Vid första anblicken, med miljarder i bidrag, kan man tro att varje jordbrukare automatiskt skulle vilja hålla pengarna flytande och därför välja att stanna kvar.
Men det är inte så enkelt.
Under 2014, det senaste året med bekräftade siffror, fick brittiska jordbruk 3,19 miljarder pund. Den genomsnittliga betalningen var 17 735 pund. Den högsta var nästan 2m.
För många jordbrukare, i synnerhet de som arbetar med marginell mark, såsom kullar med dålig mark, fungerar subventionerna som en livlina.
Mark Williams driver en gård på branta sluttningar nära Welshpool i Wales med en spektakulär utsikt över Severndalen.
Sitter på sin fyrhjuling, en flock får betar i närheten, beskriver han betalningarna som nödvändiga för att hålla samhällen som hans gå.
Han säger att bergsjordbruket är mycket svårt och att marginalerna enbart på nötkött och får är mycket snäva, "så stödet är mycket viktigt för att skydda dessa gårdar".
Men färdas det korta avståndet från de walesiska bergstrakterna till de rika jordarna i Shropshire nära Telford och du hör en mycket annorlunda historia.
Bruce Udale och hans dotter Isabel Moseley, som odlar djurfoder på sina 1200 hektar, är båda fast beslutna att lämna EU.
Detta är jordbruk i industriell skala, med enorma fält och imponerande maskiner. Vi ser en jättestor traktor sträcka ut två väldiga armar för att bespruta en klargrön skörd av vete.
Gården drar till sig tiotusentals pund i GJP-betalningar, men Bruce och Isabel är övertygade om att brittiska jordbrukare skulle klara sig bättre utan dem.
De anser att subventionerna som snurrar genom jordbruksekonomin på ett konstlat sätt höjer priserna, vilket enligt Bruce innebär att betalningarna inte är värda så mycket som de låter.
"Om vi inte har subventioner", säger han, "Jag tror att våra kostnader skulle komma ner. Markvärden skulle förmodligen sjunka, hyror skulle säkert sjunka, maskinkostnaderna skulle sjunka eftersom en hel del av dessa saker är prissatta på vad marknaden tror att vi har i våra fickor.
"Så förlusten skulle inte vara så stor som många tror."
Och eftersom betalningarna kommer från EU via den brittiska regeringen finns det ökänd byråkrati. Isabel säger att det är väldigt tidskrävande och hon ogillar det.
"För våra barns framtid bör vi ta saker tillbaka i hand, göra våra egna regler och förordningar i Storbritannien till vår fördel.
"Nu har vi Bryssel som fattar våra beslut. Ja, vi har en liten insats, men vi kan inte ändra någons sinne."
På sin bondgård har Mark Williams ett svar på det.
"Om de tror att det kommer att finnas någon mindre reglering, Storbritannien kommer inte att återkalla får märkning, de kommer inte att återkalla licenserna, de kommer inte att återkalla begravningen av boskap.
"Vi kommer fortfarande att behöva stå ut med allt det där."
Hur är det då med tillträde till marknaderna? Av Storbritanniens jordbruksexport gick drygt 63 procent till EU, och omkring 36 procent gick till resten av världen.
Mark säger att detta gör EU till ett avgörande utlopp.
"Över 90 % av det brittiska nötköttet och lammet hamnar i EU. Med ett så högt antal, att jävlas med det kan få stora konsekvenser."
Men Bruce Udale hävdar att om Storbritannien drog sig tillbaka skulle handeln med Europa inte vara över.
"Med allt utom får importerar vi mer än vi exporterar, så jag har inte alltför många bekymmer för att EU skulle vilja göra ett rimligt avtal med oss."
Ett annat hett ämne är arbetskraft. Omkring 24 000 lantarbetare har kommit från resten av EU och vid skördetiden kräver de mest arbetsintensiva jordbruken - odling av frukt och grönsaker - mycket mer.
Det finns inga exakta siffror, men vissa beräkningar tyder på att omkring 60 000, huvudsakligen östeuropéer, kommer för sommaren.
Gömd bakom höga häckar nära Ross-on-Wye i Herefordshire är Eric Drummonds fruktfarm, där så många som 350 bulgarer och rumäner arbetar i rasande fart, plockar jordgubbar i enorma plastpolytunnlar.
Utan EU-medlemskap fruktar han att utbudet helt enkelt skulle torka ut och förlama produktionen.
"Det är en stor risk för ditt företag, för alla trädgårdsföretag. Hela industrin är beroende av att denna arbetskraft kommer in i landet. Så vi är personligen för att stanna kvar eftersom det inte finns något ord om vad som händer om vi kommer ut."
Men som varje punkt i den här debatten, det finns en motargument.
Bruce Udale säger att det kan finnas en plan, liknande en som fungerade under de senaste åren, där utländska arbetstagare kunde föras in under en tillfällig period.
"Jag säger tippa in dem, vet vart de är på väg, tippa ut dem när de är klara. Vi kan inte låta dem bara komma och gå."
Jordbrukarna själva är förmodligen för små till antalet för att göra stor skillnad i omröstningen, men deras sektor av ekonomin är oerhört viktig.
Den gemensamma jordbrukspolitiken har inte bara den största andelen av EU:s budget, utan också jordbruken själva står för en stor del av den mat vi äter.
Och hur detta arbete utförs, och hur det organiseras, formar landskapet självt.
Bakom den tysta bonaden med jordbruksmark som sträcker sig över hela Förenade kungariket finns en turbulent debatt om Storbritanniens medlemskap i Europeiska unionen.