Efter blodbadet i början av året efter Ashes, har de varit desperata efter lite stabilitet - att hålla Alastair Cook ansvarig för VM, som börjar i februari.
Men efter 5-2 serien nederlag i Sri Lanka, deras fjärde i rad under Cook, är det dags att inse att han inte är mannen att leda dem i turneringen i Australien och Nya Zeeland.
Här är fyra skäl till varför.
Sedan Cook tog över som en dag kapten 2011 har det skett förändringar i endagsformat - införandet av två nya bollar, teoretiskt en fördel för bowlare, kompenseras av begränsningen till fyra av det antal män som tillåts på gränsen.
Poängen har ökat runt om i världen (genomsnittet är ca 270 nu) och antalet totalsummor på mer än 300 har fördubblats. Öppnare som siktar ut för att slå innings och göra 100 bör nu titta på minst 150.
Cook har inte det proaktiva spelet för detta mål. Hans senaste ODI hundra var 45 matcher sedan, och han saknar kraft och räckvidd för att ha en stor inverkan.
Hans strejkfrekvens i år är bara låg 70-tal (öppnare behöver ha minst 80). Att vara uppfinningsrik kommer inte naturligt och han kan kontrolleras vid vecket.
Detta understryks av den relativa statistiken över Cook och andra internationella öppningar under de senaste tolv månaderna. Han har den överlägset lägsta sammanlagda medel- och strejkfrekvensen (ett tillförlitligt mått på effektiviteten hos en fladdermöss) och håller därför England tillbaka.
Endagsinternationaler är i hög grad förplanerade operationer, organiserade i omklädningsrummet. Batmän vet sina specifika roller, bowlare vet ungefär vilka overs de kommer att bowla.
ODI är mycket mindre fritt flödande än Tests, därför kaptency är en mindre vital påverkan. Varje spelare måste förtjäna sin plats i laget, det finns ingen anledning att "bära" en kapten.
Även om Eoin Morgan har haft brist på körs själv, är han en must-pick för England och har faktiskt utmärkt taktisk nous och ett lugnt uppförande (och spelar bra när han är ansvarig).
Och, som en medelklass spelare, behöver han inte ha en halv tanke på att slåss i dessa frenetiska sena overs av en innings i fältet, vilket kan vara mycket distraherande.
Morgan spelar nu i Big Bash i Australien så kommer att få förhandsförberedelse för VM.
Både ledningen i England och medlemmarna i laget är nervösa för att kasta Cook på grund av den stabilitet och trygghet han ger som en fladdermöss och en man.
De tänker särskilt på Englands första VM-match mot Australien i MCG cauldron framför 80 000 baking Aussies, och behovet av att skicka ut åtminstone en öppnare med auktoritet och erfarenhet.
Men denna börda spelar tungt på Cooks sinne och hämmar honom. Han är så spänd med beslutsamhet att han knappt kan röra sig till bollen. Det påverkar till och med hans fältarbete. Motståndet tycker nästan synd om honom.
Han har ansträngt sig så mycket men det skulle vara snällast nu att befria honom från detta ansvar och låta honom koncentrera sig på vad han gör bäst, vilket är att göra stora test hundratals.
England har sex seriösa matcher i Australien före VM för att tillåta en ny öppning partnerskap - Alex Hales och Moeen Ali, eller, om du vill ha mer erfarenhet, Ian Bell och Moeen - att sova i. De kan inte hålla en underpresterande spelare med bara en match (v Australien) i åtanke.
De senaste två VM-vinnande lagen var i genomsnitt 138 (Indien) och 178 (Australien) endagsmatcher per man. Englands nuvarande sidmedelvärden är omkring 60 kapsyler per man.
Om England går med en relativt ung sida nu kan de bara nå kvartsfinalen men erfarenheten kommer att ha varit ovärderlig och den gruppen kommer att nucka mot 150 kapsyler per man när nästa VM kommer runt 2019. Och det är i England.
Englands väljare kommer att sätta sig ner på fredag för att bestämma vad de ska göra åt en dags kaptenskap.