Jde o to, aby se slovo snáze četlo. Například kdybyste vypustili spojovník ze slova re-examine a napsali ho jako reexamine, mohli byste tím zmást čtenáře. Některá slova ale nepotřebují spojovník – například restate, pretest nebo undo. Když si nebudete vědět rady, použijte slovník.  Správné použití spojovníku: ''Cara is his ex-girlfriend. Všechna slova jako například gold-plated, radar-equipped nebo one-size-fits-all jsou příklady správného použití spojovníku. Pokud chcete sestavit dlouhé popisné slovo z více slov, použijte spojovníky a oddělte tak „části“ jednu od druhé.  Zde je příklad správně použitých spojovníků u složeného slova:The up-to-date newspaper reporters were quick to jump on the latest scandal. Oddělte od sebe všechna čísla psaná slovy, která jsou menší než 100 spojovníkem. Dejte si pozor na čísla vyšší než 100 – pokud se slovo používá jako přídavné jméno, je nutné použít spojovníky, protože všechna složená přídavná jména spojovníky obsahují (např. This is the one-hundreadth episode.). Jindy by se spojovník měl objevit pouze u čísel, kdy se menší čísla vyskytují v rámci většího čísla, např. one hundred twenty-one.   Nepoužívejte spojku „and“ u čísel. Jde o běžnou chybu v USA a v Kanadě, kde se spojka „and“ u čísel většinou vypouští. V jiných anglicky mluvících zemích je ovšem tato spojka běžná. Zde jsou dva příklad spojovníků u čísel pod 100 a nad 100: There are fifty-two playing cards in a deck.  The packaging advertised one thousand two hundred twenty-four firecrackers, but it only contained one thousand. Pomlčka „— „ je o něco delší než spojovník a používá se k označení náhlého přerušení proudu myšlenek, k označení doplňujících komentářů a dodání dramatického efektu, například pro objasnění určitých relevantních informací. Zbytek věty by měl plynout přirozeně.   Pokud nevíte, zda máte použít pomlčku, zkuste část věty oddělenou pomlčkou z věty odstranit. Pokud se zdá, že věta nedává smysl, měli byste použití pomlčky přehodnotit. Před a za pomlčkou byste v britské angličtině měli dělat mezery. Zde jsou dva příklady správného použití pomlčky: An introductory clause is a brief phrase that comes — yes, you guessed it — at the beginning of a sentence. This is the end of our sentence — or so we thought. V dnešní době se to sice nestává moc často, ale v dřívějšku bylo pro spisovatele běžné dělit slova na dva řádky. V některých knihách tento systém stále najdete, ale textové editory v počítačích už většinu lidí tohoto problému zbavily.  Zde je příklad spojovníku použitého k rozdělení slova na dva řádky: No matter what else he tried, he just couldn't get the novel's elect- -rifying surprise ending out of his head.
استخدم الواصلة عند إضافة بادئة لبعض الكلمات. استخدم الواصلات عند خلق كلمات مركبة من عدة كلمات أصغر. استخدم الواصلة عند كتابة الأرقام في صيغة حروف. استخدم الشرطة السفلية عند عمل وقف قصير ضمن الجملة. استخدم الواصلة لتقسيم كلمة جاءت في نهاية السطر وبداية السطر التالي.
استخدم الواصلة عند إضافة بادئة لبعض الكلمات. استخدم الواصلات عند خلق كلمات مركبة من عدة كلمات أصغر. استخدم الواصلة عند كتابة الأرقام في صيغة حروف. استخدم الشرطة السفلية عند عمل وقف قصير ضمن الجملة. استخدم الواصلة لتقسيم كلمة جاءت في نهاية السطر وبداية السطر التالي.