Neverbální komunikace a oční kontakt o vás řeknou víc, než slova sama o sobě. Způsob držení těla vysílá okolí jasné a čitelné signály. Lidé si ostatní zaškatulkují jako atraktivní, příjemné, schopné, důvěryhodné nebo agresivní během zlomku vteřiny. Na první dojem máte tedy asi desetinu sekundy.  Například vyvoláte špatný dojem, když si budete dávat nohy křížem, hrbit se, držet před sebou zkřížené ruce atd. Vysíláte tím signál, že se v dané situaci necítíte příjemně. Může to působit dojmem, že se nechcete bavit s ostatními. Sebevědomí a sílu můžete naopak vyjádřit tím, že se otevřete. Nezasahujte do osobního prostoru ostatních lidí, ale ten svůj si jasně vymezte. Ať už stojíte či sedíte, pevně si opřete nohy o zem. Ramena zatlačte dozadu a vypněte hrudník. Neukazujte prstem, neošívejte se ani nepřenášejte neustále váhu z nohy na nohu.  Vaše řeč těla také ovlivňuje, jak se cítíte. Lidé, kteří užívají “slabou” řeč těla, například se opticky dělají menší nebo si tvoří obranu v podobě zkřížených rukou a nohou, zažívají zvýšený přísun kortizolu – stresového hormonu, který je spojován s pocity ohrožení. Můžete být společenštější už jen tím, že se budete dívat do očí. Přímý pohled si lidé obvykle vykládají jako pozvánku k navázání dalšího kontaktu. Pokud druhá osoba váš pohled opětuje, znamená to, že pozvánku k navázázání kontaktu přijímá.  Lidé, kteří se při hovoru dívají do očí, jsou často vnímáni jako přátelštější, otevřenější a důvěryhodnější. Extroverti a sociálně sebevědomí lidé se na toho, s kým zrovna hovoří nebo jinak komunikují, dívají mnohem častěji a déle. Oční kontakt mezi lidmi prohlubuje pocit spojení a platí to i o očích na fotografii nebo třeba na obraze.  Pokuste se o oční kontakt s druhým člověkem po dobu přibližně 50% doby, kdy mluvíte a asi 70% času, kdy nasloucháte. Udržte pohled z očí do očí asi 4 až 5 vteřin a pak oči stočte jinam. Když jste sami, sedíte nebo stojíte jinak, než ve společnosti lidí – řečí těla přitom můžete jasně komunikovat. “Otevřená gesta” o vás říkají, že jste k mání a že máte o druhého člověka opravdový zájem.  Otevřená řeč těla zahrnuje například uvolněné ruce a nohy, úsměv a přímý pohled rovně před sebe a kolem dokola celé místnosti.  Jakmile s někým navážete kontakt, dejte najevo svůj zájem. Například když během hovoru lehce nahnete tělo směrem k druhému člověku a skloníte hlavu na stranu, ukážete, že vás konverzace baví, a že vás zajímá to, co dotyčný říká. Mnoho neverbálních signálů slouží k vyjádření fyzické přitažlivosti, ale mohou fungovat i tehdy, když o druhého nemáte sexuální zájem. Když někomu nasloucháte, ukažte, že o něj máte opravdový zájem. Soustřeďte se na to, co říká. Dívejte se na něj, když mluví. Přikyvování, krátké projevy souhlasu jako zamručení “mmmm”, úsměv, to všechno dává najevo, že vás konverzace baví a že jí věnujete pozornost.  Nedívejte se přes rameno za osobu, se kterou jste v kontaktu, ani netěkejte očima po místnosti na víc, než jen několik vteřin. Znamená to, že se nudíte a že vás dotyčný nezajímá. Zopakujte ústřední myšlenku nebo použijte jako součást své odpovědi. Například pokud se na baru seznámíte s člověkem, který vám vyprávěl o tom, že je jeho koníčkem rybaření, můžete odpovědět:” Páni, nikdy jsem na rybách nebyla. Tak jak to popisuješ to musí být báječné a zábavné”. Druhému tak dokážete, že jste ho opravdu poslouchali a ne že jste si v hlavě dělali nákupní seznam a vaše myšlenky byly bůhvíkde. Než odpovíte, nechte druhého domluvit. Neskákejte do řeči. Při naslouchání si neformulujte odpověď, abyste ji mohli vypálit hned, jak druhý domluví. Soustřeďte se na komunikaci jako takovou. Lidé dovedou rozlišit upřímný a falešný úsměv. Opravdový úsměv aktivuje svaly okolo vašich úst a také okolo vašich očí.  Upřímný úsměv snižuje hladinu stresu a vyvolává v lidech, co se usmívají, pocity štěstí a spokojenosti.  Trénujte si upřímný úsměv. Představte si situaci, kdy chcete ukázat pozitivní emoce, například štěstí nebo lásku. Stoupněte si před zrcadlo a cvičte si úsměv. Pozorujte, zda se vám objeví jemné vrásky kolem koutků očí – známka opravdového, srdečného úsměvu. ” Každý člověk má svou přirozenou zónu “optimální úzkosti,” nebo “prospěšného nepohodlí,” která se nachází těsně za hranicemi normální zóny komfortu. Když z ní vykročíte, budete mnohem ochotněji riskovat, ale zároveň se nebudete cítit ohroženi, protože nejste příliš daleko od svého bezpečného místa, takže vás neochromí úzkost a strach.   Například když začínáte v nové práci nebo jdete na první rande, případně přestupujete na jinou školu, budete se ze začátku pravděpodobně snažit usilovněji, protože je celá situace pro vás nová. Zvýšená pozornost a úsilí samozřejmě zlepší to, jak si v situaci povedete.  Jděte na to pomalu. Když zajdete moc daleko nebo ze své komfortní zóny vystoupíte příliš rychle, můžete nadělat víc čkody, než užitku, protože vaše úzkost překročí onu “optimální hladinu” a vy budete vystresovaní. Zkuste nejprve ze zóny komfortu udělat jen malý krůček ven. Jak si postupně na riziko přivyknete a budete extrovertnější, můžete zkoušet větší výzvy. Když riskujete, musíte počítat i s tím, že to občas zkrátka nevyjde tak, jak jste si představovali. Je pak snadné se na takové situace dívat jako na "selhání." Problem je, že takový náhled na věci je velmi omezující. I to, co vypadá jako katastrofa, vám může dát dobré poučení do budoucna.  Zamyslete se nad tím, jak jste se k situaci postavili. Co bylo původně vaším cílem? Stalo se něco, co ve vašem plánu nebylo? Co byste po předchozí zkušenosti ve stejné situaci udělali jinak? Co jste udělali pro to, abyste zvýšili své šance na úspěch? Například pokud vaším cílem bylo "poznat víc lidí," zamyslete se nad svými činy. Šli jste někam, kde jste téměř nikoho neznali? Vzali jste s sebou kamaráda? Hledali jste místo, kde byste mohli potkat lidi, se kterými máte společné zájmy? Očekávali jste, že se z vás ihned stane hvězda večírků, nebo jste si rozumně naplánovali menší, dosažitelné cíle? Pokuste se o úspěch znovu, teď, když už máte víc zkušeností. Soustřeďte se jen na to, co můžete ovlivnit. Když selžete, snadno propadnete pocitům bezmoci, že neuspějete, ať už se budete snažit jakkoliv. Zatímco některé věci nemůžete nijak ovlivnit, jiné ano. Myslete na to, co je ve vaší moci změnit a zvažte, jak můžete chyby příště využít ke svému prospěchu. Možná že spojujete svou vlastní hodnotu s tím, jak se vám ve společnosti daří. Zkuste se soustředit spíš na snahu než na výsledky (které nemusejí záviset čistě na vás). Trénujte sebepřijetí i ve chvílích, kdy zakolísáte. Díky tomu se vám při příštím pokusu povede lépe.
Kriticky se zamyslete nad svými gesty a řečí těla. Navažte oční kontakt. Vyjadřujte zájem tělesnými signály. Buďte aktivní posluchač. Trénujte úsměv. Vystupte ze své “komfortní zóny. Případná "selhání" berte jako poučení.
Kriticky se zamyslete nad svými gesty a řečí těla. Navažte oční kontakt. Vyjadřujte zájem tělesnými signály. Buďte aktivní posluchač. Trénujte úsměv. Vystupte ze své “komfortní zóny. Případná "selhání" berte jako poučení.