Se en kö, sätt dig i den. Be om ursäkt trots att det var du som stötte på det. Roa när ett glas krossas på puben.
Det engelska sättet att spela en dag cricket - trevlig och stadig i början, wickets i handen, har en bash i slutet - senast hade stor framgång för 24 år sedan med en körning till 1992 års VM-final.
Om det var en tid då sköldpaddan lyckades hålla jämna steg med haren, då såg de följande 23 åren resten av världen accelerera förbi England. Dessa nationer gjorde det i en sådan utsträckning att det ibland såg ut som om de spelade en annan sport.
Tidigare off-spinner Graeme Swann berättar en berättelse om hur England fick veta att om de gjorde 239, skulle de vinna 72% av spel.
"I 2011 års världscup kvartsfinal mot Sri Lanka i Colombo hade vi slagits mot vår plan nästan perfekt och fick 229 poäng. Jonathan Trott fick 86 på 115 bollar, säger Swann.
"Alla sa 'briljant'. Sedan slog Sri Lanka av dem i 39,3 overs."
Den nadir kom vid 2015 World Cup, en pinsam exit förseglad med nederlag av Bangladesh, ett resultat som beskrivs som "patetisk" av legendariska England allrounder Sir Ian Botham.
Det var tänkt av många än en oflexibel strategi och en över-tillit till statistik hindrade Eoin Morgan män i Australien och Nya Zeeland.
Istället för att titta på data, England se bollen och slå den ur marken. Det finns ett nytt engelskt sätt, ett som föddes i deras första avslutade ODI efter VM.
På den soliga eftermiddagen på Edgbaston, med nuvarande assisterande tränare Paul Farbrace hålla hotset varmt för Trevor Bayliss, England plundrade sin första ODI poäng i över 400 mot en Nya Zeeland sida som tidigare hade försett dem med en ritning på hur man spelar 50-over spelet.
"En hel del har kunnat sägas för före detta nyzeeländska kapten Brendon McCullum, som är bäst kompisar med Eoin Morgan," sade Swann.
"Han rev in boken och sade till sitt team: 'Vad som än har hänt i det förflutna i nonsens. Det är ett nytt spel, lek med frihet och dina lagkamrater stöttar dig." England leker nu med en liknande frihet.
"Morgan har tagit det till England laget, Trevor Bayliss har tillåtit det att hända och chef för cricket Andrew Strauss har separerat en dag laget från Test laget. Det var ett uppenbart drag som måste göras - det krävdes bara lite chutzpah för att göra det."
Sedan 2015 World Cup, Englands vinstkvot i ODIs 1,75 - vilket är 1,75 segrar för varje nederlag - är bättre endast av världsmästare Australiens 2.13.
Tidigare kapten Michael Vaughan har kallat detta lag den bästa England en dag sida han har sett, medan BBC Test Match Specials Simon Hughes, före detta Middlesex seamer, skrev i Times att den nuvarande grödan måste ta sin möjlighet att vinna en global trofé under nästa årtionde.
I huvudsak har Englands spektakulära uppgång byggts på en line-up som är lika destruktiv, dynamisk och gränshungrig som alla andra på planeten.
Före VM, England var chopping längs på bara 5,18 körningar per over, långsammare än alla andra Test sida bortsett från Zimbabwe och Bangladesh.
Sedan dess, spelare som Jason Roy, Alex Hales, Joe Root och Jos Buttler har slagit England längs på 6.33 kör en over, en poäng snabbare än någon annan nation.
Under samma period, sex män har gjort mål mer än 500 ODI körs i en strejk takt bättre än en körning en boll. Hälften av dem är engelska - Buttler, Roy och Ben Stokes.
Under de senaste 15 månaderna har England lagt ut sex av sina åtta högsta summor genom tiderna.
Två gånger har de passerat 400, inklusive världsrekordet 444-3 i tredje ODI mot Pakistan på Trent Bridge förra månaden, där Hales' 171 bröt ett 23-årigt rekord för högsta poäng av en England fladdermöss.
Av Englands första val topp sju, Hales är en av fem överlevande från VM, vilket visar att det är en förändring av tillvägagångssätt, snarare än en personalförändring, som har gett upphov till ett sådant skifte.
Dessa män har inte lärt sig nya skott, inte slå bollen längre än de gjorde tidigare, men helt enkelt har frihet och förtroende att spela till gränsen för sin förmåga.
Om slagfältets line-up har sett få förändringar, då har bowling attacken setts över.
Medan VM såg England äta uteslutande på en diet av höger-arm snabb-medium och off-spin, nya England håller med resten av världen att variation är kryddan i livet.
David Willey, Liam Plunketts och Mark Woods extra tempo tillsammans med mysteriet om Adil Rashids bensnurra.
Sedan VM, Willey och andra vänster-armar Reece Topley har den bästa strejken av alla England bowlare att ha tagit minst 10 ODI wickets, medan Rashids 38 wickets är högre än någon annan bowlare på planeten.
Ändå är det bowling som ger England utrymme för förbättringar.
Även om England inte är ensamt när det gäller att få fler omgångar per omgång sedan världscupen än året innan (5,73 nu jämfört med 5.43), är deras ekonomi fortfarande bara bättre än fyra andra stora nationer.
Innan turneringen ner under, England var mer snålt än bara Pakistan, Nya Zeeland och Sri Lanka. Så är det fortfarande.
Om det innebär att titta på attacken som helhet, då enskilda siffror kan också förbättras.
Under det senaste året och ett halvt, 27 bowlare världen över har tagit 10 wickets eller mer och medgett mindre än fem körningar per omgång. Ingen är engelska.
Fielding är också ett område där England kan hitta ytterligare vinster. Av den nuvarande gruppen kan endast Roy, Stokes, Jonny Bairstow och Chris Jordan anses vara den högsta klassen och de två senare är inte i den nuvarande starkaste XI.
Även med dessa vinster återstår att göra, England är för närvarande en av de finaste endagssidorna i världen och skulle vara bland favoriterna om en global turnering började i morgon.
Som det är, måste de vänta på Champions Trophy på hemmaplan nästa sommar, eller VM, återigen i Storbritannien, 2019.
Och däri ligger en varning, för England har tidigare visat form mellan VM, bara för att ödmjukas på den största scenen.
Strax över ett år efter 2011 års VM, fann England sig själva topp i världen ranking efter en 4-0 hemmaserie seger över Australien.
Det räknades för lite när Michael Clarkes män kröntes till världsmästare våren 2015.
"Vi kommer till nummer ett var en anomali," sade Swann. "Vi spelade en hel del spel hemma, i engelska förhållanden och det nästan alltid regnade innan spelet - våra sjömän hade en fältdag.
"Vi spelade anständig cricket, men inte det nya varumärket där något är möjligt.
"Vi hade ett bra team, men alla andra insåg snabbt att för att gå framåt måste man kasta bort alla gamla regler."
Men det finns ingen anledning att tro att England inte kan fortsätta på sin uppåtgående kurva, särskilt inte med alla bar en av den nuvarande gruppen - Plunkett - under 30 års ålder.
Om de gör det, finns det möjlighet, framför sina husfans, att vila några betydande demoner som lurar i det förflutna av engelska cricket.
Den första handlar om Champions Trophy, där England två gånger har varit värd för turneringen och två gånger förlorat finaler under plågsamma omständigheter - till Västindien 2004 och Indien 2013.
Sedan kommer VM. År 1999 förödmjukades England på hemmaplan och 2015 blev de bara förödmjukade.
Kanske, bara kanske, på Lord's sommaren 2019, en England kapten kan äntligen få tag på det största priset i en dag cricket och avsluta en 44-års väntan.
Det finns ett engelskt sätt att göra saker på.