Det är i en kyrksal och du kan sätta 50p i en Tupperware låda för en kopp te och en kaka, sedan sitta på den typ av stolar de alltid har i kyrksalar och bedöma hur kandidaterna bakom trestle bord mäta upp.
Staden, den äldsta i Storbritannien, är en prick av Lib Dem gul i ett hav av konservativ blå.
Lib Dems hade en majoritet på drygt 6000 år 2010. Den omtyckta Lib Dem MP, Sir Bob Russell, har varit här sedan 1997, och var ledamot i rådet i 20 år innan det - en lokal fixtur.
Dessförinnan var det alltid konservativt, och det är den typ av plats som de konservativa måste vinna för att få en chans att bilda en majoritetsregering.
I salen tillåter det mycket traditionella formatet väljarna att ställa en mycket samtida fråga, central för detta val och för Lib Dem förmögenheter: kan väljarna acceptera sin makeover under de senaste fem åren, från parti protest till parti makt?
En man i första raden, med ett långt vitt skägg, frågar hur man kan lita på alla politiker - det är inte bara studieavgifter han säger, det finns också sovrumsskatten.
Han säger att han röstade Lib Dem förra gången eftersom de inte var Labour eller konservativa, men nu har de sumpat det och han är mycket desillusionerad.
En annan kvinna som säger att hon är djupt besviken visar sig senare vara ett ledande ljus i det lokala Gröna partiet.
Hon röstade alltid på dem i lokala val, men för Lib Dems i allmänna val - en taktisk omröstning som syftar till att hålla Tories ute.
Men efter koalitionsöverenskommelsen bestämde hon att det inte var någon mening med att göra det igen, och så har hon gått med i det parti hon verkligen valt.
Slumpmässiga intervjuer med allmänheten är inte vetenskapliga.
Sir Bob är uppenbarligen mycket populär och det finns många människor som kommer att rösta på honom på hans lokala rekord.
Det finns folk som kommer att rösta på honom för att hålla de andra ute.
Och det finns människor som tycker att det var rätt att gå in i koalition, och det har varit en framgång.
Men låt oss inse det: i åratal var Lib Dems ett vänstervänligt oppositionsparti - som fick röster från människor som var trötta på Irakkriget och Tony Blair och sedan Gordon Brown.
Så för Nick Clegg har makten varit ett fynd med förlust.
På samma sätt som prins Hal på ett beslutsamt sätt förkastade de oansvariga kamraterna till ungdomlig indiskretion - Falstaff och resten - så var Nick Clegg tvungen att göra uppoffringar.
Tyvärr för honom, hans val innebar att överge inte en fet gammal man - men många väljare som inte kände sympati för de nya nostrumer av ett regeringsparti.
Det är svårt att vinna tillbaka deras sympatier.
Men att förlora röster är inte detsamma som att förlora makten.
Även om det med rätta finns en hel del fokus på SNP är det fortfarande mer troligt att Lib Dems skulle vara kungsskaparna i ett hängt parlament. Det är verkligen Cleggs mål.
Han har sagt att hans parti skulle ge hjärta till de hjärtlösa Tories, huvud till tanklöst arbete.
Det är en bra linje, men den är farlig.
Han kanske finner att det är ännu ett steg längre bort från dessa vänstervänliga väljare att föreslå att hans parti nu är en oumbärlig del av varje regering, vilket ger balans åt kroppspolitiken.
En del kanske undrar var det lämnar festens själ?
Det kanske inte är attraktivt för väljarna att påstå att de har blivit ultimata insiders - permanenta maktmäklare som representerar det opartiska gyllene medelvärdet av det oumbärliga etablissemanget.
Även om platser som Colchester, med starka välkända MPs, stanna Lib Dem, 8 Maj kan vara en svår dag för Nick Clegg.
Alla opinionsundersökningar tyder på att han förlorar platser.
Det skulle vara obekvämt. Men att behålla inflytandet och utöva det kan vara lika problematiskt.
Ett minskat Lib Dem-parti som gör ett avtal med ett konservativt parti som för andra gången har misslyckats med att vinna en majoritet skulle ställa frågor, inte minst inom det parlamentariska partiet.
Det kommer att finnas de som finner ett avtal med Labour mer tilltalande.
Men det skulle vara strategiskt besvärligt.
När allt kommer omkring, att hitta en påstådd hjärtlös konservativ politik för att blockera skulle inte vara så svårt.
Men hur säger man till Ed att medan han kanske har Balls så är du hans hjärna nu?
För om "hjärnor" är lika med skattemässig rättrådighet och insisterar på mer åtstramningar, fler nedskärningar, kanske det inte är lätt att sälja utanför dörren när vi går igenom detta igen om fem år.
Politisk vägledning: Var parterna befinner sig
Kandidaterna till Colchesters valkrets är följande:
De hustings i Colchester har en bekvämt gammaldags känsla för det.