Pokud byste na jednu stranu opomíjeli samotnou osobnost, mohlo by to vést k tomu, že byste autistu představovali jako "můj autistický kamarád," nálepkovali byste ho na základě stereotypu nebo se k němu chovali jako k dítěti. Na druhou stranu je stejně nevhodné, pokud byste ignorovali fakt, že je daná osoba handicapovaná a zároveň si nevšímali jejích specifických potřeb. Vyváženého stavu dosáhnete, když budete s autistickými odlišnostmi zacházet jako s přirozenou a obecně nikterak zajímavou věcí.  Bez dovolení před cizími lidmi nemluvte o tom, že váš kamarád má autismus. Jestliže se před vámi autista zmíní o některé ze svých specifických potřeb, přijměte to v klidu, bez velkého divadla okolo. Vaše laskavost ho překvapí a pravděpodobně ocení, že jste ho pochopili. Autisti mívají problém rozluštit různé indicie a vodítka, takže bude nejlepší, když jim rovnou řeknete, jak jste na tom v tu kterou chvíli s pocity.  Pomůžete tím zredukovat nejistotu na obou stranách. V případě, že vás autistická osoba nějak rozčilí, bude mít možnost sjednat nápravu chování, které váš stav zapříčinilo a poučit se z toho.  "Po celém dni v práci jsem velmi unavený a potřebuji teď trochu klidu. Promluvíme si později." "Pozvat tu dívku na rande pro mě bylo skutečnou výzvou, a proto mě tak překvapilo, když souhlasila! Nemůžu se dočkat, až se s ní v pátek uvidím. Nechceš mi pomoct vybrat něco pěkného na sebe?" Autisti mívají nutkání k různým pohybům, mluvení a chování, které většinová společnost považuje přinejmenším za poněkud neobvyklé.  Tyto nutkavé potřeby má velmi pravděpodobně i váš kamarád. Pokud ano, pamatujte, že toto chování je součástí jeho osobnosti - jestli se s ním chcete nadále přátelit, musíte veškeré neobvyklosti přijmout tak jak jsou.   Pokud chování autistického kamaráda překročí vámi nastavené meze (například vám hladí vlasy způsobem, který vás obtěžuje), můžete mu své pocity s klidem vysvětlit. Jestliže vyjádří touhu působit méně neobvykle, můžete ho občas upozornit na jejich zvláštní chování. Bez povýšenosti mu všechno jasně vysvětlete zhruba takovým způsobem, jakým byste člověku s čerstvým řidičákem vysvětlovali, kudy se dostane na dálnici. Jestliže si váš kamarád přeje najít nové přátele, pak by se možná rád zúčastnil nějaké akce, na kterou byste pozvali své další známé. Přihlédnete-li k citlivé a jemné povaze autistů, budete velmi překvapení, jak přátelští a ohleduplní dokážou ostatní lidé být! Když se autistické osoby cítí přetížené, můžou začít křičet, brečet a ztrácí schopnost mluvit. Váš kamarád sám o sobě nemusí rozpoznat všechny známky přetížení, a proto mu navrhněte, aby si dal pauzu, když si takových příznaků začnete všímat vy.   Pomozte mu přesunout se na tiché, klidné místo, kde nehrozí žádné hlasité zvuky a rychlé pohyby. Odveďte ho dál od davů a diváků.  Před dotykem nebo popadnutím autisty požádejte o svolení k takovému jednání. Můžete říct například: "Rád bych tě teď vzal za ruku a doprovodil tě ven." Autisty nesmíte polekat nebo vystrašit. Vyhněte se kritice jejich chování. Ve chvílích, kdy jsou vystrašení, nedokážou kontrolovat vlastní chování a vy byste neměli tento stav za žádnou cenu zhoršovat. Pokud toho na vás bude moc, odejděte. Zeptejte se, zda by ocenili pevné objetí. Tato technika může často pomoct. Nyní je nechte chvíli relaxovat. Možná s vámi budou potřebovat strávit nějaký čas nebo budou chtít být úplně o samotě. K autistům přistupujte se stejným respektem jako k ostatním lidem: nechytejte je za ruce/paže/tělo bez dovolení, neberte jim hračku nebo jiný předmět, kterému se právě věnují a dobře važte všechna svá slova i chování. Někteří lidé, včetně dospělých, mají někdy dojem, že s postiženým jedincem můžou jednat jinak než se zdravými lidmi.   Pokud se stanete svědky nevhodného chování vůči autistům, zastaňte se jich. Zkuste své autistické přátele naučit rozpoznávat, když se k nim někdo chová nevhodně a řekněte jim, jak se mají bránit. Pro autisty může být něco takového velmi těžké, a to zvláště pro ty s posttraumatickou stresovou poruchou, vzniklou nevhodně zvolenou terapií nebo jinou špatnou zkušeností. Zkuste získat vhled do správného jednání s autistickou osobou skrze častou konverzaci s těmito jedinci, při které vám sdělí své konkrétní prožitky v různých životních situacích. Třeba se s vámi podělí o spoustu cenných informací, které vám pomůžou autismu lépe porozumět.  Obecná otázka "Jaké to je být autistou?" je příliš vágní a kamarád bude mít zřejmě problém poskládat složitou odpověď do slov a vět. Užitečné odpovědi získáte spíše na specifičtější otázky typu "Jak se cítíš, když na tebe působí příliš vjemů?" nebo "Je něco, čím ti můžu pomoct, když se cítíš ve stresu?" Podobné rozhovory veďte vždy pouze na tichém místě a o samotě, aby vás nikdo nerušil. Mluvte jasně a upřímně, aby vás autista nepochopil špatně nebo si nemyslel, že si z něj děláte legraci. Sebestimulace je určité stereotypní chování, které autistickým osobám pomáhá zvládat emoce a udržet se v klidu. Pokud se například začnou chichotat a mávat rukama, když vás vidí, znamená to, že vás mají opravdu rádi. Pamatujte, že podobné nutkavé chování pomáhá autistům zvládat nástrahy všedního dne a pokud vás vyloženě neobtěžuje nebo neomezuje na osobním prostoru, měli byste se ho naučit akceptovat. Ve chvíli, kdy vás začíná přemáhat vztek nad sebestimulačním chováním vašeho kamaráda, se několikrát zhluboka nadechněte a vydechněte. Mezi zmíněná nutkavá chování patří například :  Nervózní pohybování různými předměty. Houpání. Mávání a nervózní třes rukou. Narážení do zdí nebo jiných objektů. Mlácení hlavou. Ječení. Opakované osahávání různých povrchů, například vlasů. Autisti jsou často kritizováni svou rodinou, přáteli, terapeuty, násilníky ve škole, ale i úplně cizími lidmi, a to jen proto, že se chovají nebo vypadají odlišně. Jejich život se tím velmi ztěžuje. Pracujte na vyjadřování své bezpodmínečné podpory - toho můžete dosáhnout slovy, ale také činy. Kamarádovi připomínejte, že být odlišný je naprosto v pořádku, a že ho máte rádi přesně takového, jaký je.
Všímejte si jak osoby samotné, tak jejího handicapu. Dávejte upřímně najevo své pocity a touhy. Přijměte veškeré výstřednosti a podivnosti a nepokoušejte se je nijak měnit nebo usměrňovat. Představte svého autistického kamaráda dalším přátelům. Všímejte si známek stresu a v případě potřeby zakročte a zabraňte zhroucení. Respektujte jejich svobodnou vůli a osobní prostor a ostatní veďte k tomu samému. Ptejte se na to, čím byste mohli být nápomocní a vstřícní. Nenechte se vystresovat kamarádovým sebestimulačním chováním. Dejte kamarádovi jasně najevo, že ho akceptujete.
Všímejte si jak osoby samotné, tak jejího handicapu. Dávejte upřímně najevo své pocity a touhy. Přijměte veškeré výstřednosti a podivnosti a nepokoušejte se je nijak měnit nebo usměrňovat. Představte svého autistického kamaráda dalším přátelům. Všímejte si známek stresu a v případě potřeby zakročte a zabraňte zhroucení. Respektujte jejich svobodnou vůli a osobní prostor a ostatní veďte k tomu samému. Ptejte se na to, čím byste mohli být nápomocní a vstřícní. Nenechte se vystresovat kamarádovým sebestimulačním chováním. Dejte kamarádovi jasně najevo, že ho akceptujete.