Efter halshuggningen av journalisten James Foley av islamiska statliga militanter i 2014, då-president Barack Obama intensifierade den amerikanska kampanjen mot gruppen, utvidga flygkriget till Syrien. Foley var inte den enda anledningen, utan en av dem.
Vad ska man då göra av president Trumps kryptiska tweet efter nyheten att Otto Warmbier hade gått bort?
Den 22-årige eleven återvände från fångenskapen i Nordkorea med svåra hjärnskador, på grund av en skada som tydligen inträffade kort efter att han dömdes i mars 2016.
Bland en kör av upprördhet från lagstiftare och tjänstemän, Mr Trump förklarade att Kinas president Xi Jinping hade misslyckats med att använda sitt inflytande för att rein i pariastaten.
Ögonbryn steg. Var detta en signal om att presidenten gav upp Kina och förberedde sig för direkta åtgärder mot Nordkorea?
Nej, det gjorde han inte, enligt försvarsminister James Mattis. Presidenten var rasande över Warmbiers öde och "uttryckte det amerikanska folkets frustration", sade han, med en regim som "provocerar och provocerar".
Under tiden fortsätter kärnstrategin: att tvinga Kina att använda sitt enorma ekonomiska och diplomatiska inflytande för att pressa Nordkorea till underkastelse när det gäller att avsluta sina kärnvapen- och ballistiska missilprogram.
Men det har prövats länge, och det har inte fungerat.
Det är sant att Peking blir mer och mer oroat över sin skurkaktiga grannes beteende, men det är fortfarande avskyvärt att vidta sanktioner som är tillräckligt stränga för att destabilisera regimen.
Warmbiers fängslande och död har belyst både allvaret i Nordkoreas problem och bristen på goda svar.
"Jag tror att vi måste skärpa sanktionerna, jag tror att vi behöver fokusera mer på de mänskliga rättigheterna kränkningar, jag tror att vi måste göra mer när det gäller att sätta press på Nordkorea," Ohio Senator Rob Portman sade på begravningen.
"Men vi måste också ha en kommunikationslinje öppen för detta land. Lika barbariska som de har visat sig vara, det var ett av våra problem: vi hade inte den förmågan att kommunicera."
Det var kommunikation genom en bakkanal med amerikanska fångar som ledde till att Warmbier släpptes. Experter från Nordkorea hoppades att detta skulle utvecklas till något mer. Men hans tillstånd och hans död verkar ha stängt dörren för tillfället.
Under tiden överväger utrikesdepartementet och kongressen att förbjuda amerikaner att resa till, eller åtminstone turism i Nordkorea.
Men inget av det stod på dagordningen på begravningen, där staden fokuserade på att fira livet som en populär, begåvad ung man, i stället för att se tillbaka i vrede.
"En del av vad som gjorde honom ett så livligt liv var att han var villig att gå ut och utforska och försöka ta reda på fler saker", sade familjevän Gretchen Tash.
"Och det var det som tog honom till Nordkorea, eftersom han utforskade vad som finns i världen och hur jag passar in i det och gör världen till en bättre plats."
Warmbiers far kallade honom en kämpe, och några av hans vänner tror att kärnan i hans ande höll fast, tills han kände att det var tryggt att släppa taget.
Vila i frid, Otto Warmbier.
Det är ingen liten sak när en amerikansk fånge dör fruktansvärt.