Lidé souhlasí, že při různých emocích mají subjektivně různé pocity. I když nejjednodušší rozdělení napovídá, že pocit při pozitivní a negativní emoci je jiný, platí také, že i negativní emoce se liší jedna od druhé. Při zahanbení cítíte něco jiného než při smutku, a při něm zase něco jiného, než když se bojíte. Vztek prožíváme, když nám někdo provedl něco špatného. Slouží k tomu, aby druhého odradil od stejného jednání v budoucnu. Bez emoce vzteku by vás lidé v budoucnu mohli opakovaně využívat.  Vztek se rodí na zádech mezi lopatkami a cestuje nahoru po šíji a po stranách hlavy a čelistí. Když vámi lomcuje vztek, můžete cítit, že je vám horko. Pokud si všimnete v zádech, šíji a čelistech pocitů jako je napětí, bolest a tlak, je pravděpodobné, že se ve vás formuje vztek. Znechucení pociťujeme vůči věcem, které jsou odporné, které nám mohou způsobit fyzickou nemoc. Můžeme ho pociťovat i u věcí, které nám jsou odporné přeneseně - jako třeba porušení určitých morálních zásad.  Znechucení cítíme primárně v žaludku, hrudníku a některých částech hlavy.   Můžete mít opravdové pocity na zvracení a uvědomit si, že se od odporného pohledu odvracíte a třeba si zacpáváte nos. Strach prožíváme jako odpověď na nebezpečí, na věci, jako jsou medvědi, výšky nebo zbraně; pomáhá nám se těmto věcem vyhnout v danou chvíli, a vyhýbat se jim i nadále v budoucnosti. I když strach je evolučně vyvinutá emoční odpověď, mnoho věcí, kterých se bojíme, je naučených. Je ovšem pravda, že jsme mnohem náchylnější bát se věcí nebo situací (třeba výšek nebo hadů), které se často objevovaly během vývoje lidstva, než nedávných vynálezů, které mohou být mnohem nebezpečnější (jako třeba objímky žárovky, nebo řízení auta). Strach cítíte primárně v horní části těla, kromě strachu z výšek, který může vyvolávat silné pocity v nohou. Srdce vám může bít rychleji, můžete zrychleně dýchat a mít zpocené a horké dlaně, protože váš nervový systém se dostal do obrátek - nazývá se to příprava na boj nebo útěk. Štěstí pociťujeme jako odpověď na věci, které nám obvykle usnadňují přežití a naši existenci, nebo při předávání genů. Štěstí cítíme například když máme sex, když máme děti, když dosáhneme vytouženého cíle,když nás ostatní chválí, nebo když jsme v hezkém a příjemném prostředí.  Štěstí, ačkoliv je nejspíš jedna z nejsnadněji rozpoznatelných a nejznámějších emocí, je stále asi nejtěžší přesně definovat. Může zahrnovat pocity tepla po celém těle nebo jen pocit zadostiučinění, bezpečí a toho, že žijeme dobrý život. Smutek prožíváme jako reakci na ztrátu něčeho, na čem nám záleželo. Je to velmi bolestivá emoce, která nám má pomoci vyhnout se ztrátám v budoucnosti nebo ocenit to, co máme ve chvíli, kdy to stále máme či získáme zpátky (třeba v případě milostného vztahu).  Smutek často začíná na hrudi a pohybuje se nahoru skrze hrdlo a k očím, kde vidíme slzy. Určitě jste slyšeli přirovnání, že někdo polyká slzy, nebo se dusí pláčem. Když si dovolíte vyplakat se, uleví se vám. Věnujte pozornost fyzickým pocitům a nechte energii ať se pohybuje. Pomáhá nám to překonat žal ze ztráty, vcítit se do utrpení druhých a udržet si fyzické i duševní zdraví. Překvapení prožíváme, když se stane něco neočekávaného, co nás ale neohrožuje. Je to zajímavá emoce v tom, že její hodnota je neutrální ve srovnání s jinými emocemi, které jsou buď pozitivní nebo negativní. Překvapení může fungovat jako pomoc při opětovném zorientování se v situaci, do které zasáhly nečekané věci.  Překvapení cítíme především v hlavě a hrudníku. Je to odpověď na nečekané - můžeme ho proto vnímat trochu jako elektrickou ránu.
Naučte se poznat co při jaké emoci cítíte. Naučte se, co cítíte při vzteku. Naučte se rozpoznat znechucení. Naučte se rozpoznat strach. Naučte se, jak chutná štěstí. Připomeňte si, jak vypadá smutek. Naučte se poznat překvapení.
Naučte se poznat co při jaké emoci cítíte. Naučte se, co cítíte při vzteku. Naučte se rozpoznat znechucení. Naučte se rozpoznat strach. Naučte se, jak chutná štěstí. Připomeňte si, jak vypadá smutek. Naučte se poznat překvapení.