När filmen "Suffragette" öppnas på brittiska biografer får man förnyad uppmärksamhet på den kampen, där Skottland spelade en viktig roll.
– Under lång tid har rösträttsrörelsen, vad historien anbelangar, funnits i London och det nationella ledarskapet har också funnits där, säger dr Norman Watson, journalist och historiker som har forskat i rösträtterna i 30 år.
Men han pekar på det faktum att Edinburgh hade ett av de tidigaste rösträttsföreningarna på 1870-talet och under perioden efter 1905 höll Skottland på att "tränga över sin tyngd" i kampen för omröstningar.
Det fanns gott om möjligheter att konfrontera etablissemanget med dåvarande premiärminister Herbert Asquith med sin valkrets i Fife och Winston Churchill som parlamentsledamot för Dundee.
Han fortsätter: "Så med de militanta kvinnor som förbinder sig att argumentera vid varje val där det liberala partiet stod på grund av att det liberala partiet fortsatte att vägra dem röster, detta verkligen katapulerade militans episoden i Skottland och alla delar av Skottland var inblandade."
När Churchill kom för att stå i Dundee 1908 följdes han av 27 av de nationella ledarna för kvinnors rösträttsrörelser. Vid ett tillfälle gömde han sig till och med i ett skjul och försökte hålla ett möte där.
Det hade varit en hel del kampanjer för omröstningen mot slutet av 1800-talet främst med hjälp av metoder som i framställningar, skriva brev och bemärkta ledamöter av parlamentet.
Detta förändrades 1903 i och med att Pankhursts och andra kvinnoförbund bildades. Ett avdelningskontor öppnades i Glasgow 1906 och 1908 hade det skotska huvudkontoret öppnats i staden.
– Till en början brukar de åka ner till England för att begå några av de mer militanta aktionerna, säger professor Sarah Pedersen vid Robert Gordon University som skriver en bok om de skotska rösträtterna.
"Vi får egentligen inte mycket militant rösträttsverksamhet som pågår i Skottland förrän ett par år före första världskriget, men när de väl kommit igång gör de en hel del skada."
Hon pekar på bränningen av byggnader, läktarna vid Ayr och Perth loppbanor, hällandet av syra i postlådor för att förstöra posten eller bränna slogan "röster för kvinnor" i greenerna av golfbanor med syra.
"En av sakerna att notera är att de var mycket noga med att faktiskt inte skada eller döda någon med alla dessa bränder, de platser de satte eld på var tomma. Vad de hoppades på var att markägarna och försäkringsbolagen skulle sätta press på regeringen att ge kvinnor rösträtt, fortsätter hon.
En viktig punkt för rörelsen i Skottland var ett stort rally i Edinburgh 1909.
Den leddes av den formidabla Flora Drummond, ridande på hästryggen. En nyckelfigur i rörelsen hade växt upp i Arran.
Edinburgh hade dock också ett ganska mindre positivt påstående om berömmelse. Det var här som rösträttslotten Ethel Moorhead blev den förste i Skottland som tvångsmatades, en sedvänja som kom senare norr om gränsen.
– Det fanns två fängelser i Skottland som tvingade fram mat, säger Donna Moore på Glasgow Women's Library.
"En var Edinburgh", fortsätter hon, "även om något motvilligt, men den största var Perth och, i själva verket, när det var ett kungligt besök i Perth fanns det skyltar utanför som sade välkomna till Ers Majestäts tortyrkammare i Perth fängelse."
Ms Moore fascineras av berättelserna om rösträtter, berättelser som hon tycker förtjänar att bli mer kända.
Tidigare under året deltog en grupp kvinnor i ett offentligt konstevenemang, "Mars of Women", från Glasgow Women's Library till Glasgow Green.
Tanken var att fira kvinnors historia och prestationer, både förr och nu. Platsen valdes som grön hade varit platsen för många rallyn och marscher av både rösträtter och suffragister.
Första världskriget tillskrivs ofta vissa kvinnor rösträtten 1918. Men Norman Watson säger: "I många avseenden glömmer vi bort det värdefulla arbete som konstitutionärerna gjorde, de icke-militära kvinnorna".
Han tror att det kanske fanns 100 plus militanta rösträttskandidater i Skottland, men tusentals som strävade efter liknande mål men på olika sätt.
"Min uppfattning är att 1914, när det värsta av tvångsmatningen skedde, tror jag att vi var på väg mot att regeringen gav efter, och jag tror faktiskt att kvinnorna kunde ha fått omröstningen 1916, två år innan de gjorde det."
Från att kasta ett ägg på Winston Churchill, till en stor rösträttsmarsch i Edinburgh, till den fasansfulla tvångsmatningen, var Skottlands rösträtter och de mer gradvisa suffragisterna en viktig del av kampen för kvinnors röster.