Djuren koppar munnen när de producerar kyssknissar - larmsamtal som ofta betyder ett rovdjur är i närheten.
Forskare har nu studerat akustiken i dessa "handmodifierade kyssknissar" och visat att djuren låter större och "mer imponerande" när de använder händerna i samtalet.
Resultaten publiceras i Journal of Experimental Biology.
Om orangutangerna gör detta avsiktligt - eftersom de vet att det överdriver deras storlek - tror forskarna att det kan vara en glimt av en tidig föregångare till språket; ett djur som avsiktligt ändrar ett ljud det gör och i sin tur ändrar dess innebörd.
Samma forskarlag - från Nederländerna, Belgien och Storbritannien - lade först märke till att aporna ändrade sina kyssar med händerna tillbaka 2009.
Men denna förändring de upptäckte var mycket subtilt annorlunda, så laget bestämde sig för att analysera det på mycket mer djup, för att förstå exakt vilken effekt det hade på orangutangens röst.
Ledande forskaren Bart de Boer från universitetet i Bryssel, expert på bioakustik, kom fram till att djurens händer skapade vad han kallade "en cylindrisk förlängning av läpparna".
"Detta har samma effekt som att förlänga ljudboxen för ett musikinstrument", förklarade han, "så man får resonans av de lägre tonerna".
Kort sagt, det här får en kyss att låta som om den kommer från en större orangutang.
"Så de gör inte detta för ingenting", sade Dr de Boer, "det får dem att låta mer imponerande."
Dr de Boers främsta vetenskapliga intresse är talutvecklingen. Genom att tillämpa en detaljerad akustisk undersökning av ljuden som dessa stora apor producerar, säger han att forskarna gradvis pusslar ihop pusslet om hur språket utvecklades.
Men, sade han, "det finns fortfarande mycket att ta reda på".
"Det är osannolikt att de [får sig själva att låta större av misstag], men det är fortfarande möjligt," Dr de Boer varnade.
Vilda orangutanger kan vara svåra att upptäcka och studera, så ett forskarlag lyssnar efter sina röster istället - med hjälp av mikrofoner i skogen för att lokalisera djuren.
Brigitte Spillmann från universitetet i Zürich har utvecklat ett sätt att triangulera manliga orangutanska "långa samtal" - ett samtal som ofta används för att locka en partner - att arbeta ut sina positioner.
"Långa samtal kan höras upp till 1 km bort, [så de är] en bra kandidat för denna typ av övervakning", säger Ms Spillmann.
"Med akustisk övervakning vet vi var, när och ofta vem som ringde eller mot-kallade i skogen.
"Detta kan bidra till att förbättra vår förståelse för orangutangernas sociala organisation och i synnerhet deras fjärrkommunikationssystem."
Dr Wendy Erb, en antropolog från Rutgers University i New Jersey påpekade att icke-mänskliga apors gester signaler tros vara mer sannolika prekursorer till språk eftersom de är "mer flexibla och avsiktliga" än sångljud.
Och användningen av gester hos apor är välkänd. Nyligen publicerade ett team från universitetet i St Andrews en studie som försökte översätta de många gester vilda schimpanser använder.
Men, som Dr Erb påpekade, orangutangernas användning av sina händer för att ändra ett ljud de gör är en ännu mer spännande ledtråd i detta pågående sökande efter de tidigaste tecknen på språk.
"Orangutans tros vara unik i deras användning av en gest som faktiskt ändrar en annan akustisk signal," berättade hon BBC News.
Att ta reda på om djuren avsiktligt " ligger omkring sin storlek", kanske för att skrämma bort rovdjur, när de koppar sina munnar kommer att kräva många fler timmar att titta på, spela in och studera de vilda djuren.
Men Dr de Boer är upphetsad av vad han säger är en liten, men viktig pusselbit.
"Början är där - utvecklingen av språket är inte ett sådant olösligt mysterium," sade han BBC News.
"Och dessa apor kan helt klart göra mer än vi trodde."
Följ Victoria på Twitter
Orangutans använder sina händer för att ändra sina röster och få sig själva att låta större, säger forskare.