Svaret är komplicerat.
Ökad skolsegregation - förnyelse av segregationen - och den fortsatta ojämlikheten bland svarta elever leder till lägre resultat och graderingsgrad, vilket signalerar en omvänd vinst av medborgerliga rättigheter.
Uppnåendeskillnader, som allmänt kallas svartvita resultat gap eller test-score gap, ofta placera svarta studenter i den nedre delen av skalan och vita (och asiatiska) studenter i toppen.
Denna situation skapar ofta förenklade individuella och gruppvisa förklaringar till klyftan, som ofta ger svarta barns liv och utbildningserfarenheter en ram som innebär ett underskott av något slag.
Det finns dock enorma variationer i dessa studenters sociala, ekonomiska, historiska, politiska och utbildningsmässiga möjligheter.
När brister i prestationen åtgärdas utan en avsiktlig undersökning av rasojämlikheter, tenderar elever, föräldrar, lärare och bostadsområden att få skulden för de svarta elevernas dåliga utbildningsresultat.
Jag hävdar att undersökningar av hur svarta elever presterar i skolan måste innefatta utredning av de stränga disciplinära sanktionerna i offentliga skolor för svarta elever, desinvesteringar i svarta områden och varför de minst förberedda lärarna är de som mest sannolikt tjänar svarta elever.
Jag skulle missta mig om jag inte sade att vissa skolor och utbildningsmiljöer har gjort enorma framsteg mot att skapa rättvisa utrymmen.
Dessa framsteg är dock få och långt mellan och återspeglar, när de är närvarande, endast ökande och långsam tillväxt när det gäller att förbättra svarta studenters utbildningsresultat.
Om deras potentiella misslyckande inbegriper att motsätta sig dem som skulle betrakta dem som misslyckanden, som trotsar låga förväntningar, då bör vi ställa oss frågan: Är skolor som inte lever upp till sin potential att på ett rättvist sätt utbilda svarta elever?
Dessutom upplever svarta studenter intensiva nivåer av stress och utmaningar.
Många utsätts för en avgrund av kroniska påfrestningar som inkluderar, men inte är begränsade till, oproportionerlig exponering för miljörisker, våld och dålig hälso- och sjukvård, vilket negativt påverkar deras utbildningsresultat.
Den senaste tidens forskning har utmanat utbildningssamfundet att bättre förstå de långsiktiga fysiska, mentala, emotionella och psykologiska effekterna av att leva i ett vitdominerat och privilegierat samhälle och dess hot mot de svarta studenternas psykiska och fysiska hälsa.
Dessutom lever svarta elever i ett ytterligare instabilt tillstånd på grund av hur deras intellekt och livschanser är placerade i detta samhälle.
Trots detta motstår många av dem denna orättvisa placering genom att sträva efter att lyckas med utbildningen, vilket visar att svarta studenter har förmågan att utveckla robusta akademiska identiteter som minimerar men inte eliminerar effekterna av att marginaliseras.
Dessutom utvecklar och implementerar en del svarta studenter rutiner för att skydda akademisk härdighet och ge ett motförsvar mot negativa utvärderingar och låga förväntningar i vad som ofta är giftiga och diskriminerande utbildningsmiljöer.
Rasfördomar lägger ofta onödiga bördor på svarta studenter som redan upplever flera former av diskriminering och fördomar, medan de utbildningsinstitutioner och sociala institutioner de lär sig i, vidmakthåller vita privilegier.
Stam (vetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik) är en särskild källa till oro eftersom det inom dem finns mer uttalade stereotyper, extrem konkurrenskraft och könsojämlikhet när det gäller färdigheter och kompetenser hos svarta manliga och kvinnliga studenter.
Dessutom upplever många svarta studenter konflikter mellan möjliga framtida Stem karriärval och deras växande åtaganden i frågor om social rättvisa, såsom rasskillnader, fattigdom, brist på kulturellt grundad Stem-teknik, den globala hälsokrisen och så vidare.
Således väljer många matematiskt begåvade svarta studenter bort från Stem fält och in i mer traditionellt social-rättvisa-orienterade karriärer såsom socialt arbete och humanitärt arbete.
Dessa studenter har beslutat att avstå från potentiella Stem college och karriärbanor för att mer fullständigt ta itu med förhållandena i sina stadsdelar, samhället och världen.
Uppgifterna bekräftar vad många svarta höguppnåeliga elever har erkänt för att känna att erfarenheterna i deras klassrum präglades av stereotyper som bildades vid de kritiska skärningspunkterna mellan ras och förmåga.
Högpresterande svarta studenter konfronteras med en ökning av testångest och stress, vilket vanligtvis leder till en blygsam men ändå mätbar minskning av testprestanda.
Dessa studenter är också de mest påverkade av ras och förmåga stereotyper som "Svarta studenter kan inte göra matematik", och klarar det värsta när tillståndet att vara stereotyp presenteras.
Det vill säga, studenter som är höguppnådda i fråga om skicklighet, motivation och självförtroende är de som påverkas mest av stereotyper eller till och med hotet om att bli stereotypa.
Deras ansträngningar och ofta återkommande försök att förneka dessa negativa stereotyper orsakar ofta akademisk stress som leder till sänkt kognitiv prestationsförmåga.
Men många högpresterande svarta studenter använder sin erfarenhet av ångest och stress som en sporre för att motivera dem att uppnå, utmana och i slutändan försöka motbevisa negativa stereotyper och att upprätthålla och bygga vidare på sina prestationer.
Dessutom trotsar några svarta studenter traditionella sociala normer med gatukunskap och andra kulturella tillgångar eller resurser för att skapa en komplex uppsättning strategier för att upprätthålla akademisk excellens.
Rasstereotyper är kraftfulla, men de är inte deterministiska.
Att undersöka den kognitiva eller "intellektuella" förmågan hos svarta studenter i isolering förvränger den socialt konstruerade verksamheten och synen som främjar och förstärker lärandet och bedömningen av ojämlikheter i utbildning.
Att ta itu med de komplicerade frågor som rör svart studentprestationer måste omfatta en undersökning av ett status quo som hämmar deras möjligheter att uppnå akademisk framgång, ta itu med skolresurser, tillgången till avancerade läroplaner och närvaron av lärare av hög kvalitet.
En analys av data från National Center for Education Statistics visade att medan färgstuderande utgjorde mer än 45 % av befolkningen före K till 12 år, utgjorde svarta lärare endast 6,7 % av lärarnas arbetskraft.
Det är också viktigt att diversifiera lärarutbildningen, som för närvarande är 83,5 % vit och mestadels kvinnlig.
Att ta itu med dessa orättvisor skulle kunna skapa en större koppling och kontinuitet mellan svarta elevers hem- och skolkulturer.
Akademiska fält som Stem kräver större kopplingar mellan svarta studenters ansvarskänsla för att förbättra sina hemsamhällen och större världsgemenskap med Stems läroplaner och karriärmaterial.
Dr Ebony McGee är biträdande professor i mångfald och urban skolgång vid Vanderbilt University i Nashville, Tennessee. Hon driver hemsidan blackengineeringphd.org och skriver även för The Conversation.
Klyftan mellan svarta och vita elevers prestationer ökar i USA - så vilka är orsakerna och vilka hinder hindrar att detta problem övervinns?