Den senaste omgången av blodiga protester om Oromo-rättigheter hade en tragiskt surrealistisk början.
En buss fylld med en bröllopsfest som tog bruden till brudgummens hem stoppades vid en rutinkontroll den 12 februari nära den södra etiopiska staden Shashamane.
Polisen sa åt dem att stänga av den nationalistiska Oromo-musiken. De vägrade och bussen körde iväg.
Situationen eskalerade sedan snabbt och rapporter visar att minst en person dog och tre andra skadades efter att polisen avfyrat skott.
De exakta detaljerna i händelsen är svåra att verifiera, men vad som är tydligt är att dagar av protester följde, inklusive beväpnade lokala milis sammandrabbningar med federala polisen, lämnar sju poliser döda, säger regeringen.
Oromia i en blick:
Varför Etiopien gör en historisk "Mästerplan" U-sväng
Sedan november förra året har Etiopien upplevt en tredje fas av den senaste tidens oroligheter i Oromiaregionen som har varit utan motstycke i sin livslängd och geografiska spridning.
Regionen är den största i Etiopien och Oromos, som utgör en tredjedel av befolkningen, är den största av landets över 80 etniska grupper.
Inledningsvis var protesterna en reaktion på en plan för att utvidga huvudstadens administrativa gräns, Addis Abeba, som omges av Oromia.
Men även efter det att regionens styrande parti, Oromo People's Democratic Organisation, som är en del av Etiopiens styrande koalition, lagt ned planen i januari, har protesterna fortsatt.
"Det finns en stark känsla av offerskap, som sträcker sig tillbaka 150 år", säger Daniel Berhane, en framstående Addis Abeba-baserad politisk bloggare, som täcker Etiopien för webbplatsen Horn Affairs.
"Folk minns historien. Ärren lever fortfarande, till exempel hur Oromo-språket undertrycktes tills för 20 år sedan."
Trots att det finns en etnisk grund för dessa protester säger observatörerna att de djupare frågorna bakom dem, frustrationer över markägande, korruption, politisk och ekonomisk marginalisering, är bekanta för många desillusionerade etiopier.
Antalet döda sedan november efter sammandrabbningar mellan demonstranter och säkerhetsstyrkor från internationella rättighetsorganisationer, aktivister och observatörer varierar från 80 till 250.
Regeringen har avfärdat olika dödstal som överdrifter, och sade att en färsk rapport om situationen av New York-baserade Human Rights Watch (HRW) var en "absolut lögn".
Etiopiska medborgare hade rätt att ifrågasätta planen att utvidga Addis Abeba, men protesterna kapades av människor som ville hetsa till våld, enligt regeringens talesman Getachew Reda.
Han säger att säkerhetsstyrkorna har ställts inför "organiserade beväpnade gäng som bränner ner byggnader som tillhör privatpersoner, tillsammans med statliga installationer".
En säkerhetsanalytiker som noga tittar på Etiopien säger "det kan finnas radikala element och fraktioner som utnyttjar, men man kan inte definiera en rörelse genom isolerade händelser".
Trots våldsamma händelser har protesterna beskrivits som "mycket fredliga" av HRW och observatörer i Etiopien.
– Det finns en känsla av bristande kompetens inom styrning på plats, säger Daniel.
"Det fanns enkla botemedel för att blidka inledande protester, det var inte hård vetenskap, men rätt åtgärder vidtogs inte."
Till sitt försvar säger regeringen att den följde folkets uppmaning när det gällde oron över Addis Abeba-planen, och observatörer säger att regeringen förtjänar beröm för att ha dragit tillbaka den.
Men samma politiska observatörer tillägger att regeringen måste tillåta etiopier att utöva sin konstitutionella rätt att protestera och hantera händelser på ett sätt som inte eskalerar våldet.
Regeringen har sagt att protesterna och informationen om dem har manipulerats av utländska oppositionsgrupper som använder sociala medier för att överdriva vad som händer för deras egna syften.
"Diasporan förstorar nyheterna om vad som händer, ja, men oavsett hur mycket den agiterar, kan den inte styra [vad som händer] på bynivå i Etiopien", säger Jawar Mohammed, verkställande direktör för en av dem som anklagas för att underblåsa konflikter, USA-baserade programföretaget Oromia Media Network (OMN).
"Det här handlar om missnöje."
Jawar säger att fängslandet av ledarna för Oromo Federalist Congress Party, Oromias största rättsligt registrerade oppositionspolitiska parti, tillsammans med tusentals andra politiska fångar i Oromo, gör det svårt att förhandla fram en varaktig lösning.
"Och vad gör Storbritannien och USA? Som större givare till Etiopien bör de ta ledningen för att få regeringen att utarbeta ett avtal."
Detta är en lång väg från de svåra dagarna för Etiopiens nya federala konstitution efter störtandet av militärdiktaturen 1991.
Detta införde ett decentraliserat system av etnisk federalism, men detta krånglar med den styrande etiopiska folkets revolutionära demokratiska front (EPRDF), som tillsammans med sina allierade innehar varje plats i parlamentet.
"Den styrande regeringen är ett offer för sin egen framgång", säger säkerhetsanalytikern.
"Den konstitution som utvecklades gav löften och folk litade på EPRDF. Nu kräver människor dessa rättigheter och regeringen reagerar med kulor och våld."
Han tillägger att regeringen har utökat grundläggande tjänster och infrastruktur och verkar respektera olika kulturella och etniska identiteter, men den kan inte förena detta med sin mer auktoritära beslutsprocess.
Regeringens hittills framgångsrika arbete med att hålla ihop denna särskilt heterogena federation håller inte på att falla sönder, enligt observatörerna här.
Men saker och ting kan bli värre innan de blir bättre, om inte underliggande källor till friktion och frustration tas upp.
Som protester i Etiopien om rättigheterna för landets Oromo folk fortsätter, Addis Abeba-baserade journalisten James Jeffrey överväger om de hotar landets enhet.