Když jste ve stresovém nebo úzkostlivém stavu, může jít o celou řadu signálů. Když je poznáte, pomůže vám to identifikovat narůstající stres tak, aby vás nezastihl nepřipravené. Každý z nás reaguje na stres jinak, zde najdete několik velmi běžných symptomů, kterých byste si měli všímat:   Psychologické projevy mohou zahrnovat: ztížené soustředění, zhoršenou paměť, sklon k rozptylování se, pocit nízké kreativity či nerozhodnosti, ztrápenost a časté negativní myšlenky. Emoční projevy mohou zahrnovat: únavu, podrážděnost, změny nálad, nezvyklé pocity, odtažitost, nedostatek motivace či touhu prokrastinovat, nízké sebevědomí, frustraci nervozitu, nezvyklou agresi či vztek. Mezi fyzické projevy se řadí: různé druhy bolesti, snížená funkce imunitního systému, změny tělesné hmotnosti nebo spánkového rytmu, záchvaty paniky, vyčerpání, únava a chybějící libido. Behaviorální ukazatele jsou: zapomínavost, zanedbávání sebe sama, vyhýbání se společnosti, problémy se spánkem, problémy ve vztahu, narušený time-management a požívání látek (alkohol, nikotin, drogy) s cílem zlepšit svůj stav. Bije vám srdce kvůli tomu člověku, který vám právě na dálnici udělal myšku, nebo kvůli prezentaci, kterou máte po obědě odevzdat šéfovi? Na moment se nad tím zamyslete a zkuste přijít na to, co vás opravdu trápí. Pokud vám to pomůže, můžete si na kus papíru napsat různé problémy, a ty si pak označit stupnicí. Mezi běžné zdroje stresu patří:  Rodina. Konflikty s rodiči, s vašimi nejbližšími či partnery vás mohou silně vystresovat. Škola a práce. Možná jste pod tlakem kvůli náloži práce, blížícím se termínům nebo těžkým úkolům. Také vás může stresovat to, jak vyvažujete pracovní a osobní život, nebo nějaké zásadní rozhodnutí. Osobní problémy. Tento zdroj stresu může být velmi závažný. Možná se strachujete o to, jestli „jste dost dobří“, o své vztahy, nebo vás stresují finanční či zdravotní problémy. Nebo jste třeba osamělí, znudění či máte nedostatek času na relaxaci a péči o sebe. Je možné, že se stres tak vryl do vaší představy o sobě, že už ani nedokážete poznat, jak moc vás svazuje. Na chvíli se zastavte a zamyslete se nad tím, jak nad stresem přemýšlíte.  Cítíte se často ve stresu, i když jen dočasně? Užíváte třeba věty jako „tento týden je to v práci opravdu peklo“, abyste si sůj stres vysvětlili? Pokud takovýto stres pociťujete často, je jeho zdrojem nejspíše něco jiného, než dočasný nával povinností. Připadá vám, že je stres součástí vaší identity, nebo „normální“ částí vašeho života? Možná si říkáte něco ve smyslu „Všichni v mé rodině se pořád strachují, takový prostě jsme.“, nebo „Prostě mám náročný život, to je všechno.“ Tento způsob myšlění vás může přivést k přesvědčení, že neexistuje žádný způsob, jak svůj stres zvládat. Viníte ze svého stresu jiné lidi? Například při psaní školního eseje přisuzujete svůj stres tomu, že je učitel příliš přísný namísto toho, abyste vinili svou prokrastinaci. To vám může bránit, abyste změnili své chování a stres zredukovali. Někdy se zaobíráme minulostí natolik, že se projeví jako stres v současnosti. Minulost nezměníte, zato však můžete ovlivnit svou přítomnost a připravit se na budoucnost.   Pokud se neustále vracíte k událostem dávno minulým, může to ukazovat na jakousi posedlost, nezdravý způsob myšlení, kdy se vám v hlavě stále dokola jako z rozbité desky přehrávají negativní myšlenky. To vám může přivodit úzkosti a deprese. Navíc je to nepřínosné, neboť se tak ani nepoučíte ze své zkušenosti, ani vám to nepomůže vyřešit váš hlavní problém – jak naložit s vaší budoucností.   Když se přistihnete, jak se stresujete minulostí, zkuste si namísto toho vyhradit chvíli na to, abyste si připomněli, že s tím nic neuděláte. Můžete z toho však něco vytěžit, použit se a pojmout to jako lekci do budoucna. Pokud se například přistihnete, jak si říkáte „Proč se se mnou každý rozejde? Jsem takový zoufalec…“, přestaňte s tím. Nepomůže vám to a vystresuje vás to. Zkuste se nad svou minulostí zamyslet produktivnějším způsobem. Například se zamyslete nad společnými jmenovateli vašich vztahů, jako jsou typ člověka, se kterým obvykle chodíte, styl vaší komunikace, nebo okolnosti provázející rozchod. Možná se vám podaří najít jisté vzory, které vám pomohou pochopit, co se vlastně stalo, a vytvořit si nové plány do budoucna. Navíc se vyhnete tomu, abyste se příliš zabrali do svých problémů, takže vám zůstane motivace provést potřebné změny. Každý z nás se v určité chvíli obává o svou budoucnost. Zabývání se předpovídáním budoucnosti vás však může vystresovat tak, že zapomenete žít přítomností. Tento způsob smýšlení není prospěšný, můžete jej však změnit. Pamatujte: budoucnost není napsaná.   Častým typem obav je „katastrofizace“ budoucnosti, kdy předvídáte ten nejhorší možný vývoj i těch nejbanálnějších událostí. Pokud vás například stresuje nadcházející zkouška, katastrofizace v praxi vypadá nějak takto: „Pokud nedostanu z toho testu slušnou známku, neprojdu tím předmětem. Možná nedodělám ani semestr. A když nedodělám semestr, přijdu o status studenta a nebudu moci dál chodit na vysokou. Skončím bez práce a bez peněz, takže budu žít pod mostem.“ Tohle byl samozřejmě extrémní příklad, dobře ale demonstruje, kam toto myšlení směřuje. Jedním ze způsobů, jak s tímto myšlením bojovat, je zkusit si představit to absolutně nejhorší, co se může reálně přihodit.  Například ve scénáři výše je nejhorší možností to, že vás skutečně vyhodí ze školy a budete se muset vrátit zpět k rodičům. Poté se zamyslete nad tím, jestli byste to zvládli. Skoro vždycky nejspíše ano. Nakonec se zamyslete nad skutečnou pravděpodobností, že se to stane. V tomto případě je šance vcelku malá: propad v jednom testu se nerovná vyhození ze školy atd. Katastrofizaci se můžete vyhnout také tak, že se zastavíte u každého „závěru“, a ten zkusíte podložit logickými důkazy a argumenty. Například pokud nezvládnete zkoušku, mohli byste neabsolvovat předmět – nebo se vám podaří zkoušku udělat napodruhé, nebo si známku vylepši nějakými úkoly navíc.
Poznejte, jak se u vás stres projevuje. Rozpoznejte zdroj svého stresu. Zamyslete se nad sebou. Zjistěte, jestli vás nestresuje něco z minulosti. Zjistěte, zda vás nestresuje budoucnost.
Poznejte, jak se u vás stres projevuje. Rozpoznejte zdroj svého stresu. Zamyslete se nad sebou. Zjistěte, jestli vás nestresuje něco z minulosti. Zjistěte, zda vás nestresuje budoucnost.