Liksom varje helg besökte María sina föräldrar i Iscuandé, en kommun vid Colombias Stillahavskust.
María och hennes släktingar var i familjens stylta hus, typiskt för denna region korsas av floder, när en motorbåt bär beväpnade män kom upp floden.
María vet inte vilka de beväpnade männen i båten var, men hon vet vem som började skjuta på dem från kullen bakom hennes familj hem: ELN rebeller.
ELN, eller National Liberation Army, är Colombias näst största gerillagrupp, och trots att gruppen är engagerad i fredssamtal med regeringen är den fortfarande mycket aktiv.
Omkring 50 ELN-rebeller hade omringat familjens hem utan att María märkte det.
"Jag hade aldrig sett ett skott avfyras tidigare, jag hade hört [skott avfyras], men hade aldrig sett kulor flyga; de passerade under mitt hus, vid sidorna, överallt."
"Barnen grät, min far också, vi grät alla", säger María.
Hon började be men ELN rebellerna kom in i huset och tog henne och hennes familj upp i bergen.
Rebellerna anklagade henne för att gömma vapen åt den beväpnade gruppen i motorbåten, vilket María förnekade.
"De satte ett gevär mot mitt huvud, mot min fars huvud, mot barnens huvuden."
Så småningom, fyra timmar efter skottlossningen, släppte rebellerna familjen.
Rädd för att återvända hem flyttade familjen från sitt hem på styltor till huvudstaden, tillsammans med 31 andra familjer från området där skottlossningen ägde rum.
María och nio andra medlemmar av hennes familj bor nu i två hyrda rum och delar två madrasser.
Hennes far har inte kunnat arbeta eftersom det är för farligt att gå tillbaka till skogen där han gjorde en levande skogsavverkning.
"Jag är orolig, jag vet inte hur vi ska överleva", säger María.
Och hon är inte den enda. Dussintals fler familjer här har tvångsfördrivits av en ökning av våldet i områden som tidigare kontrollerades av Colombias revolutionära väpnade styrkor (Farc).
Farc undertecknade ett fredsavtal med regeringen förra året och deras medlemmar demobiliserar i "övergångszoner", där de lämnar över sina vapen till FN-övervakare.
Men när Farc inte längre har kontroll, försöker andra beväpnade grupper ta över sin lönsamma kokainsmuggling och illegala guldgruveaffärer.
Grupperna kolliderar med varandra och säkerhetsstyrkorna.
– Ett krig har börjat i de områden där Farc brukade vara, säger Luis Enrique Sinisterra.
Över hela landet kan våldet ha sjunkit till följd av fredsavtalet med Farc, men bilden här är en annan.
Sinisterra säger att han inte är förvånad över ökningen av våldet i Iscuandé.
Han hävdar att det som behövs är en starkare närvaro av den nationella regeringen. Han talar inte bara om säkerhetsstyrkorna utan om investeringar i utbildning, hälsa, bostäder och infrastruktur.
Hans förutsägelse om vad som skulle kunna hända om denna investering inte skulle komma är dyster: "Kriget kommer att fortsätta under lång tid och många människor kommer att förlora livet."
Och det är inte bara Iscuandé som känner sig övergiven av regeringen.
Stillahavskusten är ett av Colombias fattigaste områden.
Det är det område till vilket slavar som fördes från Afrika flydde tills slaveriet avskaffades, och hjärtat av dagens afro-kolombiska samhälle.
Nu ser man en ny och hotfull tillströmning, en av de väpnade grupper som är angelägna om att gripa tag i där Farc drog sig tillbaka.
"Du blir så nervös att du inte vet om du ska springa och gömma dig eller vad du ska göra; vi gick in i köket och gömde oss bakom frysen i hopp om att det skulle skydda oss," María (inte hennes riktiga namn) minns när hon och hennes familj fångades i korselden mellan två beväpnade grupper.