. Hennes bästa råd var "var inte rädd för att vara blå" - så var inte rädd för att skriva sorgliga låtar.
Det som händer nu är otroligt, men oavsett hur många priser jag får så kommer jag att stampa mig på huvudet i slutet av detta projekt och påminna mig själv om att "det här är min första platta". Du kan inte riktigt säga att du är inpräglad i musik, i samhället, om du inte har tre eller fyra album ut.  Jag vill ha en lång karriär. Det har varit mitt mål från första dagen.
Sam Smiths skiva, i Lonely Hour, är slut nu.
Sam Smith toppade BBC: s Sound Of 2014 lista i januari förra året, och fortsatte att sälja en miljon kopior av hans debutalbum, I Lonely Hour, på båda sidor av Atlanten.