Keshi blir bäst ihågkommen som tränare men han hade också en framgångsrik karriär som spelare på klubb och internationell nivå.
Att vinna 1994 års Afrika Cup of Nations med Nigeria var höjdpunkten i hans internationella speldagar.
Som spelare hade han stints i Nigeria, Elfenbenskusten, Belgien, Frankrike och USA.
Keshi började sin professionella karriär med nu defungerade nigerianska sidan ACB av Lagos och hans hemstad klubb New Nigeria Bank of Benin City.
Hans första flytt utomlands var inte till Europa utan till Elfenbenskusten där han vann den inhemska koppen med Stade Abidjan 1985 och 1986, innan han flyttade till sina lokala rivaler Africa Sports.
Han blev känd som "Big Boss" under sina speldagar som han var en av de första afrikaner att flytta till de europeiska ligor på 1980-talet.
Belgien var hans första anropshamn när han gick med i Lokeren, som under senare år blev en populär destination för andra afrikanska spelare.
Keshis landsmän Victor Ikpeba och Sunday Oliseh samt Ghanas Nii Lamptey spelade också för Lokeren.
Det var på en annan belgisk sida där Keshi verkligen trivdes och tillbringade fyra år på Anderlecht en sida som han också var kapten.
Medan på Anderlecht vann han den belgiska cupen 1988 och 1989 innan han hjälpte dem till ligan titeln 1991.
Efter denna framgång, flyttade han över gränsen till franska andra divisionen sida RC Strasbourg och är mycket ihågkommen för att göra mål det andra målet i en 4-1 seger över Rennes den 13 maj 1992 som säkrade lagets befordran till toppen flygning.
Följande säsong såg Keshi och Strasbourg avsluta på åttonde plats - deras högsta någonsin finish i topp divisionen - innan han gjorde en snabb återkomst till Belgien med Molenbeek den sommaren.
Hans återkomst till Belgien var inte den framgång han hade hoppats på och han flyttade så småningom till USA för att spela för Jaguar Bay, San Jose och Sacramento Scorpions.
Han avslutade så småningom sin spelkarriär i Malaysia med Perlis 1995.
Keshi tjänade mer än 60 caps för Nigeria och vann 1994 Nations Cup med Super Eagles, även om skada hindrade honom från att spela i finalen mot Zambia.
Han gjorde två framträdanden, inklusive som kapten för deras semifinal seger över Elfenbenskusten på straff, men Nigeria coach på den tiden, Clemens Westerhof, vägrade att riskera att spela honom i finalen.
Senare samma år Keshi, var en del av Nigerias trupp vid VM i USA, men en annan skada innebar att han spelade bara en gång i den sista gruppmatchen mot Grekland.
När hans speldagar var över gjorde han USA till sitt hem och gick in i halvpension.
Hans första coaching erfarenhet kom när hans dotters grundskola letade efter en tränare och hon krävde att hennes far hjälpte till och gav hans nummer till principen.
Och så började hans resa till coaching som han förklarade: "Jag återföddes och upptäckte att det var något jag kunde göra."
Det väckte hans dröm om en dag coaching Nigeria men innan han uppfyllde det målet tog han ansvar för både Togo och Mali och njöt framgång och besvikelse i båda inläggen.
Inte många skulle ha förutspått att han i sitt första jobb som tränare skulle kunna leda den tidigare ohämmade Togo till VM-finalen 2006, före Senegal och Zambia.
Men han skulle behöva vänta ytterligare åtta år för att leda ett lag på VM-finalen eftersom han sparkades av Togo bara några månader innan turneringen i Tyskland.
Han förlorade sitt jobb efter Togo kraschade ur Nations Cup i Egypten utan att vinna ett enda spel och ersattes av Otto Pfister för VM.
Togo återanställde honom 2007 men Big Boss kunde inte hitta samma framgång med Hawks och flyttade vidare ett år senare.
Medan han sedan väntade på att Nigeria skulle avgöra om han skulle erbjuda honom ett arbete, kontaktades han av Mali, en chans som han accepterade.
Mer framgång kom hans väg som han ledde Mali till Nations Cup finalen i Angola men igen han var oförmögen att leda dem förbi grupp stadierna.
Keshi fick slutligen samtalet han hade hoppats på 2011 när Nigeria Football Federation (NFF) bad honom att coacha Super Eagles.
De följande fyra åren såg han tjäna sin plats i afrikansk fotboll historia böcker men hans stint var också beset av till synes konstanta argument med NFF.
Han blev bara den andra personen att vinna Nations Cup som spelare och tränare och var också den första afrikanen att leda två olika nationer till VM-finalen.
Vid finalen i Brasilien 2014 ledde han Nigeria till den andra omgången och så är den enda afrikanska tränare att visas i knockout fasen av en VM.
Men under hela denna tid fanns det konstant rader med NFF över obetalda löner och flera försök att lätta honom ur jobbet, inklusive rapporter förbundet ville sparka honom under 2013 Nations Cup finaler.
Keshi stannade så småningom på och ledde Super Eagles till sin femte VM-final i Brasilien, där de eliminerades i den andra omgången, slog 2-0 av Frankrike.
Återigen visade det sig att han hade förlorat sitt arbete när han sade att hans kontrakt inte hade förnyats, men än en gång övertalades han att fortsätta i sin roll.
Bara några månader senare tog det ingripandet av dåvarande Nigeria president Goodluck Jonathan för att se till att Keshi förblev ansvarig för Super Eagles.
Hans tid som chef slutade så småningom i juli 2015 då han fick sparken bland rykten som han hade ansökt om att bli Elfenbenskustens kusttränare.
Keshi fick inte den posten och arbetade inte som tränare igen före sin förtidiga död, även om han återigen hade börjat söka arbete.
Efter att ha tillbringat tid med att sörja sin hustrus död i mer än 30 år, hade han börjat samtala med den sydafrikanska klubben Orlando Pirates samt med Guineas landslag.
Keshi och hans bortgångna hustru Kate, som dog i december efter en kamp mot cancer, fick fyra barn.
Keshi är den femte medlemmen i den så kallade "Golden Generation" av nigerianska fotbollsspelare som vann 1994 för att dö efter Uche Okafor, Thompson Oliha, Rashidi Yekini och Wilfred Agbonavbare.
Afrikansk fotboll sörjer den tidigare Nigeria coachens död och kapten Stephen Keshi, som avled 54 år.