Nejste zodpovědní za chování ostatních lidí a neměli byste se obviňovat v případě, že se k vám lidé chovají zle, nebo k vám nejsou štědří. Můžete ovšem ovládat své vlastní činy. Pokud máte pocit, že vás ostatní lidé nerespektují, nebo ignorují, můžete ovlivnit to, jak na vás reagují tím, že změníte svůj styl komunikace a chování. Zde najdete několik možností a druhů chování, kterými můžete u ostatních vyvolat pocit, že by se k vám měli chovat neférově:  Souhlasíte se vším, o co vás ten druhý požádá, přestože víte, že jde o nevhodný, nebo nepohodlný požadavek. Nejste ochotní říct komukoli „ne,“ nebo požádat o změnu očekávání ze strachu, že se tomu druhému přestanete líbit, nebo že vás bude brát špatně. Nevyjadřujete své skutečné pocity, myšlenky a přesvědčení. Vyjadřujete své názory, potřeby, nebo pocity extrémně omluvným tónem (např. „Nebyl by pro tebe moc velký problém, kdyby...“ nebo „Je to jen můj názor, ale...“). Myslíte si, že jsou potřeby, pocity a myšlenky ostatních lidí důležitější, než ty vaše. Ponižujete se před ostatními (a dokonce i sami před sebou). Myslíte si, že vás lidé budou mít rádi jen když budete dělat to, co od vás očekávají. Psychologové definovali soubor „iracionálních přesvědčení,“ která způsobují bolest a nespokojenost. Tato přesvědčení často vyžadují více od vás, než od ostatních. Může jít také o tvrzení ve stylu „měl bych.“ Zamyslete se nad tím, zda některými z nich trpíte:   Věříte, že je důležité, aby vás měli rádi a uznávali všichni lidé ve vašem životě. Máte pocit, že jste k ničemu, bezcenní, zbyteční, nebo hloupí, když vás lidé neuznávají. Často si říkáte „měl bych“, například „Měl bych být schopen udělat vše, co se po mně chce,“ nebo „Měl bych se vždy snažit potěšit ostatní.“ Kromě toho, že možná trpíte iracionálními přesvědčeními, takže si například myslíte, že byste  měli vždy udělat vše, o co vás ostatní lidé žádají, možná také máte sami o sobě pokřivené představy. Pokud se chcete vypořádat s pocitem, že vás lidé berou jako samozřejmost, musíte se postavit nelogickým a pokřiveným myšlenkám, které o sobě a o ostatních lidech máte.   Možná si například myslíte, že jste zodpovědní za pocity všech ostatních lidí („klam vnitřní kontroly“). Jde o běžný zdroj pocitů, že vás lidé berou jako samozřejmost – máte strach, že ostatním ublížíte, když odmítnete nějaký jejich požadavek. Musíte si uvědomit, že když nebudete k sobě a k tomu druhému upřímní ohledně svých hranic, nepomůžete nikomu z vás.  Říct „ne“ je někdy zdravé a také užitečné. Další běžnou distorzí je „personalizace.“ V tomto případě máte pocit, že jste zavinili něco, na čem jste se ve skutečnosti vůbec nepodíleli. Příklad: představte si, že vás některý z vašich kamarádů požádal, abyste mu pohlídali dítě, zatímco půjde na pracovní pohovor, ale vy máte ten den nějakou důležitou událost, kterou není možné přesunout. V tomto případě by personalizace byla to, že byste se cítili zodpovědní za situaci svého kamaráda, přestože to není vaše vina. Kdybyste řekli „ano“ i v případě, že byste měli říct „ne,“ pravděpodobně byste se cítili naštvaně sami na sebe, protože jste nerespektovali své vlastní potřeby. „Katastrofické myšlenky“ se objevují, když se váš náhled na situaci vymkne kontrole a vy myslíte pouze na to nejhorší, co by se mohlo stát. Například budete mít pocit, že vás lidé berou jako samozřejmost, protože si představujete, že když se postavíte svému šéfovi, bude se na vás zlobit, vyhodí vás z práce a nakonec budete žít pod mostem. Ve skutečnosti je ale mizivá pravděpodobnost, že by se to mohlo stát. Jednou ze sebeponižujících myšlenek, které vás mohou uvěznit v tomto cyklu je pocit, že si nezasloužíte nic lepšího. Když budete věřit tomu, že vás ostatní opustí v případě, že jim přestanete prokazovat laskavosti, budete mít pocit, že si ve svém životě necháváte lidi, kteří nijak nepřispívají k vašemu štěstí. Jistě víte, že nechcete mít pocit, že vás lidé berou jako samozřejmost. Co ale chcete? Nepodaří se vám dosáhnout změny, když budete mít jen mizivou představu o tom, co se vám nelíbí, ale nebudete vědět, jak to napravit. Napište si seznam toho, co byste chtěli na vašem vztahu s danou osobou změnit. Až budete vědět, jak byste si představovali úspěšnou komunikaci, budete schopni vymyslet konkrétní kroky, které vás k ní dovedou.  Možná máte například pocit, že vás vaše děti berou jako samozřejmost, protože vám volají jen když potřebují peníze. Zamyslete se nad tím, jak byste si vaši komunikaci představovali. Chcete, aby vám volali jednou týdně? Nebo aby vám volali, když se jim něco podaří? Chcete jim dávat peníze, když si o ně řeknou? Dáváte jim peníze, protože máte strach, že když to nebudete dělat, přestanou vám volat? Musíte se zamyslet nad svými hranicemi a potom je dát jasně najevo ostatním lidem. Jen vy máte možnost stanovit hranice a držet se jich. Možná máte pocit, že si vás ostatní lidé neváží, protože jim nedáváte dostatečně jasně najevo své potřeby a pocity, nebo protože jednáte s manipulativními lidmi. Bohužel existují lidé, kteří s vámi budou manipulovat při každé příležitosti, aby dostali to, co chtějí.  Ať už chování toho druhého pramení z ignorance nebo manipulace, nesmíte předpokládat, že se situace vyřeší sama od sebe. Musíte se do toho pustit sami. Možná máte pocit, že vás lidé berou jako samozřejmost, protože si dovolujete dělat ukvapené závěry a předpokládat, jak se bude vyvíjet vaše komunikace. Můžete si například myslet, že se na vás ten druhý naštve, když odmítnete nějaký jeho požadavek. Nebo můžete předpokládat, že to, že pro vás někdo zapomněl něco udělat musí znamenat, že mu na vás vůbec nezáleží. Snažte se trochu zpomalit a nad každou situací se logicky zamyslete.   Příklad: často svému partnerovi dáváte dárky, abyste mu dali najevo, že ho milujete, ale nedostáváte od něj žádné dárky zpět. Máte pocit, že si vás neváží, protože si jeho lásku získáváte určitými činy. Vašemu partnerovi na vás ovšem může záležet, ale nedává to najevo konkrétními činy, po kterých toužíte.  Když si s partnerem promluvíte, podaří se vám toto nedorozumění vyřešit. Můžete se také zamyslet nad tím, jak ostatní lidé řeší požadavky od určité osoby. Pokud máte například pocit, že vás váš šéf bere jako samozřejmost, protože vám neustále dává práci navíc na víkend, promluvte si se svými kolegy a zeptejte se jich, jak tyto požadavky řeší ni. Stalo se jim, že když šéfa odmítli, dočkali se negativního chování, ze kterého máte strach? Možná musíte dělat veškerou práci jen vy, protože jste jediný, kdo se za sebe nedokáže postavit! Asertivní komunikace neznamená, že byste měli být arogantní, nebo zlí. Znamená to, že byste měli jasně vyjadřovat své potřeby, pocity a myšlenky. Když ostatní nebudou vědět, co se vám honí hlavou, budou vás snadno využívat, i když to nebudou dělat vědomě. Výzkumy prokázaly, že můžete vyjadřovat dokonce i negativní pocity, aniž byste tím ostatním lidem ublížili, ale musíte to dělat asertivně, ne agresivně.   Projevujte své potřeby otevřeně a upřímně. Mluvte v první osobě a říkejte například „Já chci...“ nebo „Mně se nelíbí...“  Neomlouvejte se a neponižujte své činy. Je v pořádku někomu říct „ne.“ Nemusíte se cítit provinile kvůli tomu, že někomu nesplníte jeho požadavek. Někteří lidé se snaží za každou cenu vyhnout konfliktům. Je to možná proto, že se bojí, aby ostatní lidi něčím nerozzlobili. Může to být také kvůli kulturním hodnotám (například lidé z kolektivistické kultury neberou vyhýbání konfliktům jako negativní věc).  Když v touze vyhnout se konfliktu popíráte své vlastní touhy a potřeby, stává se z toho problém.   Když budete své potřeby vyjadřovat otevřeně, pravděpodobně se nevyhnete konfrontacím, ale nemusí jít vždy o negativní konfrontace. Výzkumy prokázaly, že produktivně zvládané konflikty mohou podpořit rozvoj schopnosti kompromisovat, vyjednávat a spolupracovat.   Kurz asertivity vám může pomoci zvládat konflikty lépe. Asertivní komunikace je spojena se zvýšeným sebevědomím.  Když budete věřit, že jsou vaše vlastní potřeby a pocity stejně důležité, jako potřeby a pocity ostatních lidí, budete schopní zvládat konfrontace bez defenzivního chování a bez pocitu, že musíte toho druhého napadnout. Je těžké zbavit se pocitů méněcennosti bez pomoci. Jakmile se vytvoří nějaký vzorec, není jednoduché ho narušit, zejména pokud jde o dlouhodobý problém s někým, kdo nad vámi má určitou autoritu a způsobil vám pocit, že ho musíte neustále poslouchat. Nebuďte k sobě příliš tvrdí – tyto vzorce chování se vytvořily jako způsob řešení problémů a jako způsob ochrany před zlem a hrozbami. Problémem je to, že se nyní staly špatně fungujícími mechanismy, které vám způsobují stále stejné neúspěchy. Když se je naučíte změnit, budete se cítit spokojeněji a bezpečněji.  Někteří lidé jsou schopní rozhodnout se překonat své problémy sami, nebo si najdou jen dobrého kamaráda či mentora. Jiní lidé zase vědí, že musí vyhledat pomoc psychologa nebo terapeuta. Udělejte to, co je pro vás v dané situaci nejvhodnější.
Zamyslete se nad svojí komunikací. Zamyslete se nad tím, co si myslíte o sobě. Uvědomujte si pokřivené myšlení. Zamyslete se nad tím, co chcete. Važte si sami sebe. Změňte to, jak si interpretujete svoji komunikaci s ostatními lidmi. Naučte se být asertivní. Naučte se zvládat konfrontace. Vyhledejte pomoc.
Zamyslete se nad svojí komunikací. Zamyslete se nad tím, co si myslíte o sobě. Uvědomujte si pokřivené myšlení. Zamyslete se nad tím, co chcete. Važte si sami sebe. Změňte to, jak si interpretujete svoji komunikaci s ostatními lidmi. Naučte se být asertivní. Naučte se zvládat konfrontace. Vyhledejte pomoc.