För tjugo år sedan i dag mötte Craig Brown England vid Wembley vid Euro 96 och mötte det grymma öde som lämnar ett bestående beklagande.
Skottland förstördes av olycka och briljans; två tillfälliga ingripanden som släckte deras förhoppningar. Föreställningen totalt var inte bereft, vilket var i linje med turneringen som helhet sedan Browns lag drog 0-0 med Nederländerna i öppningsmatchen och fortsatte att besegra Schweiz 1-0.
Trots det sticker spelet fortfarande ut i den långa historia av möten mellan Auld Fienden, för dess omständigheter, dess drama och, i viss mån, dess hjärtesorg.
England behövde återhämta sig från en besvikelse 1-1 dra med Schweiz i sitt öppningsspel som förvärrade kritiken av spelarna. Manager Terry Venables hade tagit truppen till Hong Kong innan turneringen, där några avbildades dricka kraftigt.
Skador orsakade på planet på resan hem gav ytterligare fördömande, samtidigt bygga en belägring mentalitet bland spelarna och Venables, som redan hade meddelat att han skulle stå ner efter Euro 96 och skulle efterträdas av Glenn Hoddle.
Skottland klarades av att hålla nederländarna i oavgjort läge, och trots att de var underlägsna i Wembley fanns det ingen känsla av underlägsenhet. Av laget som startade matchen, Colin Calderwood var på Tottenham, Colin Hendry hade vunnit Premier League året innan med Blackburn (länges England strejker Alan Shearer), Gary McAllister var på Leeds och John Spencer var på Chelsea.
Resten av laget bestod av spelare från Aberdeen, Celtic och Rangers. För Skottland väckte slipsen naturligtvis minnen från tidigare utflykter till Wembley och fansen mobiliserade en masse till London med en känsla av att leva upp till sina föregångares nitiska anda.
Händelsen arbetade dock med och mot Skottland, eftersom Englands spelare eldades upp av den historiska betydelsen av spelet lika mycket som behovet av att fastställa sitt värde på Euro 96. Innan kick-off, England full-back Stuart Pearce kunde knappt titta på skottarna när de skakade hand.
"Du har inga vänner när du spelar mot ett lag som det", minns han senare.
Det var ett mått på Skottlands första hälft att England använde intervallet för att ändra deras line-up. Spelet var fortfarande bunden på 0-0, som passade Brown sida eftersom ju längre spelet förblev i balans, desto mer tvivel skulle komma in i sinnet på Englands spelare.
Venables var för listiga för att bli överlistade. Eftersom han insåg att hans sida inte dominerade innehavet tillräckligt för att hota, tog han på sig mellanfältaren Jamie Redknapp vid halvtid. Åtta minuter in i andra halvlek, Redknapp var inblandad i flytten som resulterade i Gary Neville korsning för Shearer att öppna poäng med en rubrik.
Skottland var inte undertryckt av målet, och Gordon Duries huvud tvingade David Seaman att desperat klösa bort bollen.
Durie var inblandad i nästa viktiga ögonblick, när han nådde Stuart McCalls kors framför Tony Adams och slogs över av Arsenal försvararens glidande utmaning.
McAllister placerade bollen på plats, men när han sprang för att ta sin straffspark, rullade bollen något. Det var tillräckligt av en rörelse för Seaman att lägga märke till det och helt kort undra om Skottland midfielder skulle sluta och starta om sin körning.
Istället slog han bollen hårt men relativt rakt, och Seaman blockerade spot-kick. McAllister insisterade senare på att rörelsen av bollen inte var en ursäkt för att saknas, men också insisterade på att om han hade gjort mål, han var övertygad om Skottlands drivkraft skulle ha drivit dem till seger.
I stället fanns det bara ytterligare smärta. Inom 90 sekunder arbetades bollen ut mot Paul Gascoigne, som lobbade den över Hendry sedan fångade den på volley för att göra mål förbi hans Rangers lag-kamrat, Andy Goram.
"Du måste hålla upp handen ibland och säga att det var en stor skicklighet," Hendry kom senare ihåg.
Gascoigne sprang till byline och låg på rygg medan England spelare sprutade vatten i munnen, imitera tandläkarens stol dricka spel som hade fångats på kameran i Hong Kong.
Mediauppspelning stöds inte på den här enheten
Mittfältaren var typiskt merkurial, eftersom det var hans födelsedag England spelarna hade varit ute och fira i Hong Kong. Han hade varit tyst i öppningsmatchen också, och Skottland bänken var övertygad om att Venables var på väg att ersätta honom innan han gjorde mål.
Den engelska chefen förstod Gascoigne bättre än de flesta, efter att ha arbetat med honom på Tottenham också.
Natten innan Skottland matchen, Gascogine kunde inte sova och besökte Venables i sitt hotellrum. Han erkände att han var orolig för att han inte skulle bli utvald till matchen, och Venables sa att han inte skulle vara det.
Även med spelaren i tårar, Venables lämnade honom tänker att i 45 minuter, innan berätta för honom han spelade och att gå till sängs för att sova.
Några av de skotska spelarna lämnade planen känsla av att de hade svikit sitt land, medan för många av Englands spelare var lättnad som underbyggde deras glädje.
De fortsatte att besegra Nederländerna 4-1, men Patrick Kluivert tröst mål för holländska 12 minuter innan slutet innebar Skottland slogs ut på mål gjorda, trots båda länderna slutar på fyra punkter och med en målskillnad på minus ett.
England nådde semifinalen, bara för att förlora till Tyskland på straff. Deras nederlag övervakades av Berti Vogts, som ledde sitt land till titeln, och sedan sex år senare blev chef för Skottland.
Det är fortfarande ett spel som Skottland inte kan fly.