Se svolením lékaře můžete začít s protahováním už v nemocnici. Strečink se snažte provádět alespoň jednou denně a připravte tak tělo na cvičení. V průběhu jednotlivých cviků při protahování nezapomínejte na pravidelné dýchání a relaxaci. Klouby nechte lehce ohnuté a nikdy je při protahování nenapínejte úplně. Předejdete tak zranění. Svaly byste také neměli příliš rychle napínat. Místo toho se protahujte hladce a v protažení vydržte vždy 10-30 sekund. Každý cvik opakujte třikrát až čtyřikrát. Protahováním nezvýšíte sílu svalstva ani výkonnost srdce, ale zlepšíte svou flexibilitu, která vám potom usnadní provádění všemožných cviků, zlepší vaši rovnováhu a uleví od svalového napětí. Ať už jste před infarktem běhali maratony nebo se spíš váleli na gauči, váš nový cvičební program po infarktu by měl začínat chůzí. Zahřívejte se chůzí po dobu tří minut. Potom se propracujte k tempu, při kterém budete dýchat hůře než při sezení, ale stále budete schopní mluvit a zvládnete konverzovat. V tomto tempu pokračujte zhruba pět minut. Každý den přidávejte do tréninku dvě minuty, dokud se nedostanete na celkových 30 minut chůze denně.  Několik prvních týdnů choďte s nějakým parťákem a držte se blízko domova, pro případ, že by se vám udělalo špatně nebo jste nemohli dýchat. Noste si s sebou mobilní telefon, kterým můžete případně přivolat pomoc z domova nebo zavolat na tísňovou linku. Po každém tréninku nezapomeňte vychladnout. V prvních čtyřech až šesti týdnech po infarktu se vyhýbejte namáhavé aktivitě. Srdce potřebuje k zotavení průměrně nějakých šest týdnů, a to pouze v případě, že se chcete věnovat lehce až středně intenzivnímu cvičení a před infarktem jste byli v dobré kondici. Vyhýbejte se následujícímu: zvedání či tahání těžkých věcí, vysávání, kartáčování, vytírání, běhání, sekání trávy a jakýmkoli náhlým výpadům. Začít můžete například chůzí po rovném povrchu několik minut v kuse, vařením, mytím nádobí, nakupováním, lehkým zahradničením a nenáročnou domácí prací.  Délku tréninku a jeho intenzitu navyšujte postupně, aniž byste přitom přecházeli do anaerobního stádia. Očekávejte, že vás v průběhu několika prvních hodin a dnů budou po ukončení tréninku bolet svaly na rukou a nohou. Během cvičení byste ale žádnou bolest pociťovat neměli. Stejně jako když jste začínali s cvičením před infarktem, i nyní musíte celkovou délku a intenzitu cvičení navyšovat postupně. Snížíte tím riziko vzniku zranění a zůstanete neustále motivovaní. Délku ani zátěž tréninku nezvyšujte, dokud vám lékař nepovolí chodit déle než 30 minut denně. V závislosti na míře poškození vašeho srdce a předchozí kondičce může trvat až dvanáct týdnů, než zvládnete pohodlně jít 30 minut svižnou chůzí. Jakmile bez problémů zvládnete 30 minut svižné chůze denně, můžete začít zařazovat i další druhy cvičení, jako je jízda na kole, turistika, veslování, jogging nebo tenis. Je vysoce nepravděpodobné, že by vás lékař nechal cvičit se závažím ihned po propuštění z nemocnice. Navíc s vámi nebude v následujících šesti až dvanácti týdnech hovořit, aby vám takové svolení dal, takže se ho na silový tréninkový program sami zeptejte. V pohodlí domova můžete využít ruční závaží nebo tréninkové gumy, které snadno uchytíte například na dveře a využijete jejich odporu. Použít je můžete jak na procvičení paží, tak na procvičení nohou s tím, že postupem času můžete odpor gumy a vynaloženou energii navyšovat. Mezi tréninky svým svalům dopřejte čas na nutnou regeneraci, takže se silovému tréninku nevěnujte více než třikrát týdně s pauzami o délce minimálně 48 hodin.  Silový trénink navíc zvýší vaše šance, že se budete schopni vrátit k původně provozovaným aktivitám, jako je sekání trávy, hraní her s vnoučaty, přenášení nákupů apod. Silový trénink navíc sníží potenciální riziko různých škod, pramenící z dlouhodobé neaktivity a nevyužití svalstva. Při zvedání závaží či při cvičení se speciálními tréninkovými gumami nezadržujte dech. Zvýšili byste tím tlak v hrudníku a nadměrně tak zatížili své srdce. Po ukončení tréninku nezůstávejte sedět v křesle po celý zbytek dne. Výzkumy prokázaly, že i při jednu hodinu trvajícím tréninku denně promarníte veškeré jeho pozitivní účinky, pokud po něm následujících osm hodin zůstanete sedět u televize bez hnutí. Místo toho byste si měli den rozdělit a pokusit se protáhnout nebo rozhýbat každých 30 minut. Dojděte si třeba pro sklenici s vodou, skočte si na záchod, protáhněte se nebo třeba jen tak pět minut choďte. Potřebný pohyb získáte také například tímto:  Při telefonování neseďte, ale choďte nebo alespoň po celou dobu stůjte. Sklenici s vodou položte na druhou stranu místnosti, abyste pro ni museli dojít pokaždé, když dostanete žízeň. Přeorganizujte si domácnost tak, aby vás to v průběhu dne nutilo každou chvíli vstávat.
Před cvičením se protahujte. Cvičební program začněte chůzí. Při zvyšování zátěže buďte opatrní. Intenzitu cvičení navyšujte postupně. Před započetím silového tréninku si promluvte se svým lékařem. V průběhu dne buďte aktivní.
Před cvičením se protahujte. Cvičební program začněte chůzí. Při zvyšování zátěže buďte opatrní. Intenzitu cvičení navyšujte postupně. Před započetím silového tréninku si promluvte se svým lékařem. V průběhu dne buďte aktivní.