Jag är rädd för att det också finns en klocka som räknar ner i nedre högra hörnet så något viktigt måste vara på väg att hända som ankomsten av Apokalypsens fyra ryttare men det visar sig att Shaun Batt har anslutit sig till Leyton Orient från Millwall istället. På lån.
Välkommen till transfer Deadline Day, som jag medvetet skrivit i huvudstäder eftersom det finns de som tycker att vi ska göra det till en allmän helgdag.
Chaotisk och stressig och full av panik köp, Transfer Deadline Day och fönstret som föregår det utgör fotboll motsvarande Yuletide säsongen, med Sky Sports Jim White spela sin motsvarighet till Santa. "Tyvärr, ingen glädje med Fabregas, jag tog med dig Fellaini istället."
En magnifik ironi av överföringsfönster är att de infördes 2002-03 delvis för att stabilisera spelet.
Det handlar om att ducka och dyka, kanske hitta en spelare vars svärmor bor i Taunton, en mil bort från Yeovil. Vilket inte är på de flesta navigator
Överföringsfönster var en del av ett kompromissavtal mellan fotbollsmyndigheterna och Europeiska kommissionen, där idrotten insisterade på avtalsstabilitet för spelare, och klubbar som investerade i dessa spelare, i utbyte mot fri rörlighet vid föreskrivna tidpunkter på året.
Ändå finns det inget stabilt med överföringsfönster och mediebevakningen som är närvarande vid dem. I själva verket har Transfer Deadline Days i Storbritannien, som genererar häpnadsväckande siffror för ett brett spektrum av mediekanaler, kommit att likna NFL-förslaget i Förenta staterna.
Men här är en annan ironi. NFL utkast är genom vissa åtgärder den näst största sport storyn i USA under ett givet år eftersom det är det viktigaste sättet att spelare förvärv och en äkta game-changer. Med den svagaste laget få första plocka, det demokratiserar ligan, teoretiskt ger varje lag en lika chans på en given söndag.
Däremot innebär Transfer Deadline Days en hel del förvärv över en ojämlik spelplan som ofta ändrar ingenting, men ändå genererar tillräckligt med varm luft för att det ska verka som om de kunde.
– Det är en tidsperiod som är falsk och allt under den tidsperioden är påtvingat, säger Gary Johnson, chef för Championship side Yeovil.
"Alla har lite panik av den enkla anledningen att supportrarna kräver ett stort namn, eller åtminstone hoppas på ett, och en del av detta drivs av media. Men för mindre klubbar är det mycket svårt att få in någon som folk kan flämta åt."
Det är svårt att hitta en manager som är ett fan av överföringsfönster, oavsett om de klarar sig i Premier League eller de nedre delarna av fotbollsligan.
Ian Holloway, som skötte Blackpool och, kort sagt, Crystal Palace i Premier League, räknar överföringsfönster är "utter galenskap" och leder till "den huvudlånga sårande i affärer för att rädda drömmar".
"De uppmuntrar till reflexreaktioner, ökade överföringsavgifter och löner samt minimal planering och bakgrundskontroller", tillägger Holloway, som skilde sig från Palace i oktober och nu är på Millwall.
Johnson, vars sida sitter tvåa från botten i mästerskapsbordet, tillbringar sina januariar med att attackeras av horder av agenter som hökar spelare han aldrig hade hört talas om. Som en turist på en exotisk loppmarknad brukar han få något han inte riktigt vet vad han ska göra med.
"Du vill inte missa någon", sa Johnson. "Så du slår upp dem på datorn, ta reda på vad de kan och inte kan göra. Men spelare med bra karaktär är otroligt svårt att få."
Andra chefer för mindre klubbar tur nog att ha eftertraktade spelare på sina böcker se överföringsfönster som liktydigt med återhållsamhet av handel.
Premier Leagues motargument är att antingen har du avtalsstabilitet för spelare och truppstabiliteten som ger, eller så har du spelare som sparkas vid fall av en hatt eller lämnar vid fall av en plånbok, för att låna en fras från före detta Arsenal vice ordförande David Dein.
Holloway anser dock att det gamla systemet, där klubbar tilläts köpa och sälja spelare fram till och med den tredje veckan i mars, var mer stabilt, eftersom det tillät klubbar att formulera långsiktiga strategier bort från media och fan frenzy som utgör en överföring fönster.
Kritiker i januari fönstret pekar på Harry Redknaps galna utgifter spree förra året, när den då nyligen utnämnda QPR chef betalade mer än £ 20m för Loic Remy och Chris Samba, som bevis för att långsiktiga strategier blir sekundärt till kortsiktiga fantasier under fotbollens löjliga säsong. QPR förvisades några månader senare.
Samtidigt, League Managers' Association verkställande Richard Bevan hävdar att så många chefer avskedas under januari överföringsfönstret och veckorna som leder fram till det eftersom ryckiga ägare är ovilliga att lämna över sina pengar till någon som uppfattas som misslyckas.
Dessutom säger Arsenal boss Arsene Wenger systemet orsakar oroligheter i omklädningsrummet, genom att en ut-of-favory spelare kan spendera från november till slutet av januari agiterar för ett drag, eller gå igenom rörelser av rädsla för att lida en skada och skupping en möjlig rörelse, eller oroa sig för att de är på väg att ersättas av en ny signering och förlora motivation som ett resultat.
Wenger har dock ingen tvekan om att orsaka oroligheter i rivaliserande lags omklädningsrum, att ha upprörd Newcastle boss Alan Pardew med ett sent bud på mittfälter Yohan Cabaye i augusti förra året.
Premier League hävdar att en smart manager är en som bäst kan hantera alla dessa omklädningsrum kerfuffle och spela med de kort de delades ut i början av säsongen.
Wengers huvudklagomål har alltid varit med i januari-fönstret i synnerhet, vilket han tror snedvrider konkurrensbalansen halvvägs genom en säsong. Varför, frågar Wenger, skulle en klubb kunna köpa sig fri från problem på bekostnad av en sämre klubb som hade sitt hus i ordning innan säsongen började?
Wengers argument är stökigt av två skäl. För det första innebar det gamla systemet rika klubbar kunde köra upplopp med sina checkböcker för större delen av säsongen, inte bara i januari. För det andra är januarifönstret i själva verket en sopp till Europeiska kommissionen och dess direktiv om fri rörlighet.
Spelarfacket Fifpro hävdar att de nuvarande bestämmelserna hindrar spelarnas fria rörlighet och förbereder sig för att utmana systemet i de europeiska domstolarna.
Och medan vissa fans kommer att vara av den åsikten att välavlönade spelare inte förtjänar samma rättigheter som resten av oss och bör ta sina 50000 i veckan och sluta klaga, andra fans kommer att finna det bisarrt att fotbollsspelare, många av dem på blygsamma löner, har färre rättigheter än andra arbetare.
Wenger har en poäng i sin kritik av tidpunkten för sommaröverföringsfönstret. Som det står, fönstret stängs två veckor efter säsongens början, vilket innebär att en spelare kan spela två eller tre matcher för en klubb innan tjuvskytt av en annan.
"Det första spelet för säsongen skulle vara en bra tidpunkt att stänga den," säger Redknapp. "Då kan vi alla koncentrera oss på fotbollen."
Det nuvarande systemet infördes före säsongen 2002–2003 som en del av en kompromiss med Europeiska kommissionen.
Det finns två överföringsfönster varje säsong.
Den första för engelsk fotboll börjar den 1 juli och slutar vanligtvis klockan 23:00 BST den 31 augusti.
Det andra överföringsfönstret börjar vid midnatt den 31 december och slutar klockan 23:00 GMT den 31 januari, eller den första arbetsdagen efter det datumet.
Innan införandet av överföringsfönstret, kunde spelare handlas under hela säsongen fram till 31 mars.
Varje nationell fotbollsförbund har sin egen registreringsperiod, så internationella överföringar kan ske om fönstret i det land där den köpande klubben fortfarande är öppen.
Fria agenter kan signeras när som helst under säsongen så länge de hade släppts av sin tidigare klubb före slutet av överföringsfönstret.
Källa: Premier League
Svårigheten att samordna överföringsfönstret i England med andra europeiska ligor är den främsta anledningen till att sommarfönstret inte har flyttats framåt.
Men ett annat skäl är att media och fotbollsfans, till skillnad från Redknapp, inte vill koncentrera sig enbart på fotbollen. De vill koncentrera sig på att Redknapp chattar med reportrar om överföringsfönstret genom fönstret på hans Range Rover.
När överföringsfönster infördes sågs de som potentiellt skadliga för de röda topparna, för vilka överföring av tittle-tatttle var en stapelvara. Men de brittiska medierna har anpassat sig och förvandlat överföringsfönster till frenesier för fotbollsfans av en dramatisk övertalning. Vilket är de flesta av dem.
I januari förra året, missnöjd (du läste att ordet en hel del i fotbollssidorna i januari) West Bromwich Albion strejker Peter Odemwingie sågs utanför Loftus Road på Transfer Deadline Day, fångas i handlingen att försöka tvinga genom ett drag till QPR från sitt eget slagträ.
Den Odemwingie Fiasco, som det kom att bli känt, hade några av ingredienserna i en kaprisfilm: randmanship, dumhet, äventyr och djärvhet, liksom komedi av förlägenhet. Och de brittiska medierna mjölkade det för allt det var värt.
Och det är i januari, när få Premier League powerhouses gör stora affärer på grund av spelarnas engagemang i europeisk konkurrens och många affärer i Football League består av låg nyckel lån, som de brittiska medierna verkligen utmärker sig, få fans att tro att det finns en mega signering lurar runt varje hörn.
"Allt vi försöker göra är att nicka spelare här och där", säger Gary Johnson och avslöjar den oglamorösa sanningen för majoriteten av fotbollsklubbarna.
"Det handlar om att ducka och dyka, kanske hitta en spelare vars svärmor bor i Taunton, 10 miles på vägen från Yeovil. Vilket inte är på de flesta navigator."
Vem vet vilka spelare kommer att hitta sin väg till Yeovil denna överföring Deadline Day. Men om någon gör det, kommer det att handla om att ignorera fotbollen och känna superlativen. Och försök glömma att han bara är där på lån.
Det står en man på min tv utanför The Den i en kostym som talar snabbt och tydligt utan fullständiga stopp eller kommatecken och med massor av superlativ.