Někdy je opravdu lákavé doplňovat své historky vymyšlenými detaily. Možná budete chtít kamarádům vyprávět, že vám do stanu vlezl medvěd, i když to byl ve skutečnosti jen mýval. Nedělejte to – zapletli byste se do spousty dalších zbytečných lží. Říkejte vždy pravdu a mluvte upřímně. Všichni známe ty situace, kdy lžeme proto, abychom nezranili něčí city. Když se vás dítě zeptá, jestli existuje Ježíšek, nebo kamarádka chce vědět, jestli v nových kalhotách nevypadá tlustá, není snadné říkat pravdu. Někdy se lžím nevyhneme, protože nechceme ublížit ostatním lidem.   Zdůrazněte pozitiva. Nemluvte o negativních věcech. Místo toho, abyste říkali: „Myslím, že ti ty kalhoty opravdu nesluší“ řekněte například: „Nejsou tak hezké, jako ty tvoje černé šaty – ty ti opravdu sluší.“ Nechávejte si své názory pro sebe. Přestože se vám nechce chodit s kamarádem do restaurace ve stylu divokého západu, není nutné mu to dávat najevo. Některé věci byste si měli nechávat pro sebe. Neříkejte: „Tady se mi nelíbí, pojďme někam jinam,“ ale třeba: „Není to sice moje oblíbené místo, ale jsem rád, že si tady spolu můžeme popovídat.“ Vyhněte se odpovědi. Pokud vaše dítě chce vědět, zda Ježíšek existuje, řekněte, že si nejste jistí a něčím ho zabavte. Můžete se například zeptat, co se dnes učilo ve škole. Nemusíte se rozhodovat mezi lží a pravdou. Skutečný svět je mnohem komplikovanější. Pokud se ocitnete v situaci, kdy by upřímná odpověď mohla narušit něčí náladu a spokojenost, není nic špatného na tom neříkat nic. Někdy chce odvahu vydržet potichu v nepříjemných situacích.  Vyberte si tu lehčí cestu. Pokud se s někým na něčem neshodnete, další názory vám to nemusí vždy ulehčit. Nemusíte lhát, abyste ukončili hádku, ani nemusíte lidem říkat nepříjemné pravdy. Vyhýbejte se zbytečným hádkám.
Nepřibarvujte své historky. Ohledně „milosrdných lží“ buďte kreativní. Když bude potřeba, buďte potichu.
Nepřibarvujte své historky. Ohledně „milosrdných lží“ buďte kreativní. Když bude potřeba, buďte potichu.