Než se budete moci naučit milovat ostatní, musíte se naučit milovat sebe sama. Nejedná se o marnivou, sebestřednou lásku; jedná se o lásku, která vás akceptujete takové, jací jste; která se noří hluboko, aby objevila schopnosti a hodnoty, které vás opravdu vystihují a přijímá je. Připomínejte si, že jste milá, soucitná osoba, a co je nejdůležitější, že jste ctihodní. Spolu s cnostným a milým chováním vám to pomůže lépe přijímat sebe sama a rozumět si.  Snažte se psát o svých zážitcích místo ze své perspektivy z perspektivy kamaráda, který vás má hodně rád. Podle výzkumů vám takovýto odstup může pomoci negativní emoce zpracovat, místo toho, abyste je ignorovali nebo potlačovali. K tomu, abyste měli soucit sami se sebou je pochopení vlastních pocitů to nejdůležitější. Často jsme mnohem milejší k ostatním než k sobě; projevte stejné pochopení, jako byste měli k někomu, koho máte rádi.  Během dne věnujte trochu času tomu, abyste se sebou měli soucit, především, všimnete-li si, že zažíváte něco nepříjemného. Když třeba nestíháte dodělat projekt do práce, je možné, že se budete kritizovat, nebo budete pracovat tak moc, že dostanete panický záchvat. Místo toho na sebe v prvé řadě dbejte a přiznejte si, že jste vystresovaní: “Právě teď se cítím vystavený stresu.” Potom byste měli vzít na vědomí, že se to občas stane každému: “Nejsem v tom sám.” Pak se sami sebe soucitně dotkněte – třeba si položte ruku na srdce. Opakujte si něco pozitivního: “Můžu se naučit být silný. Můžu se naučit trpělivosti. Může se naučit přijímat sebe sama.” Věnujte čas uvědomování si svých nadání a nejlepších rysů, ať jsou fyzické nebo vnitřní. Čím více nepřátelští vůči sobě jste, tím je pravděpodobnější, že budete nepřátelští vůči ostatním.  Začněte tím, že si budete zapisovat okamžiky, kdy o sobě smýšlíte špatně. Zapište, o jakou situaci se jednalo, co jste si mysleli a k čemu tyto myšlenky vedly. Můžete například vytvořit zápis, který vypadá asi takhle: “Dnes jsem šel do fitka. Všude okolo mě byli štíhlí lidé a já jsem si začal připadat tlustý. Byl jsem na sebe naštvaný a styděl jsem se za to, že jsem ve fitku. Nechtěl jsem ani dokončit svůj trénink.” Poté najděte rozumnou odpověď na tyto myšlenky. Může to být těžké, ale když budete pomocí faktů a logiky neustále bojovat se svými negativními poznámkami na svou osobu, můžete změnit způsob, jakým myslíte. Rozumná reakce na výše zmíněnou situaci by mohla být třeba takováto: “Chodím do fitness centra, abych se postaral o své tělo a zdraví. To znamená, že k sobě jsem hodný a pečuji o sebe. Proč bych se měl stydět za to, že o sebe pečuji? Všechna těla jsou jiná a moje možná nevypadá jako tělo někoho jiného. Lidé ve fitness centru, kteří mají lepší postavu, než já na ní možná pracovali déle než já. Možná prostě mají dobré geny. Pokud mě někdo soudí na základě mého vzhledu, zajímá mě a vážím si vůbec názorů daného člověka? Nebo si chci vážit názorů lidí, kteří mě podporují v tom, abych o sebe pečoval?”  Kritika sebe sama na sebe někdy bere podobu “měli bychom,” například “měli bychom mít skvělé auto” nebo “měli bychom nosit určitou velikost oblečení.” Budeme-li se srovnávat se standarty určenými jinými lidmi, dost možná skončíme nešťastní nebo zostuzení. Rozhodněte se, co chcete sami pro sebe a odmítněte to, o čem ostatní říkají, že takoví “byste měli” být. Může se stát, že budeme nevšímaví vůči sobě a našim životům. Kvůli monotónním rutinám se můžeme chovat ne příliš aktivně, nebo nějakým jiným způsobem, kterému by se dalo předejít. Možná jste si taky navykli na špatné zvyky a chování a vůbec jste si to neuvědomili.  Jestli vás třeba dříve někdo zranil, máte možná tendenci držet si ostatní daleko od těla. Tímto způsobem můžete předejít tomu, že vás zase někdo zraní, ale hlavně vám to možná zabraňuje užívat si a vytvořit si přátele. Díky zkoušení nových zvyků, jako je účastnění se akcí s dalšími lidmi nebo utváření nových přátelství můžete zjistit, že máte schopnosti, o kterých jste vůbec nevěděli. Také vám to pomůže vytvořit si pevnější vazby k ostatním a zjistit nové věci o svých emocích.  Když se pokusíte najít způsob, jak vystoupit ze své rutiny, je možné, že poznáte různé lidi, kteří budou moci změnit váš pohled na život. Podle výzkumů se dá špatný přístup (příkladem předsudky nebo strach) změnit poznáním kultury nebo hlediska někoho jiného. Zjistíte, že se od druhých můžete něco naučit, a že oni se můžou učit od vás.. Jedná se o přirozenou součást života, ale jestli jste neustále na někoho naštvaní nebo žárliví, bude pro vás těžké stát se šťastným člověkem. Abyste se mohli stát takovým člověkem, jakým chcete být, musíte pracovat nejen na soucítění se sebou samými, ale také přijímat chování a přání druhých.  Vztek se často dostaví, když si myslíme, že se nám něco “nemělo” stát. Můžeme se zlobit, když se nám zdá, že se něco neodvíjí tak, jak jsme si představovali.  Zaměřte se v životě na ty věci, které ovlivnit můžete a nestrachujte se tolik o věci, které ovlivnit nemůžete. Mějte na paměti: můžete ovlivnit, co děláte, ale ne, jaké to bude mít výsledky. Když se zaměříte na své činnosti místo toho, abyste se snažili mít nadvládu nad nekontrolovatelnými výsledky, pomůže vám to uvolnit se a nezlobit se tak moc, když něco nevyjde (což se čas od času stane každému). Schopnost odpouštět s sebou přináší výhody pro fyzické zdraví. Když se nepřenesete přes zášť a křivdy, může to zvýšit váš krevní tlak a tep, zatímco odpouštění může snížit tělesné napětí. I přes mnoho výhod může být neuvěřitelně těžké někomu odpustit.  Zamyslete se nad špatnými věcmi, které někomu chcete odpustit. Všímejte si, jakým způsobem nad danými věcmi přemýšlíte. Jaké emoce ve vás daná osoba vyvolává? Jak reaguje vaše tělo? Snažte se něco ze svých zkušeností naučit. Mohli jste udělat něco jinak a jak? Co mohl ten člověk, který vám ublížil, udělat jinak? Můžete se z toho ponaučit něco pro příště? Když z nepříjemného zážitku uděláte zážitek k naučení se něčeho nového, možná už se nebudete cítit tak ublíženě. Promluvte si s lidmi, kteří vám ublížili. Z ničeho je neobviňujte: jenom by se začali bránit. Mluvte místo toho o “sobě”, vysvětlete, jak se cítíte a požádejte je, ať vám řeknou, jak se cítí oni.  Smír je důležitější než spravedlnost. Jedním z důvodů, proč je někdy tak těžké odpustit je náš smysl pro “spravedlnost.” Člověku, který vám ublížil se to možná nikdy “nevrátí,” ale když nepřejdete svůj vztek a ublížení, nakonec to bude mít negativní dopady jenom na vás. Schopnost odpuštění by neměla být podmíněna žádným činem nebo výsledkem.  Mějte na paměti, že odpuštění není rozhřešení. Někdo se k vám zachoval špatně a tím, že jste to odpustili, dané chování neomlouváte. Zbavili jste se ale zátěže, která udržovala vlastní  vztek. Vděčnost není jenom pocit; je to aktivní činnost. Když budete rozvíjet svůj “vděčný přístup”, budete se moci stát pozitivnějším, šťastnějším a zdravějším člověkem. Je prokázané, že vděčnost může lidem pomoci přejít traumata, vylepšit vztahy s ostatními a projevit soucit k druhým.  Pište si deník o věcech, za které jste vděční. Zapisujte si věci, které se vám staly a za které jste vděční. Může se jednat o maličkosti, jako o slunné ráno nebo výborný šálek bezchybně připravené kávy. Možná budou neměřitelné, jako láska vašeho partnera nebo přátelství. Když si budete tyto věci uvědomovat a zapisovat si je, bude snadnější si na ně později vzpomenout.  Užívejte si překvapení. Něco nečekaného nebo překvapivého na vás může zapůsobit silněji než něco všedního. Může se přesto jednat o maličkosti: zapište si třeba, když partner umyje nádobí, nebo když dostanete SMSku od někoho, s kým jste se už pár měsíců nebavili. Sdílejte svůj vděk s ostatními. Je snadnější zapamatovat si pozitivní věci, když je sdílíte s druhými. Další výhodou sdílení je, že zlepšíte den někomu jinému a oni tak zase budou moci být vděční vám. Lidé, podobně jako mnohá jiná stvoření, mají rozvíjet vztahy s ostatními ve svém okolí. Od brzkého věku se učíme “číst” ostatní a napodobovat jejich chování. Děláme to abychom zapadli, abychom dostali to, co chceme, a abychom se cítili být něčeho součástí. Schopnost vcítit se je ale něco víc, než schopnost vyložit si chování ostatních a všímat si jejich emocí. Jde o to představit si, jaké to asi je, mít život jako daný člověk; myslet tak, jak daný člověk myslí a také se stejně cítit. Když budete rozvíjet svoji schopnost vcítit se, budete ohleduplnější vůči pocitům ostatních lidí, naučíte se, jak si vytvořit s ostatními spojení a nebudete se cítit tak izolovaně. Když budete schopni vcítit se do ostatních, pomůže vám to chovat se k nim tak, jak byste chtěli, aby se oni chovali k vám.  Podle výzkumů mohou [1] meditace k laskavosti, nebo meditace pro soucit, stimulovat ty části mozku, které mají na starosti emoční aktivitu. Můžete se díky nim také cítit méně pod tlakem a vyrovnanější. Meditace pro mysl má podobné účinky, ale nepřinese tak moc, co se vytváření schopnosti vcítit se týče.  Podle výzkumů můžete hodně zlepšit svou schopnost vcítit se tím, že si budete aktivně představovat, co ostatní zažívají. I čtení beletrie vám může pomoci pochopit hledisko někoho jiného.  Kdykoliv je to možné, neodsuzujte. Podle výzkumů je méně pravděpodobné, že se budeme schopni do někoho vcítit, když si budeme myslet, že si za své utrpení může sám --jako lidé, kteří “mají, co si zaslouží.” Je důležité nezapomínat, že neznáte okolnosti a minulost daného člověka.  Vyhledávejte různorodé lidi. Podle výzkumů nám vystavení kultuře nebo přesvědčení ostatních lidí může pomoci se do nich vcítit. Čím více času budete trávit s lidmi, o kterých si myslíte, že myslí a chovají se jinak než vy, tím méně si budete vytvářet neinformované názory nebo lpět na předsudcích. Je mnohem pravděpodobnější, že budeme vděčnější za nemateriální věci, jako zážitek, pocit toho, že nás někdo má rád, nebo laskavý čin někoho vůči nám. Snaha získat více materiálních věcí je ve skutečnosti často jen projevem toho, že se snažíte uspokojit nějakou hlubší potřebu. Podle výzkumů jsou materiálně zaměření lidé méně šťastní než jejich vrstevníci. Jsou celkově méně spokojení se svými životy, a je pravděpodobnější, že se budou potýkat s nepříjemnými emocemi jako strach nebo smutek. Ne každý si může dovolit věnovat desetitisíce korun své oblíbené charitě, ale to neznamená, že lidem v nouzi nemůžete trochu přispět. Pomoc druhým nepřináší užitek jen druhým, ale i vám. Podle výzkumů jsou lidé, kteří nezištně pomáhají druhým, šťastnější a mohou také díky pomáhání druhým zažít nárůst hladiny endorfinu, kterému se říká “radost člověka, který pomáhá”.  Věnujte se dobrovolnické činnosti. Místo toho, abyste trávili své víkendy u televize, pomáhejte dobrovolně v místním útulku pro bezdomovce nebo společnosti pro ochranu zvířat. Díky pomoci druhým se můžete cítit být s nimi více propojení a může vám to pomoci stát se místo osamělým jedincem částí společnosti.  Každý den udělejte nějaký dobrý skutek. Může to být něco malého jako pomoci starší osobě donést do auta nákup nebo při jízdě autem někoho pustit před sebe. Čím častěji to budete dělat, tím pro vás bude zjevnější, jak potěšující je pomáhat jiným, díky čemuž se nakonec zbavíte své sobeckosti. Podle výzkumů princip, ve kterém “vracíme, že nám někdo pomohl tím, že pomůžeme někomu dalšímu” doopravdy existuje. Nezištné nápomocné chování se přenáší z jedné osoby na druhou. Váš malý projev milosrdenství a velkorysosti může někoho inspirovat udělat to samé, což může inspirovat někoho dalšího a ten pak zase někoho dalšího atd. Trávíme tolik času tím, že se zaměřujeme na své chování, že už si nevšímáme, jak ovlivňujeme ostatní. Zčásti se jedná o psychologický obranný mechanismus, který nám usnadňuje zvládat komunikaci s ostatními. Pokud na vaše chování všichni reagují stejně, je možné, že jste si vyvinuli nějaké nedobré zvyklosti. Možná dovolujete svým obranným mechanismům stát v cestě vašemu rozvoji.  Zamyslete se například nad tím, jak na vaše chování reagují ostatní. Zdá se vám, že jsou snadno dotčení tím, co říkáte? Je možné, že spíš, než aby všichni okolo vás byli přecitlivělí -- což není zrovna pravděpodobně -- jste si vyvinuli obranný mechanismus, v jehož rámci shazujete ostatní, abyste se cítili lépe sami se sebou. Vyzkoušejte jiné způsoby komunikace s ostatními – takové, které nebudou vyvolávat stejně dotčenou reakci. Zamyslete se nad tím, jak se s ostatními vzájemně ovlivňujete. Zamyslete se nad vzorci chování a rozhodněte, které z nich jsou k něčemu dobré a které ne. Čím flexibilnější a přizpůsobivější vaše chování bude, tím lépe můžete chápat lidi okolo vás.
Pracujte na soucítění sama se sebou. Přestaňte se kritizovat. Zamyslete se nad svými obvyklými činnostmi. Zapracujte na zvládání svého vzteku a žárlivosti. Odpouštějte ostatním. Buďte aktivně vděční. Rozvíjejte schopnost vcítit se. Zaměřte se na lidi, ne na věci. Dávejte druhým. Všímejte si toho, jaký vliv má vaše chování na ostatní.
Pracujte na soucítění sama se sebou. Přestaňte se kritizovat. Zamyslete se nad svými obvyklými činnostmi. Zapracujte na zvládání svého vzteku a žárlivosti. Odpouštějte ostatním. Buďte aktivně vděční. Rozvíjejte schopnost vcítit se. Zaměřte se na lidi, ne na věci. Dávejte druhým. Všímejte si toho, jaký vliv má vaše chování na ostatní.