Engelska är en av de fördelar Indien har som sägs driva det till ekonomisk supermakt status.
Det finns alla indianer som talar utmärkt engelska. Det är elitens modersmål och på ett effektivt sätt det officiella språket i den centrala regeringen. Sedan har vi det växande antalet föräldrar som nu strävar efter att ge sina barn en utbildning genom det språket. Men är vansinnet för engelskan en oblandad välsignelse?
På sextiotalet betraktade britterna indisk engelska som något av ett skämt. Serieskådespelaren Peter Sellers hade hånat den så grundligt att jag fann det närapå omöjligt att få BBC att tillåta någon med även den svagaste indiska accenten i luften.
I Indien skrattade vi infödda engelska talare åt pittoreska fraser som "snälla göra det nödvändiga och tvinga", eller mer helt enkelt "snälla göra det behövliga", och "det föreslås att mötet preponeras", som förekom regelbundet i den indiska officiella korrespondensen.
En äldre brittisk diplomat föreslog en gång att hans PA skulle hitta något mindre geografiskt specifikt sätt att svara i telefonen när han inte kunde ta samtalet än att säga, "Sahib är inte på sin plats". Till diplomatens bestörtning berättade en kollega för honom att hans PA hade missförstått undervisningen och varit ännu mer specifik. Han sa till kollegan: "Sahib är på toaletten."
Nu när indiska författare bär på de stora litterära utmärkelserna, och västerlänningar i IT- och BPO-industrierna talar om att bli "bangalorerade" när de ersätts av engelsktalande indianer, är indisk engelska allt annat än ett skämt.
Men kunde engelskans framgång i Indien "bangalore" Indiens egna språk?
Den lingviste professorn David Crystal som talade i Delhi sade: " Ett språk dör varannan vecka någonstans i världen i dag. Hälften av världens språk kommer inte längre att talas under ett annat århundrade. Detta är en ytterst allvarlig oro, och engelska måste dela skulden." Andra uttryckte det mindre artigt och beskrev engelska som ett mördarspråk.
Men bör Indien oroa sig om engelska dödar några av sina 22 officiellt erkända och hundratals av sina inte-så-officiella språk?
Kanske svaret är nej.
I sin bok som jämförde Indiens, Kinas och Japans framtid sade den före detta redaktören för The Economist, Bill Emmott, att Indien i nästan alla avseenden saknade Kina utom förmågan att tala engelska.
Så varför skulle inte Indien bygga på sin enda fördel? En praktisk orsak är att det, när man ser tillbaka på Indiens historia sedan den blev självständig 1947, är uppenbart att varje hot mot indiska språk har potential att framkalla en våldsam motreaktion.
Mark Tully är författare och tidigare BBC Indien korrespondent. Detta är ett redigerat utdrag från hans nya bok, Non Stop India, utgiven av Penguin Books, Indien
Oavsett om regeringen, den privata sektorn eller icke-statliga organisationer bör leverera utveckling är en fråga som inte kommer att ha någon större relevans om inte Indiens välstånd fortsätter att växa för att betala för denna utveckling.