När hon talade med presentatör Kirsty Wark, beskrev en känslomässig Allen hur hon blev förföljd av Alex Gray periodiskt i sju år, även om hon var omedveten om hans identitet under en stor del av den tiden.
Hon berättar hur hon gav polisen brev som han hade skickat till henne, och hur polisen vägrade hennes begäran om ett fotografi av hennes stalker så att hon kunde få en uppfattning om hur han såg ut.
Så småningom visades hon en, om än kort. I oktober 2015 bröt han sig in i hennes hus medan hon och hennes barn låg i sängen.
Metropolitanpolisen sa att det tog "extremt på allvar" och försökte sätta offren i centrum för alla undersökningar.
Du kan höra Allens förkortade historia här. Nedan skriver vi ut fler utdrag ur hennes 25-minuters intervju med Wark.
I början av 2009 spelade jag en konsert på Koko som är en relativt liten plats i Camden. Jag var på scen och under konserten såg jag - ofta håller folk upp banners eller meddelanden för mig - och jag såg denna banner som sade "Jag skrev The Fear, var är mina pengar" och jag visste omedelbart att det var han och det var ganska skrämmande eftersom jag inte visste om han hade ett vapen på sig... Även jag var den enda personen i byggnaden som visste vem han var och det var ett riktigt isolerande ögonblick för mig, att veta att han visste att jag visste men ingen annan visste. Jag avslutade låten och sprang sedan till sidan av scenen där min assistent, som hade varit där, var på sidan av scenen och sa "Vicky, det är han. Kan du ringa polisen."
De kom och installerade ett paniklarm i min lägenhet. (Hon hade ingen anledning att använda den). De kom tillbaka och tog den efter sex månader - jag trodde inte att det fanns någon mening med mina invändningar. Jag visste vad svaret skulle vara - vilket var "det har gått sex månader, det har inte varit någon kontakt, vi kommer att ta bort larmen nu".
Jag tror att det var 2012. De [polisen] sade "nej" i början och vi knuffade dem för ett fotografi och de kom över och visade oss ett fotografi och sedan tog bort det.
Jag antog att de skulle kalla in mig till polisstationen och att det skulle finnas en rad upp, men det gjorde de inte. Jag visste att resultatet av borgensförhandlingen kunde vara att han är ute mot borgen så jag ville vara där för borgensförhandlingen om att han släpptes. Jag litade inte riktigt på systemet för att ringa mig och hitta mig om han släpptes så jag ville se för mig själv att a) det var rätt person och b) att han inte skulle släppas och, om han var, att jag visste om det direkt.
Jag frågade polisen var breven fanns. De lade till dem i åtalet. För vad mig anbelangar, så byggde det upp vårt fall för förföljare men det verkade inte som om de var intresserade av att göra det till ett förföljarfall. Jag antog att de skulle lägga dem till utredningen men det visade sig att breven förstördes. Jag var tvungen att ta på mig det för att få förföljaravgiften, vilket kostade mig mycket pengar.
Jag kände att varje gång jag gick till domstol provocerade det honom något som gjorde domaren uppmärksam på hur allvarligt detta var eftersom jag inte riktigt kände som polisen eller kronåklagaren tog det på allvar så jag fortsatte att vilja vara där så att domaren eller den som hade med honom att göra kunde se vad hans känslor för mig var och hantera det på ett lämpligt sätt. Polisen visste inte att jag skulle gå på rättegångar. De berättade inte om dem, jag fick reda på dem själv.
Jag har känt mig mer avsluten med att tala med Observer och tala med er om detta ämne än med hela den här utredningen. Jag känner mig starkare nu än när han dömdes. Det är min plikt att göra det här. Det finns kvinnor som lider som är skräckslagna. Det är livet som förändras. Livsstöld är vad det är. Den lever i rädsla och det är viktigt för mig att hjälpa andra människor i den positionen.
Tidigare denna månad dömdes Alex Gray, 30 år, från Perth, för trakasserier och inbrott. Han väntar på domen.
Sångaren Lily Allen har talat med BBC Newsnight om sin erfarenhet av att bli förföljd och hur hon trodde att polisens svar var på "offer-sham".