Geparder är så uppskattade som exotiska husdjur att hela kullar beslagtas från sina mödrar när de kanske bara är fyra till sex veckor gamla.
Varje litet djur kan hämta så mycket som 10 000 dollar på svarta marknaden och till slut paraderas på sociala medier av rika köpare i Gulfstaterna.
Men handeln kräver en fruktansvärd tribut på en art som hävdar en superlativ status som det snabbaste landdjuret på planeten men som nu står inför ett allvarligt hot mot dess överlevnad.
Enligt Cheetah Conservation Fund är det känt att omkring 1.200 gepardungar har smugglats ut från Afrika under de senaste 10 åren, men en chockerande 85 procent av dem dog under resan.
Dr Laurie Marker, trustens direktör, beskriver de fruktansvärda förhållandena i samband med transporten av djuren från deras livsmiljöer i norra Kenya, somaliska landet och Etiopien land- och sjövägen till Arabiska viken.
"De är förmodligen bara kastas i en låda, lever i sin egen avföring, reser i dagar utan ordentlig mat, och många av dem slutar död vid ankomsten till var den platsen skulle vara, och kanske en eller två lever ur en hög som är döda."
Och de som gör det i händerna på nya ägare dör vanligtvis snabbt eftersom de nekas chansen att motionera och ges en otillräcklig kost.
Dr Marker säger att de ofta hålls i "chicken coop stora pennor" som är alldeles för små för dem.
"Och detta är ett djur som är det snabbaste landdjuret som är vant vid att leva i enorma hemområden på 800 kvadratkilometer. De flesta geparder klarar sig inte under en tvåårsperiod i fångenskap."
Eftersom antalet vuxna geparder som lever i vilt tillstånd nu uppgår till mindre än 7.000, är oron att uppskattningsvis 200-300 anfall per år skulle kunna leda till att några av de återstående populationerna, som redan har minskat, utrotas.
Tjuvjakten kommer utöver den långvariga förstörelsen av gepardernas livsmiljöer. Djuren tenderar att inte trivas i nationalparker där andra rovdjur dominerar, så de lever utanför skyddade områden och är mer utsatta för konflikter med människor.
Hotet mot geparden kommer att tas upp vid CITES COP17-konferensen som hålls i Johannesburg under de kommande fjorton veckorna.
En kritik mot naturvårdsrörelsen är att den nyligen har gjort ett bättre arbete för att belysa den svåra situationen för jättarna i Afrikas vilda djur, elefanter och noshörningar, jämfört med andra ikoniska arter vars existens är lika hotad.
Som veterinär i Kuwait såg Jill Mullen själv hur lätt gepardungar importerades trots att det fanns kontroller enligt Cites-konventionen.
Nu i Storbritannien berättade hon för mig hur hennes operation skulle se så många som sex ungar på en enda dag. Alla skulle lida av uttorkning, undernäring och ett vanligt virus som kallas panleukopeni och som ungarna inte har någon immunitet mot.
Vanligtvis skulle bara en av de sex överleva.
"Jag skulle stå på täljboxen för att förklara för ägarna varför det var fel att ha dessa djur som husdjur, att de är utrotningshotade i naturen, och inte är utformade för att hållas i vardagsrum och i villor.
"Men till slut var jag tvungen att svälja känslan av att allt var fel eftersom det var mitt jobb."
Mullen fann att de flesta ägarna inte kände till CITES-restriktionerna eller brydde sig om dem.
"Du har bilen och båten men inget toppar med ett exotiskt husdjur och, om de kan köpa det, det spelar ingen roll om lagen."
Under hennes tid i Kuwait gjordes ett försök av myndigheterna att slå ner, och veterinärer som hon förbjöds att hantera geparder och andra utrotningshotade djur. Men hon tror att detta drev handeln under jorden.
På dagordningen i Johannesburg är en strävan att öka medvetenheten i köpländerna om de faror som handeln medför för geparden.
En idé är att övertyga Internetplattformar att delta i kampen - många bär sociala medier bilder tagna av gepardägare visar upp sina djur. Andra tillåter återförsäljare att erbjuda gepardungar till försäljning.
Ett annat initiativ är att utarbeta planer för hur man ska hantera geparder om de konfiskeras - om myndigheterna blir tuffa kan det plötsligt bli nödvändigt att inhysa ett stort antal.
Redan när geparder blir för stora, eller deras ägare finner att de inte kan ta hand om dem, släpps djuren ut på gatorna och hittas döda eller försvagade.
Men det finns en känsla av att tiden inte är på sidan av en art vars rykte kan vara orsaken till dess död.
Som dr Marker uttrycker det: "Geparden löper den viktigaste rasen i sitt liv, och det är för dess överlevnad och dess överlevnad är i mänskliga händer".
Pitanta scener av gepardungar som ligger utmärglade och förbryllade belyser ett av de grymmaste men minst uppmärksammade exemplen på olaglig handel med vilda djur och växter.