När antimuslimska upplopp bröt ut i Gujarat-staten 2002 efter att en tågbrand dödat 60 hinduiska pilgrimer, svarade Kallat med en installation av en "skelett auto-rickshaw", som framkastade de hemsökande bilderna av brinnande fordon under våldet.
En utställning nyligen i Delhi av den 42-åriga konstnären har på liknande sätt speglat Indiens nuvarande politiska och sociala oro.
Med samlingar på många prestigefyllda museer över hela världen och som curator för Indiens Kochi-Muziris Biennale 2014, Kallat är en betydande konstnär med något skarpt att säga. Hans senaste show har med rätta genererat mycket samtal.
Utställningen är kurerad av konsthistoriker och curator Catherine David, Here After Here, och innehåller över 100 betydande teckningar och målningar, fotografi, video och skulpturala installationer producerade av Kallat från 1992 till nutid.
"Jag har hämtat titeln från ett tidigare videoverk med titeln 'Infinitum (här efter här). Jag tror att det samlar utrymme och tid på ett sätt som en del av mitt arbete gör," Kallat berättade BBC.
Kallats utställningar spänner över globala och nationella historiska händelser och bekymmer, och behandlar också tropes som vidden av universum och minutiae av stadslivet och familjeband.
"Förutom att dela 25 år av mitt arbete med en bred publik, på en personlig nivå är det en möjlighet att se tillbaka på vad jag har gjort, att förstå vad jag kan göra i framtiden", säger han.
"Kallat är en originell konstnär vars verk är kraftfulla uttalanden som är intellektuellt stimulerande och socialt engagerande", säger dokumentär- och konstskribenten Ina Puri.
Kallat, från en medelklassfamilj i södra Indien från Kerala, tog sig till konsten som student vid Mumbais JJ School of Arts.
Det är inte förvånande att grubblar över stadslandskap, av vilka Mumbai, staden Kallat föddes och lever och arbetar, utgör en återkommande bakgrund till hans arbete.
Ta Cry of the Gland (2009) som speglar Kallats fiskperspektiv på stadens folk.
Det är en samling förstorade fotografier av skjorta fickor av män utbuktande med vikten av kulspetspennor, läckande pennor, mobiltelefoner, glasögon och beedi, de traditionella handrullade indiska cigaretter. Bilderna väcker outsägliga berättelser om arbetarklassen och deras arbeten i en trång stad.
I Kallats värld kräver quotidian introspektion. Hans val av material kan verka ovanligt men bara bidra till att belysa de idéer och känslor han försöker väcka i betraktaren med sina konstverk.
Cenotaf (En Deed of Transfer) är en serie fotografier som skiftar plan som erbjuder olika dimensioner till bilder av gamla Mumbai gator, trasiga trottoarer, skjul och föremål, inklusive klistermärken i bubbelgummi omslag eller de allestädes närvarande hinduiska gudar och gudinnor.
Också gripande är hans installationer som kallas Death of Distance (2007). Installationen av stora metalliska indiska mynt är en skarp kommentar till motsättningarna i ett land där fattigdom och teknik samexisterar.
Installationen innehåller två nyhetsrapporter som förklarar denna iögonfallande klyfta.
En är på ett nytt telefonsystem som utlovar mobila samtal för att överbrygga avstånd mellan människor till priset av en rupie. Den andra nyhetsrapporten handlar om självmordet på en 12-årig flicka vars mamma inte kan ge henne en rupie att köpa mat.
"Kallats verk visar att han är en enastående konstnär vars verk är kommentarer om staten, samhället och deras brister", säger Puri.
Den mest personliga av alla verk är tillägnad sin far.
Titlad The Epiloge, är det en fotografisk installation av 22.500 månar gjorda av rotis eller indisk plattbröd som imiterar månens faser. Inga två faser är desamma. Den sista är en fullmåne, en representation av hans fars död.
Utställningarna följer inte en kronologisk ordning. Istället tar det betraktaren genom relaterade trådar som visar upp över Kallats verk och idéer som har återuppstått eller har återbesökts när det förflutna och nuet blir nyktra kamratdelar.
Public Notice trilogi, en tredelad installationsserie som producerades 2003–2010, är ett sådant exempel.
Public Notice 1 är en serie av fem akryl speglar där konstnären har inskrivet i brända bokstäver, Nehru ikoniska "Tryst med ödet" midnatt tal 1947, på kvällen av Indiens självständighet.
Public Notice 2 är en gurkmejafärgad installation av Gandhis tal om civil olydnad. Installationen använder mer än 4000 glasfiberskulpturer av bokstäver av Gandhis tal som uppmanade människor att använda icke-våld som ett medel för revolt.
Gujarats nyktra present dyker också upp i Kallats ikoniska benskulptur vid namn Autosaurus Tripous.
Det är ett gigantiskt hartsskelett från ett fordon som brann under upploppen i Gujarat som en kylande påminnelse om det våld som slog ner Gandhis hemstat 2002.
Det tredje offentliga meddelandet 3 var ett platsspecifikt arbete vid Art Institute of Chicago 2010.
Terroristattackerna vid World Trade Centre i New York hade ägt rum i september, vilket ironiskt nog var samma månad, där den hinduiske munken Swami Vivekananda för 100 år sedan höll sitt tal om broderskap vid det första världsparlamentet för religioner.
Kallats installation fick Vivekanandas tal upplyst i Homeland Securitys hotvarningsfärgkod LED-displayer.
En installation på vakter och resenärer som genomgår säkerhetskontroll på flygplatser drar också en nickning från vakten på Delhi's National Gallery of Modern Art, där showen hålls.
"Jag antar att allt detta handlar om människor som mig och dig", säger han mig.
När en fattig indisk flicka tog sitt liv på grund av att hennes mor inte hade en rupee (15 cent) att köpa sin mat, Jitish Kallat, en av Indiens viktigaste samtida konstnärer, kunde inte annat än röras för att producera konst för att återspegla tragedin i mänskligt liv.