I ett skede sade domaren till personalen att vända upp och ned på förarhytten till följd av den låga temperaturen i domstol 12.
Det var också kallt i förfarandet, jämfört med de heta och tunga utbytena i media i frågan.
Det fanns inget häcklande, inget skrikande, inget hån.
Faktum är att den enda gången som volymen höjdes i domstol var när en journalists mobiltelefon ringde högt i 30 sekunder, eftersom ägaren frenetiskt fumlade runt och inte hittade knappen.
Det fanns respekt mellan lagen, artighet från vittnena och en respektfull atmosfär i rättssalen, inklusive den packade offentliga galleriet.
Ett antal homosexuella rättighetsaktivister var närvarande liksom fackliga politiker som Edwin Poots och Jim Allister.
Luften av lugn tycktes överraska myndigheterna.
Den första dagen var en grupp poliser stationerade utanför hov 12. På dag två var de borta.
I mitten av fallet var Gareth Lee, en homosexuell rättighetsaktivist vars order på en tårta med parollen "stöd homoäktenskap" avslogs. Jämställdhetskommissionen stödde hans fall.
De hävdade att han diskriminerades på grund av sin sexuella läggning.
Mr Lee satt på vänster sida av domstolen. Bagaren från Ashers bageri som tackade nej till sin beställning av tårtan, Karen McArthur, satt på andra sidan.
Förutom henne var hennes man Colin, en av hennes tre söner, Daniel, och hennes svärdotter Amy. De är en sammansvetsad kristen familj och de satt på samma platser varje dag.
Det mest spända ögonblicket i rätten kom när Karen McArthur tillfrågades om varför hon först accepterade Gareth Lees order och sedan ringde honom några dagar senare för att tala om för honom att den skulle ställas in.
"I mitt hjärta visste jag att jag inte skulle kunna sätta det (slogan) på kakan," sade hon
"Jag ville inte skämma ut honom eller ha en konfrontation i bageriet."
Avslogs mr Lees order för att han var bög?
Nej, jag insisterade på Mrs McArthur. Hon visste inte att han var bög, och det hade inte spelat någon roll även om hon gjorde det.
Ashers skulle inte ha varit beredda att göra en tårta med en pro-gay äktenskap slogan för någon.
Poängen betonades av familjens advokat, David Scoffield QC - "frågan var kakan inte kunden".
Men Gareth Lee kände sig diskriminerad.
Han berättade för domstolen att efter att ha beställt tårtan och betalat för den, bara två dagar senare att hans order hade avslagits: "Det fick mig att känna mig ovärdig, en mindre person."
Det kommer att vara upp till distriktsdomaren Isobel Brownlie om dessa känslor berodde på diskriminering eller inte.
I början av målet uppmanade Lees advokat Robin Allen QC domaren att komma ihåg att "lagen inte får bestämmas av dem som skriker mest".
Den angav tonen för tre dagars komplicerade men artiga rättsliga argument.
Aldrig har en rättssal hört så mycket bevis om processen bakom isbildning av en svampkaka. I ett skede talade en av advokaterna till och med om sin egen förmåga att baka.
Allt detta var långt ifrån den arga debatt som har rasat i mediernas radiovågor och politiska forum under de senaste nio månaderna.
Detta var ett civilmål i alla avseenden.
Den offentliga debatten om "gay cake"-kontroversen må ha varit hetsig, men tredagarsmålet var kyligt.