Toto je poslední hlazení, kterým docílíte "krémovějšího" betonu a rovného odolného výsledného povrchu. Různé materiály nyní budou mít různý efekt:  Magnéziová hladítka jsou velmi populární mezi profesionály, jelikož jsou lehká a otevírají póry betonu pro odpařování vody. Hliníková hladítka jsou velmi podobná magnesiovým, avšak o něco těžší a silnější (hůře se s nimi zachází). Dřevěná hladítka (ze sekvoje či jiného tvrdého dřeva) jsou levná, rychle se však opotřebí. Vytváří hrubý a nerovný povrch, což se hodí pro hodně tuhý beton, nebo při použití barevných tvrdidel (která je třeba zapracovat hrubším nástrojem). Hladítka z laminátové pryskyřice slouží ke stejnému účelu jako hladítka dřevěná, vydrží však mnohem déle (a jsou dražší). A stejně jako předtím, přizvedněte si mírně přední hranu a lehce klužte s nástrojem po ploše povrchu. Řada lidí hlazení lžící přeskakuje, pokud mají v plánu beton zametat, jelikož tak dosáhnout jen nepatrného zlepšení. Hlazení lžící bez zametení pak vede k velmi hladkému povrchu (což je nebezpečné, pokud se může povrch namočit) a může způsobit vytvoření jemných vlasových prasklin.   Magneziovou lžíci použijte stejně, jako jste použili předchozí hladící nástroje. Když přes desku dvakrát či třikrát přejedete a mezi jednotlivými přechody necháte beton mírně vyschnout, můžete dosáhnout velmi hladkého povrchu. Hranu lžíce přitom po každém průchodu zvedněte o něco víc.   Lze použít i ocelovou lžíci, při nesprávném načasování však ocel zatlačí do betonu vodu, což jej poškodí.   Příliš hrubé stírání lžící, nebo stírání vzduchem plněného betonu může uvolnit vzduchové bublinky a zabránit betonu v řádném usazení. Větší hladící nástroje (nebo jiné finišovací nástroje s dlouhou rukojetí) jsou někdy nazývány "vyhlazovače betonu". Hodí se k dosažení do středu velkých betonových desek. Další možností je použít ruční lžíci a kleknout si na dřevěné desky, abyste mohli být na betonové desce a přitom nezanechali otisky. Většina lidí skončí úpravu povrchu s koštětem, aby vytvořili neklouzavý povrch. Můžete to udělat jak po předchozím hlazení lžící, tak bez něj.   Použijte středně tvrdé nebo tvrdší průmyslové koště (to široké a obdélníkové). Štětiny musí být dost tvrdé na to, aby v betonu nechali patrné stopy, a beton zase natolik měkký, aby šel koštětem podřít, avšak dost tvrdý na to, aby udržel tvar (neslil se zpět). Namočte koště do kyblíku s vodou, a poté přebytečnou vodu oklepte (ne na beton). Táhněte koště jemně přes betonové segmenty. Přetahujte přes předchozí tahy, abyste pokryli celý povrch. Pokud má z povrchu odtékat voda, dělejte rýhy tím směrem, kudy má téci. Finální schnutí betonu může trvat několik týdnů. Pokud je dobře "máčený", minimalizuje se možnost jeho pozdějšího poškození.   Nejjednodušší je navlhčit povrch betonu a zakrýt jej plastovou fólií. V rozích fólii zatižte těžkými předměty. Existuje mnohem více způsobů, jak udržet beton vlhký, ty však vyžadují více vody a údržby než metoda s fólií.   Profesionálové často využívají chemii pro zrání betonu. Takových chemikálií existuje celá řada, proto se o výběru té správné poraďte s někým, kdo umí pracovat s vaší betonovou směsí.   Nechte beton zrát hned, jak to bude možné. Jakmile zrání začne, po betonu 24 hodin nechoďte. Po týdnu ho můžete začít zatěžovat lehkým provozem (např. na kole) a teprve po dvou týdnech autem. Kompletní zrání trvá nejméně 30 dní, déle pak v rozích a na okrajích. Poté, co beton nejméně měsíc zrál, můžete použít penetraci na beton, která jej ochrání před poškozením kapalinou, a usnadní jeho úklid.   Před nanášením penetrace desku očistěte. Nanášejte tenké vrstvy, aby nevznikly louže. Je-li třeba, počkejte pár hodin (nebo dle instrukcí na obalu), a poté naneste další vrstvu kolmo na tu první. Než začnete po betonu chodit nebo na něj něco umisťovat, nechte penetraci zcela vyschnout. Tři dny vyčkejte, než na beton najedete autem.
用泥刀再次平整表面。 考虑抹光面。 尝试拉毛。 修复混凝土。 密封混凝土。
用泥刀再次平整表面。 考虑抹光面。 尝试拉毛。 修复混凝土。 密封混凝土。