Om det bara fanns ett enkelt sätt att jämföra deras styrkor och svagheter...
Vem har mest kampanjpengar? Vem elektrifierar verkligen en publik? Vad är deras akilleshäl?
Alla dina frågor besvaras - på ett kandidatkort, så att du kan testa den ena mot den andra.
Trump har varit toppar under så lång tid det är svårt att komma ihåg hur republikanska loppet var innan han dök upp på scenen. New Yorker har tumlat på politiska sammankomster, anammat kontroversiella ståndpunkter som skulle vara radioaktiva för andra kandidater, dominerat rubrikerna och hållit hans motståndare ständigt ur balans.
Han vädjar till missnöjda republikaner över hela linjen, vare sig de är evangeliska, gräsrots Tea Party-supportrar eller till och med moderata. Det har varit en otrolig körning - men kan det hålla upp när omröstningen börjar? Han har visat en tunn hud och blixtar av ett temperament som, om upprepade gånger provoceras, så småningom kan bevisa sin undergång.
Utgå när han lanserade sin kampanj i mars förra året, Cruz har kryssat till toppen av den republikanska flocken tack vare en gåva för retorik och en kampanj strategi som har dragit nytta av anti-etablering stämningen bland konservativa. Han har bildat en till synes osannolik koalition av religiösa väljare, libertarier och tepartiaktivister.
För att vinna måste han dock avvärja attacker från republikanska kollegor som helt ogillar vad de ser som hans första attityd.
Rubio ser ut som en vinnare. Han är karismatisk, han har en övertygande historia som barn till kubanska invandrare, han är i allmänhet omtyckt av den republikanska etablissemanget, och han driver en till stor del felfri kampanj. Det förklarar nog varför alla kandidater som inte springer som utomstående har gjort allt de kan för att riva ner honom.
Rubio misstros dock av konservativa på gräsrotsnivå för sitt ledarskap för 2013 års reformer av invandringen som sedan dess har blivit politiskt giftiga. Han är det andra valet för många republikaner, men han måste hitta en möjlighet att bryta sig loss från sina vanliga konkurrenter eller riskera att hamna för långt efter någon som Trump eller Cruz.
Många republikaner bad praktiskt taget Christie att ställa upp mot Mitt Romney för den republikanska nomineringen 2012. Det var innan han blev fast i skandal i New Jersey och vände många konservativa mot honom för att han verkade vara alltför stöttande av Barack Obama.
Under 2016 hans brash, rakt-talk New Jersey stil har varit en-uppbackad av Trump och hans begränsade resurser har tvingat honom att sätta upp läger i New Hampshire i hopp om att en seger där kommer att öka honom till nationell livskraft.
Han har starka politiska, street-stridskrafter, dock, så i en fullsatt, hårdnackad kamp för den vanliga republikanska rösten, han kan fortfarande klo sin väg till toppen.
Bush var en gång mannen att slå. Hans enorma kampanj krig kista och gediget stöd inom partiet avskräckte Mitt Romney från att delta i loppet och hindrade andra etablissemang kandidater. Men han har visat sig vara en papperstiger.
Efter nästan ett decennium utanför det offentliga ämbetet verkar hans politiska instinkter avtrubbade. Han är ständigt fumlad med sina ord, vilket gör honom övermatchad mot mer skickliga debattörer. Hans djup av kunskap om politiska frågor har inte varit någon match för Trumps rubrik-gripande uttalanden.
Hans berömda efternamn verkar vara en nackdel för den republikanska väljarkårens anti-etableringsanda, och måttliga ståndpunkter om invandrings- och utbildningsreformer har skadat honom med den konservativa rank-and-filen.
Han bränner genom pengar, men han har fortfarande gott om resurser. Hans bästa hopp nu är en lång, utdragen nomineringskamp där han är en av de sista kvar stående.
Kasich gick med i det republikanska loppet eftersom han uppfattade den nominella föregångaren, Jeb Bush, som svagare än vid första anblicken. Ohioguvernören har visat sig vara bara en något mindre felaktig version av mannen han försökte ersätta för den vanliga republikanska omröstningen, dock.
Liksom Bush, är han inte betrodd av gräsrotsrepublikanska väljare som ogillar hans uppfattade kätteri om sjukvårdsreformen i sin stat. Hans ibland sårade beteende har sårat honom under debatterna, där han har kämpat för att få uppmärksamhet.
Om han har en chans, det är i New Hampshire, där han är i en hård strid med Bush och andra mer traditionella politiker för andra plats bakom Trump.
Vid ett tillfälle förra året dominerade Carson-Trump duon loppet för den republikanska nomineringen. Medan Trump fortsätter att blomstra, Carson har fallit på hårda tider, dock. Hans mjuka personlighet verkar nu opassande för en kampanj som, efter attackerna mot Paris och San Bernardino, i allt högre grad belönar bellikos retorik.
Han har också upprepade gånger kritiserats för att han saknar en kontroll över problemen. Medan han har satt upp siffror för insamling av pengar, har hans kampanjinsats anklagats för misskött ekonomi och besättning av personalomsättningen.
Han har en lojal kadr av anhängare som tror på sitt intellekt och avgudar sin historia om att framgångsrikt övervinna barnfattigdom, men vid denna punkt är de allt som han har kvar. Han behöver en överraskning i Iowa, där evangeliska en gång stöttade honom, för att vända på saker och ting.
Fiorina visade sig vara överraskningen i den tidiga republikanska debattsäsongen, som dominerade den första debatten med kort och framträdde som en av de tydliga vinnarna i den andra, bästa tiden-debatten. Men hon har aldrig lyckats dra nytta av ränteökningen.
Tack i någon liten del av Trump fenomenet, försvann hon från rubrikerna för långa sträckor i taget. Hennes bakgrund som en högteknologisk företagsledare har lämnat henne utan en naturlig politisk bas, och hon har sett en stadig minskning av hennes opinionssiffror.
Hon är återigen borta från huvuddebatten - kanske för gott - och lämnar sin knappa möjlighet att återta den tidigare magin. Med begränsade kampanjresurser, har hon inte kunnat bygga mycket av ett markspel i nyckelstaterna Iowa och New Hampshire.
Paul kallades en gång "den mest intressanta mannen i politiken" och förutspådde att vara en kraft i den republikanska nomineringskampen. Om han kunde sätta en mer mainstream spin på libertarian appell av tidigare presidentkampanjer av hans far, Ron Paul, han kunde skära ut tillräckligt stöd för att komma ut på toppen i ett trångt fält.
I stället verkar han ha fjärmat sig från libertarierna, medan den republikanska etablissemanget misstänker att hans syn på nationell säkerhet och utrikespolitik är alltför duvish. Hans insamling har undervördat, eftersom han misslyckats med att locka djupt rotade donatorer och gräsrötternas bidrag blekt jämfört med hans fars pengagenererande maskin.
Han har visat en tunn hud när han ställs inför fientliga media förhör, och medan han erbjuds en kontrasterande synpunkt under republikanska debatter, det verkar bara inte finnas tillräckligt republikanska primära väljare ute som håller med honom.
Det verkar svårt att tro, men Santorum vann Iowa caucuses för fyra år sedan och samlade ihop tillräckligt med röster för att avsluta tvåa bakom Mitt Romney för den republikanska nomineringen. Vid den tiden var hans kombination av evangeliskt stöd och arbetarklassens känslighet en tilltalande kontrast till Romneys företagsglans för många republikanska väljare.
Den här gången finns det helt enkelt för många andra kandidater med mer pengar, mer erfarenhet och mer personlighet för Santorum att tävla.
Han ser allt på ännu en överraskning i Iowa, men det finns inga tecken på att blixten slår till två gånger.
Om Santorum är gårdagens kandidat är Huckabee kandidaten från i förrgår. Han var överraskningsvinnare av Iowa caucuses i 2008, kör som en välbehövlig konservativ med en folklig charm.
Den tidigare guvernören i Arkansas eschewed en fortsatt politisk karriär för en körning som en radio-och TV-talkshow värd, passerar på en chans att springa som en favorit 2012. Som Santorum har han blivit utmanövrerad av en mängd nya ansikten och han har aldrig kunnat få dragkraft i sin gamla terräng i Iowa eller någon annanstans.
Han har fortfarande gåvan till Gab, men hans skämt visas nu i debatterna och hans tid verkar ta slut.
Elva republikanska kandidater kämpar för Vita huset och efter månader av kampanj deras första valprov, i Iowa, är bara dagar bort.