En del av detta var oundvikligt. Valet avslutades efter marsbudgeten.
Den nya konservativa regeringen ville skapa ett nytt ekonomiskt stall, och det gjorde den i julibudgeten.
Sedan hade det en November Spending Review och höst uttalande. Och nu det här.
Höstförklaringen är inte tänkt att vara en budget, men vem som helst som stirrar på vad den gjorde - en stigning ner på skattekrediter, utgiftsnedskärningar, frimärksskattehöjningar, en lärlingsavgift och en förlängning av programmet Hjälp att köpa - skulle vara hårt pressad att berätta skillnaden.
Julian McCrae, biträdande chef för tankesmedjan Institutet för regeringen säger: "Osborne sade att han skulle ha en riktig budget och sedan höstens uttalande skulle "förskugga" det. Men det har inte fungerat så. Dessa saker har en egen dynamik. De växer. På sätt och vis är de ostoppbara."
Och de har nått en oerhörd storlek. McCrae räknade 77 åtgärder i onsdagens budget, vilket han tror är nära ett rekord, även om han tror att vissa av Gordon Browns budgetar kan ha kommit nära.
Han sade: " Det är ett enormt arbete. 77 saker som måste arbetas igenom, 77 saker som måste planeras och tänkas ut och sättas i verket."
Giles Wilkes håller med. Han är tidigare särskild rådgivare till Vince Cable, statssekreterare för näringsliv, innovation och kompetens i koalitionsregeringen. Han berättade för Radio 4 PM show: "Från den politiska synpunkten blir politiken mycket, mycket värre när du har en budget eller en höst uttalande.
"Det är en tid då statskassan tar kontroll i stort sett över hela regeringen. Allt avgörs i sista minuten argument.
"Det finns en enorm aptit på gimmicks och pråliga saker så ju mer Budgetar du förmodligen har värre din regeringspolitik är, så de senaste tolv månaderna har inte varit bra ur den synvinkeln"
Paul Johnson, chef för Institute of Fiscal Studies, tror att problemet är djupt rotat i regeringen: " Det finns ett problem med hur vi gör skatte- och ekonomisk politik, eftersom allt görs i hemlighet, sprunget på oss alla på en gång, två gånger om året.
"Vi har för många av dessa och vi gör dem på fel sätt."
Regeringen har en rättslig skyldighet att offentliggöra två ekonomiska prognoser varje år. Frestelsen är att den, efter att ha gjort det, bör tillkännage något slags svar.
I själva verket har månaderna sedan november sett dramatiska förändringar i det globala ekonomiska klimatet med byrån för budgetansvar som säger att utsikterna är "väsentligt svagare".
Den kinesiska ekonomin avtog dramatiskt, och marknaderna hade en vild resa genom de första två månaderna av året. Det hade en direkt effekt på regeringens politik - till exempel marknadsvolatiliteten tvingade kanslern att skjuta upp försäljningen av regeringens återstående andel i Lloyds Bank.
När det ekonomiska vädret är så oförutsägbart bör väl regeringen reagera när och när den kan.
McCrae tror inte att det är vad budgeten handlar om: "Kanslern sade att saker och ting hade blivit värre i den globala ekonomin, och som svar sade han att han skulle minska utgifterna 2019/20 med 3,5 miljarder pund för att, som han uttrycker det, leva inom sina tillgångar.
"Han sa inte var han skulle göra nedskärningarna. Han sa att han skulle göra en översyn. Resten av talet handlade om sockerskatt och utbildning och så vidare - inte om den ekonomiska prognosen.
"Det drevs inte av en uppdatering av den ekonomiska prognosen. Världen förändras och du måste svara, men budgeten går långt, långt utöver det."
Budgetarna skapar också en enorm arbetsbörda inte bara för regeringen utan för företagen.
Niki Dixon, affärsskattedirektör på bokföringsbyrån Deloitte sade att dess kunder hatade det; "Det är hemskt. Om mina klienter hade en enda begäran skulle det vara att kunna planera med säkerhet. All denna ständiga förändring gör det så mycket svårare att planera, säger fem år framåt, när din största årliga händelse är din skatteräkning.
"Till exempel den höjning av utdelningsskatten som ska ske den 1 april innebär att de flesta av mina affärskunder måste räkna ut hur mycket de har råd att betala och budgeten uppenbarligen skapar snedvridningar."
Så varför händer det? I slutändan verkar det som om det handlar mer om politik än ekonomi. Som Giles Wilkes säger: "Det ger dig en stor chans att dra massor av spakar och få massor av uppmärksamhet."
Men den sista ironin är att det inte finns mycket som tyder på att budgetutskottet gör någonting för regeringens (eller kanslerns) ställning i opinionsundersökningarna.
McCrae sade: "Rektorerna verkar tro att de är populära händelser men titta på röstsiffrorna och Budgetarna gör mycket lite skillnad för populariteten.
"Du tar en stor risk att stå upp och komma ut med en ekonomisk politik och det kan gå dåligt fel. Men saken med kansler är - de gillar att tro att de sätter agendan. "
Huvudklagomålet om onsdagens budget är inte så mycket dess innehåll, det är att det är faktiskt den fjärde på 12 månader.