布依族

title: 历史与源流.
content: 布依族与古代的“僚”、“百越”、“百濮”有渊源关系。唐代史称“西南蛮”,宋元以后称“蕃”、“仲家蛮”、明、清称“仲蛮”、“狆(种)苗”,中华人民共和国成立后,统称布依族。
title: 中国布依族分布.
title: 各地布依族人口分布.
content: 2000年人口普查中国布依族人口列表(普查时点人口,单位:人; 带色 部分,表示为世居省份)
title: 语言文字.
content: 布依族使用的布依语,实际上相当于壮语北部方言,属于侗台语族台语支北部组,国外有学者称之为“北泰”语,是中国的大语言之一。在贵州省的布依语按照语音特征大致可以分为三个土语区:第一土语区使用人口最多,主要分布在黔西南布依族苗族自治州,与广西壮语北部方言的桂边土语、桂北土语可以直接通话;第二土语区使用人口为其次,主要分布在黔南布依族苗族自治州和贵阳郊区,与第一土语区可以直接通话,与广西北部壮语方言也十分接近;第三土语区使用人口最少,主要分布于贵州省镇宁、关岭、紫云、晴隆、普安、六枝、盘县、水城、毕节、威宁一带,这个土语区的语音有着比较独特的特征。  1956年设计了拉丁字母为基础并与壮文联合的文字方案,简称“布壮文字联盟”,在与壮文保持同一种书写形式的前提下保留方言习惯写法。80年代进行了修改,不再与壮文保持一致。  布依语在布依族聚居的乡村地区和部分城镇偶有使用,但布依文由于种种原因至今没有普及;现在散居于部分县城和城市的布依族改以汉语为日常语文。
title: 服饰.
content: 布依族传统服饰与壮族服装近似,尚青黑,男装对襟,女装右衽。妇女的上衣衣领、袖口、襟边都绣有彩色花边,裤子黑色宽肥,戴花纹图案的头巾。第三土语区的布依族妇女还着百褶长裙,显得十分古朴大方。
title: 民居.
content: 布依族地区大多数房屋仍然保持古老的“干栏”形式,其楼房全系木质结构,一般先起底层,上立屋架,两头搭以偏厦,顶上盖瓦或杉皮,有三间五间不等。楼上住人,底层关养牲畜、家禽,置农具,设春碓、磨坊等。另外,部分布依族地区则以石头作为主要的建筑材料,有“石头寨”之称。

Summary: 布依族(布依文:,国际音标:;壮文:Bouxyaej;)为中国西南少数民族,与邻近的桂边壮族在语言上很相似,但民族风俗,生活习惯,民间艺术,起居建筑等等别具一格,有着自己独特的民族文化。布依族人口主要集中于贵州,该省布依族占布依人口的94.11%,另外云南的罗平、四川的宁南、会理等地也有布依族聚居区。其他省份均有布依族分布,以杂居为主。中国布依族总人口2,973,217人(2000年人口普查),列第11大民族。

Puejové: Puejové či Pujiové, Puiové příp. Pujaiové (čínsky "Pu-i", Buyi; vlastním jménem Pu-'jai či též Pu-'ji, Pu-nong, Pu-long, Pu-na, Pu-ta, vietnamsky "Bố Y") jsou etnikum žijící především v jižní Číně. Podle sčítání lidu z roku 2010 žije v Číně 2,9 milionu Puejů, což z nich činí jedenáctou největší z 56 etnických skupin oficiálně uznaných Čínskou lidovou republikou. Žijí především v provincii Kuej-čou, která je proslulá svou etnickou pestrostí (národnostní menšiny zde tvoří více než 37 % obyvatelstva). Menší část čínských Puejů žije v provinciích Jün-nan a S’-čchuan. Někteří Puejové žijí také ve Vietnamu, kde jsou jednou z 54 oficiálně uznaných etnických skupin. Hovoří puejštinou, která patří mezi tajsko-kadajské jazyky. Tento jazyk má blízko k čuangštině, oficiálnímu jazyku provincie Kuej-čou, ovšem liší se psanou formou. Ta byla vytvořena lingvisty v 50. letech 20. století a je založena na latince (zatímco čuangština užívá čínské znaky). V roce 1995 se čínská vláda rozhodla přerušit vzdělávání v puejštině a nyní je veškerá výuka vedena v čínštině. Puejové jsou jedním z nejstarších národů Číny a žijí na jihu Číny více než 2000 let. V Kuej-čou jsou považováni za „domorodce“. Je pravděpodobné, že původně vytvářeli jediné etnikum společně s Čuangy. Kolem roku 900 již byly ovšem odděleni. Někteří Puejové se nicméně za Čuangy považují. Do čínské civilizace byli Puejové zapojeni za dynastie Tchang. Politicky ztratili Puejové autonomii za dynastie Čhing (od 17.–18. století), která začala do oblasti vysílat vojenské správce a přestala respektovat tradiční místní vládce. Pueje to vedlo k povstání (tzv. Nanlongské povstání z roku 1797), které prohráli a čelili následně řadě represí, což mnoho z nich vedlo k odchodu do Vietnamu. Polotropické podnebí náhorní plošiny, kde většina Puejů žila, z nich učinilo v minulosti zvláště pěstitele kakaa, bavlny a čiroku. Z řemesel převládalo tkalcovství a barvení tkanin. Mnoho Puejů tímto tradičním stylem žije dodnes. K tomu přispívá i nízká míra vzdělanosti, pouze 12 % Puejů navštěvovalo střední školu, což je jedna z nejnižších úrovní mezi všemi etnickými menšinami v Číně. Puejové jsou povětšinou polyteisté. Jejich tradiční víra má též blízko k šamanismu. Praktikují i starou formu exorcismu zvanou "nuo", jejíž součástí je i chůze po žhavých uhlících či skleněných střepech. Křesťanské misie neuspěly, počet křesťanů mezi Pueji je odhadován mezi 5 000–24 000.