Detta är ett försök att inrätta vad som kommer att kallas TFTA (Tripartite Free Trade Area).
Det kommer att undertecknas mellan den gemensamma marknaden för östra och södra Afrika (COMESA), Sydafrikas utvecklingsgemenskap (SADC) och Östafrikanska gemenskapen (EAC).
Nu har det varit stor fanfar i pressen om detta, främst trycks av politikerna som är gjorda för att se bra ut av denna typ av saker.
Men rubrikerna "Den gemensamma marknaden för Afrika" eller "EU-blocket" framträder i Afrika är vilseledande.
Om frihandelsavtalet fungerar som det ska kommer det att bli ett frihandelsområde, inte en gemensam marknad och absolut ingenting att närma sig vad EU är.
Problemet är inte alla inblandade spelare fungerar ordentligt själva.
COMESA har fortfarande vissa taxor inom sig, medan det inom EAC (tveklöst de mest integrerade blocken) fortfarande finns frågor mellan Kenya och Tanzania om saker som aktieägande. Och Sydafrika tenderar att dominera SADC.
Men det betyder inte att trepartsavtalet är slöseri med tid. Frihandel från Kap till Kairo har varit ett mål sedan kolonialtiden (Cecil Rhodes talade om det) och detta avtal är ett litet steg mot detta.
I teorin kommer det att öka handeln inom Afrika, men det beror mer på kapaciteten hos afrikanska länder att göra vad varandra vill till konkurrenskraftiga priser, snarare än en enkel sänkning eller skrotning av tullar mellan de 26 medlemmarna.
Djävulen kommer att vara i detaljerna i detta avtal. Det har funnits farhågor om protektionistiska åtgärder för lokala industrier och en metod för att lösa handelstvister.
Men det kan öka handeln inom Afrika. För närvarande uppgår handeln mellan afrikanska länder till endast 13 procent av den totala afrikanska handeln. Vissa akademiker har sagt att detta trepartsavtal skulle kunna öka det med 30 procent under de närmaste åren.
Men det kommer att finnas utmaningar på plats. Till att börja med är tulltjänstemännen och att komma över gränserna notoriskt tungrodda i Afrika. Tillverkningen på lokal nivå måste också stärkas.
FN sade för tre år sedan att det bästa sättet att öka den afrikanska handeln var att koncentrera sig på att utveckla lokal kapacitet, snarare än att bara sänka tullarna. På så sätt skulle afrikaner ha saker att sälja till varandra till priser som är mer konkurrenskraftiga än utomstående.
Om det händer inom ett nytt frihandelsområde skulle det öka handeln inom Afrika. Det finns också olika tvister mellan medlemmarna i detta avtal, från grämelser till direkt fientlighet.
Så, medan det finns en hel del politisk vilja bakom TFTA, hur det fungerar på marken kommer att vara bevis på puddingen.
Och det kommer inte att vara uppenbart för månader eller år framöver. Ursäkta min cynism, men de tre block som är inblandade i detta fungerar inte alls perfekt.
Med all hype runt detta TFTA, skulle man kunna tro att det var universalmedlet för alla Afrikas ekonomiska problem och handelsproblem. Det är det inte. Men det är ett litet steg i rätt riktning.
Några av er kommer att ha sett nyheten om att ett tre-bloc handelsavtal håller på att undertecknas mellan 26 afrikanska stater i Egypten idag.