Världen nummer två är på väg att bli en far och jag är säker på att jag kommer att uppskatta att över allt han någonsin kan uppnå på en tennisbana.
Men jag tror inte att detta nya år kommer att vara anmärkningsvärd i Murray hushållet bara för tillägg av en välkommen ny medlem. Det finns alla tecken på att stora troféer kommer att firas också.
Det är bara några veckor sedan Murray avslutade den perfekta Davis Cup år; obesegrad som han hjälpte tillbaka den berömda gamla trofén till dessa stränder för första gången på nästan 80 år.
Det var ett av hans viktigaste mål för 2015. Uppdraget utfört, och i någon stil, slå en fin spelare i Belgiens David Goffin i sin egen bakgård, på lera, i raka uppsättningar, med en av de bästa matchpoäng - och vinnande skott - någonsin sett.
Den positiva faktorn från en sådan prestation kan vara månader. När Novak Djokovic smakade framgång med Serbien i Davis Cup i slutet av 2010, följde han upp det med en av de bästa åren i tennisens historia. Han förlorade inte en match förrän semifinalen av Franska Öppna, och vann de andra tre Grand Slam titlar.
Otroligt nog var superserben ännu bättre förra året, och nådde alla fyra stora finaler, och vann tre, samt sex av de åtta Masters Series händelser han gick in.
Kan Andy göra en Novak? Det kanske är för mycket begärt. Men jag tror verkligen att 2016 kommer att bli året Murrays stora antal kommer igång igen.
Det är två och ett halvt år sedan han vann den andra av sina två Slam titlar. Spelet har gått vidare sedan dess, och skotten har haft tillbaka kirurgi och bytte tränare.
Han var dock mycket mer lik sitt gamla jag 2015, vann fyra titlar, inklusive sina första två på lera, och tävlade bra om tre av de fyra viktigaste priserna.
Avsluta året rankad andra i världen, för första gången i sin karriär, kommer att ha gjort förtroende ingen skada heller; inte heller kommer att slå Roger Federer, om än i slutet av säsongen IPTL utställning.
Han kommer att gå in i 2016 med en extra våren i sitt steg och som den andra fröet för Australian Open, som kommer i gång om drygt två veckor i Melbourne. Murray vet att han inte behöver oroa sig för Novak Djokovic förrän finalen, om båda männen kommer dit.
Så skotten kommer att reflektera över 2015 som ett år som slutade mycket bättre än det började.
Sjätte plats i världen när Auld Lang Synes anteckningar höll på att blekna bort, hade han just blivit krossad 6-6-1 av Federer på World Tour Finals i London.
När Murray på väg ner under till Melbourne i januari, den första Grand Slam av säsongen återigen tog fram det bästa i honom när han nådde sin fjärde Australian Open final.
Det visade sig dock vara den som kom undan; från en brytning i den tredje uppsättningen mot Djokovic, Murray förlorade 12 av de följande 13 matcher i den finalen. Men det var en kollaps som inte påverkade hans säsong, vilket visade sig vara hans mest konsekventa ännu på turnén.
När den franska öppna kom runt i maj, Murray var tippade - tunga i mun kanske - som den nya kungen av lera, efter att ha vunnit två titlar på ytan, inklusive Madrid Masters, där han slog Rafael Nadal på sin egen bakgård.
Endast en fantastisk fem-uppsättning display från Djokovic stoppade Murray på Roland Garros, denna gång i semifinalen.
Efter att ha öppnat gräs domstol säsongen genom att hävda en fjärde Queens Club titel, var det sedan vidare till Wimbledon. Återigen Murray såg stark som han framsteg till semi-finalen, där en föryngrad Roger Federer låg i väntan.
En fantastisk schweizisk servering visade återigen desperat besvikelse för skotten, vilket gjorde slut på hans förhoppningar om en andra Wimbledonkrona. Men det fanns ingen tid att bo. Det fanns en Davis Cup kvartsfinal mot Frankrike att vinna, efter den fina segern mot USA i Glasgow i mars.
Efter att ha vunnit dubbelspelet med storebror Jamie grävde Andy än en gång djupt för att se bort Gilles Simon och boka Storbritanniens plats i semifinalen mot Australien. Det betydde ännu en resa tillbaka till Skottland, och ännu en bullrig seger i Glasgows Emirates Arena.
Mediauppspelning stöds inte på den här enheten
Att vara den drivande kraften bakom Storbritanniens första Davis Cup sista framträdande sedan 1978 innebar Murray hade förmodligen spelat för mycket tennis när US Open kom runt. Han vann en annan Masters Series händelse, slå Djokovic i finalen i Montreal.
Han kunde dock inte komma förbi den jättelika sydafrikanen Kevin Anderson i New York, och därför misslyckades han med att göra en Grand Slam kvartsfinal för första gången på fem år.
Murrays champagne ögonblick 2015 var fortfarande på väg.
I slutet av november kollapsade Dunblanes stolthet i tårar på den röda leran i Gent. Han blev omedelbart mobbad av sin bror Jamie och resten av sina lagkamrater för att fira Storbritanniens finaste timme i Davis Cup sedan Fred Perry et al 1936.
Det var en bedrift som gjorde Murray - och det brittiska laget - vinnare på BBC Sports Personality of the Year utmärkelser. Det har varit ett bra år när Andy Murray börjar skämta inför en stor publik av sina idrottskamrater, och miljontals tittar på TV.
Om han vinner en annan Slam - eller försvarar sin olympiska titel - finns det ingen chans att Murrays 2016 blir tråkigare än en helg i Worthing.
Detta kommer att bli ett viktigt år för Andy Murray - jag tvekar inte att förutsäga det alls.