Terrorattackerna mot regeringsbyggnader i Oslo och ett sommarläger i Labourpartiet på Utoeya gjorde att 77 personer dog och hundratals skadades.
De lämnade efter sig både ett mycket offentligt, nationellt trauma och otaliga berättelser om personlig sorg över hela Norge.
Lokala minnesmärken har redan avtäckts i städer och byar som förlorade någon antingen i bombningen eller under skottlossningen i Utoeya.
Den dåvarande labourstyrda regeringen beslutade också att bygga två nationella monument, var och en nära en plats för Breiviks attacker.
Men nu säger grannar och några släktingar till offren att de inte vill fira minnet av Utoeya, och planerar domstolsåtgärder om det inte stoppas.
"Jag tror att vi har tillräckligt med gravar av våra barn och vi har också minnesplatser i våra städer," Cathrine Lutken berättade BBC.
"Och vi har Utoeya. Vi blir påminda varje dag. Det måste sluta. Vi börjar bli sjuka."
Hon förlorade sin 17-åriga dotter, Eva Kathinka, till Breiviks kulor på Labours ungdomsläger för nästan tre år sedan och har kommit för att själv se den föreslagna platsen för ett nationellt minnesmärke.
"Jag tänker på det flera gånger om dagen, jag har svårt att sova på natten", sade hon.
"Det är många av oss som fortfarande kämpar. Det är hemskt. Till och med tre år senare är det fruktansvärt."
Minnesmonumentet skulle se en kanal klippas över spetsen av en halvö som pekar ut mot Utoeya.
De dödas namn skulle graveras på klippan.
Omkring 400 människor bor längs vattensträckan med utsikt över ön.
Många av dem hjälpte till att rädda unga laboursupportrar som försökte simma bort från attacken. Många andra arbetade för att rädda livet på de svårt skadade som kom till land.
En petition till regeringen denna vecka visar att en stor majoritet av grannarna är emot minneshögtiden.
"Vi kommer att få se detta varje dag, en ständig påminnelse om vad vi såg den dagen", sade Ole Morten Jensen, som organiserade framställningen.
"Allt blod, ljud, skottlossning, skrik. Nej, det vill jag inte komma ihåg.
"Jag tycker det är grymt av en regering att förvänta sig att vi ska bli påminda om det. Det behövs inte. Det finns många ställen där ingen bor där de kan lägga det här."
Jensen och andra lokalbor har nu anlitat en advokat för att förbereda civila åtgärder mot regeringen om åminnelsen fortsätter som planerat.
För att undvika rättegångar och ytterligare upprördhet bjöd den norska myndigheten med ansvar för offentlig konst, som beställde det vinnande bidraget, tidigare i veckan in alla berörda parter till ett öppet möte för att diskutera vägen framåt.
Minnesutformningen valdes bland många inlägg av en jury som också inkluderade representanter för offrens anhöriga.
Trond Blattmann, ledare för stödgruppen den 22 juli och far till ett av offren i Utoeya, försvarade valet till mötet.
"Den 22 juli var en nationell katastrof", sade han, "och ni vet lika väl som jag att av dem som förlorade sina liv den 22 juli, var hela landet representerat. Därför behöver vi nationella minnesmärken också."
Juryns ledare, Jorn Mortensen från Oslo National Academy of the Arts, sade att protesterna inte förvånade honom, men han ansåg att det föreslagna minnesmärket var rätt val.
"Det finns alltid olika åsikter om minnesförslag", berättade han för BBC.
"Så var det också i Washington DC när Maya Lins förslag till Vietnamveteranernas minnesmärke introducerades.
"Så det är faktiskt en del av minnesstunden att balansera olika åsikter om minnesstunden."
Nu är det upp till Norges nya center-högerregering att besluta om ytterligare åtgärder. Det hade planerat att minnesplatsen Utoeya skulle öppnas före den 22 juli 2015, i tid för fjärde årsdagen av terrorattackerna.
Det datumet kan falla, medan myndigheterna och de som motsätter sig planerna försöker komma överens om en lösning.
Båda sidor säger att de hoppas på en rad om hur man bäst minns den 22 juli döda hamnar inte i domstol.
Ett planerat nationellt minnesmärke för offren för den norska extremhögermassmördaren Anders Behring Breivik skulle kunna skjutas upp när lokalbefolkningen och offrens anhöriga motsätter sig planen.