Men det verkar som om det inte är så eftersom nya samlingar av bilder fortsätter att dyka upp.
Två sådana arbeten stod ut för mig nyligen. Båda består av porträtt av människor på gatan från en liknande tid, slutet av 1970-talet och början av 80-talet, som nu är tillräckligt långt borta för att verka som uråldrig historia för den generation som nu plockar upp kameror för första gången.
Christine Osinskis serie, Summer Days Staten Island, togs när hon flyttade med sin man till New Yorks "glömda stadsdel" 1982 efter att ha bott på Manhattan i flera år. Flytten drevs till viss del av stigande hyrespriser, vilket fick dem att köpa en äldre fastighet på ön.
När hon ville lära känna området och sina nya grannar började hon utforska med sin kamera och senare säga: "Det var ett äventyr först och blev ett projekt mycket, mycket senare."
Porträtten är direkta, kläderna omisskännligt av tiden och även poserna verkar naiva, tagna i den för-selfie, självdyrkan eran av idag. De påminner oss om vad en begåvad fotograf kan göra med en enkel mörk låda, en lins och lite film.
Vid ungefär samma tid på denna sida av "dammen", en annan amerikansk fotograf, Al Vandenberg, var krönika livet på gatorna i London.
Kanske mest känd för sin konst riktning av The Beatles' Sgt Peppers Lonely Hearts Club Band cover, Vandenberg hade studerat med några av de största namnen i branschen, som Bruce Davidson, Alexey Brodovitch och Richard Avedon, innan han flyttade till London, bor utanför King's Road, 1965.
Där byggde han en framgångsrik karriär innan han gav upp för att åka tillbaka till New York, varifrån han liftade genom delar av USA och Kanada, innan han återvände till Storbritannien 1974.
Det var vid denna tid han började ta porträtt av Londoners, resultaten som övertygande på Osinki's. Ansiktena stirrar tillbaka på linsen med en försäkran som bara kan hittas hos de unga.
Vandenberg gick på gatorna i London för att göra dessa bilder, befrias från kommersiella band och måste producera arbete på begäran.
Han skrev att när han slutade använda sina fotografier för att marknadsföra konsumtionsvaror hade han "inga synliga hjälpmedel till stöd".
"Många människor trodde på min konst och gav mig flera hjälpande händer och en hel del stöd. Det verkade som om när jag slutade tjäna pengar jag fick många vänner, "tillade han.
Han var på en bra plats och det kommer igenom i den öppna naturen av arbetet.
Detta sammanfattas kanske bäst av Martin Barnes, förste curator för fotografier på Victoria och Albert Museum, som skriver i en bok om arbetet som publiceras av Stanley / Barker: "Vandenberg hade en omedveten förmåga att vara uppmärksam på framtidens nostalgi."
Tekniskt sett var de två tillvägagångssätten mycket olika, med Osinski med en stor format 5x4 kamera och Vandenberg en Olympus OM1 - hela projektet skott med en lins och Kodak Tri-X film med allt tryckt på Agfa papper.
Dessa är fotografier att njuta av och inspirera - här är ett litet urval.
Sommardagar Staten Island av Christine Osinski publiceras av Damiani. På en god dag av Al Vandenberg publiceras av Stanley / Barker.
Fotografiets roll har förändrats under de senaste åren och med tanke på den mängd som publiceras dagligen på webben, kanske du börjar tro att du sett allt som är värt att titta på - speciellt bilder från det förflutna.