Dobro jutro dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa radom i prelazimo na točku dnevnog reda - Prijedlog Strategije reforme pravosuđa za razdoblje od 2011. do 2015. godine Vlada je predložila ovu Strategiju na temelju članka 129. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar pravosuđa, gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Pred vama je Strategija reforme pravosuđa za razdoblje 2011. do 2015. godina. Dakle, jedan planski dokument za sljedećih pet godina u kojem smo postavili određene ciljeve i u kojem smo definirali smjerove u kojem će pravosuđe sljedećih pet godina djelovati. Naravno, prije izrade ovakvog dokumenta mi smo i detaljno analizirali stanje, detaljno smo analizirali sve ono što smo poduzeli u proteklih pet godina ispunjavajući Strategiju za razdoblje 2006./2010. godina. Mogu reći naša je ocjena da je učinjeno puno u pravosuđu, da smo poduzeli brojne korake, brojne reforme i na koncu konca u zadnjem izvješću o napretku Republike Hrvatske u Izvješću Europske komisije to je i konstatirano i utvrđeno. Svakako da je još i puno posla pred nama. Ali ja bih rekao da je ova Strategija za razdoblje 2011. do 2015. ipak jedan dokument nešto malo mirniji, nešto malo umjereniji nego onaj što je bio ranije i da nas čeka jedno razdoblje kontinuiteta, implementacije svih onih zakona koje smo u proteklom razdoblju donijeli jer naravno zakoni moraju zaživjeti i zakoni moraju postati dio procesa. Moramo stvoriti i sve uvjete da bi ti zakoni funkcionirali i donijeli željene i očekivane rezultate. Stoga točno smo definirali po segmentima što ćemo u sljedećem razdoblju učiniti. Ali ono što nam se čini kao prioritetno moramo ipak reći da je iznimno važno osigurati neovisnost, nepristranost i stručnost pravosuđa u ovom razdoblju. U proteklom smo itekako puno učinili na tom polju. Kao što je poznato u ovoj godini promijenili smo i Ustav gdje smo određene stvari vezano za pravosuđe posebno imenovanje Državnog sudbenog vijeća, posebno imenovanje Državnog odvjetničkog vijeća. Zatim ukidanje onog prvog imenovanja sudaca na pet godina. To smo u Ustavu promijenili i sukladno tome promijenili smo i posebne zakone koji to reguliraju. Kao što je poznato Državno sudbeno vijeće je kod nas centralno tijelo koje imenuje, razrješava suce, koje odlučuje o njihovim napretcima u karijerama i to Državno sudbeno vijeće do sada je bilo imenovano u ovom Parlamentu. To je bio jedan i od temeljnih prigovora da nemamo objektivne i transparentne kriterije kod imenovanja i napredovanja sudaca. I naravno radi toga u Ustavu smo definirali da Državno sudbeno vijeće ima 11 članova. Od tih 11 članova 7 dolaze iz sudačke struke. Međutim, ovo što je iznimno važno i što je velika novost suci će u buduće sami birati svoje predstavnike u Državnom sudbenom vijeću, jednako tako i državni odvjetnici u Državnom odvjetničkom vijeću. Takva odredba treba zajamčiti daljnju neovisnost, daljnju nepristranost sudaca koji budu imenovani na taj način, a ovih godina uveli smo i donijeli zakone vezano za Državnu školu za suce koja djeluje u okviru naše Pravosudne akademije i odredili smo potpuno novi ulazak u sudačku i državno-odvjetničku struku. Onaj tko želi biti sudac, tko želi biti državni odvjetnik taj će u budućnosti morati završiti državnu školu koja će trajati dvije godine. U te dvije godine u okviru te ustanove on će razviti posebne vještine, posebne sposobnosti kako sutra kada izađe iz te škole bi bio stručan i mogao se uhvatiti sa problemima kojega i sa svim zahtjevima koje ta struka od njega traži. Pravosudna akademija je bila i do sada, mi smo je naravno imali, ali u okviru Ministarstva pravosuđa i ona se bavila isključivo cjeloživotnom edukacijom sudaca i državnih odvjetnika. Danas smo u proteklom razdoblju reformama koje smo proveli Pravosudnu akademiju kao vrlo važnu ustanovu izdvojili iz Ministarstva pravosuđa, definirali je kao zasebnu ustanovu i u okviru te zasebne ustanove kojom upravljaju čelni ljudi pravosuđa ćemo imati ono inicijalno obrazovanje. Dakle, obrazovanje sudaca koje je potrebno da bi bili imenovani. Ali ćemo imati i ono cjeloživotno obrazovanje jer poznato je zakoni se mijenjaju. Sutra ćemo postati punopravna članica Europske unije da bi naše pravosuđe bilo sastavni dio te Europske unije mi moramo naše suce osposobiti kako bi standarde koji vrijede u Europskoj uniji mogli imati i ovdje. Iznimno važno je učinkovitost pravosuđa. Ono što mi želimo, želimo učinkovitost dići na jednu puno višu razinu nego što je to do sada. Ako analiziramo proteklo razdoblje tada vidimo da smo imali 2004. godine oko milijun i 600000 neriješenih predmeta. Danas je to negdje oko 700000. I to je veliki broj. I to itekako nije zanemarivo i naš cilj je u sljedećih pet godina iznimno važan cilj riješiti zaostatke ali osigurati uvjete da svi postupci koji se vode, koji budu vođeni da završavaju u razumnom roku. Dakle, da više ne dođemo kao država u situaciju da imamo nagomilane neriješene predmete, da više stranke ne čekaju po deset i više godina da im se riješe njihovi zahtjevi na sudovima, nego da to bude riješeno u razumnom roku. Jer pravda koja dođe nakon dugo vremena vrlo često postaje nepravda i naravno u jednoj državi koja želi u svojim temeljima funkcionirati na vladavini prava tako nešto je nedopustivo. Zato smo vezano za učinkovitost sudova i pravosudnog sustava proveli i do sada cijeli niz mjera. Ja ću samo podsjetiti, vezano za racionalizaciju sudova, imali smo jednu usitnjenu mrežu cijeli niz malih sudova gdje nismo imali mogućnost suce specijalizirati. Sada smo proveli racionalizaciju općinskih sudova, prekršajnih sudova, županijskih sudova, trgovačkih sudova gdje stvaramo sudove kao veće jedinice organizacijske u okviru kojih je moguće specijalizirati znači naše suce za pojedine segmente sustava. Naravno sudac koji je specijaliziran, koji točno zna u svom segmentu postupak i proceduru, on je jamac da će i brže donositi presude, ali da će te presude biti kvalitetnije, i da neće biti ukidane i poništavane u drugostupanjskim postupcima. U tom smislu poboljšali smo i procesne zakone, hoću reći da smo imali značajne izmjene Zakona o parničnom postupku, donijeli smo u proteklom razdoblju potpuno novi Zakon o kaznenom postupku. Podsjećam da Zakon o kaznenom postupku primjenjujemo samo za ona uskočka kaznena djela, tzv. djela znači vezano za organizirani kriminalitet i korupciju, a u sljedećoj godini nas čeka puna primjena tog zakona i na sva ostala kaznena djela. Također želim podsjetiti da smo napravili i donijeli zakonski okvir za reformu upravnog sudovanja, do sada smo imali sustav gdje imamo dakle jedan upravni sud u Republici Hrvatskoj koji je rješavao u postupcima pokrenutim temeljim tužbi koje su se podnosile na rješenja drugostupanjskih tijela. Od 1.1.2012. godine imat ćemo dvostupanjsko upravno sudovanje, četiri prvostupanjska upravna suda i visoki upravni sud koji će odlučivati po pravnim lijekovima. Ono što je iznimno bitno u upravnim sudovima, dakle u upravnom sudovanju na tim prvostupanjskim sudovima stranke će imati pravo pristupa i u kontradiktornim raspravama će moći iznositi činjenice, dokaze i temeljem takvih rasprava i postupaka će se naravno donositi odluke. Iznimno važne upravno nedavno donijeli smo paket zakona vezanih za novi sustav ovrhe, kao što je poznato ovrhu smo imali uređenu na način da ju je provodio sud, i to je bilo jedan prilično veliki teret za sud, i sudovi su bili opterećeni velikim brojem predmeta. To smo učinili u proteklom razdoblju jedan iskorak, jer smo one ovrhe na temelju vjerodostojne isprave prenijeli i dali ovlast i javnim bilježnicima da mogu rješavati. To nam je donijelo određeno ubrzanje, ali sada po novom sustavu od 1.1.2012. godine imat ćemo javne ovršitelje kao novi institut na koje prenosimo ovlast da provode kompletnu ovrhu. Dakle stranka kada bude imala pravomoćnu presudu ili kada bude imala ovršnu ispravu, bilo da je to nekakav soliminizirani ugovor, dolazit će uredno u Ured javnog ovršitelja, koji će dalje poduzimati sve radnje potrebne da bi ostvarila svoja prava temeljem tih dokumenata. Donijeli smo i novi Zakon o ovrsi, i novi Zakon o javnim ovršiteljima koji definira položaj organizaciju tog novog sustava. Da bi nam sudovi bili jasno učinkoviti, da bi nam sudovi bili brzi, mi moramo osigurati ne samo ove uvjete, nego moramo osigurati i jednu tehnološku organizaciju preduvjete, a to je dakle informatizacija sudova. Na tome jako puno u proteklom razdoblju radimo. Poznat je naš projekt zajednički informacijski sustav, to je projekt vezan za zemljišne knjige. Zemljišne knjige su nam digitalizirane, zemljišne knjige će u ovom sustavu zajednički informacijski sustav biti zapravo sjedinjene sa katastrom, jer poznato je da mi imamo dva registra, jedan je registar zemljišne knjige koje vodi evidenciju i registraciju vlasništva, a drugi je sustav katastra koji vodi zapravo više evidenciju samih karakteristika, nekretnine i njihov položaj u prostornim planovima njihove karakteristike. E sada ćemo sve u okviru jednog zajedničkog informacijskog sustava imati na jednom mjestu. Zemljišne knjige su i sada naravno dostupne u digitalnom obliku i građani mogu vidjeti sve podatke vezano za svoje nekretnine, ali ovo će biti jedan puno bolji sustav gdje će se na jednom mjestu vidjeti i katastarski podaci i zemljišnoknjižni podaci. Vrlo značajna faza tog projekta je završila, mi sada imamo dakle gotov program. E sada je potrebno napuniti i taj program sa svim potrebnim podacima i implementaciju tog sustava provesti što je moguće brže. Potpuno smo svjesni činjenice dakle da danas imamo oko 700 tisuća neriješenih predmeta i upravo u svrhu rješavanja tih neriješenih predmeta, mi smo donijeli akcijske planove, detektirali smo dakle koji su to sudovi na kojima je najveći broj tih neriješenih predmeta, za te sudove smo pripremili posebne planove i želimo u sljedećih dvije godine počistiti, tako da kažem, svoju kuću, riješiti te zaostale predmete i nakon što stupe na snagu i nakon što cijela ova organizacija koju smo ovim zakonima uredili, smatramo da u sljedećim razdobljima ne bi više trebali doći kao država u takvu situaciju. Ti sudovi na kojima su najveći zaostaci, oni su naravno malo podkapacitirani što se tiče kadrova, i to smo u fazi i natječaja i primamo određeni broj ljudi, čak se i ne radi toliko o broju sudaca, nego više se radi o broju zapisničara, daktilografa, sudskih savjetnika, upisničara, i evo tu ćemo u sljedećih nekoliko mjeseci kadrovski se ekipirati i razriješit ćemo i te probleme. Dakle ključne točke u sljedećem razdoblju su kontinuitet svih reformi koje smo započeli, implementacija svih zakona koje smo donijeli. Iznimno važno je da početak 2. mjeseca, kraj 1. mjeseca dočekamo sa novim Državnim sudbenim vijećem, novim Državno-odvjetničkim vijećem, tu smo poduzeli sve mjere da stvorimo uvjete da se ti izbori za DSV i DO provedu, i to nema nikakvih zapreka da tako bude. Raspisan je i natječaj za prvu generaciju polaznika državne škole za pravosudne dužnosnike, za 60 mjesta, 40 za suce, 20 za državne odvjetnike, javilo se oko 400 kandidata. Provedeno je testiranje. Sada se obavljaju psihološki testovi i mi ćemo u 1. mjesecu startati isto tom školom, to je ja bih rekao po prvi puta evo takav značajan projekt i dobili smo ja bih rekao i dosta pristojne ocjene u Europskoj Komisiji, a i neke zemlje zapravo iz naše regije, pa i neke članice Europske unije pokazale su veliko zanimanje. Mi smo tu otvoreni, dali smo i dokumentaciju, dali smo da vide kakav mi to model u Hrvatskoj imamo, duboko vjerujem da će taj model dati dobre rezultate. Ono što je također jako značajno u sljedećem razdoblju je i donošenje novog Kaznenog zakona, novi Kazneni zakon Vlada je donijela koncem 2009. godine, smjernice za izradu novog Kaznenog zakona. Naš Kazneni zakon je dosada više puta mijenjan, a i naravno život je otišao prilično dalje od '97. kada smo taj zakon donijeli. Promijenili su se načini poslovanja, promijenili su se uvjeti života i sada taj zakon u mnogim svojim segmentima je dotrajao i ne odgovara zapravo uvjetima, posebno vezano za kaznena djela oko gospodarskog kriminaliteta. Radna skupina je formirana ona već radi jedno duže razdoblje na izradi nacrta Kaznenog zakona i već su na nekim savjetovanjima su izašli van sa određenim rješenjima. Održavat ćemo i brojne okrugle stolove vezano za pojedine segmente i glave tog zakona kako bismo što više omogućili javnosti da sudjeluje u izradi tog zakona. Ali, Hrvatskoj je definitivno potreban jedan moderan Kazneni zakon, ali opet koji mora zadržati i onaj kontinuitet, znači u prijelaznim odredbama ćemo itekako voditi računa da sve ono što se događalo u proteklom razdoblju da te norme imaju jedan svoj kontinuitet kako ono što je počinjeno u proteklom razdoblju ne bi bilo sada nemoguće goniti po eventualnom novom zakonu. Dakle, to su nekakvi najveći izazovi u sljedećem razdoblju. Iznimno važno funkcioniranje Državne škole za pravosudne dužnosnike, Pravosudne akademije jer edukacija sudaca je nešto što moramo konstantno raditi, na tome moramo ustrajavati. Ja bih rekao da smo napravili jedan jako fini model. Imali smo nedavno edukaciju sudaca putem video konferencije. Naime, u 2 dana smo iz Zagreba smo organizirali jednu edukaciju u centrima u Hrvatskoj, jedno 10 centara su došli suci i putem video konferencije mi smo u 2 dana proveli edukaciju jedno oko 1000 sudaca i taj model ćemo zadržati. Jer, poznato je velik broj zakona novih smo donijeli. Sutra smo punopravna članica EU i naši suci moraju biti itekako pripravni na to. Dakle, ja bih rekao temeljna 2 cilja su, po meni, riješiti zaostatke i osigurati sve uvjete da više nikad ne dođemo u situaciju da imamo nedostatke i da ne dođemo u situaciju da nam se postupci vode beskrajno dugo i da stranke zapravo kada idu na sud da računaju sa tim da će njihov predmet biti riješen za 10 godina pa da to sutra ne bi postala, kako da kažem, i dio instrumenata neke poslovne politike pogotovo kod trgovačkih društava. Neki si razmišljaju ako smo dužni dok stvar dođe na sud dok to sud riješi već ćemo nekako isplivati. Tako da evo, ovo je dakle jedna strategija koja jamči kontinuitet, koja jamči implementaciju zakona koje smo donijeli, ali koja osigurava i neka nova rješenja, koja osigurava i daljnji napredak i razvoj našeg pravosuđa. Kao što ste vidjeli unutra, vezano za novu organizaciju i mrežu sudova, rekli smo da ćemo analizirati i potrebe i mogućnosti ustrojavanja i prizivnih sudova jer doista je naš sustav već dosta dugo postoji na način da imamo u Hrvatskoj općinske sudove, da imamo županijske sudove, imamo specijalizirane sudove, trgovačke sudove, prekršajne sudove i da imamo Vrhovni sud. Malo nam ta poveznica između županijskih sudova i Vrhovnog suda malo nam to manjka. I analizirat ćemo u sljedećem razdoblju i mogućnosti i potrebe da uvedemo eventualno i prizivne sudove. Hvala vam lijepo, predlažem da prihvatimo ovu strategiju. Zahvaljujem se unaprijed na raspravi.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Kada smo u klubu SDP-a i to preko sredstava informiranja čuli da je Vlada predložila novu Strategiju reforme pravosuđa i sad upravo pred ustavnu stanku ovog zasjedanja bili smo zasupnuti kratkoćom vremena. Međutim, bez obzira na to tek kad smo dobili ovaj prijedlog Strategije reforme pravosuđa vidjeli smo u biti da ono jednostavno nastavlja se na način kako javnosti uopće nije bilo ni prezentirana. Dakle, javnost šira, a još manje stručna nije ni upoznata s ovom strategijom. Nemoguće je raditi strateške iskorake bez da struka aktivno bude uključena, najprije u izradu takve jedne strategije kako bi onda mogla dosljedno i tu strategiju, odnosno ispunjavati i doći do strateških ciljeva koji su u svakoj strategiji i zacrtani. To je u ovoj strategiji izostalo. Vrhovni sud kao, i predsjednik Vrhovnog suda, kao predstavnik sudbene vlasti u RH kako vidimo nisu bili niti su imali vremena niti su mogli biti angažirani u izradi ove strategije. Ako malo bolje pogledamo o čemu se tu radi i to na kraju primjene dosadašnje strategije, odnosno reforme pravosuđa, vidimo da ovdje da u dobrom dijelu ovaj prijedlog strategije ne donosi ništa novo. On obiluje tako općim mjestima kakvim nismo bili niti na početku kada se prva strategija, odnosno reforma u Hrvatskom saboru donosila, odnosno predlagala Vladi. Tako imamo recimo na str. 5. Vlada Republike Hrvatske je nositelj izvršne vlasti u RH. Ključnu ulogu u reformi pravosuđa, u operativnom, programskom smislu ima ministarstvo, ministar, imaju esencijalne ovlasti u pogledu područja supstancijalnog procesnog prava itd., itd., da vas ne zamaram. Sve su to opća mjesta koja onda više sliče na jedan početak, na jedan kratki ubrzani kurs da ljudi vide uopće o čemu se tu radi. Dakle, na kraju reforme očekivali smo neki daljnji ako se već tako ovaj dokument ima zvati strategija, očekivali smo jedne daljnje iskorake i korake, međutim to je izostalo. Zato, ovaj dokument ne može nositi naziv strategije niti je on tako ni sastavljen. Dakle, pompozni naziv iza kojeg nema tih strateških nekih novih iskoraka. Naravno, da je cilj kad se radi o reformi pravosuđa bilo koje zemlje pa onda i naše vrlo kratak, kako doći do kvalitetne i brze odluke. Kako da građanin dobije u što kraćem roku brzu i kvalitetnu odluku. Na samom početku govori se kako je reforma pravosuđa u Republici Hrvatskoj započela u siječnju 2006. godine što je notorna neistina. DA je tomu tako, onda sve ono što se donosilo i izmjene Zakona koje su u svakom smislu bili poboljšanja, predstavljale su poboljšice temeljnih zakona koji su doneseni još davne od 2000. do 2004. godine. Kada se promijenio Ustav, kada smo donijeli Zakon o Državnom odvjetništvu, Zakon o sudovima, Zakon o Državnom sudbenom vijeću, Zakon o Državnom odvjetništvu, Ovršni zakon, kada je ustanovljena služba Javnih ovršitelja, kada je donesen Zakon o izvršenju kazne zatvora i drugih sankcija, praktički tada smo započeli u normativnom smislu reformu našeg penalnog sustava međutim, to se ovdje uopće ne spominje. Nije ni važno da se spomene, ali upravo se želi sa takvim jednim prikrivanjem dati jedan veći značaj svemu onome što je napravljeno od 2006. godine. Da samo napomenem, 2002. odnosno 2003. godine stupio je Zakon o mirenju, o alternativnom rješavanju sporova, dakle 7 godina je taj Zakon na snazi. DA su uložena sredstva i izvršeno sve ono što je trebalo učiniti danas, 50% sigurno što je bio smisao te temeljne inovacije i uvođenja tog novog sustava u naš pravni sustav mirnog rješavanja sporova danas bi sudovi opće nadležnosti imali 50% manje predmeta. Jer bi na opće zadovoljstvo i učesnika, tj. stranaka pred miriteljima, ne bi imali potrebu za parničenjem. Međutim, iz godine u godinu povremeno spomene se taj zakon, vrlo malo i ni malo nije napravljeno osim onoga što se radi pri komori, a što je tradicija našeg pravnog sustava koji smo trebali onda proširiti na sudjelovanje, odnosno predmete opće nadležnosti. Danas toliko godina, nakon 10 godina reforme pravosuđa, gdje smo sada? To je ono osnovno čemu bi se mi danas trebali pitati i napraviti, nije važno kako će se zvati, nećemo se mi dodvoriti Europi hoćemo nešto nazvati strategijom, nego jednom analizom što nam je bila itekako potrebna, kako se primjenjuju svi ovi dobri Zakoni koje smo konsenzusom, većinu od njih 2000. do 2003. a i kasnije donosili. To je naš strateški cilj da se ujedinimo u jednoj konzekventnoj primjeni svih ovih Zakona koji su predstavljali reformske zahvate u naš pravni sustav, pogotovo u pravosuđe koliko su oni postignuti. Da li danas nakon 10 godina građanin dobiva odluku brže nego što je to bilo prije? Da li je ona kvalitetnija? Možda u nekim segmentima je, ali u većini stvari ostalo je isto i to su bolne naše točke primjene. Iz Europske unije, iz Europske komisije dosljedno je i vrlo kratko rečeno, svi reformski zahvati, pogotovo u reformi pravosuđa nećemo mjeriti i brojiti količinom Zakona koje ste donijeli nego kako se primjenjuju. To je nešto na koji način će se Hrvatska ocjenjivati, za razliku od nekih drugih zemalja za koje je bilo dovoljno da donese samo takve zakone. Od nas se traži više, na kraju krajeva naši građani to traži. Dakle, na početku samih reformskih procesa svaka četveročlana obitelj imala je jedan predmet pred sudom. Danas kada smo pred krajem reforme kakvi su učinci, svaka tročlana obitelj ima jedan predmet pred sudom, i to je nešto što vapi za uzbunu, to je nešto što nema ni jedna zemlja. Mnogi su nam prigovarali, možda ste tako neefikasni imate veliki broj sudaca, imate veliki broj sudova. Nitko to nije govorio ni danas se ne raspravlja ali to je stvar učinkovitosti Vlade, ne ni pojedinog ministarstva, a najmanje možda i samog Ministarstva pravosuđa. Zbog čega je to tako? Znači da u državi malo što funkcionira, pa se onda sve slijeva na pravosuđe. Pravosuđe svake zemlje napravljeno je, osmišljeno, dizajnirano na takav način da sudjeluje i da rješava pojedine slučajeve. Kod nas pravosuđu je i dalje ostavljeno da rješava društvene odnose. A to ne može biti. U vremenu krize broj predmeta je drastično porastao, i to oni koji su ključni i gdje je zarobljen najveći kapital, najveća novčana masa, a to je pred trgovačkim sudovima. I što mi radimo, ovdje se u prethodnim našim sjednicama, raspravljali smo na žalost i doneseni su zakonima kojima se ukidaju trgovački sudovi. A sada se i ova reforma prikazuje učinkovitost i jedan doprinos prema gospodarskom oporavku. Prema tome, uvelike ova strategija koja je nazvana "strategija reforme pravosuđa" sadašnja, ona prethodna je bila daleko bolja, pa bi u tom smislu trebala biti jedna nadogradnja sa konkretnim stvarima, da posebno to sada istaknem, nastavlja se odnosno vrlo je slična famoznom programu, Vladinom programu gospodarskog oporavka. Dakle, općenita mjesta i ništa novo. Zakon o parničnom postupku koji je donesen 2003. godine, koji je u dva navrata mijenjan u smislu učinkovitosti i discipliniranja svih sudionika postupka, počevši od stranaka ali isto tako od suca, kojem je data rukovodeća uloga u smislu discipliniranja stranaka i povećanje discipline u postupku. Sucu su data sva raspoloživa sredstva da disciplinira stranke u postupku kako bi mogli poštivati rokove u kojima je sud dužan donijeti odluku, napisati odluku i što je najvažnije otpremiti je strankama, budimo realni Zakon o parničnom postupku u tom smislu se ne izvršava i to je za građane najbolnija točka. Zaključi se rasprava, međutim, odluke nema, a na zaključenju rasprave i u najminornijim predmetima mora doći do objave odluke i u zakonskom roku mora biti otpremljena strankama. Tomu nije tako. Jednako tako i kod ovrhe. Naime, gdje je ovrha najbrža? Najbrža je prema građanima koji su ostali dužni bankama, nekim drugim financijskim institucijama, ali zašto je ona brza i učinkovita. Brza i učinkovita je pravda prema onim siromašnima i to onda kada se treba od njih naplatiti, kada oni nastupaju kao dužnici. Ti isti ljudi dakle radnici općenito najšire građanstvo, kada nastupa u ulozi vjerovnika, za njega je postupak i dalje skup i dugotrajan. Zašto je ovrha u ovom prvom smislu brza i učinkovita? Jer im je vlast omogućila, naši zakoni su im to omogućili da suda i ovršnog postupka u tom smislu uopće ne vide. Koriste se fiducijom i za najmanji dug ostaju bez svojih vrijednih nekretnina. Osnovane su i posebne agencije i takav jedan postupak omogućio je da su mnoge obitelji danas zavedene jednostavno u crno. I to je nešto o čemu mi kao zemlja koja mora donositi pravedne zakone, koja je po Ustavu definirana kao socijalna zemlja, mora o tome voditi računa, a to jedna od najvećih nepravdi. S druge strane, kada radnik potražuje svoju nadnicu, svoju plaću koja je u pravilu mizerna i jedva dostatna za najminimalnije troškove osobne i njegove obitelji, često je izvrgnut tome da se mora povlačiti po sudu. U više navrata smo predlagali i to bi bio značajan socijalan iskorak i iskoraci elementarne pravde da zaštitimo u našem društvu one najslabije, da zaštitimo radnika, da ne može radnik nakon što je odradio mjesece, ponekada i godine tražiti svoju zasluženu plaću i biti izvrgnut dugotrajnom parničenju i sudovanju. Nažalost, u više navrata ti zakonski prijedlozi, a to smo napominjem imali i ozakonjeno 2003. godine u onoj poznatoj noveli Kaznenog zakona bili su odbijeni i to pod ja bih rekla sramnom odbijenicom, da česta izmjena Kaznenog zakona bi ugrozila pravnu sigurnost. Sada vidimo da to nije bilo tek tako i napisano. Pravnu sigurnost? Ali čiju pravnu sigurnost? Onih gospodarstvenika koji ugrožavaju također oni koji posluju po zakonu i isplaćuju sve i državi i radnicima koji su na takav način stavljeni u neravnomjerni položaj i prema svojim kolegama obrtnicima i drugim gospodarstvenicima. Dakle, neisplata plaće radniku ne vidim da je ovdje ne što što Vladu još uvijek zabrinjava. Ono što možemo dakle zaključiti opet nije ništa novo nego ona stara definicija, da je pravda za siromašnoga i dalje ostala spora, gotovo nedostižna, a pravosuđe kao da radi s dvije brzine. Kada su privilegirani po svim osnovama izvorišno od samog zakona, kada se oni obraćaju sudu i potražuju neka svoja prava koja su im rijetko kada narušena, jer teško da ih netko i može narušiti u toj njihovoj jačini radi s svije brzine. U prvoj kada su oni ali u zadnjoj brzini kada ta prava i ta pravda treba prema onim najslabijima biti donesena i izvršena. Evo klub SDP-a smatra da je u ovom aktu koji eto tako ima pompozni naziv Strategija reforme pravosuđa, da ono što je nešto detaljno napravljeno da je to u biti jedna podloga i analiza onoga što bi moglo poslužiti koje su naše neuralgične točke pravosuđa i da je točno da smo ih definirali i na njih se usredotočili. Mislim da bi onako bili itekako efikasniji. Hvala.
Hvala. Na radu je Klub zastupnika IDS-a i gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite. Prije toga obavijest Odbora za gospodarstvo, ispričavam se. Sazvan je bio za 10 sati jutros, sutra će biti u 8,30 sati u dvorani "Janka Draškovića", obavještava predsjednik odbora Dragan Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Eto ovu strategiju usvajamo nakon bijega bivšeg premijera ili da budem precizniji, nakon što ga je policija pustila da pobjegne iz Hrvatske. Sa tom tezom ja mislim da se slaže i javnost i struka, dobar dio represivnog aparata. Ali zašto spominjem Sanadera? Koju on to vezu ima sa ovom strategijom? Ja kažem veliku. Kako veliku? Pa evo da onda citiram ovdje stranu 1. i onda se citiram kaže: "Reforma pravosuđa započela je u siječnju 2006. donošenjem Strategije reforme pravosuđa." Tko je bio premijer? Onda se dalje navodi na istoj strani "Sa ciljem daljnjeg ubrzanja reforme pravosuđa 2008. revidiran ja akcijski plan". Tko je bio premijer? Dalje se navodi, citiram "Pitanja borbe protiv korupcije izdvojena su s obzirom na zasebnu Strategiju suzbijanja korupcije uz pripadajući akcijski plan". Tko je bio premijer? Zatim se kaže "U svibnju 2010. akcijski plan je revidiran, jer je 90% mjera ispunjeno". Gotov citat. E zašto to sada govorim? Da bih odbacio tu tezu ili bolje rečeno obranio tezu, tko je koga pustio da pobjegne. Zašto? Možda da bi mu se pomoglo. Kako? On će se vratiti u Hrvatsku, apsolutno nije to sporno, brzo. Ali suđenje Sanaderu će se moći voditi samo za one zahtjeve iz toga ekstradicijskog postupka. Nema tu više šaranja, znači za ništa drugo. Ostanu FIMA Medija i HEP. Nema POdravke, nema Brodosplita, nema sklad gradnje autocesta, INA-E. Samo FIMA Medija i HEP. ... [[Upadica se ne razumije.]] Nismo tužiteljstvo. E sada. Sabor smo. Ali zašto ja to gospodine predsjedniče govorim? Pustimo da se nekoga moglo ili nije se htjelo zaustaviti. Zašto ja to uopće govorim? Koje to uopće ima veze Sanader sa strategijom? Pa zato jer se u javnosti povela polemika oko revizije zastupničkog imuniteta. E to bi već moglo biti dio ove strategije. Taj imunitet ja tvrdim gospodo, ne vrijedi zapravo pišljiva boba. Ja tvrdim i to da SAbor u četvrtak apsolutno u ničemu nije pogriješio. Idealno je to odrađeno, brže se zapravo nije moglo. Međutim, mene recimo HRT tuži jer sam za ovom govornicom rekao da se gotovo svaka emisija na HRT-u može kupiti, pa gdje onda neki imunitet može nekoga štititi. Tko ga je do sada zloupotrijebio? Ja znam samo dvojica, Glavaš i bivši premijer. Ali gdje je sada problem? Pazite gospodo, a na strani 41. se navode institucije koje su uključene u ovu reformu. I onda se citiram kaže "da je institucija uključena u ovu reformu su Hrvatski sabor, Vlada Republike Hrvatske i Ministarstvo pravosuđa jasno, Vrhovni sud Republike Hrvatske i sudovi, Državno odvjetništvo Republike Hrvatske, Državno sudbeno vijeće, Državno-odvjetničko vijeće, Pravosudna akademija, Hrvatska odvjetnička komora, Hrvatska javnobilježnička komora i ostali sudionici. Ja mislim da ovdje gospodo treba uključiti i MUP, zašto MUP, zato jer su oni dio kaznene represije u onom širem smislu te riječi i zato jer im je do sada tik pred nosom ili prije podizanja optužnih prijedloga u inozemstvu pobjeglo negdje brat bratu 30-tak kapitalaca, da ih ja sada ovdje ne imenujem. Što to znači, da iz sustava cure informacije, da je sustav porozan, da je pravda u Hrvatskoj isključivo rezervirana za sirotinju. Istina, Remetinec je 2010. bio prometan, ali pustimo sad pravomoćne presude, jasno nema ih, a za neke presude bojim se da u rezervi stoji i Ustavni sud. Kada smo kod ovih strategija prvo što želim kazati, dosta ovih predstava pa da netko iz ne znam koje institucije, DORH-a, policije ili ne znam, uvijek obavještava novinare tik pred "hapšenje" ili ulaska u nečiju zgradu. Ako je to politika onda oslobodimo brige da se time opterećuje DORH ili ne znam tko i uvedimo to lijepo načelo, propišimo to. Barem stotinu puta sam rekao kada je riječ o postupanju, a mislim da dijelim i 100% mišljenje većine ovoga Doma ili gotovo svakog, da svatko može pogriješiti ali ukrasti naprosto ne smije, da svatko može pogriješiti, ali svojim ne smije pogodovati jer onda ako je tome nije tako e onda će doći na vidjelo, na istinu ona Hebrangova kada je rekao pa po toj logici gotovo svatko od nas će sutradan završiti u Remetincu. Kad bi tome bilo tako doista onda bi svaki i zastupnik, a da ne govorim o ljudima izvršne vlasti, da ne govorimo pa čak i o sucima, pa dobar dio državnih odvjetnika, policije itd. jer i oni griješe. Više sudske instance mu odbijaju poneke optužne prijedloge i tome slično ili osporavaju viši sudovi presude nižih. Znači svi bi trebali na neki način završiti u zatvoru. Ako netko procjenjuje političke odluke sutra se više nitko u ovoj zemlji neće baviti politikom. Mi ćemo doista doći do diktature. Ako je netko ukrao, ako se netko okoristio pa onda daj zakrij mu sjene da se tako izrazim. Ako je pogodovao sebi spali ga na lomači, ako je svjesno nanosio štetu zajednici onda ga raščetvori kao gubca ovdje nedaleko od ove sabornice. Jasno je da 2010. nitko nikoga neće ni spaljivati ni zatirati mu sjeme, ali treba o tome isto tako progovarati, jasno pojedince tome sklone, eliminirati ih iz politike pa makar i kroz formu jasno tih zatvorenih ustanova. To što netko isto tako tvrdi da su pravosuđe i neki drugi, policija recimo, depolitizirani u Republici Hrvatskoj pa to baš i ne odgovara istini. Pustimo što recimo u Istri je normalno da policajci drže stranačke konferencije, toga će biti sve manje, možda i neće više biti ili što su se pred 7, 8 godina uređivale i novine iz Državnog odvjetništva. To se isto nadam da više tome neće biti tako. Ali ovo da policija, pravosuđe u Hrvatskoj još uvijek nisu i u funkciji politike, o tome nekom drugom prilikom. Ali kada sam kod preuzimanja znači odgovornosti, kod pravosuđa odnosno kod odvjetništva npr. da li bi zbog činjenice da se Merčep šetao na slobodi, a ovdje se između ostalog govori i o ratnom zločinu, strana 24 nadalje, znači da li bi netko trebao odgovarati, ja tvrdim da bi. I ljudi iz vlasti i ljudi iz policije i ljudi iz sustava. Npr. da li bi netko se trebao barem stidjeti zbog onog slučaja u Sisku ili ne znam puštanja na slobodu ubojice obitelji Zec itd., itd. To su gospodo greške i neovisnog pravosuđa i neovisne policije i neovisne "politike". Zašto se to dešavalo, zato jer nam je i policija i pravosuđe bilo svo ovo vrijeme ovisno, zato jer je bilo podložno političkom diktatu jer da ne netko nakon svega toga ne bi valjda 20 godina šetao po slobodi. Na strani gospodo 41 između ostalog se kaže koja su dosadašnja postignuća u reformi pravosuđa. Znači prvo neovisnost pravosuđa, nepristranost pravosuđa, citiram, profesionalizam, učinkovitost, besplatna pravna pomoć, zatvorski sustav i probacija, postupci za ratne zločine. I ne slažem se da je slobodu dobilo Državno odvjetništvo zbog odlaska bivšeg premijera i dolaska njegove izabranice. Ne, Državno odvjetništvo je dobilo slobodu zbog dolaska Josipovića, jasno i odlaska Sanadera, zbog osluškivanja DORH-a da dolazi neka nova Vlada za godinu dana i zbog između ostalog posvemašnje krize. 102 tisuće radnih mjesta je izgubljeno u godinu i pol dana i normalno, zbog tog socijalnog kraha pa ajde treba i malo krivaca naći, ali i eto činjenica je nesporna da su došla neka nova vremena kada ima malo više hrabrosti da se o tome progovara. Da se vratim na to i zašto se Hrvatska urušava. Zbog svjetske krize, zbog ovog potkopavanja institucija kroz taj lopovluk, kroz pretvorbu, ok, ali tu isto vidim da se nikoga iz '90.-tih neće normalno sankcionirati, sumnjam u to, možda neuspješne, a imamo i promjenu Ustava o čemu je govorio ministar i odredbe o reviziji privatizacije itd., itd. Hrvatska se gospodo urušava i stoga jer u ovom trenutku u ovoj zemlji nitko od izvršne vlasti ne želi potpisati ijedan ugovor jer se svi boje da će sutradan netko iz DORH-a, USKOK-a, nije bitno, pravosuđa, policije zakucati na njihova vrata. Nema nijedne investicije, a ja tvrdim da ljude gospodo treba pustiti rade, a ako kradu onda kao što rekoh zatri im sjeme. Ja sam dugo u Saboru ali ovakvu psihozu ja bih rekao nepovjerenja da ne kažem straha i kod opozicije i kod pozicije, znači vladajućih. Nije bilo niti za vrijeme ono kada je dolazilo prije 3. siječnja do promjene vlasti. Svi manje više se boje da su prisluškivani. Svi se boje za sebe. Pa zar nije dovoljno reći ako je to istina ne znam da je gospodin Šeks iz svoje kancelarije svoj i Polančecev telefon iznio u drugu prostoriju. Ako gospodin Šeks nema se boji za tvoj mobitel da li njemu netko prisluškuje, e ima to veze glede ove Strategije pravosuđa. Pa šta da mi onda ostali u ovoj Sabornici kažu. E nemojmo se naprosto poigravati. To je jedna klima koja je loša i koju naprosto treba početi mijenjati. Da li se o tome bavi ova Strategija? Znači zlouporabama ja ću reći ovog pravosudnog sustava u onom najširem smislu riječi. Da li bi šta ja znam da ne govorim o tome netko možda zbog nekih političkih odluka trebao odgovarati. Pa zbog gotovo svake političke odluke. Ali gospodo, ako se netko nije okoristio nemojmo naprosto to i činiti. Htio sam nešto kazati, ali neću da me, da ne bi netko počeo galamiti. Za kraj, jasno da mi pozdravljamo i ovaj zadnji slučaj iz četvrtka i slučaj Merčep. Nadamo se da se tu neće stati, da se taj čir mora naprosto otvoriti kada je riječ o tom ratnom zločinu. I zadnje čitamo Vikiliks, ne Vikiliks nego ovaj na hrvatskom u novinama. Nisam protiv da ministar pravosuđa, da predsjednik Vlade, Sabora razgovara sa američkim ambasadorom i govori što će se poduzimati. Apsolutno to nije sporno, ali sumnjam to je njihov posao da ni jedan državni odvjetnik iznosi hodogram rada američkom ambasadoru. To se gospodo ne radi ili je državni odvjetnik išao u američku ambasadu po dokaze koji su prethodili smjeni bivšeg premijera. A ako je tome tako e onda je to u redu. Ja sam glasao znači i za Izvješće državnog odvjetnika. Glasali smo normalno i za dosadašnje strategije iz '96., osme, dvije hiljade šeste, dvije hiljade osme itd. Podržat ćemo i ovu. Ali znajući kako se kadriralo u pravosuđu pa ja sumnjam u neovisno hrvatsko pravosuđe. Jasno da se za tu neovisnost gospodo treba boriti. Ali i ta neovisnost se mora temeljiti na nedvosmislenim normama, a ne da se od slučaja do slučaja različito postupa po onoj narodnoj tko je na vlasti taj kvači. Ne bih volio da se pravosuđe koristi za međustranačke obračune, pa da na njega djeluje politika kao što je djelovala i do devedesete ili do dvije tisućite ili do današnjeg dana svejedno. I po onoj Titovoj nikome ne tapovati ili po onoj Josipovićevoj svatko zaslužuje fer suđenje. Sve u svemu nadam se da će biti bolje i prihvaćamo Strategiju reforme pravosuđa.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka. Prvo je gospodin Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Kajin vi ste lamentirali o tome tko je odgovoran za oslobođenje pod navodnike sudstva, da li odlazak Ive Sanadera ili dolazak predsjednika Josipovića. Ja mislim da i vi i ja i mi svi skupa znamo ovdje da je to pozitivan diktat Europske unije i poglavlja 23. Hvala lijepo.
Ispravak, gospodin Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kajin je izrekao bezbroj netočnih navoda. Meni je posebno zapeo jedan za uho, a to je da se Hrvatska urušava. To je netočno. Hrvatska uredno isplaćuje plaće i mirovine, ima dostupan i kvalitetan zdravstveni sustav, BDP pomalo lagano raste Bogu hvala, a investicije isto tako idu kako gdje. Ali isto tako idu. Dakle, apsolutno ne stoji vaš navod. Vi dijelite lekcije svima i svakom od pravosuđa do DORH-a i pratite tko se kamo kreće i kuda se kreće. A niti jednom riječju niste spomenuli Šljivančanina ovih dana koji je eto za desetak godina mu je smanjeno, a ranjene, bolesne, osakaćene je ubijao itd. Niti jednom jedinom riječju niste spomenuli. A nadalje i onda ne mogu se prisjetiti kako bi to vi olabavili ne daj Bože DORH-u da ste vi došli za predsjednika države. A kod nas je, u mom kraju ima jedna izreka veli bez brige budi, ne buju za njega glasovali niti njegovi ukućani. Hvala lijepo.
Hvala. Bilo je malo prošireno na Šljivančanina, a nije spomenut, premda se je možda moglo više spominjati. Ali eto. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podupire donošenje novog strateškog dokumenta reforme pravosuđa. Naime, reforma pravosuđa, a kao jedna od bitnih sastavnica programa Vlade i 2003. i 2007. i 2009. godine praćena strateškim dokumentom i akcijskim planovima započela je tako sa strateškim dokumentima zaista u siječnju 2006. godine. No, slažem se sa nekima i sa onim što je ovdje rečeno da ni taj strateški dokument 2006. godine nije počeo od nule. Dakle, i on se naslanjao na niz do tada provedenih mjera, donesenih zakona koje su bile u provedbi, ali su donošenjem te Strategije u siječnju 2006. zapravo formalno oblikovane, objedinjene sa pratećim akcijskim planom koji je onda na jednom mjestu dobio i konkretne nositelje i potrebna sredstva za realizaciju i rokove za izvršenje. Akcijski plan koji je uz tu Strategiju pravosuđa bio donijet kao vladin akcijski plan je jedan dinamičniji dokument, planski dokument od same Strategije i on je revidiran u lipnju 2008. godine i predan je kao mjerilo za otvaranje poglavlja i utvrđivanje pregovaračkih stajališta u dijelu poglavlja 23. koji se odnosi na pravosuđe. Taj je akcijski plan iz lipnja imao otprilike 80-ak mjera čini mi se, i budući da su one sustavno izvršavane u svibnju 2010. akcijski plan je ponovo revidiran sa predviđenim mjerama provedbe do 2012. godine, iz razloga što je prethodni gotovo u cijelosti konzumiran. Danas raspravljamo o novom strateškom dokumentu reforme pravosuđa za razdoblje od 2011. do 2015. godine. Naime u lipnju ove godine na konferenciji o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji, u zajedničkim stajalištima Europska unija je potvrdila i utvrdila napore i mjeru Hrvatske da provede akcijski plan iz lipnja 2008. godine, ali je i utvrdila potrebu njegovoga ažuriranja, kao i ažuriranja strategije reforme pravosudnog sustava. Također tu se naglašavalo i prihvaćeno je stanovište da je potrebno utvrđivanje mjere, odnosno pokazatelji utvrđivanja rezultata učinkovitosti provedbe i strategije i akcijskih planova uz strategiju, kao i osiguranje dostatnih institucijskih kapaciteta za upravljanje reformom, uz poseban naglasak nad nadzorom provođenja donesenih zakona, te u tom smislu se također i pohvaljuje preustroj Ministarstva pravosuđa, i osiguranja dostatnih kapaciteta u strateškom odjelu Ministarstva pravosuđa. Strategija koja je danas pred nama ugradila je sva ova stajališta i sa nizom od, koliko sam ja uspjela prebrojati, 47 smjernica kroz 5 tematskih područja zacrtala je smjer daljnjih aktivnosti djelovanja u svrhu postizanja strateškoga cilja, a to je najviši, postizanje najviših europskih standarda u neovisnosti, nepristranosti, stručnosti i učinkovitosti pravosuđa, te u pogledu sustava izvršenja kaznenih sankcija. Ja bih to pojednostavljeno rekla da je cilj pravosuđe kojemu je građani vjerovati i poštivati ga, pa i onda kada pravorijek neće ići u njihovu korist, i koje će biti pravosuđe koje će biti dostupno svima pod jednakim uvjetima. Strategija važeća, dosadašnja, i akcijski plan iz 2008. godine obuhvaćao je 7 tematskih cjelina neovisnost pravosuđa, nepristranost, profesionalizam i stručnost, učinkovitost, besplatna pravna pomoć, zatvorski sustav i probacija, i postupci za ratne zločine. Ove su tematske cjeline bile razrađene u 175 mjera, koje su kao što smo rekli sve gotovo u 90% i izvršene, i donijet je revidirani akcijski plan 2010. koji ima 53 mjere. Valja reći da je taj akcijski plan, koji je suglasan dosadašnjoj strategiji, također u korelaciji sa, dakle da odgovara i novom prijedlogu strategije, dakle nije ga potrebno mijenjati jer će se u cijelosti uklopiti. Naravno da provođenje svih ovih mjera nije sama sebi svrha, već je svrha postizanje konačno, odnosno približavanje što je u većoj mjeri moguće, konačno zacrtanom strateškom cilju. Nedvojbeno je da je u provođenju strateških dokumenata, strateškog dokumenta i akcijskih planova postignut napredak, da su uspostavljeni kriteriji i principi i da se natrag ne može pa kad bi i netko možda htio, jer je stvorena takva društvena klima i takva društvena svijest, a da se od toga ne može ići natrag, a također su uočljivi i mjerljivi rezultati. Kod tih mjerljivih rezultata ja prije svega mislim na one konačno mjerljive, da i građani primijete i osjete, a to je prije svega smanjenje zaostalih predmeta, i primicanje vremena trajanja postupku, vremena suđenju u razumnom roku. Mi smo detaljno od ministra čuli što je sve do sada postignuto, da ne ponavljam od zakonodavne aktivnosti, do konkretnih mjerljivih rezultata, jer građanina u konačnosti ne zanima da li smo mi u cijelosti proveli neki zakon do kraja ili nismo, mi se možemo time čak i hvaliti donošenjem i provođenjem zakona, ali ako on taj zakon, njegovo provođenje nema učinak na onaj konačni cilj, a to je da građanin ima dostupno nepristrano i učinkovito pravosuđe u razumnom roku, onda znači da to nije postignut rezultat. Ono ministre što bih ja ostavila za razmatranje iz ovih podataka ovdje, sam primijetila lijepe rezultate smanjenja ukupnog broja zaostalih predmeta, za 50, i više od 50%, ali ono što primjećujem da je od ukupno zaostalih predmeta u 2009. godini ili je to greška, ili je zrelo za jednu dobru analizu, dakle od 795 tisuća tih predmeta, da je u građanskim predmetima bilo 158 tisuća gdje je postotak smanjen za 40% taj zaostatak, a u kaznenim 9 tisuća predmeta, pa je onda pitanje u kojim, što je ovaj ostatak zaostalih predmeta, jesu li to prekršajni predmeti, upravni predmeti, ili gdje su oni i gdje bi se onda moglo ići, koje mjere bi se mogle poduzimati u cilju njihovog smanjenja. Dakle kao što smo već spomenuli u ovom proteklom periodu donijeto je niz zakona, sve smo to detaljno čuli od gospodina ministra, dakle procesnih, materijalnih, organizacijskih, iz domene organizacije pravosuđa, Zakona o sudovima, Državnom sudbenom vijeću, Zakona o odvjetništvu, o upravnim sporovima, Prekršajni zakon, i rekla bih da je kruna te legislative su zapravo ustavne promjene koje su onda omogućile daljnje izmjene zakona, a sve u cilju i na tragu jačanja neovisnog, potpuno neovisnog položaja sudstva. Ova sada predložena nova strategija nešto drugačije uređuje te tematske cjeline, dakle kroz neovisnost, nepristranost, stručnost pravosuđa gdje je obuhvaćeno 8 smjernica, učinkovitost pravosuđa sa 25 smjernica kao najobuhvatnije poglavlje ove strategije naravno obuhvaća niz mjera kako tehničkih i organizacijskih, ali tako rekla bih i supstancijalnih u odnosu na suđenje. Treće tematsko područje hrvatsko pravosuđe kao dio europskog pravosuđa sa 4 smjernice. Dobro je da je uvedeno ovo tematsko područje jer se Hrvatska zaista mora pripremiti za ulazak u jedinstveni pravni prostor EU. Poglavlje, odnosno tematska cjelina pristupa pravosuđu sa 3 smjernice i Kazneno zakonodavstvo i sustav izvršenja kaznenih sankcija sa 7 smjernica. U ovom dijelu prvog tematskog područja - neovisnost, nepristranost i stručnost pravosuđa primjećujemo da se tu uglavnom radi o nastavku mjera, odnosno o implementaciji svih donijetih zakona kojima se osigurava ovo područje neovisnosti, samostalnosti i stručnosti. Dakle, ići će se za tim da se samo sustavno nadzire njihova provedba. U drugom tematskom području – učinkovitosti pravosuđa, također je niz mjera kontinuiteta, ali ono što je zanimljivo, dakle ovdje iščitavamo i neke nove ideje o kojima se doduše tu i tamo razgovaralo, ali evo sada su zacrtane i ovim strateškim dokumentom da se analiziraju. Dakle, to je analiza mogućnosti i potrebe uvođenja prizivnih sudova, analiza mogućnosti potreba reforme nadležnosti i organizacije prekršajnih sudova i postupaka. Tu je bilo već rečeno i zaista to primjećujemo i u odnosu što sam rekla na onih tisuće zaostalih predmeta da se zaista analizira priljev predmeta na sudove i da li je zapravo potrebno da se sa svim ovim predmetima pravosudni sustav opterećuje ili bi se mogli bit učinkovito riješeni i u nekom drugom postupku. Također, evo prvi puta se spominje i reforma radnog sudovanja. Bilo je ideja više puta spomenutih o osnivanju posebnih sudova. Mislim da to ne bi trebalo još jedne posebne sudove osnivati, ali svakako u okviru prvostupanjskih sudova ustrojavanjem specijaliziranih odjela ako se učini takva analiza mislim da bi to moglo dovesti do onoga što želimo, a to je da se radni sporovi rješavaju brzo i efikasno. Također je u ovoj sferi učinkovitosti pravosuđa zanimljiva odredba koja je zacrtana ovim strateškim dokumentom, a to je preispitivanje uloge savjetnika i korištenje drugih djelatnika na sudu i odterećivanje pravosudnih dužnosnika od obavljanja ovih poslova koje može obavljati i netko drugi. Također, kao što sam rekla ova cjelina, tematska cjelina, pripreme Hrvatske za europski pravni prostor i ono na kraju što ja ocjenjujem i mislim da je posebno značajno u ovoj strategiji, a to je da svaki odjeljak, svaka ova tematska cjelina na kraju ima jedan pasus, jedan odjeljak koji govori kao pokazatelje uspješnosti provedbe ovih smjernica i mjera će se utvrđivati neki instrumenti po kojima ćemo onda reći je li to bilo učinkovito ili nije. Evo, ja bih ovdje sugerirala, čitam recimo te pokazatelje uspješnosti kod učinkovitosti pravosuđa, naravno ovdje je i informatizacija i infrastruktura i oprema sve je to važno za učinkovitost, ali recimo kao pokazatelji uspješnosti pa se navodi da će se valorizirati iznosi ulaganja, pokazatelji broja jedinica, uređenje infrastrukture, podaci o ostvarenim uštedama itd. Međutim, po meni to uopće nije važno već je važna ova alineja, a ona je broj riješenih i neriješenih predmeta sa posebnim prikazima starih predmeta po segmentima u pravosuđu, podaci o prosječnom trajanju postupka po segmentima. To je ono što će građani osjetiti. Njih ne zanima je li zgrada ili nije zgrada, nego je li im riješen predmet. Percepcija stručne i ostale javnosti, uspješnost ovrha, uspješnost prisilne naplate, broj utvrđenih povreda prava na suđenje u razumnom roku. To su pravi pokazatelji i ja mislim ako to u analizama Ministarstva pravosuđa budemo dobivali onda ćemo zaista vidjeti da li je ova strategija i prateći dokumenti postigla svoju svrhu. I stoga klub HDZ-a podržava ovaj strateški dokument. Hvala.
Hvala. Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo, kako to lijepo i gordo zvuči Strategija reforme pravosuđa za razdoblje od 2011. do 2015. Ovdje je moja prethodnica, uvažena kolegica Lovrin, rekla da je cilj dakle povjerenje građana, dakle cilj ove strategije je, provođenja strategije je povjerenje građana u sudove. Pa se onda pitam obrnutim slijedom je li to postojalo nepovjerenje građana u sudove ovih 20 godina Hrvatske države? Pa zapravo odgovor je potvrdan i gdje god dođete vrlo često imamo i kao zastupnici pitanja građana o tome, iz kojih proizlazi zapravo i nepovjerenje i sumnje, najblaže rečeno, u neovisnost sudstva. Provođenje reforme pravosuđa je započelo bilo u mandatu SDP-a, kako je rekla gospođa Ingrid Antičević-Marinović, ili kasnije u ovom mandatu HDZ-a i njegovih koalicijskih partnera pa sam s obzirom na učinkovitost sudova i dakle i načina rada sudova postavio i ministru pravosuđa bivšem, dakle gospodinu Šimonoviću, pitanje zastupničko u kojem sam tražio da se odgovori koliko to RH izgubi novaca zbog naknade troškova nastalih recimo ustupanjem predmeta drugom sudu? Dakle, dislokacijom predmeta unutar RH između općinskih i drugih sudova. Odgovor je bio da, pisani odgovor, a ovdje mi je, da u 2008. i dijelom 2009. do 20. listopada da je taj trošak iznosio ukupno 700 tisuća kuna ili oko 100 tisuća eura. Nadalje, postavio sam drugo pitanje, a glasilo je: "Koliko RH isplati podnositeljima zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku?" Dakle, zbog kašnjenja sudskih presuda i radova suda. Odgovor je bio da je, a ovdje je, da je u 2008. i dijelu 2009. isplaćeno 40 milijuna kuna. Nadalje, pitao sam koliko Republike Hrvatska izgubi novaca, odnosno koliko su naknade dosuđenim i isplaćene po presudama Europskog suda za ljudska prava u Strasbourgu, od 2006. do 2008. i listopada 2009. ukupno je isplaćeno 531 tisuća eura ili oko 4 milijuna kuna. Europski sud za ljudska prava donosi odluke kojima odlučuje o postizanju prijateljskog rješenja predmeta između države i podnositelja zahtjeva, i po tom osnovu država je isplatila 576 tisuća 400 eura, što ukupno sa onom prvom stavkom kada nije rješavano na prijateljskom osnovu, iznosi od suda u Strasbourgu presuđeno 8 milijuna kuna za tužbe građana protiv Republike Hrvatske. Ukupno, po ova tri osnova dakle, isplaćeno je naknada šteta zbog pravosuđa 50 milijuna kuna. To su činjenice, a mi provodimo i onu prvu strategiju pravosuđa od 2004. kako ovdje piše u materijalu. I to s ciljem neovisnosti pravosuđa, nepristranosti pravosuđa, profesionalizmu, stručnosti pravosuđa, učinkovitosti pravosuđa, besplatne pravne pomoći, zatvorski sustav i postupci za ratne zločine. Bez ove strategije koja je conditio sine qua non i to conditio pisano po vuku, dakle sa "C" ne sa "t", zanimljiv materijal nekada je pravosuđe radilo isključivo na latinskom jeziku i govorilo sa latinskim jezikom, na žalost danas imamo vukov pravopis u materijalu koje podnosi Ministarstvo pravosuđa. Dakle, u toj strategiji koja je evo ovako provođena kako sam rekao i kojom je Ministarstvo pravosuđa, Hrvatski porezni obveznici isplatili 50 milijuna naknada šteta, zbog neučinkovitosti, zbog nepristranosti, zbog nerada, nekvalitete itd. I sada mi donosimo novu Strategiju. Nadalje, kakvi su to sudovi Republike Hrvatske koji zapravo kada se pogleda neizravno ili dubljom analizom zadiru u temelje državnosti Hrvatske države. Ako pišu u svojim presudama da je U Hrvatskoj tijekom 91. godine pa čak i dijela 92. godine bio građanski rat, a ne agresija Srbije i Crne gore na Republiku Hrvatsku. Tu je gospodo, izvaci iz presude Županijskog suda Zagreb i Vrhovnog suda Hrvatske koji upravo tako dokazuju nečiju krivnju, koji poništavaju u temelju našu odluku Sabora Republike Hrvatske da je Hrvatska država nastala 25. lipnja 91. godine. Koji poništavaju odluku pokojnog predsjednika Tuđmana o formiranju Hrvatske vojske 28. svibnja dakle, onaj stadion Kranjčevićeva, kada se slavi dan hrvatskih oružanih snaga i Kopnene vojske Republike Hrvatske. Kakvi su to sudovi gospodo? Koji ne priznaju Deklaraciju o Domovinskom ratu Republike Hrvatske, i nitko ovdje o tome ne zbori. A mi provodimo reformu pravosuđa. Treba tu puno toga reformirati. Puno više, pogotovo u kadrovskom smislu. Jer od 42 suca Vrhovnog suda, 41 je biran za suca u onom bivšem sustavu, onda valjda ne čude presude ovakve vrste kakve su donesene, samo jedan sudac je biran za suca, ne kažem Vrhovnoga, suca u neovisnoj i slobodnoj Hrvatskoj. Kakav je to sud koji proglašava, Jugoslavensku narodnu armiju jedinim regularnim postrojbama do 8. listopada 91. godine. To vam je u presudi. Pa Savo Štbac trlja ruke, to nije dosudio sud u Beogradu ili Banja Luci nego u Zagrebu. Glavnom gradu Republike Hrvatske, Hrvatskoj metropoli. Sada ćemo malo o sadržaju ove nove strategije, nastavka Strategije o kojoj je govorila gospođa Antičević-Marinović, kao zapravo podastiranju podataka koji su bili zapravo, ili proširivanju malo strategije one koja je bila na snazi do 2011. godine, pa sada idemo do 2015. zbog pristupanja Europskoj uniji. Je li to mi mislimo pristupiti 2015. Europskoj uniji ako je tako, ili bi tu reformu ili strategiju trebalo provesti do 2013., a neki su govorili puno ranije pa im se očito izjalovilo ili na žalost se izjalovilo. Govori se 2012., pa sve tako odgađamo 2009. kada nam je obećavao gospodin što je sada u Salzburgu u zatvoru ili u Beču, pardon. Državna odvjetništva Republike Hrvatske, efikasnost sudova, valjda tu spadaju i Državna odvjetništva Republike Hrvatske. Je li moguće da Državna odvjetništva i na kraju krajeva represivni aparat i policija, kada cijeli narod, građani glasno i jasno govore o svim nestašlucima iz poglavito, dužnosnika vladajuće stranke, da ono šuti i ništa ne radi, sada kaže Sanader je u zatvoru pa kaže sada ćemo mi. Zašto postoji Državno odvjetništvo? Na kraju krajeva ne samo to, nego su nastradali i zviždači koji su imali hrabrosti dojaviti to što su dojavili, oni su nastradali, protiv njih se vode postupci, gube radna mjesta, imamo primjer zviždača za carinarnicu u Slavonskom brodu kojom je upravljao gospodin Barišić, ta je gospođa izgubila radno mjesto, ona nema čime prehraniti svoju djecu. Je li to zadatak i Državnog odvjetništva i pravosuđa Republike Hrvatske da kazni zviždače. Je li to strategija Republike Hrvatske u pravosuđu. Dakle, postojala je određena blago rečeno inertnost, ali inertnost koja je uvjetovana politikom. I ne možemo govoriti da nije bilo nepristranosti i ne možemo govoriti da nema upetljavanje politike u pravosuđe, kada svi znamo da to nije istina, svi znamo da to nije tako. Kada ćemo već jedanputa doživjeti da građani Republike Hrvatske imaju povjerenje u svoje pravosuđe, poglavito u dijelu radnih prava. Oni su potpuno nemoćni i kažu kada vode spor sa poslodavcima i bilo koji radni spor "Kadija te tuži, Kadija te sudi", "Tko jači taj kvači" i jasno da gube sporove. U tom segmentu zaista mislim da je dovoljno govorila i kolegica Ingrid Antičević Marinović pa se ne bih ponavljao. Nadalje, Državno sudbeno vijeće i tu se raspravlja o Državnom sudbenom vijeću i kaže, ono samostalno odlučuje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca i predsjednika sudova. Hoće li to biti na isti način urađeno i rađeno od Državnog sudbenog vijeća kao što je i Vrhovni sud Republike Hrvatske koji evo iznio sam činjenicu i podatak da je od 42 iz bivšeg sustava 41 sudac koji je imenovan u bivšem sustavu za suca Vrhovnog suda. Ako se bude na taj način radilo onda uzalud nam strategija gospodine ministre. Zbog svih ovih podataka koje sam podastro klub HDSSB-a neće prihvatiti prijedlog Strategije reforme pravosuđa za razdoblje od 2011. do 2015. godine. Htio sam samo istaknuti dakle da su u ovom sustavu suci koji su malo spominjem Vrhovni sud, mnogi od njih sudili ljude koji su pjevali Marijane, Marijane sa klerofašističkim tzv. obilježjima i tekstom koji su sudili ljude koji su krivo pogledali sliku druga Tita ili koji su ugrožavali bratstvo i jedinstvo i sudili zbog toga ljudima, oni se danas nalaze i u sudskom sustavu, pravosudnom sustavu RH. Čovjek se uči dok je živ, pa i pravosuđe se reformira u tijeku, ali sam ja očekivao i želi, a ja se nadam gospodine ministre da i vi, moramo ubrzati taj proces, jer Hrvatska ipak sam uvjeren da neće biti 2015. primljena nego ipak nešto ranije, pa kada bi i reforma pravosuđa završila ranije, bilo bi puno bolje za građane RH. Kada sam još imam malo vremena, da kažem o narodski o gruntovnici i e-izvadcima, vjerujte mi gospodine ministre da neću imenovati gruntovnicu. Vi ćete se sjetiti koja bi to mogla biti, da kada tražite vlasništvo nad određenim parcelama, jer sam htio provjeriti na koji način je netko došao do 200 he zemlje, a u e-izvatku piše, vlasnik nije poznat. Toga imate koliko god hoćete. Dakle, takvih stvari imate koliko god hoćete. A znamo da se uređuju zemljišne knjige, ne samo da se provjeri tko je vlasnik i kolika je potvrđena i da se vidi izmjera granica te površine nego li uskoro kada dođemo u EU da i europljani, bogati europljani mogu našeg osiromašenog seljaka potraživati za kupovinu poljoprivrednog zemljišta i nekretnina ostalih na području RH. I zbog toga se uređuju zemljišne knjige i postoji e-izvadak. Evo hvala vam lijepa.
Hvala. U 11,21 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika HNS-a, HSU-a gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ova Strategija reforme pravosuđa je drugačija i mora biti drugačija od svih do sada. Zato što smo do sada u različitim strategijama, akcijskim planovima i različitim takvim dokumentima koje smo donosili se moramo u prvom redu koncentrirati da zakone koje treba mijenjati i uopće na uspostavljanje modela koji bi osigurao pretpostavke, da počnemo graditi od politike neovisno i funkcionirajuće pravosuđe. Mi smo u međuvremenu taj posao u velikoj mjeri odradili. I nema sumnje da smo ga odradili uz pomoć pregovora o poglavlju 23, ali zato smo se odlučili da je za nas korisno ići u EU, jer dobivamo jedan okvir koji nam omogućava ili nas stišće onima kojima se to ne čini kao šansa nama u klubu HSN-a i HSU-a svakako se to čini kao velika i značajna šansa koju smo dobili i iskoristili. A to je da promijenimo zakonodavstvo kojim se regulira i odnosi u pravosuđu, naime u prvom redu način izbora državnog sudbenog vijeća, pa onda jasno definirani načini primanja novih ljudi u profesiju kako sudačku tako i državno odvjetničku, pa napredovanje ljudi unutar profesije. Dakle, sve stvari koje su se činile zaista smislenim imenicama dosta nedavno sada su na papiru, sada su u zakonima. I zbog toga ova strategija nema prvenstveno zadaću da govori o zakonima koje treba mijenjati, nego je po mišljenju nas u klubu HNS-a, HSU-a njezina glavna zadaća provedba. Provedba i kontrola provedbe. Dakle, kako će ono što faktički sada piše, a dugo nije pisalo ruku na srce, ali sada faktički piše u zakonima, kako ćemo osigurati da se to stvarno provodi i provodi na onaj način na koji je to u zakonima napisano i provodi odmah. Dakle, počne provoditi na vrijeme. Da podsjetim još jedanputa, naš rok za izbor novog Državnog sudbenog vijeća, a odatle počinje realizacija cijelog novog modela po novim pravilima i novom zakonu je siječanj sljedeće godine, dakle otprilike za mjesec dana od danas. I ako mi to ne napravimo za mjesec dana, od danas u siječnju sljedeće godine mi to poglavlje zatvoriti nećemo ne zbog Europske unije nego zbog nas ovdje u Hrvatskoj i u Hrvatskom saboru. I onda nećemo dobiti pozitivni izvještaj 11. Ožujka kad se objelodanjuje, a piše se, završava se u veljači 2011. i onda nećemo obaviti cijeli posao do 6. Mjeseca što naravno je loše za zemlju, za sve nas, cijeli posao što se Europske unije tiče, ali ja bih rekla toj je manji problem. To je loše za realizaciju jednog modela koji ima šanse da bude podloga za izgradnju neovisnog pravosuđa, a to znači loše za sve ljude u ovoj zemlji. Prema tome, ova strategija kao svoju glavnu zadaću mora imati provedbu i način na koji će se kontrolirati kako se i da li se ono što je zapisano u zakonima provodi. Sukladno tome iznijet ću ovdje nekoliko primjedbi i upozorenja pa molim da ih ministar odnosno njegovi suradnici provjere ili komentiraju ili odgovore što se sa time događa, odnosno može biti da su mnoge od tih stvari već učinjene, ali nemamo informaciju. Prva primjedba koja može zvučati tehnički odnosi se na usklađenost pravila koja smo ovdje u Saboru izglasali za ponašanje i odluke Državnog sudbenog vijeća i Državno-odvjetničkog vijeća. Mi u klubu moram reći nismo sasvim sigurni da li je usklađena procedura u zakonima u tome kako se vrši selekcija kandidata od strane Državnog sudbenog vijeća, to je sigurno definirano. Ali da li je to u potpunosti usklađeno i sa kriterijima kad se radi o Državno-odvjetničkom vijeću, naročito o postupanju prilikom selekcije i imenovanja novih državnih odvjetnika. Prema tome, to naprosto molimo ili da nam kažete sad ako znate, ako ne da se provjeri ta usklađenost. Drugi element koji mislimo da je važan budući da smo rekli da je provjera provedbe ključna. U ovoj ovdje strategiji odnosno Prijedlogu strategije reforme pravosuđa govori se o jednom stručnom tijelu koje se formira pri ministarstvu, koje će pratiti provedbu i rezultate promjena koje zakoni koje smo ovdje donijeli proizvode. I to smatramo da je svakako dobro i korisno i potrebno i šta god hoćete. Ali predlažemo ministarstvu na razmatranje jednu ideju ili jedan prijedlog koji smatramo da bi mogao biti dugoročno upotrebljiv i dugoročno koristan, a to je obzirom da se radi zaista o modelu koji smo mi osmislili i koji je po našem mišljenju koristan, upotrebljiv, koji ima šanse da nešto promijeni, koji je izazvao interese i kod zemalja članica Europske unije, a ne samo kod naših susjeda kojima smo i dali taj model, da se uspostavi jedan longitudinalni dugoročni projekt. To mogu biti studenti pravnih fakulteta u Republici Hrvatskoj ili mogu biti polaznici ove državne pravosudne škole. Bolje je jer na neki način obuhvaća širu populaciju pa možda i motivira mlade pravnike za…
Kolege molim vas nemojte voditi glasnu raspravu iz klupa. Kolega Jurjević, kolega molim vas.
Dakle, predlažemo da razmotrite mogućnost da se pokrene jedan dugoročni projekt među studentima završnih godina pravnih fakulteta u Hrvatskoj koji bi pratio realizaciju ovog modela, drugim riječima provedbu ovih zakona u praksi. Time bi se studentima pravnih fakulteta naravno omogućio uvid i korisni uvid u funkcioniranje sustava, ali u koji potencijalno ulaze kao profesionalci za koju godinu, ali bi se osigurao i jedan drugi, jedan druge vrste kontrolni mehanizam provedbe ovakvog sustava. Predlažemo to zato što mislimo da se radi o zaista korisnom i kvalitetnom modelu, međutim koji će biti potpuno bespredmetan ako ne bude kontinuirano i onako kako je osmišljen provođen. Puštanje jednog dugoročnog projekta od strane, koji naravno vode profesori, ali provode studenti pravnih fakulteta, puštanje jedne takve vrste dugoročnog sudjelovanja ili promatranja da tako kažem, realizacije takvog modela smatramo da garantira permanentnu vitalnost te kontrole, dakle permanentnu transparentnost, stalnu izloženost oku javnosti i u ovom slučaju studentske stručne javnosti, ali svejedno, oku javnosti načina na koji se provodi ovaj cijeli model. Jedan takav prateći projekt ima svoju edukacijsku vrijednost, dakle obrazovnu vrijednost na jednom kvalitetnom modelu, ali ima po našem mišljenju može potencijalno doprinijeti i stvarno uspješnoj i trajnosti uspješne provedbe u onoj mjeri u kojoj takav projekt studentski praćenja provedbe trajan, trajnosti, ažurne i točne provedbe ovog modela i ovog što je u zakonima napisano. Treća stvar koju smatramo da bi bilo dobro naglasiti u ovoj strategiji, iako naravno postoji to u zakonima, ali bi bilo dobro naglasiti u Strategiji je da su Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće u svojim odlukama o imenovanju novih ljudi koji ulaze u profesiju i o napredovanju ljudi unutar profesije obavezni slijediti rang liste koje su izrađene na temelju kriterija koji su definirani u zakonu. Dakle, kad se radi o ulasku u profesiju 100 bodova test, 30 bodova prosjek ocjena, 20 bodova intervju. Sve objavljeno na Internetu sa ukupnim brojem bodova i sa bodovima po svakoj od kriterija. Ako to piše u zakonu jasno je, odnosno trebalo bi biti jasno da su ta tijela obavezna slijediti tu rang listu. Ali smatramo obzirom da ne piše eksplicitno to u zakonu da su obavezna, da bi u ovoj Strategiji trebalo unijeti da su ta tijela obavezna. Drugim riječima, kad postoji jedanput rang lista sastavljena po ovim kriterijima koji pišu u zakonu, onda prva osoba na rang listi kad se otvori prvo sudačko mjesto ima prednost. I samo ako ta osoba ne želi prihvatiti to radno mjesto iz bilo kojeg razloga sljedeća osoba na listi ima pravo na to radno mjesto. Drugim riječima nema mogućnosti arbitrarnog nakon što se uspostavila rang lista odlučivanja iz nekih bilo kojih drugih razloga i kriterija da prvi nije prvi. Prvi uvijek mora biti prvi u prednosti pri otvaranju novog radnog mjesta. I smatramo da bi bilo dobro u ovoj Strategiji to uvesti. Postavlja se pitanje. U zakonu Državno sudbeno vijeće nitko ne može biti dva puta izabran u Državno sudbeno vijeće. Treba raščistiti da li se to odnosi na sadašnje članove Državnog sudbenog vijeća ili tekar na članove Državnog sudbenog vijeća koji će biti izabrani po novom zakonu, dakle u siječnju sljedeće godine. Još jedna. Nešto što bi se moglo ovom Strategijom riješiti je pitanje zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u pravosuđu i u pravosudnim tijelima. Vi znate da je to nešto za što smo se mi opredijelili kao zemlja, nešto što treba napraviti, a osim toga je još i mjerilo za poglavlje 23. Dakle, nešto što je preduvjet za zatvaranje poglavlja 23. – Pravosuđe i temeljna prava. Ovdje u Strategiji ne vidim ništa o tome i nismo mogli ustanoviti, a smatramo da bi bilo dobro da se upravo u ovoj Strategiji nešto kaže o tome kako će se ispuniti to mjerilo, odnosno kako će se ostvariti zastupljenost, odgovarajuća zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u pravosuđu koje možda od svih javnih, svih državni poslova najvažnije od svega. Konačno, ova Strategija je okvir za već postojeći akcijski plan. Dakle, u ovom slučaju išlo se malo obrnuto. Umjesto da se prvo donijela Strategija, pa se onda donio akcijski plan u realizaciji te Strategije donio se akcijski plan početkom godine, odnosno u Proljeće i sad je donijeta Strategija. Zbog toga upozoravamo na nekoliko recimo nelogičnosti. U akcijskom planu stoji da će do kraja 2016. biti kraj Šibenika biti izgrađen zatvor sa pritvorom za 1230 mjesta. U Strategiji stoji da će zatvor u Šibeniku imati 600 mjesta, a Strategija je do 2015 [[Upadica Šeks: Molim zaključite.]] Još jedan takav primjer gdje su brojevi nelogični i treba uskladiti naprosto akcijski plan i Strategiju. Uz ove primjedbe koje smo iznijeli podržat ćemo Strategiju, ali zaista mislimo da bi bilo važno riješiti ova pitanja koja sam iznijela u ime kluba HNS-a i HSU-a ovdje. Hvala.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodine zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Prije nego započnem svoju raspravu o Prijedlogu Strategije reforme pravosuđa za razdoblje od 2011. do 2015. godine želio bih podsjetiti da je reforma pravosuđa u Republici Hrvatskoj započela 2006. godine donošenjem temeljnog dokument Strategije reforme pravosuđa sa jasnim ciljevima reforme, dok su aktivnosti, rokovi i nositelji sadržani u akcijskom planu. Akcijski plan revidiran je dva puta 2008. godine i 2010. godine za razdoblje 2010., 2012. odnosno kako su se mjere ispunjavale tako je i akcijski plan revidiran. Polazeći od činjenice da smo značajno izmijenili ustavni i zakonodavni okvir sa reformom pravosuđa želimo ostvariti najviše europske standarde vezane za nepristranost, neovisnost i učinkovitost pravosuđa, da želimo ispuniti potrebne kriterije za zatvaranje poglavlja 23. – Pravosuđe i temeljna ljudska prava jasno je zašto se Vlada Republike Hrvatske opredijelila za novi dokument. Strategija povezuje sve sudionike reforme počevši od Hrvatskog sabora, Vlade Republike Hrvatske i Ministarstva pravosuđa, Vrhovnog suda Republike Hrvatske, Državnog odvjetništva, Državnog sudbenog vijeća, Državnog odvjetničkog vijeća, Pravosudne akademije, Hrvatske odvjetničke komore, Hrvatske javnobilježničke komore, drugih institucija i javnosti u skladu sa njihovim ustavnim i zakonskim određenjima. Valja istaknuti da dosadašnji tijek reforme pravosuđa s obzirom na činjenicu da su mjere predviđene i dosadašnjim akcijskim planom u velikom dijelu provedene zaslužuje ocjenu uspješnosti. Na području neovisnosti pravosuđa značajno je unaprijeđen postupak imenovanja i ocjenjivanja rada pravosudnih dužnosnika, uvedene su novine kod odabira vježbenika i polaganja pravosudnih ispita. Uvedene su novine kod dijela članova Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća. Na području nepristranosti donijeti su kodeksi sudačke i odvjetničke etike, propisana je obveza pravosudnih dužnosnika za podnošenje izvješća o imovini. Na području profesionalizma i stručnosti centralno mjesto ima Pravosudna akademija. Na području učinkovitosti pravosuđa veliki se pomaci očituju u smanjenju broja neriješenih predmeta, racionalizaciji mreže sudova, izmjenama procesnih zakona, reformi upravnog sudovanja, reformi ovršnog postupka. Uspostavljen je sustav besplatne pravne pomoći kojim se osigurava pravo na pristup sudu. U zatvorskom sustavu ojačan je i zakonski i institucionalni okvir, donijet je Zakon o probaciji. S obzirom na postignuto predloženom strategijom Republika Hrvatska želi na području pravosuđa dovršiti reformske aktivnosti i ostvariti najviše europske standarde na način da strategijom definira glavne tematske cjeline. Povezujući neovisnost, nepristranost i stručnost pravosuđa kao jedinstvenu cjelinu propisuje se 8 smjernica u pravcu njihovog daljnjeg jačanja. Na području učinkovitosti pravosuđa kao najzahtjevnijem području, predlaže se dovršetak racionalizacije, unapređenje učinkovitosti sustava kroz 9 strateških smjernica. Smjernice na području smanjenja broja neriješenih predmeta, infrastrukture, informatizacije također su se operativno razrađuju. Strategija propisuje smjernice na stvaranju potrebnih uvjeta za uspješno funkcioniranje našeg pravosuđa unutar Europske unije, a ono se primarno zasnivaju na edukaciju zaposlenih u pravosuđu. Pristup pravosuđu zahtjeva daljnje jačanje sustava besplatne pravne pomoći, u reformi kaznenog zakonodavstva u razdoblju do 2015. godine primarni su zadaci donošenje novog Kaznenog zakona, puna provedba Zakona o kaznenom postupku, uspostava probacije i drugo. Vrednujući napore predlagatelja sadržane u ovom prijedlogu, a imajući u vidu važnost pravosuđa na putu prema Europskoj uniji želim istaknuti da ću osobno podržati predloženu strategiju reforme pravosuđa za razdoblje od 2010. do 2015. godine. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici ministarstva. Pa evo vezano dakle uz prijedlog strategije reforme pravosuđa za razdoblje od 2011. do 2015. godine koji je pred nama, prije svega želim podsjetiti i naglasiti da je značajnija reforma pravosudnog sustava započela, dakle kao što je i rečeno već u raspravama u siječnju 2006. godine kada je Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske donio strategiju reforme pravosuđa s akcijskim planom. Taj je akcijski plan prvi puta revidiran u svibnju 2008. godine, te ponovo u svibnju ove godine. Ta je strategija utvrdila prioritetna područja djelovanja uz definiranje konkretnih mjera koje treba provesti kroz kratkoročno, srednjoročno i dugoročno razdoblje, a te mjere su bile usmjerene na jačanje neovisnosti i nepristranosti pravosuđa, na profesionalizam i stručnost, te učinkovitost pravosuđa kroz racionalizaciju sustava, smanjenje broja neriješenih predmeta, skraćivanje trajanja sudskih postupaka i poticanje alternativnog rješavanja sporova, zatim na poboljšavanje sustava besplatne pravne pomoći, na unapređenje zatvorskog i probacijskog sustava, dakle itd. Revidirani akcijski plan iz 2008. godine imao je za cilj dodatno ubrzati reformu pravosuđa, oslanjao se na preporuke sadržane u izvješću o screening-u za poglavlje 23. pravosuđe i temeljna prava, kao i na preporuke iz godišnjih izvješća Europske Komisije o napretku Republike Hrvatske u procesu pristupanja Europskoj uniji i pristupnog partnerstva. Akcijski plan koji je revidiran ove godine precizirao je preostale mjere koje je bilo potrebno poduzeti u ovoj završnoj fazi pregovora za članstvo u Europskoj uniji i u tom kontekstu su u lipnju ove godine dakle donijete ustavne promjene, a posljednjih mjeseci niz drugih zakona iz oblasti pravosuđa, dakle onih koji su bili nužni za završetak pregovora. Prema tome smatram i uvjeren sam da dijelim već, mišljenje većine dakle nas u Saboru, da je od početka provođenja reforme pravosuđa pa do danas ostvaren veliki napredak, prije svega u stvaranju zakonodavnog i institucionalnog okvira za nezavisno, nepristrano, profesionalno i učinkovito pravosuđe i mislim da to nedvojbeno doprinosi vladavini prava i pravnoj sigurnosti građana, kao i razvijanju pravosudne suradnje s ostalim državama članicama Europske unije u kaznenim i građanskim stvarima. Što se tiče ove nove strategije reforme pravosuđa, znači za razdoblje od 2011. do 2015. godine koja je pred nama, važno je reći da se ona nastavlja i predstavlja određeni kontinuitet u odnosu na aktualnu strategiju, ali isto tako proizlazi od činjenice da će Republika Hrvatska uskoro postati punopravnom članicom Europske unije, pa u tom smislu je i definiran željeni cilj strategije ove reforme pravosuđa. Taj cilj je, citirat ću ga iz teksta strategije, dakle on glasi ostvareni najviši europski standardi u pogledu neovisnosti, nepristranosti, stručnosti, učinkovitosti pravosuđa, kao i u pogledu sustava izvršenja kaznenih sankcija, pravosuđe koje kao takvo opravdava povjerenje građana i cijelog društva, čijem napretku služi, koje je dostupno svima bez razlike, utemeljeno na načelu i na transparentnosti vladavine prava, te koje je potpuno osposobljeno za djelovanje unutar Europske unije. Dakle u ovom citatu su zapravo sadržane sve glavne odrednice i tematske cjeline koje su i precizno razrađene u tekstu strategije, a o njima je u dosadašnjoj raspravi, pogotovo ministar dakle govorio i svaku pojedinu dodatno obrazložio, pa se ja neću ponovo na njih osvrtati. Samo želim još naglasiti, jer mislim da je dobro to što se predviđa da ubuduće akcijski planovi reforme pravosuđe, da se donose za svaku godinu i to na temelju analize ostvarenog u prethodnom razdoblju, uz definiranje konkretnih mjera i aktivnosti, određivanja rokova, nadležnih institucija, financijskih sredstava i pokazatelja uspješnosti. Dakle strategijom, kao što je i rečeno, predviđa donošenje prvog akcijskog plana za 2012. godinu, koji će se nastaviti na aktualni akcijski plan koji je dakle revidiran ove godine, koji se trenutno provodi. S obzirom dakle da je ova strategija još jedan važan iskorak u cilju, sa ciljem jačanja neovisnosti, nepristranosti i učinkovitosti pravosuđa, apsolutno podržavam njezino donošenje. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospdine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo na samom početku ću naravno kazati da ovu strategiju reforme pravosuđa koja obuhvaća razdoblje 20011. do 2015. godine apsolutno treba podurpijeti, jer ona predstavlja jedan strateški dokument u okviru kojega će se u okviru akcijskih planova zasigurno dešavati sve ono pozitivno u okviru funkcioniranja pravosuđa, što treba biti kao takvo pozitivno da bi se svi reformski procesi koji su već započeti, a nekim većim dijelom i realizirani, u smislu funkcioniranja hrvatskog pravosuđa, dakle da se ti na pravi valjani način reformski procesi zaokruže, odnosno privedu kraju. Iz same strategije kao dokumenta vidljiv je, a to smo uočili iz pojedinih rasprava uvaženih saborskih zastupnika, onaj osnovni krucijalni problem kojeg naglašavamo u svim ovim našim raspravama kada dakle raspravljamo o pravosuđu, pogotovo o reformi pravosuđa. Dakle, glavni problem koji opterećuje pravosuđe proizlaze iz velikog broja neriješenih predmeta i dugotrajnosti sudskog postupka. I dopustite da se ovdje jedan trenutak zadržim u smislu komentara ili ocjena koje smo imali prilike čuti u današnjoj raspravi u odnosu na sadašnje stanje ili kako je to danas i kako je to bilo unatrag 3, 4, 5 pa i više godina jer se s obzirom na ono što se realiziralo u ovom segmentu po meni su date ocjene koje nisu utemeljene na činjenicama. Naime, uistinu nisu utemeljene na činjenicama jer je u ovoj oblasti i u ovom segmentu napravljen izuzetno velik i kvalitetan iskorak. Evo ga, u ovom području postignut je ogroman napredak koji se prvenstveno očituje u smanjenju broja neriješenih predmeta. Zašto to ne naglasiti ovom prilikom? Dakle, prilikom pozitivnog očitovanja i u ovoj strategiji. Ukupan broj neriješenih predmeta na svim sudovima, pogledajte sada taj vremenski odmak, na dan 31. prosinca 2004. godine iznosio je milijun i 640 tisuća 365 predmeta. Dakle, 2004. godina milijun i 640 tisuća predmeta. A na dan 31. prosinca 2009. godine 795 722. Dakle, pokazuje smanjenje za 51,49%. A ovome se treba pridodati, dakle posebne napore ili posebni napori bili su usmjereni prema tzv. starim predmetima, to su predmeti koji su stariji od 3 godine gdje je broj građanskih starih neriješenih predmeta u razdoblju od 31. prosinca 2007. godine do 31. prosinca 2009. godine smanjen sa 149 tisuća na 84 tisuće. Znači, 43,56%, a kaznenih sa 9 tisuća 275 na 3 tisuće 667, ili za preko 60%. Mislim da je to trebalo naglasiti jer uistinu svi napori koji su bili učinjeni u ovom najosjetljivijem dijelu u smislu funkcioniranja pravosuđa su rezultirali konkretnim podacima,a onda smo imali neke analize tu kada bismo još napravili dakle točnu analizu koji su to predmeti koji su nerazriješeni dolazimo do još boljih pokazatelja. Zašto ne naglasiti nešto što je bilo pozitivno, što je apsolutno pozitivno i dakako da je to učinjeno temeljem svih onih napora koje je ovaj Visoki dom učinio. A učinio je donošenjem odgovarajućih zakona i one strategije iz 2006. godine. Imali smo prilike čuti i ocjenu da je zapravo taj parlamentarni normativni dio skoro u potpunosti gotov. Zašto to ne naglasiti? Dakle, Hrvatski sabor je na prijedlog Vlade RH, resornog ministarstva, gotovo donio kompletno normativni okvir ili zakonsku podlogu, a dakako i ustavnu podlogu u 6. mjesecu ove godine, da se sve ovo ne samo može implementirati nego da svi ovi problemi koji su dugi niz godina nagomilani u pravosuđu da budu u ovom vremenskom periodu i razriješeni. I u tom smislu treba gledati ovu strategiju i ovaj zakon koji dolazi na plenarnu sjednicu u smislu raspravljanja i nakon, dakle pod točkom 2., i sve ono što smo čitavo ovo vremensko periodu, ne samo u ovom mandatu činili pa i kao saborski zastupnici i kao Parlament da stvorimo i ustavni i normativni okvir, kvalitetan i pravi okvir, da bi svi ovi pozitivni pomaci se mogli dogoditi. Poteškoća ima i nitko od njih ne bježi, ali upravo je to osnov da se i te poteškoće, odnosno sve ono što se uočava u smislu funkcioniranja bez obzira koji segment pravosuđa mi razmatrali, dakle stvorena je podloga, učinjeno je gotovo sve u normativnom i ustavno-pravnom smislu da pravosuđe baš u ovom vremenskom periodu, dakle ne samo zbog Poglavlja 23. koji će sigurno biti, ako se nastavi ovakvom dinamikom i donositi i provoditi ove strateške stvari u kojima smo se opredijelili biti završne što se tiče, zaključeno što se tiče samog segmenta pravosuđa. Dakle, meni se čini da se premalo naglašavaju ove stvari koje proizlaze iz konkretnih činjenica i pokazatelja koje pronalazimo u ovoj strategiji. Mislim da ih treba dodatno naglasiti. Nadalje, ova strategija zapravo predviđa 3 ključna tijela ili tijela koja su ovdje predviđena da bi kontrolirala cjelokupni proces tih reformskih ili kako se odvija u stvarnom životu ili implementiraju određene stvari koje mi sad podrazumijevamo pod reformom pravosuđa. Dakle, bez obzira radilo se o normativnoj aktivnosti ili o nečem drugom što poboljšava stvar u oblasti pravosuđa. Ključno tijelo ili ključna uloga je upravo ovog savjeta o kome smo govorili iz ove sheme u samom izvješću ili u samoj strategiji na str. 13. zapravo se zorno vidi tko to će sve činiti taj savjet koji će provoditi ne samo savjetodavnu, meni se čini možda pomalo i kontrolnu ulogu u smislu provođenja svih ovih stvari o kojima govorimo. I pobrojane su tu sve institucije, dakle od Hrvatskog sabora, Vrhovnog suda, Državnog sudbenog vijeća, Državnog odvjetničkog vijeća, Hrvatske javnobilježničke komore, Odvjetničke komore i prepoznao sam mislim u nekim raspravama i ideje,koje ja osobno podržavam, da se ovo nadopuni. Odnosno, ovdje su predstavnici pravosudnih institucija. Zbog čega ne bi bili na direktan ili indirektan način u okviru tog savjeta, bili zastupljeni članovi akademske zajednice, prilikom čega u prvom redu mislim naravno na pravne fakultete, na one grane prava koji su direktno involvirani u smislu provođenja same reforme pravosuđa. Da ne kažem građanskog prava, kaznenog prava, kazneno-procesnog prava i ostalih ovlasti. Pa ja mislim da je to dobra ideja koju treba razraditi. Govorimo o strategiji, dakle govorimo o jednom strateškom dokumentu. Evo, predlažem predlagateljima da i o toj mogućnosti razmisle. Mislim da bi to bio dobar model na koji način bi još više, ne samo što se tiče javnosti rada nego kvalitete i stručnosti rada tog savjeta, koji dakle će savjetovati koga, odjel, poseban odjel u okviru Ministarstva pravosuđa, da bi to sasvim sigurno doprinijelo dodatnoj kvaliteti toga tijela koje je dobro koncipirano i dobro zamišljeno u smislu funkcioniranja, ne samo u okviru strategije nego u smislu svih ovih reformskih procesa o kojima govorimo. Evo, kolegice i kolege toliko o strategiji. Uz punu potporu u jednom vrlo osjetljivom vremenskom periodu znači to je četverogodišnje razdoblje, mislim da apsolutno je treba poduprijeti kao i sve one druge kvalitetne propise koje smo imali prilike raspravljati i usvajati ne tako davno, a imat ćemo prilike još neke iz oblasti pravosuđa u tom smislu puna potpora i vama osobno ministre a dakako i Ministarstvu. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Tema Strategije reforme pravosuđa ustvari vjerojatno danas kod javnosti danas izaziva asocijaciju na nužnost reforme ili moralne renovacije, moralne obnove Hrvatskog društva. Zašto? Zato što na žalost prema percepciji prosječnog građanina upravo je područje pravosuđa pored još nekih područja, ono područje što je najviše zaražena koruptivnim aktivnostima, bila to istina ili ne bila, ali je činjenica da građani pravosuđe na takav način doživljavaju i to je loše. Isto tako naravno doživljavaju i politiku, a još lošije što doživljavaju da je pravosuđe u jednom dugom periodu bila sluškinja politike. Dakle, da je politika na najgori mogući način u jednom konceptu koji je sve drugo a ne demokratski, dakle, da je politike, a kada govorimo politika, uvijek mislimo na određeni broj ljudi kod kojih je koncentrirano na najviše moći dirigirala i pravosuđem. Zato mislim da je osnovni zadatak svake strategije, reforme pravosuđa upravo u tome da razbije takvu percepciju a kod građana, a moći će demontirati ili razbiti jedino ukoliko se u praksi pokaže da to nije istina. Na žalost najgora stvar koja se može desiti nekom društvu, a mislim da mi od toga kronično patimo je da njezini zakoni, da zakoni toga društva ne korespondiraju društvenoj praksi. To znači da prečesto u zakonima piše ono što se u praksi ne provodi, pa imamo jednu diskrepanciju razdor, između onoga što nam se garantira u zakonima, počevši od Ustava kao vrhovnog zakona, pa nadalje, od onoga kako kao konkretne osobe živimo u nekom društvu. To znači da je svaki građanin svojevrsni homo duplex, dvostruka ličnost, apstraktnom građaninu se sve priznaje, sve mu je zagarantirano, od prava na rad itd., na pravedno društvo, na jednakopravnost, a u konkretnom životu gdje postojimo ne kao apstrakcija kao konkretne osobe često nam se sve to negira. Taj razdor dovodi društvo u jednu šizofreničku situaciju tako da kompletno društvo de facto postaje neurotično i to s razlogom i normalno da se s takvih situacija može svašta i poroditi. Dakle, najgore bi bilo ukoliko bi mi pokušali ponovno stvarati od zakona kao što su postojala ... sela, ukoliko Zakoni budu samo fasade, samo paravan iza kojih ne leži mogućnost da se realizira ono što piše u njima onda smo ponovno u problemu. Što najviše ljude dovodi u stanje, ponekad gotovo očaja, pred nemogućnosti da išta promijene u društvu. Pa ja bih se samo podsjetio što se dešavalo oko Salonita, dakle firme o kojoj svi znate sve, firma iz Vranjica, da ne spominjemo azbest, o tome se najviše zna, ali se zna i po tome da je čovjek koji je izvršio privatizaciju, za kojega se sumnja da je isisao ogromna sredstva, pobjegao iz države Hrvatske i kao bjegunac dizao optužnice protiv ljudi koji su procesuirani u Hrvatskoj ili privođeni na sud, pa i silom, a on u hladovini izbjeglištva i bijega pred Hrvatskim zakonima je to mogao raditi. Tek nedavno je izdana je ta tjeralica itd., i druge stvari koje su potrebne bile da se daleko ranije naprave, ali zaista je neshvatljivo da netko tko bježi pred Hrvatskim zakonima ima uopće pravo da nekog, mene, bilo vas, koga tuži i da mu se na osnovu ne znam kakve norme izlazi ususret kod toga. Ljudima je to teško shvatiti, možemo mi njima tumačiti na ne znam koji način suštinu prava ali teško im je to shvatiti. Teško im je shvatiti kada je član nadzornog odbora Salonita također optužen da je dakle pogodovao isisavanju novca iz te nesretne firme u kojoj toliko ljudi umrlo od azbestoze, koja je uništena. Dakle, kada se pokrene postupak da on pada u zastaru jer u četiri godine niti jedno ročište nije sazvano. Teško je uvjeriti prosječnog građanina da iza toga ne leže moćne poluge, sprege, političke vlasti, tajkuna, kriminalaca, koruptivnih aktivnosti i nemorala. Teško je, toga moramo biti svjesni i mi o tome moramo otvoreno ovdje govoriti i napraviti sve u vrhovnom zakonodavnom tijelu u kojem se na žalost duboko urušava u ovom trenutku, značaj, što je meni jedna opasnost koja se nadvija nad Hrvatskom, institucije Hrvatskog društva treba braniti ukoliko želimo sačuvati demokraciju jer ćemo otvoriti vrata priželjkivanju autoritarnih vlasti. Nemojte misliti da ne postoji takva mogućnost, a neki navode vodu na takav mlin koji kaže jedino čvrsta ruka, autoritarna vlast, suspenzija onoga što miriše na tu "truli" demokratski koncept je preduvjet da se napokon ostvari pravda. Pa moram kazati da tu svrstavam i urušavanje ugleda saborskih zastupnika i da to može biti veoma loše po ovo društvo, ali velikim dijelom politika je sama kriva za to što se dešava. Jer moramo radikalnije tražiti odgovore na to i radikalnije obračunavati s onima među nama koji daju za pravo takvim razmišljanjima. Afera Brodosplit tu je dobro da je Državno odvjetništvo napravilo korake koje je napravilo, ali je činjenica da je po prvi puta u 20 godina postojanja Hrvatske moralo Državno odvjetništvo poduzeti korake bez da je čekalo rezultat istražnih radnji koje je trebala napraviti Policijska uprava Splitsko-dalmatinske koja je stalno tvrdila da je tamo sve uredu, čak prije nego je istraga završila. Ta istraga nikada nije ni završena što se tiče policije. Njihov glasnogovornik je rekao da nema protuzakonitih radnji dok je istraga još trajala. Državno odvjetništvo pokreće postupak i kaže javno, mi ne vjerujemo policiji, tog segmentu, tom dijelu ili konkretnim ljudima u policiji, nekim ljudima. ... nikad ne možemo u globalu normalno da su to ljudi koji časno rade, 90% njih ili 99,9% nije bitno. Vidite kada se takve stvari dešavaju onda nekome pada na pamet da je policija koja je vršila istražne radnje opstruirala istragu. To su stvari koje se moraju mijenjati. I to su stvari koje moraju biti podložne onda da tako kažem i onom dijelu funkcioniranja pravosuđa koje neće dozvoliti da se to ponovi. Ne može jedna peka ili hvatanje čovjeka zbog peke biti simbol borbe protiv korupcije u Hrvatskoj.
Hvala. Gospođa Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ministre, kolegice i kolege. Pa evo ova strategija kako je rekao kolega ispred mene, naši građani zapravo očekivaju jednu moralnu obnovu, jer smo svi svjedoci diskrepancija provođenja zakona i zakona, prema tome očekuje se naravno više uvođenja reda. Iz prijašnjih diskusija smo isto tako čuli o selekciji kandidata i htjela bih reći par riječi u vezi toga. Naime, imenovanje novih kandidata treba se pridržavati rang liste na temelju kriterija iz zakona. Međutim, istina je da se provodi postupak bodovanja po utvrđenim kriterijima ali Državno sudbeno vijeće je na sjednici održanoj 9.12.2010. godine izabralo za suca Visokog trgovačkog suda osobu koja je bila 10. po broju bodova. Toliko o bodovanju. Dakle, čemu se provodi postupak bodovanja kada bodovi nisu kriterij za izbor suca. I upravo je malo prije gospođa Pusić rekla da bi to trebalo staviti u ovu strategiju odnosno jasnije u zakon. Isto tako je gospođa Lovrin rekla da je krunska promjena odnosno donošenje Ustava u lipnju 2010. godine promjene da omogućava daljnje izmjene zakona. Ustav jest promijenjen tada i on je omogućio biranje članova Državnog sudbenog vijeća od strane samih sudaca. Međutim, još uvijek članove Državnog sudbenog vijeća nisu izabrali suci. Evo čujemo da je i rok siječanj 2011. godine. U pregledu dosadašnjih postignuća u reformi navode se da su vidljivi pozitivni učinci racionalizacije. Međutim, ne vidim da je napravljena analiza učinkovitosti provedene racionalizacije, prema tome mogu isto tako reći da su upitni navedeni zaključci, nemaju osnove. Spominje se isto tako informatizacija sustava na koji piše da ste jako ponosni, međutim ipak je vidljivo kolege iz sudstva da je rad na predmetima usporen i to 30 do 40%. Zašto? Jer se radi sve papirnato i kompjuterski. Znači da li je taj program adekvatan, a uložen je ogromni novac. Mogu reći da je taj e-spis u biti smanjio učinkovitost pravosuđa umjesto da je povećao. Jedan od ciljeva strategije odnosno učinkovitosti i racionalizacije pravosuđa je naravno alternativni način rješavanja sporova, međutim on se nije saživio. E sada da li to znači da Zakon o mirenju nije dobar ili da tu treba nešto mijenjati. Jer u Hrvatskoj svi sporovi završavaju pred sudom što je dovelo do sve veće zagušenosti rada pravosuđa. Naime, visokoobrazovani dužnosnici najčešće rješavaju pretplate komunalne usluge, telefonske usluge itd. znači neke vrste postupaka ne bi uopće trebalo dolaziti nego se ići na mirenja. Kočnice u reformi pravosuđa su svakako isto tako jaki odvjetnički lobiji gdje tu nema promjena odvjetničke tarife. Prema tome, ciljevi su nama svima jednaki, željeni ciljevi su svima zajednički ali stručnjak u pravosuđu nisam ali mogu reći da ovakvo necjelovita i površinska reforma pravosuđa zacijelo na taj način se sigurno neće ovakvom reformom postići zajednički cilj. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin Josip Leko je na odboru, znači nema ga. I zaključno ministar pravosuđa gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kao prvo želim zahvaliti svima koji su raspravljali o strategiji i u raspravi smo čuli doista cijeli niz mišljenja. Strategija je jedan okvirni planski dokument za sljedeće razdoblje tako da iz ovih rasprava sve ono što bude korisno ćemo i u akacijski plan i u provedbi reforme da ćemo uključiti. Ovdje je završno rečeno da je naša reforma ne cjelovita i površinska. Neću se složit sa tim upravo zato što je reforma istinska, snažna, zato što smo i u proteklom razdoblju cijeli niz vrlo važnih zakona promijenili i to bih rekao da smo ušli jako duboko u te procese. Zato danas ja mislim da imamo i pozitivno mišljenje i Europske komisije koja ocjenjuje stanje u pravosuđu bitno boljim nego što je to bilo ranije. Naravno, nama je značajno da mi prvenstveno radi sebe izgradimo naš pravosudni sustav u kojem nećemo imati veliki broj neriješenih predmeta, u kojem se neće čekat na presudu dulje od onog razumnog roka od 3 godine. To je naš prvenstveni cilj. Sve ovo što danas činimo, sve ove reforme koje provodimo, sve zakone koje smo do sada donijeli idu u pravo za tim, međutim ništa se ne dešava preko noći, pogotovo ne u ovako složenom sektoru i potrebno je da prođe vrijeme. Tako je potrebno i u pravosuđu gdje su se problemi zapravo gomilali godinama i ne mogu se riješiti u ovako kratko vrijeme. Ja moram reći, evo bilo je u raspravi jako puno riječi oko brojki, 700 tisuća neriješenih predmeta, nisu to sve neriješeni predmeti gdje je prošao onaj rok od tri godine kada mi računamo da je to nekakav razumni rok u kojem je potrebno riješit predmet. Takvih predmeta je više nešto od 100-tinjak tisuća, međutim nama je cilj da počistimo sve to i da pravilnom primjenom procesnih zakona koji su na snazi se zaostaci više ne pojavljuju i ne stvaraju. Jer doista, sada je potrebno zadobiti povjerenje građana, a nema boljeg načina od toga da predmete koji su na sudu svaki od njih je jedna posebna, a vjerojatno životna priča. Svaki od tih predmeta nosi iza sebe određeno pravo, određeni interes, traži se određena zaštita i nema boljeg načina nego da on bude riješen u jednom kratkom, u jednom roku koji zapravo građane zadovoljava. Bilo je ovdje govora i oko toga da smo mi ovu strategiju napravili, a da nismo konzultirali struku, da nismo konzultirali nikoga, to također nije točno. Mi smo strategiju radili zapravo u suradnji sa svim zainteresiranim institucijama pravosuđa, i Vrhovni sud i odvjetništvo i Bilježnička komora i Odvjetnička komora. Dapače, od svih smo tražili i prijedloge prije nego što smo uopće počeli radit da oni sami dostave prijedloge svojih viđenja, svoje vizije reforme. Tako da postoji naravno osnovan i savjet pri Ministarstvu pravosuđa koji čine predstavnici i Vrhovnog suda i Državnog odvjetništva i Državnog sudbenog vijeća i odvjetničkog vijeća i Bilježničke komore i Odvjetničke komore i raspravljali smo naravno na savjetu ovu strategiju. Strategija je dobila pozitivno mišljenje i nakon toga smo je pustili u proceduru. Strategija je, kao što sam rekao, nešto malo mirniji dokument nego što je bila strategija iz 2006. godine. Zašto, zato što nas ne očekuje više toliko korjenitih promjena, toliko zakona koje moramo promijeniti i zato sam i rekao da je to strategija kontinuiteta, nastavka reformi i strategija implementacije ovih zakona koje smo donijeli. Također bilo je postavljeno cijeli niz pitanja vezano za novo Državno sudbeno vijeće. Rečeno je ovdje da nismo još osnovali novo Državno sudbeno vijeće. Ja ovdje moram s ove govornice uputiti zapravo i priznanje sadašnjem Državnom sudbenom vijeću koje je u ovom novom sastavu odradilo veliki dio posla jer ono po prvi puta provodi imenovanje sudaca po jednom drugačijem modelu nego što je to bilo sada. To je jedan također transparentan način gdje se provjerava znanje, gdje se dobivaju bodovi i po rang ljestvici se suci i državni odvjetnici imenuju. Tako da puno priznanje i Državnog sudbenom vijeću i Državnom odvjetničkom vijeću. Oni su izradili i novu metodologiju ocjenjivanja sudaca i državnih odvjetnika koja je puno transparentnija, koja je puno složenija i puno objektivnije daje ocjene za rad naših pravosudnih dužnosnika. Od puno više elemenata je sastavljena, puno više elemenata se zapravo boduje. I posebno zbog čega još nismo mogli ući u taj proces izbora novog Državnog sudbenog vijeća jer Državno sudbeno i Državno odvjetničko vijeće oni biraju i oni provode postupak upisa prve generacije polaznika Državne škole i to je u tijeku. Kada to završi tada idemo u izbore i u zakonskom roku mi ćemo imat novo Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće s tim da doista ovi su odradili i odrađuju veliki posao i za ove koji će doći poslije. Da li postoji usklađenost pravila vezano za postupanje Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća, postoji. Mi smo kada smo radili zakone gledali da taj postupak bude izbalansiran i da bude jednak. Također, što se tiče da li su Državno sudbeno vijeće i odvjetničko vijeće dužni pridržavati se onih rezultata koji se ostvare bodovanjem, naravno da jesu jer i cilj je upravo bio taj da onaj tko je dobio manje bodova ne može doći na mjesto onoga tko je dobio više bodova. I cijela naša koncepcija Državne škole za pravosudne dužnosnike se upravo temelji na tome. Onaj tko završi sutra državnu školu i bude prvi na rang ljestvici taj će zapravo od svih onih slobodnih mjesta koja će biti otvorena u tom trenutku moći birati ono koje njemu najviše odgovara. To je ja mislim najbolji zapravo najbolji dokaz da želimo vrednovati uspjeh, da želimo vrednovati kvalitetu. Što se tiče retroaktivnosti u članstvu DSV-a i DOV-a to je da li će oni koji će oni koji su bili članovi DSV-a u nekom ranijem razdoblju i Državno odvjetničkog vijeća, po našem mišljenju zakon djeluje ubuduće. Ako bismo sada onima koji su nekada bili članovi Državnog sudbenog vijeća ili odvjetničko, ako bismo zakon tumačili da se oni nemaju pravo kandidirati i biti izabrani to bi značilo jednu retroaktivnu primjenu zakona, a i tako nam ključno jer smo promijenili način izbora da se svi imaju pravo kandidirati, a svi suci i državni odvjetnici u konačnici biraju i daju glas svima. To je zaista jedan princip koji je maksimalno otvoren. Svi imaju jednake šanse i vjerujemo da će u okviru struke izaći na površinu oni koji su najstručniji, koji uživaju najveći ugled. Što se tiče, kolega Jurjević je rekao da treba graditi sustav pravosuđa koji ne bi bio zaražen korupcijom ili sluškinja politike, ja mislim da sve ovo što činimo u zadnjih nekoliko godina da je upravo na tom tragu. Upravo u tom cilju želimo neovisno pravosuđe,želimo stručno pravosuđe, učinkovito pravosuđe i čini mi se da puteve znamo, da smjerove znamo i da je stvar primjene i ova strategija upravo ide za tim. Strategija kontinuiteta, strategija implementacije, ali i daljnjeg razvoja na svim tekovinama i dobrim rješenjima koja postoje u Europskoj uniji. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Dobar dan gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Kao što smo i najavili evo danas ćemo glasovati o raspravljenim zaključenim točkama dnevnoga reda i zaključiti redovito zasjedanje, 20. zasjedanje Hrvatskog sabora, pa molim prije nego prijeđemo na glasovanje da se, da prekontroliramo da li imamo kvorum, pa se molim vas uključite. Rezultat? 88. Po mojoj slobodnoj procjeni ima nas i više, ali evo imamo kvorum pa počinjemo sa glasovanjem. Prelazim prvo na Prijedlog Strategije reforme pravosuđa za razdoblje od 2011. do 2015. godine. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje Prijedlog Strategije reforme pravosuđa za razdoblje od 2011. do 2015. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Molim rezultat. Ova Strategija reforme pravosuđa za spomenuto razdoblje prihvaćena je većinom glasova, 108 glasova za, 1 suzdržan i 1 protiv.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Pred nama je Zakon o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem je izuzetno važna mjera koja izražava načelo da nitko ne smije zadržati imovinsku korist koju je ostvario počinjenjem kaznenog ili prekršajnog djela. Ona ima značajne učinke za sprječavanje kaznenih djela posebice onih koja spadaju u organizirani kriminalitet i korupciju. Ovim Zakonom se posebno uređuje postupak utvrđivanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupak osiguranja oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupak ovrhe, odluke o oduzimanju imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, postupanje sa oduzetom imovinom i imovinom na kojoj je određena privremena mjera oduzimanja, te nadležnost i ovlasti tijela za upravljanje oduzetom imovinom, ostvarenje prava osoba oštećenih kaznenim djelom i zaštita prava trećih osoba. Također ovim Zakonom se uređuje i ovrha, odluka stranih pravosudnih tijela. Sadašnja situacija je takva da se odredbe o oduzimanju imovinske koristi u važećem zakonodavstvu nalaze u više različitih zakona prvenstveno u Zakonu o kaznenom postupku, Zakonu o USKOK-u, Prekršajnom zakonu i Zakonu o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela, pa se zakonom nastoji oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem urediti jednostavnim, preglednim i cjelovitim odredbama u ovom zakonskom propisu. Ovaj Zakon je lex speciallis za postupak oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim i prekršajnim djelom. On propisuje da je Odluka o oduzimanju isključivo u nadležnosti suda. Materijalno-pravne odredbe kojima se ustanovljuje obveza oduzimanja imovinske koristi nalazi se u člancima 82. Kaznenog zakona i 76. Prekršajnog zakona. Oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom je supsidijarno imovinsko-pravnom zahtjevu, tj. ono dolazi u obzir ukoliko, odnosno u onom dijelu u kojem oštečenik nije postavio imovinsko-pravni zahtjev. Postupak oduzimanja imovinske koristi se prema zakonu može voditi i prije i tijekom i nakon okončanja kaznenog postupka. Ovdje je bitna novina koju prema postojećim odredbama materijalnog i postupovnog zakonodavstva nismo do sada imali. Da je ovim zakonom uređeno postupanje i u slučaju kada nema odgovarajuće kaznene odluke jer se kazneni progon nije mogao ili se ne može provesti zato što postoje okolnosti koje isključuju kazneni progon. Ovo je vrlo značajna novost koju uvodi ovaj Zakon. Prema zakonu, prijedlog utvrđivanja počinjenja kaznenog djela može se podnijeti do isteka roka zastare pokretanja kaznenog postupka ali zastara ne može nastupiti prije isteka roka od pet godina računajući od dana počinjenja kaznenog djela. Nadalje, u odredbama zakona koje reguliraju postupak oduzimanja imovinske koristi propisuje se postupanje u slučaju prekida kaznenog postupka, otvaranja stečajnog postupka za pravnu osobu, te dostava podataka važnih za utvrđivanje činjenica potrebnih za donošenje odluka prema zakonu od strane državnih tijela, banaka i drugih pravnih i fizičkih osoba. Dakle, ako se dogodi da u tijeku kaznenog postupka okrivljenik i umre tada to nije zapreka da se postupak za oduzimanje imovinske koristi nastavi. To je također vrlo značajna novost. Određeno je da se u postupku osiguranja prema Zakonu pretpostavlja postojanje opasnosti da tražbina Republike Hrvatske glede oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom neće moći biti ostvarena ili da će njeno ostvarenje biti otežano ako privremena mjera ne bude određena. To je također bitna odredba koja povećava efikasnost postupanja temeljem ovog zakona. Osiguranje privremenom mjerom može trajati do 60 dana nakon što sud dostavi predlagatelju osiguranja obavijest o tome da je presuda postala pravomoćna. Republika Hrvatska odgovara za štetu koja bi bila posljedica privremene mjere radi osiguranja oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom, a ako je prijedlog za određivanje privremene mjere podnio oštečenik kao tužitelj ili privatni tužitelj za štetu koja je posljedica privremene mjere odgovara oštečenik ili privatni tužitelj. Takva bi mjera bila određena ako bi okrivljenik trpio nekakvu štetu vezano za to pokazalo bi se, ako se naravno pokaže u postupku da je progon završio bez rezultata pozitivnog tada bi on imao pravo na naknadu štete. Ovrha radi oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom na prijedlog tužitelja određuje se i provodi prema posebnom zakonu ako zakonom nije drugačije propisano. S imovinom nad kojom je određena privremena mjera osiguranja postupa Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom. Ured može bez prethodne objave javnog natječaja pod određenim uvjetima donijeti odluku o prodaji privremeno oduzetih pokretnih stvari ili prava, a može donijeti i odluku da privremeno oduzete stvari iznajmi ili preda u zakup u skladu sa njihovom namjenom. Ovo je vrlo značajno jer ovim Zakonom određujemo dakle i državno tijelo koje će se baviti upravljanjem oduzetim stvarima što danas nemamo tako jasno propisano. To će biti Središnji državni ured za upravljanje imovinom. I ovdje mu dajemo kroz ovaj Zakon i ovlasti zapravo da brže postupa, primjerice ako bude zaplijenjen nekakav kamion neke pokvarljive robe, određena količina koja se može pokvariti ili gdje su troškovi iznimno skupi, čuvanja tada je moguće to i prodati, sačuvati novac kao novac sutra za naknadu štete. Ili ukoliko je procjena kriva za naknadu štete onome kome je oduzeta. Dakle zakonom se također uređuje i ovrha odluka stranih pravosudnih tijela, s tim da se u odnosu na države članice Europske unije, od dana prijema RH u članstvo Europske unije primjenjuje posebni zakon, Zakon o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama Europske unije. Zakon u odnosu na prvo čitanje nije doživio značajnije promjene, on je u svojim najosnovnijim rješenjima u svom konceptu ostao jednak, osim što smo ga vjerujem sukladno prijedlozima, primjedbama da smo ga nomotehnički bolje uredili i da je on sada bolji nego što je bio u prvom čitanju. Predlažemo, obzirom da je to iznimno važan zakon, zakon koji nudi alate i oružja za borbu protiv korupcije, organiziranog kriminaliteta, koji nudi dakle cijeli niz novih rješenja, predlažemo da ga prihvatite. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo klub raspravljati. U ime kluba HNS-a, HSU-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. I danas ću ponoviti rečenicu koju sam izrekla kod prvog čitanja. Naime ovo je još jedan zakon iz seta zakona koje danas imamo na dnevnom redu, a nakon čijeg donošenja možemo glasno i sa zadovoljstvom reći konačno, konačno imamo Zakon o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Njime dobivamo zakon koji na cjelovit način realiziran načelo da nitko ne može steći niti zadržati imovinu ostvarenu kaznenim djelom i prekršajem. Zakon jednim svojim dijelom preuzima postojeće odredbe iz drugih zakona, a drugim većim dijelom nadograđuje područje oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i sistematizira cijeli proces procesuiranja, oduzimanja i upravljanja navedenom imovinom. Obzirom da je zakon išao u drugo čitanje, raduje nas da je predlagatelj uvažio neke prijedloge i primjedbe iz prvog čitanja, u smislu preciziranja pojedinih odredbi ili izričaja odredbi. U tom smislu dobro je što su se u ovom konačnom prijedlogu zakona primjerice članak 34. i njegovi stavci 2. i 3. kvalitetnije riješili. Sve pojedinosti i izuzetne važne činjenice iz ovog zakona čuli smo u uvodnom izlaganju gospodina ministra, ja neću trošiti vrijeme na to, on je to puno stručnije, puno kvalitetnije obrazložio nego bih to ja uspjela. Samo ću spomenuti da je za provođenje ovog zakona potrebno osigurati sredstva u državnom proračunu radi potrebe Središnjeg državnog ureda za upravljanje državnom imovinom, i o tome smo čuli, pa evo za 2011. godinu predviđeno je 408 tisuća 561 kuna, za 2012. isto toliko. U napomeni dalje stoji da postoji mogućnost za traženjem dodatnih financijskih sredstava za pokriće troškova, kao što su troškovi čuvanja opreme i objekata, te troškovi održavanja nekretnina i pokretnina, koje ovog trenutka naravno nije moguće planirati, s obzirom da nije moguće predvidjeti obujam, odnosno količinu imovine ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. I na kraju ću reći da će klub HNS-a, HSU-a s radošću podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović, u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava donošenje Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Sjetimo se samo kada smo u ime kluba govorili kako nam je potreban poseban zakon da bi se ono temeljno načelo koje je oduvijek vrijedilo u našem pravnom sustavu, konkretnije u kaznenom zakonodavstvu, da nitko ne može zadržati imovinsku korist stečenu kaznenim djelom oduzme. Međutim s obzirom na nove uvjete tržišnog poslovanja, da oduzimanje imovinske koristi ne znači oduzimanje samo sredstava izvršenja i predmeta izvršenja, nego da u suvremenom načinu gospodarenja na žalost mogući su vrlo suptilni i sofisticirani oblici stjecanja i to kriminalnog stjecanja imovinske koristi, koje se protekom ta kaznena djela teško se otkrivaju, a na žalost i naše pravosuđe i dan danas teško se suočava sa ovom vrstom kriminaliteta. Poboljšanja u tom smislu vidljiva su zadnjih godinu dana. Na žalost od trenutka otkrivanja, procesuiranja za počinjenje kaznenih djela kojima se protupravno stekla imovinska korist prođe dosta vremena, i ta imovinska korist često promijeni svoje oblike, od tvornica, od dionica, od privatne imovine, to je svakom jasno. Zbog toga je dosadašnji sustav bez posebnog zakona, dakle bez provedbe tog osnovnog načela koje vrijedi u našem kaznenom zakonodavstvu i koje se stalno iz izmjena i dopuna Zakona o kaznenom postupku i Kaznenog zakona prepisuje, da nitko, dakle osnovno načelo da nitko ne može steći, odnosno zadržati takvu imovinsku korist. Da to načelo ne bi ostalo mrtvo slovo na papiru, evo konačno smo dočekali i ovaj konačni prijedlog zakona. Međutim i ono što dan danas nedostaje, i što nema u ovom Zakonu o oduzimanju imovinske koristi, a što teško da može ovakav zakon takvu situaciju predvidjeti, ali mogu je predvidjeti drugi zakoni, odnosno efikasnija primjena zakona koje smo donijeli OIB-a, ali jednako tako i ažuriranje naših registara. Uglavnom osobe koje vrše kaznena djela kojim stiču enormnu imovinsku korist, i kojima se teško ulazi na kraj, jer su organizirani i povezani s politikom. Takve osobe u pravilu samo manji, neznatni dio imaju na svom imenu i na imenu povezanih osoba. Veći dio imovine uopće nije registriran na njih niti na njihove bliske osobe niti na osobe kojima bi tijela javnog progona ili financijskih naših tijela mogli identificirati. Ali zato mi te slučajeve možemo prevenirati. Nigdje u svijetu nije moguće da netko osnuje tvrtku koja onda kupuje ogromne nekretnine, a da ima jednog ili nijednog zaposlenog, odnosno ima samo tajnicu i fikus. Ili je ured te firme koja posluje enormno smješten negdje u zabiti da svaka bolje uređena garaža tako izgleda. A to se kod nas događa. Ali, naravno tu onda mora djelovati Ured za sprečavanje pranja novca koji bi ex offo, ne po nekakvim prijavama i sumnjama, nego morao provjeravati tu tvrtku kojoj je temeljni kapital onaj koji predviđa Zakon o trgovačkim društvima kao minimum. Takve tvrtke najčešće se osnivaju samo radi određenog posla, radi kupnje nekretnina. Javnosti široj su poznati osnivači, odnosno tko je vlasnik te firme međutim tijela državnog progona ne mogu tome izaći na kraj. Ali, to ne može ministarstvo samo učiniti. Dakle, prava reforma i istinska reforma pravosuđa, ponovno se vraćamo na onu ovdje već opjevanu definiciju pogotovo u ovom segmentu suzbijanja najopasnije vrste kriminaliteta organiziranog kriminaliteta kojima se pljačka državna, društvena imovina, odnosno imovina koja pripada svim građanima, moguća je i počinje u Ministarstvu financija i posebnih institucija. Nama zemljišne knjige dan danas nisu sređene, iako se uvela E-knjiga,imate tamo i zadnjih upisa koji su stari 50 i 100 godina. Dakle, dok god ne bude obveza da nekretnina mora biti upisana ili da se gubi pravo, odnosno pravni osnov stjecanja prava vlasništva u zemljišnoj knjizi neće se puno postići. Ili jedan alternativni način da zemljišna knjiga ne može biti osnov stjecanja nego, odnosno ne osnov stjecanja nego postanak uopće prava vlasništva i drugih stvarnih prava, nego da se to postaje već činom zaključenja pravnog posla, bilo naplatno ili nenaplatnog. Dakle, ono što je država u deficitu i što još uvijek kaska sa okorjelim kriminalcima, najvećim kriminalcima koji se počesto u javnosti prikazuju kao ugledni ljudi, ne može identificirati njihovu imovinu. Nažalost, država je još uvijek u problemu da identificira vlastitu imovinu, a kamo će još identificirati imovinu kriminalaca. Dakle, podržavajući sve ovo što je istaknuto, što je navedeno u ovom prijedlogu zakona skrećemo ozbiljnu pozornost na ovaj nedostatak da se u ovom smislu izvjesne nedorečenosti u zakonima koji reguliraju postupanje određenih tijela, a da bi ovaj zakon zaista zaživio i da bi dobio svoju punu primjenu i kao jedna najbolja preventivna mjera u suzbijanju i korupcije i organiziranog kriminaliteta moramo poduzeti izmjene u ovom smislu što sam maloprije navela. Prema tome, to nije posao samo Ministarstva pravosuđa nego i drugih resora jer ponovno ćemo imati, kad dođe do primjene ovog prijedloga zakona, začuđujuće situacije da unatoč javnom mnijenju, javnom podozrenju i govorenju o ogromnoj imovini kad dođe do najprije zamrzavanja, a kasnije oduzimanja imovinske koristi tako procesuiranih osoba, doći će se do samo jednog dijela njihove imovine i to javnost onda neće zaista percipirati kao našu stvarnu i upornu borbu da se obračunamo sa kriminalcima, sa organiziranim skupinama, a najbolja metoda je onda kad oni znaju da će ostati, i to sigurno da će ostati bez njihove imovine. A oni se još uvijek smiju jer oni dobro znaju da država ne zna na koga je registrirana njihova imovina. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub HDZ-a podržat će prijedlog Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem i čini mi se da ćemo ovaj zakon konsenzusom podržati ovdje u Hrvatskom saboru. Naravno, jer vjerujem da nema nikoga tko ne bi donio ovaj zakon koji na jednom mjestu jasno i koncizno određuje postupak utvrđivanja, oduzimanja imovinske koristi svima onima koji su počinili kazneno djelo. Dakle, osnovni je postulat kaznenog zakonodavstva da nitko ne može zadržati i okoristiti se onim što je stekao kaznenim djelom. S druge strane, kaznena djela korupcije i organiziranog kriminala i kaznena djela iz koristoljublja, imovinska kaznena djela imaju svoj jedan i jedini racio da se dokopaju imovine na nezakonit način. Budemo li imali efikasan način da im oduzmemo tu imovinu naravno da će glavni racio počinjenja kaznenih djela onda i otpasti. Jer često se izdrži kazna, a onda poslije se uživaju dobrobiti te imovine. Ono što želim reći da donošenjem ovog zakona naravno u Hrvatskoj se neće prvi puta ili sasvim iznova ili primjenjivati oduzimanje, institut oduzimanja imovine stečene kaznenim djelom, ovdje je novina što uvodimo i stečene prekršajem. Kao što znamo u 2 navrata smo mijenjali Kazneni zakon kojim smo proširivali to oduzimanje i jednako tako u odredbama Zakona o USKOK-u je bila cijela jedna glava koja je govorila o oduzimanju imovinske koristi pa i ono što je bitno o zapljeni, odnosno blokiranju te imovine prije presuđenja i za vrijeme vođenja postupka. Možda je dobro spomenuti da evo prema podacima USKOK-a je dosada oduzeto oko 57 milijuna kuna, ali je i također značajna imovina zamrznuta za vrijeme trajanja i vođenja postupka o čemu podataka nemamo, ali svakako su tu još veći iznosi. Izmjenama Zakona o kaznenom postupku, dakle proširila se mogućnost oduzimanja i na onu imovinu jer je do tada bilo da se može oduzeti imovina stečena kaznenim djelom, ona za koju je utvrđeno da je određenim kaznenim djelom za koje je presuđeno stečena upravo ta imovina, to je bilo dosta teško dokazivanje, također je bilo problema ukoliko je vlasništvo stekao netko treći, ili netko od obitelji, izmjenom te odredbe zakona, dakle, uveden je teret dokaza da tako kažem na počinitelja, da ukoliko ne može učiniti vjerojatnim podrijetlo svoje imovine, onda se smatra da je sva njegova imovina stečena kaznenim djelom. Jednako tako je određen krug srodstva za koje se ukoliko imovina ta kod njih da se oduzima, ukoliko ne mogu dokazati na koji je način stečena i od trećih osoba ukoliko nije ona stečena u dobroj vjeri. No ono što je dobro što se događa ovim zakonom jest to da je cijeli postupak utvrđivanja, osiguranja ovrhe, postupanja s oduzetom imovine, i imovinom u odnosu na koju je određena privremena mjera, da je utvrđen jednim jedinstvenim zakonom na jednom mjestu. Također se ovim zakonom utvrđuje na jednom mjestu evidencija o toj imovini i upravljanje takvom imovinom, pa onda čuli smo da su za provedbu ovog Zakona osigurana sredstva u državnom proračunu, ali ja bih rekla da tu provedbu ovog Zakona mora isfinancirati sam sebe. Jer će ova imovina ukoliko bude efikasan zakon postati imovina Republike Hrvatske, i svakako će ta korist za državu odnosno ono što će se vratiti biti veća od troškova provedbe zakona. Također jedna novina i ono što treba naglasiti što je u ovom zakonu važno je da se ovaj postupak može voditi prije tijekom i nakon okončanja kaznenog postupka, ali što je još važnije da se on može voditi ukoliko je obustavljen iz razloga predviđenih kaznenim zakonom ukoliko je u odnosu na počinitelja obustavljen kazneni progon ili je počinitelj umro, da se ovaj postupak oduzimanja imovine stečene kaznenim djelom ukoliko je utvrđen da je ta imovina ili ukradena ili učinjena šteta ili pribavljena, da se može ... u odnosu na nasljednike ili one kod kojih se ta imovina nalazi ukoliko je iz nekih razloga postupak obustavljen zbog procesne nesposobnosti bilo koje vrste. Evo, sve su to novine, ovaj Zakon naravno da podržavamo, neke preciznije odredbe u odnosu na prvo čitanje su unijete u Konačni tekst zakona, neke nisu, možemo sada raspravljati da bi možda tekst Zakona mogao pretrpiti još neke poboljšice ali ovaj Zakon nam je bitan, podražavamo da se on donese, pa ćemo vidjeti kada krene primjena, ako bude prigode onda ćemo u nekim budućim izmjenama i to dotjerati i evo u tom smislu Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog Zakona.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, prvi je na redu gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gospodin Željko JOvanović, također nema. Gospodin Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici državne tajnice sa kolegom. Pred nama je u drugom čitanju Zakon o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem i njime se predlaže preciznije i jednostavnije, na jedan cjelovit način odrediti postupak oduzimanja imovine odnosno imovinske koristi. Treba reći da je taj postupak do sada bio reguliran kroz više propisa, kroz pojedine odredbe zakona o kaznenom postupku, Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, zatim kroz odredbe Prekršajnog zakona i Zakon o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. Dakle, ovim zakonom se određuje utvrđivanje, osiguranje oduzimanja, upravljanje i oduzimanje imovine ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. U odnosu na prvo čitanje kao što je i rečeno, učinjeno je niz nomotehničkih poboljšanja, prihvaćanje pojedinih amandmana odbora i klubova zastupnika, koja jasnije i preciznije definiraju sam tekst zakona. U dosadašnjim zakonskim rješenjima pa tako i u ovom zakonu oduzimanje imovinske koristi počiva na načelu prema kojem nitko ne može steći niti zadržati imovinsku korist koju je protupravno pribavio, tj. koju je ostvario počinjenjem kaznenog djela i prekršajem. Važno polazište i novina ovog Zakona je da oduzimanje imovinske koristi nije sankcija, ono nije sigurnosna mjera niti ne nastupa ex lege kao pravna posljedica osobe. Imovinska korist bi se oduzimala na temelju sudske odluke, s time da je za počinjenje kaznenog djela dovoljno ostvarenje protupravne radnje bez obzira na samu protupravnost i krivnju. Pa bi se tako i sam postupak mogao voditi prije, tijekom i nakon okončanja kaznenog postupka. Jedno od važnih odrednica ovog Zakona je da odluka o utvrđivanju i oduzimanju imovinske koristi je isključivo u nadležnosti suda, a sud bi je donosio na prijedlog tužitelja ili po službenoj dužnosti. Također važno smatramo da u postupku utvrđivanja i oduzimanja imovinske koriste ovim zakonom predviđa se i propisuje zaštita prava osobe s čijom se imovinom postupa, ali i prava oštećenika kao i prava trećih osoba. S obzirom da je puno toga rečeno da je ovo drugo čitanje, na kraju ću reći samo da ovaj Zakon o postupku oduzimanja imovinske koristi je iznimno važan jer mjera, institut oduzimanja protupravno stečene imovinske koristi ima određeni preventivni karakter. Taj preventivni karakter očituje se kroz poruku potencijalnom počinitelju da mu se takvo protupravno djelo neće isplatiti, tj. da neće moći uživati plodove nezakonito stečene imovine. Iz tih razloga kao i iz razloga se ovim zakonom usklađuje domaće zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije, odnosno s Međunarodnim ugovorima koji obvezuju Republiku Hrvatsku podržat ću njegovo donošenje. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris KUnst. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče. Pa oduzimanje imovinske koristi koja je stečena kaznenim ili prekršajnim dijelom je jedna od najefikasnijih mjera u borbi protiv korupcije. To je jasna borba kriminalcima i korupcijskom kriminalu da će ostati bez svega što su nezakonito stekli pa još će biti i zakonski sankcionirani. Utvrđivanjem imovinske vrijednosti može se za svaku osobu utvrdili jeli svoju imovinu stekla pošteno i zakonito, poštenim radom i plaćom ili putem korupcije, zloupotrebom funkcije, krađom ma na bilo koji način ona bila izvedena. Korupcija ne poznaje stranačke boje, ne poznaje regionalnu pripadnost niti vjersku, niti obiteljsku ili bilo koju drugu, to je jednostavno do osobe ili njenog morala hoće ili neće zloupotrijebiti priliku i ući u nepriliku u područje korupcije kriminala, nemorala itd. Ova je Vlada predložila, a Hrvatski sabor prihvatio da nema zastarijevanja niti za privatizacijsku korupciju u koju su nezakonito i nemoralno bogatili se pojedinci dok su mnogi građani borili se za dom, za svoju državu, za svoje radno mjesto bez kojeg su mnogi ostali kroz upravo privatizacijsku korupciju. Činjenica je da se Strategija za suzbijanje korupcije donijela 19. lipnja 2008. godine iako se mogla donijeti i puno ranije i to još za vrijeme dok je SDP bio na čelu vlasti, dok jer kreirao vlast, vodio Vladu itd. Zašto nije? To je pitanje o kojem bi se moglo nagađati. Gospođa Kosor je već početkom lipnja 2009. godine javnosti predstavila vladinu antikorupcijsku kampanju. "Korupcija to nisam ja" i pozvala sve građane da se suprotstave i prijave svaki oblik korupcije. Najvažnija činjenica je i ta što se Vlada na čelu sa gospođom Kosor vrlo jasno otvoreno opredijelila za kompromisan obračun s korupcijom tj. pokrenula ja antikorupcijsku kampanju onog trenutka kada je stvoren novi zakonski okvir. Velika je šteta na svim razinama za Hrvatsku a i građane što se upravo za takvu antikorupcijsku borbu još nismo puno ranije opredijelili, pa ću opet reći možda još i 2003. godine. Tada bi se uspjelo spriječiti mnoge korupcijske afere, a i posljedične štete koje su nastale. Iako je korupcija bila problem ozbiljan za Hrvatsku i za vrijeme tadašnje vlasti, a o tome najbolje govore podaci da je RH 2001. godine bila na 47. mjestu liste korumpiranosti od 91 zemlje. No, tada se očito tadašnja Vlada na čelu s SDP-om za obračun s korupcijom nije opredijelila, dok se danas pojedinci čude korupciji, čude se privatizacijskoj pljački ali neće propustiti priliku da ne pokušaju poentirati za svoju stranku i prikazati je djevičanski poštenom bez obzira na to što i vrapci cvrkuću kako u njihovim redovima ima pojedinaca kojima korupcija nije strana. Tako da je moj dojam da pojedinim strankama nije iskreno stalo do borbe protiv korupcije nego kako će upravo na toj korupciji poentirati svojim jeftinim političkim kokošarenjem ja bih to tako nazvao i obmanuti javnost kako su baš oni ti koji su najpošteniji. Ako žele biti politički odgovorni prema biračima i građanima, tada ja pozivam sve ostale stranke u HRvatskoj neka otvore svoje prozore u stranci i neka provjetre korupciju koja je sigurno prisutna i kod njih i njima nije strana. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Danas raspravljamo o KOnačnom prijedlogu Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem koji je predložila Vlada Republike Hrvatske a koji je ujedno jedan od zakona kojima se naše zakonodavstvo usklađuje sa zakonodavstvom EU. Važno je naglasiti da se s ovim zakonskim prijedlogom uređuje oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem, jer su dosadašnja zakonska rješenja sadržana u više propisa, počevši od Zakona o kaznenom postupku, Zakona o USKOK-u, Prekršajnog zakona, Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. Ovim prijedlogom Vlada Republike Hrvatske na jasan i nedvosmislen način izražava stajalište da nema učinkovite borbe protiv kriminala i korupcije ukoliko se ne utvrde efikasni mehanizmi oduzimanje koristi ostvarene kaznenim djelom. Ovaj zakonski prijedlog važno je oružje u provedbi mjera i aktivnosti na suzbijanju korupcije i kriminaliteta. Valja pozdraviti predloženo rješenje da se postupak prema odredbama ovog zakona može voditi prije, tijekom i nakon okončanja kaznenog postupka. Središnju državni ured za upravljanjem državnom imovinom, središnje je tijelo koje upravlja oduzetim novčanim sredstvima, pravima i stvarima. Konačni prijedlog Zakona o oduzimanje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem razlikuje se u nekim rješenjima od prijedloga zakona. Mišljenja sam da je prihvaćanjem nekih amandmana preciznijih određenje i nomotehničkog poboljšanja teksta predlagatelj otklonio neke dvojbe i ukupno poboljšao zakon. Na temelju iznijetoga, podržavam donošenje Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče. Sa oduševljenjem ću glasati za ovaj zakon. Mislim da je on itekako potreban. Pa eto nekako dolazi i u pravo vrijeme. Rješavanje slobode, zatvorska kazna za kriminalce je svakako važna. I ona predstavlja dio generalne prevencije, ona predstavlja jednu prijetnju društva, nemoj krasti jer ćeš završiti u zatvoru. Ali mogućnost zadržavanja nezakonito stečene imovine umanjuje bitno tu generalnu prevenciju. Jer kriminalcu dopušta da računa, dobro, odležat ću u zatvoru, izdržat ću svoju zakonom određenu kaznu, ali kada izađem čeka me bogatstvo, mene i moju djecu. Ovaj zakon tu mogućnost dokida. On dakle potpuno obeshrabruje potencijalne kriminalce da uđu u kriminal zbog materijalne koristi. Motiv počinjenja korupcijskih djela je upravo imovinska korist. Ljudi ulaze u sustav korupcije zato da bi ostvarili neku materijalnu korist, da bi došli do nekakvog novca koji nisu zaslužili i nisu zaradili. Prijetnja da će im taj novac biti oduzet je efikasna prijetnja, najbolja prijetnja, vjerujem učinkovitija od zapriječene zatvorske kazne. Korupcija dakako može biti individualno djelo, ali može biti i sustav. Uopće kriminal može biti individualni, može biti i organiziran. Kad je on organiziran i kad postane sustav onda je i najopasniji. Nijedan pojedinačni kriminalac ne može toliko zla i toliko štete nanijeti društvu koliko može kriminal kad je umrežen, kad je organiziran, a pogotovo kad uđe u vrhove vlasti, kad postigne spregu s vlašću tada postaje najopasniji. Zašto najopasniji, pa zbog toga što se protiv njega najteže boriti. Vlast teži da sebe zaštiti, ima taj instinkt samoodržanja, teži da se takva djela ne otkrivaju, da ih prikriva, da otežava istrage, da ih odugovlači, da pripreme za te istrage traju godinama ako treba, da stvari odu u zastaru i da se zaborave. Ja nisam ovdje mislio govoriti uistinu o strankama, mislio sam se zadržati samo na pohvali ovog zakonskog prijedloga, ali me na sljedeći dio izlaganja potakao kolega Kunst koji je stranke uveo u svoju raspravu. Uistinu kada korupcija uđe u političke stranke, pogotovo u političke stranke koje trenutno obnašaju vlast, onda ona ne samo da čini štetu, materijalnu štetu društvu, ne samo da nestaju ogromne količine novca, nastaje i jedno društveno zlo koje je nemoguće izmjeriti materijalnim metrom. Nastaje urušavanje, gubljenje povjerenja u državne institucije. I tada je opasnost od kaosa, od društvenog kaosa neobično velika. Ono što se ovih dana događa i saznaje, o čemu čitamo na naslovnicama, o čemu mediji svjetski izvještavaju je sumnja, čini mi se vrlo utemeljena da se to dogodilo u Hrvatskoj. Tu je Hrvatska ne samo osramoćena nego je urušeno povjerenje u politiku kao poštenu djelatnost. Taj gubitak povjerenja u politiku kao poštenu djelatnost, kao rad za opće dobro u interesu svih građana predstavlja onu nematerijalnu štetu, silnu štetu koju ovakve korupcijske afere, do koje oni dovode. Mislim da su strašno važni članci 11., 12. i dalje koji govore o osiguranju oduzimanja imovinske koriste, možda najvažniji dio ovoga zakona jer oni omogućuju da se ta imovina blokira i prije pokretanja kaznenog postupka. Naravno, to je neobično važno, odluku u prvoj fazi donosi sudac istrage. Neobično je važno ta mogućnost da se blokira imovina kako se ona ne bi otuđila, kako se ona ne bi prenijela na neke treće osobe i kako zapravo smisao kaznenog postupka i kažnjavanja ovako koruptivnog kriminala bi nestao ukoliko bi bilo osumnjičeniku ili osobi protiv koje se provodi istraga ili neke predistražne radnje, ako bi bilo omogućeno da tu imovinu na bilo koji način sakrije. Znači to blokiranje i prije kaznenog postupka je neobično važno. Važno je i to da se to blokiranje može odnositi ne samo na osobu protiv koje se provodi kazneni postupak ili protiv koje se priprema provesti kazneni postupak nego i u odnosu na sve one na koje je on mogao eventualno tu imovinu prenijeti ili u čije ime i za čiji račun je tu nezakonitu imovinu stjecao. Pa kad je kolega Kunst već govorio o strankama, a nisam mislio o tome govoriti, ako imamo utemeljenu sumnju da je čelnik jedne stranke otuđivao ogromnu imovinu u korupcijskim aferama za potrebe ne samo svoje nego i članove svoje stranke i te stranke kao pravne osobe onda bi bilo nužno da se blokira ne samo njegova imovina nego i imovina te stranke. Zbog toga što postoji mogućnost da se na taj način ona odlijeva, da bude sakrivena i da zapravo priznamo posljedice ili legaliziramo štetne posljedice jednog kaznenog djela. Koliko znam to se zasad u Hrvatskoj nije dogodilo, unatoč utemeljenim sumnjama. U petak ćemo ovaj zakon izglasati, on će stupiti na snagu, stvorit će se svi pravni preduvjeti da se i to konačno u Hrvatskoj dogodi. To će vratiti donekle povjerenje, potpuno izgubljeno povjerenje u institucije sustava. Evo uz ove opaske, uz ove pohvale ovom zakonskom prijedlogu jer ništa se drugo o njemu ne može reći nego pohvale, uz nadu da on neće biti mrtvo slovo na papiru, da će se otkad ga usvojimo on početi primjenjivati u svim svojim aspektima i jednako prema svima pa i prema političkim strankama, ja ću s oduševljenjem glasati za ovaj zakonski prijedlog.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Damir Kajin.
Gospodine Staziću, ovaj zakon nije ništa novo i tu materiju imamo i do sada riješeno kako Zakonom o kaznenom postupku i prekršajnim zakonima. Vidimo da su pregledani u ovom zakonu u obrazloženju i zakoni niza država pa tako i Republike Srbije i Republike Srpske, i oni imaju isti pandan kojega mi sad uvodimo. Zanimljivo da Slovenija nema poseban Zakon o oduzimanju imovine već kao i Hrvatska do sada to rješava ZKP-om i Prekršajnim zakonom. Prema tome, da bi se nekome oduzela imovinska korist potrebna je politička i pravosudna volja ili ona postoji ili ne postoji. U Hrvatskoj to do sada nije bilo na djelu, jer da jeste neke stranke ne da bi samo nakon ovih zadnjih afera poglavito nakon bijega Ive Sanadera morale vratiti svu protupravnu stečenu imovinu, nego bi nakon stečaja najvjerojatnije ostale i bez svog postojećeg imena.
Odgovor gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Kolega Kajin, ja se uistinu ne osjećam krivim što ste vi zakasnili na raspravu u ime kluba pa sad meni replicirate. Stvarno nisam kriv za to, ali mislim da ovaj zakon donosi novine, donosi neke novine pa i u pogledu ovoga o čemu sam sad govorio osiguranja takvog ukradenog novca prije pokretanja kaznenog postupka što mi se čini izuzetno važnim. Mislim da bismo ovo svi trebali podržati. Mislim kolega Kajin da bismo morali kad ovaj Zakon stupi na snagu kao javnost, kao predstavnici javnosti, kao vrhovno predstavničko tijelo ne samo zakonodavno nego i vrhovno predstavničko tijelo provjeravati koliko se on primjenjuje u praksi pogotovo kada je u pitanju slučaj koji ste spomenuli, slučaj vladajuće stranke u Hrvatskoj da vidimo hoće li po ovom Zakonu ta imovina biti blokirana ili ovaj Zakon se donosi samo kao smokvin list, kao poruka Europi evo mijenjamo zakone, a zapravo ih ne mislimo primjenjivati. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo gospođa Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine predsjedniče. Pa evo ga, ispravit ću potpuno meni neshvatljiv navod gospodina Stazića u kojem tvrdi da je narod izgubio potpuno povjerenje u vlast i uopće da nema nadu da će se nešto desiti. Naime, prava istina je ta da je od dolaska gospođe Jadranke Kosor na čelo ove Vlade proglašena nulta stopa tolerancije u korupciji koju vi niste nikad ni podržali, niti dali bilo kakav svoj doprinos tome posebice kad se to odnosi na vašu stranku, a moram reći u jednom malom segmentu i na vas osobno pa uporno govorite nešto što uopće nije točno. Ali govorite to u dnevno-političke razloge, a s tim da ne osluškujete uopće javnost što govori, javnost dapače pozdravlja sve ove događaje unazad godinu dana, javnost je sigurna da će se još toga naći, sigurna je i za vas i za vašu stranku da će sigurno izaći na vidjelo. Nadam se da ćete onda konačno prestati biti bahati, licemjerni i neodgovorni, da ćete reći da i pravosuđe i ova Vlada i ova Hrvatska imaju nultu stopu tolerancije prema korupciji.
Hvala. Ovo je više sličilo na repliku. Imamo još jedan ispravak netočnih navoda, gospodin Kruno Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Stazić tvrdi da će zapravo povjerenje institucije vratiti rješavanje kako on to kaže slučaja vladajuće stranke što je netočno. Neće biti povjerenja u institucije dok god se ne razriješe i neke stvari u SDP-u prije svega tko je dobio 4,6 milijuna eura mita o kojem se šuti jer su vjerojatno pravedno raspoređeni, koje hoće nadoknaditi štetu za prodaju hotela koji je prodan za milijun a vrijedio je 30 milijuna. Dakle, tko će vratiti 29 milijuna dolara i slično. Dakle, svi možemo dati svoj prilog, SDP posebno jer ja mislim da za vrijeme one svoje kratkotrajne vladavine ima o čemu pričati. Hvala.
Idemo dalje s raspravom. Gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa mogućnost oduzimanja nezakonito stečene imovine je tema o kojoj se u puno navrata raspravljalo i u političkim i u javnim krugovima uvijek pozivajući se na iskustva razvijenih demokracijama. U svim raspravama kako među politikom, strukom tako i među građanima pozdravlja se ovaj Zakon, odnosno najava pljenidbe imovine. I osobno podržavam donošenje ovog Zakona. Držim da hrvatski građani, da je hrvatskim građanima izuzetno stalo do donošenja ovog Zakona pokazuju sva istraživanja javnosti da građani smatraju kako je u pretvorbi i privatizaciji bilo puno, previše kriminalnih radnji, a to potvrđuju i nalazi glavne Državne revizije i naravno zalažu se za oduzimanje tako stečene imovine i na tom tragu smo i mi u SDP-u predložili izmjene Ustava o nezastarijevanju kriminala u pretvorbi i privatizaciji. Izvješća DORH-a pokazuju da u korupcijskim predmetima je i u prošloj godini oduzeto puno toga u smislu oduzimanja imovinske koristi od velikog broja osoba da su zamrznuti, da je zamrznut poprilično velik broj milijuna kuna i eura i pokretnina i dionica. Međutim, te brojke namjerno ih ne spominjem same za sebe ne govore ništa, mogu biti ocjenjene pozitivno ali i negativno ovisi o tome kako se gleda i što se s time želi reći. Ono što je stvarni problem jest opća percepcija prisutna u društvu da se kriminal isplati. I takva percepcija rekla bih da djeluje pogubno po vrijednosni sustav u društvu. Izravno dovodi do gubitka povjerenja u institucije društva i što je najgore predstavlja jedan pogrešan temelj na kojima buduće generacije grade svoju sliku o moralnosti u društvu i tu se apsolutno ne slažem sa kolegicom Sumrak koja smatra da hrvatski građani imaju povjerenje u institucije. Ne, nemaju ga. Izgubili su svako i najmanje povjerenje koje su imali i muka im je i od politike i od nas i smatraju da smo imali instrumente kao političari u rukama i ranije, da u ovom smislu se poduzmu značajniji, ozbiljniji, konkretniji koraci. Eto to na žalost nismo učinili. I ja vjerujem da ovaj Zakon u tom smislu ide u dobrom pravcu, samo što naravno donijeti zakon je jedno, a implementirati ga, učiniti ga životnim i stvarnim je nešto sasvim drugo. Pozdravljajući dakle donošenje ovoga zakona mi u SDP-u ne možemo ne naglasiti još jednom da se zakonima sankcioniraju, odnosno uređuju odnosi prema društvenim devijacijama, ali na žalost da se zakonima često ne iskorjenjuju uzroci tih devicijacija, i zato je pored donošenja zakona izuzetno važno stvaranje jedne opće društvene klime kojom će se ukloniti izvorišta korupcije. I moramo biti svjesni činjenice da se borba protiv izvorišta korupcije ne može voditi kampanjama, dakle da se ne vodi kampanjama, već implementacijom demokratskih procedura. Transparentnost, poštivanje procedure, jasna pravila, dostupnost informacija, i profesionalna i dobro organizirana kontrola i praćenje postupaka jedina su garancija da ćemo suziti prostor na kojem se rađa korupcija. Međutim treba reći još nešto, na žalost kada bismo sve to organizirali kako treba i proveli, ne znači da smo problem na kraju i riješili, jer ključno u cijeloj priči ostaje pitanje čovjeka u najširem smislu te riječi. Naime da bi bilo jasnije o čemu govorim, svjedoci smo nesvakidašnjeg urušavanja temeljnih moralnih principa, koji se mogu vidjeti i kroz nešto vrlo, vrlo recentno. Dakle zbog zakonskih mogućnosti dobivanja oprosnice od USKOK-a visoko pozicionirani menadžeri javnih poduzeća bez imalo grižnje savjesti, bez imalo rekla bih moralnog stida pravdaju svoja nedjela nalogom nadređenih pojedinaca, kao da ih ta činjenica na neki način oslobađa odgovornosti prema pitanjima što je s njihovim moralnim i osobnim integritetima, da li je moguće da su nam na čelu javnih poduzeća osobe koje bez pogovora izvršavaju naloge samo zato što dolaze od nadređenih, bez obzira što ona nisu u javnom interesu, bez obzira što nisu u interesu građana, u interesu onih zbog kojih su oni tamo gdje jesu. Zar je moguće da u ovom društvu napreduju samo poslušni i oportunisti i opravdano je postaviti pitanje gdje nas to vodi, odnosno kamo će nas to odvesti? Hrvatska dosad nije imala specijalizirani zakon po tom pitanju, nego su bile određene norme u kaznenom, i nekim drugim zakonima, no bilo je i puno rekla bih sivih zona, npr. o tome tko bi trebao upravljati oduzetom imovinom ili je pak staviti na prodaju. Ovaj zakon bi trebao otkloniti te sive zone i ne treba dvojiti u jednodušnu potporu njegovom donošenju, svakako ne treba dvojiti u potporu njegovoj provedbi. Mislim da je zakon dobar, treba ga podržati, međutim napisati zakon je samo jedan korak. Nadam se da ćemo učiniti i sljedeći i pokazati da ovo što smo napisali nismo napisali samo zato što nas netko gleda. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo repliku, gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Kolegice dijelim vaše mišljenje da su građani izgubili povjerenje. Izgubili su povjerenje jer gledajte korupcija se može ohrabrivati i poticati na dva načina. Prvo kada se na nju ne reagira, a to je klasičan slučaj bio u našoj zemlji 7 godina se nije ništa radilo, istraga nikakvih nije bilo, svi su vidjeli npr. koliko jedna stranka troši u predizbornim kampanjama, da je to nesrazmjerno u odnosu na druge, i da je to nesrazmjerno u odnosu na sredstva koja dobiva iz proračuna, svi građani. Jedini tko to nije vidio, nije vidjelo Državno odvjetništvo i policija. Ali poticati korupciju se može i relativiziranjem. Svi su jednako korumpirani. Ono što radi kolega Markovinović. To znači poticati korupciju. Potpuno relativiziranje. Svi su jednako korumpirani, nema veze, spominje tu nekakve slučajeve, hvali se da je Vlada ova pokrenula antikoruptivni program. Pa što onda ta Vlada ne istraži i te afere koje on neprestane spominje. Zašto ih spominje? Jer tih afera nema. Jer tu korupcije nema. Ako ima, nek to tijela istraže, mi ih pozivamo kao SDP da se te eventualne afere istraže. Pa sad je bar klima da se istraže, ako već prije nije 7 godina bilo te klime. Ne znam zašto u odnosu na SDP ne bi bilo 7 godina te klime? Zašto Državno odvjetništvo, zašto policija koju kontrolira HDZ nije 7 godina istraživala te afere koliko je na vlasti? Znači može se i tako poticati korupcija. Svi su jednako krivi, svi su korumpirani, i nije to onda ni tako strašno. To je poruka koja ide odavde, od kolege Markovinovića iz ovog Sabora, uporno redovito, uporno. Čitamo sada ovdje da su neki novci u kuvertama išli i zastupnicima. Pa možda baš zato, vladajuće stranke, pa možda zato da šire ovakvu propagandu.
Ispravak, gospođa Neda Klarić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo netočan je navod da su građani izgubili, gospođo zastupnice, svako povjerenje u institucije države. Upravo suprotno kolegice. Građani su se upravo osvjedočili što sve Vlada radi u suzbijanju korupcije, a osim toga zakon o kojem sad raspravljamo izražava stajalište da nitko ne smije ostvariti imovinsku korist kaznenim djelom ili pak prekršajem. Hvala lijepa.
Ispravak, gospođa Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ispravit ću kolegicu Jerković, koja je netočno rekla mi u SDP-u smo predložili nezastarijevanje kriminala u pretvorbi i privatizaciji. Ne kolegice Jerković, Hrvatska demokratska zajednica je predložila ustavnu odredbu o tome, dakle HDZ je to predložio, i samo ću reći nije isto govoriti i činiti, imali ste prigode, neću se vraćati puno u prošlost, dakle pogledajte točno sa sjednice predsjedništva i press konferencija koja je tada održana, dakle Hrvatska demokratska zajednica je to predložila. Ne pristajem na kvalifikacije da smo svi jednaki. Hrvatska demokratska zajednica ima preko 220 tisuća članova, i ovdje iz sabornice poručujem neću dozvoliti da me se vrijeđa, mene kao članicu HDZ-a i da se govori da smo svi jednaki. Nismo svi jednaki, nisu jednaki ni ljudi u SDP-u, ni u HNS-u, mi smo svaki za sebe jedinka i svaki za sebe odgovara. Prema tome, ono što je učinjeno to je dakle da je HDZ otvorio vrata i da je HDZ predložio ovu ustavnu odredbu o nezastarijevanju kriminala u pretvorbi i privatizaciji. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se kad se steknu uvjeti, a sada najavljujem da će u 15 sati biti nastavak sjednice sa točkom dnevnog reda Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz. Evo, prijatno. U 15 sati nastavlja se. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. To je bilo drugo čitanje, P.Z.E. br. 595. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 114 glasova za, 1 glas suzdržan i ništa protiv.
Nastavljamo sjednicu. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 663 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 10., stavak 2. Zakona o državnim potporama Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja dostavila je prethodno obvezujuće mišljenje. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, za europske integracije, za gospodarstvo, za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državna tajnica Ministarstva gospodarstva Nataša Vujec će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi saborski zastupnici. Evo, ja se ispričavam koliko sam shvatila malo sam zakasnila, doista primite moju ispriku. Nije bilo moguće doći prije. Ukratko bih htjela predstaviti razloge izmjena i dopuna Zakona o biogorivima za prijevoz. Zakon o biogorivima za prijevoz donesen je prošle godine, 2009. godine i donesen je u travnju. Znači, istovremeno kada je donesena nova direktiva EU, a to je Direktiva 2009/28 o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora. Znači, osnovni razlog za izmjene i dopune Zakona o biogorivima je ispunjavanje obaveze RH o usklađivanju hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU. Dakle, sa navedenom direktivom te usklađivanje propisa u sektoru biogoriva stvaranjem novog institucionalnog sustava za ostvarivanje ciljeva povećanja proizvodnje i korištenja biogoriva u prijevozu. A sve u skladu s ciljevima održivog razvoja. Osnovne novine iz te direktive na području biogoriva koje su unesene u izmjene i dopune Zakona o biogorivima su sljedeće, to je prije svega obvezujući cilj za svaku zemlju članicu EU koji predstavlja 10% udjela energije iz obnovljivih izvora u energiji potrošenoj u prijevozu u 2020. godini. Osim biogoriva u obvezatni udjel od 10% se mogu uračunati i drugi oblici obnovljive energije utrošene za prijevoz kao što je obnovljiva električna energija i vodik proizveden iz obnovljivih izvora. Za ispunjenje obvezujućeg cilja treba dokazati održivost proizvodnje sirovina za biogoriva sukladno propisanim kriterijima održivosti. Doprinos biogoriva proizvedenog od otpada, ostataka, neprehrambenih celuloznih materijala i … celuloznih materijala će se obračunavati dvostruko. Znači, to predstavlja poticanje razvoja tehnologija proizvodnje druge generacije biogoriva. U strategiji energetskog razvitka je također uvažavajući novonastale okolnosti definirane su i razvojne smjernice i nacionalni cilj kako na području obnovljivih izvora općenito tako i na području biomase i biogoriva. Taj cilj će se postići ispunjenjem 10% udjela energije iz obnovljivih izvora korištenim u svim oblicima prijevoza što je ustvari i u skladu sa ovim prijedlogom zakona. Evo na kraju ovog kratkog izlaganja, a u skladu s člankom 161. stavka 1. Poslovnika Hrvatskog sabora predlažemo donošenje ovog zakona po hitnom postupku i to iz razloga jer on predstavlja potrebu usklađivanja propisa sektora biogoriva s pravnom stečevinom EU, iz razloga potrebe zaštite okoliša, zaštite prirode te povećanja sigurnosti opskrbe energijom te potreba za stvaranjem novog institucionalnog sustava za ostvarivanje ciljeva povećanja proizvodnje i korištenja biogoriva u prijevozu u skladu s ciljevima održivog razvoja. Hvala vam lijepa na pozornosti.
Hvala. Odbori? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-HSU-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Biogoriva su od posebnog interesa za EU pa tako naravno i za RH jer doprinose zaštiti okoliša zbog čega se i potiče njihovo korištenje, proizvodnja i plasman. Osnovni razlog ove izmjene i dopune zakona jeste ispunjavanje obveze RH u usklađivanju hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU, konkretno Direktivom 28. iz 2009. koja regulira proizvodnju energije iz obnovljivih izvora. Republika Hrvatska u skladu s navedenom direktivom ima za cilj povećati udio energije iz obnovljivih izvora u ukupnoj neposrednoj potrošnji energije na 20%. Da bi se cilj postigao potrebno je poticati razvoj drvo-prerađivačke industrije, razvijati gospodarenje šumama na način da se omogući što veće iskorištavanje šumske biomase te poticanje pošumljavanja i uzgajanja kultura kratkih oplodnji na šumskim zemljištima. Predloženim izmjenama i dopunama ovog zakona stvaraju se dakle pretpostavke za održivi razvoj proizvodnje i korištenja biogoriva za prijevoz. Predložena rješenja će pridonijeti smanjenju negativnih utjecaja na okoliš, poboljšava se sigurnost u opskrbi gorivom na ekološki prihvatljiv način, stvara se pretpostavka za obvezu RH glede smanjenja emisije stakleničkih plinova na način da se potiče proizvodnja i korištenje biogoriva u prijevozu u zamjenu za dizelsko gorivo, motorni benzin i drugo. Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržava stav i mišljenje Odbora za lokalnu i regionalnu samoupravu prema kojem članak 19. Konačnog prijedloga ovoga zakona treba izmijeniti na način da se Zakonom utvrdi formula po kojoj će se izračunati jedinični iznos novčanog poticaja za proizvodnju biogoriva odnosno za proizvodnju pojedine vrste biogoriva a ne da se taj iznos određuje na osnovi razlike između tržišne cijene fosilnog goriva u odnosu na cijenu biogoriva na referentnom međunarodnom tržištu uvećano za opravdanu razliku domaćeg proizvodnog troška i cijene biogoriva na referentnom međunarodnom tržištu. A što će svake godine do kraja listopada tekuće godine za sljedeću godinu propisivati Vlada Republike Hrvatske kako je predloženo ovim Konačnim prijedlogom zakona. Pri tome je ukazano da bi Zakonom definirana formula po kojoj bi se računao jedinični iznos novčanog poticaja za proizvodnju biogoriva pružala bolju zaštitu i veću sigurnost proizvođačima biogoriva u Republici Hrvatskoj te bi se izbjegla okolnost da Vlada određuje i količinu i jedinični iznos novčanog poticaja za proizvodnju biogoriva. Zakon o biogorivima za prijevoz donesen je 2009. na temelju direktive 30 iz 2003. čija je primjena bila sporna jer je za posljedicu imala globalni rast cijena hrane, a pokazala se dvojbenom u pogledu uštede emisije CO2. Posljednje ocjene primjene direktive u cijenama zemljama članicama Europske unije govore da cilj od 5,75% udjela biogoriva u ukupnoj potrošnji goriva za prijevoz u 2010. neće biti postignut već se očekuje negdje oko 4,2% udjela. Iskustva proizašla iz primjene direktive 30 iz 2003. i direktive 77 iz 2001. imale su za posljedicu direktivu 28 iz 2009. Spomenuta direktiva regulira proizvodnju energije iz obnovljivih izvora, a osim električne energije i biogoriva obuhvaća i proizvodnju rashladne i toplinske energije. Ciljevi koje treba postići do 2020. su obvezujući za zemlje članice. Cilj od 20% udjela obnovljivih izvora u ukupnoj potrošnji energije Europske unije do 2020. godine. Obvezujući cilj za svaku zemlju od minimalno 10% udjela energije iz obnovljivih izvora u gorivima u prijevozu. Treba dokazati održivost proizvodnje sirovina za biogoriva, treba dokazati smanjenje emisije stakleničkih plinova za najmanje 30%, a nakon počeka za 2017. za najmanje 50%. Doprinos biogoriva proizvedenog od otpada, ostataka, neprehrambenih celuloznih materijala itd., će se obračunavati dvostruko. Osim biogoriva u udjel se može uračunati i druga obnovljiva energija utrošena za prijevoz kao što je električna energija koja se za korištenje u cestovnom prijevozu uračunava 2,5 puta u većem iznosu od stvarno utrošenog. Direktiva 28 iz 2009. propisuje izradu i usvajanje nacionalnog akcijskog plana za obnovljivu energiju. I dalje naputke za izračun udjela energije iz obnovljivih izvora u ukupnoj energije potrošenoj za prijevoz, izračun ušteda stakleničkih plinova, kriterije održivosti proizvodnje biogoriva itd. Nekoliko riječi o strategiji energetskog razvoja Republike Hrvatske. Strategija iz 2009. svoju podlogu ima u strategiji iz 2002. uvažavajući sve novonastale okolnosti današnjih dana. Strategija energetskog razvoja u sektoru prijevoza predviđa povećanje energetske učinkovitosti promoviranje štednje energije i korištenje energije iz obnovljivih izvora. Sektor prijevoza sudjeluje u ukupnoj neposrednoj potrošnji energije s oko 30%. Brzina porasta je visoka, više od 3,8% godišnje u proteklih 5 godina. Najveći udio u potrošnji energije u sektoru ima cestovni prijevoz, s gotovo 90%. Ovakav udio očekuje se i u budućnosti stoga je žarište politike energetske učinkovitosti u sektoru prijevoza upravo na cestovnom prijevozu. Cilj Republike Hrvatske je da u 2020. godini udio energije iz obnovljivih izvora u ukupnoj nesporednoj potrošnji energije iznosi 20%. Cilj ima i svoje segmente. 35% će iznositi udio električne energije iz obnovljivih izvora energije uključivo velike hidroelektrane. 10% će iznositi udio energije iz obnovljivih izvora korištene u svim oblicima prijevoza. 20% će iznositi udio energije za grijanje i hlađenje iz obnovljivih izvora energije. Na području proizvodnje i korištenja biogoriva nacionalni ciljevi i aktivnosti predviđeni su strategijom energetskog razvoja. Tako se kaže da Republika Hrvatske će imati cilj za korištenje 9 PJ, energije iz biogoriva u 2020. U tu svrhu poticati će se proizvodnja plasiranje biogoriva na tržište a promotivnim kampanjama i cjenovnom politikom potaknuti njihova uporaba. U Republici Hrvatskoj će cilj biti povećanje prinosa i povećanje obradivih površina zasijanih poljoprivrednim kulturama koje su sirovina za proizvodnju biogoriva. Bez uvoza sirovina tj. proizvodnjom biogoriva temeljem sirovina iz domaće poljoprivredne i druge proizvodnje. Kod toga se izriče odlučnost da sirovine iz biogoriva ne konkuriraju hrani, prioritet će biti podmirivanje prehrambenih potreba ljudi i životinja, te formiranje obveznih rezervi zrna. Uzgoj se mora temeljiti na održivom iskorištavanju tla, kako se ne bi naštetilo tlo. Tu rečenicu želim ponoviti. Dakle, uzgoj se mora temeljiti na održivom iskorištavanju tla, kao se ne bi naštetilo tlu. Sljedeći cilj govori da osim biogoriva i zrna i biogoriva druge generacije, biogorivo i to biodiesel će se proizvoditi iz otpadnog jestivog ulja. Radi proizvodnje biodizela i ušteda u zaštiti okoliša takvim zbrinjavanjem Republika Hrvatska će poticati skupljanje i preradu otpadnog jestivog ulja. Svrha nacionalnog akcijskog plana za obnovljivu energiju koju treba donijeti je da se njime utvrdi perspektiva i plan mjera za razvoj infrastrukture obnovljivih izvora energije. Za ostvarivanje poticanja obnovljivih izvora energije u Hrvatskoj potrebno je pažljivije i preciznije snimiti sadašnje stanje kako bi se pametnim i učinkovitim mjerama išlo ka postavljenim ciljevima. Klub HNS-a, HSU-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku izlaganja u ime kluba SDP-a o ovom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz želim reći da će klub SDP-a podržati donošenje ovog zakona. Razlog zbog kojeg će klub SDP-a podržati ovaj prijedlog zakona jest taj jer Hrvatska mora transponirati direktivu 2009/20/EZ iz travnja prošle godine, jer je ona obvezujuća za sve članice EU pa je u tom smislu obvezujuća za RH koja želi postati članicom EU. Drugi razlog zbog kojeg će klub SDP-a podržati donošenje ovog zakona jest taj što se ovim prijedlogom znatno poboljšava važeći Zakon o biogorivima koji smo usvojili u svibnju 2009. godine, a tu su poboljšanja rezultat do sada uočenih slabosti kako prethodne EU direktive o biogorivima iz 2003. godine, ali i slabosti našeg zakona koje je u određenoj mjeri bila otežana primjena biogoriva u transportu umjesto da bude olakšana. I tom smo prilikom u klubu SDP-a upozoravali da Zakon o biogorivima ne potiče proizvodnju biogoriva u Hrvatskoj već potiče uvoz i umješavanje vani proizvedenih goriva u hrvatska motorna goriva čime se ustvari poticalo i subvencioniralo gospodarstvo drugih država, a ne domaća proizvodnja. Naime, hrvatska se ratifikacijom Kyotskog protokola kao i preuzimanjem pravne stečevine EU obvezala na poštivanje određenih standarda i pravila a što možemo učiniti na iznimno skup način i izrazito nepovoljan za Hrvatsku i već sada nokautirano hrvatsko gospodarstvo ili to pak možemo učiniti na način koji će osim benefita za okoliš Hrvatske i pozitivno utjecati i na oslabljenu hrvatsku ekonomiju. Međunarodne konvencije i EU nam ne govore na koji način to moramo odraditi. Govore nam da to trebamo odraditi, a na mudrosti i pameti svake države i nacionalne vlade jest da to napravi na način na koji zna i umije. A čini se da hrvatska Vlada to ne zna učiniti na način koji bi bio koristan za Hrvatsku. Naime, Vlada zaštitu okoliša i dalje tretira isključivo kao međunarodnim sporazumima preuzeti trošak, a ne kao priliku za novi i bolji razvoj Hrvatske, ne samo društveni i ekološki razvoj već za i gospodarski razvoj. Upravo je to ideja koja stoji iza sintagme održivog razvoja. Zbog čega u SDP-u smatramo da Vlada ne koristi biogoriva ali i sve druge obnovljive izvore energije kao priliku za razvoj glavni motor budućeg hrvatskog gospodarstva gospodarskog razvoja. Kao prvo, Vlada još uvijek nije izradila Zakon o obnovljivim izvorima energije koji je osnovni preduvjet za implementaciju obnovljivih izvora energije u Hrvatskoj i korištenje obnovljivih izvora energije kao sektora za pokretanje novog investicijskog ciklusa u Hrvatskoj, gospodarskog oporavka i instrumenta novog ciklusa zapošljavanja stanovništva. Obnovljivi izvori se mogu implementirati na ovaj ili na onaj način, mogu se realizirati ili mobiliziranjem domaće posrnule industrije, građevinske i metaloprerađivačke, pa čak i brodograđevne na proizvodnji i razvoju domaće tehnologije i postrojenja za obnovljive izvore energije ili se mogu realizirati kupovinom tuđe tehnologije i subvencioniranjem tuđeg gospodarstva. To se ne odnosi samo na solarne elektrane i solarnu tehnologiju, vjetroelektrane, geotermalna postrojenja, energane ili elektrane na biomasu, na male hidroelektrane već i na proizvodnju biogoriva. Hrvatskoj ne smije biti svejedno hoće li postići cilj od 10% udjela energije iz obnovljivih izvora energije u gorivima u prijevozu do 2020. godine umjeravanjem vani proizvedenog biodizela, bioplina i bioetanola ili proizvodnjom biogoriva u Hrvatskoj. U klubu SDP-a smatramo kako se subvencije države za biogoriva nikako ne smiju trošiti za umješavnje i prodaju biogoriva već samo za domaću proizvodnju biogoriva. Jedino u tom slučaju Hrvatska može imati koristi od biogoriva i koristiti biogoriva kao motor boljeg ekološki prihvatljivijeg razvoja Hrvatske. A za to nam nije dovoljan samo nacionalni akcijski plan za obnovljivi izvore energije u RH već i hitno što skorije donošenje kvalitetnog za hrvatsku privredu poticajnog Zakona o obnovljivim izvorima energije. Biogoriva su samo jedan segment ovog iznimno važnog sektora i izmjene ovog zakona jednostavno nisu dovoljne za realizaciju toga cilja. U klubu SDP-a imamo prigovor na naziv samog zakona jer smatramo da bi bilo više u skladu sa europskom direktivom a i samim sadržajem zakona koji pokriva i vodik i hibride te električnu energiju kao pogonsku snagu u transportu da se iz samog naziva zakona vidi stvari sadržaj zakona, a to su obnovljiva goriva za prijevoz. Iz ovog prijedloga zakona vidi se lobistička sklonost predlagatelja zakona prema pojedinim vrstama biogoriva. Tu je svakako na prvom mjestu biodizel koji izaziva najviše simpatije dok su bioetanol i bioplin nekako na drugom mjestu. U klubu SDP-a smatramo da to nije dobro i da bi predlagatelj trebao imati uravnotežen i nediskriminacijski pristup svim domaće proizvedenim obnovljivim gorivima za prijevoz. Pozitivna diskriminacija smjela bi se vidjeti samo u smislu poticanja i subvencioniranja isključivo domaće proizvedenih obnovljivih goriva. Posebno veliki potencijal vidimo u poticanju proizvodnje bioplina i isključivom korištenju bioplina u javnom gradskom i prigradskom prijevozu. Neosporna je činjenica da je energetska efikasnost ili energetska učinkovitost u prometu iznimno značajan sektor, jer Hrvatska troši oko trećine primarnih energenata na transport. Iako Hrvatska nema utjecaj na ekonomiju vozila jer se ona proizvode u desetak velikih sistema, hrvatska politika može značajno pozitivno utjecati na dva načina i na ovaj iznimno važan sektor i to poboljšavanjem javnog transporta, posebno prigradskog te optimiranjem trošarina i cestarina. Činjenica je da se zbog relativno brzog gospodarskog benefita među obnovljivim izvorima energije posebno izdvajaju biogoriva, biodisel, bioetalno ali i bioplin nusprodukt poljoprivredne proizvodnje. U vrijeme sve skupljih fosilnih goriva neravnomjernog razvoja Hrvatske i potrebe za reformiranjem poljoprivrednog sektora biogoriva su opcije koje mogu odgovoriti na sva tri pitanja i istovremeno smanjujući ovisnost zemlje o uvozu fosilnih goriva i emisiji stakleničkih plinova koja bi HRvatsku zbog poštivanja Kyoto protokola mogla koštati oko 100 milijuna eura godišnje. Podrška biogorivima kao ekološkoj alternativi uvoznim fosilnim gorivima dovela bi do povećanja broja radnih mjesta posebno u manje razvijenim područjima Hrvatske. Regionalni razvoj u Hrvatskoj je neravnomjeran, većim dijelom privrede skoncentrirane u glavnom gradu te umjerenim potencijalom za razvoj u obalnom i priobalnom području. Slavonija i Baranja su poljoprivredne regije bez jakih pokretača razvoja pa bi biogoriva upravo u tim regijama donijela potencijala za razvoj. Prebacivanje subvencija kroz biogoriva omogućila bi bezbolno održavanje istog nivoa podrške poljoprivrednicima, a značajno povećanje potražnje za energetskim usjevima smanjilo bi pritisak na održavanje visokih cijena poljoprivrednih cijena u HRvatskoj, što bi dovelo do povećanja standarda cjelokupnom stanovništvu a posebno dijelu s nižim primanjima kojima je hrana značajan udio potrošnje. Pokretanje sektora biogoriva imalo bi za rezultat povećanje broja radnih mjesta, posebno u sada siromašnih poljoprivrednim regijama, povećanje sigurnosti dobave energije, smanjenje emisije stakleničkih plinova i drugih štetnih emisija. Naime, početak razvoja biogoriva od prije 20-tak godina ukazuje kako je cilj razvoja proizvodnje biogoriva bio razvoja ruralnih područja, razvoj i povećanje poljoprivredne proizvodnje na ruralnim područjima, osiguranje ekonomskog prihoda tom stanovništvu i omogućavanje življenja u tim krajevima. Cilj je bio ublažavanje ekonomske migracije stanovništva u velike gradove i stvaranje proletera i socijalnih slučajeva. Tada Europska unija nije razmišljala o energetskoj efikasnosti i korisnosti proizvodnje biogoriva niti o zaštiti okoliša i smanjenju zagađenja. Tada, a ni danas cilj nije intenzivno poljoprivredno aktivna područja u proizvodnji hrane pretvoriti u područja za isključivu proizvodnju sirovine za biogoriva. Bio dizel kao energent i gorivo dobiva svoj status na tržištu Europske unije tek 2003. godine kada se zakonodavno uređuje to područje i kada se definiraju kvalitete za taj proizvod čime je otvoren put za njegovu široku proizvodnju i primjenu. Planirana i sustavno vođena strategija proizvodnje biogoriva primarno za svoj cilj treba imati ostvarivanje gospodarskog razvoja, smanjenje energetske ovisnosti, stvaranje novih gospodarskih vrijednosti i ekonomsku korist za cjelokupno društvo, a potom i ispunjavanje međunarodnih obveza koje pred Republiku Hrvatsku stavlja članstvo u Europskoj uniji. Strategijom je bitno poticati razvoj hrvatskog ciklusa od polja do automobila te da je potrebno adekvatno subvencionirati s ciljem poticanja razvoja svih segmenata proizvodnje koji se naslanjaju na lanac biogoriva. Strategija razvoja i uvođenja u život gospodarske grane proizvodnje biogoriva treba promatrati kao lanac od tri karike, od sirovinske proizvodnje, kemijsko-tehnološke proizvodnje biogoriva, primjene i tržišnog života biogoriva. Svaka karika ima svoje specifičnosti, zakonitosti i stručne zahtjeve te ih tako treba i rješavati. Ali da bi se ostvarila gospodarska korist cijeli program treba voditi kao cjelinu, odnosno istovremeno promatrajući međusobnu povezanost i ovisnost te tri karike. Potrebno je postaviti strategiju razvoja i jasno definirati pravila ponašanja, definirati što je od interesa za Republiku Hrvatsku i na koji način se može funkcionirati na tržištu Republike Hrvatske. Prva karika podrazumijeva poticanje razvoja poljoprivrede u ruralnim krajevima, aktiviranje poljoprivrednih zemljišta koja su se u zadnjem desetljeću prestala obrađivati, stvaranje poljoprivredne proizvodnje na tržišnim osnovama prema modelu Europske unije. Poljoprivredni proizvođač koji dobiva poticaj proizvodi točno određene kulture na određenoj parceli, a kulturu i parcelu ne bira sam već bi to radio u dogovoru s agencijom koja bi, znači Agencijom za obnovljive izvore, energije i biogoriva koja bi pratila planiranje i razvoj proizvodnje biogoriva. Dobiveni poljoprivredni proizvod prodavao bi se na tržištu za biogoriva ili bi se koristio za svoje potrebe. Druga karika je najvažnija, održava lanac u funkciji odnosno osigurava ekonomski rast i razvoj. Strategijom razvoja određuje se geografski položaj budući proizvodnih postrojenja, njihova veličina vezana za sirovinsku osnovu i tržište proizvoda. Naglasak treba staviti na domaći tehnološki razvoj postupaka proizvodnje biogoriva i razvoja odgovarajuće opreme i uređaja na kemijsko-tehnološkim i tehničkim fakultetima te domaćim proizvođačima oprema za postrojenja. Tehnološki postupci proizvodnje i dobivena kvaliteta proizvoda mora se zasnivati na ekonomskim principima poslovanja i osigurati konkurentnost proizvoda na tržištima. Strategijom razvoja potrebno je predvidjeti poticaj domaćim proizvođačima biogoriva koji kvalitetom odgovara zakonskim propisima i normama po proizvedenoj litri ili kilogramu biogoriva koji se proizvede iz domaće sirovine i potroši na domaćem tržištu. Treća karika podrazumijeva uređivanje pravila tržišta za biogoriva i pravila potrošnje biogoriva. Primarno treba potaknuti potrošnju biogoriva proizvedenog u Republici Hrvatskoj iz domaćih sirovina, a da bi se to postiglo treba definirati sustav praćenja kvalitete i kvantitete biogoriva na tržištu kao i tokova biogoriva na tržištu kroz agenciju, prethodno spomenutu agenciju. Također treba definirati institucije i modele praćenja i mehanizme korektivnog djelovanja u slučaju odstupanja na tržištu te urediti porezni sustav na tržištu biogoriva, PDV, trošarine, posebne poreze, pristojbe i slično. Gospodarski prostor biogorivo u Republici Hrvatskoj trenutno nadzire i uređuje veći broj državnih institucija. Rezultat toga je nekompaktna i neskladna postojeća regulativa. Takav pristup pokazao se neefikasan i nedovoljno dobar za ostvarivanje proizvodnje biogoriva i razvoj nove gospodarske grane. Jedan od razloga je i nedovoljna stručnost i nepoznavanje tehničke problematike vezana za biogoriva u tijelima državne uprave. Stoga bi bilo potrebno osnovati stručno tijelo, agenciju za biogoriva koja će svojim radom i znanjem pomagati ministarstvima u kvalitetnijem obnavljanju poslova, a istovremeno proizvođačima biogoriva omogućiti lakšu i jednostavniju provedbu planiranih projekata s njihovim uklapanjem u Strategiju razvoja Republike Hrvatske. Smatramo da bi takav način i takva strategija bila doista jedan pokazatelj na to da je proizvodnja biogoriva i obnovljivi izvori energije za Republiku Hrvatsku doista grana od strateškog interesa.
Hvala. Klub zastupnika Nacionalnih manjina, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvažena tajnice, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz s konačnim prijedlogom svakako je usklađenje prije svega sa zakonodavstvom Europske unije, ali ja mislim da je to i sreća da i Europska unija ima probleme s obnovljivim izvorima goriva, posebno u transportu pa ne može zadovoljiti 75% udjela biogoriva u ukupnoj potrošnji goriva u prijevozu u 2010. godini i svakako i ona je tražila odmah Pedra kojeg će objesiti. Kao glavni razlozi zbog kojih to nije udovoljeno navode se da glavne sirovine za proizvodnju biogoriva su prehrambeni proizvodi kojima zbog preusmjerenja biogoriva raste cijena, iako se zaboravilo da kad su cijene rasle da su uzroci bili 2008. u enormnoj svjetskoj suši, 2010. recimo da je gorila cijela Rusija itd., ali dobro da se nalaze razlozi. Jednako tako se počelo sumnjati i da su dvojbene uštede emisije CO2 u cjelokupnom ciklusu proizvodnje biogoriva jer kao biljke diše, njihova povećana proizvodnja isto tako zagađuje sa većom količinom CO2 iako se zaboravilo da su jedino biljke te koje procesom asimilacije usvajaju CO2 i jedine te koje iz anorganskih tvari pretvaraju u škrob, šećer, odnosno energetski bogate spojeve koji nema mogućnost nitko drugi osim biljaka. Nama nitko nije branio da ustrojimo već tada proizvodnju biogoriva druge generacije jer druga generacija goriva u Europi proizvodi se već isto tako skoro 10-tak, a druga generacija biogoriva proizvodi se prije svega od otpada, ostataka neprehrambenih, celuloznih ili ignoceluloznih materijala, a nemojmo zaboraviti da je i kvalitetna energija kao što je bioplin iz stajskog gnoja, električna energija iz šumskog i poljoprivrednog otpada. Jednako tako raspoložive poljoprivredne površine kod nas u Hrvatskoj, nekoliko puta kada smo govorili o poljoprivredi smo to naglašavali, slabo se koriste, ostvaruje se niska razina poljoprivredne proizvodnje, sa ekstenzivnom tehnologijom i normalno da tada ne možemo govoriti o preusmjeravanju velikog potencijala kojeg Hrvatska ima a to je upravo proizvodnja žitarica koja bi itekako se mogla usmjeriti u pravcu bioetanola ili pak jedan dio površina u pravcu biodizela što Europa godinama radi i samo povećanje jedno manje povećanje, proizvodnje zadovoljilo bi ne samo potrebe 20 milijuna stanovnika koje potencijal Republika Hrvatska ima, zadovoljilo bi potrebe za energijom a ne da mi danas uvozimo 40% hrane. Jer svi ćemo se složiti da Hrvatska ima prirodna dobra da uz koordiniranje proizvodnje i potrošnje može postići proizvodnju bioeneregije prema novoj direktivi iz 2009. vodeći račina o isto tako o energetskoj neovisnosti i učinkovitosti korištenja energije u skladu s održivim razvojem. Direktiva proizvodnju energije iz obnovljivih izvora znači jednako tako kako biogoriva tako električne energije usmjerava u proizvodnju rashladne i toplinske energije i daje nam određene rokove, pomiče rokove na 2020. što znači da uz obveznu proizvodnju, 20% energije iz obnovljivih izvora pomiče granicu sa 5,75% obnovljivih izvora u transportu na 10% udjela obnovljivih izvora u gorivima u prijevozu 2020. Ako uzmemo da prijevoz u neposrednoj potrošnji energije u Hrvatskoj čini gotovo30%, da nam on svake godine raste 4% godišnje, pred nama je itekako ozbiljan zadatak ako ne mislimo 2020. dočekati istu sudbinu kao što smo dočekali 2010. Naime, pored toga važna je ušteda energije uz povećanu energetsku učinkovitost i smanjenje emisije stakleničkih plinova koja se svuda naglašava i koja daje prednost obnovljivim izvorima u odnosu na posebna goriva. U Strategiji energetskog razvoja definirani su poticaji proizvodnje i korištenja energije iz obnovljivih izvora sve u funkciji razvoja i Hrvatskog gospodarstva, a u skladu s održivim razvojem o čemu smo govorili prilikom donošenja određenih strategija, bilo energetske bilo kada smo govorili o održivom razvoju. Krenuli smo procijenjena je šumska neiskorištena masa, na žalost ne i poljoprivredna, čak je i osnovana tvrtka Šumska biomasa pri Hrvatskim šumama. Javljaju se i javljali su se određeni investitori, izdano je više od 200 predugovora o osiguranju biomase i odmah na početku našla posla. Pogoni se grade, ugovora o sirovini nema, natječaji za prodaju šumske mase se poništavaju jer netko se nije javio, odnosno zaboravio se javiti, pa isti treba poništiti i ispočetka, imamo vrlo velike pritiske na našu neozbiljnost i privlačenje investitora. Vrlo slično doživljavamo i sa bioplinom, naime bioplin gdje gospodarimo sa farmskim otpadom gdje su se već proizveli prvi megawati struje koji su se mjesecima isporučivali u mrežu HEP-a, normalno gratis, jer HEP nije želio platiti jer stabilizira mrežu. Da, Republika Hrvatska spada u zemlje s velikim potencijalom biomase i šumarstva, govori se o 1,5 milijuna kubika kubne mase, govori se jednako tako da i poljoprivreda na ovih sada iskorištenih milijun hektara ima velike potencijale u obnovljivim izvorima koristeći upravo otpad, međutim, on niti je procijenjen, niti je osnovana tvrtka slična onoj koju ima šumarstvo kako bi se zaista s tim otpadom gospodariti. Hrvatska Republika ima veliki potencija u 1 milijun hektara površine koja bi uz malo ulaganja mogli se uvesti o proizvodnju, bilo da se radi o brzorastućem drveću kako šumari kažu, drveću kratke ophodnje, koji su celulozom jednako tako bogatih biljaka kao što je atrofa, ali bez ozbiljnog nacionalnog akcijskog plana, koji je obveza svake zemlje Europske unije, bez uključivanja Ministarstva poljoprivrede koji se mora uključiti u obnovljive izvore energije prije svega kroz programe ratarske i stočarske proizvodnje, mislim da ćemo i mi dalje kaskati za Europskom unijom, ulagači će nas ili zaobilaziti ili oni koji su u zemlji polako napuštati, a nama će preostati da mašemo Strategijom i zakonima. Naime, nesumnjivo je da je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima dobar, nesumnjivo je da se usklađuje s Europskom unijom i najnovijom Direktivom iz 2009. i svakako da ćemo ga mi u Klubu podržati ali kao uvijek bojimo se da će zakazati provedbene mjere, da će zakazati kvalitet mjera, da neće biti uključeni bitni čimbenici u samom lancu i bojimo se da će 10 godina proteći i da ćemo se u 2020. ponovno dočekati nespremni bez obnovljivih izvora energije. Mislim da je sada na ministarstvima da se uključe prije svega u provedbene mjere jer ne bismo željeli da sve i dalje bude samo dobra legislativa bez pratećih učinaka. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege zastupnici. Znamo da je kada se radi o fosilnim gorivima računa se između 30 do 40% fosilnih goriva, Republika Hrvatska ima iz domaćih izvora. Radi se o nafti i o plinu koji se crpe uglavnom ili pretežito na području regije Slavonija i Baranja, ili 5 Slavonsko-baranjskih županija. Ovdje je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz s Konačnim prijedlogom zakona. Čini mi se kada promatramo ovaj materijal koji je u ovom Zakonskom prijedlogu da Slavonija, Baranja i Srijem imaju novu šansu, dakle novu šansu, da upravo na ovom području koji je obuhvaćen materijom ovoga zakona budu jedna da kažem energetska lokomotiva u proizvodnji biogoriva bilo da se radi o bioplinu, biodizelu ili ostalim izvorima energije. Jasno da je ovaj Prijedlog zakona u svezi sa direktivama Europske unije o udjelu obnovljivih izvora ukupnoj potrošnji energije do 2020. godine u iznosu od 20%, a opet u samom prijevozu 10% dakle je udio je energije iz obnovljivih izvora u gorivima za prijevoz. Pri tome treba uzeti u obzir dogovor ili Kyotski dogovor u Japanu, pa kada sve to skupa uzmemo i mogućnost te površine koje postoje za mogućnost uzgoja bilo šećerne, bilo uljane repice bilo drugih kultura iz kojih se može proizvesti biogorivo, u tom slučaju jasno da bi ovaj prijedlog Zakona a da njegova provedba bude žurna mogao donijeti Hrvatskoj, a poglavito Slavoniji i Baranji donijeti i velike koristi i promijeniti je donekle onu sliku koja postoji sada o Slavoniji i Baranji te o neravnomjernosti razvoja Slavonije i Baranje u odnosu na ostale krajeve Republike Hrvatske. Međutim, treba u provedbi ovoga zakonskog prijedloga imati na umu da su naše poljoprivredne površine danas jedne od ekološki najnezagađenijih ili najčistijih u Europi. Pri tome, moramo uzeti u obzir i to da mora postojati jedna harmonija u proizvodnji hrane i proizvodnji energije. Dakle, u neku ruku Hrvatska je s obzirom na ogromni uvoz prehrambenih proizvoda i nije toliko ovisna o domaćim resursima i zapostavila je domaću poljoprivrednu proizvodnju ali ukoliko zaista se ozbiljno prione proizvodnji a u svezi supstancija bioenergetskih onda u svakom slučaju treba postići harmoniju a ne dovesti Hrvatsku u poziciju nekih drugih zemalja koje su intenzivnom proizvodnjom zapravo zagadile svoje tlo promijenile ekološku sliku i time dovele same države u kojima se radi primjer Nizozemske da neke kulture se tamo ne mogu sijati koliko je to tlo izmijenjeno i ekološki ugroženo umjetnim gnojivima, pesticidima itd. Hrvatska također kada se govori o iskorištavanju biomase, onda se govori o vrijednostima i mogućnošću iskorištavanja naših šuma koje opet gledajući tako, zemljopisno, ... distribuciji kojima opet obiluje upravo naših pet županija, jasno da se to odnosi na proizvodnju električne energije za neke druge potrebe a ne za prijevoz, ali u svakom slučaju u ovom zakonskom prijedlogu to je istaknuto pa moram to istaći. Klub HDSSB-a će biti za ovaj Zakonski prijedlog s time da zaista pazimo pri tome da ova provedba ovoga zakonskog prijedloga bude što brža kako bismo postigli ono o čemu se govori u direktivama Europske unije a to je onih 20% energije izi obnovljivih izvora te 10% energije za prijevoz. Nadalje, za također govorim o obveznoj pozornosti svih ministarstava, poglavito Ministarstva poljoprivrede i ruralnog razvoja kada se govori upravo o toj harmoniji proizvodnji hrane i prehrambeno prerađivačkih kapaciteta s proizvodnjom kultura za proizvodnju biogoriva, kako ne bismo došli u situaciji da se izjednačimo po kvaliteti tla i zagađenosti jednoj da kažem, da ne dovedemo Hrvatsku a poglavito ona područja koja su pogodna za proizvodnju supstanci za bio goriva u jednu ekološku katastrofu i hvala Bogu da do sada to nije bio slučaj ali šepamo i u proizvodnji biogoriva. Evo Klub HDSSB-a će prihvatiti ovaj Zakonski prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz s Konačnim prijedlogom zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo na početku Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj prijedlog zakona u prvom redu zato što je poboljšan u odnosu na dosadašnji Zakon o biogorivima za prijevoz. Ja ću svoju raspravu započeti definicijom biogoriva koja je sastavni dio članka 3. ovog Prijedloga izmjena i dopuna Zakona o biogorivima za prijevoz a koje glasi da su biogoriva tekuće ili plinovito goriva za pogon motornih vozila i brodova za potrebe prijevoza ali proizvedeno iz biomase. A biomasa po istom članku je biorazgradivi dio proizvoda ili otpada ili ostataka biološkog podrijetla iz poljoprivrede naravno uključujući tvari biljnog ili životinjskog podrijetla, šumarstva i srodnih proizvodnih djelatnosti uključujući i ribarstvo, akvakulturu ali i bioragradivi dio industrijskog i komunalnog otpada. Biogoriva su od posebnog interesa za Europsku uniju, naravno i za Republiku Hrvatsku, jer osim doprinosa zaštiti okoliša, što je i bio jedan od najvažnijih razloga za poticanje njihovog korištenja, njihova proizvodnja doprinosi i diverzifikaciji energetskih izvora, ali i povećanju sigurnosti opskrbe energijom. Pod biogorivima se podrazumijevaju biodizel, dakle i bioetanol, ali i ostala tekuća i plinska goriva definirana u uredbi o kakvoći biogoriva, a sirovine za proizvodnju biodizela su uljana repica, suncokret soja, palmino ulje, otpadno, jestivo ulje, a bioetanola kukuruz, pšenica i ječam. Republika Hrvatska je kao što smo čuli u strategiji postavila za cilj povećanje prinosa i povećanje obradivih površina, kako bi se postigao udjel obnovljivih izvora energije u prijevozu, znači od 10% u 2020. godini, to bez uvoza sirovina, tj. proizvodnjom biogoriva temeljem sirovina iz domaće poljoprivredne i druge proizvodnje. Pod biogorivima, to smo isto danas ovdje čuli, znači podrazumijevaju se biogoriva dobivena iz otpada, ostataka poljoprivredne proizvodnje, neprehrambenih celuloznih materijala, lignoceluloznih i lignoceluloznih materijala. Iako su tehnologije još u razvoju Republika Hrvatska stvara uvjete za skoru njihovu primjenu, ali uvažavajući činjenicu da se od ukupne biomase koja nastaje na polju 40% mora vratiti u tlo, 30% za ishranu životinja, a 30% se može koristiti za proizvodnju biogoriva. Znamo da Republika Hrvatska raspolaže znatno većim oraničnim površinama nego što ih sada koristi, pa je realno za očekivati aktiviranje značajnog dijela tih površina kako bi postigli postavljeni cilj. Zakonom o biogorivima za prijevoz uređuje se djelatnost proizvodnje biogoriva i to na način da se uređuje pitanje namjenskih naknada za poticanje proizvodnje biogoriva, u što su uključeni znači i obveznici, visina naknade, način plaćanja, itd., ali se uređuje i sustav poticanja proizvodnje biogoriva, znači i sam način poticanja visine, vrste biogoriva, čija proizvodnja se potiče, minimalne i maksimalno poticana količina, način ostvarivanja prava na poticaj, itd. Uredbom o kakvoći uređuje se područje proizvodnje biogoriva u smislu da se određuje koji proizvodi se smatraju biogoriva, ali i propisuje granične vrijednosti značajki i kakvoće biogoriva, koja se naravno stavljaju u promet na domaće tržište. Mnogim podzakonskim aktima uređuje se poticanje proizvodnja biogoriva za prijevoz, posebna naknada za okoliš ako se ne stavlja biogorivo na tržište, mi u klubu HDZ-a držimo da je to dosta dobra odredba, zatim postupak za ostvarivanje poticaja na proizvodnju, način i uvjeti primjene zahtjeva održivosti u proizvodnji i korištenju, mjere za poticanje korištenja, ali i utvrđivanje prosječnih energijskih vrijednosti i jedinični iznos novčanog poticaja za proizvodnju biogoriva i jediničnom iznosu naknade za poticanje biogoriva. Ovim predloženim izmjenama i dopunama zakona, rekla sam na početku koji poboljšavaju ovaj postojeći zakon, ja ću spomenuti samo neke članke zakona koje mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo izuzetno pozitivnim. To je prvo članak 6., gdje se, članak 6. koji se mijenja tako da se nacionalni cilj stavljanja biogoriva na tržište određuje kao obvezatni, a ne kao planirani okvirni cilj. Nadalje novi članak 17. koji sukladno direktivi 2009/28 EZ uvodi zahtjev održivosti, kao novi pravni institut, a s ciljem zaštite zemljišta važnog za očuvanje biološke raznolikosti, zaštita zemljišta s velikom zalihom ugljika i tresetišta, ali i smanjenje emisije stakleničkih plinova u odnosu na emisiju koja nastaje korištenjem dizelskog goriva i motornog benzina. Dobro je da je ispunjenje zahtjeva održivosti i uvjet za isplatu poticaja i priznavanje te energije biogoriva u kvotu za ispunjenje nacionalnog cilja. Tako se stvaraju pretpostavke za održivi razvoj, znači i proizvodnje i korištenja biogoriva, ali bi još ukazala i na novost, znači članak 10. kojim se pojednostavljuje sustav planiranja, a da se ne utječe na kvalitetu i provedivost planiranja. Dakle zadržan je princip praćenja programa županija i/ili velikih gradova na godišnjoj razini, i obveza usklađivanja ciljeva plana sa realnim uvjetima u slučaju značajnijih odstupanja. Mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice očekujemo da će provedba evo ovih novih rješenja, novih predloženih rješenja, znači ovim zakonskim prijedlogom rezultirati ostvarivanjem ciljeva održivog razvoja u području prijevoza, i to smanjenjem negativnih utjecaja na okoliš, poboljšanjem sigurnosti opskrbe gorivom na ekološki prihvatljiv način, zadovoljenjem potreba potrošača za gorivom, ali i ispunjavanjem međunarodnim obveza Republike Hrvatske u smanjivanju emisije stakleničkih plinova, i to poticanjem proizvodnje i korištenja biogoriva u prijevozu, kao zamjenu za dizelsko gorivo i benzin, ali i ne manje važno uskladiti i ojačati međusektorsku vezu i koordinaciju aktivnosti između poljoprivrede i šumarstva, zaštite okoliša, industrije, energetike i financiranja. Također držimo važnim evo istaknuti da je ovaj prijedlog zakona, znači Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja da je dala prethodno obvezujuće mišljenje kojim dokazuje da su dobro regulirani poticaji, da su dobro znači i regulirani i usklađeni poticaji za proizvodnju biogoriva, i stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj prijedlog izmjena. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, gospodine ravnatelju, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz. Smatramo da je on na tragu usklađivanja sa novom direktivom Europske unije, da će se pridonijeti poboljšanju postojećeg zakona, jer sjetimo se da pri donošenju tog postojećeg zakona su zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru upozoravali na određene slabosti koje se sada otklanjaju, a vjerujemo da će ovakve izmjene zakona doprinijeti lakšem ostvarivanju ciljeva zadanih za proizvodnju biogoriva od 10% na ukupnom tržištu goriva, a prema kriterijima održivog razvoja. Naime ciljevi koji se ovdje često ističu, a to je 20, 20, 20 i 10%, teško da će se ispuniti, jer nismo ispunili ni ono što smo do sada stavili pred sebe. Dakle trebali bi do 2020. godine proizvesti 20% energije iz obnovljivih izvora, trebali bi za 20% povećati energetsku efikasnost, trebali bi za 20% smanjiti emisije stakleničkih plinova i staviti 10% biogoriva na tržište na ukupnom tržištu goriva. Evo ovih dana lomila su se koplja i u Cancunu u Meksiku kada su delegacije svih zemalja svijeta raspravljale zabrinuto o budućnosti Kyoto protokola i o onom što smo zadali pred sebe, a nismo ispunili. Bilo je vidljivo da upravo one zemlje koje prednjače u industrijskoj proizvodnji, koje imaju dostatna financijska sredstva teško ispunjavaju zahtjeve i obaveze koje se stavljaju pred njih. I u tim raspravama ustvari najveće iznenađenje izazvala je Kina koja je niz godina pružala veliki otpor provedbi obaveza iz Kyoto protokola. Kina bilježi veliki industrijski rast i u tom je shvatila da obaveze iz Kyoto protokola o smanjenju emisija stakleničkih plinova mogu biti ispunjene ukoliko se upravo veći napori ulože u proizvodnji obnovljivih izvora energije i biogoriva. I gle čuda, upravo ta zemlja koja je uz SAD i Indiju bila uvijek protiv mehanizama Kyoto protokola sada se može podičiti sa činjenicom da je kroz proizvodnju obnovljivih izvora energije ispunila ciljeve koji su stavljeni pred nju i od zemlje koja je nosila negativan predznak pretvorila je to u svoj plus. Mislim da Hrvatska ne koristi na dovoljno dobar način svoje potencijale. Kad govorimo o potencijalima proizvodnje obnovljivih izvora energije, ali i biogoriva, posebno u kontekstu smanjenja emisije stakleničkih plinova jer znamo da se proizvodi 0% emisija kada dobivamo energiju iz obnovljivih izvora, dakle iz energana na biomasu na bioplin ili kad proizvodimo biogoriva. I u tom segmentu mi u klubu HSS-a doista smatramo da treba postojati snažnija zainteresiranost nadležnih resora i snažnija politička volja koja je iskazana i u programu Vlade RH, no da se ona doista mora početi provoditi jer postoje primjeri koji pokazuju da kroz proizvodnju obnovljivih izvora energije mi doista možemo ne samo smanjiti emisije stakleničkih plinova nego i otvarati nova radna mjesta. No, kao što je to uvijek poznato sposobni smo sami sebi zakomplicirati život i pred sebe staviti mnogobrojne administrativne prepreke pa tako ukoliko želite sagraditi postrojenje za proizvodnju bioplina ili biomase ili biogoriva onda će vam trebati bar nekih 50 dozvola. Pa će se taj proces otegnuti na nekoliko godina i na kraju od ideje do realizacije izgubit ćete živce i nećete napraviti ništa, a Hrvatska će ostati bez iskorištenih potencijala i bez dobivene energije i bez svih onih koraka koji vode prema energetskoj neovisnosti na što se često pozivamo kroz svoje strateške dokumente. Stoga mi u HSS-u mislimo da sve te postupke treba bitno pojednostaviti, da ih treba olakšati, ali i da se procesi koji su sastavni dio onih osnovnih postupaka moraju ubrzati, moraju biti jednostavniji i da se pojedini zahtjevi ne bi trebali držati u ladicama jer se onda izlažemo napadima koji često dolaze sa raznih strana da nismo učinili dovoljno kako bi se realizirale investicije u dobivanju zelene energije, a počesto imamo prigovore upravo i od stranih investitora koji nažalost ne govore ništa dobro o procesima koji se odvijaju, posebno kad govorimo o gradnji energana na biomasu. Dakle, nismo ispunili ciljeve koje smo stavili pred sebe i ukoliko želimo te ciljeve ispuniti onda se moramo ozbiljno uhvatiti posla. Ovdje kroz zakon koji se predlaže čini nam se u klubu HSS-a da se nedovoljno spominje uloga poljoprivrede, uloga proizvodnje poljoprivrednih sirovina za proizvodnju biogoriva. Tu nema potpora koje su nužne za takvu proizvodnju i tu nema potpora za poljoprivrednike koji će koristiti takvo gorivo u okviru svoje poljoprivredne proizvodnje, odnosno u okviru svih svojih aktivnosti koje se provode. Isto tako, jasno nam je da u ovom zakonu ne može biti regulirano pitanje trošarina no mi očekujemo da se to pitanje trošarina preotvori, ono je izuzetno ozbiljno i o njemu se mora razgovarati jer u većini zemalja članica EU biogoriva su oslobođena trošarina upravo zbog toga kako bi se nadoknadila razlika u troškovima proizvodnje, a porezne olakšice nude se i korisnicima tog goriva u vidu smanjenih naknada ili kod registracije vozila ili od oslobađanja pojedinih ekoloških poreza na automobil. Stoga smatramo da evo Ministarstvo gospodarstva kao ustvari nositelj ove zakonske regulative treba otvoriti ozbiljne razgovore i sa Ministarstvom financija kad govorimo o pitanju trošarina, ali i sa Ministarstvom poljoprivrede kad govorimo o potporama poljoprivrednicima koji proizvode sirovinu za proizvodnju biogoriva i kad govorimo o poljoprivrednicima koji koriste takvo gorivo u okviru svojih aktivnosti. Naime, smatramo da upravo takve aktivnosti proizvodnje biogoriva, ali i obnovljivih izvora energije spadaju u onaj stup održivog razvoja. Riječ je o gospodarskim aktivnostima koje otvaraju nova radna mjesta, štite socijalnu sigurnost zaposlenih i štite okoliš i stoga je naše mišljenje u HSS-u da takve aktivnosti treba podržati. One, između ostalog, doprinose i očuvanju i revitalizaciji hrvatskih sela jer se kroz njih direktno otvaraju nova radna mjesta što kroz samu proizvodnju sirovine, ali isto tako i kroz zapošljavanje na radu u takvim postrojenjima. Ono što je izuzetno važno to je i jedan od koraka smanjenja energetske ovisnosti, a cilj svake države je da ustvari bude energetski neovisna i to je naravno isto tako korak u smanjenju ispuštanja štetnih plinova u atmosferu što i jest naša obaveza koju smo preuzeli. Ovog trenutka mi pregovaramo kao samostalna zemlja samostalno. Imamo obavezu smanjiti 5% u odnosu na baznu '90. godinu, a kad postanemo članica EU mi ćemo morati smanjiti 20 do 30% emisija stakleničkih plinova u odnosu na baznu godinu. I te ciljeve ćemo izuzetno teško ispuniti, ukoliko ne shvatimo ozbiljno da doista moramo prionuti poslu i da moramo ove procese učiniti lakšim, transparentnijim i podržati proizvodnju obnovljivih izvora energije i biogoriva. Pojavljivale su se tu mnogobrojne dileme koje možda jesu realne za određene zemlje ali ne i za Hrvatsku. U HRvatskoj ima milijuna hektara poljoprivrednih površina koje itekako mogu biti dostupne za proizvodnju i biomase ali i sirovina za proizvodnju biogoriva. U tom smislu zasigurno treba osigurati i strateški akcijski plan, ali i onima koji se odvaže na takav poduhvat osigurati potpore. Evo mogu reći da sam nešto slično radila u Sisačko-moslavačkoj županiji kada sam imala mogućnost biti zadužena za to područje i da se pokazalo da smo uspjeli sa dobro organiziranim poljoprivrednim proizvođačima zasijati neobrađene poljoprivredne površine sa uljanom repicom, da smo im osigurali tržište i da su tu uljanu repicu prodali proizvođaču biodizela u Ozlju, da smo zatvorili cijeli ciklus što su autobusi u Gradu Zagrebu kupili to biogorivo i Zagrepčani su se vozili na biogorivo koje je proizvedeno iz uljane repice od poljoprivrednih proizvođača iz Sisačko-moslavačke županije. Osigurali smo im potpore na županijskoj razini koje su nažalost evo mojim odlaskom iz županije ukinuti. Dakle, ono što želim reći zaključno, za sve što radimo potrebna je politička volja. Ponekad nije važno tko je osmislio koju mjeru ili predložio koji projekt ako je taj projekt dobar. Kao zrelo političko društvo u 21. stoljeću trebali bi funkcionirati na način da vodimo računa o onom što je dobro za naše građane, a ne da ukidamo one projekte koji su dali rezultate i koji su pozitivni. Ja vjerujem da ovaj zakon jest odraz političke volje, no u svakom slučaju njegova provedba će pokazati koliko smo ozbiljni u tome. Nadamo se da će potencijal proizvodnje i korištenje obnovljivih izvora energije i biogoriva koji HRvatska ima biti prepoznat, da će biti iskorišten i da će se voditi račina o svim ovim aspektima koji danas predstavljaju prepreku u tom dijelu. A to znači da su onda i prepreka otvaranju novih radnih mjesta, da su onda prepreka revitalizaciji hrvatskog sela i da su prepreka našim obavezama koje smo preuzeli potpisivanjem ratifikacije mnogobrojnih međunarodnih sporazuma i naravno da to što smo potpisali i preuzeli moramo i realizirati. Stoga evo vas predstavnike Vlade ovdje i Ministarstva gospodarstva svakako pozivam da zajednički sa Ministarstvom poljoprivrede i Ministarstvom financija doradite ove poticajne mjere koje su nužne da bi doista i ovaj zakon funkcionirao na tržištu ali kako bi ispunio svoje obaveze. Hvala.
Hvala. U 16,07 minuta isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovana gospodine potpredsjedniče, štovana gospođo državna tajnice. Ovaj zakon svakako valja podržati. Sjetimo se da se termin biogorivo odnosi na cijeli spektar različitih goriva koja se na neki način proizvode iz biomase. Međutim, da ne bi bilo nekih nedoumica valja reći da iako je EU donijela ovu predmetnu direktivu zbog koje mi mijenjamo zakon EU je itekako svjesna svih problema i koja se vezuju uz biogoriva. To su ne nužno najvažnijim redom, moderiranje cijena fosilnih goriva, zatim kontinuirana debata u odnosu proizvodnje hrane i biogoriva, potencijalne redukcije siromaštva u proizvodnji i prometu biogorivima, pitanje emisije stakleničkih plinova vezanih uz biogoriva, održiva proizvodnja, deforestacija i erozija zemljišta, smanjivanje biodiverzificiteta, utjecaj na vodne resurse, energetski balans i učinkovitost, a tu je naravno i pitanje stručnosti i struke osoba koja će biti uključena u cijelu ovu situaciju vezanu uz biogoriva. Nije stoga čudno da je Jointed Research Center ili popularni JRC kao glavna uprava za znanost Europske komisije u okviru Strategije istraživačkog razvoja za period od 2010. do 2020. godine donio koordinirani akcijski plan vezano uz biogoriva. Sa ciljem da se promovira ova smjernica ili direktiva vezano uz uporabu obnovljivih izvora energije, zatim da se analizira održivost i kriterij za proizvodnju biogoriva npr. uporaba zemljišta i indirektna uporaba zemljišta. Nadalje, pitanje koje valja riješiti na europskoj razini jest i proračun učinka stakleničkih emisija, stakleničkih plinova i životni ciklus biomase, biogoriva i njihovog kretanja kroz okoliš. Monitoring ili nadgledanje kako se biogoriva odnose i ponašaju u okolišu. Zatim promoviranje znanstvenoistraživačkih i tehničkih studija vezano uz razvoj sljedeće sekundarne generacije biogoriva. Monitoring tehnološkog progresa i procesa optimizacije uporabe biogoriva. E sada postavljam pitanje, što smo mi u Hrvatskoj vezano uz to sve učinili? Dakle, GRC ima jedan akcijski plan za narednih 10 godina sa projekcijom do 2040. godine. Što je Hrvatska načinila osim one vrlo generalne energetske strategije? Prisjetimo se i što piše u programu Vlade gospođe Jadranke Kosor kada smo donosili, kada smo ju potvrđivali u Saboru. U onom dijelu koji se odnosi na energiju vezano uz biogoriva stoji samo jedna jedina rečenica, promovirat će se održiva proizvodnja biogoriva radi što većeg korištenja u transportu s ciljem zaštite okoliša. Dakle prilično samorazumljiva rečenica. Ali šta se otada desilo do danas, gdje je ta promocija, gdje je dijalog sa širom javnošću, gdje je dijalog sa znanstveno-istraživačkom zajednicom. Kako to da GRC kao glavna uprava Europske komisije za okoliš može određivati za Europsku komisiju i neke naručene projekte i programe. Naprosto zato što su ti projekti i programi interesantni ili vitalni za Europsku uniju i za cijeli njen razvoj. Tako da je razvoj društva zasnovanog na niskim emisijama ugljika jedan od prioriteta GRC-a i to drugi po prioritetu odmah iza razvoja kompetitivnog gospodarstva. A ovaj zahtjev koji se odnosi na low carbon society odmah se nastavlja na održivo upravljanje prirodnih izvorima što pak skreće prema sigurnosti uporabnih proizvoda, hrane itd. Dakle, jedan konzistentan niz tematskih područja vezanih uz upravljanje energijom i okolišem kao i proizvodnjom hrane. Gdje je tu suradnja između Ministarstva znanosti i Ministarstva gospodarstva? Nadalje, vidjeli smo da je i sama Europska unija svjesna ovih mnogih potencijalnih problema koji proizlaze iz uporabe i promocije biogoriva pa postavljam pitanje gdje je ugrađeno u ovaj zakon društveno odgovorno poslovanje tj. jedan unutarnji mehanizam da se ovim zakonom i aktivnostima vezanim uz promociju biogoriva i svih popratnih aktivnosti neće ugroziti temeljna načela, norme ISO 26000 vezane uz društveno odgovorno poslovanje. Mi naravno ne moramo slijepo slušati Europsku uniju i naše zakone mijenjati zato što to traži europski acquis, mi možemo ići i korak dalje i nitko nas ne bi osudio da u naše zakone pa i ovaj se ugrade i dodatni mehanizmi da mi sami ili netko drugi koji dolazi sa svojim investicijama u Hrvatsku neće ugroziti naše temeljne ekološke, društvene, socijalne i ostale vrijednosti. Pri tome treba razmišljati u kreiranju svih budućih zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvažena Nataša Vujec, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče. Uvaženi saborski zastupnici. Kao prvo, u okviru ovog završnog izlaganja željela bih se očitovati na predložene amandmane. Upoznata sam sa tri predložena amandmana upućena od Odbora za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora te ovim putem u ime predlagatelja ovih izmjena i dopuna Zakona o biogorivima želim reći da prihvaćamo sva tri amandmana. Također danas tijekom ove rasprave dobili smo i četvrti amandman koji je podnio u ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin Franjo Lucić te ovim putem također u ime predlagatelja želim reći da prihvaćamo i taj četvrti amandman. Poštovani zastupnici, ja iskreno sam jako sretna i zadovoljna sa ovom konstruktivnom raspravom koja je vođena vezano za Zakon o biogorivima. Tijekom rasprave potaknuli ste puno konkretnih primjera i puno problema koji se javljaju kod nas pri korištenju i implementaciji izvora tj. obnovljivih izvora energije, odnosno korištenja svih izvora obnovljive energije i za proizvodnju električne energije, a i ovom prilikom za korištenje u svrhu proizvodnje goriva. Što se toga tiče, mogu reći da znamo i mi, i nama svakodnevno dolaze investitori i javljaju se problemi. Nije za utjehu, ali slična situacija je i u drugim zemljama. To područje obnovljivih izvora daleko nadilazi područje one velike energetike s kojom smo svi do sada imali prilike i mogućnosti se susresti. Ovo je područje potpuno novih tehnologija, potpuno novih kriterija primjene i potpuno novih okvira i što se tiče zaštite okoliša, zaštite priroda tako da ponekad dolazite i do te apsurdne situacije da je implementacija obnovljivih izvora energije nama cilj potpisani temeljem poglavlja 15. – Energetika. To je cilj koji je propisan u okviru direktiva Europske unije u svrhu zaštite okoliša, a na kraju jedan od velikih razloga za implementaciju tog cilja je u stvari dodatna zaštita okoliša i zaštita prirode. Tako da u svim tim događanjima, kažem ima i puno takvih apsurdnih situacija. No, na svima nama je da to pokušamo novim direktivama, primjenom ovih novih direktiva koje se i donose upravo iz tih razloga da pokušamo prebroditi i u konačnici do 2020. godine ostvariti taj cilj. Da bi se cilj ostvario do 2020. godine zakonodavni okvir treba što prije biti riješen, pa u okviru toga mogu reći da su i ove izmjene i dopune dio tog jednog generalnog okvira koji je potrebno donijeti da bi u konačnici mogli ostvariti taj cilj i implementirati obnovljive izvore energije u neposrednoj potrošnji energije, a za proizvodnju električne energije i za biogoriva. Što se tiče pitanja i što se tiče nove norme ISO 26000 evo to je ukratko i jedan od tih odgovora. Ovo je jedan okvir koji u stvari je i u skladu sa tim društveno-odgovornim postupanjem i poslovanjem. Jedna od primjedbi i jedan od komentara tijekom rasprave bio je i da donosimo Zakon o biogorivima za prijevoz a da praktički nemamo podzakonsku regulativu, odnosno bila je izražena jedna bojazan da donošenjem zakona neće se ništa napraviti pa sad ovom prilikom također želim reći da čim uvaženi Sabor usvoji ovaj zakon u roku od 15 dana koliko je u stvari moguće bit će predložen Vladi na usvajanje Nacionalni akcijski plan poticanje proizvodnje i korištenja biogoriva u prijevozu za razdoblje od 2011. do 2012. godine. On je u potpunosti gootv i on se radio paralelno sa izmjenama i dopunama ovog Zakona. A također paralelno s time rađena je i Uredba o poticanju proizvodnje biogoriva za prijevoz tako da će ta uredba biti predložena Vladi na usvajanje i to očekujemo u onom zadnjem tjednu ove godine tako da s ulaskom u drugu godinu imamo i zakon i važna dva akta. Znači, nacionalni akcijski plan i ovu Uredbu koja će omogućiti implementaciju i provedbu zakona praktički od siječnja sljedeće godine. Ukratko vezano za sam Nacionalni akcijski plan što je ujedno i vidljivo u zakonu. Osvrnula bih se i na komentar koji je danas tijekom rasprave bio iznesen, a to je da su količine koje se odnose na proizvodnju biodizela uzele veći udjel od proizvodnje bioetanola i bioplina. Jedan od odgovora je i zato jer je proizvodnja biodizela u stvari zamjena za dizelsko gorivo, a prema predviđanjima do 2020. godine i situaciji kakva je danas u korist potrošnje dizela se može reći da je 64% dizela se koristi u transportima u odnosu na 36% što ide u korist etanola, pa sukladno tome je i taj akcijski plan i prilagođen potrebama goriva koja se koriste. A također jedan od tih razloga je i razlog sirovine za proizvodnju biodizela koja je puno lakše dostupna i jednostavnija, ima je u većim količinama te je u tom smislu jednostavnije doći do većih količina biodizela u odnosu na ova druga dva biogoriva. Hvala vam lijepa na konstruktivnoj raspravi i ja bih sa ovime i završila ovo kratko izlaganje prihvaćajući sva četiri amandmana u ime predlagatelja. Hvala.
Zahvaljujem. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 663. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Franjo Lucić. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane, te se o njima ne glasuje jer i oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o biogorivima za prijevoz. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je jednoglasno sa 116 glasova zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 665. Predlagatelj je zastupnica Ana Lovrin i Ivo Grbić i Nevenka Marinović i Branko Kutija uz potporu 24 zastupnika. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe i Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo na početku ovog svog izlaganja molim vas kolegice i kolege da podržite ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj s Konačnim prijedlogom zakona i to iz sljedećih razloga. Evo dosadašnjim zakonom, znači greškom iz 1997. godine pogrešno su navedena naselja na području dviju općina Zadarske županije i to općine Poličnik i općine Posedarje. To stvara probleme u svakodnevnom životu stanovnika ovih naselja. Evo spomenut ću, ponosno je to stanovništvo sjeveroistočnog ruba Ravnih Kotara, kojeg od podvelebitskog krša i Velebita dijeli podvelebitski kanal, Masliničko Ždrilo i novigradsko more. Ima dobre infrastrukturne pretpostavke za razvoj, znači to su koridori, infrastrukturni koridori državnih i županijskih cesta. Evo opravdano stanovništvo ovog područja traži ispravku greške, kažu, kako oni sami kažu kad već imamo svoju državu zašto smo izgubili naselja svoja, a velik dio stanovnika ovih naselja su bili branitelji, mnogi od njih su i poginuli u Domovinskom ratu. Evo na nama je da im omogućimo pravo na ispravku ove greške, tako da njihova naselja, znači Podgradina, odnosno Rupalj budu zasebna naselja, a ne dio kao što je i u dosadašnjem zakonu bilo Islama Latinskog. A upravo to znači mi njihovi zastupnici i tražimo ovim prijedlogom zakona, dakle tražimo ispravku greške u postojećem zakonu. O čemu se radi? Što zapravo tražimo? Da se u sastav općine Posedarje uvrste naselja Ždrilo i Grgurice kao samostalna naselja jer tako je propisano statutom općine Posedarje, te da se naselje Islam Latinski dio Podgradina razdvoji na dva samostalna naselja i to naselje Islam Latinski i naselje Podgradina kao što je to uvijek do sada i bilo. Drugo je da se u sastav općine Poličnik znači uvrste dva nova naselja Gornji Poličnik, Murvica Gornja, što je također predviđeno statutom općine Poličnik, te da se ispravi pogrešno naveden naziv naselja Rupalj, odnosno da se umjesto pogrešno navedenog naziva naselja Islam Latinski dio Rupalj navede ispravan naziv naselja, tj. da glasi naselje Rupalj. Ove dvije općine Zadarske županije su bile najvećim dijelom okupirane, stradale u Domovinskom ratu, to su naselja i Podgradina i Rupalj, Murvica Gornja, Grgurice, Gornji Poličnik, one su obnovljene, ali još uvijek velik broj stanovnika tih naselja živi u okruženju minama. Mještani Podgradine, Ruplja, Gornjeg Poličnika, Murvice Gornje, Ždrila i Grgurica drže da će ovim prijedlogom izmjena Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj biti riješen njihov problem vezan uz izdavanje i dobivanje osobnih dokumenata, isprava i uvjerenja, a mi držimo da s obzirom da sljedeće godine ide i novi popis stanovništva, da ovim prijedlogom stvaramo pretpostavke da se na vrijeme isprave postojeće pogreške, te da ova naselja uđu znači u registar prostornih jedinica koji je tehnička dokumentacija za provođenje popisa, te da se nove greške ne javljaju. Evo stoga vas molim kolegice i kolege da podržite ovaj prijedlog, u prvom redu zbog evo ponosnih žitelja općine Poličnik i Posedarje, dakle stanovništva sjeveroistočnog dijela Ravnih Kotara Zadarske županije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HNS-a, HSU-a, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Iz obrazloženja zakona vidljivo je da je grupa naših kolega iz HDZ-a iz Zadarske županije sačinila prijedlog koji činjenično stanje iz dio općina Zadarske županije, to je Posedarje i Poličnik prinosi u Zakonu o područjima županija, gradova i općina, i time ga ažurira i usklađuje sa stvarnim stanjem. U klubu HNS, HSU mi podržavamo vas koji ste jasno predložili, pokrenuli ovu inicijativu, i obzirom na obrazloženje iz kojeg je potpuno vidljivo da su i statuti ovih općina prilagođeni, i to još prošle godine ako se ne varam i time je valorizirana situacija koju imamo na terenu, ona stvarna situacija na terenu. Stoga još jednom ponavljam mi ćemo u klubu HNS, HSU vas podržati. Međutim ovdje kolegice i kolege ostaje nekoliko velikih upitnika koje imamo za Ministarstvo uprave, ne za vas predlagatelje. Prvo, zašto je Ministarstvo uprave propustilo da sustavno riješi ovaj problem u godini prije popisa stanovništva, ako u Zadarskoj županiji imamo dvije općine sa ovakvom situacijom, onda je za pretpostaviti da i u mnogim drugim županijama imamo vjerojatno sličnih situacija. Trebalo je po nama to cjelovito riješiti, sustavno riješiti i jasno time u godini prije izbora to i kvalitetno riješiti. Drugo, kako je bilo moguće, kolegice i kolege, da ovaj prijedlog dođe na matični odbor, da se raspravi i da se usvoji, a da nije bilo pisanog mišljenja Vlade? To je jedan veliki izuzetak. Treće, zašto se Vlada različito odnosi prema sličnim inicijativama iz oporbe i vladajuće koalicije? Ako se ne varam kolegica Zgrebec, kolega Mršić su imali slične inicijative lani, na žalost tad je rečeno da nije dobro stalno mijenjati zakon, da će se čekati da se skupi veći broj takvih inicijativa i da ćemo onda sustavno riješiti sve te probleme i pitanja koja se pojave. Na žalost ništa od sustava nema. Četvrto, zar ne bi bilo dobro da Ministarstvo uprave jednom godišnje dođe pred Sabor sa prijedlogom dopuna i promjena ovog zakona, kojim bi obuhvatili sve prijedloge koji stignu u tijeku te godine i na taj način uistinu sustavno i korektno odradimo ovaj posao. Dakle mi jesmo za to, ali ne na ovakav način. Ovo zaista nije niti sustavno, ovo nije ni principijelno, i ovo je po nama jedan selektivan pristup koji nije prihvatljiv u radu ovoga Sabora. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a. Pardon, ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Dorić je netočno rekao da je sličan naum imao kolega Mršić, prilikom predlaganja svojega. On je imao izdvajanje naselja iz postojećih općina i pripajanje gradu Koprivnici. Ovdje su postojeća naselja koliko sam ja razumio ona su među tim općinama, samo se radi o određenom reguliranju. Dakle to su dvije različite stvari u svakom slučaju. Hvala lijepa.
U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će ovaj prijedlog zakona, tim prije što su, i tim više što su ti ljudi izražavali svoje nezadovoljstvo na različite načine i obilazeći sve saborske zastupnike, većinu saborskih zastupnika 9. izborne jedinice neovisno o političkoj pripadnosti. Kako je njihov opravdani zahtjev da se jednostavno greška u pisanju ispravi doprlo do našeg Državnog ureda, a sada ministarstva, obećano im je da će se to ispraviti i da ništa nije prijeporno. Na taj način su oni obmanjeni od strane Vlade, odnosno pojedinog ministarstva, resornog ministarstva da će to učiniti u najskorije vrijeme. Prolazilo je vrijeme, ponovno se stvari nisu mijenjale ali i one koje su savršeno jasne i da ja ne ponavljam o čemu se radi kako je to kolegica Marinović govoreći u ime kluba HDZ-a istakla. Dakle, pojedina naselja su ispala, neka su bila dio naselja kao u Islamu Latinskom, Podgradina dio naselja Rupalj. U Poličniku dakle Murvica Gornja i samo mjesto i sama općina Poličnik. U općini Posedarje i Ždrilo. Međutim, dakle nema se što nego prihvatiti ovakav prijedlog jer su oni u popisu određenog naselja. I dobro je evo da se izašlo s ovakvim prijedlogom zakona. Mi smo u SDP-u također upoznati jer su nam se obraćali ti ljudi i oni su rekli da je njima Vlada obećala. Dakle, Vlada ih je obmanula, Vlada im je lagala, nije to učinila i nekoliko zastupnika kluba HDZ-a sada to čini. Međutim, da razotkrijemo u potpunosti postupanje, ja neću reći Vlade, ali određenih interesnih skupina koji su se nakalemili na Vladu. Ovo nije greška koja se slučajno dogodila. Mještani su to razotkrili, bili su tamo i prosvjedi. Očito je da se netko tamo želio dokopati najvrijednijeg teritorija u Podgradini i u Ruplju, a pogotovo u Podgradini. I to treba otvoreno reći jer nije moguće da je Vlada toliko lijena da nije mogla naći već u 2 godine vremena da to, očito tu nepravdu ispravi. Dakle, ako je bila samo greška u pisanju, ako se radilo o eroru …, ali nije u tome stvar. Stvar je bila u tome da se namjerno ovo napravilo i da su se ljudi zavlačili. I tome treba stati na kraj. Mi podržavamo ovaj prijedlog, ali govorimo upravo i o tome, ovdje se čak ispravio takav navod. Ne moraju biti iste stvari i nisu iste stvari, ali su logične stvari što je dolazilo upravo od inicijative da se u gradu Čakovcu pripoji jedno naselje ili pak u Koprivnici da se odvoji za koje su ispunjene sve zakonske pretpostavke. Dakle, i referendum, odnosno izjašnjavanje građana i suglasnosti potrebe. Dakle, i ne radi se o stvaranju novih jedinica nego o novom uređenju, odnosno praktički ajmo reći o novim granicama. Međutim, dobili smo odgovor Vlade to će Vlada cjelovito riješiti. Pa Vlada nije riješila ni ovo parcijalno, a kamo cjelovito jer po njoj bi to bilo ad calendar grecas, to znači nikada osim ako se ne promijeni nekakva prije svega oko ovih zajedničkih pitanja i jedan konsenzus i jedan novi način razmišljanja da se podrži sve što je normalno, što je logično u interesu građana. A ovo očito će morati sačekati i promjenu vlasti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo 3 ispravka netočnih navoda. Prvo je uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Netočno je kolegica Antičević navela da se ovdje ne radi o nekoj slučajnoj grešci, odnosno da je netko namjerno počinio i podržavao trajanje ove greške radi nekakvih interesa oko zemljišta. Bilo bi dobro kada bi kolegica to i konkretizirala i objasnila na koji način, dakle i da se ne radi o lapsus calami nego da se radi o teškoj namjeri. Ja osobno, a mislim ni nitko u ovoj sabornici ne može dokučiti kako bi se netko dokopao zemljišta ako se jedno naselje zove tako i u istoj je općini ili se samo ispravi ime naselja i ostaje u istoj općini. Ako se sumnja na prostorne planove, prostorni planovi donose se za područje jedne osobe i ukoliko se ne radi o tome da se mjesto premješta iz općine u općinu onda niti taj prostorni plan ne može imati nikakvog utjecaja, odnosno ne ide pod prostorni plan druge općine gdje bi moglo biti nekakvih mračnih poslova.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Nevenka Marinović, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Inače nije točan navod kolegice Marinović da je Vlada obmanula žitelje ovog kraja. Vlada je svojim mišljenjem potvrdila da cjelovito rješava zahtjev žitelja ovog kraja. A što se tiče toga da se netko želio dokopati, kolegice Marinović, možda znate, a ako znate onda ste u obvezi reći tko je to, tko se želio dokopati. … [[Upadica se ne razumije.]]
Bez dobacivanja iz klupe.
Recite tko je to, evo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolegica Marinović je kazala očito je da se tamo netko želio dokopati vrijednog zemljišta. Ja isto tako se pozivam na ono što je kazala gospođa Marinović, volio bih znati sa imenom i prezimenom tko je taj? Možda ste vi dobili ta imena i prezimena za razliku od nas ostalih koji smo podnijeli ovaj prijedlog zakona. A ako znate izvolite kazati. … [[Upadica se ne razumije.]]
Molim vas bez dobacivanja iz klupe. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu uvaženi zastupnik Ivo Grbić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Predloženim prijedlogom Zakona izmjena i dopuna Zakona o područjima županija, gradova i općina u RH ne predlaže se, ja bih naglasio, promjena područnog ustrojstva RH već se praktički ispravljaju pogrešno navedena naselja, odnosno uvode određena naselja koja su ispuštena. I to na području Zadarske županije konkretno u općini Poličnik i Posedarje. Istaknuo bih da je postojećim zakonom u općini Poličnik nabrojana su naselja, između ostalih i naselje Islam Latinski, Rupalj. Međutim, Islam Latinski je posebno samostalno naselje koje se ne nalazi uopće u općini Poličnik već se Islam Latinski nalazi u općini Posedarje. Isto tako Rupalj je posebno naglašavam samostalno naselje stoga je treba upravo u tom smislu ovo izmijeniti. Tim više što i statuom jedinice lokalne samouprave konkretno Općine Poličnik to navedeno. Isto tako u OPćini POličnik ispuštena su dva samostalna naselja i to Gornji Poličnik i Murvica gornja. Što se tiče Općine Posedarje Islam Latinski pripada u Općini Posedarje. I ovim prijedlogom upravo se ispravlja na način da se on ulazi u Općinu Posedarje. A isto tako statuom jedinice lokalne samouprave konkretno u slučaju Općine Posedarje navedena su naselja i Ždrilo i Grguriće koji sada ne postoje u zakonu. Svakako da obzirom da navedena naselja nisu bila taksativno navedena u zakonu neovisno što su bila u statutu jedinica lokalne samouprave iziskivala su određene poteškoće tog područja u smislu da nisu mogli ostvariti određena svoja prava vezano za određene dokumente i uvjerenja, jer im nije pisalo Islam Latinski, Islam Latinski-Rupalj i obrnuto. Onaj tko je bio u Ruplju pisalo je Islam Latinski-Rupalj umjesto samo Rupalj. U tom smislu predlažu se i ove izmjene. Istaknuo bih da za izmjene i dopune ovog zakona nisu potrebna nikakva posebna financijska sredstva. A isto tako predlaže se hitnog postupka imajući u vidu što su i prethodnici istaknuli da smo mi već ovdje u srpnju donijeli Zakon o popisu stanovništva, pučanstva i stanovnika u RH i da će se to izvršiti u periodu od 1. do 28. travnja 2011. godine, a da praktički od početka ove godine od tada ne idu nikakve izmjene. I u tom smislu ovaj predložena hitnost postupka. Imajući u vidu navedeno podržavam donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima, gradova, općina u RH. Hvala.
Zahvaljujem. I imamo još jednu raspravu to je uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Evo Zakonom o područjima županija, gradova i općina u RH u članku 16. pod rednim brojem 13 Zadarska županija točkom 14. u sastavu Općine Posedarje navedena su sljedeća naselja Islam Latinski, Dio Podgradina, Posedarje, Slivnica i Vinjerac. Statuom OPćina Posedarje odnosno člankom 2. stavkom 2. definirano je da su naseljena područja Općine Islam Latinski, POdgradina, POsedarje, Slivnica, Ždrilo, Vinjerac i Grgurice. Sa istim člankom prije navedenog Zakona o područjima Županija, gradova i općina za Općinu Poličnik navedeno je da su naselja Briševo, Dračevac Ninski, Islam Latinski, Dio Rupalj, Lovinac, Murvica, POličnik, Suhovar i Visošane. Međutim, statuom Općine Poličnik utvrđeno je da su naselja na području Općine Briševo, Dračevac Ninski, Gornji Poličnik, Poličnik, Lovinac, Murvica, Murvica Gornja, a Rupalj, Suhovare i Visočani. Znači slijedom navedenoga razvidno je da su određena mjesta na području Općine Poličnik i Posedarje pogrešno navedena u Zakonu o područjima županija, gradova i općina u RH odnosno da određena naselja nisu uopće navedena. Što se tiče naseljenih područja Općine Posedarje znači pogrešno su u nazivu spojena mjesta Islam Latinski i POdgradina i na području Općine Poličnik čuli smo to je već znači radi se o Islamu Latinskom i o dijelu Rupalja. Pogrešno navođenje određenih naselja na području Općina Poličnik i Posedarje te ujedno nenavođenje svih samostalnih naselja na području tih općina izazvalo je nezadovoljstvo građana tih jedinica lokalne samouprave. Znači građani koji žive na području naselja POdgradina, naselja Ždirlo ističu da im činjenica da njihova naselja ovim zakonom nisu navedena kao naselja na području Općine Posedarje, odnosno Poličnik stvara iznimne poteškoće uz izdavanje i dobivanja osobnih dokumenata, uvjerenja, isprava i tomu slično. S obzirom da će se iduće godine provesti popis stanovništva, kućanstva i stanova u RH a znajući da je osnova za provođenje popisa konkretno točno utvrđeno područje jedinica lokalne samouprave tj. naselja na području općina i gradova, ocijenjeno je da su u ovom slučaju ispunjeni uvjeti za hitno donošenje predloženog zakona. Naime, o problemu neuvrštavanja poglavito Podgradine kao samostalnog naselja Općine Posedarje najbolje svjedoče sami mještani Podgradine koji su u nekoliko navrata ukazivali na nepravilnost. Evo posljednji događaj zbio se prošloga tjedna 8. prosinca kada su mještani došli pred zgradu Zadarske županije tražeći da se Podgradina za koju tvrde da je '97. godine izbrisana iz zakona i stavljena pod Islam Latinski opet vrati u zakon odnosno na kartu Hrvatske kao samostalno naselje. Evo stoga moj apel svim kolegicama i kolegama da daju podršku donošenju ovog zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama ... ... [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Ne radi vam ključ. E onda dajte ključ. Kako? Možda bi mogli naći neko drugo mjesto gdje bi proradio, recimo. Ali vidite da li radi. Radi? E vidite. Dobro, idemo dakle Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Bio je hitni postupak P.Z.E. br. 665. Predlagatelji zastupnici Ana Lovrin i Ivo Grbić, Nevenka Marinović i Branko Kutija. Rasprava je zaključena. Vlada Republike Hrvatske podržala je donošenje ovog Zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 115 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primaljstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 668 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. POslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izviješća ste primili na sjednici. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo. Dakle, Hrvatski sabor je 2008. donio Zakon o primaljstvu i dozvolite da vam na temelju toga kažem nekoliko podataka. Naime, u EU većina profesija jesu regulirane međutim samo određeni broj profesija su regulirane na razini cijele EU direktivama i to Direktivom 36 iz 2005. godine, a u kojima tih 7 profesija koje su regulirane, 5 ih je zdravstvenih. Međutim zdravstvenim profesijama je i profesija primalja. U RH mi profesiju primalja onakvu kakvu je propisuje direktiva nemamo i nismo imali. Jer direktiva jasno i glasno naznačuje da primalja mora imati završenih najmanje 3 godine dodiplomskog studija iz primaljstva i da mora imati ovlasti primalje koje su potpuno drugačije. To znači prvo mora imati samostalan rad, mora imati rad bez direktno bez posebnog nadzora od strane bilo koje druge struke pa makar to bila i liječnička struka. Sukladno tome 2008. godine Hrvatskom saboru je bio tada predočen radi poštivanja direktive Zakon o primaljstvu koji je ovaj Sabor prihvatio. Nakon prihvaćanja Zakona o primaljstvu u Republici Hrvatskoj je otvoren diplomski studij, dodiplomski studij primalja na Riječkom sveučilištu i prve primalje su ove godine i završile taj studij, znači diplomirale i to su primalje prvostupnice. U tijeku pregovora s Europskom unijom postavilo se pitanje u vezi tradicije koja postoji u Hrvatskoj, a to je srednje primaljske škole i ljudi i žene koji su završili srednju primaljsku školu i koje su radile kao primalje u našim rodilištima, u domovima zdravlja, na odjelima gdje je ipak bez obzira na postojanje tradicije, ta tradicija nije bila praćena daljnjim nastavkom školovanja tako da ste u nekim slučajevima imali da je s time završavalo školovanje primalja, znači završavajući srednju školu dok je jedan broj primalja završavao Višu školu za medicinske sestre kako bi dobile eventualno daljnje dodatno obrazovanje. Zakon o primaljstvu tu smo riješili, postavili smo jasnu distinkciju i rekli smo da svi oni koji su završili srednju školu, pripravnički staž i položili stručni ispit da postoje primalje asistenti i nastavljaju raditi svoj rad u Republici Hrvatskoj kao što su to radili i do sada. A oni koji nakon toga završe tri godine preddiplomski studij postaju primalje prvostupnice i imaju pravo na samostalan rad. Sukladno direktivi kada su se svi ti, dakle sve ovo što sam naveo kad se dogodilo i kad su ispunjeni svi uvjeti, pred vama se nalazi izmjena i dopuna Zakona o primaljama, a koja u dva članka jasno i glasno razgraničuje nadležnosti odnosno djelatnosti primalje asistentice i primalje, o čemu sam evo sada govorio. To znači točno se određuje što primalja asistentica ima u djelokrugu svoga rada, a što primalja prvostupnica. Da bi vam to malo približio i pojasnio, dakle primalja asistentica djeluje uvijek u timu. To može biti tim sa liječnikom specijalistom ginekologom, a to može biti tim sa primaljom. Dok primalja je voditelj tima, znači primaljskog tima gdje u timu je dakle primalja prvostupnica i primalja asistentica. To je ta osnovna razlika. Jasno je da se uvijek postavlja pitanje i da je bilo postavljeno pitanje tijekom rasprava i sa strukom, da li će to dati kvalitetu, da li će to smanjiti kvalitetu Republici Hrvatskoj i bilo čega drugog, jasno se kaže da ne. Jer stvar je samo gledišta gdje se kaže ovako: primalja prvostupnica koja je dobila i suodređene kompetencije i svoju nadležnost ne mora imati edukaciju iz patologije već edukaciju iz fiziologije što znači kada primalja vodi određenu trudnoću ona mora znati prepoznati normalnu trudnoću. Sve ono što nije normalna trudnoća koju ona znači ne prepoznaje kao normalnu trudnoću dužna je uputiti ginekologu radi daljnjeg pregleda i vođenja trudnoće. To je pristup dakle kako je ovim zakonom predviđeno i u praksi u Hrvatskoj se sistematizacijama radnih mjesta po bolnicama osiguravaju upravo i za to nazovimo potpuno novo zanimanje u Republici Hrvatskoj, radno mjesto sukladno ovim kvalifikacijama. Na temelju rasprave u Odboru za zakonodavstvo predloženi amandman koji bi izraz nadležnost pretvorio u izraz djelatnost te sa strane predlagatelja možemo prihvatiti amandman jer donoseći Zakon o primaljama 2008. godine mi smo prihvatili da je primaljstvo u Hrvatskoj jedna od zdravstvenih djelatnosti. A sukladno tome ta razina je razina koja je automatski priznata u Europi što znači svi danom ulaske Hrvatske u Europsku uniju, svi koji su u Hrvatskoj završili ovaj trogodišnji preddiplomski studij dobivaju europsku profesiju i mogu raditi u bilo kojoj državi članici Europske unije bez ikakvih zapreka, kao i što sve primalje koje su završile isto tako trogodišnji dodiplomski studij u bilo kojoj državi članici Europske unije mogu raditi i u Republici Hrvatskoj. Za sva daljnja obrazloženja stojimo na raspolaganju. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Stjepan Milinković, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Primaljstvo u Hrvatskoj ima dugu tradiciju, medicinskim sestrama se neće svidjet ovo što ću reći, dulju tradiciju od sestrinstva. Spomenik prvi poznat je otkriven u Solinu … [[Govornik se ne razumije.]] iz antičkih vremena, a prvi tečaj, prve primaljske tečajeve je održavao varaždinski liječnik Ivan Krstitelj Lalanš u 18. stoljeću i čak je izdao priručnik za žene seoske koje su se bavile tim zahtjevnim poslom koji se zvao "Kratak nauk od meštrije pukoreze". A najstarija škola primaljska je bila osnovana 1786. u Rijeci, ali je potrajala samo jednu godinu i eto završila je, ali ima jedna vrlo lijepa vijest, da je prije možda 15-tak dana u istoj toj Rijeci diplomirala prva primalja na tom studiju u Rijeci i naravno mi joj čestitamo sa ovoga mjesta. U međuvremenu još nekoliko ih je diplomiralo, koliko ja imam saznanja. 1821. u Zadru je počela prva primaljska škola, a inače tada je čitava pokrajina Dalmacija imala samo jednu primalju. Meni je posebno nekako na srcu spomenuti one primalje koje su radile u okviru timova primarne zaštite, babice popularne koje smo mi zvali, imale su razne nadimke itd. Jedna je od njih i mene porodila, Bogu hvala i tu sam, zdrav sam, hvala Bogu. Ali zašto to govorim, zato prije da izrazimo prema njima poštovanje koje su radile tako težak i odgovoran posao sa malim brojem komplikacija. A drugo, želim reći jednu drugu stvar, da u našoj zemlji 99% poroda se obavi u rodilištima, u bolnicama, a u jednoj Nizozemskoj 33%, 33% se obavlja u kući što govori o dostupnosti ja bih rekao i kvaliteti naše zdravstvene zaštite, a perinatalna smrtnost je posljednjih 15-tak godina prepolovljena u našoj zemlji. Dakle, u tim okolnostima je 2008. donesen Zakon o primaljstvu o čemu je govorio državni tajnik i on je uvažavao ovu Direktivu 36/2005, ali u području više se skoncentrirao na neki način na priznavanje onih stručnih kvalifikacija ako se sjećate. Mi smo o tome govorili u ovom Visokom domu. Naravno on je govorio o određenim standardima itd. A sada je pred nama u cilju daljnjeg usklađivanja sa zakonodavstvom Europske unije isto tako uvažavanje te direktive isto na neki način precizirati rad primalja i to u području kompetencija njihovih, djelokruga rada i edukacije stručnog usavršavanja. Na taj način bih ja to shvatio, tumačio jer dakle to je izravno u svezi sa poglavljem 3. – Sloboda pružanja usluga. Dakle, istim zakonskim prijedlogom se precizno o čemu je govorio gospodin državni tajnik se određuju nadležnosti primalja. Posebno je on naglasio razlike između primalja asistentica i primalja prvostupnica. Ali ja ću samo evo poneke spomenuti da još jedanput ponovimo koje su. Dakle, primalje u okviru svojih kompetenciju utvrđuju trudnoću, vode fiziološku trudnoću i porod na svim razinama zdravstvene zaštite, utvrđuje eventualne patološke promjene u trudnoći i porodu o kojima treba obavijestiti liječnika. Kao dio zdravstvenog tima primalje sudjeluju u praćenju patoloških trudnoća i poroda kod operativnog dovršenja poroda. Primalje provode prvu opskrbu novorođenčeta, obavljaju nadzor nad zdravim novorođenčetom, te prate stanje majke nakon poroda. A važan dio kompetencija primalja odnosi se na edukaciju žena u cilju očuvanja zdravlja, prevencije spolno prenosivih bolesti, planiranja obitelji i reproduktivnog zdravlja itd. Nadalje, zakonski prijedlog sadrži i rješenja kojima se dakle utvrđuje standard obrazovanja primalja preuzimajući odredbe direktive i usklađuje sa domaćim zakonodavstvom. Dakle, sa tim istim zakonskim prijedlogom uređuje se da temeljno obrazovanje primalja asistentice stječu uspješnim završavanjem strukovnog obrazovanja za zanimanje primalje asistentice u skladu sa važećim propisima Republike Hrvatske. A temeljno obrazovanje prvostupnice primaljstva stječu uspješnim završavanjem preddiplomskog studija za zanimanje prvostupnice primaljstva u skladu sa važećim propisima Republike Hrvatske o čemu sam govorio o ovim prvostupnicama u Rijeki. Dakle, držim da će sa ovim izmjenama i dopunama se u svakom slučaju još dopuniti i doraditi i preciznije utvrditi ovo prevažno područje primaljstva i zato će ga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Boris Klemenić u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. U Hrvatskoj je po najnovijim podacima registrirano 2070 primalja koje praktički rekli bismo 24 sata na dan skrbe o trudnicama, rodiljama i novorođenčadi, izvješćuju liječnike o svim promjenama a sudjeluju i u brojnim dijagnostičkim i terapijskim postupcima. Zanimanje primalja u Hrvatskoj je godinama bilo zanemarivano, marginalizirano i gotovo zaboravljeno čak u tolikoj mjeri da mnogi niti ne znaju točno značenje riječi primalja, koje su njene dužnosti i što točno radi osoba toga naziva. Ona podrazumijeva izuzetno plemenito djelovanje, a to je primanje života u svoje ruke u trenutku dolaska na svijet. Stoga je gotovo nerazumljivo zanemarivanje jedne tako važne profesije čiji djelatnici mogu neizmjerno utjecati na tijek nečijeg života jer njihova adekvatna naobrazba, visoko školsko obrazovanje, praksa, njihovo priznavanje u društvu stvaraju preduvjete za formiranje poželjnog broja kompetentnih, odgovornih i pripremljenih ljudi. U listopadu 2008. godine Hrvatski sabor usvojio je Zakon o primaljstvu kojim se određuje djelatnost i djelokrug rada primalja, te su prvi put u našoj novijoj povijesti primalje priznata profesija. Početkom 2009. godine osnovana je Hrvatska komora primalja koja obavlja stručni nadzor nad radom primalja i osnovan je jedinstveni registar primalja u Hrvatskoj koji uz ostalo omogućava valjano obavljanje posla uz važeću licencu. Sve do nedavno u Hrvatskoj nije postojala visoka škola za primalje, odnosno studij primaljstva. Posljednja generacija visoko školovanih primalja školovana je još davne 1982. godine. Rečeni nedostaci ispravljeni su zakonom iz 2008. godine a predmetnim zakonskim prijedlogom koji je pred nama usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, pa se preuzimaju odredbe Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o priznavanju stručnih kvalifikacija u dijelu koji se odnosi na obrazovanje i nadležnosti primalja. Predloženim zakonom precizno se određuje djelokrug rada primalja, te propisuju uvjeti za potreban multidisciplinaran pristup u obavljanju ove djelatnosti. Uređuje se i područje prava na samostalan rad, nadležnost strukovne komore i voditelja tima primaljske skrbi. Uz jedinstven pristup u temeljnom obrazovanju primalja koje obuhvaća propisano minimalno redovno osposobljavanje propisuje se i obrazovanje na preddiplomskom studiju, te dodatno usavršavanje. Ova profesija je godinama bila zanemarivana, ali zapažen je rečeni nedostatak i neadekvatan odnos prema primaljama pa se i ovim zakonskim prijedlogom nastoje ukloniti uočene manjkavosti. Klub HSS-a ovaj Zakon vidi kao dodatnu mogućnost za primjereno pozicioniranje profesije primalje u društvu kao mogućnost za otklanjanje negativnog stava ostalih zdravstvenih struka prema neovisnom primaljstvu za stvaranje ispravne i pozitivne slike u javnosti, za educiranje stručnog nastavnog kadra, te za istinsko pružanje podrške određenih državnih institucija, a ne samo na deklarativnoj razini. Vizija je osposobiti visoko obrazovane primalje i imati neovisno primaljstvo u Republici Hrvatskoj. Da bismo došli do te vizije potrebno je postići određene ciljeve kao što je smještanje profesije primaljstva na zasluženo mjesto što će se dogoditi nakon sustavnog informiranja i educiranja, te nakon prilagodbe standardima Europske unije. Poticanja sustavne edukacije, razvijanja institucionalnih mehanizama i jačanje institucionalnih i financijskih kapaciteta korak je prema tom ostvarenju, a to nam omogućuje i donošenje ovog Zakona. Na kraju klub HSS-a podržat će ovaj Zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo kolege iz HDZ-a Milinović i on je započeo sa poviješću primaljstva. Ja bih mu samo nadopunila da je i Sokratova majka bila primalja, odnosno babica. Isto tako da je u Rimu se štovalo to naravno vrijedno zanimanje. A isto tako spomenut ću i Dubrovnik koji je uvijek prednjačio u organizaciji socijalne skrbi. Vi znate da je tamo osnovano i prvo sirotište. Međutim, to je sirotište nakon određenog vremena pretvoreno u rodilište, upravo rodilište za nezbrinutu djecu. Toliko o povijesti. Ovaj Zakon zapravo, ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primaljstvu sa konačnim prijedlogom će SDP u ime kluba ćemo podržati. Međutim ja se moram ovdje upitati na koga će se primjenjivati. Zapravo trebat će još proći dosta godina kada će se on moći u cijelosti primjenjivati, jer se treba primjenjivati na kadar koji je školovan po europskim standardima. Upravo zbog toga ću i reći par rečenica o obrazovanju. Za potrebe hrvatskog zdravstvenog zdravstva školovane su četiri generacije viših primalja na višoj medicinskoj školi u Zagrebu, međutim došlo je do prekida kontinuiranog srednjoškolskog obrazovanja primalja, a na inzistiranje struke i liječnika ono se danas najčešće odvija povremeno, prema potrebama, odnosno sukladno potrebama lokalnog zdravstva. Ubrzo zapravo se vidjelo nakon tog prekida da ipak nedostatak ovog kadra je velik, i upravo zbog toga je '91. godine ponovno otvorena škola za primalje u Zagrebu, međutim na žalost samo srednja, a daljnje školovanje je primalji onemogućeno nepostojanjem više škole. Međutim u Europi je sasvim drugačija situacija, primalje samostalno vode urednu trudnoću i porođaj, skrbe za novorođenče, naravno ako dođe do komplikacija oni su dio tima. U našem zdravstvenom sustavu to naravno nismo imali, pa su najčešće trudnice upoznavale tek na porodu svoju primalju, odnosno svoju babicu. Naravno nadamo se da toga više neće biti, jer naša zemlja ulaskom u Europsku uniju, naravno moramo mijenjati zakone i isto tako je i ovo danas usklađivanje. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se znači zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, isto tako ovim se zakonskim prijedlogom preuzimaju odredbe direktive Europskog Parlamenta i Vijeća o priznavanju stručnih kvalifikacija u dijelu koji se odnose na obrazovanje i nadležnosti primalja. Isto tako primalje u okviru svojih kompetencija utvrđuju, zapravo u zakonu se sada nabrajaju koje su sve te kompetencije. Što se tiče toga mislim da ima dosta nedorečenosti, i da će praksa pokazati koje su to. Pa između ostalog da se utvrđuju eventualne patološke promjene u trudnoći i porodu, o kojima treba obavijestiti liječnika. Maloprije je gospodin tajnik rekao da ne treba poznavati patologiju, odnosno fiziologiju, da mora poznavati fiziološku trudnoću, međutim pitanje je da li će i kako će, odnosno tko je nadležan ako krene nešto po zlu? Važan dio kompetencija primalja odnosi se i na edukaciju žena u cilju očuvanja zdravlja, u cilju prevencije, i to naravno pozdravljam u cilju isto tako spolno prenosive bolesti, planiranja obitelji, znači da se njihov djelokrug rada može proširiti i na šire osim rodilišta. Zatim je navedeno kao dio zdravstvenog tima primalje sudjeluju u praćenju patoloških trudnoća i poroda, te kod operativnog dovršenja poroda, ali naravno ovo je u sklopu zdravstvenog tima. Primalje isto tako provode prvu opskrbu novorođenčeta, obavljaju nadzor nad zdravim novorođenčetom, prati stanje majke nakon poroda. Naravno ovo je sve prihvatljivo. Uvjete za davanje, odobravanje, odnosno oduzimanje odobrenja za samostalni rad primalja propisuje općim aktom Hrvatska komora primalja. Osvrnula bih se još i na članke 4., 5. i 6. U članku 4. kaže se u članku 14. definira se voditelj tima primaljske skrbi, to je primalja koja je završila najmanje preddiplomski studij i koja je naravno upisana u registar pri Hrvatskoj komori, i kojoj je naravno dano odobrenje za samostalni rad. Zatim se definira još i primaljska skrb kao član tima, član zdravstvenog tima u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, provodi primalja isto tako koja je upisana u registar i kojoj je dano odobrenje za samostalni rad. U članku 5. uređuje se da se pravo za samostalan rad, kao što sam prije rekla, u okviru nadležnosti određenih ovim zakonom ima znači primalja asistentica, to je … [[Ne razumije se.]] završena sa srednjom školom, odnosno prvostupnica primaljstva, to su tri godine više, stručni studij koji maloprije smo spomenuli jedino je u Rijeci, odnosno magistar primaljstva, i naravno koji su upisani registar kojim je dano odobrenje za samostalan rad. U članku 4., tu se zapravo utvrđuju nadležnosti primalja asistentice i primalje. Nadam se da će kurikulum obrazovanja biti takav da će napraviti kompetentne primalje, koje će zadovoljiti sve ove kompetencije koje su zadane. Danas je netko čestitao prvoj primalji koja je završila, odnosno s diplomom sa riječkog Medicinskog fakulteta, čestitke i od mene, i njoj i ostalih 6 kolegica koje su završile ovaj stručni studij, koji će zapravo dobiti potvrdu, čime će i ovaj poziv zapravo izjednačiti se sa nekakvim europskim standardima. To je prva generacija prvostupnica primaljstva u povijesti hrvatskog porodiljstva. Jedno je od potencijalnih budućih radnih mjesta primalja s diplomom u nas, i to je zbog toga što je sve prisutniji trend i želja majki za porodom kod kuće. Naravno da će ulazak u Europsku uniju, otvorit će put za realizaciju poroda kod kuće, a time i za tržište rada za obrazovanje primalje, što je maloprije govorio i gosopdin državni tajnik. Znači da je u biti ova diploma jedna radna dozvola koja vrijedi u cijeloj Europskoj uniji. Nedavno je u Splitu održana smotra sveučilišta u Splitu gdje je, na toj smotri su zapravo predstavljeni fakulteti i novoosnovani fakultet zdravstvenih studija, to je novi program za primaljstvo. Prema tome sveučilište u Splitu će biti na taj način prvo u Hrvatskoj koje je uspjelo napraviti jedan ovakav studij, koji udovoljava svim zahtjevima Europske unije, zato sam i rekla na početku prihvaćamo zakon, samo se pitam trebat će proći još dosta vremena da se ima gdje primjenjivati, odnosno da bude primjenjiv kako treba. Znači, to bi bilo školovanje po sveučilišnom programu, to je ono što sam govorila onaj curicullum koji se nadam da će biti toliko stručan i šire po sveučilišnom programu da će zadovoljavati sve kompetencije koje su nabrojene u ovom zakonu. Znači, da ćemo imati, imat će sigurno osigurano i dalje napredovanje u struci na diplomskom, poslijediplomskom studiju što naravno govori za primaljstvo da se može razvijati i dalje. Evo, sljedeće školske godine će biti moguće upisano na taj studij 60 studenata i što se tiče kriterija tu će moći upisivati i studenti sa završenom 4-godišnjom, bilo kojom 4-godišnjom školom. A što se tiče Rijeke to je bio stručni studij i tu su trebale završiti se srednja primaljska pa onda ići na višu školu. Prema tome, mislim da će trebati vremena da se ovaj zakon saživi i što se tiče rađanja u kući da će trebati isto tako i rađanja sa babicama, stalno se vraćam na onaj naš naziv babice, nego primalje. Mislim da će trebati raditi dosta na osvješćenju na populariziranju i poroda u kući i trebat će proći određeni tijek vremena da se stekne povjerenje. Međutim, ja bih spomenula danas još jednu realnost, a to je da 15-ak primalja čeka, 15-ak primalja iz 3 rodilišta koja su zatvorena – Sinj, Makarska, Imotski, čekaju odluku ministra Milinovića, čekaju sudbinu što će biti s njima. Obećano je, međutim još se ne zna ništa. Možda bi danas dobila kakav odgovor i od državnog tajnika. Samo ću vam reći za sinjsko rodilište, izvanbolničko najveće rodilište u Sinju gdje je bilo 270 poroda, a prije toga je bilo po 350. Za usporedbu, Opća bolnica u Kninu ima 170 poroda gdje imaju sve uvjete, i salu i sve. Prema tome, te babice naše čekaju obećanje ministra za opremanje i uređenje prostora za ova 3 rodilišta. Pitanje je, sad se još uvijek nalaze u sistematizaciji, ali po mojim saznanjima kreće i nova sistematizacija, pitanje je što s njima. Razgovarala sam sa kolegicama u Sinju i to su žene koje imaju oko 20, 25 godina staža, što će biti s njima. I mišljenja sam da ministar zatvaranjem rodilišta je smanjio znanstveni standard trudnicama kojih zapravo ovaj zakon ne znam koliko ih se tiče. Evo, zaključno mogu reći mi podržavamo ovaj zakon. Što se tiče ovoga obrazovnog dijela mislim da treba još proći vremena da se obrazuju sve ove struke koje su u ovom zakonu navedene. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-HSU-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, vrlo kratko. Mislim da je ovo zakon oko kojeg ćemo se svi složiti da ga treba prihvatiti, da ga treba što prije implementirati. To će dakako i HNS-HSU učiniti kod glasovanja. Zašto? Zato što je ovo usklađivanje sa europskim standardima glede stručnih kvalifikacija. Ono što je važno je da smo ovaj puta čini mi se u ovom području ipak krenuli na vrijeme. Slažem se sa opaskom da možda nećemo baš sve odraditi idealno, ali na vrijeme smo prepoznali da su standardi i zahtjevi EU u ovom području daleko viši od onih koje mi imamo, na vrijeme smo otvorili studij. Taj studij evo danas već izbacuje prve primalje u skladu sa europskim planom i programom nastave, što je dobro. Ono što bi možda trebalo dodati ovdje uz ono što su već kolege prije mene rekli jeste da je biomedicina i zdravstvo su područja u kojima se stvari najbrže mijenjaju, tehnologije najbrže i najkvalitetnije primjenjuju. Preventivne mjere stalno se poboljšavaju, dijagnostički postupci su sve osjetljiviji, sve specifičniji, terapijski protokoli također sve kvalitetniji. Da bi to jasno mogli koristiti u praksi nije onda neobično, kolegice i kolege, da EU traži u nekim područjima nešto veći stupanj obrazovanosti pojedinih kadrova nego što je to dosad bilo u nas. Ovo je jedno takvo područje. Mislim da su prijedlozi izmjene i dopuna zakona apsolutno prihvatljivi, u članku 2. govorimo o jasno problemima, odnosno reguliranju pitanja obrazovanja. U članku 4., 5. i 6. govorimo o nadležnostima. Ono što možda nismo dotakli je još nešto, a to je da li je dovoljno samo obrazovati kroz 4 semestra ili 6 semestara neku osobu pa reći sada je to dovoljno i tu stati. Ne, potrebno je trajno obrazovati, trajno pratiti promjene u području biomedicine i zato je jako dobro da smo također na vrijeme formirali Hrvatsku komoru primalja. Ta će komora dakako voditi brigu o tome da članice i članovi te komore se isto tako trajno educiraju u skladu sa najnovijim postignućima struke, odnosno znanosti. Ono što je još jedno poboljšanje u zakonu je članak 6., dakle vrlo detaljno popisivanje svih nadležnosti primalja, odnosno najprije nadležnosti primalja asistentice, kasnije nadležnosti primalja. Vidite iz tih dvaju popisa da one složenije, jasno, metode, složenije pretrage može raditi isključivo primalja, a ne i primalja asistentica. Dakle, tu vidimo da je predlagatelj prenio ono što Europa od nas traži i da ćemo u skladu s tim jasno imati mogućnost da budemo apsolutno sigurni u to da osobe koje će raditi pojedine zahvate budu za to i potpuno kompetentne, obučene i uvježbane. Da bi netko postao članom Komore primalja on mora ili ona mora proći pripravnički staž i jasno položiti stručni ispit. To su 2 pojedinosti o kojima čini mi se također nismo govorili i to je dakako dobro. I iz tog razloga sve u svemu gledajući mislim da ne možemo naći neki poseban prigovor ovom prijedlogu izmjene i dopune zakona i iz tog razloga će klub HNS-HSU-a apsolutno ga podržati. Hvala lijepo. Dakle, zakon je govorio više o dužnostima primalje koje se odnose na nešto što bih rekla da je više tehničke prirode nego li je vezano sa dijagnostičkim, medicinskim ili stručnim postupanjem primalja. Dakle, zakon je ostavljao dilemu i nedoumicu oko najvažnije stvari koju je zakon morao regulirati, dakle koje to dijagnostičke i terapijske postupke primalja je dužna učinit i zbog kojih će odgovarati odnosno snositi odgovornost. Ja vjerujem da svaka savjesna i odgovorna primalja upravo je to željela pročitati u zakonu kratko, jasno, nedvosmisleno i taksativno. I uvođenje novog članka kao što ste gospodine državni tajniče predložili je dobro, pozitivno i za pohvalu. To je dakle nešto što je Zakonu o kojem smo raspravljali krajem 2008. godine nedostajalo. U tom smislu zakon jest poboljšanje u odnosu na prethodni zakon. Određena je nadležnost odnosno djelatnost primalje asistentice kao i primalje i kao što sam rekla vrlo precizno i vrlo konkretno. Možda ostaje malo prostora za polemiziranje oko tih kompetencija. Naime, u zakonu stoji da primalja utvrđuje eventualne patološke promjene u trudnoći i porodi, da u hitnim slučajevima gospodine državni tajniče može voditi porod na zadak, učiniti manualnu eksploraciju i evakuaciju materišta, da po potrebi može učiniti epiziotomiju, da kao dio zdravstvenog tima sudjeluje u praćenju patoloških trudnoća i poroda. Ovdje nije dovoljno jasno tko čini taj tim, dakle tko je u tom zdravstvenom timu, primalja i tko još? Ako su to dvije asistentice primalje onda to nije dobro jer govorimo o patološkom porodu. Dakle, ovo pomalo nalikuje na nabrajanje koje imamo u zakonodavstvu Nizozemske što ne mora nužno biti loše, međutim ne smijemo zaboraviti da se tamo primalje školuju pet godina i da nakon završenog fakulteta imaju praksu u trajanju od skoro dvije godine. Dakle, ne može se povući paralela. Ako imamo namjeru preuzeti nadležnosti koje ima primalja u Nizozemskoj onda bi bilo korektno da kroz sustav školovanja omogućimo sva ona znanja i kompetencije koje stiče ona da stekne i naša primalja. Mislim da je to iznimno važno. Inače bismo mogli reći da bi patološka trudnoća, epiziotomija itd. mogle i trebale ostati u nadležnosti liječnika jer ako uzmete u obzir da se primalja školuje tri godine, dakle ona završi tri godine i ima pravo nadzirati patološki porod i raditi epiziotomiju, usporedite to sa liječnikom koji je morao šest godina završiti studij, godinu dana prakse i četiri godine specijalizacije. Dakle, to je 11 godina, 11 godina se obrazovao za nešto što će primalja moći raditi sa 3 godine stručnog studija. Ja mislim da to nije dobro. I možda donosimo sada zakon za budućnost. Ja bih svakako apelirala da se vodi računa o stjecanju tih kompetencija, o školovanju i o stjecanju vještina koje primalja mora imati, mora steći da bi mogla odgovorno i savjesno i što je najvažnije bez komplikacija provesti odnosno djelovati u skladu s nadležnostima koje joj ovaj zakon daje. Smrtnost novorođenčadi nije šala. Mi danas smo ponosni na činjenicu da na razini Hrvatske imamo smrtnost novorođenčadi 5 do 6 promila, u mom gradu konkretno iznosi 4,5 i to je u usporedbi sa europskim prosjekom znatno, znatno niže. Dakle, mi smo jako visoko pozicionirani u zaštiti trudnice i novorođenčadi, naša smrtnost je vrlo mala. Dakle apeliram na to da se ta činjenica ne promijeni, a to će biti moguće isključivo ukoliko omogućimo kvalitetno školovanje, dakle kvalitetnu praksu i stjecanje svih kompetencija, vještina, znanja da bi primalja doista mogla obavljati sve djelatnosti koje joj zakon omogućava. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo kolegice, dobro ste spomenuli jednu stvar oko tog dobrog postotka odnosno malog postotka smrtnosti kod nas u Hrvatskoj što se tiče i novorođenčadi i trudnica. Nažalost, u našem zdravstvu smo često imali princip rada po sistemu pokušaja i pogreške. Kada se radi o ukidanju recimo Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja na radu to je jedan zavod i u principu ne osjeti se nekakva posljedica u smislu života i smrti nečije. Međutim, ovo je vrlo osjetljiva tema i pomak na lošije u svakom smislu bi bio poražavajući za Hrvatsku. Ovo nije tema na kojoj se može ići po sistemu pokušaja i pogreške jer time smrtno mogu završiti i majka i dijete. Dakle, ja se iskreno nadam da ove odredbe koje su sada, ove promjene koje se u ovom zakonu sada događaju da su na temelju nekakvih pokazatelja u Europi, svijetu, koji govore o tome da se neće bitno narušiti kvaliteta, ali evo ja zbog svoje savjesti imam potrebu ovdje još jedanputa naglasiti da imam skepsu određenu prema takvom načinu rada.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Da, ono što je dobro je što ovaj zakon ne može zaživjeti odmah. Ne može zaživjeti odmah jer se jednostavno nema na koga odnositi. Mi u ovom trenutku imamo 10 primalja koje su završile trogodišnji stručni studij, dakle to ne može značajno promijeniti sustav. Sva sreća, da. Međutim opet se vraćam na edukaciju, na kompetencije, vještine i znanja, smrtnost novorođenčadi je mala upravo zbog dobrog sustava i dobre organizacije. Mi to ne smijemo nikako poremetiti. Još jedan detalj koji mi se ne sviđa previše, koji pomalo budi skepsu, a to je onaj dio koji se odnosi na primalje asistentice. Primalje asistentice naime ne postoje u Europskoj uniji. Dakle, to je sad nekakva naša inačica, naša nekakva ne bih htjela biti grupa pomalo izmišljotina. Dakle, primalja sa srednjom školom, osoba sa 18 godina će imati nadležnosti koje su vezane za porod, za rodilju. Ja mislim da to nije dobro, ali se nadam da dok zaživi sve skupa će se sustav na neki način prilagoditi i poboljšati u odnosu na ovo što imamo sada. Bilo bi dobro.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Karolina Leaković. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Evo u nekoliko bih se osnovnih crta osvrnula na ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primaljstvu i zapravo bih podsjetila na nešto što su rekle same primalje udružene u Hrvatsku udrugu primalja i Hrvatsku komoru primalja i to povodom Svjetskog dana primalja koji se obilježava u svibnju. Dakle, ove godine tim danom je započela nacionalna kampanja za promicanje prirodnih pristupa u trudnoći i porođaju, a same primalje su dakle upozorile da je primaljstvo kao najstarija medicinska struka koja pruža stručnu pomoć ženi prilikom rađanja u Hrvatskoj marginalizirano i zapostavljeno i primalje su dakle također upozorile da je zdravstveni sustav u Hrvatskoj tako organiziran da žene zapravo ne mogu doći do primalje tijekom trudnoće neko je upoznaju dolaskom u rodilište. Na taj način oduzima im se prilika za rad s trudnicama i pripremu za porođaj i dojenje. Najveća uloga primalja je zapravo podrška prirodnom porođaju. Međutim, toga u Hrvatskoj zapravo nema jer u većini rodilišta kažu same primalje porođaj je podređen postupcima koji teže njegovu ubrzavanju. Primalje su postale sestre koje nadziru modernu tehnološku opremu i provode odredbe liječnika bez čijeg odobrenja kako same kažu nije im dopušteno ženi dati niti čašu vode. Primalje također napominju da je svako rodilište u Hrvatskoj opremljeno za prirodan, fiziološki porođaj i da ga naravno treba voditi stručno osoblje. Pokazalo se da medicinski model vođenja porođaja koji standardno nude gotovo sva hrvatska rodilišta remeti normalne fiziološke procese rađanja te budući odnos majke i djeteta, a problem je i to zapravo što Hrvatska ima najmanji postotak dojene djece u Europi. Strukovno udruženje primalja upozorilo je da su primalje sve donedavno zapravo bile zakinute za visoko školovanje, jer se u Hrvatskoj do sada, dakle do osnivanja ovog stručnog studija pri Medicinskom fakultetu u Rijeci za ovo zanimanje se zapravo moglo školovati samo na razini srednje škole i to je bio jedinstven slučaj u Europi i zato raduje da će se od sljedeće akademske godine i na Fakultetu zdravstvenih studija u Splitu uvesti sveučilišni studij primaljstva, te su naravno izmjene i unapređenje itekako važni jer će zapravo svaka trudnica uskoro moći izabrati primalju koja će je pratiti i savjetovati tijekom trudnoće i nakon poroda. Važno je također reći da u nacionalnoj politici za promicanje ravnopravnosti spolova kao mjera 632, dakle navedena je mjera 632 koja se odnosi na izradu sveobuhvatnog Programa humanizacije rađanja, a to znači prihvaćanje smjernica za prirodan porođaj, promociju fiziološkog porođaja, te edukaciju žena i zdravstvenih radnika i radnica o pravima pacijenta radi većeg sudjelovanja žena u odlučivanju o porođaju. No, iako je rok provedbe bio zapravo istekao prije tri godine ta mjera zapravo još nije u najvećem mogućem smislu provedena u djelo. Dakle, podržavam itekako treba podržati činjenicu da će se od sada primalje dakle školovati na višoj razini, da će imati veće mogućnosti za obrazovanje i specijalizaciju, za usavršavanje jer evo čuli smo da je razina obrazovanja za primalje do sada bila neobjašnjivo niska. I ovim dakle prijedlogom izmjena Zakona navodi se jasan djelokrug rada, usklađujemo se sa Direktivom 36/2005 i jasno se navode kompetencije. Međutim, dok se ne obrazuje prva generacija primalja prvostupnica također upozoravam da će biti doista teško prepustiti dosadašnje liječničke kompetencije i domene primalji, pa bi zapravo trebalo organizirati timove na razini sekundarne zdravstvene zaštite koji bi pomogli primalji u tom prijelaznom razdoblju. Zaključit ću time da, dakle u većini država Europe žena ima pravo izbora na to tko će joj voditi trudnoću i poroditi je i stoga mislim da bi to pravo itekako trebale imati i žene u Republici Hrvatskoj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvaženi Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem. Uvažene dame i gospodo. Ja bih se evo na kraju zahvalio na današnjoj diskusiji, međutim osjećam potrebu, moramo naprosto dati nekoliko odgovora i nekoliko pojašnjenja u vezi kompletno svega ovog što je danas rečeno. Dakle, moram prvo jasno i glasno reći da se kad se da jedan podatak bilo dobro dati i drugi podatak. Naime, prvo rodilište u Sinju. Je točno je 270 djece se rodilo u 2009. godini, ali isto tako 270 djece iz Sinja se rodilo u Splitu jer se u sinjskom rodilištu rađalo samo 50% djece. Zašto je tome bilo tako? Iz čisto jednostavnog razloga što sve što i najmanje se sumnjalo da bi se moglo zakomplicirati hitno se slalo u Split kako ne bi došlo do incidenta, jer sinjsko rodilište nije imamo uvjete za porod kao što je recimo kninsko imalo. Međutim, isto tako više puta je rečeno u javnosti, pa ću ja sad ovdje i ponoviti. Sinjsko rodilište je u postupku obnove i sinjsko rodilište kao i druga rodilišta će imati uvjete. I samim time čim se sada ispune uvjeti sinjsko rodilište će moći ponovo raditi i primalje koje se nalaze u Sinju moći će raditi u tom istom rodilištu. Ono što će ostati kao zadnji možda problem za riješiti ili prostorni, znači operacijska sala i sve ostalo je riješeno. Ono što će kao zadnji problem bit će problem sa kadrovima, ali taj problem je u fazi rješavanja tako da vam sa zadovoljstvom mogu reći da budite mirni. Sinj neće ostati bez rodilišta. Međutim, u cijeloj toj, drugom dijelu rasprave koje je bilo rečeno da kad je donešen zakon bilo kritika struke. Ja ću postaviti pitanje ako smo unijeli novo zanimanje koja je onda to struka. Da li se smatralo sa liječničke struke ili se smatralo primaljske struke. Jer naime, ovaj Zakon je upravo i napravljen sa primaljama koje su bile tada na razini srednje škole koje su dobile ovim zakonom i komoru, a ove kompetencije koje tad nisu stavljene u zakon ja ću vas podsjetiti i to sam rekao i onda zato što su bili u tijeku razgovori sa Europskom unijom. Dakle, u poglavlju 3. pregovora ovaj Zakon kao i ostale zakone je trebalo donijeti. To je bilo uvjet kod otvaranja i uvjet kod zatvaranja poglavlja. Međutim, mi smo isto tako tada pregovarali i to su bili aktivni pregovori oko toga poglavlja 3. gdje smo između ostalog vidjeli kako će biti prijelazne odredbe, kako će se rješavati stečena prava. Podsjetit ću vas na isti način je u tom momentu bilo rješavanje za medicinske sestre, jer Republika Hrvatska nakon drugog i trećeg proširenja prva država koja je dobila da medicinske sestre u Republici Hrvatskoj sa završenom srednjom stručnom spremom imaju pravo na status medicinske sestre u Europskoj uniji. Prema tome kada smo pregovarali nismo mogli razgraničiti i nije tada bilo tolike vike na takav zakon kako se ovdje danas želi prikazati, molim postoje zapisnici i sa rasprave, a udruga primalja Hrvatske, odnosno Hrvatska udruga primalja je zajedno s nama tada pripremala ovaj zakon. Slažem se da je primaljstvo u Hrvatskoj zapostavljeno, to sam rekao u svojoj uvodnoj riječi, jer se, bježalo se s lijevog na desno pa smo imali ginekološko … [[Ne razumije se.]] sestre pa smo imali raznorazne izraze, raznorazne situacije koje su bile, međutim ovo je tek bio jedan od pravih putova kako riješiti taj problem, i kao što vidite u zakonu ne samo prvostupnice, već upravo primaljstvo dižemo na razinu kompletnog znači sveučilišnog studija, magistra primaljstva, itd., omogućavamo daljnji razvoj te jedne struke. Kurikulum koji je napravljen na riječkom sveučilištu za trogodišnji studij, kurikulum koji je prošao recenziju Europske unije da se vidi da li taj kurikulum zadovoljava, ja mogu reći sa stvarno na neki način zadovoljstvom da zadovoljava, i on kao takav sigurno zadovoljava minimum ove direktive, ali to ne znači da se trebamo s time mi zadovoljiti, sigurno da trebamo uložiti još puno u to da se krene i da se dođemo do one pozicije od koje mi kažemo sljedeće, niti je 11 godina specijalist ginekolog educirao se da napravi epiziotomiju, niti će trebati toliko edukacije da se taj zahvat napravi. Specijalisti ginekolozi u okviru svoje struke, ja ću jasno navesti jer je bilo rečeno zastupnica je rekla da se ginekolozi educiraju godinama, a da smo mi u ovom zakonu predvidjeli da netko tko dobiva tri godine stručnog studija radi određeni zahvat. Ja zato to malo karikiram, ali kažem jasno i glasno određeni nivo kompetencija doktora medicine, već davno je prešlo iz ruku doktora medicine u određene struke koje su za to dobile edukaciju. Primalje možda i jesu jedan od najeklatantnijih primjera, ali ja ću vas podsjetiti danas mnoge dijagnostički i terapijski zahvati se rade na razini medicinskih sestara prvostupnica, inženjera medicinsko-radiološke tehnologije prvostupnika, i mnogih drugih u zdravstvenoj struci. To će biti budućnost i ovoga. I na kraju ponovit ću još jedanputa, ovaj zakon je donesen i 2008. godine sukladno tada 5 zakona koje smo donosili za usklađenje direktive, dakle 36/05 sa hrvatskim zakonodavstvom za unošenje direktive, a u tim zakonima već tada smo ostavili dvije stvari. Jedna stvar je Zakon o primaljama, i drugi je Zakon o sestrinstvu koji će uskoro isto tako prijedlog izmjena i dopuna dobiti ovdje pred vas. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Romana Jerković, povreda Poslovnika.
Ne, ne, oprostite ispravak netočnog navoda.
Vi ste pokazali povredu Poslovnika.
Dobro, može biti. Ispričavam se, nećete uvažiti?
Onda je ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Krivo sam okrenula, pa ista je pločica.
Moram reći onu koju je stvarno okrenula. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. … [[Zbog glasne najave, govornica se ne razumije.]] državnog tajnika. Prvo kada kaže da nismo vodili žučnu raspravu u listopadu 2008. godine i da opozicija nije kritizirala zakon. nije točno. Izvolite pogledati fonogram pa ćete vidjeti da je ključna primjedba opozicije bila ta da niste naveli nadležnosti koje ste ovim zakonom naveli. To je prvo. Drugo, rekli ste da ginekolog tijekom svoje edukacije školovanja se ne, dakle ne stječe znanja za napraviti epiziotomiju. Dakle ja ne znam koje ste vi struke, jeste li vi pravnik ili inženjer građevinstva? Jer tako nešto reći uopće ne znam što bih vam na to odgovorila.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primaljstvu. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 668. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje, jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primaljstvu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 113 glasova, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sada ćemo preskočiti nekoliko točaka koje nemamo uvjeta, s time da odmah kažem da ćemo s 11. točkom, a to je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima u Hrvatski sabor, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 670, jer ima veliki broj prijavljenih pa smo onda odlučili s time sutra krenuti. A sad prelazimo na točku 14., a to je – - Prijedlog Odluke o popisu pravnih osoba od posebnog državnog interesa Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Vlada je predložila ovu odluku na temelju članka 11. stavka 7. Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Prijedlog akta primili ste poštom, raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Uvaženi Pavle Matičić, državni tajnik u Ministarstvu uprave. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Zakonom o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti propisano je da dužnosnici ne mogu biti članovi uprava ili nadzornih odbora, odnosno upravnih odbora trgovačkih društava, a iznimno mogu biti najviše do dva upravna vijeća ustanova, odnosno izvanproračunskih fondova, koji su od posebnog državnog interesa. Istim zakonom je propisano da Hrvatski sabor utvrđuje popis pravnih osoba od posebnog državnog interesa na prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Da bi se mogle provesti odredbe, pojedine odredbe Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, a i pojedine odredbe Zakona o postupku primopredaje vlasti Vlada predlaže odluku o popisu pravnih osoba od posebnog državnog interesa, u kojem su sadržani popis trgovačkih društava od posebnog državnog interesa, popis ustanova od posebnog državnog interesa, i popis izvanproračunskih fondova od posebnog državnog interesa, znači što je razlika u odnosu na dosadašnje stanje, jer je do sada Hrvatski sabor utvrđivao popis samo od trgovačkih društava od posebnog državnog interesa. Sukladno tome Vlada predlaže da se utvrdi ova odluka sa popisom pravnih osoba od posebnog državnog interesa. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a, HSU-a, uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika će sigurno podržati ovaj Prijedlog Odluke o popisu pravnih osoba od posebnog državnog interesa, zbog toga što je to jako važno da se ova odluka stalno revidira, važno je zbog toga što ova odluka mora biti revidirana zbog toga što Zakon o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti je direktno vezan uz ovaj popis, kao i Zakon o postupku primopredaje vlasti. Kažem važno je odluku stalno revidirati sukladno organizacijskim promjenama, sukladno objedinjavanju, pripajanju fondova, agencija, trgovačkih društava, dakle, mora se barem jednom godišnje sve ono što se dogodi u tijeku godine iskorigirati i izrevidirati. Ovaj popis koji imamo je ustvari posredna inventura preostalog bogatstva RH, naravno bez nekretnina u vlasništvu RH ili određenih ministarstava. Radi se o 63 tvrtke, 97 ustanova i 5 izvanproračunskih fondova i naravno da bi naš interes trebao biti da te tvrtke i ustanove kao i izvanproračunski fondovi prvenstveno napreduju, da se razvijaju i da imaju pozitivno poslovanje. Kad sam spomenuo pozitivno poslovanje onda ne mogu ne reći bez obzira što to danas nije tema, ta tema je bila pred par dana pred zastupnicima Hrvatskog sabora, ali vrijedi podsjetiti da je temeljni problem ovih 63 tvrtke, 97 ustanova i 5 izvanproračunskih fondova, nekom više nekom manje, ali prvenstveno je problem odgovorno upravljanje i pozitivno poslovanje i ne manje važno očuvanje prirodnih resursa nad kojima ove ustanove, odnosno trgovačka društva imaju ili koncesije ili u nekom obliku ih pokrivaju, odnosno upravljaju njima. U pristupu Vlade prema upravljanju tvrtkama, ustanovama prevladava pravilo uravnilovke i restriktivni pristup što nije dobro. Naime, kako to reći, kako to objasniti? Primanja menadžmenta nisu vezana uz pozitivno poslovanje tvrtke, odnosno ustanove kao ni mandat ili prekid mandata članova uprave zbog lošeg poslovanja. To je demotivirajuća situacija za rast i napredak tih tvrtki i ustanova. Temelj za buduće odgovorno upravljanje moraju biti unaprijed postavljeni javni kriteriji po kojima upravljačke strukture moraju djelovati, a svako odstupanje znači i promjenu menadžmenta, odnosno upravljačke strukture. Imao sam sreću svojevremeno razgovarati o upravljanju talijanskom brodogradnjom koja negdje od '80-ih godina prošlog stoljeća do kada je grcala u gubicima država je preuzela njihove dugove kao javni dug i postavila striktna pravila igre kojih se moraju svi pridržavati. Tako da su išli tako daleko da niti jednu liru, ili kasnije ni jedan euro, nisu dali za sanaciju poslovanja u smislu kao što je to kod nas poznato u smislu uplate doprinosa za zdravstveno, mirovinsko ili na neki način davanje pozajmica za plaće. Oni nikada nijednu liru, odnosno nijedan euro za to nisu dali, ali su dali subvenciju za nabavku novih tehnologija. Dakle, za rast i napredak tih tvrtki i to je bitno, to je ta bitna razlika. Drugo, njihov menadžment nikada nije od tih godina kad su podvukli crtu da dalje više tako ne može, njihov menadžment nikad nije bio lokalni menadžment. Dakle, ako je brodogradilište u Napulju onda je obično uprava, predsjednik uprave bio iz Trsta. To možda djeluje ovako beznačajno, ali očito je to jako značajno kad tako jedna visoko razvijena industrijska zemlja postavlja takve kriterije. Uz jedan dodatak da u poslovanju takvog jednog brodogradilišta generalni direktor bez potpisa Ureda metoda i postupaka nije mogao priznati niti jedan sat naknadnih radova. Znači, da su neke stvari riješili u početku sa postavljanjem sustava odgovornog upravljanja da kasnije ne bi imali problema više nikada sanirati takva svoja brodogradilišta. Dakle, mi bi sigurno od takvog jednog odgovornog upravljanja mogli puno toga naučiti. A tim više i naročito zbog toga što je za popravak stanja u svim ovim tvrtkama, ja sam dao samo primjer brodogradnju, ali to se može takav primjer se može na neki način pod takav primjer se može podvesti i svaki ovaj nacionalni park ovdje koji je i Hrvatske ceste i Lučke uprave i Zračne luke. Dakle, svi se gotovo mogu podvesti pod jedno ovakvo pravilo odgovornog upravljanja, a sve zbog toga što za popravak eventualne štete ili stanja u tim tvrtkama i ustanovama država mora dati novac poreznih obveznika, a obaveza je države da provodi sustavnu kontrolu upravljanja pravnim osobama zbog posebnog državnog interesa kako upravo taj novac poreznih obveznika ne bi morala trošiti na njihovo poslovanje, nego na mnogo korisnije državne funkcije, recimo obrazovanje, zdravstvo ili sve ono što je bitno za sve porezne obveznike. Dakle, hoću reći na kraju da moramo napraviti takav sustav upravljanja u kojem nitko nema pravo bezrazložno i neodgovorno trošiti novac poreznih obveznika. Klub HNS-HSU-a svakako će podržati ovaj prijedlog odluke zbog njezine suštine, dakle zato što treba revidirati taj popis svake godine, a ne zbog zadovoljstva stanjem u ovim trgovačkim društvima, ustanovama, odnosno izvanproračunskim fondovima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I jedna pojedinačna rasprava, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Čini se točka mala i nevažna, a niti je mala, a bogami nije niti nevažna, nešto je kolega Hrelja počeo govoriti o tome pa bih ja zapravo na tome dijelu htjela nastaviti. Kolegice i kolege meni se čini da u našoj državi postoje najmanje 3 pa gotovo fetiša koje nacija gotovo bespogovorno slijedi. Jedan od njih je argument pristupanja EU, ako je nešto zbog EU onda to svi prihvaćamo i ne dovodimo u pitanje. Drugi je jedan onako sumarni koji može se potpasti pod autonomiju sveučilišta i neovisnost pravosuđa recimo. A treći je da struka zapravo zna posao. Kolegice i kolege u malim državama, u malim zajednicama kao što je Hrvatska naše su struke male i naši se naprosto svi ljudi međusobno poznaju. I u tom smislu unatoč tome uvijek postoji neka struka koja će za potrebe politike napisati da je nešto stručno iako za to vrlo često stručnog utemeljenja niti nema. Direktno motivacija za izmjenu donošenja ovog izmijenjenog popisa je zapravo izmjena Zakona o pravima i obvezama dužnosnika u kojima je propisano da državni dužnosnici ne smiju biti u nadzornim odborima, upravnim ili bilo kojim drugim upravnim tijelima tvrtki sa ovog popisa. Ja vas kolegice i kolege pitam što to zapravo znači? Temeljem toga izmijenjen je zakon i za ove tvrtke koje su sve na popisu koje su vrlo važne, u koje se ulaže jako puno javnog novca raspisuju se javni natječaji i onda se temeljem javnog natječaja njih biraju najstručniji ljudi. Ja vas pitam kolegice i kolege jedan od takvih primjera koji se nama događa jer ne smiju naime biti dužnosnici koji su za to usput budi rečeno politički odgovorni, ne samo politički nego i materijalno kroz proračun, mi imenujemo recimo u nadzorni odbor financijske agencije diplomiranu novinarku. Naravno nije njezina kvalifikacija da bude članica nadzornog odbora financijske agencije to što je diplomirana novinarka, gospođa je predsjednica mladeži jedne naše političke stranke, gospođa radi u Uredu za odnose s javnošću Vlade Republike Hrvatske. Ako tako shvaćamo stručno upravljanje javnim poduzećima gdje se raspolaže javnim novcem, onda je bolje da smo unutra stavili dužnosnike kolegice i kolege. Ovako pod krinkom stručnosti zapravo trpamo lojalne partijske kadrove koji su nota bene manje stručni od ovih ministara koji su inače se pokazali prilično nestručnima u obavljanju javne funkcije u javnim poduzećima. To je prva stvar koju ovdje treba demistificirati. Druga stvar. mislim da je neosporno i više puta smo ovdje u Saboru govorili naši ministri ljudi iz vlade imaju političku odgovornost za stanje u svom resoru koje se onda proširuje na sve državne tvrtke odnosno moralo bi se proširivati koje idu uz njegov resor. Hrvatske željeznice, Hrvatske autoceste, Hrvatske ceste, brodogradilišta, Fond za privatizaciju itd. to su sve tvrtke za koje vjerujem možemo se složiti nije nešto da tako kažem možemo pustiti iz svojih ruku iz najmanje dva razloga, prvo iz količine javnog novca dakle novca iz proračuna koje ulažemo u te tvrtke a za koje ona odgovaraju ljudi u izvršnoj vlasti, odnosno mi ovdje u Parlamentu koji smo prisegnuli da ćemo donositi proračun i brinuti se o trošenju javnog novca. Ja vas pitam kolegice i kolege kako država može provoditi svoju politiku, državnu politiku u HRvatskim autocestama ili u bilo kojem brodogradilištu ili ne znam u ... npr. ako tamo nema naprosto nikoga tko je u ime države tamo odgovoran, ako stavljamo tamo diplomirane novinarke predsjednice mladeži. To nije dobar posao za državu i ne jamči dobro upravljanje javnim novcem. Stoga ovaj popis tvrtki nije banalna tema koju treba iz ovih ili onih formalnih razloga donijeti. Ona ima velika politička značenja iz pitanja političke odgovornosti i odgovornosti prema trošenju javnog novca. I voljela bih da dobijemo ovdje odgovor od gospodina državnog tajnika za ove tvrtke koje su ovdje nabrojane na koji način mi kao Hrvatski sabor možemo kontrolirati njihovo poslovanje odnosno trošenje novca koji oni dobijaju iz proračuna. To je naša ustavna obveza kao zastupnika u HRvatskom saboru, ako idemo na ovaj način preko natječaja bojim se da smo izgubili ali apsolutni svakakvu polugu odnosno instrument da se time bavi. I pitanje broj dva. Ako su to kolegice i kolege tvrtke od posebnog državnog interesa mogu se složiti kako u njima država ostvaruje svoj posebni državni interes? Ako nema nikakvih upravljačkih prava niti nadzornih. Dakle, čini mi se da gotovo u 20 godina zrelosti Hrvatske države morali smo preboljeti te neke dječje da tako kažem ponavljam riječ fetiš ili zaluđenosti općim načelima kada u praksi ne možemo provoditi ono što nam je zapravo zadaća i nama ali i Vladi. Ponavljam dva temeljna razloga kriterija korištenja javnog novca i drugo političke odgovornosti za ono što se u tim tvrtkama događa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Prijedlog Odluke o popisu pravnih osoba od posebnog državnog interesa. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje: Prijedlog Odluke o popisu pravnih osoba od posebnog državnog interesa. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog odluke je prihvaćen većinom glasova 110 glasova za, jedan suzdržan i jedan protiv, u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Sada prelazimo na točku 13, to je - Prijedlog Zakona o zakupu i prodaji poslovnoga prostora, prvo čitanje, P.Z. broj 672 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona članak od 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Damir KOntrec, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi zastupnici pred vama je Prijedlog Zakona o zakupu i prodaji poslovnog prostora u prvom čitanju. Moram napomenuti da Vlada predlaže novi zakon obzirom da je dosadašnji zakon u tri navrata mijenjan. 2004. je mijenjan i naziv zakona tako da je Zakon o zakupu dobio dodatak i prodaji poslovnog prostora. U međuvremenu je Hrvatska obrtnička komora u suradnji sa Gradom Zagrebom pokrenula inicijativu za izmjenom važećeg Zakona o zakupu i prodaji poslovnog prostora na način da se subjektima malog gospodarstva kao zakupnicima omogući kupnja poslovnog prostora u vlasništvu jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i to po istom postupku i istim uvjetima kao i za zakupnike u poslovnom prostoru u vlasništvu Republike Hrvatske. Ovim zakonskim prijedlogom omogućuje se sadašnjim zakupnicima odnosno korisnicima poslovnog prostora u vlasništvu Republike Hrvatske općina, gradova i županija i Grada Zagreba koji uredno izvršavaju svoje obveze uz uvjet petogodišnjeg korištenja toga prostora i uz propisane iznimke kupnja tih prostora uz uvjete i u postupku propisanim zakonom, uredbom Vlada Republike Hrvatske odnosno odlukama jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Moram napomenuti da vezano uz prodaju poslovnog prostora u vlasništvu navedenih javno-pravnih tijela da se ovim zakonskim prijedlogom javno-pravnim tijelima daje samo mogućnost prodaje poslovnog prostora u njihovom vlasništvu i to na temelju javno objavljenih popisa poslovnih prostora koji su predmet prodaje, a nije propisana i obvezna prodaje poslovnog prostora. Donošenje novog zakona ujedno je predviđeno i kao mjera 3 u sklopu programa mjera za pojednostavljenje poslovanje subjekata malog gospodarstva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika prvo podržava nastojanje Vlade Republike Hrvatske da se loši zakoni ne popravljaju nego da se ide sa novim zakonom, novim zakonskim prijedlogom i to je dobro, dobro je da se ide u dva čitanja. I smatramo da bi bilo dobro da predlagač uvaži i primjedbe Odbora za zakonodavstvo, da uvaži i primjedbe ostalih odbora koji su raspravljali o ovom prijedlogu zakona, a naše primjedbe, naime govoriti o potrebi jednog ovakvog zakona, o uređenju jedne ovakve materije mislim da nema potrebe. To je svima jasno i naglašavat tu potrebu, smatram da nema potrebe. Ali mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da bi trebalo, idem redom, u članku 5. koji govori koje sve odredbe ugovor o zakupu poslovnog prostora, što treba sve u ugovoru biti, da bi obavezno trebalo dodati i pored ostalih i uvjete i način razvrgnuća ili otkaza ugovora te korištenje i plaćanje priključaka jer to su dva vrlo bitna i važna elementa u međusobnom ugovornom obvezu, a koja nisu propisana ovim člankom 5. Nadalje, u članku 11. u stavu 1. dodati zakupodavac dužan održavati, izvrše popravci koji padaju na teret zakonodavca, trebalo bi dodati a nisu se, govori o nedostacima, a nisu se mogli primijetiti običnim pregledom prilikom preuzimanja prostora. Mislimo da je to vrlo važno u smislu jednoznačnog određivanja i preciziranja obveza i prava. Članak 33. stav 4. mislim da je tu vrlo važno dodati i to na kraju. Ovdje govori na temelju popisa poslovnih prostora koji su predmet prodaje, koji će se javno objaviti. Mi predlažemo na temelju popisa svih poslovnih prostora koji će se javno objaviti kao izdvojeni dio prostora koji se prodaje. Naime, činjenica je da kad govorimo o poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske da mi jedno znači popis tih prostora nemamo, on ne postoji i da je to nešto što treba napraviti, definitivno. Činjenica da s izuzetno velikim brojem poslovnog prostora raspolažu jedinice lokalne uprave, općine i gradovi, to je činjenica. Da je manipulacija s tim prostorima je evidentno. Prema tome, kao prvi korak kojega treba napraviti u smislu rješavanja ukupne ove priče je napraviti popis poslova, da imamo registar, popis prostora, da imamo registar imovine, da taj registar se objavi, da je to javni dokument i da se onda temeljem tog registra, temeljem tih objavljenih popisa krene u prodaju i da ono što se prodaje je izdvojeni dio prostora koji su objavljeni i koji su predmet prodaje. To je vezano na članak 4, članak 5., stav 4., stav 5. članka 33. Članak 35. koji govori o formiranju cijene, kupoprodajne cijene, stav kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika je da taj članak bi trebalo potpuno izmijeniti, a naime jer se ovim člankom, člankom 35. miješa i tržišna vrijednost i cijena. Pa kad govorimo o tržišnoj vrijednosti trebalo bi definirati na način da se prodaje po procijenjenoj tržišnoj vrijednosti izrađenoj po ovlaštenom sudskom vještaku za procjenu nekretnina ili poduzeću ovlaštenom za procjene. Umanjena procijenjena vrijednost odobravat će se sukladno posebno donesenim uredbama kojima će se definirati i metodologija procjene, uvažavajući EU praksu, ali ne na osnovu neisplaćene amortizacije budući da je ista već sadržana u procjeni. I odabir procjenitelja izvršit će vlasnik na osnovu prethodno provedenog natječaja, a u kojem natječaju će se utvrditi i reference budućih procjenitelja. Naime, stavkom 3. ovoga članka tržišnu cijenu i vrijednost neamortiziranog ulaganja zakupnika odnosno korisnika utvrđuje ovlašteni sudski vještak građevinske ili arhitektonske struke sa liste ovlaštenih sudskih vještaka, a po odabiru vlasnika poslovnog prostora. Naše je pitanje temeljem kojih kriterija je formirana lista ovlaštenih sudskih vještaka. Mi smatramo, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da bi do te liste vlasnik, bez obzira jel se radi o Vladi Republike Hrvatske a posebno, to naglašavam, posebno kad govorimo o općinama i gradovima da bi ta lista trebala proizaći iz vrlo jasno definiranih kriterija temeljem javnog natječaja. I onda smo bez brige, i onda nema tko kaj prigovarati. Članak 36. koji govori, stav 1. plaćanje cijene poslovnog prostora može se ugovoriti odjednom ili obročnom otplatom prema izboru kupca što je sasvim sigurno u redu, međutim nas interesira stav 3., kamatna stopa za vrijeme obročne otplate 4% godišnje. Zašto 4, zašto nije 2, zašto nije 6, otkud 4? Mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da bi ova kamata trebala biti niža, s tim više što se radi dugoročno, što želimo biti stimulativni i s tim više što postoji a to je regulirano člankom 40. odredba kojom se kupac obvezuje da u narednih 10 godina od dana sklapanja ugovora neće prodavati tu nekretninu. I stav 4. to je čist ovak' komentar. Prodavatelj je dužan u ugovoru o kupoprodaji poslovnog prostora uz obročnu otplatu, vrijednost mjesečnog obroka vezati uz euro po srednjem deviznom tečaju Hrvatske narodne banke na dan ... [[Govornik se ne razumije.]] Da li je kuna naše sredstvo plaćanja ili mi to kuni ne vjerujemo, vežemo uz euro ili ne vjerujemo u mjere koje donosimo i koje provodimo. Nadam se da će predlagač uvažiti primjedbe koje smo iznijeli i u tom smislu klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika će podržati ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Klub SDP-a će također podržati prijedlog zakona uz napomenu da sve odredbe koje se tiču zakupa, načina zaključivanja ugovora, raspisivanja natječaja manje više je prihvatljiv i vjerujem da do drugog čitanja će se i određene sugestije i prijedlozi udruge i gradova također uvažiti. Ali ono što je za klub SDP-a vrlo značajan to je da što se tiče zahtjeva Obrtničke komore o prodaji poslovnih prostora potrebno je napomenuti da se slažemo da se prodaja do detalja regulira iz jednostavnog razloga jer to nije sloboda tržišta već to pogodnost onima koji jesu u prostoru. Ali ta volja i program moraju biti jedinice lokalne samouprave. Znači, njihova volja da li će određivati namjenu, da li će iznajmljivati, da li će prodavati, a ne da to bude obveza. Prema tome, u ovom zakonu tako i je definirano. Znači, ostaje volja jedinice lokalne samouprave, a ako tijela lokalne samouprave utvrde da će uslijediti prodaja tada je vrlo jasno propisano na koji način, kako. Velim uz određene dorade u drugom čitanju vjerujem da će zakon biti i kvalitetan. I na taj način u biti ako postoji obostrana volja i lokalne jedinice i obrtnika i korisnika prostora može doći do sklapanja ugovora, a shodno ovom Zakonu. Ali klub SDP-a još jedanput naznačuje važnost da to mora biti odluka jedinica lokalne samouprave, a ne zakona ili odluke Vlade. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Sedmo, Prijedlog Zakona o zakupu i prodaji poslovnog prostora, ovo je prvo čitanje, P.Z. broj 672. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o zakupu i prodaji poslovnog prostora, drugo sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o zaključku. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka je prihvaćen jednoglasno sa 116 glasova.
I zadnju točku danas, to je točka petnaest - Prijedlog odluke o imenovanju sudaca porotnika Vrhovnog suda Republike Hrvatske Predlagatelj: Odbor za pravosuđe Slijedom članka 133. stavak 2. Zakona o sudovima Odbor za pravosuđe utvrdio je prijedlog ove odluke. Prijedlog akta primili ste poštom. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala vam poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog odluke o imenovanju sudaca porotnika Vrhovnog suda Republike Hrvatske u nekim svojim dijelovima, tj. prijedlozima suprotan je Zakonu o sudovima. Naime, kao što znamo mi imamo jedan prisjednički sustav gdje laici zajedno sa profesionalcima, sucima profesionalcima odlučuju o krivnji i odlučuju o kaznenim sankcijama. Dakle, to je ipak različito od porotnog sudovanja anglosaksonskog sustava koji u cijelosti kao laici odlučuju isključivo oni kao laici o krivnji dok profesionalac sudac izriče sankciju ukoliko porota, dakle laici nađu da je optuženik kriv. Naš Zakon o sudovima kaže u svom članku 131. stavak 1. da za suca porotnika može biti imenovana svaka punoljetna osoba u Republici Hrvatskoj koja naravno mora imati moralne kvalitete. Dakle, tu nikakva naobrazba nije potrebna. Međutim, zakon u članku 131. dakle istom članku stavku drugom kaže da se odredbe tog zakona, dakle Zakona o sudovima koji se odnose na suce dakle profesionalce shodno primjenjuje i na suce porotnike ako zakonom izričito nije drugačije određeno. Kao prvo, to se odnosi na starosnu dob. Naši suci profesionalci, svi pravosudni dužnosnici i državni odvjetnici s navršenom dobi od 70 godina moraju ići u mirovinu. Dakle, to je umirovljenje ex lege. Ovdje ima osoba koje su starije od 70 godina, ne znam zašto to nije provjereno. Već u nekoliko navrata smo imali takve slučajeve. To su bili dužni prije svega pogledati predsjednici Županijskih sudova koji su ih i predlagali, ali to nisu učinili. Ako odluke donose sa takvim marom, onda možemo zamisliti s kakvim marom donose odluke u kojima odlučuju o pravima, o imovini ljudi, o njihovoj ukratko sudbini. To je jednostavno nedopustivo. Evo ja ću to poslije skrenuti da sada ne opterećujem ovdje vas ni javnost s pojedinim imenima, da se to ispravi, odnosno da se takvi kandidati eliminiraju, a i da se skrene ozbiljno upozorenje tim predsjednicima sudova koji osim toga ne vode računa ni o Zakonu o ravnopravnosti spolova, pa kandidatkinje nazivaju kandidatima itd. Ali to su suci koji primjenjuju zakon, koji bi trebali primjenjivati Zakon o ravnopravnosti spolova o uklanjanju svih oblika diskriminacije itd. To je također jedna ozbiljna primjedba ali ovdje sada nesuštinske naravi. Također za suce porotnike, pošto se shodno primjenjuje na njih odredba Zakona o sudovima u ovom dijelu koji nema izuzetaka, ne smiju biti politički aktivni, što znači da ne smiju biti prije svega, izričito se kaže ne smiju biti pripadnici ni jedne političke stranke. Osobno znam ljude koji su bili članovi, sad nemam podatke, koji su članovi HDZ-a u Zadru, sada ne znam da li su zaista, ne mogu tvrditi jesu li sada, ali znam da su bili, i to nije bilo sporno. Nemamo nikakve potvrde jesu li još uvijek, osim njihovog očitovanja da im vjerujemo na dobru i lijepu riječ. Međutim imamo primjer iz prijedloga Županijskog suda u Gospiću, koji je doslovno nedopustiv, i to treba skrenuti pozornost, da se skrene pozornost i odgovornosti predsjednika suda. Dakle pored izričite odredbe, ponavljam da suci porotnici ne smiju biti članovi političke stranke, dakle ni jednog nivoa ni općinskog suda, ni županijskog suda, a ponajmanje Vrhovnog suda. Ovdje imamo potvrdu gradske organizacijske HDZ-a Gospić za oba kandidata da više nisu članovi i da im je članstvo u Hrvatskoj demokratskoj zajednici prestalo 15. rujna 2010. godine, dakle odjedanput su vidjeli da bi mogli dobivati apanažu i naknadu kao suci porotnici Vrhovnog suda, pa su naglo vidjeli eto da ne bi bili više članovi HDZ-a. Međutim to eto formalno što možemo, u onom trenutku zakon kaže, iako je sve, sve je tu jasno, ali eto formalno bi možda i bilo u redu da … [[Ne razumije se.]] kako se to toliko obahatilo, da predsjednik suda ne vodi računa niti o tome, nego im daje potvrdu govoreći kako su to časni ljudi, u što ja isto ne sumnjam, dobri ljudi, da su savjesno obavljali svoju porotničku dužnost još od 2007. i 2008. godine. Gospodo sad ja vas pitam, kako ti suci mogu suditi pravedno i nepristrano? Danas smo imali novu strategiju reforme pravosuđa, a o, ja sada govorim samo ovdje o ovim najeklatantnijim primjerima, a naravno podrazumijeva se ipak da porotnik zna čitati i pisati, bar u elementima u onom nivou niže pučke škole, i da bi trebao znati da je u Hrvatskoj na snazi latinično pismo, da latinično pismo ima velika slova i mala pisana slova. Međutim jedan kandidat počne pisati pisanim slovima, onda se umori, pa onda nastavi tekst velikim tiskanim slovima, i sve to tako redom da ne bude dosadno. Mislim iako moram napomenuti da ovdje ima krasnih zaista kandidata koji su na ponos i dakle i po naobrazbi i po ozbiljnosti, i po karijeri koji su, na neki način i karijera porotnika se stiče i nekim iskustvom i kod općinskog, i kod županijskog, i mnogi su ovdje zavrijedili zaista i Vrhovni sud i mi koji, odnosno i budemo o tome odlučivali imamo zaista kvalitetnih ljudi. Ali ovakvi prijedlozi više govore o onima tko ih je kandidirao predsjednicima tih sudova, nego o tim samim kandidatima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. U nastavku ove priče kolegice Antičević, dozvolite mi da vas podsjetim da je klub HNS, HSU 2.7. ove godine, kada smo dobili prvi prijedlog za suce porotnike Vrhovnog suda, tad smo postavili pitanje državnoj tajnici, koja je bila nazočna, pitali smo ju prije nego što započnem raspravu u ime kluba HNS, HSU molim državnu tajnicu da mi odgovori da li se prema odredbi članka 131. stavak 2. Zakona o sudovima odredbe toga zakona koji se odnose na suce shodno primjenjuju i na suce porotnike, ako nije drugačije određeno. I ona je na to odgovorila: da. I temeljem obrazloženja našega kluba, gdje smo pokazali da tri, odnosno četiri kandidata i jesu članovi političke stranke, jesu sudjelovali prošle godine u izborima, povučena je ta lista i sad smo očekivali da će biti minimum kontrole imena, prezimena i prijedloga. Na žalost kolegice i kolege dogodilo se upravo suprotno. I sad imamo još više kandidata koji se ne uklapaju na žalost u hrvatske zakone. Idemo po redu. Drago Šilić, mislim da je Zagreb ili Zagrebačka županija, sudjeluje na izborima prošle godine. Je li to politička aktivnost? Bio je na listi političke stranke kao nezavisni. Sada, pošto je prošao na izborima, član je mjesnoga odbora. Da li je to politička funkcija i politička aktivnost? Da, da i da. Zatim imamo Lidija Janeš, porotnica županijskog suda, izabrana 2007. godine. Lani sudjeluje na izborima, na listi Antuna Matoša, HSP. Josip Banović, Zagreb, isto tako sudjeluje na nezavisnoj listi nositelja Zdenka Čičeka. Slučaj Milana Gende, Gospić. Isto tako. Zaista je sramno da sudac, odnosno sudac, da predsjednik suda Dubravka Rudelić potpisuje njegovu kandidaturu, a da imamo od zamjenika predsjednika suda hvalospjeve na račun Milana Gende, koji je kaže uredno se odazivao na pozive županijskog suda u Gospiću … [[Ne razumije se.]] svoju dužnost i suca porotnika. Dakle on je više od godinu dana obavljao funkciju porotnika kao član HDZ-a, potvrda je priložena da je bio član HDZ-a. Isto kolegice i kolege odnosi se i na Milu Hećimovića. Kolegice i kolege gledajte, da nismo upozorili korektno u 7. mjesecu na kršenje zakona, ja sad ne bih rekao ništa. Rekao bih da je se slučajno dogodila greška. Međutim ovo nije greška. Ovo je sramno, ovo je bezobzirno, ovo je nezakonito, ovo je ponižavajuće za ovaj Sabor. Kako očekujemo ozdravljenje pravosuđa uz ovakav način rada.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja Odbora za pravosuđe, predsjednica odbora, uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Ja kao predlagatelj predlažem da se imenuju suci porotnici Vrhovnoga suda iz razloga što trenutno već nekoliko mjeseci jedan predmet, važan kazneni predmet čeka pred Vrhovnim sudom jer ne postoje sa područja čini mi se da je to Županijski sud u Zagrebu imenovani suci porotnici i ne može se održati rasprava pred Vrhovnim sudom. Točno je i slažem se sa svime što su govorili moji prethodnici, odnosno zastupnici u raspravi, mi smo već jedanputa vratili ovaj prijedlog jer nije bio sačinjen i nije bio onakav kakav bi trebao biti. Točno je da predsjednici sudova ne pokazuju ni dužnu ozbiljnost ni dužnu pažnju pri predlaganju, ovo su suci porotnici Vrhovnoga suda. TO je ozbiljna, časna i važna dužnost, oni odlučuju u najtežim predmetima jednako kao i suci. Njihov glas u odlučivanju vrijedi jednako kao i sudački glas. I zaista zapanjuje s koliko nemara su predsjednici Županijskih sudova predlagali ove porotnike. Ali, napominjem da kada je došlo Odboru za pravosuđe to je prošlo provjeru predsjednika sudova, ministarstva, ministra pravosuđa i predsjednika Vrhovnoga suda koji je dao pozitivno mišljenje o sve do jednom prijedlogu koji ovdje imate. Ne samo da u odnosu na dob koja je prestara, dakle kolegica je govorila da ima nekih koji imaju preko 70 godina pa po tome ne bi ispunjavali uvjete za suca, ja sam primijetila da ima i premale dobi, da se tu predlažu pazite za sutkinje porotnice Vrhovnoga suda osobe koje nemaju 20-ak godina, koje su upravni referenti ili su … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, sudac svakako ne može postati netko sa 18 godina, pa za suca sigurno nije uvjet da bude od 18 godina jer jednostavno ne može steći potrebnu spremu. Ali, svakako mislim da za takvo procjenjivanje važnih društvenih odnosa ako hoćete ili odluke o teškim djelima kaznenim pa i teškim građansko-pravnim odnosima netko tko nema životnoga iskustva ili radnoga iskustva da teško da može to procjenjivati. No, obzirom na, što se tiče ovoga kaznenoga dijela, da prema novom ZKP-u koji će stupiti na snagu 1.09.2011. godine dakle u kaznenim predmetima su izmjene u odnosu na provođenje žalbenog postupka pa drugostupanjski sud više u žalbenom postupku neće provoditi raspravu. Dakle, neće imati mogućnosti provođenja rasprave. U tom smislu i ove odredbe o porotnicima otpadaju. Stoga, većina ovdje predloženih neće niti doći u poziciju da ikada bude angažirana jer se vrlo rijetko otvaraju rasprave pred Vrhovnim sudom, a da bi se mogla sada dovršiti ova rasprava koja čeka i cijeli postupak čeka ja predlažem da se ovi porotnici imenuju, osim spremni smo povući prijedlog jedino u odnosu na osobu za koju je utvrđen trenutni politički angažman ukoliko jest obnaša dužnost člana vijeća, kako ste rekli Vijeća mjesnog odbora. A to što je nekad netko bio u stranci zaista po ovom zakonu mi ne možemo reći kad je morao istupiti iz stranke, je li bio pred 20 godina, 5 godina ili kada u stranci. Ja sam imala primjerice slučaj da je za savjetnicu u sudu imenovana osoba koja je bila aktivni član zastupnica u skupštini Požeško-slavonske županije SDP-ova zastupnica i formalno nismo ju mogli, nismo joj mogli zabraniti da bude sudski savjetnik iz razloga što za savjetnike ne stoji zapreka političkog angažmana premda je bilo logično da netko tko se priprema za sudačku funkciju se kloni političkoga angažmana i da ne bude istovremeno zastupnik jedne stranke u Županijskoj skupštini. Ali, formalno nije bilo zapreke. Evo, stoga ja ostajem kod ovoga prijedloga iz razloga da ne bismo blokirali rad Vrhovnoga suda, a slažem se sa mnogim primjedbama pa i od pisanja samih životopisa koji su ovdje priloženi. Zaista pokazuje jedan totalni, rekla bih nepoštivanje te časne funkcije porotnika.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa evo samo jedan netočni navod jer moram ga ispraviti jer je uglavnom sve izjavljivala s čime se svi mi slažemo i moramo se složiti, ali jednostavno zbog činjenice da suci ne mogu suditi ne možemo si dozvoliti da mi kršimo zakon. Isto tako, što se tiče ovih koji su tek netom izašli iz političke stranke iz HDZ-a, oni se diskvalificiraju time što su obnašali porotničku dužnost da su bili, dakle krše sami zakon, to je druga stvar. Dakle, moramo ih eliminirati i zbog toga. A treće, mi reda moramo naučiti predsjednike sudova da se bar oni ponašaju u skladu i moraju snositi konzekvence. Mora netko za ovo odgovarati. Ne možemo mi pokrivati nečije bezakonje novim našim bezakonjem, to je pogrešan put. Doći ćemo svi onda u slijepu ulicu. Jednostavno postaviti odgovornost i uozbiljiti ovu stvar, a tu pozivam upravo da onda reagira i Ministarstvo pravosuđa. Pa ne može, ovdje jedan član piše evo također izjavljujem da sam član HSU-a
Vrijeme, zahvaljujem.
Jedan kaže izašao sam i tek sam saznao da su me upisali u HDZ pa sam se ja isključio. Pa ne može to biti.
Zahvaljujem. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti. Time zaključujemo današnje zasjedanje. Sutra nastavljamo u 9,30 sa točkom 11. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.br. 670. Hvala lijepa i laku noć.
Prelazimo na Prijedlog Odluke o imenovanju sudaca porotnika Vrhovnoga suda Republike Hrvatske. Predlagatelj Odbor za pravosuđe. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o imenovanju sudaca porotnika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Molim, gospodin Richembergh. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, u ime kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika najoštrije prosvjedujem zbog ovoga slučaja uvlačenja Hrvatskoga sabora u jedan nezakonit postupak. Utvrdili smo i dokumentirali, u raspravi istaknuli da među kandidatima je najmanje pet osoba koje su izravno u sukobu sa Zakonom o sudovima, jer su kao suci porotnici županijskih sudova izravno se bavili političkom djelatnošću. Tražimo da se ovo glasovanje skine s dnevnoga reda i da Odbor za pravosuđe preuzme dio svoje odgovornosti i konačno dostavi listu ljudi koji nisu u sukobu sa Zakonom o sudovima. Hvala lijepa.
Gospođa Ana Lovrin, predsjednica Odbora za pravosuđe. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Radi se o sljedećem. Predlagatelj sudaca porotnika je Ministarstvo pravosuđa i ti suci porotnici na prijedlog predsjednika županijskih sudova dolaze u ministarstvo, ministarstvo prosljeđuje uz mišljenje Vrhovnoga suda popis sudaca porotnika Odboru za pravosuđe. Dakle ova procedura je prošla od predsjednika sudova, preko Ministarstva pravosuđa, do, sa mišljenjem sjednice i predsjednika Vrhovnog suda, do Odbora za pravosuđe. Točno je da je utvrđeno u raspravi da je jedan od sudaca porotnika, da je napisao da je član HSU-a, aktualni, a jedan član je napisao da nije pripadnik niti jedne stranke, ali je član vijeća mjesnog odbora. Na žalost poslovnički način za povlačenje te dvije kandidature nismo pronašli. Obzirom da postupak pred Vrhovnim sudom stoji, očekujući porotnike za područje Županijskog suda u Zagrebu, ja molim da se ova odluka izglasa, a u odnosu na ovo dvoje ćemo odaslati primjedbu i oni će se sa popisa ispisati.
Dakle predlagač ostaje kod svog prijedloga. Molim vas da se ne upuštamo u raspravu, nego izvolite gospođa se. Je li vi u ime kluba? Izvolite, gospođa Antičević Marinović.
Bezakonje i nezakonje koji su svojim prijedlogom, neki predsjednici županijskih sudova podastrli Ministarstvu pravosuđa, na žalost ono umjesto da je sankcioniralo takve predsjednike sudova koji predlažu kandidate koji sami tvrde da su čak u vrijeme dok su bili porotnici županijskih sudova i nižih sudova bili članovi političke stranke, u dva slučaja HDZ-a, radi se o sudu u Gospiću, i umjesto da mi to sankcioniramo, mi ćemo sada ovdje to izglasati. To je neviđeno. Sama situacija da Vrhovni sud treba suce porotnike ne znači da ćemo mi sad sa svojom ovdje odlukom ozakoniti bezakonje. To je mislim previše i od ovakvog jednog prijedloga. Jednako tako postoje kandidati koji su stari preko 70 godina, a po Zakonu o sudovima oni, ukoliko nije na drugačiji način riješeno, na njih se odnosi i takva odredba, prema tome oni ne mogu biti suci porotnici niti jednog suda, a kamoli Vrhovnog suda. Vrhovni sud odlučuje o najvažnijim stvarima, o slobodi, o velikim kaznama, prema tome predlažemo da se. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa naravno.
… [[Govornik naknadno uključen.]] imam ovdje prijedlog onoga tko ima pravo predložiti, a to je Odbor za pravosuđe i on ne odustaje. Stavljam na glasanje prijedlog Odbora za pravosuđe. Izvolite se izjasniti. Uključite se i glasujte. Molim vas uključimo se i glasujmo. Rezultat? Prijedlog Odluke o imenovanju sudaca porotnika Vrhovnoga suda Republike Hrvatske, čiji je predlagatelj Odbor za pravosuđe prihvaćen je većinom glasova, 76 glasova za, 3 suzdržana i 39 protiv. Hvala. Prelazimo na točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 670. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj Zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Rasprave su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Poslovnik i politički sustav i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? DA. Gospodin Pavle Matičić, državni tajnik u Ministarstvu uprave. Izvolite.