Det fanns ingen hemlighet om att dagens höststatement inte skulle vara vackert. Men mer än 100 miljarder pund extra lån, ungefär motsvarande hela NHS-budgeten - nästan 60 miljarder pund av att kostnaderna för Brexit - gör en brutal bakgrund för Theresa Mays regering eftersom det bara kommer igång.
Kom ihåg att alla siffror borde tas med en jättenypa salt. Sådana prognoser har så ofta varit felaktiga. Och ingen förutspår en recession.
Men det som kanslern sade i dag och byrån för budgetansvar har beräknat har stora konsekvenser.
För det första, med målet att balansera böckerna nu en strävan att uppfyllas så "tidigt som möjligt", nästa parlament, kommer Tories att gå in i nästa val, ett decennium efter att de tog över ansvaret, utan att ha hållit det centrala löfte de gav tio år innan de löste underskottet.
Ja, du läste det rätt - ett helt decennium. Allteftersom politiska löften går, är detta en mindre än ärorik redogörelse.
Väljarna kommer att se statsskulden drabba 90 procent av BNP, inte blyg för 2 biljoner pund, 10 år efter att ha fått höra att hårda utgiftsnedskärningar var värda det, eftersom vi inom fem år skulle vara på väg tillbaka till de mytiska solbelysta bergstrakterna.
Det pågår en separat debatt om huruvida detta någonsin var möjligt, och hur mycket Brexit kan klandras för det faktum att Filip Hammond har drivit tillbaka dessa mål igen.  Men åtminstone betyder det att de konservativa fortfarande kommer att låna, och låna betydligt, och att de kommer att slå sönder sin egen tidsplan med minst fem år.
Och med lönerna som förutspås sakta farten, och inflationen förväntas stiga, kommer allmänheten också att känna av nypen. Helt enkelt, om dagens prognoser har rätt, kommer regeringens finanser att vara skakiga mycket längre, och fler väljare kommer att känna sig skinnade.
Trots Theresa Mays upprepade önskan att hjälpa familjer som har svårt att få det att gå ihop, fanns det få åtgärder som kommer att göra stor skillnad.
Privata finanskällor erkänner att de inte har gjort så mycket, trots nummer 10s förhoppningar. Sanningen är att de inte hade mycket pengar att leka med.
Och Hammonds ambitioner att återuppbygga ekonomins fundamenta var helt klart hans prioritet, snarare än stora eftergifter för att hjälpa vissa grupper av väljare att känna sig lite mer försvagnade.
De diagram som uppskattar vem som bär det största ansvaret för regeringens politik tyder på att när allt tas i beaktande, inte bara dagens åtgärder, är de tre fattigaste grupperna alla något sämre. Den enda grupp som förlorar mer är topp 10%.
Utöver alla diagram och tabeller och dokument tappade dock Hammond en gigantisk antydan som kanske är politiskt en av de viktigaste sakerna i dag.
Han talade om "triple lock", den garanterade ökningen av den statliga pensionen, som många i Westminster privat sett vara helt oöverkomlig på längre sikt, men få kommer fortfarande att säga det offentligt.
Han sade: " Och vi kommer att uppfylla vårt löfte till vårt lands pensionärer genom trippellåset. Men när vi ser framåt mot nästa parlament måste vi se till att vi tar itu med utmaningarna med ökande livslängd och finanspolitisk hållbarhet.
"Så regeringen kommer att se över de offentliga utgifternas prioriteringar och andra åtaganden inför nästa parlament mot bakgrund av den föränderliga finanspolitiska ställningen vid nästa utgiftsöversyn."
Det låter inte lätt, men konsekvenserna är allt annat än. Det visar på möjligheten att Tories kan titta på att dumpa dessa garantier och "andra åtaganden", kanske ringstängslet i NHS-budgeten, när de tittar på vad landet har råd med efter 2020.
Det var bara en antydan, men med tiden kan det bli en mycket viktig sådan. Hammond säger sällan något av misstag.
Men utan att utkämpa denna politiska strid fanns det tillräckligt med blåmärken från dagens tillkännagivanden, mycket för att göra regeringens liv svårare, och kanske också många väljares liv.
De dokument som publicerats vid sidan av uttalandet är som alltid föremål för noggrann granskning. Under de kommande dagarna kan viktigare nuggets uppstå.
Men några snabba som fångade vårt öga - förvaltningen av Brexit förväntas kosta skattebetalarna £ 412 miljoner. Regeringen har avsatt 60 miljoner pund om året för att grammatikskolorna ska kunna expandera.
Åh!