Jsou chvíle, kdy máme v náporu vzteku chuť všechno ze sebe vykřičet. Pokud právě čelíte podobnému typu hněvu nebo zlosti, udělejte si na chvíli pauzu ve čtení, zabořte obličej do polštáře a dejte svému stavu volný průchod. Křikem totiž dosáhnete fyzické úlevy. Studie prokázaly, že vybrečením a vykřičením své zloby uvolníte toxiny, nahromaděné stresem. Jen pro jistotu uvádíme, že byste svůj řev měli dobře utlumit právě například polštářem, abyste nevyděsili všechny sousedy v domě nebo okolí. Jestliže celá situace zahrnuje velké množství detailů, které vás kdykoli můžou uvrhnout do smutku či zloby, můžete si při odstraňování svého vzteku symbolicky ztělesnit každý z nich a postupně je všechny nechat odejít. Například, Můžete sesbírat kameny na břehu řeky a každému z nich přisoudit jeden ze zmíněných detailů, které vás rozesmutňují nebo štvou. Potom jeden po druhém berte a házejte je do vody. Jinak řečeno, vžijte se do pocitů druhé osoby. Uvažte důvody, které měla druhá osoba pro to, aby se chovala způsobem, jež vás tolik ranil. Možná nikdy motivaci této osoby nepochopíte kompletně nebo se s ní nedokážete ztotožnit, ale vždy je snadnější pustit zlost z hlavy, když strávíte nějakou dobu přemýšlením o pohnutkách osoby, která vás zranila. Pokud je to možné, neustále si připomínejte, že si druhá osoba nejspíš neuvědomovala, že vám tolik ubližuje. Pokud vám ale ubližovala vědomě, pak se snažte vžít do její situace a zkuste zjistit, proč tak činila. Pochopte, že samotné odpuštění ještě nemusí nutně vést i k usmíření. Pokud víte, že osoba zodpovědná za vaši zlobu lituje svého jednání a ráda by vše napravila, pak je usmíření rozhodně něčím, co byste měli zvážit. Na druhou stranu, pokud daná osoba není ochotná nic napravovat nebo pokud je váš smutek tak silný, že se vám již nikdy nechce nikomu věřit, usmíření nemusí být úplně na místě. . Uvědomte si, že jen vy sami můžete odpustit. Chcete-li se někdy zbavit vzteku kompletně, musíte druhé osobě odpustit. Každopádně odpuštění není něco, co by si zasloužil každý a za jakýchkoli okolností. Vynucené nebo předstírané odpuštění nikomu nepomůže a nejméně ze všeho vám. Důležité je projít celým procesem smutku, kontroly vzteku a následného rozhodnutí, zda je pro vás odpuštění vhodným krokem nebo nikoli.  Uvědomte si, že pokud někomu odpustíte, neznamená to automaticky, že by se daná osoba najednou začala chovat jinak. Účelem odpuštění je v tomto případě vaše očištění od pocitů zlosti, hněvu a smutku, které se nahromadily uvnitř vaší hlavy a srdce. Odpuštění má být přínosem pro vaši osobu a jedná se o vnitřní potřebnu, ne vnější. Během prožívání zlosti může dojít ke spoustě obviňování. Důležité je ale přesně zjistit svou roli v celé situaci a přijmout případnou odpovědnost za veškeré své jednání. To ovšem neznamená, že byste si neměli uvědomovat, že vám druhá strana skutečně ublížila. Myslíme tím prostě to, že jestli jste udělali něco špatně, měli byste si to čestně přiznat, a to obzvláště tehdy, chystáte-li se usmířit. Převzetí odpovědnosti můžete začít eliminací negativních emocí. Jednou z cest, jak toho dosáhnout, je vytvořit si seznam tří až pěti nejvíce negativních emocí, které právě pociťujete a přemýšlet nad tím, jakými pozitivními emocemi byste je nahradili.
Zařvěte si. Metaforicky řečeno, hoďte svou zlost za hlavu. Rozmrzelost nahraďte soucitem. Rozhodněte, zda je možné usmíření. Odpusťte Převezměte odpovědnost za své jednání.
Zařvěte si. Metaforicky řečeno, hoďte svou zlost za hlavu. Rozmrzelost nahraďte soucitem. Rozhodněte, zda je možné usmíření. Odpusťte Převezměte odpovědnost za své jednání.