Så hur nödvändigt är all den dyra undervisningen, om du vill hjälpa ditt barn in i en karriär som trampar brädorna?
Tallulah Treadaway lever många flickors drömmar. Hon är bara 12 år och har tillbringat det senaste året med att lämna sin syster och två bröder hemma i Sussex för att ta tåget till London för att uppträda i den slagna musikalen Matilda.
Det är ingen tvekan om att det är en meningsfull upplevelse för henne.
"Det är en bedrift", säger hon. "Efter föreställningen går man ut ur teatern och man hör folk säga "de där barnen var fantastiska" och man mår bra."
Hennes körning i Matilda har just tagit slut och hon är nu på repetitioner för ännu en West End-produktion.
Men även om hon har dansat sedan hon var fem år, är Tallulah relativt ouppfostrad, åtminstone jämfört med många av de andra barnen hon träffar på provspelningar.
Hon har märkt att några av dem dyker upp redan med alla ord och alla steg.
Föräldrar till en ny stjärnskrovgeneration söker i allt högre grad efter en hel rad lektioner i hopp om att det kommer att bidra till att uppfylla sitt barns dröm om en karriär inom show business.
Men det är ingen lätt väg att gå. Medan du gärna kan betala £20 för en kemi set för en blivande forskare i familjen, föräldrarna till en lovande artist kan spendera tusentals på vad som är en notoriskt ombytlig karriär val.
Kostnaderna varierar runt om i landet men en-till-en undervisning i sydöstra England börjar på £20 i timmen. Gruppklasser varierar från £5 - £10.
Kostnaderna för uniform, kostymer och tentor kan också öka. Och ju fler klasser som erbjuds från jazz till musikteater, gatudans till sång, desto mer vill ditt barn göra.
– Jag vill hålla min dotters drömmar vid liv, säger Naomi Phitidis, mor till en entusiastisk ung artist.
Hennes dotter Juno deltar i sång, drama och flera danslektioner, även om vissa planeras två veckor för att begränsa tid och kostnadstryck.
– Men jag vill också att hon ska ha någon form av trygghet i sitt liv, säger hennes mamma.
Ibland undrar hon om hon lägger alla sina ägg i en korg, men tror fullt och fast att de färdigheter och självförtroende som Juno förvärvar kommer att hjälpa henne vad hon än gör senare i livet.
Vanessa Karls dotter Zoe hoppas bli en professionell dansare. Men hon vet att hon inte kommer att vinna en plats på en dansskola utan att nå en krävande teknisk standard. Vanessa tillbringar alltså omkring 100 pund i veckan på lektioner under 30 veckor om året.
– Om någon har en passion är det bra att låta dem följa den passionen, om man har råd, säger hon.
Hon tycker att du behöver minst fyra års träning för att komma in på en dansskola efter 16 år, och mer är bättre.
"Om du menar allvar måste du göra minst tre balettlektioner i veckan. Och jag tror att de flesta dansare skulle vilja göra åtminstone det."
Om Tallulah, Juno och Zoe gör karriär på scenen kommer de så småningom att ställas inför auditioner för vuxna roller, där många av deras rivaler har haft coachning i allt från poise och diction till bälte ut en showtoper från tidig ålder.
Jo Hawes, en ledande barnkastare, ser hundratals unga hoppfulla gå genom hennes ateljé.
Hon säger sanningen är, medan barn utan coachning ibland kan vinna en del, senare på det är en annan fråga.
Som vuxen måste man sätta dit det hon kallar "det tredubbla hotet" - sång, dans och skådespeleri - för man vet inte vad man kan bli ombedd att göra.
"Du ska gå på så många lektioner som möjligt", säger hon, om du vill göra det professionellt. "Det är viktigt att ha allt."
Ett element är inte omtvistat: att vinna en plats på dramaskolan är nyckeln. Det är där du får erfarenhet, hitta en agent och få branschkontakter. Men konkurrensen om platser är hård.
Står lektionerna bra för dig i stället för i en ansökan till dramaskolor som Central, Rada och Lamda?
– Det är inte så att de inte skulle ta hänsyn till någon som inte haft någon erfarenhet tidigare, om de kom in och uppenbarligen hade rå talang, säger Florence Hall, som var studentrepresentant i provspelningspanelen när hon var på Drama Centre.
"Men du måste se ut som du kommer att kunna svara på träning som jag tror att göra lektioner hjälper dig att göra. Man lär sig att inte skämmas för att prova saker och ting."
Liksom de flesta skådespelare Florence har tillbringat en del av sin karriär bemanning telefoner och servering kanapéer, men hon är för närvarande uppträder i Ghost From a Perfect Place på Arcola i London.
Hon säger som en hetero-skådespelare att man kan komma undan utan att ha många års undervisning men inte inom andra områden. "Jag tror att för musikteater måste man ha gjort det från blöjor, och göra alla lektioner man kan", säger hon.
Men kollegan Charlotte Blackledge är inte så säker.
Hon gick ut dramaskolan förra året och gick rakt in i rollen som Mandy Rice-Davies i Stephen Ward, Andrew Lloyd Webbers musikal om 60-talets Profumo-affär.
"Det enda jag verkligen är tacksam mot mina föräldrar för är att ha en normal barndom och inte gå 24/7 till sånglektioner och dans och skådespeleri och intensiv coachning", säger hon.
Hon har packat sina 22 år av liv med extrema sporter, resor, hill-walking, mode och en hel del andra "normala" aktiviteter som hon säger har gett henne en mängd insikter att dra nytta av när hon sätter en karaktär över på scenen.
Ibland säger hon att de intensivt utbildade eleverna känner till alla anteckningar men "det finns inget bakom ögonen".
Hon säger att hennes provspelning för dramaskolan var en riktig ögonöppnare: "De flesta som hade tränat från när de var små kom inte in eftersom de fick höra i provspelningen "du behöver livserfarenhet".
Hon har några enkla råd till alla med ambitioner för en karriär på scenen.
"Gå ut och lev, och om det kommer att hända, kommer det att hända."
Om du är förälder till en spirande Darcey Bussell eller Benedict Cumberbatch så vet du hur snabbt räkningarna börjar flöda in från dramalärare, sångtränare och dansskolor.