Pokud se budete někoho snažit oslovit v nevhodný čas, může to vaše snahy zhatit ještě dřív, než s nimi začnete.  Konverzaci se nepokoušejte navazovat například v průběhu testu nebo tehdy, kdy se daná osoba očividně zaobírá něčím úplně jiným  a nevnímá své okolí. Uvědomte si, že si někteří lidé v určitých situacích nechtějí povídat. Ne každý je nakloněný k nezávazné konverzaci při jízdě autobusem nebo při sklízení stolu v jídelně. Jestli se vám tedy zdá, že s pokusy o rozhovor neuspějete, nechte to raději na později. Je zřejmé, že skutečně platí to, že lidé velmi rádi hovoří sami o sobě. Budete-li se jich tedy ptát na další otázky, můžete tím skvěle prolomit ledy.  Jestliže nevíte, jak začít konverzaci, můžete zkusit nejdřív něco jako “Jaký máme domácí úkol?” nebo “Koho máš na biologii?”  Dobrým způsobem, jak navázat kontakt, je ptát se dané osoby na otázky o ní samé. Ptejte se na její koníčky, rodinu, domácí mazlíčky apod. Dozvíte-li se od ní třeba o nějakém jejím úspěchu, hned se zeptejte, jak se k této činnosti dostala a proč. Klíčem k tomu, jak někoho poznat, je pozorné naslouchání.  Svůj zájem a plnou pozornost druhé osobě dáte najevo udržováním očního kontaktu, pokyvováním hlavou a občasným krátkým komentářem, který dokáže, že jste neztratili nit a víte o čem je řeč. Po každé své otázce pečlivě naslouchejte odpovědi, která vám odhalí například to, co daná osoba ráda dělá a co je jejím největším koníčkem. Pokud zpozorujete, že o určitém tématu druhá osoba nechce moc mluvit, nepokračujte v pokládání podobných otázek a raději přejděte k něčemu dalšímu. Ve chvíli, kdy narazíte na něco, o čem dokážete mluvit s nadšením oba, pokračujte vhodnými otázkami a občas je proložte krátkým komentářem, který udrží konverzaci v běhu. Lidé se budou cítit mnohem uvolněněji, když budete nenápadným způsobem zrcadlit jejich řeč těla. Není to o tom předvádět stoprocentní pantomimu, ale spíše o přisvojení podobných postojů a gest.  Nakloní-li se váš společník dopředu, udělejte to samé. Má překřížené nohy? Překřižte si je také. Pokud ovšem vysílá negativní nebo uzavřená gesta (ruce překřížené na prsou, překřížené nohy ve stoje, ruce v kapsách apod.), pak je nenapodobujte a snažte se raději konverzaci zavést k příjemnějším tématům, která uvolní celkovou atmosféru. Měli byste si zvyknout na otevřenou řeč těla (naklánění vpřed při sezení, držení paží u těla s dlaněmi směřujícími dopředu, narovnaná ramena, nohy na šířku ramen s chodidly směřujícími k druhé osobě) a snažit se konverzaci vést směrem, který přinese pozitivnější reakce. Budete-li nervózní nebo napjatí, přenesete to i na druhou osobu a věřte, že většina lidí takové pocity nemá vůbec ráda.  Nevyšilujte. Snažte se utišit ten pochybovačný hlas ve vaší hlavě, který vám říká “působíš hrozně divně” nebo “akorát se ti vysměje.” Musíte si uvědomit, že to pouze zrcadlí vaši nejistotu, která pro vás ale nemá žádnou hodnotu. Dýchejte. Když jste nervózní, máte tendenci zadržovat dech nebo dýchat velmi rychle a mělce, což vaši nervozitu ještě umocnňuje. Uklidněte se několika hlubokými nádechy a až potom oslovte osobu, se kterou chcete mluvit. Nezapomeňte řádně (zhluboka a pravidelně) dýchat i v průběhu konverzace. Pokud byste ze sebe vychrlili mnoho informací o své osobě hned zpočátku, mohlo by to spoustu lidí odradit.  Nemusíte hned podrobně popisovat běh celého svého života. Nejenže o vaše historky v takovém rozsahu nebude mít zřejmě nikdo zájem hned na začátku vaší konverzace, ale navíc budete vypadat, jako byste byli posedlí sami sebou. Jestliže se s někým znáte teprve krátce, držte detaily o svém soukromí zatím pod pokličkou. Nezacházejte do podrobností, které by mohly v konverzaci působit divně, jako třeba to, že váš bratránec sedí ve vězení nebo že má vaše sestra nutkavou potřebu jíst papírové ubrousky.
Zvolte vhodný okamžik. Ptejte se. Aktivně naslouchejte. Napodobujte řeč těla. Uvolněte se. Nesdělujte příliš informací.
Zvolte vhodný okamžik. Ptejte se. Aktivně naslouchejte. Napodobujte řeč těla. Uvolněte se. Nesdělujte příliš informací.