Jako první bude třeba sehnat vhodný kus dřeva. Zde je několik tipů:  Suché a tvrdé dřevo, nikoliv ovšem našedlé, s puklinami a suky, by mělo být přibližně 1,8 metru dlouhé a mít oválný průměr kolem 5 cm. Obecně jsou vhodné větve dubu, tisu, jalovce či akátu. Aby se luk dobře držel, doporučujeme vybrat takový kus, který bude mít ve střední části tlustší průměr. Volte dostatečně ohebné dřevo. Zajímavé tak může být i experimentování s rychlerostoucím bambusovým stonkem, který je díky své žilnaté struktuře pružný a zároveň odolný. Větev uříznutou ze stromu či obecně dřevo syrové použijte pouze v mezním případě, protože vám při střelbě neposkytne stejnou razanci jako dřevo suché. Každý kus dřeva má své přirozené prohnutí. Zapřete proto jeden konec větve o zem, v horní části jej podržte a uprostřed lehce volnou rukou zatlačte. Tzv. břicho luku (strana, kterou uvidí při střelbě váš cíl) se napruží proti vám. Tzv. záda luku (strana, kterou vidíte při střelbě vy) se napruží ven. V průběhu konstrukce tomuto prohnutí věnujte dostatečnou pozornost, protože vám napoví, jak zapracovat jednotlivé funkční části zbraně. V dalším kroku je třeba ve střední části tužkou vyznačit přibližně 20 cm pro rukojeť luku. Rozdělíme tak horní a dolní ramena zbraně. Podobně jako jsme to dělali při hledání přirozeného prohnutí, zapřete nyní dolní část luku o zem a rukou jej v horní části podržte. Luk průběžně stlačováním a povolováním napínejte, což vám odhalí úseky, které brání plynulému ohybu. Postupujte pečlivě a pomalu tak, aby tato místa při opracovávání nožem byla ve výsledku symetrická a luk se prohýbal rovnoměrně.   Dejte pozor na to, aby střední část kolem rukojeti zůstala nejsilnější. Jelikož jsou záda luku při střelbě vystavena velkému tlaku, sebemenší narušení struktury by mohlo způsobit zlomení ramen. Doporučujeme proto tvarovat pouze břicho luku a zbývající části pouze osmirkovat. Nožem vyřízněte v horní a dolní části ramen drážky tak, aby do nich bylo možné zasadit tětivu. Na obou stranách by se měly nacházet přibližně 4-5 cm od konce luku, a to pouze tak hluboko, aby spolehlivě držely tětivu. Pamatujte ovšem, že ani tentokrát neřežeme do zad luku. Hlavní vlastností tětivy by měla být její mírná elastičnost. Za vhodné materiály považujeme tyto:  nylonové lanko konopné vlákno bavlněné vlákno saténové vlákno rybářský vlasec běžný provázek Na obou stranách vlákna je nutné vytvořit volnou smyčku, kterou poté přetáhnete přes napnutá ramena luku a zasadíte je do tětivových zářezů. Pro udržení zbraně v napjatém pohotovostním stavu je vhodné, aby tětiva byla o něco kratší, než je délka samotného luku. Tzv. tilerování je proces, při němž postupně luk zatěžujete, pozorujeme rovnoměrné prohnutí ramen a problematická místa ztenčujeme nožem. Můžete tak učinit za pomoci větve, o níž luk poté napínáme. Při plné zátěži by měla být vaše ruka držící luk zcela napjatá mezi rukojetí a vaší čelistí.
Vyberte správné dřevo. Zhodnoťte přirozený ohyb větve. Označte rukojeť a ramena. Luk vytvarujte. Vytvořte zářezy pro tětivu. Vyberte tětivu luku. Napněte tětivu. Luk vyvažte.
Vyberte správné dřevo. Zhodnoťte přirozený ohyb větve. Označte rukojeť a ramena. Luk vytvarujte. Vytvořte zářezy pro tětivu. Vyberte tětivu luku. Napněte tětivu. Luk vyvažte.