Men antalet glassbilar har minskat i åratal, vilket har fått somliga att tro att dessa klockor inte kan betyda något för framtida generationer av barn.
En gröda av små familjeföretag är fast besluten att hålla industrin vid liv dock.
Dessa glassföretagare har hittat affärsmodeller som gör det möjligt för dem att trivas på en marknad som domineras av stora detaljhandlare. Och en del har till och med doppat tårna på exportmarknaden.
En sådan framgångssaga är Londonern John Bonar, 53, som började sälja glass när han bara var 11 år.
"Vi skulle ta oss på en lastbil i East End, fylla barrows full av glass, bli avsläppta runt Hyde Park eller Madame Tussauds och bara sälja glass," säger han mig.
Han startade sitt eget företag när han var 21 år och sålde glass från en skåpbil med hål i golvet och vindrutetorkare som inte fungerade.
Idag driver hans firma Piccadilly Whip 20 glassbilar i London och Essex och har fasta ställningar vid Tower Bridge.
Trots dessa framsteg säger Bonar att förhållandena har blivit mycket tuffare för glassbilar sedan de först blev populära i Storbritannien på 1950-talet.
"När jag var liten, fanns det fyra eller fem glassbilar som kom runt våra gator och de skulle alla tjäna ett levebröd.
"Men det finns mindre och mindre genom åren, eftersom människor kan köpa glass billigt i stormarknader och alla har fått en frys i sitt hus."
Storbritanniens glassmarknad är värd cirka 1 miljard pund varje år, enligt branschgruppen Ice Cream Alliance, men det finns inga konkreta uppgifter om antalet glassbilar i drift.
Guardian uppskattade dock att det fanns 2 500 skåpbilar på brittiska vägar 2013, när fallande siffror ledde The Sunday People att starta en kampanj för att rädda industrin.
Ändrade smaker kan ha lett till mindre arbete för skåpbilar på gatorna, men det har skett en ökning av möjligheter på festivaler, bröllop och företagsevenemang.
Detta har blivit en viktig inkomstkälla för Piccadilly Whip, vars skåpbilar ibland kommer att vara vid sju tillfällen samtidigt.
Piccadilly Whip's skåpbilar tillverkas av Whitby Morrison, ett Crewe-baserat företag med 50 anställda, fronted av verksamhetschef Ed Whitby.
Hans farfar Bryan startade företaget 1962 och tog på sig bilkonversioner som "alla andra sade var omöjliga" och lyckades, säger Ed med stolthet.
Företaget blev "marknadsledande" på 1980-talet efter att dess huvudkonkurrent gick i konkurs, och idag säljer cirka 100 nya skåpbilar varje år, exporterar cirka 20% av dem.
Dess skåpbilar säljer glass i mer än 60 länder, inklusive Kazakstan, Malawi och Guyana - även om Whitby Morrison trots sina globala ambitioner fortfarande är stolt över sina lokala rötter.
"Vi ser till att ta folk från skolan, sätta dem genom sina lärlingsutbildningar, lider alla flickvän problem, det första lånet, det första barnet", säger Mr Whitby över telefon. "Vi bygger på verkliga familjevärderingar."
Fler berättelser från BBC:s Business Brain-serie som tittar på udda eller ovanliga affärsämnen från hela världen:
Företagen drar nytta av 24 timmars solljus
Måste du undvika att kramas på jobbet?
Husägare hyr ut sina hus som filmuppsättningar
Är humor ett sätt att hålla ett kontor lyckligt?
Sätta det roliga tillbaka i danslektioner
Mobila glassbilar har inte alltid haft ett gott rykte, och vissa hävdar att de främjar fetma och skapar föroreningar.
Glasgows "Ice Cream Wars" i början av 1980-talet, där rivaliserande gäng sålde droger och stulna varor från glassbilar, hjälpte inte heller.
Katy Alston, grundare av Pinks Vintage Ice Cream, tillägger att en hög konkurrensnivå har gjort det till en tuff marknad för nykomlingar.
"När jag började för 15 år sedan fanns det ett par andra glassbilsoperatörer som inte verkade vara särskilt förtjusta i någon ny, någon som var kvinna."
Hon kämpade som ett resultat och "måste bli starkare", men säger att operatörer som hon själv har blivit en moderniseringskraft i branschen.
Mrs Alston startade sitt företag efter att hennes man gett henne en glassbil som överraskningspresent - även om hon först blev besviken på gåvan.
"Folk ser skåpbilarna nu och de tror att 'oh du hade så tur, de är underbara', men den första vanen var en absolut hög."
Pinks Vintage Ice Cream, baserad i Bognor Regis, har sedan dess vuxit till två skåpbilar och en vintage-stil glass trehjuling.
Mrs Alstons dotter Georgia har också hoppat av universitetet för att gå med i företaget, trots hennes mammas ursprungliga reservationer.
"Jag var tvungen att göra en hel affärsplan, det var 20 sidor lång. Det var som Dragons' Den men för din mamma, säger Georgia.
Under de senaste 11 åren har Natasha Laws serverat glass på evenemang runt Hertfordshire från sin van Ice Baby, uppkallad efter raplåten av Vanilla Ice.
Men hennes väg in i branschen har något att tacka för turen.
Hon hade varit beredd att betala 1000 pund för bilen på eBay, men någon bjöd över henne. Men med uppmuntran från en kollega hon satte på en £ 1050 bud i sista stund och vann auktionen.
Precis som fru Alston utsattes 42-åringen för hot från gamla herr Whippy när hon började.
Men hon har fortsatt att bygga ett blomstrande företag, dels genom att använda sociala medier för att publicera Ice Baby. Hon har 26.000 följare på Instagram där hon lägger upp bilder på sina glassar.
Nuförtiden är nostalgi en viktig trend i branschen, och både Ice Baby och Pinks Vintage ser det som en avgörande del av sina varumärken.
Men kommer nostalgi att vara tillräckligt för att ge en säker framtid för mobila glassförsäljare på våra gator?
Alston är optimistisk: "Jag tror att det finns en framtid för mobila glassbilar. Direkt kontakt med samhället är verkligen viktigt."
Bonar håller med. "Det är en brittisk institution och våra bilar är de bästa i världen. De kommer alltid att ha en plats."
För många av oss frammanar en glassbil glada barndomsminnen av brittiska somrar och drypande isläppar.