Det är en händelse som regelbundet ser en ström av företagsaffärer, och har spelat en nyckelroll som en marknadsplats för Storbritanniens flyg- och försvarsföretag.
Det är en showcase för en sektor värd 55 miljarder pund per år, den femte största industrin i Storbritannien som sysselsätter 340 000 människor.
I själva verket, den sista showen i 2014 såg en rekord $ 204 miljarder (Â £ 157 miljarder) värde av beställningar placeras.
"Farnborough är ett globalt skyltfönster för Storbritannien och Europa, för hela världen," Shaun Omerod, chef för Farnborough International, sade inför årets show, som börjar på måndag.
"Det knyter samman små och medelstora företag i Storbritannien - som vanligtvis inte skulle få tillgång till den här marknaden - till den globala marknaden."
Om Farnboroughs egen flygförbindelse börjar 1904 med Army Balloon Factory och den första flygningen av ett flygplan i Storbritannien (av showman Samuel Cody 1908), då historien om dagens flygshow faktiskt börjar i förort London.
I ett försök att sälja sina varor organiserade Society of British Aircraft Constructors (SBAC) en endagsutställning på den årliga RAF-flygutställningen på Hendon 1932.
Det var litet enligt dagens standarder, med bara 35 flygplan på plats och bara 16 företag som deltar; i år kommer det att finnas ca 1500 utställare.
Efter andra världskriget hölls händelsen ursprungligen i Radlett, flytta 1948 till Farnborough, hemmet för Royal Aircraft Etablissemang - ansvarig för att forska och testa experimentella konstruktioner.
Showen har varit scenen för många av de höga punkterna i efterkrigstidens flyg, från underbara till nyckfulla, såsom Saunders Roe A1 flygande båt jetplan.
Första flygningen 1947 på showen var ett heroiskt men till slut bristfälligt försök att gifta sig med en långdistanskämpe med en flygande båt.
Tanken var att det inte skulle behöva landa på hangarfartyg som de allierade kämpade mot Japan över Stilla havet, men slutet av kriget betalades till någon nytta det kunde ha haft.
1949 års show såg den verkligt massiva Bristol Brabazon, då världens största flygbolag. Den var utformad för att erövra de transatlantiska flygvägarna för Storbritanniens flygindustri.
Driven av åtta propellrar var den så stor att dess konstruktion försenades medan landningsbanan vid Bristols Filtonfabrik utökades så att den kunde lyfta. Men trots sin storlek hade den bara 100 passagerare, och flygbolagen ansåg att den var för stor och dyr. Bara en har någonsin byggts.
Samma händelse såg också Storbritannien presentera världens första jetflygplan - DH Comet.
Kometens tryckkabin innebar att människor kunde resa i komfort. Det var en kommersiell framgång i början, men designen dolde en allvarlig svaghet.
Dess fyrkantiga fönsterramar bidrog till metalltrötthet, vilket ledde till en serie dödsolyckor inom ett par år. Hela flottan fick utegångsförbud i fyra år, medan bristerna reddes ut och flygplanet förstärktes.
Senare kom modeller flög bra - faktiskt RAF använde Nimrod, en version av Comet, fram till 2011 - men de var inte lika kostnadseffektiva som sina amerikanska konkurrenter. Många flygbolag bytte till att köpa Boeings nya 707 och Douglass DC8 passagerarflygplan istället.
1952 präglades av den värsta olyckan någonsin på en brittisk flygmässa. En prototyp de Havilland DH110 bröt upp mitt i luften och dödade de två besättningarna och 29 åskådare.
Tragedin ledde till ändrade säkerhetsregler vid sådana uppvisningar.
Om den kommersiella kronan gradvis passerade till USA i mitten av 1950-talet, kunde åskådare fortfarande förvänta sig att underhållas av en mängd brittisk hårdvara.
Det var en tid av experiment och utforskning.
Bevittna delta-wing Gloster Javelin; Fairey Rotodyne, en helikopter med jetplan på sina rotorblad; Fairey Delta, det första planet att flyga snabbare än 1000mph; och jet-och raketdrivna SR53 fighter.
1953 såg Storbritanniens kärntriumvirat, Valiant, Vulcan och Victor V-Bombers, på showen för första gången - tillsammans med en scharlakansröd målad Hawker Hunter jet fighter som Neville Duke hade flugit för att återfå världsrekordet för Storbritannien.
Vertikal start och landning var en av nästa milstolpar, med 1962 ser två Hawker Siddeley P1127 prototyp vertikal / kort start och landning (V/STOL) flygplan vid evenemanget.
Flygplanet skulle senare bli Harrier, som fortfarande är i tjänst med den amerikanska marinkåren.
Kanske det största flygplan som aldrig kom till Farnborough var det revolutionerande TSR-2, som först flög strax efter 1964s show i september det året - och som kontroversiellt ställdes in av en labourregering bara några månader senare på grund av stigande kostnader.
Som flygplansdesignern Sir Sydney Camm berömda sagt: "Alla moderna flygplan har fyra dimensioner: spännvidd, längd, höjd och politik; TSR-2 helt enkelt fick de första tre rätt."
På 1960-talet förändrades saker och ting. Själva showen blev tvåårig 1962 och turades om med Paris. Och de snabbt stigande kostnaderna för flygplanens utveckling och den ökande internationella konkurrensen ledde till konsolidering i Storbritanniens egen flyg- och rymdsektor.
Med sammanslagningen av en gång stolta rivaler, bara två stora flygplan tillverkare kvar - British Aircraft Corporation (BAC) och Hawker Siddeley. År 1977 skulle dessa ansluta sig till Scottish Aviation för att bilda British Aerospace, nu BAE Systems.
Farnborough höll på att bli mer internationellt, vilket tillät utländska flygplan så länge de hade en brittisk motor eller komponenter 1966, och sedan 1974 helt öppna dörrarna för internationella flygplan.
1974 såg den amerikanska firman Lockheed ta med de största och snabbaste flygplanen till showen: C5 Galaxy militära transportplan och den högt flygande SR-71 spionplan.
Storbritanniens egen Concorde gjorde sitt första framträdande på showen 1970, och sedan vid efterföljande visar detta årtionde; det var en lysande teknisk fransk-brittisk prestation, men en som misslyckades med att vinna order från världens flygbolag.
Det kalla kriget kan ha nått en ny intensitet på 1980-talet, men årtiondet såg också det första framträdandet av sovjetiska stridsflygplan i väst, med två Mig-29-plan på Farnborough 1986 samt den gigantiska Antonov An-225-transportören.
En annan minnesvärd show för aerobatikfans kom 1990, då två sovjetiska SU-27-plan utförde "kobra"-manövern.
Detta innebär att man höjer nosarna på flygplanet till bortom det vertikala läget innan man släpper det tillbaka till den normala flygningen och efterliknar ormens anfall.
Under de senaste åren har Farnborough blivit en viktig marknadsstridsfält för världens två största tillverkare av passagerarflygplan, Airbus och Boeing, så att de kan visa sina senaste erbjudanden och tillkännage nya beställningar.
Airbus visade av sin A380 dubbeldäckare 2006, ett flygplan avsett för massmarknaden långdistansrutter, medan 2010 såg Boeing's 787 Dreamliner, främjas som världens mest bränsleeffektiva flygbolag.
Så var nu för Farnborough när den närmar sig sin egen 70-årsjubileum 2018? Brexit kan ha fördunklat den närmaste framtiden, men många är fast övertygade om sin förmåga att rida ut förändringarna.
– Vi kanske inte är den tillverkningsgurun som fanns på imperiets tid, säger Phil Seymour från ledande oberoende luftfartskonsultfirman IBA.
"Men vi producerar fortfarande betydande delar för flygplan - vi har en enorm tjänstesektor - och London är fortfarande det främsta centrumet för finansiering och försäkring inom luftfarten. Så evenemanget lockar tusentals människor."
"Farnborough är en av de få internationella handelsevenemang som finns kvar på brittisk mark", säger showens verkställande direktör Shaun Omerod.
"Många av de traditionella har försvunnit eller flyttat till Europa under årens lopp.
"Det är verkligen en juvel i kronan."
Följ Tim Bowler på Twitter@timbowlerbbc
Farnborough: en liten stad i södra England; födelseplatsen för flyget i Storbritannien och hem för nästan 70 år av utan tvekan världens viktigaste flygshow.