Jag känner Stan - som jag möter i semifinalen på fredag - och vi har båda vunnit tre Grand Slams men jag jämför inte mig själv med andra spelare i den meningen. Det är inte det jag spelar för.
Under de senaste åren har Stan spelat bra i Slams, han har varit mycket konsekvent.
I US Open final förra året förtjänade han definitivt att vinna. Jag tycker också att när han spelade franska Open-finalen här med Novak Djokovic, spelade han extremt bra.
Han förtjänar titlarna han har men hans framgång påverkar inte mina känslor.
Oavsett om det är Roger Federer, Rafael Nadal, Novak eller Stan, behöver jag inte tänka på hur många Slams de har för någon motivation.
Mediauppspelning stöds inte på den här enheten
För fyra eller fem år sen hade ingen trott att jag skulle vinna en Franska Öppna.
Jag skulle aldrig ha förväntat mig att nå semin här fem gånger och spela i finalen i början av min karriär, ingen chans.
Det betyder inte att jag inte trodde att jag kunde spela bra på den här ytan.
Jag känner mig som i mitten av min karriär, fysiskt jag var hindrad lite på leran. Jag kämpade mycket med ryggen i ett par år och det hjälpte inte, men jag kom till kvartsfinalen för första gången 2009 när jag fortfarande var ganska ung.
Jag hade en chans i matchen mot Fernando Gonzalez också. Jag såg den för några veckor sen och spelade en del bra grejer.
Det är alltid ganska intressant att se hur ditt spel har förändrats, så jag såg bara några av mina matcher under åren på Franska Öppna.
Jag blev förvånad, eftersom min uppfattning av min lera-court spel när jag var yngre var att det var dåligt - att jag inte visste vad jag gjorde, inte spelade bra, kämpade med min rörelse - men när jag faktiskt såg det tillbaka jag var ganska bra!
Mediauppspelning stöds inte på den här enheten
Det är intressant som idrottare hur vi kan se föreställningar mycket annorlunda på den tiden, och sedan med lite avstånd.
Jag kände inte att jag spelade särskilt bra mot Kei Nishikori på onsdag, och det kunde ha varit fallet, men det har varit massor av matcher där jag tyckte jag spelade bra, och såg tillbaka och gick "wow!" För det var verkligen inte bra tennis.
Ibland kan din uppfattning komma från vad andra människor säger om dig - att du inte kan spela på lera, eller att du bara inte är tillräckligt bra - och det är viktigt ibland att få den lilla biten av avstånd och sedan faktiskt titta tillbaka.
I början av ler-court säsongen tittade vi på ett par matcher från 2016, eftersom jag kände att jag spelade bra på lera förra året, och en av dessa matcher var semifinalen mot Stan i Paris.
Det hade inget att göra med en eventuell returmatch, det var bara för att se vad jag gjorde bra och hur jag skulle vilja spela.
Tyvärr har det inte riktigt visat sig på något av händelserna hittills, men tack och lov håller saker och ting äntligen på att komma samman.
Jag känner mig fysiskt stark och att vara i en position nu där jag potentiellt skulle kunna nå en andra Franska Öppna final på två år är bra, jag är pumpad om det.
Självklart vill jag försöka vinna turneringen nu är jag i semis men det kommer att bli jävligt svårt på grund av de spelare som är kvar.
Som vi har sett så ofta, kan vad som helst hända under de närmaste dagarna.
Andy Murray pratade med BBC Sports Piers Newbery
Att försöka vinna turneringar jag aldrig vunnit tidigare är en enorm motivation, men jag försöker inte att konkurrera med Stan Wawrinka när det gäller siffrorna.