Téměř všichni lidé se potýkají s alespoň menší úzkostí předtím, než vystoupí před publikem a začnou mluvit. Vy už ale snad máte svou řeč připravenou a víte jak ji správně podat. Nyní už stačí jen dostat úzkost pod kontrolu. Naštěstí existují cesty, jak se s nervozitou vypořádat.  Předtím, než vystoupíte se svou řečí, několikrát zatněte ruce. Dostanete tak pod kontrolu náhlý nával adrenalinu. Třikrát se pomalu a zhluboka nadechěte. Tím se uklidníte a připravíte na správné dýchání v průběhu projevu. Stůjte sebejistě v uvolněném, vzpřímeném postoji s nohama na šířku ramen. Obelstíte tím vlastní mozek, který si začne myslet, že jste skutečně velmi sebevědomí a usnadní vám celé veřejné vystoupení. Usmívejte se už když vstupují do místnosti (pokud už tam v době vašeho příchodu nejsou) nebo s tím začněte v době, kdy před ně vystoupíte. Ukážete tak své sebevědomí a uvolníte atmosféru pro sebe i pro publikum. Usmívejte se, i když je vám spíš na zvracení (obzvláště když je vám na zvracení). Opět tím ošálíte mozek a začnete se cítit sebejistěji a uvolněně. Mluvení na veřejnosti jakéhokoli druhu je o interpretaci. V závislosti na vašem vystoupení můžete projev udělat velmi zajímavým nebo naopak nudným. Musíte se naučit mít svou „pódiovou“ osobnost, která se ve vás probudí, kdykoli budete mluvit na veřejnosti.  Vyprávějte příběh. Částí dobrého podání je mluvit, jako byste vyprávěli příběh. Lidé zbožňují příběhy a snadněji tak s nimi navážete spojení, a to i v případě, že přednášíte proslov založený na faktech. Svou základní myšlenku použijte jako základ pro svůj příběh. Proč by se publikum mělo zajímat o vaše téma? Co je účelem?  Snažte se mít svoji řeč vyváženou mezi naučenými částmi a těmi, které pronesete spontánně. Lidé nechtějí jen tak sedět a naslouchat vašemu mumlání, navíc s podporou spousty poznámkových kartiček. Dobré je například nechat si dostatečný prostor pro navázání na vaši hlavní linku, kterou můžete rozvést do několika vedlejších příběhů a udržtet tak zájem publika. Používejte gestikulaci. Není nezbytně nutné rozšafně rozhazovat rukama po celém pódiu, ale na druhou stranu ani stát jako sloup na místě. Je dobré podporovat svá slova kontrolovanou gestikulací. Obměňujte během projevu svůj hlas. Pokud budete mluvit monotónně, posluchači do deseti sekund usnou. Nadchněte se pro téma svého projevu a dejte to patřičně najevo svým hlasem. Musíte se ujišťovat, že máte posluchače ve své moci. To znamená, že je potřeba publikum zapojit do probíraného tématu, ať už je to cokoli. V tomto případě je mnohem důležitější být zajímavým vypravěčem, než mít zajímavé téma.  Dívejte se do publika. V mysli si rozdělte místnost na několik sektorů a v pravidelných intervalech se dívejte na jednu osobu v každém z nich. Během projevu se publika ptejte na různé otázky. Každou jednotlivou část své řeči můžete otevřít otázkou, na kterou se publikum pokusí odpověděť ještě předtím, než k ní sami předložíte řešení. Budou se cítit zainteresovaní do vašeho vystoupení. Věc, ve které lidé často chybují při veřejném vystupování, je příliš rychlé mluvení. Vaše běžná konverzační řeč je mnohem rychlejší, než řeč, kterou byste měli používat v projevech. Pokud si připadáte příliš pomalí, pravděpodobně mluvíte správně.  Dejte si v průběhu klidně něco k pití, pokud vám vysychá během řeči v ústech. Publikum si alespoň na chvili oddechne a dá vám několik okamžiků na zpomalení. Pokud budete mít v publiku někoho z rodiny nebo třeba kamaráda, domluvte si s ním nějaký signál, kterým vám dá najevo, že mluvíte příliš rychle. Chvílemi po svém „komplicovi“ mrkněte a ujistěte se, že je všechno v pořádku. Lidé si nejlépe pamatují úvod a závěr projevu. Jen vzácně si vybaví úryvky z doby mezi tím. A právě kvůli tomu musíte přichystat závěr, na který nezapomenou.  Ujistěte se, že publikum pochopilo, proč je téma, o kterém mluvíte, tak důležité, a proč by vlastně takové informace mělo znát. Pokud je to možné, vyzvěte na konci k nějaké akci. Příklad: pokud se vaše řeč týká důležitosti výtvarné výchovy a výuky umění na školách, zakončete projev tím, že publiku předáte konkrétní radu, jak mohou sami něco změnit ve věci snižování volitelných hodin umění. Ukončete vystoupení příběhem, který bude ilustrovat vaší hlavní myšlenku. Znovu opakujeme-lidé milují vyprávění. Zkuste nějaký příběh o tom, jak někomu vaše informace pomohly nebo jak nebezpečné je naopak takové informace nemít. Jednou možností je také uvést, jak konkrétně se dotýká vámi řešený fenomén publika (lidé jsou více ostražití, když se věci týkají jich samých).
Vypořádejte se se svou úzkostí. Usmívejte se na posluchače. Předveďte se. Zapojte publikum. Mluvte pomaleji. Projev dobře ukončete.
Vypořádejte se se svou úzkostí. Usmívejte se na posluchače. Předveďte se. Zapojte publikum. Mluvte pomaleji. Projev dobře ukončete.