Uživatelům Windows pomůže Cygwin, pomocí kterého mohou emulovat *nix. Nmap používá WinPCap pro Windows a nevyžaduje použití Cygwinu. Nmap ale na Windows nefunguje moc dobře, protože nemá dost raw soketů. Měli byste také začít používat Linux nebo BSD, které jsou flexibilnější. Většina verzí Linuxu má již zabudováno mnoho užitečných nástrojů. Naučte se všechny běžné metody ochrany. Začněte základními věcmi. Nejdřív si ale zařiďte schválení útoku na svůj cíl: o písemné schválení požádejte, i když napadnete vlastní síť. Nebo si vytvořte vlastní laboratoř s virtuálními stroji. Útok na nějakou síť, bez ohledu na to, co obsahuje, je protiprávní a můžete jít za to do vězení. Dokážete se dostat ke vzdálenému systému? Můžete použít utilitu ping, kterou najdete ve většině operačních systémů, a zjistit, zda je cíl aktivní. Výsledkům však nemůžete vždy stoprocentně věřit — ping se spoléhá na protokol ICMP, který mohou paranoidní administrátoři vypnout. Oskenujte si porty a zkuste pOf nebo Nmap. Díky tomu zjistíte, které porty jsou na počítači otevřené, jaký OS počítač používá a dokonce i jaký typ firewallu nebo routeru má, takže si budete moci naplánovat další kroky. Detekci OS v Nmapu aktivujete pomocí –O switche. Běžné porty, jako FTP (21) nebo HTTP (80) jsou většinou dobře chráněné a často není možné je hacknout pomocí známých metod.  Zkuste jiné porty TCP a UDP, na které administrátoři mohli zapomenout, například Telnet a různé UDP porty otevřené pro hraní her pomocí LAN. Otevřený port 22 je většinou známkou toho, že na počítači běží SSH (bezpečnostní systém), který je někdy možné prolomit hrubou silou. Existuje několik metod pro rozluštění hesla, včetně útoku hrubou silou. Použít hrubou sílu na heslo znamená vyzkoušet všechna možná hesla obsažená v před-připraveném slovníku softwaru pro útoky hrubou silou.  Uživatelé často používají kvalitní hesla, takže vám takový útok může zabrat spoustu času. V poslední době byly ale metody hrubé síly značně vylepšeny. Většina algoritmů hash je slabá, a pokud těchto slabin využijete, je možné prolomit heslo dříve (můžete například zredukovat algoritmus MD5 na ¼, což vám přidá na rychlosti). Novější techniky využívají grafickou kartu jako druhý procesor a pracují tedy tisíckrát rychleji. Pro rychlejší prolomení hesla můžete využít Duhové tabulky. Uvědomte si, že prolomení hesla je dobrá metoda pouze tehdy, pokud znáte hashovací funkci hesla, které chcete prolomit. Zkoušet všechna možná hesla k nabourání se do vzdáleného systému není dobrý nápad a často je odhalen systémy na detekci útoku, zahlcuje to systémové logy a může to trvat roky, než byste uspěli. Je možné si také sehnat rootnutý tablet, nainstalovat si na něm TCP scan, spustit ho a nahrát na nějaký zabezpečený web. Díky otevřené IP adrese se vám pak na proxy zobrazí heslo. Mnohem jednodušší je najít si jiný způsob, jak se do systému dostat. Snažte se získat root privilegia při útoku na počítač s *nix, nebo administrátorská privilegia při útoku na počítač s Windows.  Většina důležitých informací je dobře chráněna a pro přístup k nim budete potřebovat určitou úroveň autorizace. Pro přístup ke všem souborům v počítači budete potřebovat super-uživatelská privilegia – uživatelský účet, který má stejná práva, jako „root“ uživatel v operačních systémech Linux a BSD. Pro routery je to účet „admin“ (pokud nebyl změněn), pro Windows je to účet Administrátor. Získat přístup ke spojení neznamená, že budete mít přístup ke všemu. Jen super-uživatel, administrátor, nebo kořenový (root) uživatel mají přístup ke všem souborům. Často budete muset využít taktiky, jako je například vytvoření přetečení na zásobníku, což způsobí selhání paměti a umožní vám do ní infiltrovat kód, nebo provést úkon na vyšší úrovni, než ke které máte přístup.  V systémech na bázi Unixu toho dosáhnete, když má napíchnutý software setuid, aby bylo možné program spustit jako jiný uživatel (například super-uživatel). Toho můžete docílit pouze tehdy, pokud najdete nebo napíšete nezabezpečený program, který budete moci na cílovém počítači spustit. Jakmile získáte plnou kontrolu nad počítačem, zajistěte si, abyste se do něho mohli kdykoli vrátit. Vytvořte si backdoor (zadní vrátka) v důležité systémové službě, například na serveru SSH. Musíte ale počítat s tím, že při příštím upgradu systému budou vaše zadní vrátka odstraněna. Zkušení hackeři umí zadní vrátka přidat k samotnému kompilátoru, takže se mohou vrátit zpět pomocí každého kompilovaného softwaru. Nedovolte, aby administrátor počítače zjistil, že jste systém upravili. Neměňte nijak webové stránky a nevytvářejte soubory, které nepotřebujete. Nevytvářejte žádné další uživatele a jednejte co nejrychleji. Pokud jste upravili nějaký server, jako například SSHD, ujistěte se, že máte své tajné heslo pevně zakódované. Když se někdo pomocí tohoto hesla bude chtít přihlásit, systém ho pustí dovnitř, ale neukáže mu žádné důležité informace.
Na příkazy používejte *nix terminal. Nejprve si zabezpečte počítač. Otestujte svůj cíl. Určete si operační systém (OS). Najděte si v systému cestu nebo otevřený port. Rozluštěte heslo nebo autorizační proces. Získejte práva super-uživatele (super-user). Zkuste různé triky. Vytvořte si backdoor. Zahlaďte stopy.
Na příkazy používejte *nix terminal. Nejprve si zabezpečte počítač. Otestujte svůj cíl. Určete si operační systém (OS). Najděte si v systému cestu nebo otevřený port. Rozluštěte heslo nebo autorizační proces. Získejte práva super-uživatele (super-user). Zkuste různé triky. Vytvořte si backdoor. Zahlaďte stopy.