Detta är ett stort problem i en globaliserad ekonomi, där belöningar går till de mest kvalificerade och produktiva arbetstagarna, och där det är viktigare än någonsin fäst vid utbildning av hög kvalitet.
Men hur mäter vi utbildningens kvalitet i Latinamerika mot globala normer om det finns en ovilja att delta i internationella prov? Hur kan reformatorer jämföra resultat över internationella gränser?
Bland de mest erkända internationella jämförelserna finns Pisa-testerna - programmet för internationell studentbedömning - som genomförs vart tredje år av Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD).
I Latinamerika leds de regionala rankningarna av dessa internationella tester som 15-åringar gjort i matematik, läsning och vetenskap av mindre utvecklade Chile, framför ekonomiska kraftstationer som Brasilien och Mexiko.
Men de flesta länder ligger fortfarande utanför rankningen helt och hållet.
En del av motviljan för många latinamerikanska länder kan vara en rädsla för att jämföras med världens ledare inom utbildning som Finland och Japan.
Till och med Chile, som är det land som har den högsta rangen i regionen, ligger betydligt under det globala genomsnittet för dessa tester, och genomsnittet i Pisa-testerna är länder som Storbritannien och Frankrike.
Men Pisa-provet har också gett upphov till betydande kontroverser om dess metodik och utformning, vilket har lett till farhågor - gemensamma för många standardiserade tester - om att det inte på ett tillfredsställande sätt mäter undervisningens kvalitet. Eller att det inte riktigt fångar mångfalden av sammanhang som står inför sådana olika skolsystem.
Dessa farhågor återspeglas i det faktum att mindre än hälften av de latinamerikanska länderna för närvarande deltar.
Men det finns andra tester som kan ge en global skala för mätning. Unescos tredje regionala jämförande och förklarande studie (TERCE) omfattar en mycket större del av regionen.
Detta har utvärderat 15 länder, inklusive Brasilien, Mexiko, Argentina och Colombia, samt mindre deltagare som Costa Rica, Honduras, Guatemala, Dominikanska republiken och Uruguay.
Utvärderingen har också ett bredare spektrum än Pisa, där man tittar på barn i olika utvecklingsstadier (i åldrarna åtta och elva år) och utvärderar varje skolas sammanhang.
Vad TERCE fann var anledning till försiktig optimism - men också förnyade ansträngningar. Dess jämförelse mellan den senaste utvärderingen 2006 och i dag visade en blygsam men bred förbättring av testresultaten i de flesta latinamerikanska länder.
Fler berättelser ur BBC:s Knowledge economy-serie som tittar på utbildning ur ett globalt perspektiv och hur man kommer i kontakt
Dessa rankningar leddes också av Chile, följt av Costa Rica och Uruguay. Men de tillät också en jämförelse med länder som saknades i Pisa-testerna, såsom Guatemala och Paraguay, som förekommer i den nedre halvan av TERCE-testerna.
Men trots - eller till och med på grund av - den omgivande kontroversen, har dessa tester redan tjänat ett viktigt syfte.
Oavsett deras brister har de uppmärksammat det faktum att den massiva utvidgningen av tillgången till utbildning i regionen, en stor seger i sig själv, inte är tillräcklig utan en likvärdig förbättring av kvaliteten.
De politiska beslutsfattarna kan inte längre bortse från att till och med Latinamerikas bäst presterande länder, än mindre dess genomsnittliga länder, ligger långt efter den utvecklade världen och långt efter där de behöver vara för att konkurrera i den globala ekonomin.
En student från Honduras eller Paraguay tävlar om jobb med utexaminerade i Singapore och Sydkorea.
Som ett resultat av detta ökar efterfrågan på bättre utbildning nedifrån och upp, eftersom enskilda elever, föräldrar och grupper i det civila samhället blir mer medvetna om hur deras skolor staplar upp till internationella standarder.
De internationella jämförelserna har också gett en nödvändig lärdom - att ökade investeringar i sig inte kan lösa utbildningsproblem.
Latinamerikas utbildningssystem spenderar nästan lika mycket som OECD-genomsnittet, med en del utgifter så mycket som 6 % av BNP, samtidigt som de ger resultat i brist på resurser.
Mer finansiering är i vissa fall nödvändig, men utan en strikt och målinriktad strategi för att se till att den används väl kan de extra pengarna bara slösas bort.
Det är därför ett nytt samtal behövs i Latinamerika, ett samtal som fokuserar på innovativa sätt att förbättra kvaliteten - och snabbt.
En våg av nya deltagare - sociala entreprenörer, privata företag, investeringsfonder, stiftelser och intresseorganisationer - tar ledningen när det gäller att införa nya pedagoger, ny teknik och strukturreformer i sina utbildningssystem.
Och projekt som Pisa och TERCE bidrar till att sätta dessa frågor i centrum på den offentliga dagordningen.
Nästa generation elever har lite tid att förlora.
Gabriel Sanchez Zinny är författare till EducaciÃ3n 3.0: Kampen för Talent i Latinamerika
Det har funnits farhågor för att kvaliteten på utbildningen har stagnerat i alltför många länder i Latinamerika.