Snažte se držet si pozitivní vzpomínky na radostné chvíle, které jste s daným člověkem prožili. Když se zaměříte na to negativní a budete si stále něco vyčítat, nepodaří se vám odpoutat se a jít dál a budete se cítit stále hůře. Uvědomte si, že člověk, o kterého jste přišli, by jistě nebyl rád, kdyby viděl, jak dlouho se trápíte. Pamatujte si věci přesně takové, jaké byly v nejlepší dobu a vzpomínejte na to, jak jste se společně smáli.   Pokud jste přišli o své zvíře, vzpomínejte na vše, co jste spolu prožili, na štěstí, které vám vaše zvíře přineslo a na to, co jste na něm měli nejraději. Kdykoli budete cítit smutek, vztek, nebo sebelítost, vezměte si deník a napište si všechny dobré věci o člověku, kterého jste ztratili, na které si vzpomenete. Ve chvílích smutku si tento deník budete moci pročítat a myslet na všechny příjemné chvíle, které jste společně prožili. Když budete mít stále co dělat a budete se zabývat různými úkoly, dáte svému mozku pauzu a nebudete neustále myslet na svoji ztrátu. Také budete mít možnost si uvědomit, že svět je stále příjemným místem.   Práce a studium vám mohou pomoci, ale nespoléhejte se na tyto běžné věci, jinak se vám může stát, že budete jen pracovat a truchlit. Měli byste svému životu dodat trochu radosti. Zkuste zahradničit, vařit, rybařit, poslouchat hudbu, chodit na procházky, kreslit nebo malovat, psát atd. Vyberte si činnost, která vás bude naplňovat a přinese vám radost (což vám studium a práce často nedokáže poskytnout). Zapojte se do dobrovolnické práce a místo přemýšlení o svých problémech myslete na problémy ostatních lidí. Můžete pomáhat dětem, bezdomovcům atd. Pokud máte rádi děti, jejich smích vás může uklidnit. Lidé, kteří truchlí, často zůstávají stále doma a zanedbávají vnější život. Když se přenesete přes prvotní smutek, měli byste využívat každé příležitosti chodit ven a trávit čas s ostatními lidmi. Choďte na procházky do přírody, meditujte a všímejte si krásy okolo sebe. Nesnažte se honit se za konkrétními pocity – pouze nechejte sluneční paprsky, aby vám dopadaly na kůži a zaposlouchejte se do zvuků okolního světa. Obdivujte krásu přírody a architektury a nezapomínejte na to, že svět je krásný. Život jde dál a vy si zasloužíte vést příjemný a spokojený život.  Existují důkazy o tom, že sluneční paprsky mají antidepresivní účinky.  Když vyrazíte ven, může vám to pomoci zbavit se smutku. Když někoho ztratíte, bohužel už si nikdy nebudete moci užívat jeho fyzickou přítomnost. Neznamená to ovšem, že tento člověk již neexistuje jako idea nebo symbol. Uvědomte si, že tento člověk bude navždy žít ve vašich vzpomínkách, slovech a činech. Když uděláte něco, co bude tímto člověkem ovlivněno, bude žít dál.  Mnoho náboženství nás učí, že podstata lidí zůstává naživu i po tom, co jejich fyzické tělo zemře. Jiná náboženství zase tvrdí, že se tato podstata převtěluje do jiné formy. Pokud věříte, může vás uklidnit fakt, že člověk, o kterého jste přišli, v duchovním světe stále existuje. Pravděpodobně bude těžké najít motivaci chodit mezi lidi a bavit se. Když překonáte smutek a uděláte to, budete se cítit ihned lépe. Je dobré vyhledat společnost přátel, kteří vám budou rozumět a budou vědět, čím si procházíte. Najděte si přátele, se kterými je zábava a kteří jsou citliví. Tito lidé vám pomohou vrátit se do běžného života, což vám zase pomůže rychleji překonat smutek.  Poprvé venku s přáteli po velké ztrátě to bude možná trochu divné, protože nikdo nebude vědět, jak s vámi má mluvit. Nenechejte se tím rozesmutnit – jednoho dne budete muset začít opět normálně žít. Buďte vytrvalí, může trvat několik týdnů nebo měsíců, než se budete cítit opět „normálně“. Vždy je dobré trávit čas s přáteli. Až začnete opět normálně žít, budete mít pocit, že se od vás vyžaduje, abyste se chovali šťastněji. Neměli byste se sice utápět ve smutku, ale neměli byste ani předstírat štěstí. Vynucené štěstí je příšerné – je velmi těžké nutit se k úsměvu, když se vám nechce. Štěstí by pro vás nemělo být tvrdou prací. Je v pořádku tvářit se nějakou dobu trochu smutně, ale nesmíte se vědomě snažit vyhýbat se štěstí a spokojenosti. Úsměvy si nechejte na chvíle, kdy se budete moci usmívat upřímně. Čas léčí všechny rány. Úplné zotavení může trvat měsíce, nebo i roky. Je to naprosto v pořádku. V pravou chvíli začnete člověku, o kterého jste přišli, projevovat úctu tím, že si budete svůj život opět užívat plnými doušky.    Nebojte se – nikdy nezapomenete na někoho, koho jste milovali. Nepřijdete ani o svoji vnitřní sílu, která vám umožňuje dosahovat vašich cílů. To, co se může změnit, je pouze váš přístup k životu. Budete mít nový smysl pro to, co je důležité a možná se vám změní názor na určité aspekty života. Pokud si ale neumožníte truchlit a zotavit se, nikdy se to nestane. Měli byste si sice dopřát nějaký čas na zotavenou, ale nezapomínejte na to, že váš život je cenný a že byste si měli co nejvíce užívat. Smyslem života je být šťastný, ne smutný. Nespěchejte, ale nespokojte se s částečným zotavením. Postupujte pomalu, ale jistě. Dlužíte to sami sobě – dívejte se dopředu a snažte se vrátit se zpět do života, bez ohledu na to, jak dlouho to potrvá. Nemusíte se cítit provinile kvůli tomu, že se cítíte dobře. Neexistuje žádná přesně daná doba, kterou musíte strávit truchlením. Když své štěstí získáte zpět dříve, nemusíte si to vyčítat. Pokud máte pocit, že jste se ze ztráty vzpamatovali, pravděpodobně je to pravda. Nestanovujte si žádnou přesnou dobu, kterou věnujete truchlení, ale ani neodkládejte štěstí. Nikdy se nenuťte být smutnější, než jste.
Přestaňte myslet na smutek. Zabavte se. Radujte se z maličkostí. Získejte zpět ideu toho, o co jste přišli. Travte čas s dobrými lidmi. Nepředstírejte štěstí. Dopřejte si trochu času, abyste se zotavili. Nepochybujte o svém štěstí.
Přestaňte myslet na smutek. Zabavte se. Radujte se z maličkostí. Získejte zpět ideu toho, o co jste přišli. Travte čas s dobrými lidmi. Nepředstírejte štěstí. Dopřejte si trochu času, abyste se zotavili. Nepochybujte o svém štěstí.