Ženy jsou často naučené, aby byly "pečovatelky", a ženy, které komunikují asertivně, bývají společností vnímány jako "ostré", "zlé" nebo "manipulativní". Nicméně naučit se vyjádřit své potřeby a nápady asertivním způsobem, pomůže vám to cítit se silnější a sebevědomější. tady je několik způsob, jak komunikovat asertivně:  Používejte prohlášení, které se soustředí na vás, abyste vyjádřili své reakce a pocity. Například "Nemám ráda, když zapomeneš vynést odpadky. Mám pak pocit, jako kdyby ses nechtěl o domácí práce dělit se mnou." Kritizujte konstruktivně bez odsuzování. Například "Cítím se frustrovaná, když na mně spěcháš, abych se připravila a šla. Jsem kvůli tomu nervózní a je pro mě pak těžké si výlet užít. Byla bych ráda, kdybys mě nechal v pokoji při přípravě o samotě." Používejte věty, které navrhují spolupráci, jako třeba "Co si o tom myslíš ty?" nebo "Co bys na mém místě udělal?" To, co chcete a potřebujete, řekněte jasně. Například "Chci začít chodit na lekce tance" je jasné prohlášení, zatímco "myslím si, že by bylo fajn, kdybychom si vzali lekce tance" je nejasné. Mluvte jasným, klidným hlasem. Nekřičte ani nešeptejte. Udržte svůj tón pevný a uvolněný. Nepoužívejte techniku vyhýbání se nebo odvedení pozornosti, jako je sarkasmus, falešný humor nebo ponižování sebe samé. Pak bude pro druhé mnohem těžší poznat, kdy mluvíte vážně, a kdy jen "vtipkujete". Občas může být těžké cítit se tak, jako když vás lidé berou vážně. Nemůžete změnit to, v co věří ostatní a někteří lidé budou i nadále tvrdohlavě mít předsudky vůči ženám - můžete ale změnit to, jak prezentujete sama sebe a vyzařujete sílu a sebevědomí.  Vymezte si svůj prostor. Nemusíte si brát víc, než potřebujete, ale ženy se často podvědomě snaží opticky zmenšit tím, že schovávají nohy pod židli, skládají ruce do klína, nebo sedí s překříženýma nohama případně aspoň kotníky. Studie prokazují, že tyto stydlivé pozice těla ve vás často probudí úzkost a budete si kvůli nim méně věřit. Zaberte si svůj prostor tím, že při sezení pevně zapřete nohy do podlahy. Stůjte s nohama, rozkročenýma na šířku ramen. v židli se opřete zády, nebo si ruce položte na opěradla.  Stůjte s rameny staženými dozadu a otevřeným hrudníkem. Hrbením vyjadřujete slabost nebo stydlivost. Nekřižte ruce na prsou. Zkřížené ruce naznačují, že jste nepřístupná komunikaci, nebo že se snažíte sama sebe bránit. Nebojte se očního kontaktu. Snažte se udržet oční kontakt alespoň 50% doby, kdy mluvíte a alespoň 70% doby, kdy druhému naopak nasloucháte.  Vaše gesta by měla být uvolněná a ne křečovitá. Neukazujte prstem, používejte raději místo toho při gestikulaci celou dlaň. Nepřenášejte neustále váhu tam a zpátky. Rozložte si těžiště rovnoměrně. Průzkumy ukazují, že ženy, které se chovají asertivně, se mohou setkávat s ostrými reakcemi kvůli společenským předsudkům. Tytéž studie ovšem prokázaly i to, že ženy, které se chovají asertivně v zájmu podpory druhých lidí, vnímá okolí mnohem pozitivněji. Uchopte svou asertivitu jako prospěšnou celému týmu a možná s překvapením zjistíte, že vám ostatní lidé najednou naslouchají.  Může tomu tak být proto, že obhajování druhých naplňuje stereotypní představu toho, že ženy jsou "pečovatelky" a "pomáhají ostatním". Je důležité si uvědomit, že tato norma není univerzálně pravdivá, ale je všeobecně přijímána. Občas musíte dělat kompromisy a pracovat v rámci uznávaných hodnot, zatímco se je snažíte změnit. Například můžete váš požadavek na větší kancelář formulovat takto: "Pracujeme na tomhle velkém projektu a opravdu by se mi hodila větší kancelář, do které se vejde víc materiálu, a kam se vejde i několik kolegů. kdybych měla kancelář na rohu, postupovali bychom s prací na projektu mnohem rychleji a efektivněji." Průzkumy jasně ukazují, že společnost má tendence zaměňovat pohlaví s identitou tak důkladně, že pokud není status "externě potvrzen" nebo odsouhlasen ostatními, lidé předpokládají, že žena má automaticky nižší status než muži, kteří jsou na stejné pracovní pozici. Když se proto budete snažit podporovat i ostatní ženy na svém pracovišti a mluvit i za ně, pomůžete jim potvrdit jejich status a zlepšit to, jak s nimi ostatní zacházejí. Například si představte,že pracujete ve vyšším managementu a máte pod sebou dva asistenty jako podřízené - jednoho muže a jednu ženu. Pokud někdo, kdo jedná s vašimi asistenty, chybně předpokládá, že asistent-muž má vyšší pozici, než žena, jemně ho opravte: "Popravdě, Jana je na stejné pozici jako Josef. Může vám bez problémů pomoci s tím, co potřebujete." Studie prokázaly, že ženy, jsou schopné jednat asertivně, vznášet požadavky a hledat řešení ve zdrojích jen tehdy, když jsou ty zdroje dostatečné. V dobách, kdy se obchodu daří, omezení norem pro chování podle pohlaví, bývá trochu uvolněnější.  Například když požádáte o zvýšení platu těsně potom, co vaše společnost zveřejnila, že je za minulé čtvrtletí ve ztrátě, pravděpodobně vám to neprospěje, ani kdybyste byla muž, natož když jste žena. Mnohem vhodnější doba pro takovou žádost přichází například poté, co firma uzavřela smlouvu s důležitým klientem, nebo dopadl velký obchod. Několik výzkumů prokázalo, že ženy, které umí být pružnější nebo asertivnější, v závislosti na konkrétní situaci, jsou povýšeny dokonce častěji, než muži na stejných pozicích, nebo ostatní ženy. Ženy jsou často naučené znevažovat, když někdo chválí jejich úsilí. Jsou přesvědčené, že by správně měly být "skromné" a odmítat komplimenty a pochvaly. Když se naučíte přijmout pochvalu, kterou vám někdo řekne, lépe si díky tomu uvědomíte hodnotu vašeho snažení.  Například pokud vás nadřízený pochválí, že jste odvedla opravdu skvělou práci s tou prezentací, spolkněte potřebu říct něco ve smyslu "Ale, vždyť to nic nebylo." Místo toho si raději užijte oprávněnou chválu vaší práce a pokud můžete, vyzdvihněte i ostatní: "Děkuji! Strávila jsem pečlivou přípravou spoustu času, a jsem ráda, že se to vyplatilo. Taky mi velmi pomohla Šárka." Pozor, tohle je něco úplně jiného, než akceptovat sexuální harašení, které je maskované jako "komplimenty". Nemáte žádnou povinnost uznávat nebo přijímat oslovování typu kočičko a zlatíčko, komentáře o vašem vzhledu nebo jakákoliv další prohlášení, která vám jsou nepříjemná, i když jsou skrytá za "lichotkami". V mnoha párech jsou oba dva živitelé a chodí do práce, ale genderové stereotypy ve většině společností nařizují, že žena je stále primárně považována za  zodpovědnou za péči o domácnost, vaření jídla atd. Výzkumy to bohužel potvrzují - prokázaly, že ženy v heterosexuálních párech zastávají 67% všech domácích povinností a vaří v pracovních dnech až 91% večeří. Pokud je to i váš případ, požádejte partnera o pomoc, aby byly povinnosti v rovnováze.  Výzkumy ukazují, že páry, které si vytvořily systém toho, kdo zodpovídá za jaké domácí práce a kdy, jsou celkově o hodně spokojenější, než páry, které podobný rozvrh nemají.  Přistupujte k dělení domácích prací jako ke spolupráci, nikoli jako k příležitosti, jak ve druhém vzbudit pocity viny a vyčítat mu. Například se s partnerem v klidu posaďte a proberte, které domácí práce každý z vás zvládá nejlépe. pak e dohodněte na střídání nebo na pravidelném rozvrhu. pak se ani jeden z vás nebude cítit, jako že je pro toho druhého pouze sluha.  Postavit se za své potřeby je velmi důležité: nemůžete se starat o druhé, když se nejprve nepostaráte o sebe.
Komunikujte asertivně. Používejte asertivní řeč těla. Nebojte se promluvit za ostatní. Podporujte další ženy na pracovišti. Až budete vznášet nějaký požadavek, uvědomte si širší obraz. Naučte se přijímat pochvaly. Zapojte svého partnera.
Komunikujte asertivně. Používejte asertivní řeč těla. Nebojte se promluvit za ostatní. Podporujte další ženy na pracovišti. Až budete vznášet nějaký požadavek, uvědomte si širší obraz. Naučte se přijímat pochvaly. Zapojte svého partnera.