Saracens - serievinnare med en kultliknande kollektiv mentalitet - tar sig an Clermont Auvergne, vars sublima individuella talanger alltför ofta har varit stordagsbrudtärnor.
Ofta i stora finaler, de enda fyrverkerier på planen är när den vinnande kaptenen lyfter trofén. Men båda dessa team är kapabla att scintillating rugby att tända Murrayfield.
Det blir en att njuta av.
Det finns en paradox runt detta Saracens team.
De har varit med om stor heder de senaste fem åren. Förra säsongen landade de en Premiership-Champions Cup dubbel.
Men när du läser ner deras lagblad, det är inte den skrämmande uppsättningen av enskilda superstjärnor som stora pengar franska sidor i synnerhet har satt ihop i denna tävling förflutna.
Jag misstänker att det är precis så de vill ha det. Saracens framgång har varit baserad kring att sätta laget först.
Men det tillvägagångssättet kan inte dölja det faktum att halva Owen Farrell snabbt håller på att bli världsklass - om han inte redan är där.
När han först dök upp på Saracens, var hans spel baserat på hans utmärkta distribution och dödögd plats sparkar. Nu har han så mycket mer.
Hans bortgång är skarpare, hans taktiska sparkar är mer varierande, han är ett hot när han springer med bollen i handen och, om han inte går igenom en lucka själv, han har slight of hand att sätta en lagkamrat i en.
Mittemot honom, som i Englands smala Six Nations seger över Frankrike tidigare i år, är Camille Lopez.
Lopez har varken de blomstrar eller den bräcklighet du ibland förknippar med franska flughylsor.
Han var utmärkt i semifinalen seger över Leinster, kontrollera tempot i matchen och minimera misstag, och om Clermont ska vinna, Lopez måste leda dem till seger igen.
Den franska sidan kommer inte att kunna överträffa Saracens. Istället Clermont måste slå dem i sitt eget spel, genom att sparka ofta och smart, försvara stoutly och backa sig för att vara skarpare på att utnyttja chanserna när de kommer.
Det sätter stor press på Lopez. Om han blir frustrerad av Saracens kvävande försvar och låter sin koncentration glida, då Farrell och co kommer inte att fångas.
Med sådana som Aurelien Rougerie, Damien Chouly och Morgan Parra, finns det en enorm mängd erfarenhet bland Clermont leden.
Tyvärr för dem, är det främst erfarenhet av att förlora spel som denna.
I 14 finaler i franska mästerskapet och topprankade europeiska tävlingen, Clermont har vunnit bara en gång.
Deras fans reser i stort antal och med stora förväntningar. Du såg spänningen när de strömmade på planen efter segern över Leinster och jag är säker på att de kommer att överträffa Saracens i läktarna.
Ta reda på hur du kommer in i rugbyfacket med vår specialguide.
Det är bra om de får i ledningen och de gula och blå flaggor fladdrar på Murrayfield. Om det går åt andra hållet och Saracens går vidare, kommer känslan av déja vu att kvävas.
Det blir inte bara finalen de har frusit i heller.
Sista gången de spelade Saracens i ett knockoutspel på brittisk mark var i semifinalen 2014. Saracens förstörde dem 46-6.
Clermont måste ut tidigt och stanna där för att hålla gremlinerna i schack.
Mark McCalls lag är tre segrar bort från en ganska häpnadsväckande bedrift.
Seger mot Clermont, kombinerat med att slå Exeter och sedan antingen Leicester eller Wasps i Premiership finalen, skulle resultera i en dubbel dubbel.
Endast den stora Leicester-sidan av de tidiga nollorna - som innehåller de som Martin Johnson, Neil Back och Austin Healey - har gjort det tidigare.
Och Saracens förtjänar all sin framgång. Det är kulmen på en 20-årig resa från ett räcke hem vid Bramley Road.
På den tiden har de utvecklats från ett pragmatiskt, direkt och effektivt team till en flerdimensionell outfit som blandar stil med gnistrande rugbyintelligens.
Jag hade turen att vara en del av en mycket framgångsrik sida vid Bath på 1990-talet och när saker och ting går bra finns det en samhörighet som är mycket svårt för någon utanför gruppen att förstå.
Saracenser är kända för sina team-building resor ombord. Efter att ha slagit Munster i semifinalen flög de till Spanien och efter bilderna på sociala medier hade de jättekul.
Men lika minnesvärda som resor bort är, ingenting binder spelare så mycket som att övervinna motstånd tillsammans.
Om Saracens spelar så bra som de kan på lördag, spelar det ingen roll vad Clermont gör - de kommer att ha en annan framgång att se tillbaka på.
Champions Cup har levererat en final full av intriger, en cliphanger klimax för att avsluta en humdinger av en turnering.