I åratal har det varit deras ritual - kvinnor som förlorade barn och män under 30 år av väpnad konflikt mellan kurderna och den turkiska staten.
Jag möter dem i Diyarbakir - det sista stoppet för vår valresa genom Turkiet.
Ålder och utmattning etsas på deras ansikten. Man bär ett halsband med en bild på sina försvunna barn. En annan har ett armband som bär kurdflaggan.
"Turkiet tycker inte att vi kurder är människor", säger Sakine Arat, 80, som förlorade fyra söner och en dotter i striderna.  "Vi har försökt med alla politiska partier men ingen har ställt sig på vår sida. Nu har vi hittat en - HDP - som behandlar oss som jämlikar. Så vi kommer att rösta för det."
Folkets demokratiska parti (HDP) är den att titta på i Turkiets val på söndag.
Dess rötter och stödbas är kurdiska, men den har breddats och blivit en kraftfull röst för den turkiska vänstern.
Dess kandidater brukade springa som oberoende och vinna en handfull platser. Men den här gången är HDP ett enda, enat parti - och undersökningar visar att det skulle kunna passera 10-procentsgränsen för att komma in i parlamentet, potentiellt få dussintals parlamentsledamöter och beröva Turkiets regering AKP en majoritet.
Det skulle hindra president Recep Tayyip Erdogan från att ändra konstitutionen för att ge sig själv mer makt med ett verkställande ordförandeskap - och är en anledning till varför ståndaktig Erdogan motståndare dras till HDP.
"Turkiska soldater brände mitt hem fyra gånger", säger Dilsah Ozgen, 76, som förlorade sin man och två söner. "Jag tror på vår HDP. Vi kommer att passera 10 procent och dränka Erdogan i en flod av röster, säger hon.
Det finns omkring 15 miljoner kurder i Turkiet - 20 procent av befolkningen.
Under årtionden undertrycktes de, deras identitet förnekades: "Det finns inget sådant som kurder; de är helt enkelt bergsturkar", var den officiella refrängen.
På 80-talet bildades det Kurdistanska arbetarpartiet (PKK) med tre decenniers uppror mot den turkiska staten, en del kämpar för större autonomi, andra för självständighet.
Fyrtiotusen människor dog. Gruppen är fortfarande märkt som en terroristorganisation av Turkiet, USA och EU.
Freden är färsk. Även om förhållandena för kurderna har förbättrats har det bräckliga eldupphöret skakats av sammandrabbningar när fredsprocessen har stannat upp och regeringen har förhärdat sin nationalistiska retorik.
Många kurder som stödde AKP har nu bytt trohet till HDP.
Jag går med i en lokal HDP-kandidat, Ziya Pir, på ett Diyarbakir kulturcenter.
Runt omkring honom spelar supportrar traditionella instrument och framför sånger på både kurdiska och turkiska, tillräckligt passande för en kandidat som faktiskt inte är kurdiska.
Det ger en bild av budskapet om enhet, kulturell crossover, att HDP försöker sprida.
"Jag är turkisk - från Svarta havet - och till en början frågade folk mig: "Varför går du med i ett kurdiskt parti?" säger Pir. "Men jag sa till dem att det inte är ett kurdiskt parti, det är turkiskt. Vi vill ha ett Turkiet där alla människor kan finna sig själva".
Hans farbror Kemal var grundare av PKK. Men han insisterar på att det inte finns någon koppling.
"Jag är inte min farbror", säger han. – HDP har inget förhållande till PKK. Vi vill sluta fred. Jag ser människor i Turkiet i ögonen och ser inget hopp. Jag vill få tillbaka hoppet."
Det finns en utbredd känsla av att om HDP inte passerar 10-procentsgränsen kommer kurdisk ilska att koka över - eftersom många kommer att tro att resultaten är riggade.
– Vi behöver våra företrädare i parlamentet, annars riskerar vi att gå tillbaka till 1990-talet - inte en konflikt mellan PKK och den turkiska armén, utan mellan det kurdiska folket och armén, säger Pir.
HDP:s uppgång beror delvis på dess starka socialdemokratiska budskap, som också tilltalar icke-kurder.
Med två karismatiska ledare, manliga och kvinnliga, och många kvinnliga kandidater, främjar det jämställdhet i ett patriarkalt samhälle. Den är också inriktad på gröna och hbtq-rättigheter, vilket ger Turkiets första öppet homosexuella kandidat.
Utöver Diyarbakirs gamla stadsmurar träffar jag lojala anhängare av vad de kallar Turkiets första verkligt demokratiska parti.
"Jag är en gaykille och ingen har stöttat mina rättigheter förrän HDP", säger Atalay Gocer. "Äntligen har jag en röst."
Nurcan Baysal säger att hon känner hopp när hon tittar på HDP. "Varje dag i Turkiet urholkas kvinnors rättigheter. Om HDP vinner, kommer kvinnor att vinna, säger hon.
I mitten av morgonsolen packar folkmassorna i centrala Diyarbakir för begravningen av en kvinnlig kurdisk soldat som dog i strid med så kallade islamiska statsmilitanter i Syrien.
Hennes kista bärs genom gatorna draperad i en kurdisk flagga, en del jämrar sig i sorg, andra sjunger "martyrer dör aldrig".
Det kurdiska motståndet i Syrien och Irak har gett nytt liv åt sitt samhälle här i Turkiet och återupplivat kampen för en kurdisk identitet. Och det är kärnan i vad de kämpar för i det här valet.
Följ BBC News resa runt Turkiet inför valet med hashtaggen #bbcturkey15.
En gång i veckan samlas de, under samma träd i samma park - för att minnas.