Dobro jutro svim zastupnicama i zastupnicima. Evo vrlo kratko, dakle radi se o novoj preraspodjeli 60 lipa iz trošarina dakle koja je na prijašnji način bila podijeljena da svih 60 lipa zapravo dobivaju Hrvatske autoceste, a po novoj podjeli zapravo taj dio se dijeli na 20:20:20 što znači da se ukupan prihod koji iznosi 95% Hrvatskih cesta sa milijardu i 400 na taj način diže na gotovo milijardu i 900, a na taj način zapravo smanjujemo dodatno zaduženje Hrvatskih cesta sa 2 milijarde i 800 na 2 milijarde i 400, a znamo da su Hrvatske ceste i sastavni dio državnog proračuna. Zašto je to isto važno? Zato jer i kroz novo programsko razdoblje ono što je dozvoljeno ili … su zapravo investiranja u željeznicu, a isto tako investiranja ne u autoceste nego u državne ceste i Hrvatske ceste imaju … dakle oficijelnih reći ću konzultanata Europske komisije neke projekte i odobrene, posebno govorim o projektima koji se nalaze na europskim koridorima, a isto tako oni koji služe za sprečavanje zagušenja u prometu. Stoga na taj način oni osiguravaju i financijsku kontribuciju koja iznosi od recimo 15-25%. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Da li izvjestitelji radnih tijela Hrvatskog sabora žele iznijeti izvješća? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu krećemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Nezavisne liste i poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni ministre, uvažena gospodo zastupnici. Budući je naknada za financiranje … održavanje javnih cesta uključena u trošarinu prema Zakonu o trošarinama, prihodi državnog proračuna sukladno članku 91. Zakona o cestama uplaćuje se iz državnog proračuna po litri naplaćene trošarine na energente, motorni benzin, plinska ulja koja se koriste kao pogonska goriva u iznosu od 60 lipa ili 0,60 kuna na račun Hrvatskih autocesta d.o.o. u iznosu od 0,60 kuna na račun Hrvatskih cesta d.o.o. i predloženom znači zakonskom izmjenom predviđa se dodatno urediti sustav trošarina, oporezovanja izmjenom naknada iz članka 91. stavka 2. Zakona o cestama na način da se uplaćuje po litri naplaćene trošarine na energente i to u iznosu od 0,20 kuna na račun Hrvatskih autocesta i u iznosu od 0,80 kuna na račun Hrvatskih cesta itd. Ono što međutim mene najviše jasno zanima, koliko je Županija istarska povukla novaca u 2012., 2013. iz Hrvatskih cesta, točnije što je sa proračunskim novcima na tom prostoru učinjeno, a tvrdim da je učinjeno mnogo. Cesta znači od jednoga Roča do Buzeta plus kružnim tokom u Buzetu to je 25 milijuna kuna, kružni tok u Puli negdje 50 milijuna kuna, šest kružnih tokova u Poreču ako se ne varam, jedan u Labinu, Umagu itd., da ne nabrajam sve drugo učinjeno. Cijelo jedno desetljeće usuđujem se reći da se nije ulagalo u državne ceste u Istri koliko je uloženo prošle 2013. ili ove 2013. i 2012. godine i to vide jasno i građani Istre. Jasno, oni misle da to financira lokalna samouprava, ne financira ništa po tom pitanju, financiraju vlastito održavanje na … medije, elektroničke medije, plaćaju intelektualne usluge i tome slično što nije ništa drugo nego izvlačenje proračunskog novca dok sve relevantne investicije dolaze sa strane. E sad još jedanput, o čemu se radi u ovom zakonu? Jasno, ono što mene opet više zanima koliko će se povući sredstava prema Županiji istarskoj 2014., 2015. i 2016. iz Hrvatskih cesta, negdje oko 370 milijuna kuna i ono što mi je daleko najbitnije, da od 1.1. krene gradnja cesta od Buzeta do … ili Požana kako bi se eto grad oslobodio jedne prometne izoliranosti i to je zapravo bit i to će se između ostalog financirati i ovim naknadama. Sve drugo jasno bitno je, ali evo to je ono što mene na neki način sigurno najviše tangira, a jasno je da će u 2014. gotovo stotinjak milijuna kuna biti investirano što u spomenutu cestu, što u ceste od kružnog toka u Puli do Velog vrha pa onda gore prema Stanciji i Peličeti i želim vjerovati da će krenuti investicija svih investicija 2014. u Istri, a to je Istarski ipsilon u kojemu opet lokalna samouprava ne sudjeluje niti sa jednom lipom. Znači, cesta koja se financira kad govorim o ipsilonu sto posto državnim novcima, odnosno novcima koncesionara odnosno BUIK-a. Ove godine u proračunu je osigurano BUIK-u 210 milijuna kuna. To je cirka tridesetak milijuna eura. Znači, ako krene ipsilon, a trebao bi krenuti u četvrtom ili petom mjesecu to znači i to je suština da se na posao vraća 500 do 1000 građevinara plus ovih 100 milijuna kuna Hrvatskih cesta, plus ostalih 900 do 1 jedne milijarde kuna investicija iz Hrvatskih voda i ostalo iz proračuna Republike Hrvatske osigurat će se u godini 2014. u Istri 900 milijuna kuna do jedne milijarde, a to onda znači da se na posao vraća oko 3000 građevinara. Bez toga bojim se da bi naprosto cijela ta branša naprosto krahirala. Govorim jasno u Istri. Gledano znači ovako i ovaj zakon sa te istarske perspektive, autocestu znači ipsilon bi trebali riješiti u 2014., petnaestoj, šesnaestoj bez druge cijevi tunela i onda paralelno treba rješavati i na viši nivo dizati hrvatske i županijske ceste. I zato apsolutno treba podržati ovaj zakon što je i logično, jer je ta cestovna, auto cestovna pardon infrastruktura tako reći u zemlji na neki način okončana ako izuzmemo povezivanje Dubrovnika i pod navodnicima matice. Jednako tako i za željeznice, pardon željeznice. Da, to je ovaj drugi zakon koji ide. Slažem se da je prioritet možda svih prioriteta u Hrvatskoj Pelješki most ali mislim da na isti način bi nekako trebalo tretirati i željeznički tunel Učka, Učku pardon, a ne da željeznica Istra – Zagreb de facto ide preko Ljubljane, da ne kažem Budimpešte. Sve u svemu želim vjerovati da bi eto i po tom osnovu mogli se nekako uključiti u raspodjelu europskih sredstava. I za kraj još samo jednu rečenicu. Da, vjerojatno Hrvatske autoceste idu u koncesiju u 2014., petnaestoj, šesnaestoj treba osigurati 18 milijardi kuna za financiranje dospjelih obveza. Sigurno je da država to ne može taj novac pronaći. Netko bi mogao biti ciničan pa reći neka gazda sutradan osigurava novac za gradnju autocesta. Međutim, što želim reći? Paradoks je recimo u Istri. Svi smo sto posto za koncesiju na Istarskom ipsilonu. Svojedobno tamo početkom 2000. nismo bili, ali eto što se promijenilo. Promijenili su se koncesijski ugovori, pojavio se i jedan korektan izvođač, mislim tu na francuski BUIK koji će vjerojatno preuzeti i gradnju aerodromske zgrade u Zagrebu i eto u periodu od narednih nekoliko godina očekujemo dovršetak ipsilona koji bi trebao krenuti već na proljeće ili prije ljeta. I razumljivo sav novac očekujemo da se od ovih kliko nula šezdeset plus nula šezdeset lipa u buduće usmjerava za dodatno kako bih rekao podizanje standarda ili gradnju državnih cesta. Sve u svemu meni osobno i našem klubu Zakon o cestama i onaj koji će uslijediti o željeznicama apsolutno je prihvatljiv s time da još jedanput apeliram na nadležno ministarstvo da se pronađu modusi da ipsilon krene što je moguće prije i da se u buduće pregovore države Hrvatske i Bruxellesa apostrofira i potrebu željezničkog povezivanja Istre i matice.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Ivana Šuker. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo. Pa lijepo je ovako čuti kad se zastupnik hvali koliko je uloženo u Istru, međutim zaboravio je na ključnu cifru a to je PDV koji BUIK ne plaća za BINAu Istru, za Istarski ipsilon i treba reći da je Hrvatska država u proteklih 13 godina preko 2 milijarde kuna izdvojila za to i nije to mali novac jer da na bilo koji dio Hrvatske da se izdvojilo 2 milijarde kuna bi se vidjelo. I drago mi je da kolega Kajin zna tko će graditi Zračnu luku u Zagrebu. Očigledno transparentnost na nivou, francuski koncesionar, francuski izvođač radova, a vama dragi Hrvati mrvice pa čopajte koliko možete.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da, ne znam tko će graditi Zračnu luku u Zagrebu. Ali pretpostavljam da bi to mogao na temelju svih ovih rasprava koje su se u međuvremenu ili vodile biti upravo francuski BUIK, koncesionar koji gradi Istarski ipsilon. Slažem se gospodine ministre. Mi svake godine od 150 do 200 milijuna kuna osiguravamo u državnom proračunu za potrebe koncesionara i slažem se da je od početka radova na Istarskom ipsilonu francuskom koncesionaru oslobođeno tih 2 milijarde kuna. Pod istim kondicijama možda smo i sami mogli graditi tu cestu, ali se onda treba vratiti unazad tamo negdje '95., '96. kada su pokojni predsjednici Tuđman, Miteran, njihovi ministri zaključivali taj koncesijski ugovor koji je u prvotnom obliku bio krajnje nepovoljan za RH pa su se kasnije za vrijeme 3. siječanjske administracije odnosi su se promijenili. Ali znate što ću vam reći u Istri u ovome trenutku svi kao ozebli sunca naprosto iščekujemo da BUICK krene sa radovima, da se na posao vrati između 500 i 1000 građevinara. Bez toga jasno je mnoge tvrtke će naprosto doći u ogromne probleme, mnoge već i jesu ali je činjenica da ništa nama Francuzi ili koncesionar ne poklanjaju. Sve mi plaćamo njima ili sami plaćamo kroz koncesijske ugovore i kroz ove modalitete ugovora i bez toga jasno ako koncesionar ne pronađe interesa u Istri ili drugdje u Hrvatskoj ovdje neće investirati. Ali u konačnici sve se svodi na to da mi njima svaku lipu plaćamo.
Hvala, hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je Klub zastupnika SDP-a i poštovani zastupnik Franko Vidović.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama se nalazi prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cestama. Moram naglasiti da u odnosu na krajnje korisnike, u odnosu na građane ove izmjene i dopune ne predstavljaju nikakav dodatan namet jer se ukupan iznos … za financiranje održavanje i građenje javnih cesta koje su sadržane u maloprodajnoj cijeni goriva ne mijenja. Osim ovih izmjena utvrđuje se i ovlast Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture u postupku nadzora i kontrole ostvarivanja korištenja i gubitka prava na oslobađanje od plaćanja godišnje naknade i/ili cestarine zatraži podatke o kojima službenu evidenciju u okviru svojih zakona u propisanoj djelatnosti vode tijela državne vlasti i druga nadležna tijela i ustanove. Propisuje se također i obveza davanja traženih podataka kao i obveza ministarstva na postupanje sa dostavljenim podacima u skladu s propisima koji uređuju zaštitu osobnih podataka. Bit izmjena i dopuna jest preraspodjela i dodatno uređivanje financiranja javnih cesta iz državnog proračuna te naknada koje plaćaju korisnici javnih cesta. Naše zakonodavstvo poznaje tri izvora financiranja, održavanja i građenja javnih cesta. Najveći izvor financiranja predstavljaju upravo naknade za financiranje i održavanje građenja javnih cesta koja je sadržana u trošarini. Kao drugi mogući izvor financiranja za uporabu autocesta i pojedinačnih objekata na državnim cestama može se uvesti naplata cestarine. Uz navedene treći izvor predstavlja naknada za uporabu javnih cesta koja se plaća pri registraciji motornih i priključnih vozila a uplaćuje se županijskim upravama za ceste. Dosad se iz trošarina na motorne benzine koji se koriste kao pogonska goriva i to olovni i bezolovni te plinsko ulje za pogon a koji su prihod državnog proračuna temeljem članak 91. Zakona o cestama po litri naplaćene trošarine za navedene regente uplaćivalo Hrvatskim autocestama 0,60 kn i Hrvatskim cestama također 0,60 kn. Obzirom na novonastale okolnosti pa i na relativno dobru izgrađenost autocesta kao i zbog namjere monetizacije dijelova Hrvatskih autocesta ali i zbog strateških odluka da se građenje javnih cesta u budućnosti što je moguće više prebaci na Hrvatske ceste kao i odluke da se Hrvatskoj željeznici doprinese na način da i ona dobije dio financija od trošarina na spomenute energente došlo je do preraspodjele sredstava koja je sadržana u ovom zakonu. Namjera je da se od 1. siječnja 2014. po eventualnom usvajanju ovih izmjena i dopuna Zakona o cestama dodatno uredi sustav trošarinskog oporezivanja izmjenom naknada iz članka 91. Zakona o cestama i to na način da se uplaćuje po litri naplaćenoj trošarine na energente i to u iznosu 0,20 kn na račun Hrvatskih autocesta i 0,80 kn na račun Hrvatskih cesta. Oslobađanjem dijela iznosa od 0,20 kn po litri naplaćene trošarine na energente osigurala bi se sredstva za gradnju i održavanje druge infrastrukture, a bez dodatnog opterećenja krajnjeg korisnika. Ovakvom preraspodjelom bez opterećenja krajnjeg korisnika uz već spomenute poticaje za Hrvatske željeznice omogućila bi se distribucija sredstava koja bi odgovarala postojećim potrebama i dala dodatni poticaj ostvarenju propisane funkcije državnih cesta. Jasno je iz dosadašnjeg izlaganja što se dobiva sa ovakvom preraspodjelom, ali nije jasno koje su okolnosti dovele do razmišljanja o preraspodjeli sredstava. Jednu sam spomenuo i ona zasigurno ima veliku ulogu, a to je monetizacija Hrvatskih autocesta i to na način da se monetizira sektor naplate i sektor održavanja postojećih autocesta. Sa druge strane gradnja novih autocesta bi ostala i dalje pod ingerencijom Hrvatskih autocesta. Ovaj potez je omogućio preraspodjelu one prvotne naknade a koja je po litri prodanih energenata uplaćivana iz državnog proračuna na račun Hrvatskih autocesta u iznosu od 0,60 kn po litri a za svrhu građenja i održavanja javnih cesta. Obzirom na navedeno Hrvatskim autocestama je ostavljena naknada u visini 0,20 kn po litri energenata a ostatak se preraspodjeljuje na način da se Hrvatskim cestama dodjeljuje još 0,20 kn po litri pa je ukupna naknada koja se uplaćuje na račun Hrvatskih cesta iz državnog proračuna po litri prodanog energenta 0,80 kn. Preostalih 0,20 kn naknade po litri prodanog energenta bi se uplaćivalo iz državnog proračuna na račun Hrvatskih željeznica. To je također razlog zbog čega se pristupilo ovoj redistribuciji sredstava ali to ću ipak ostaviti kolegi da obrazlaže u sljedećoj točci. Treći bitan razlog je situacija u kojoj su zatečene Hrvatske ceste d.o.o. i strateška odluka o značaju Hrvatskih cesta u budućnosti i njihovoj ulozi u gradnji i održavanju javnih cesta. Promjene u načinu uplate naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta utjecale su na sposobnost realizacije utvrđenih programa građenja i održavanja javnih cesta. Promjene se mogu podijeliti u tri razdoblja i to od 2001. do 2006., 2006. do 2009. i od 2009. pa do dana današnjega. U prvoj fazi od 2001. do 2006. temeljem Zakona o javnim cestama naknadu za financiranje građenja i održavanja javnih cesta plaćaju proizvođači i uvoznici naftnih derivata te nadležno tijelo državne uprave za robne rezerve i taj namet je bit ukalkuliran u maloprodajnu cijenu. Naknada se utvrđuje po litri isporučenih i uvezenih naftnih derivata i to u iznosu od 0,60 kuna na račun Hrvatskih autocesta i 0,60 kuna na račun Hrvatskih cesta, ova druga mislim da je išla od 1.siječnja 2002.godine. Obveza nastaje u trenutku otpreme naftnih derivata iz pogona proizvođača odnosno u trenutku prodaje proizvoda kupcu a plaća se u roku od trideset dana. Bitno za spomenuti radi lakše komparacije sa današnjom situacijom je da tog momenta naknade za HAC i Hrvatske ceste čine oko 30, 31% u maloprodajnoj cijeni naftnih derivata. U drugom razdoblju od 2006.-2009. Zakonom o izvršavanju Državnog proračuna za 2006. i Naredbu o načinu uplaćivanja prihoda proračuna, obveznih doprinosa te prihoda za financiranje drugih javnih potreba u 2006.godini određeno je da je naknada u cijeni goriva prihod proračuna koju će obveznici uplaćivati u korist računa državnog proračuna i to uz oznaku vrste prihoda 5142. Sukladno navedenom sva plaćanja, naknada u cijeni goriva počevši od 1.1.2006.vrše se u korist računa državnog proračuna, a po izvršenim uplatama putem resornog ministarstva se transferiraju krajnjim korisnicima Hrvatskim autocestama i Hrvatskim cestama kojima su i visina naknade i način obračuna te način izvještavanja u cijelosti nepromijenjene. U razdoblju koje je počelo 2009.godine i traje do danas temeljem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnim cestama i izmjene Zakona o trošarinama, promijenio se i način utvrđivanja i način uplate naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta. U 2010.naknada za ceste u cijeni goriva više se ne uplaćuje izdvojeno na račun državnog proračuna sa šifrom 5142 već se ukupne trošarine uplaćuju na račun 1058 uključujući dio trošarina koji pripada Hrvatskim autocestama i Hrvatskim cestama. Ministarstvo pomorstva, prometa, infrastrukture dnevno na temelju izvještaja uplaćenom prihodu iskazanom u šifri prihoda 1058 koji dostavlja FINA primjenjuje utvrđeni procijenjeni postotak od 47% koji predstavlja u principu prosječno učešće naknade za ceste u trošarinama za energente i to učešće se smatra kao akontacija i transferira sredstva u jednakim omjerima HAC-u i HACE-u. I jadan i drugi korisnik gube uvid u količine energenata i uplate naknada po korisnicima. Te godine Hrvatske ceste bilježe manji prihod od naknade za cesta oko 160 milijuna kuna. Ni 2011.ne uspijevaju doseći vrijednost naknade iz 2009.već su i tu kraće za oko 80 milijuna kuna. Jednaka je situacija i sa Hrvatskim autocestama. Također podatak za usporediti je da naknade za Hrvatske autoceste i Hrvatske ceste u 2000.čine oko 30, 31% maloprodajnoj cijeni naftnih derivata, sad čine udio od oko 11% ukupno. Naknada koju su Hrvatske ceste i Hrvatske autoceste dobivale od trošarina na energente je iznosilo u 2011.oko dvije milijarde i devetsto milijuna kuna. Procijenjeni iznos koji bi Hrvatske ceste dobile u slučaju prihvaćanja ovog zakona iz sveg navedenog nije teško izračunati i on bi iznosio okruglo oko milijardu 800 milijuna, milijardu 900 milijuna kuna dok bi Hrvatske autoceste dobile oko 470 milijuna kuna kao i Hrvatske željeznice. Ovo je vrlo bitno za Hrvatske ceste i njihovu ulogu u budućnosti cestogradnje u RH. Jasno da nije namjera rezati investicije i zaustavljati već ih upravo suprotno poticat i nastojati ih u što većoj mjeri financirati od europskih fondova. Ovako predložena raspodjela naknada za financiranje, održavanja i građenja javnih cesta omogućava Hrvatskim cestama da dođu do daha, da djelom vrate, djelom refinanciraju postojeće kreditne obveze, privuku novac iz europskih fondova te da pokrenu toliko očekivani novi ciklus cesto gradnje. Klub SDP-a će podržati ovaj prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o cestama. Hvala.
Hvala i vama. Idemo replikama. Prva replika poštovanog zastupnika Branka Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Vidović iz vašeg prije svega uvodnog djela dalo bi se shvatiti da se radi o jednom tehničkom zakonu kojim kako ste sami rekli građanima RH se ovim zakonima ništa bitno ne mijenja jer se ne povećavaju naknade niti cijene goriva. I u tom djelu ste u pravu, doista se ne povećava cijena goriva već se unutar naknada se na drugačiji način dijeli između korisnika sada uvodeći Hrvatske željeznice. No, ovaj zakon nije tehnički. To vi jako dobro znate. naime, ovim zakonom Hrvatska Vlada šalje poruku da odustaje od gradnje autocesta, mreže autocesta u RH jer Hrvatske autoceste a to ste pak kasnije pri kraju sami rekli na ovaj način ostaju negdje za milijardu kuna manje financijskih sredstava koja su bila namjenska za gradnju mreže autocesta u Hrvatskoj. I još ću vam reći ne samo da odustaje od gradnje mreža autocesta nego upravo suprotno od onoga što ste rekli. Naime ako se neki vid prometa u RH može u većoj mjeri nasloniti na europske fondove onda su to upravo Hrvatske željeznice i mreža željezničke infrastrukture, za koju izgradnju kudikamo je lakše osigurati sredstva u europskim fondovima nego za izgradnju cestovne infrastrukture. Prema tome, u tom djelu rekao bih da ste kontradiktorni, jer ako hoćemo više sredstava ulagati iz Europskih fondova onda su ukupno Hrvatske željeznice taj vid prometa koji se može iz europskih fondova u daleko većoj mjeri financirati.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Franko Vidović.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani kolega, dakle što se tiče ovoga djela da Hrvatska država odustaje od gradnje autocesta, on u potpunosti ne stoji, dakle ostaje, ako znamo da se ide, da je prijedlog za monetizacije Hrvatskim autocesta da se odvoji, na neki način odnosno monetizira, a to sam i rekao u svom izlaganju, sektor naplate i sektor održavanja sa druge strane sektor građenja praktički ostao i dalje u Hrvatskim autocestama. On se i dalje financira iz ovoga djela. Prema tome, mislim da niste u pravu. Također namjera je koliko sam shvatio iz materijala a i razgovarajući sa ministrom i sa drugim ljudima iz ministarstva namjera je da se … [[Govornik se ne razumije.]] građenja prebaci na Hrvatske ceste. Što se tiče novca iz europskih fondova, znate vi kao i ja svaki europski projekt je potrebno i sufinancirati kao što se može dobiti novac za željeznice tako da ista stvar na europskim koridorima može dobiti novac i za ceste. Hvala.
Nova replika, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Vidović, kada već govorite o pojedinim etapama onda bi trebali znati zašto su se događale određene promjene. Dakle, 2006. uvedena državna riznica i od tada više u državi nije bilo nekoliko stotina podračuna nego je bio jedan račun preko koga su se ubirali i evidentirali svi prihodi i od tuda su se sredstva automatski transferirala prema korisnicima. 2009. godine a to je ono što vi niste spomenuli, dapače rekli ste jednu stvar koja je za Hrvatsku vrlo opasna. Rekli ste da HAC i HC primaju sredstva od trošarina. Ne. Po direktivama Europske unije svaka zemlja mora poštivati minimum trošarine zbog jednakosti tržišta. I zbog toga je 2009. godine dakle promijenjen zakon gdje se kaže da iz državnog proračuna po litri goriva dobivaju 60 lipa Hrvatske ceste i Hrvatske autoceste. Iz razloga da nam se tih kunu i 20 prizna kao trošarine. Da to nije napravljeno onda Hrvatskoj se u te 2,90kn koliko je minimalna trošarina za dizel ne bi priznalo recimo ovih 1,20kn. To je bila promjena a druga stvar da ne govorim koliko je poboljšana naplata i obračun kamata za one koji nisu plaćali to na vrijeme od 2006. godine kada je to došlo u riznicu. A što se tiče smanjenih prihoda od 2010., '11., '12., '13. je smanjenje prihoda i praktički prodaje goriva što se vidi u državnom proračunu kroz trošarine, to dakle nema nikakve veze sa smanjenjem prihoda HAC-a i Hrvatskih cesta jer one su vezane na to koliko hrvatski građani i hrvatsko gospodarstvo potroše energenata na koje se plaća ova trošarina. I sukladno tome su onda i njihovi prihodi. Ali ponavljam, sve ovo se događalo zbog nečega i da 2009. nije napravljeno ovo što je napravljeno danas bi Hrvatska vjerojatno za 1,50kn imala skuplje gorivo nego što ga ima.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Franko Vidović.
Zahvaljujem cijenjeni zastupniče, dakle ja nisam ulazio u meritum stvari zbog čega je nešto rađeno, vi čak to sigurno znate bolje od mene 2006., 2009. zbog čega je to rađeno. Sa druge strane ćete se složiti samnom da je 2009. godine nakon uvođenja ovakvih propisa, to je činjenično stanje da su Hrvatske ceste izgubile 160 milijuna kuna, isto toliko Hrvatske autoceste i da nakon toga još u 2010. došlo do gubitka dodatnih 80 milijuna kuna. Hvala.
Poštovani zastupnik Frano Matušić i njegova replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Vidović rekli ste u obrazloženju vašem vezanom za ovu odluku da je u Hrvatskoj izgrađena približno dobra mreža autoceste a to ni približno nije točno, to ni približno nije točno. Naime, postoje dijelovi Hrvatske koji su i dalje odcjepljeni i koji vape za autocestom. Jedan od njih je Dubrovačko-neretvanska županija, drugi je recimo Podravina, treći je recimo Sisak itd.. Dakle, postoje dijelovi Hrvatske osim Istre i drugih centralnih dijelova kontinentalne Hrvatske koji također trebaju autocestu. Vaša vlast nije u dvije godine mandata uspjela napraviti 10-ak kilometara autoceste do Ploča koja je u 80% radova bila završena. Dakle, 10-ak kilometara autoceste. Ja se nadam da će sada nakon što je trebalo biti otvoreno prošle godine pa ove godine do sezone, pa ove godine do 1.10., pa ove godine do 1.11. biti otvorena autocesta do Nove godine. A što se tiče europskih fondova, netočna je vaša tvrdnja da je jednako lako dobiti sredstva iz europskih fondova za gradnju autocesta kao i za gradnju željeznica. To jednostavno ne stoji i morate pitati sve one koji se bave sa europskim fondovima, dobiti ćete odgovor da je puno, puno lakše dobiti sredstvo za željeznice. I naravno da treba osigurati i određena sredstva u hrvatskom državnom proračunu da bi se mogli financirati ti projekti. Ali najvećim dijelom se financiraju željeznice iz europskih fondova, kohezijskih fondova. Dakle, nema potrebe ovdje govoriti kako će se nastaviti gradnja autoceste jer neće se nastaviti gradnja autoceste. Ministar je rekao za Dubrovnik možda 2050. osim ako ga novinari nisu krivo citirali.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Franko Vidović.
Zahvaljujem kolega Matošiću. Dakle, meni je žao što vi ovo nakon što ste bili 8 godina na vlasti [[Upadica: Matušić.]] Pardon, ispričavam se, dakle, meni je žao što nakon što ste bili 8 godina na vlasti vi meni tvrdite da nema dovoljno autocesta a ja tvrdim da ima dovoljno autoceste. Mislim to je malo i nonsence moram reći. S druge strane, po službenim podacima Hrvatska je druga ili treća mislim po izgrađenosti što se tiče autocesta. Prema tome, mislim da to vaše ne stoji. A Europski fond …/Govornik se nerazumije./…, a nećete promijeniti moje mišljenje. I mislim da ne stoji, dakle jednostavno koliko gradimo na europskim koridorima i jednako je lako ili jednako teško doći do sredstava i za željeznice i za ceste.
Hvala. Nova replika poštovanog zastupnika Branka Vukšića. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvaženi kolega Vidović, naime ja ću krenuti … [[Govornik se ne razumije.]] i od ove replike koju ste a isto ste govorili u svom izlaganju a to je ima li dovoljno autocesta ili nema i jesmo li dobro premreženi u Hrvatskoj ili nismo. Sasvim sigurno da se sa juga Hrvatske neće s vama složiti jer morate priznati da je jug Hrvatske odsječen od Hrvatske. Vrlo loša veza. I slažem se sa gospodinom Matušićem mnogi dijelovi centralne Hrvatske su odsječeni. Ceste su se neravnomjerno gradile. Ono što je posebno me potaknulo za javljanje za repliku je kada ste rekli da je 470 milijuna kuna koje će se izdvajati za razvoj cesta da je to stimulans, da se neće prestati graditi autoceste i da će se stimulirati dalje gradnja. Pa sada da je i to istina što vi kažete, znači mi ćemo graditi autoceste a Vlada će davati autoceste na bubanj i onda ćemo autoceste prodavati ili davati, kako hoćete, 50 godina koncesiju. Ne znam što za vaš i moj život znači 50 godina dati nekom u koncesiju autoceste. Znači mi ćemo gradit, a poslije ćemo davati strancima, uglavnom će i stranci kupiti ceste, autoceste, kako bi mogli 50 godina zarađivati na autocestama. Ako netko kaže da to nije tako zašto bi netko imao uopće volje uzeti ili zašto bi htio uzeti Hrvatske autoceste u koncesiju ako na njima ne može zarađivati i dobro znamo na koji način se to zarađuje i ako nema dovoljno prometa na tim autocestama. Prema tome, sve ovo što mi danas govorimo je itekako povezanom sa činjenicom da će autoceste kao što je Vlada najavila, ja se nadam možda se to ispriječi, možda se nitko ne najavi na taj natječaj, sve je to dubiozno ako znamo da će autoceste ići na bubanj.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Franko Vidović.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Kolega, da, jug Hrvatske, sam jug Hrvatske nije povezan sa autocestama nažalost, međutim mislim da ne treba problem tražiti tu u ovom čovjeku koji … u ovoj Vladi jer oni su prvi koji su pokrenuli ozbiljno tu priču, dakle da se krenulo i sa Pelješkim mostom i sa svim ostalim kroz europske fondove. Sa druge strane, uzroke treba tražit negdje prije, možda u bojanju tunela, možda u pranju tunela i slično. Hvala.
Poštovana zastupnica Natalija Martinčević u ime Kluba zastupnika HNS-a u Hrvatskom saboru. Izvolite poštovan zastupnice.
Poštovani predsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Evo što se predloženih izmjena i dopuna ovog zakona tiče, HNS podržava intenciju ministarstva da nadzire i kontrolira ostvarivanja korištenja i gubitke prava na oslobođenje od plaćanja godišnje naknade ili cestarine. Isto tako vjerujemo da će izmjena iznosa naknade za financiranje i održavanje i građenje javnih cesta koja se plaćaju po litri naplaćene trošarine na energente osigurati veći izvor za financiranje i upravljanje državnim cestama kao bitnom dijelu cestovne infrastrukture. Ovime se u svakom slučaju podiže investicijski potencijal državnih cesta i to je dobro jer su one u lošem stanju, treba ih i kvalitetnije održavati i povećati sigurnost na njima i naravno osigurati bolju prometnu povezanost. Pitanja koja se ovdje javljaju su prije svega činjenica da nama u 2014. godini dolazi 3,5 milijarde kuna na naplatu Hrvatskim autocestama i pitanje je naravno da li će ovih 0,20 kuna biti dovoljno za podmirenje tih obveza. I drugo pitanje koje se ovdje javlja je pitanje dakle vezano uz planiranu monetizaciju Hrvatskih autocesta u 2014. godini. Dakle naime ako ćemo uistinu pokrenut investicije, ako ćemo uistinu krenuti u poboljšanje kvalitete prometovanja na državnim cestama, to će sasvim sigurno značiti da će jedan dio onih koji koriste autoceste preći na državne ceste i to mijenja u jednom dijelu matematiku za budućeg koncesionara pa naravno da to treba također uzeti u obzir. No ja bih izmjene i dopune ovog zakona htjela skrenuti pozornost na jednu važnu temu, odnosno na jedan od nameta koji uvelike opterećuje naše obrtnike i poduzetnike. Naime, u članku 73. Zakona o cestama propisuje se plaćanje naknade za korištenje prilaza na javnu cestu, a pravilnikom je cijena naknade određena od 15 do 30 kuna po metru kvadratnom prilaza mjesečno. Pa se tako ta cifra našim obrtnicima i poduzetnicima penje i do 1000 kuna mjesečno što će reći da se radi o jednom izrazito visokom nametu koji naši obrtnici i poduzetnici danas sasvim sigurno nisu u mogućnosti plaćati, odnosno uistinu ih uvelike opterećuje. Naime, kad sam prije mjesec dana organizirala skup obrtnika u Varaždinu gdje se dakle raspravljalo o stanju u obrtništvu i posebno o Zakonu o obrtu, to je od strane naših obrtnika istaknuto kao jedan od većih problema. Na tom skupu prezentirali smo podatke, bilo je kada smo govorili o Zakonu o obrtu o tome dosta riječi, ali konkretno u Varaždinskoj županiji je zatvoreno od 2008. godine 20% obrta u Gradu Varaždinu kao gradu obrtnika 25%, dakle ¼ obrta i naravno da je želja da gdjegod i kakogod je moguće da se našim obrtnicima i poduzetnicima pomogne da prebrode ova teška vremena. Na tom skupu doneseni zaključci i prijedlozi, kao i poziv na dijalog Ministarstvu poduzetništva nisu prihvaćeni, no ovaj namet je pod ingerencijom Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture pa bih ja molila ministarstvo da razmotri prijedlog o ukidanju ili barem drastičnom smanjenju ovog nameta. Naime, to su sredstva koja idu županijskim upravama za ceste i tu postoji još jedna zanimljiva stvar, a to je da se ta naknada naplaćuje odnosno ne naplaćuje ovisno od županije do županije. Ja sam naime dobila pregled iznos naplaćenih naknada za korištenje tog cestovnog zemljišta po županijama i ti iznosi variraju na godišnjem nivou od 400 000 kuna po županiji pa do skoro 3 milijuna kuna evo konkretno u Varaždinskoj županiji, dakle najviše u Hrvatskoj. Naravno da to obzirom na veličinu županije i sve ostale parametre nikako ne može biti logično i provjerom je utvrđeno da neke županije odnosno neke županijske uprave za ceste u tom pogledu su vrlo ažurne, odnosno rade u potpunosti po propisima dok druge nisu tako ažurne, odnosno poduzetnici i obrtnici plaćaju tu naknadu odnosno taj namet samo kada nešto grade. Isto tako neki od obrtnika ne želeći plaćati tu naknadu nisu potpisali i sklopili ugovore sa županijskom upravom za ceste koja ih je potom tužila i na kraju je u prvostupanjskim presudama, ja imam ovdje neke iz trgovačkih sudova u Varaždinu i Bjelovaru, obrtnici su u prvom stupnju dobili spor. I sad naravno … ŽUC-evi za žaliti na te presude i ako Visoki trgovački sud odluči drugačije po tom pitanju to će konkretno za te obrtnike značiti takav financijski udar da ga neće preživjeti. Dakle, mi sad već u stvarnom stanju imamo činjenice da se Pravilnik ne poštuje, odnosno da se poštuje samo djelomično i da dolazi i do ozbiljnih pravnih problema. I naravno da nije ideja da bi se pomoglo obrtnicima i poduzetnicima da se zakoni i pravilnici ne poštuju i da se obrtnici i poduzetnici i Županijske uprave za ceste međusobno tuže već je naravno prijedlog da se zakon u tom dijelu, odnosno pravilnik izmijeni i to je jedan vrlo konkretan prijedlog HNS-a. Naravno da smo mi ispred županije i da je samo Županijska uprava za ceste Varaždinske županije slala dopise nadležnom ministarstvu, slali smo i vrlo konkretnu promjenu dotičnog pravilnika. Koliko sam upoznata isto je učinila i Obrtnička komora. Ja kad sam u petak vidjela da izmjene i dopune ovog Zakona o cestama bila sam sigurna da će i ta promjena biti uvrštena u ove izmjene. Međutim, to se nije dogodilo, pa bih evo ja molila ministarstvo da prouči problematiku i da prihvati naše prijedloge za izmjenom pravilnika i da u najskorije vrijeme ide sa novim izmjenama i dopunama Zakona o cestama kojim bi se ovaj uistinu veliki problem za naše poduzetnike i obrtnike pozitivno riješio. Hvala vam.
Hvala i vama. Na redu je klub, [[Upadica: Ispričavam se imamo repliku.]] Nismo zapisali repliku. Čiju? Poštovani zastupnik Goran Marić, ispričavam se. Replika.
Hvala lijepa. Kolegice Martinčević, govorili ste o visokim naknadama koje opterećuju i poduzetnike i obrtnike. Ovim prijedlogom zakona kako se ovdje obrazlaže, kaže da će se, predviđa se dodatno urediti sustav trošarinskog oporezivanja izmjenom naknada. Ovim prijedlogom zakona s tim da se slažem da su prevelike naknade, ali s ovim prijedlogom zakona ne uređuje sustav trošarinskog oporezivanja uopće, niti se izmjenjuju naknade, nego se samo mijenja raspodjela. Umjesto autocestama kojima je išao nula osamdeset sad ide nula dvadeset, a ovih nula četrdeset ide dvadeset željeznicama i dvadeset državnim cestama. Dakle, radi se samo o prenamjeni, preraspodjeli ali ne uređuje se sustav niti se mijenjaju naknade. A ono što promiče većini nas, ove naknade nisu velike jer treba uređivati i održavati ceste a ono što je iznimno veliko to je obvezno osiguranje motornih vozila. Da je 50% manje osiguranje sva osiguravajuća društva bi poslovala i dalje pozitivno, ostvarivala dobit, a omogućila bi veliko rasterećenje onima vlasnicima motornih vozila i to je nešto na čemu mi moramo raditi, smanjivati iznos obveznog osiguranja, a o tome nitko ne spominje i to je nešto što opterećuje sve vlasnike vozila iznad razumne i umjerene cijene, a dodatno zapravo onemogućuje i raspolaganje vozilima čime se umanjuje i potrošnja i sve. Danas mnogi ljudi ne registriraju vozila isključivo zbog visine osiguranja, a ne zbog naknade za održavanje javnih cesta. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Natalija Martinčević.
Ja sam i na kraju svog izlaganja zapravo izrazila žaljenje što su ove izmjene i dopune Zakona o cestama došle, a da u njih nije uvršten i ovaj prijedlog koji smo mi, dakle iz Varaždinske županije slali nekoliko puta ministarstvu. Radi se o visokom nametu, velikom nametu, nametu koji naši poduzetnici i obrtnici uistinu više ne mogu plaćati. Dala sam ovu statistiku, imam je i tu. Dakle, neke županije, neki ŽUC-evi su vrlo ažurni u prikupljanju tih sredstava, neki manje, rasponi su od 400 tisuća kuna. Ne znam u Primorsko-goranskoj županiji, pa evo 3 milijuna kuna u Varaždinskoj županiji. I znači naš ŽUC radi po pravilima, propisima i to strašno uistinu opterećuje naše poduzetnike i obrtnika i mislim da je ovo dobar i kvalitetan prijedlog da se te naknade ili ukinu ili umanje. Mi smo i sa ŽUC-om našim razgovarali, koji dakle se ne protivi tome. Jer to je u njihovom ukupnom prihodu svega par posto, njima to neće poremetiti značajnije njihov rad i njihovo poslovanje. A obrtnicima i poduzetnicima kojima to namet ide tisuću kuna će uistinu pomoći. Ja se nadam da će evo ministarstvo na to odreagirati što je hitnije moguće i ući vrlo brzo u novu proceduru izmjena i dopuna ovog zakona da se smanji, dakle te trošarine, a naravno treba razmotriti i sve ostalo ono što opterećuje naše građane. Hvala.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. Na redu je klub Hrvatske demokratske zajednice i poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice neće podržati ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cestama. No, prije nego što objasnim razloge zbog čega mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice ne možemo podržati ovakav prijedlog izmjena i dopuna zakona. Ja moram reći gospodine ministre da sam uvodno očekivao od vas da sa malo više i malo dužim obrazloženjem pokušate nas uvjeriti zbog čega Vlada na ovakav način promišlja daljnji razvoj prometne infrastrukture u Republici Hrvatskoj, a vi ste na vrlo suhoparan način rekao bih s nekoliko rečenica rekli ono što ste i napisali u samome obrazloženju. Iz takvoga obrazloženja sam stekao dojam da ili se vi sami ne slažete sa ovakvim zakonom ili je zakon pisan u jednom drugom kabinetu ministra financija, pa onda možda bi bilo i primjerenije da je ministar financija branio ovaj zakon, jer praktično ovaj zakon govori o financiranju izgradnje takve infrastrukture ili bolje rečeno on je do sada tako govorio, a od sada u velikom dijelu naknada koju su plaćali svi hrvatski građani za financiranje izgradnje i uređenja cestovne infrastrukture u Republici Hrvatskoj sada se ovim zakonom praktično ta namjena mijenja i ta naknada više prioritetno ne služi za izgradnju i uređenje prometne infrastrukture u Hrvatskoj nego služi kako bi bila stabilan izvor uravnoteženja prihoda i rashoda željezničke infrastrukture, odnosno poslovanja operatera željezničke infrastrukture u RH, a što ste i sami napisali u obrazloženju Zakona o željeznici kojega ćemo raspraviti nakon ovoga. Dakle, ovaj zakon praktično donosimo iz razloga jer je RH, odnosno Vlada Republike Hrvatske, smanjila u državnom proračunu subvencije koje su bile prioritetno namijenjene Hrvatskim željeznicama i kako sada nedostaje sredstava da bi moglo pozitivno se poslovati i uopće poslovati u sektoru Hrvatskih željeznica onda ćemo ovim zakonom smanjiti naknadu koja je bila temeljni ili izvorni prihod Hrvatskim autocestama i za gotovo milijardu kuna smanjiti proračun Hrvatskim autocestama, onemogućiti daljnju izgradnju Hrvatskih autocesta ili mreže autocesta u RH ali će nam onda ta milijarda, odnosno sada kad je u pitanju HŽ oko pola milijarde kuna poslužiti kako bi HŽ infrastruktura mogla poslovati s obzirom da joj nedostaje sredstava iz državnog proračuna. To je jedan razlog. Drugi razlog je činjenica da mi ovim zakonom Hrvatskim autocestama, odnosno izmjenama ovog zakona Hrvatskim autocestama smanjujemo sredstva za gotovo milijardu kuna i koji će iznos sada biti podijeljen između Hrvatskih cesta i Hrvatskih željeznica. Na taj način jasno šaljemo poruku da RH, odnosno da Vlada Republike Hrvatske, ima namjeru u budućem srednjoročnom razdoblju zaustaviti izgradnju autocesta u RH. Jer kada vi Hrvatskim autocestama ovakvim zakonom uzimate gro sredstava koja su uprihodila temeljem naknade za održavanje i izgradnju cestovne infrastrukture prvenstveno mreže autocesta onda jasno da ta tvrtka više ne može nastaviti izgradnju autocesta u RH. A ta činjenica je u sukobu sa Strategijom prostornog uređenja koju smo u svibnju ove godine na prijedlog Hrvatske vlade mijenjali gdje smo jasno rekli, da ne čitam ovdje samu strategiju evo koju smo usvojili, koja je tvrdila kako će RH dovršiti mrežu autocesta u RH u prvom redu na europskim koridorima pa su u kartografskom prikazu koji je pratio izmjene i dopune Strategije prostornog uređenja RH taksativno navedeni pravci autocesta koji će u RH biti nastavljeni u srednjoročnom razdoblju. No očito da Vlada je i od ovog strateškog dokumenta kojega je uputila u travnju mjesecu a koji je u svibnju ovdje raspravljen odustaje, a da pri tome Vlada Republike Hrvatske nije donijela najvažniji dokument, a to je 4-godišnji program građenja autocesta i državnih cesta u RH kojim bi dokumentom onda jasno rekla što Vlada Republike Hrvatske u dijelu izgradnje cestovne infrastrukture planira u 4-godišnjem razdoblju. Dakle, vi ste se deklaratorno kroz strategiju izjasnili kako imate namjeru nastaviti gradnju autocesta u RH i to smo mi ovdje u Saboru usvojili u svibnju ove godine, međutim temeljni dokument koji ste trebali donijeti niste donijeli a iz kojeg bi se dokumenta jasno moglo iščitati što ćemo do kraja mandata ove Vlade izgraditi u dijelu mreže autocesta u RH. A da je taj dokument donesen onda bi možda u tom dokumentu se točno izjasnila Vlada koji će to prometni pravci biti dovršeni pa bi onda ovakav jedan zakon na temelju takve rasprave gdje bismo mi znali što Vlada planira raditi u idućem mandatu, do kraja svog mandata onda možda ovakav zakon i usvojili. I možda bi ga i podržali i prihvatili jer bi pretpostavljam bio onda u funkciji tog vladinog promišljanja što će do kraja svog mandata izgraditi. Ovako vi očekujete da saborski zastupnici vjeruju na riječ Vladi kako će nastaviti s izgradnjom cesta, autocesta u RH a s druge strane u Sabor donosite zakon iz kojega je razvidno da onome tko bi te autoceste trebao graditi i financirati vi uzimate gro financijskih sredstava i mi bi na to trebali vjerovati da vi nećete odustati od izgradnje autocesta u RH. A pri tome kao što smo već i čuli u raspravi postoje prostori u Hrvatskoj do kojih još autoceste nisu došle. Ta mreža autocesta još nije izgrađena, nije završena i po mom mišljenju, a i nas u klubu HDZ-a ta solidarnost koja je uspostavljena u Hrvatskoj prije 12 godina da svi građani RH neovisno o mjestu svog prebivališta plaćaju naknadu po litri utrošenog goriva za izgradnju autocesta trebala je biti onda do kraja realizirana. I tek kada svi krajevi Hrvatske i kada cjelokupno zamišljena mreža autocesta u Hrvatskoj koja je planirana Strategijom prostornog uređenja RH bude dovršena pa smo tek onda mogli ovakav prijedlog zakona predložiti i usvojiti jer bi time ta pravičnost koja je uspostavljena prije 12 godina bila do kraja realizirana. Ovako šaljemo poruku onima koji su 12 godina izdvajali kroz litru potrošenog goriva 1,2 kune kako bi cijela RH bila isprepletena mrežom autocesta da oni koji su izdvajali za ovu naknadu sada krajem 2013. godine će ipak ostati bez one mreže i onih potrebnih autocesta koje život znače za pojedini prostor RH. Bilo da se radi o krajnjem jugu Hrvatske, Dubrovačko-neretvanskoj županiji, bilo da se radi o Podravskom ipsilonu, bilo da se radi o dovršetku autoceste prema Sisku itd., itd. Dakle, po nama bilo je pravično da je ta mreža autocesta dovršena na projektu temeljem kojeg su izgrađena najveća većina autocesta u RH. Ja ne vidim koji je to razlog da se to tako nije napravilo, tim više što nas uvjeravate kako će kroz monetizaciju autocesta praktično budući koncesionar moć će preuzeti upravljanje i poslovanje Hrvatskim autocestama i da na taj način će se smanjiti pritisak na državni proračun u djelu koji se odnosi na financiranje autocesta. Ako znamo da je za izgradnju autocesta u Hrvatskoj uloženo negdje preko 30 milijardi kuna, ako znamo iz riječi gospodina ministra da će se kroz monetizaciju Hrvatskih autocesta uprihoditi ili bolje rečeno očekivani prihodi negdje oko tri, tri i pol milijarde eura, onda vidimo da će i dalje postojati itekako veliki pritisak na državni proračun ili na Hrvatske autoceste da tu razliku koja nedostaje da bi se svi krediti mogli poplaćati postavlja se pitanje odakle ćemo ta sredstva pronaći ako ovim zakonom Hrvatskim autocestama uzimamo sredstva kojim su, kad su bila namijenjena za pa i za vraćanje kredita, i za financiranje izgradnje mreže autocesta. To je tek pretpostavka da ćemo mi od 1.siječnja kada će ovaj zakon stupiti na snagu, da ćemo izvršiti i monetizaciju Hrvatskih autocesta. Ja mislim gospodine ministre, a prema događanjima posljednjih dana da budući koncesionara Hrvatskih autocesta mi nemamo jer još uvijek nemamo niti projekt utvrđen na temelju kojega bi se trebala izvršiti monetizacija Hrvatskih autocesta pa onda ne možemo ni znati koliki je ukupni prihod RH temeljem koji bi se mogao ostvariti temeljem monetizacije Hrvatskih autocesta. Pa prema tome, čak niti taj argument da će monetizacijom autocesta biti smanjen taj financijski pritisak na Hrvatske autoceste ili pak državni proračun ne stoji. To bi možda stalo tek onda kada bi taj projekt monetizacije Hrvatskih autocesta bio dovršen do kraja pa kada bismo vrlo jasno imali računicu, koliko i na koji način ćemo sredstava uprihoditi od monetizacije Hrvatskih autocesta, pa kada bi nam to bilo dovoljno i kada bismo utvrdili da ćemo bez problema nastaviti vraćati kredite koji su podignuti za izgradnju autocesta, onda bismo mogli ovakav zakon predložiti i možda ga usvojiti. Do tada, dok ne znate u prvom redu koliko ćemo sredstava uprihoditi od monetizacije autocesta protiv kojih smo mi u klubu HDZ-a također, dakle dok taj podatak ne znamo, onda Hrvatskim autocestama godišnje uzimati milijardu kuna sredstava koje su Hrvatske autoceste uprihodile temeljem ovog zakona koji sada mijenjamo nije dovoljno dobro promišljeno. Zato ne postoji valjana matematička ni financijska argumentacija. Prema tome, ovakav zakon prvenstveno služi kako bi ministar financija u 2014.godini mogao isfinancirati račun dobiti gubitka HŽ infrastrukture, a to kao što sam rekao piše upravo i u obrazloženju zakona koji slijedi kad ovog raspravimo. Jer kao što znate, Hrvatskim željeznicama je svojedobno iz državnog proračuna bilo proslijeđeno negdje gotovo tri milijarde kuna, a u ovoj 2013.je prema proračunu, a vidjet ćemo po izvršenju proračuna, Hrvatskim željeznicama je planirano negdje oko milijardu i 300 milijuna kuna, dakle milijardu i 600 milijuna kuna manje nego što je to bilo ranije bilo prosljeđivano Hrvatskim željeznicama. Ministar financija je često puta znao reći da smo mi na taj način čuvali socijalni mir u Hrvatskim željeznicama, dakle, mi pardon mislim Hrvatska Vlada kada je na vlasti bio HDZ, da smo na taj način kupovali mir, socijalni mir u Hrvatskim željeznicama, a da će se smanjenjem iznosa za milijardu i 600 kuna praktično kompenzirati reformama i restrukturiranjem unutar sustava Hrvatskih željeznica. Evo vidimo kako će se to restrukturirati sada umjesto da dajmo direktno iz državnog proračuna, sada ćemo taj socijalni mir na određeni način kupovati prenamjenom naknade koja je bila namjenska, koja je služila za izgradnju Hrvatskih autocesta. Sada će ta naknada biti preusmjerena i na određeni način kupovat će socijalni mir u Hrvatskim željeznicama, samo će to plaćati hrvatski građani putem plaćanja jedne litre goriva i to kad su Hrvatske željeznice za iznos od oko 500 milijuna kuna. Dakle, time ću zaključiti, držim da ovaj zakon nije dobar, da je u najmanju ruku preuranjen, da je on eventualno mogao slijediti nakon što Hrvatska Vlada ostvari svoj projekt monetizacije autocesta kada bi znali koliko će i na koji način se sredstava uprihoditi, da li će ta sredstva biti dovoljna za povrat kredita, ili da ne bude dovoljna koliko će onda iz državnog proračuna, da li izdvajati sredstva za vraćanje tih kredita, pa onda u tom kontekstu raspraviti o ovoj naknadi da li bi onda i ona dalje bila nužna za nastavak izgradnje ili bi se onda moglo tu naknadu preusmjeriti u nekakve druge infrastrukturne prometne koridore u RH što tada nakon takve računice jer pretpostavljam da klub HDZ-a ne bi imao ništa protiv. Ovako i na ovaj način mi u klubu ne možemo podržati ovaj zakon.
Hvala lijepo. Idemo na replike. Prva replika poštovanog zastupnika Mladena Novak.
Hvala lijepo. Pa kolega Bačiću, počeli ste svoje izlaganje sa očekivanjem, odnosno razočaranjem, očekivali ste da će ministar malo više od ovih par rečenica što je posvetio ovom zakonu, da će reć nešto više o samoj problematici. Međutim, nije, pa ste vi konstatirali da je to vjerojatno zato što je prijedlog zakona sročen ili Ministarstvu financija ili da je riječ o tome da se sam i možda ne slaže sa predloženim tekstom. Pa iskreno rečeno, ne vjerujem ni u jednu ni u drugu opciju, vjerujem više u ono što je ministar izjavio neki dan na televiziji, da doživljava, mislim da u Osijeku bio, kod otvaranja zračne luke bilo tada, odnosno otvaranje, u zračnoj luci Osijek je bio kada je izjavio da doživljava ovo kao pozornicu nekima koji eto doživljavaju pet minuta svoje slave kada su spomenuli problem monetizacije Hrvatskih autocesta. Drugim riječima ministar ovo doživljava kao nužno zlo, mora doći ovdje, izgubiti svoje dragocjeno vrijeme da bi zastupnicima udovoljio da ga ne bi prozivali bez veze. A i onako će vladajuća većina donesti tu odluku što god da ovdje piše. Što god da ovdje piše, oni će donesti tu odluku jer čim su to dobili to je amen, to se zna da je tako. I ispravio bih jedan dio vašeg navoda, spomenuli ste da jedan dio sredstava će sada ići HŽ operaterima. Ne. Ići će upravitelju infrastrukture, HŽ operateri su prijevoznici i nažalost ova Vlada kao ni bivše nema apsolutno sluha za to. Apsolutno sluha [[Upadica: Hvala lijepa.]] Hvala.
Odgovor na repliku Branko Bačić, poštovani zastupnik.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Novak, točno je, ja sam to rekao, možda sam jedanput, krivo se izrazio, sredstva su namijenjena upravitelju HŽ infrastrukture, to nije sporno. No, ipak držim da je ovaj prijedlog zakona kao što sam to rekao pisan u kabinetu ministra financija. Jer kao što znate, ova se rasprava praktično odvija u intervalu između rasprave državnog proračuna za 2015. godinu i njegova usvajanja odnosno izjašnjavanja po amandmanima. Da je ovaj zakon bi rezultat dubokog promišljanja nekakvog strateškog dokumenta o sudbini hrvatskog prometnog sustava onda on ne bi bio ovako gotovo navrat nanos donesen na sjednici hrvatske Vlade u četvrtak i evo već danas prvog dana u raspravi on i raspravljen. Bio bi vjerojatno sa drugačijim obrazloženjem, u tome bi sudjelovala prometna znanost, prometna struka. U Hrvatskoj bi o ovom zakonu bilo više riječi, otvorila bi se javna rasprava, čuli bismo sve one koji imaju što reći o izgradnji prometnog sustava u Republici Hrvatskoj. Ovako ovaj je zakon isključivo donesen kako bi omogućio donošenje državnog proračuna, kako bi omogućio donošenje državnog proračuna jer smo u državnom proračunu već kada ga usvojimo, ja mislim da će sutra, ne znam nisam siguran sutra biti rasprava već podrazumijevati ovaj današnji zakon i posljedice koje iz njega proizlaze. Prema tome, zbog toga sam rekao da je moje uvjerenje da je ovaj zakon prioritetno pisan u Ministarstvu financija a ne tamo gdje bi trebao biti pisan to je Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture gdje bi morao biti posljedica i rezultat strateških dokumenata koji govore da se upustimo u ovaj projekt izgradnje prometne infrastrukture na ovakav način kakav [[Upadica: Hvala lijepa.]] [[Govornik se ne razumije.]]
Poštovani zastupnik Ivan Šuker i njegova replika.
Hvala lijepo. Kolega Bačić, ne mislite li vi možda da je predsjednik Vlade u trenutku kada se obraćao hrvatskoj javnosti i ovom Visokom domu predstavljajući proračun za 2014. i smjernice za 2015., 2016. morao upravo naglasiti ovo. Jer jedina stvar koja u proračunu 2014. je različita u odnosu na 2013. je da više Hrvatske autoceste neće dobivati ovoliko novaca. Zar ne bi bilo logično da je netko napisao nekakav dokument kako će te Hrvatske autoceste izgledati sutra. Da ne bi bilo logično da je netko smogao hrabrosti reći, gospodo, mi smo odlučili prodati Hrvatske autoceste, dati ih koncesiju, unovčiti ili kako već hoće tko zvati. I uz to dati sve popratne dokumente i onda predložiti ovakav akt da se ovih 60 lipa preraspodijeli na ovakav ili onakav način. Ovako mi ne znamo, možemo samo naslućivati što će se dogoditi sa Hrvatskim autocestama, poduzećem Hrvatske autoceste, što će se dogoditi sa infrastrukturom koja je praktički na upravljanje Hrvatskim autocestama i autocesti Zagreb-Rijeka jer tu više nisu u monetizaciji, nisu više samo Hrvatske autoceste. Kakav je plan građenja Hrvatskih cesta. Jer vrlo interesantno je vidjeti kuda će otići ovih 400 milijuna kuna, vjerojatno će se dijeliti po nekakvoj političkoj liniji u pripremi za parlamentarne izbore što se tiče jedinica lokalne samouprave. I onda logična stvar koja se nameće kakva je to budućnost Hrvatskih željeznica i što stvarno hoće Hrvatska država napraviti sa Hrvatskim željeznicama. Dakle, niz, niz akata koje se moraju donijeti. Međutim, kolega Bačiću mene ovo neodoljivo podsjeća na izjavu ministra i Ministarstvo znanosti koji ni u trenutku rebalansa proračuna za 2013. ni u trenutku predlaganja proračuna za 2014. nisu rekli da profesori neće dobiti naknadu za prijevoz i da će to tek dobiti u 2014. Jer kada pogledajte mi ćemo sutra usvajati akte koji su lažni. Jer ovako za 2013. se kaže da će dobiti prijevoz.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Točno je kolega Šuker, sve što ste vi rekli bilo bi logično, a sve što je napravila Vlada nije logično. Bilo bi logično da je predsjednik hrvatske Vlade prilikom obrazloženja državnog proračuna ovo rekao, jer jednom od najvećih, pa i najvećih pa i najvažnijih i javnih poduzeća u Republici Hrvatskoj ovom izmjenom zakona mi uzimamo gotovo milijardu kuna i preusmjeravamo ih i o tome smo trebali raspraviti. Logično bi bilo da je hrvatska Vlada donijela srednjoročniji program građenja javnih cesta što znači hrvatskih autocesta i hrvatskih državnih cesta i da je tim dokumentom jasno dala do znanja cjelokupnoj hrvatskoj javnosti pa i nama ovdje saborskim zastupnicima što će u novim okolnostima bitnog smanjenja sredstava Hrvatskim autocestama graditi u tom svom četverogodišnjem razdoblju. Logično bi bilo da je onda donesen i godišnji program građenja koji bi proizišao iz tog srednjoročnog programa i da smo mi znali što ćemo iduće godine, dakle 2014. godine graditi na planu autocesta u Republici Hrvatskoj, to bi bilo logično. I onda bi oni dokumenti koje usvajamo uz proračun a to su proračuni izvanproračunskih fondova onda bismo znali i ovim zakonom kojeg danas raspravljamo što ćemo i na koji način graditi u bilo kojem dijelu Republike Hrvatske. I tada bismo onda mogli o tome raspraviti. Ovako mi trebamo vjerovati na riječ da ćemo Hrvatskim autocestama uzeti milijardu kuna ali da će se intenzitet gradnje autocesta u Hrvatskoj i dalje nastaviti. Meni to moram priznati nije logično i nije jasno.
Poštovani zastupnik Tomislav Žagar i njegova replika.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Bačić, moja će replika bit načelno ajde tehničkog karaktera da tako se izrazim. Postoji jedna stara izreka koja kaže nije važno kako vjetar puše, važno je kako ćemo postaviti jedra. Mnogo bogatije zemlje od nas istoka planiraju gradnju cesta, prije svega se vode načelom održivosti. Mislim da je to načelo u cestogradnji iznimno bitno, iako je kod nas svako pitanje povijesno pitanje, tako i pitanje gradnje cesta. Gradnja autocesta jasno da je uvijek dobrodošla, međutim i ona je sa stajališta ajmo reći ovako uvjetno države bolji način jer se cestarinom očekuju određeni prihodi. Gradnjom cesta nemate tih prihoda i onda teret održavanja zapravo pada na proračun ili na korisnike same ceste kroz plaćanja trošarine i registraciju vozila itd. I u tom smislu mislim da je Vlada, ja pozdravljam ovo rješenje, mislim da vi kad govorite da se smanjuju sredstva za autoceste ali zaboravljate da se povećavaju sredstva za Hrvatske ceste. Recimo to je interesantno baš za podravski ipsilon gdje je prvo u startu bila planirana autocesta, međutim autocesta zahtijeva određenu gustoću prometa da bi ona bila isplativa. I sad u ovom zadnjem dijelu replike samo da se osvrnem na željeznice. Ja bih sad kao moj kolega Domagoj trebao viknut aleluja, smatram da željeznice su naravno i povijesno bile uvijek u neravnopravnom položaju sa cestovni prijevozom, posebno zato što nisu u mogućnosti ostvarivati prijevoz od vrata do vrata, često puta te brzine prijevoza su bitno smanjene jer mnogi korisnici koriste istu trasu i u tom smislu stalan izvor prihoda za željezničku infrastrukturu je iznimno dobar. I mislim da ta sredstva kao podloga svim projektima mogu infrastrukturu podići na višu razinu da bi željeznice mogle ostvarit one ciljeve koji su zapravo i predviđeni. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Slažem se gospodine Žagar da bi mrežu autocesta, ne samo autocesta, kompletne prometne infrastrukture trebalo temeljiti i na načelu održivosti. To nije sporno i o tome mi razmišljamo, mi Hrvatska država, od onog trenutka kad smo krenuli u intenzivnu izgradnju prometne infrastrukture. Međutim, kada bi se samo tim argumentom vodili da prometna infrastruktura u njenom korištenju financira vlastitu izgradnju, ne bismo nikad ništa sagradili. Mi ne bismo prema tim argumentima, načelima održivosti ili samoodrživosti pojedinog cestovnog pravca čak sagradili niti A1, niti A1 ne bi sagradili, dakle autocestu od Zagreba prema Splitu. A da nema te mreže autocesta u Republici Hrvatskoj ne bi niti turističke sezone u Hrvatskoj bile ovakve kakve jesu niti bi ovoliko turista dolazilo na Jadran da nema izgrađene mreže autocesta u Republici Hrvatskoj. Ako znamo da 95% turista u Republici Hrvatskoj dolazi cestovnim pravcima onda je valjda svima jasno da se održivost ili opravdanost izgradnje autocesta u Republici Hrvatskoj ne može samo mjeriti aršinom ubrane cestarine. Dapače, treba cjelokupnu prometnu infrastrukturu pa i cestovnu infrastrukturu promatrati u kontekstu gospodarskog razvoja i ja sam o tome govorio. Da smo mi ovakav prijedlog izmjena i dopuna zakona temeljili na takvoj jednoj gospodarskoj analizi gdje bismo čuli argumente za i protiv, da smo te argumente onda uvrstili u Prometnu strategiju Republike Hrvatske pa da se hrvatska javnost o tome izjasnila onda bi ovaj prijedlog zakona bio dobrodošao, bio bi razumljiv, prihvatljiv, opravdan. Ovako smo sve napravili obrnuto, a mi smo utvrdili da nam tih novaca više ne treba. Kako nam ne treba, zašto nam ne treba? Zašto smo ih preusmjerili, to nitko ne zna.
Hvala. Poštovani zastupnik Frano Matušić i njegova replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Bačić, pa s pravom ste upozorili na uzročno-posljedičnu vezu između donošenja proračuna i donošenja ovog zakona. Naime, prošlu srijedu mi smo raspravljali o Državnom proračunu za 2014. godinu i jednostavno smo rekli da je neprihvatljivo da se raspravlja i donosi proračun, a da se prije toga nije zapravo promijenio ovaj zakon koji je danas na dnevno redu, koji je podrazumijevao smanjena sredstva Hrvatskim autocestama, odnosno preraspodjelu sredstava za Hrvatskim autocesta na Hrvatske željeznice. Dakle, razlog donošenju ovog današnjeg zakona je zapravo činjenica da je Vlada uvidjela da je pogriješila pri donošenju hrvatskog državnog proračuna i da je trebala zapravo prije staviti na dnevni red donošenje ovog zakona, izmjene u ovom zakonu kako bi kao što je to danas ovdje rečeno samo tehnički zapravo odradili tu točku. Međutim ovo nije nimalo tehnički za mnoge građane pa ja ću opet govoriti o građanima hrvatskog juga jer to jest moja izborna jedinica, ali i bez obzira što je moja izborna jedinica mislim da je apsolutno nepravedno da se ovaj princip o kojem ste vi govorili dosad, a princip solidarnosti, izdvajanja 1,20 kuna za Hrvatske ceste i Hrvatske autoceste u litri goriva, da se zadrži i dalje do trenutka dok se doista potpuno ne izgradi mreža autocesta u Republici Hrvatskoj. U konačnici, građani Hrvatske … županiji zapravo pitaju nas ne zanima željeznica tako kažu, mi nemamo ni željeznicu, u Dubrovniku nema ni željeznice. Nemamo ni autoceste, nemamo ni željeznice. O mostu su govorili da je projekt za budale, danas vidimo da ga podržavaju na svu sreću i to je dobro i vjerujemo da će se on graditi iz europskih sredstava, ako ne iz europskih onda iz hrvatskih sredstava, ali jednostavno je nevjerojatno da se ovaj način zapravo radi diskriminacija prema građanima hrvatskog juga.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Tako je kolega Matušić, dolazimo iz iste izborne jedinice pa evo čujem dole ljudi kažu da na ovaj način onome kome je izgrađena autocesta sad mu uredi i željeznicu, a onome tko nema željeznice neće mu donijeti niti autoceste. Ne vjerujem da je to bio razlog zbog čega je ovakav zakon donesen, ali da će postati upitno kada i na koji način ćemo krajnji jug Hrvatske povezati sa mrežom autocesta, to je jasno više nego svima nama koji smo o tome raspravili. I točno je ono što ste rekli, da je ovaj zakon donesen odnosno donosi se kako bi se jedna kriva procjena ministra financija da će sustav HŽ-a moći se financirati sa milijardu i 300 milijuna kuna sada potpuno pogrešno. Ja nemam ništa protiv, dapače podržavam da se nastavi, uredi cjelokupni željeznički sustav u Republici Hrvatskoj, ali ne na ovaj način tim više što ako i jedan vid prometa u Europi se lako ili ne lako, ništa nije lako, ali kud i kamo lakše financira sredstvima strukturnih i kohezijskih fondova onda je to u svakom slučaju željeznički sustav. Za mrežu izgradnje autocesta ako nisu na temeljnim europskim cestovnim koridorima gotovo je nemoguće doći do takvih sredstava.
Poštovani zastupnik Goran Marić i njegova replika.
Hvala lijepa. Kolega Bačić, kazali ste da ovaj zakon nije dobar. Pa kako može bit dobar kad se velike financijske transakcije predviđaju bez analize. Kako može bit dobar kad nema procjene efekata, a niti procjene posljedica. Ovime se nadoknađuje smanjenje subvencija iz proračuna željeznicama, ali kako će se nadoknaditi milijarda kuna Hrvatskim autocestama. To nema ni riječi o tome u obrazloženju zakona. Obrazloženje je podcjenjivačko, a zakon ne da nije dobar, zakon je štetan. A bojim se da iza svega skrivene namjere stoje i da je cilj ovim pokazati da mi Hrvatskim autocestama ne znamo upravljati. Pa uzmite nekomu i milijardu kuna, pa naravno da ne zna upravljati tim i pripremiti, dokazati svima da je stranac bolji vlasnik i upravitelj nego mi domaći. To je cilj iznad svega. A što ste rekli da deklarativno stoji da ova Vlada želi izgradnju autocesta deklarativno su oni i za povećanje BDP-a, deklarativno su i za smanjenje nezaposlenosti, deklarativno su i za zapošljenje samo jednog ministarstva 50000 novih radnih mjesta. Sjetimo se najave ministara. Deklarativno su i za odgovornost, izbrusili su tu odgovornost na kolegici Mireli Holy. Kad bi se samo dijelom držali takvog kriterija već danas bi netko zbog nesreće, barem netko zbog nesreće prije dva dana na autocesti bio ili smijenjen ili snosio odgovornost kao da se nije ništa dogodilo. Kad bi se dijelom primjenjivali kriteriji kolege koji su izbrušeni na kolegici Holy vjerojatno rijetko koji ministar bi ostao danas na funkciji, a kamoli direktori državnih i javnih poduzeća. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Tako je kolega Marić. To sam ja u velikom dijelu rekao. Dakle, nema analize zbog čega se ide u ovakav projekt, a ono što još više bode oči mogu reći to je činjenica da smo u svibnju ove godine raspravili Strategiju prostornog uređenja Republike Hrvatske gdje smo jasno napisali kako ćemo nastaviti intenzitetom izgradnje autocesta. I svega šest mjeseci nakon tog strateškog dokumenta mi donosimo nekakav novi zakon kojim praktično skačemo u usta sami sebi i nećemo provesti tu strategiju koju smo zamislili da ćemo je realizirati u dijelu koji se odnosi na izgradnju mreže autocesta. Točno je da ovim zakonom jednostavno želimo sanirati situaciju koja jest u upravitelju hrvatske željezničke infrastrukture, da je Vlada utvrdila da joj nedostaju novci i da je sada to najlakše riješiti na način da se uvode hrvatskim građanima nova davanja već ćemo kroz postojeći sustav naplate goriva dio sredstava koja su pripadala Hrvatskim autocestama proslijediti Hrvatskim željeznicama. I to ne više ta sredstva više nisu namjenska, to je ono što je važno. To više nisu namjenska sredstva. Ta su sredstva bila do danas ili do 1. siječnja iduće godine bila su namjenska, bila su isključivo namijenjena za izgradnju i uređenje prometne infrastrukture. Sada oni služe za kupovanje socijalnog mira rekao sam upravitelju hrvatske željezničke infrastrukture.
Poštovani zastupnik Igor Rađenović, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Bačiću, vi ste u ime kluba HDZ-a dosta afirmativno govorili o modelu izgradnje autocesta i konstatirali da imamo lijepe i kvalitetne autoceste. No, propustili ste reći da je to model izgradnje koji je upravo inaugurirao SDP, dakle 2000. godine i da ovaj zakon i ovo izdvajanje je krenulo 2000. godine i da smo sa tim modelom uspjeli u najkraćem roku izgraditi vrlo kvalitetan sustav autocesta koji svojom i kvalitetom i po broju kilometara je praktički u samom vrhu EU i Europe dakako u cjelini. Kažem, model je bio SDP a HDZ je nekada devedesetih radio na sasvim drugi način, radio je na koncesijama. Bilo je o tome govora i u Istri i dionica Zagreb – Macelj itd. itd. Model autocesta, dakle autoceste u Hrvatskoj jesu među najkvalitetnijima u Europi. No, međutim željeznice i hrvatske ceste to nisu. I ovaj model upravo predviđa da se dakle sredstva prebace sa autocesta koje su manje-više u top tri Europe na dakle potrebe za željeznice i za ceste koje to nisu. I ja zaključujem iz ove vaše rasprave da se vi i klub HDZ-a protivite, da se protivite ulaganju u hrvatske ceste i hrvatske željeznice koje su na dnu Europe. Dakle, protivite se da pola milijarde kuna uložimo dodatno u hrvatske željeznice i u hrvatske ceste i da pomoću primjene tih sredstava i dođemo na fondove EU. Dakle, za razvoj infrastrukture. Velite da to nije logično. Pa ja ne znam što je logičnije nego da nešto što vam je zaostalo i što vam stoji lošije u odnosu na ostatak, a imate kvalitetan prometno-geografski položaj kakav imate da to upravo dovedete na razinu koja je potrebna. I zadnja rečenica. Možda bi, velite da hrvatska mreža autocesta nije dovršena, pa možda bi da se u sustavu hrvatskih autocesta odgovornije upravljalo i kvalitetnije da ne upotrijebim neke teže riječi i matematike to neke pokazuju da bi mreža autocesta s obzirom na sredstva koja su uložena već bila završena, da su u doba vaše Vlade daleko odgovornije upravljalo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Rađenović, ja sam u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice govorio u sustavu financiranja autocesta kojeg treba zadržati dok se cjelokupna mreža koja je uspostavljena u Republici Hrvatskoj i koja podrazumijeva jednaki ravnomjerni gospodarski razvitak cijele Hrvatske nedovršen. To je važno. I na tom principu je postojala i postoji još uvijek solidarnost svih hrvatskih građana da se ta mreža realizira. Dok se ta mreža ili ako se odustane od dovršetka izgradnje a prema ovom zakonu očito se odustaje od ovakvog nastavka izgradnje mreže autocesta svi hrvatski građani nisu u istom položaju. Vama je to možda lakše govoriti iz pozicije saborskog zastupnika koji dolazi ovdje iz Zagreba ali treba saslušati ljude koji žive tamo gdje im ta mreža autocesta je samo san i znaju da ona neće biti dovršena jer ovakvim odustajanjem od gradnje autocesta potpuno je jasno da krajnji jug Hrvatske neće biti spojen na mrežu Hrvatskih autocesta.
Poštovani zastupnik Domagoj Hajduković i njegova replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Bačić moj je osobni stav da favoriziranje cestovnog prometa iznad željezničkog nije dobar. Ja mogu prihvatiti činjenicu da Hrvatska u jednom trenutku znači poslije izlaska iz bivše države smo imali katastrofalnu lošu cestovnu infrastrukturu da se u nju trebalo ulagati i jasno da je autocesta prema jugu Hrvatske bila potrebna, da autocesta na Koridoru VC je potrebna međutim kada govorimo o željeznici željeznica je prije svega ono što osigurava ja bih rekao jedno ozbiljno da ne kažem teže veće poduzetništvo. Prije svega za proizvodnju i logistiku. Svaki ulagač će vas pitati upravo o željeznici. Željeznica je puno ekološkija nego, znači puno ekološki prihvatljivija nego cestovni promet. I po meni je zapravo ulaganje u željezničku infrastrukturu i poticanje korištenja javnog prijevoza na neki način. Jer mi imamo željezničku infrastrukturu koja je u katastrofalno lošem stanju jer se od početka Hrvatske države, moderne Hrvatske države, nije ulagalo u nju. Dakle, u ceste smo ulagali puno, u željeznice nismo. I zato ovo pozdravljam. I slažem se s vama, dakle ovo su bila namjenska sredstva za autoceste. Međutim, mene zanima gdje su ti novci otišli? Koliko smo km autocesta više mogli imati da nije bilo, i samo ću vas podsjetiti vrlo kratko da je km autoceste u Slavoniji skuplji nego u Gorskom kotaru i Lici, da smo imali farbanje tunela, stupića na autocestama koji koštaju basnoslovne novce itd., itd. A spomenuli ste, imali smo i strateške promašaje, recimo gradnja pruge Osijek-Vinkovci koja frekventno je totalni promašaj, a sve da bi se zadovoljili neki lokalni moćnici. Prema tome, i na kraju zašto turisti prometuju isključivo autocestom? Pa zato što su nam željeznice loše. Prometuju oni i avionima i dolaze često i u velikom broju upravo i zrakoplovima na naše more. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko BačiĆ.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Hajduković vrlo je interesantna vaša rasprava. Najprije uzmete Hrvatskim željeznicama milijardu i 600 milijuna kuna iz državnog proračuna, odnosno smanjite im subvenciju i onda kad ste to napravili sad kažete kako nije moguće nastaviti gradnju hrvatske mreže željezničke infrastrukture. Pa kako će biti moguće kad smo tom istom sustavu uzeli tolike novce? I sada da bi opravdali i da bi zatvorili proračun tvrdimo kako je mreža autocesta u Hrvatskoj dovršena i kako više ne treba ulagati pa onda gdje ćemo nego u željeznicu. Mislim da je to apsolutno krivi pristup. Trebalo je dovršiti izgradnju mreže autocesta, trebalo je pripremiti projekte upravitelja hrvatske željezničke infrastrukture i te projekte financirati sredstvima europskih fondova, a ne na ovaj način da sada tvrdite kako nema više potrebe ulagati u mrežu autocesta, sad ćemo ulagati u željeznicu jer željeznica svakako to zaslužuje. Hrvatske željeznice zaslužuju da se ulaže u prometne koridore ali ne na ovakav način i ovakvim pristupom. A ova sredstva koja ćemo ovim danom ili usvajanjem ovog zakona prenamijeniti u prvom redu idu za sanaciju tvrtke, a ne za ulaganje u prometni koridor na željeznici. To je važno. Dakle, ovim sredstvima mi ćemo u prvom redu omogućiti normalno funkcioniranje sustava upravitelja hrvatske željezničke infrastrukture, a nećemo ovim sredstvima prioritetno omogućiti ulaganje u prometne koridore na željeznici.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Vukšić i njegova replika.
Uvaženi kolega Bačić razmjere kriminala u izgradnji autocesta treba tek utvrditi. Ako ćemo to raditi brzinom kojom radi Državno odvjetništvo negdje oko 2030. godine će doći na red vjerojatno farbanje tunela i sve ovo što se radilo. Treba utvrditi zbog čega su autoceste poskupile dvostruko, trostruko. Mi smo u Hrvatskoj … upravo zbog toga što smo trošili novac kao pijani milijunaši. O tome treba govoriti i o uzrocima, ovo su posljedice. Međutim, treba govoriti i o tome da se Hrvatska vlada ponaša poput hrvatskih umirovljenika. Oni prvo kad dobiju penziju odu u poštu poplate sve račune i čekaju sljedeći prvi. Recite mi molim vas gospodine ministre koja se to država digla iz pepela bez deficita? Koja država suficitom gradi autoceste? Pretpostavka za razvoj neke države, za opstanak države jest infrastruktura. Ako nećemo izgraditi, ono što su prije kolege govorili, ako nećemo izgraditi autoceste, ako nećemo izgraditi željeznicu sasvim sigurno da niti ćemo imati turizam niti će se zemlja privredno razvijati. Zna se kako mali poduzetnik postaje veći poduzetnik. Nijedan mali poduzetnik, vrlo su rijetki oni koji su samo na vlastitoj supstanci izgradili svoje carstvo nego su ulagali, dizali su kredite, išli su u deficite i tim deficitima su izgradili svoje carstvo. Ova Vlada koja se ponaša neoliberalno ne usvaja neke neoliberalne logike što je meni nelogično, mada sam protivnik neoliberalizma. Ali kad sam i u, kolega je govorio da sam vam o Keynesu govorio koji je neoliberal samo lijeviji neoliberal da je to nelogično. Nudimo vam neke alate koje vi ne želite prihvaćati.
Hvala lijepa. Hrvatski laburisti i poštovani zastupnik Mladen Novak sad su na redu. Govornica je vaša, poštovani.
Poštovani predsjedniče [[Upadica predsjednik: To uvodimo kao pravila.]] Pa evo može, ja nemam ništa protiv kao pravilo da ministri dođu, ja sam išao pozdraviti ministra da se uvjerim da je stvarno ovdje jer prije godinu i pol dana smo uputili prvi zahtjev ispred Odbora za promet da se održi tematska sjednica, pa imate prijedlog i od strane HDZ-a, SDP-a, HNS-a, Hrvatskih laburista, ne znam dal sam nekog promašio, ako jesam ja se ispričavam, godinu i pol dana nijedna tematska sjednica nije održana, a tad se tražilo da se vide ugovori o koncesiji Sabina- Istra, Bina-Istra i Zagreb-Macelj ako se ne varam, kolega Bačić je to tražio, nije nam ni do dan danas omogućeno pa onda ću u raspravi spomenut zbog čega bi mi trebali sad imati povjerenje u vas ministre ako za ovaj novi ugovor o koncesiji da u njemu nećemo plaćati penale ako ne bude prometa a ne možemo na uvid dobiti one neke bivše ugovore. Mislim da nije baš jedno s drugim u suglasju. S obzirom da sam ja mogu slobodno reć, već ovdje izradio neku, neću reć da mi je pogrdno to, ali ljudi me doživljavaju kao zaljubljenika u željeznicu i ja se s tim ponosim, to mi nije uopće sporno. Ispada iz onako na prvi pogled, kad bi to čovjek gledao da bi ovo ja trebao ovakav prijedlog oba dva zakona objeručke prihvatiti jer to ispada da se sad napokon izdvaja nešto i za Hrvatske željeznice. S obzirom da ovo ipak rasprava o Zakonu o cestama prva onda ću se držati toga, ali samo da vam kažem kolega Bačić ovo nije kupovanje socijalnog mira na Hrvatskim željeznicama, ovo je evidentni dokaz kolika je rupa u državnom proračunu i s ovim novcima će se samo financirati onaj naš dio obvezni europskih projekata a od socijalnog mira nema ni s. Ministre, nemamo uvoda što će biti sa autocestom Rijeka-Zagreb, sa Hrvatskim autocestama. Nigdje niste dali neko suvislo obrazloženje koje se ne svodi na ono ja kažem pa je to tako. Neću ponavljat da ni na odboru niste našli za shodno da tako nešto kažete, da nam se obratite, da pojasnite to, no moram priznati da podržavam kolege koji su rekli da, koji su usporili takav način donošenja odluka, da se pri tome ne konzultira ni stručni dio odnosno stručnjaci ili vi smatrate da svi stručnjaci koji postoje u ovoj državi su u vašem okruženju, odnosno sijede u ministarstvu ili na sastancima Vlade, SDP-a, koalicije, ne znam gdje bi još reko. Imamo sad slučaj zadnji oko koncesija je zračna luka Zagreb, vidimo da nište ne ide kako treba, da sami doživljavate non stop neke klipove u kotačima i sa strane francuskog partnera ali ja vjerujem da i barem sami sebi morate priznati da su sindikati iz zračne luke Zagreb s pravom sumnjičavi, s pravom oprezni, i zbog čega bi netko samo vjerovo na riječ, dajte zbog čega se nije taj ugovor vidio isto na početku i isto kao i ovi ugovori,i što nam na kraju krajeva garantira? Da ovaj ugovor o budućoj koncesiji Hrvatskih autocesta neće imati upravo u sebi ugrađeno to da će ovisit o količini prometa, odnosno zaradi na toj autocesti. Kolegica iz HNS-a je spomenula u svom izlaganju jedan dio koji što apsolutno podržavam, spomenula je da je vrlo moguć scenarij da će se zbog cijena kad preuzme koncesionar te ceste, Hrvatske autoceste, da će se dio prijevoznika preselit na državne ceste, čak i lokalne ceste i da će bit pojačana potreba održavanja tih cesta. I šta smo mi u tom smislu napravili, da li smo osmislili neku strategiju koja će zabraniti provoz po lokalnim i regionalnim cestama, po državnim cestama, da je provoz kroz RH dozvoljen samo na hrvatskim autocestama, ne nismo, nismo čak se ni potrudili da bi nešto u tom kontekstu napravili, da bi neka dugoročna strategija o tome govorila. Zbog čega recimo Austrijanci mogu sa dozvolama o provozu, ja neću reć maltretirat ali s punim pravom štiti svoje neke nacionalne interese, zbog čega mi to ne možemo? Kolega Marić je spominjao danas da je ovo po njemu dokaz da ovo smanjenje prihoda Hrvatskih autocesta način da se dokaže da mi ne znamo upravljat sa ničim. Pa mi takvih primjera imamo kud god okrenemo. Bit će priče i o Hrvatskim željeznicama. Kolega Vukšić je spominjao danas i ako se ne varam 2030.godinu kad će doć na red da DORH istraži bojenje tunela. Ja se onda pitam kad će doć na red DORH da istraži kupovinu DIOKI-jevog kolosijeka od strane HŽ-Karga? To je isto s ove strane, za vrijeme mandata ove Vlade, jel tko može to objasnit? Nikad nitko. To je već s ove govornice spominjano deset puta, pa nikad nitko ni a ni b o tom. Mislim da tu, što bi rekao kolega Vukšić ima materijala. Spominjana su ovdje socijalni mir, doduše u kontekstu Hrvatskih željeznica, pa ću vas ja podsjetiti da je osim ako su mediji krivo prenesli jednu vijest da upravo ministar Hajdaš-Dončić u jednom trenutku doduše kada je počela tek priča o monetizaciji Hrvatskih autocesta izjavio da ukoliko ne dođe do te monetizacije neće biti novca ni za penzije. Kasnije je bitno promijenio tu priču jer odustao je od tog dijela ali moramo biti svjesni da to jedno s drugim ne bi smjelo imati veze. E sada, meni ostaje nejasno, O.K., iz ovog zakona proizlazi, država je donesla odluku, odnosno Vlada je donesla odluku, Saborski zastupnici će to bezpogovorno izvršiti, donesti ćemo ova dva zakona bez obzira što se mi sa time ne slagali. A što će biti onda? Dobiti ćemo tih nekih 3, eventualno 3,5 milijarde a ostaju nam dugovi. Sada imamo realno rečeno, što ćemo mi sa tim dugovima? Na koji način ćemo to vraćati? Zar nije možda realnija opcija s obzirom da je neka me netko ispravi ako griješim ali čini mi se da oko 750 milijuna potrebno na razini godine dana što za plaće, što za održavanje toga, zar nije stvarno realnija ona opcija koju predlažu sindikati da se ide sa reprogramom toga duga da se iz postojećih prihoda pa i ovdje ne znam nisam siguran da li postoji i mogućnost i drugačije preraspodjele. Ali ću o Zakonu o željeznici nadopuniti ovu priču, ma ustvari reći ću je odmah, zbog čega niste prihvatili ni vi, ni prethodne Vlade prijedlog o plavom dizelu. Zašto ne bi recimo HŽ-u bio omogućen kupnja plavog dizela koji je oslobođen trošarina? E onda bi to bila prava pomoć HŽ-u. Doduše to je pomoć operateru. A ne mi operatera svjesno uništavamo a ovo je HŽ infrastrukturi sa da ima polog za one EU projekte. No, međutim, tu sluha nema, ne znam zašto, ne znam iz kojih razloga. Bojim se da je to još jedan od onih riječi koje, od onih dokaza da ne znamo upravljati svojim a mi ustvari naše uprave dovedemo u situaciju da nemoguće, nemoguće je funkcionirati na način ako mu sve odrežete još mu uz to dajete nalog da mora kupovati primjer kolosijek Diokija. Samo da vas podsjetim i ta uprava je isto imenovana od strane ove Vlade pa ni nju nećete nikada smijeniti. U svakom slučaju Hrvatski laburisti-stranka rada se ne može složiti sa ovakvim prijedlogom jer mislim da je, ne rješava u suštini ništa. Ovaj prijedlog ne rješava u suštini ništa. Što ukoliko predviđeno da zakon stupi na snagu 1.1., što ukoliko nema koncesije? Ukoliko ne nađete koncesionara. Što će se desiti? Što ćemo onda? Hrvatskim autocestama smo odrezali strahoviti dio prihoda, dovesti ćemo ih u situaciju da ne mogu više nikako vraćati, ne mogu ni ovako. Ali odsjekli ste im znatan dio prihoda. I što da radimo onda? Što smo mi riješili sa ovim zakonom? Zatvorili prividno jednu rupu a otvorili smo vjerujte mi pet novih. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Idemo na replike. Poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Doduše kolega Novak, vi ste malo više govorili o željeznicama nego o autocestama. Međutim, ono što je ključno kod ovog zakona, ovaj zakon je trebao doći na kraju. Puno stvari se je moralo dogoditi prije a onda tek ovaj zakon koji u principu amenuje ono što će Vlada predložiti. Međutim, očigledno da predsjednik Vlade nije imao hrabrosti prilikom predlaganja proračuna reći hrvatskoj javnosti da se definitivno Hrvatske autoceste prodaju. Dakle to je istina. Doduše je se strašilo građane pa se reklo ako se ne ide u monetizaciju, unovčenje, koncesiju ili kako već to nećemo nazvati Hrvatskih autocesta da neće biti penzija. Međutim profesore i učitelje nitko nije strašio da neće dobiti prijevoz pa čak im to niti nije rečeno u rebalansu proračuna ali to im je sada rečeno u trenutku kada dobivaju plaću da neće biti prijevoza za 12. mjesec nego će to biti isplaćeno u 1. mjesecu. A ja koliko se sjećam prijedloga proračuna za 1. mjesec tamo nisu predviđena sredstva za isplatu prijevoza pa onda vjerojatno neće dobiti ni ona pa se može dogoditi povrat duga umirovljenicima, povrat duga profesorima, ali dobro, to je druga tema. Međutim, što se tiče ovog prijenosa sredstava sa HAC-a praktički na Hrvatske željeznice i Hrvatske ceste, mi smo naprosto zaboravili da je hrvatska Vlada dala neka jamstva, da su neki ljudi koji su bili na čelu HAC-a u obadvije Vlade i onoj koalicijskoj i ovoj kasnije potpisivali nekakve dokumente. U tim dokumentima stoji da čvrsti izvorni prihod Hrvatskih autocesta je naplata cestarina i prihod po litri goriva od 60 lipa. Temeljem toga su se dobila određena financijska sredstva. Mi ako zakonom nismo definirali da će to u budućnosti biti drugačije mi kršimo praktički dokumente koje smo potpisali i ostavljamo dojam neozbiljnih partnera.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa gledajte, ovo što ste vi rekli da premijer nije to obrazložio neki dan kada je branio državni proračun. Pa to vam je isto ta situacija zbog čega i ministar ne dolazi ni na odbor pa čak ni nigdje drugdje, barem ja nisam nigdje vidio a pretpostavljam da bi netko reagirao da je netko vidio. Neko temeljito obrazloženje zbog čega je to tako, zbog čega nema baš niti jednog drugog rješenja. Ovo što ste vi rekli, apsolutno stoji, kada imate, ovo je državna firma i vi sada imate situaciju da sa određenim parametrima dižete kredit, kreditno se zadužujete. I sada vam iza toga vaš vlasnik kaže e je, lijepo si to napravio ali ja ti više ne dam ono što sam ti do sada davao i temeljem čega si ti složio plan. I na osnovu toga ja tvrdim da si ti nesposoban i ne možeš funkcionirati dalje. I očito je da smo toliko zaglibili da rješenja dalje nema i najbolje je to prodati nekom drugom. Mislim da to nije interes sigurno ni ove države ni ovog naroda, mislim da probajte još jedanput razmislit o drugim rješenjima, mislim da je ovo krajnje loše.
Poštovani zastupnik Branko Vukšić i njegova replika.
Uvaženi kolega Novak, vama su s pravom prišili etiketu progofila ili željezničarofila, međutim ja ću govoriti sad o autocestama. Vi ste upozorili na jednu pogibelj, rekli ste da će se dio prometa preseliti sa autoceste na državne ceste, a te državne ceste će popravljati, krpati, obnavljati Hrvatska država. Hoće li strani koncesionar zbog toga što će se preseliti promet, kao što se to u mnogim drugim državama preselio promet s autocesta na državne ceste, hoće li snositi gubitke? Neće, zbog toga što sasvim sigurno nijedan nije koncesionar strani toliko lud da bi potpisao takav ugovor. Znamo kako se to radi, te gubitke, razliku će nadoknaditi Hrvatska država. To znači da će građani vozili se ili ne vozili se po tim autocestama, oni će izvući deblji kraj, oni će na kraju krajeva platiti. Ovo što ste vi rekli da, u ovom trenutku Hrvatskoj državi kaže premijer, kaže Vlada, fali 20-30 milijardi kuna. Ona želi to pokrpati, ali ne želi razmišljati o drugim oblicima financiranja i ne želi razmišljati o tome da Hrvatska država itekako može biti dobar upravljač, može biti dobar vlasnik i može znati koristiti autoceste u razvoju Republike Hrvatske. Zato da bismo mogli odlučivati o vlastitoj sudbini Hrvatske autoceste koje smo mukotrpno izgradili trebaju ostati u hrvatskim rukama.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mladen Novak.
Pa kolega i u raspravi sam napomenuo da to i je najveći problem što svi naši koncesijski ugovori su takvi, unutra imaju ugrađen osigurač da koliko god se mi trudili mi ne možemo utjecat na promet tim cestama. I sad umjesto da smo kao preduvjet ovako nečem u ovakvom zakonu barem napravili zakonsku pretpostavku da recimo provoz kroz Republiku Hrvatsku mora se vršiti autocestama za sve strane cestovne operatere, odnosno prijevoznike, ne mi, jednostavno radi se segment po segment, neovisno jedno o drugom stvara se totalni kaos. A što se tiče ovog dijela oko koncesije, odnosno podmirenja troškova s naše strane, pa ja moram podsjetit da je ministar kad je bila prvi puta rasprava, prošli puta rasprava o Zakonu o cestama da je onda izjavio da nažalost on kao ministar ne može utjecat na cijenu cestarine na autocesti Zagreb-Macelj i …-Istra jer to je realnost, ali da će ovdje sad …. Zbog čega mi možemo vjerovat na riječ, nema nijednog argumenta, čak nam niste se udostojili bit na odboru, pokazat te ugovore koje smo tražili, a godinu i pol dana je sigurno dovoljno vremena.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Bačić i njegova replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Novak, spominjali ste monetizaciju Hrvatskih autocesta pa ste u tom kontekstu postavili isto pitanje koje sam ja postavio u ime kluba HDZ-a. Naime, jedan od ključnih razloga zbog čega Vlada ide sa ovim zakonom jest činjenica da će nastupiti monetizacija Hrvatskih autocesta pa onda Hrvatske autoceste neće imati toliko obveza glede upravljanja Hrvatskim autocestama jer će te obveze preuzeti budući koncesionar. Ali Vlada ovim zakonom predviđa da stupi na snagu 1.siječnja. Valjda nikome u ovoj državi, a najmanje gospodinu ministru nije sporno da ta monetizacija neće nastupiti 1.siječnja. Ja ne znam da li će nastupiti i ako nastupi 1.siječnja 2015.godine pa onda se postavlja opravdano pitanje ako Hrvatske ceste, ako gradskim cestama ne bude smanjen obim poslova i obveza koje će preuzeti budući koncesionar, kako će onda do tog trenutka dokad taj koncesionar bude preuzeo Hrvatske autoceste, kako će se financirati taj sustav i to nam ministar niti jednom rječju nije objasnio. Meni to nije jasno kako je moguće tako veliki iznos gotovo milijardu kuna nadomjestiti, a nema ih u državnom proračunu a uzeli smo im temeljem ovog zakona i dali drugim javnim poduzećima u Republici Hrvatskoj. I druga stvar, spomenuli ste nakratko i koncesionara Zračne luke Zagreb. Bilo bi lijepo s obzirom da nemamo mogućnosti niti na odboru niti u Saboru čuti odgovor što se sa tim ugovorom događa o koncesiji Zračne luke Zagreb, bilo bi lijepo da nama ministar kaže da li je izmjena ugovora koju planira potpisati čini mi se sutra ili preksutra, da li ta izmjena predstavlja bitne promjene uvjeta natječaja koji su utvrđeni prije nego što je koncesionar izabran, ali bojim se da ćemo i to…
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Mladen Novak.
Je kolega Bačić, u pravu ste, ja sam to spomenuo u svojoj raspravi što će bit u tom međuperiodu dok novi koncesionar ne preuzme autoceste. Ali ako je za vjerovat medijima, nije ih nitko demantirao, 25. studenog je ministar uputio oštro pismo sa sedam uvjeta savjetniku za monetizaciju cesta pa između ostalog svaka točka je bitna, ali ova sedma mi je baš interesantna u tom dijelu-Razvijanje alternativnih scenarija koji se mogu primijeniti ukoliko ne uspije model koncesije. A ovaj zakon je već stavio točku, nema koncesija je već gotova, sve je riješeno. Sad to je, odgovor nismo dobili, ne znam da li ćemo ga dobiti u daljnjem tijeku rasprave, ali spomenuli ste Zračnu luku Zagreb, odnosno nadovezali se na moju raspravu. Je, stvarno je za očekivati barem da ovdje jer valjda moram priznati da me ne bi iznenadilo kad bude večeras u Dnevniku rečeno da smo opet tražili pet minuta slave u Saboru zato to smo pričali o tome. Ne znam što nam je ovdje posao ako ne to da pričamo o temama koje su goruće, odnosno koje se tiču građana Republike Hrvatske. Vi ste nadovezali Zračnu luku Zagreb, ali ja ću nadovezati HŽ Cargo i rumunjsku firmu koja kupuje. A ako je za vjerovati medijima, dobili ste ugovor koji je opet bitno različit od onoga što je u natječaju objavljeno. Što to znači? Da li idemo dalje? Ako idemo dalje zašto, pod kojim uvjetima? Ima li javnost, imaju li željezničari, ima li odbor, ima li Sabor pravo znati informaciju? Hvala.
Hvala lijepa. Nova replika poštovanog zastupnika Gorana Marića.
Hvala lijepa. Kolega Novak, kazali ste da biste trebali likovati zbog ovog odnosa zakona i reflektirajućih posljedica na željeznice, jer radite na željeznicama. Pa niste likovali, jer vam razum nalaže da ne smijete likovati, jer se iz proračuna smanjuje subvencija da bi se onda uzelo HAC-u milijardu kuna i dodijelilo iz tog dijela jedan dio željeznicama. A kakve će posljedice nastupiti kad nekomu uzmete milijardu kuna, o tome nema ni riječi. Nemoguće je bilo kome uzeti milijardu kuna bez posljedica. Kad govorite o koncesijama, spomenuli ste i ugovore i natječaje, da ugovori zaključeni ne odgovaraju natječajima. Pa ni ugovor, natječaj za INA-u, privatizaciju INA-e ne odgovara ugovoru sklopljenim sa strateškim partnerom. Potpuno je različito od objavljenog natječaja i od onih ponuda koje su bile pristigle na taj natječaj. Samo je jedan partner znao za uvjete koji će se sklopiti sa tim partnerom. Što se tiče koncesija za BINA Istra, tunel Učka, autocesta Macelj, ma saznat ćemo mi za te koncesije, zatražit ćemo iz Sabora u ime, ispred Sabora kao zastupnici zatražit ćemo dostavu preslike tih ugovora i to vrlo brzo. Ne smije biti koncesija tajna koja je po svemu upućuje na štetu države. Zamislite oslobađanje PDV-a koncesionarima na BINA-i Istri i na autocesti Macelj. I razno razne druge privilegije, izbjegavanje bilo kakvih neugodnih situacija. To su tipični primjeri kompradorskih ugovora, ali cijela ekonomska politika je poprimila kompradorsko-predatorsku politiku. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa počet ću istim redom kojim ste i vi. … [[Govornik se ne razumije.]] likovanju oko toga da je u HŽ se odvaja sad određeni dio novaca. S obzirom da sam iz tog sustava pa ću naglasiti, jednostavno nema, nikad nije previše naglašavati da nije riječ o HŽ-u, nije riječ o HŽ-u. Riječ je o dijelu infrastrukture koji se odnosi na ono što je interesantno EU, ne ono što je interesantno nama, ne ono što je nama za naše potrebe našeg stanovništva, naših građana nego isključivo ono što je interesantno EU. To je koridor koji je u stvari budimo iskreni samo rezervni koridor. Nekada su bili koridori o.k. Sad je mreža, sve to stoji. To je samo rezervni koridor mađarskog koridora, onog četvrtog. I sve ovo ostalo su samo naše dobre želje. Na žalost, nama je rat odneso promet na onu stranu. To je jako teško vratiti. Iza toga smo mi napravili sve moguće da taj promet se nikad ne vrati na ovu stranu. Što se tiče koncesija za ovo što ste upozorili i vi na Hrvatske autoceste. Pa gledajte ministre, mene da netko ovoliko proziva pa ja bih ga ili, bi ga ono išamarao kao balavca i rekao mu nisi u pravu ili bih dokazao evo piše, u pravu si, dostavit ću vam svima, objavit ću na Hrvatskoj televiziji koja je ipak javna televizija. Ili s punim pravom sumnjamo da možda postoji nešto iza.
Peta replika, Frano Matušić.
Zahvaljujem. Kolega Novak, pa rekli ste jedno retoričko, postavili ste jedno retoričko pitanje što će se promijeniti pa ste odgovorili ništa. Pa na žalost promijenit će se puno toga za Hrvatske autoceste. Hrvatske autoceste će zapravo prestati djelovati, ispunjavat će samo obvezu vraćanja kredita koliko im je namijenjeno, a zapravo prestat će funkcionirati, prestat će biti temeljna institucija koja je zapravo bila zadužena za izgradnju mreže autocesta. I na žalost sredstva o kojima je riječ su namjenska sredstva, dakle namjenska sredstva za gradnju autocesta. Je li itko pitao građane žele li uplatom kroz gorivo financirati dio projekata koji će se financirati iz EU, a koji se tiču željeznice. Dakle, jel' itko pitao građane konkretno evo na jugu Hrvatske želite li umjesto da financirate kroz gorivo izgradnju autocesta, želite li financirati željeznicu. Da je to pitanje netko postavio javno i jasno i glasno sasvim sigurno da bi od svakog građanina na jugu Hrvatske dobili odgovor ne. Ali vjerujem i iz drugih dijelova Hrvatske iz Podravine itd. itd. Prema tome, doista riječ je o jednom neprimjerenom potezu koji je očigledno, ja mislim da je i gospodin ministar danas u neugodnoj situaciji, zato jer mi zapravo raspravljamo o nečemu što je naprosto odredio gospodin Linić kad je predlagao proračun. I danas se ispravlja taj nedostatak, jer u trenutku kad je on predlagao proračun nije bio izmijenjen taj zakon. Da bismo mogli usvojiti proračun mi smo morali danas izmijeniti taj zakon. Zato je gospodin ministar bio u jednoj neugodnoj poziciji.
Odgovor na repliku, Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa kolega funkcioniranje HAC-a, ako sam ja dobro čuo ministar je rekao tu će ostati dvoje, troje zaposlenih i da, da u redu je, dapače drago mi je da čujemo i nešto od vas. Znači, ostat će dvoje, troje zaposlenih čija će funkcija biti čekati jednog dana ako se što desi da ne znam. Mislim iskreno rečeno prilično je ostalo maglovito ali valjda je to vaš odnos prema, ne prema, samo prema Saboru nego i prema narodu. Valjda bi nešto trebali znati, a ne samo svaki puta etiketu a pazi oni 5 minuta slave traže u Saboru zašto su postavili pitanje. Ne znam što bi trebali mi ovdje raditi ako ne postavljati pitanja. Spomenuli ste da li je itko građane pitao da li žele izdvajanje za željeznice ili da to ostane za Hrvatske ceste. Pa iskreno rečeno nije nas nitko pitao ni kad se odlučilo da će se odvajati za Hrvatske autoceste i Hrvatske ceste. Ni tad nas nitko ništa nije pitao. To je jednostavno donijela politika takvu odluku, građaninu je tako svejedno iz onih okvirno rečeno 10 kuna što odvaja za gorivo kud, što kuda ide kad zna da mora platiti 10 kuna i da ne može dobiti ništa jeftinije. A ja ću vas pitati što vi mislite da li su građani Siska i Sisačko-moslavačke županije zadovoljni sa ovakvim rješenjem? Počeli smo sa autocestom koja sad vodi od nikud do nikud. I neće biti, nije izgledno da će biti tako skoro gotova i da će tako skoro biti nastavljena izgradnja. A i onda se postavlja pitanje kud će ići. A s druge strane jako često sad čujemo rekonstrukcija pruge prema Sisku. Je divno, samo su nam ukinuli vlakove. Sad imamo prugu ali nemamo vlakove.
Zahvaljujem, vrijeme je isteklo. Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HDSSB-a govorit će poštovani kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre drago mi je da i vas vidimo u ovom našem Visokom domu. I odmah jedno pitanje, ima li ijedne državne tvrtke prometne koja nije u dubiozi, gubicima, dugovima, visokim kreditima, kamatama itd.? Počevši od zraka do zemlje i vode. Neke su firme i ukinute koje su bile u državnom portfelju. Kada govorimo o zraku onda prije svega Zračna luka Zagreb – Croatia airlines. Kada govorimo o zemlji dakle govorimo o cestovnom i željezničkom prijevozu, o vodama poglavito na ovim unutarnjim vodama o sisačkom vodovodu da ne govorimo itd., o lukama da ne govorimo. Dakle, sve skupa jedno katastrofalno stanje u kojem evo dobivamo jedan zakonski prijedlog po hitnom postupku za preraspodjelu novaca u ministarstvu. Samo to. E sada, kada radimo preraspodjelu novaca pitamo se namjenu preraspodjele. Što je to što je da kažem natjeralo ovo ministarstvo da odvoji po ovom modelu koji je ovdje izložen dakle da napravi tu preraspodjelu novaca? Željeznice, kada su neka rumunjska gospoda došla u Crnu Goru da bi, da kažem dobili koncesiju na crnogorske pruge, prije svega radi se o pruzi Bar prema Beogradu koja je građena i hrvatskim novcem ali to je prošlost prije 50 i više godina. Dakle, i kada su oni saslušali povjerenstvo ili savjetnici crnogorske Vlade kada su saslušali gospodina iz Rumunjske onda su rekli a što ćeš ti nama imamo mi i svojih lopova, ne treba nama lopov iz uvoza. Tako i ovdje u Hrvatskoj. Mijenjamo uvjete natječaja kako bismo dobili koncesionara. Pa gledajte, Zračna luka Zagreb otpustili ste savjetnika jer nije dobar bio, pardon za autoceste jel' za monetizaciju hrvatskih autocesta, a mislim čini mi se i za Zračnu luku Zagreb. A dobro ćemo ih i masno platiti. Govorio je ovdje kolega Marić da nije sve ni u trošarinama. Gledajte, podatak koji sam dobio auto godinu dana star, 90 ja ću govoriti u konjskim snagama ne u kilovatima jer sam tako naučio, u Njemačkoj auto godinu dana star, 90 konjskih snaga, cijena osiguranja 110 eura. Koliko je to u Hrvatskoj? 2000 i preko 2000 kuna, zavisno gdje registrirate auto. U Zagrebu je više jer postoji veći valjda kaže rizik od nesreće, a u Daruvaru je manje, tamo je manje. U Slatini je također manje. Nadalje, šest godina star automobil 105 konjskih snaga 200 eura u Njemačkoj osiguranje. Pa mi debelim guskama mažemo vrat ovdje u Hrvatskoj, našom pravnom regulativom ili neregulativom u Hrvatskoj. Hrvatske željeznice, čovjek putuje iz Broda vlakom 4 sata, sada je prosjek na hrvatskim željeznicama oko 50 km do Zagreba treba mu 4 sata. I kada dođe u Zagreb da bi otišao raditi u rafineriju u Rijeku jer tamo eto ima posla, kod nas u Brodu nema, u Đuri Đakoviću nema, onda kaže vlak je za Rijeku otišao prije 20 min po redu vožnje. Dakle, nered u redu vožnje, namjeran ili nenamjeran? Ja ne znam, prosudite sami. Narod, građani se voze vlakom. A što smo mi to uopće RH u odnosu na željezničke pravce Europe? Pravac Hamburg-Atena je glavni željeznički pravac koji zaobilazi Hrvatsku. Bila je Ingrid skupa sa mnom kao promatrač u EU i vidjeli smo kamo ide ta pruga. Ide dakle Hamburg-Berlin-Beč-Budimpešta-Arad-Temišvar-Sofija-Solun-Atena, čak ni Srbije nema u tome. možemo biti pomalo eto i zlurado sretni. Ovo su zaista pričuvni pravci, koridor 10 dakle od granice sa Slovenijom do Tovarnika, sve je to postao pričuvni koridor. Zagreb-Rijeka, evo dakle mi bismo se, dakle oni koji plaćaju trošarinu odrekli naših kako kažem jel treba raspisivati referendum ili ne, za čega? Jeste li napisali što ćemo mi to graditi za te novce, u željezničkoj infrastrukturi. Al čujemo preko medija da je to pruga Zagreb-Rijeka, je li to točno? Kaže se, odustali smo do autocesta. Koridor 5-c je prema Mađarskoj granici od Osijeka nije završen, most preko Save niti spor koridora 5-c prema Bosni nije završen, doduše nije još ni Bosna završila svoj dio i neće još za 20 godina, pa eto, nekako se može reći, nije spojeno pa dobro. Autocesta Zagreb-Sisak, nekada se govorilo da će ići do Bihaća, preko Banovine pa preko Une do Bihaća pa će se onda spojiti na ovu našu dalmatinu. Ne, to su samo bile fantazije, to je sajam ficksens kako bi se reklo u slengu ovom engleskom, jel? Nema od tog ništa, ma nema ništa ni od čega zapravo ovdje. Koje samo komplikacije za zračnu luku Zagreb, ali kaže se da treba nabaviti za željezničku infrastrukturu 44 nove garniture vlakova i da novaca nema, jer jedna garnitura košta 5 milijuna eura, garnitura dakle putničkih vlakova, 44 garniture puta pet milijuna, to je 220 milijuna eura. Ja se nadam da nabavka tih novih garnitura neće biti kao ona kad smo nabavili nagibne vlakove koji su postali pogibni a ne nagidbeni i znamo za mnogobrojne nesreće tih vlakova na relaciji poglavito Zagreb-Split pa onda prema Rijeci, tunele kroz Gorski kotar itd. Nažalost imali smo mi i domaću tvornicu vagona koja sada proizvoditi tipske teretne vagone i to po narudžbi države i tako nekoga ali to je nekakva davna prošlost, Đuro Đaković, Slavonski Brod neće praviti ove kompozicije iako pred tvornicom u Slavonskom Brodu stoji na tračnicama lokomotiva disel koju je proizveo Đuro Đaković. Što reći još u svezi ovoga zakona? Nemamo dakle cilja, nemamo namjene, zašto se ovo radi? nije nam objašnjeno. U ovom zakonu je samo rečeno da će Hrvatske ceste dobiti 80 lipa po litri goriva dakle za beter mert, za poboljšanje kvalitete državnih cesta, beter je bolji na engleskom a onda hrvatske autoceste će izgubiti milijardu kuna i dobit će potrošarine otprilike godišnje oko 450,60 milijuna kuna i još željeznica kojoj su izdata jamstva države od ranije 460 milijuna kuna, to je nova da kažem stavka u prihodu Hrvatskih željeznica koje ja osobno volim i volim se voziti vlakom više nego autobusom iz zdravstvenih razloga, da sad ne spominjem operu rigoleto itd. Ima još tih parafiskalnih nameta koje ovaj naš narod trpi, šuti i plaća. Jedan od takvih je naknada za korištenje cestovnog zemljišta. Kada jedan OPG ili zadruga poljoprivredna napravi farmu sa 100 krava, uz silne kredite i s obzirom na mljekarsku industriju i problematiku, onda još uz to mora platiti dakle naknadu priključka na javni put bilo da je lokalni, županijski ili državni, od, ako je na autocestu onda je 30 kuna po kvadratnom metru mjesečno, ne godišnje, mjesečno ili pak 25 kuna na državnu, ako izlazi na državnu cestu, negdje D1 u Lici, čovjek ima ovce, pa, na svoj put kojega sam napravi plaća dakle naknadu za korištenje pristupa cesti, ili 20 kuna za naknadu za Županijsku cestu, pristup odnosno priključenje županijskoj ili 15 kuna za lokalnu cestu. Puno je toga se nakupilo i puno. Evo još jednog primjera. Kad sam govorio i o porezu kojim čovjek plaća kada kupi automobil ako kupi automobil u ožujku ili u veljači a stari nije prodao do travnja, stari automobil, kojega da auto-kući onda će platiti oba dva poreza, oba dva će platiti jel tako gospodine Šuker? Ako auto-kuća ne proda taj auto u brzom terminu, ako do 31.3.ne proda stari auto, gospodin koji je kupio kod njih u auto-kući novi auto plaća oba poreza i ako će novi kupac voziti taj auto osam, devet mjeseci. Strašne se stvari događaju, narod to šuti, trpi, plaća do jednog, al neće moć to stalno. A mi ovdje premećemo da ne kažem i bez uvrede iz šupljeg u prazno, premećemo sa Hrvatskih autocesta u Hrvatske ceste, pa onda malo na željeznice itd. Dajte nam objasnite, dajte nam strategiju prometnog razvoja Hrvatske, što to se pomaže, što ćemo time dobiti, a što nećemo, što ćemo izgubiti? Hoćemo li graditi do Dubrovnika poluauto-cestu, hoćemo li graditi Pelješki most, što mi to gubimo a što dobivamo, ništa se iz ovoga ne vidi, jedan dan je najava je hoće, bit će tunel ispod mora, drugi dan bit će most Francuzi kažu most, Nijemci kažu tunel, Turci kažu tunel i ne znam ni ja što sve ne a mi šutimo i čekamo koncesionare da im udovoljimo kao što plaćamo i koncesije onima koji nemaju dovoljan promet preko autocesta neću govoriti kojih a mi kao država tj. građani im namirujemo profit, dobit njihovu namirujemo. Hrvatski građani i koji se ne voze tom cesto i koji nemaju ni auta namiruju profit takvim debelim guskama. Pitajmo se mi kada će biti past trošarine, kada će doći do smanjenja trošarina. A ne kome će se raspodijeliti. Kome će djeda mraz donijeti ove godine i ovaj Božić ovih 60, 80 ili 20 lipa od litre goriva. Kada će pasti cijene goriva koje su jednake kao i u Njemačkoj, kao i u Francuskoj, koje imaju daleko bolji standard i veće plaće prosječno. To se mi pitajmo, to je pravo pitanje. Dakle, kako nas neću reći nije briga nego kako ova Vlada upravlja i vlada bez konzultacija, bez želje da sasluša bilo koga a poglavito oporbene zastupnike ili oporbu, kako se ona ponaša, tako ćemo i mi. Nećemo biti za ovaj zakonski prijedlog. Hvala vam lijepo.
Jedna obavijest, 7 točaka ćemo danas odraditi bez obzira do kada radili a raditi ćemo očito do kasno u noć jer imamo 8 replika prijavljeno. Prvu repliku iznosi Dami Kajin.
Da, gospodine zastupniče vi ste si postavili pitanje što će se dešavati po monetizaciji Hrvatskih autocesta. Na autocestama u Hrvatskoj će se dešavati vjerojatno sve ono što se dešava sada u Istri na ipsilonu. Promet se znači usmjerava prema državnim cestama. Zašto? Zato jer znamo da su besplatne. Autoceste u Istri opterećene su izgleda samo ljeti, zimi u ovom periodu one izgledaju kao piste. Možete testirati Formulu 1 bez ikakvog rizika. Ali tvrdim da ih nije preuzeo BUICK Istra mi danas ne bi imali Istarski ipsilon. Sve ono što sam napadao '96. zajedno sa svojim kolegama, bivšim kolegama sada branim. Zašto? Jer se izmijenio ugovor o ipsilonu 2001. godine. Ja sam svjestan činjenice da smo mi mogli ceste recimo ipsilon sagraditi puno jeftinije. I svjestan sam da jedan BUICK zarađujem možda 30% na tim investicijama ali barem sebe ne kradu, krade se na ovim domaćim cestama. Ali što želim reći? Da, ja se slažem sa gospodinom Marićem da bi trebalo objaviti ugovore za BINA-ISTRA, nitko sretniji od mene, iako ih posjedujemo. Kada su ugovori zaključeni? Zaključeni su '96. godine. Tko je bio na vlasti? Tko ih je potpisao? Potpisani su u Parizu, gospodin Mudrinić ih je potpisao sa njihovim ministrom ali to je manje bitno, svjedoci su bili Tuđman, odnosno Mitterand. Znači taj ugovor ima između ostalog elemenata i kako bih rekao međunarodnog ugovora i to sigurno neće biti tako jednostavno poništiti kao što neće biti lako poništiti ni manjinske ugovore u Republici Hrvatskoj koliko god se netko trudio. A činjenica je da od 2001. do 2014 [[Upadica: Vrijeme je isteklo za ovu repliku.]] Samo tu rečenicu, država je BUICK-u kroz proračun uplatila milijardu i 500 milijuna kuna plus 2 milijarde oslobodila ih PDV-a.
Hvala lijepa. Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Da kolega Kajin, tko zna kada ćemo se osloboditi tih, kao Turci kada su zauzeli Istambul, odnosno Carigrad 1453. i još uvijek danas su tamo i biti će još jako dugo. Tako i mi koncesionara onih o kojima ste vi govorili. Ono što se jedino, što bih volio iz vaše prve one rasprave da napokon prođe pruga ili željeznički tunel prema Istri pa da se ne ide kao sada što idemo na Divač u Sloveniju itd., na Ljubljanu da napokon Istra bude povezana i željezničkim prometom sa Republikom Hrvatskom, ostalim dijelom Republike Hrvatske, je li.
Nova replika Mladen Novak.
Pa kolega na početku svoje rasprave ste postavili pitanje praktički ministru ima li koja državna tvrtka koja posluje pozitivno. Kolega normalno da ima, Hrvatska poštanska banka i Croatia osiguranje, te dvije idu prve u prodaju jer za ove druge malo je teže naći nekoga tko bi kupio. Spominjali ste kupovinu 44 motorna vlaka za potrebe HŽ putničkog prijevoza. Ja se toplo nadam da je ministar čuo tu vašu raspravu i da će za sljedeću točku dnevnog reda pripremiti i odgovor. S obzirom da smo čuli, onako u hodnicima se čulo da su recimo Englezi s kojima je zadnje razgovarano oko tog kredita da su nas odbili i da praktički niti jedna banka ne želi dati bez obzira što postoji državno jamstvo za taj kredit HŽ putničkog prijevoza ali da niti jedna banka ne želi ući u tu investiciju. Navodno je sada zadnje aktualan HBOR. S obzirom da i tu dosta koliko čujemo škripi ja vjerujem da ćete vi uspjeti ishoditi informaciju od ministra malo da nas detaljnije upozna s tim dijelom koji se odnosi na Zakon o željeznici. I još jedna stvar, ja bih vas lijepo zamolio da, ne morate vi baš na svaku repliku odgovarati jer inače će to dugo trajati, pustite nama naših 5 minuta. Hvala.
Nitko nije rekao da se na replike ne može odgovarati. Pa ćemo sada čuti odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče što ste mi dopustili da odgovorim. Dakle, Hrvatska poštanska banka i Croatia osiguranje nisu prometne tvrtke kolega Novak, dakle ja sam govorio o prometnim dakle, … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, da, da, evo, samo to. A što se tiče 44 vlaka kažete da niti jedna banka ne želi pratiti kreditom tu nabavku. Ali niti jedno osiguravajuće društvo neće sigurno te vlakove osigurati poglavito ukoliko budemo uvozili onaj poznati retardant, retardirani kao prije par godina što je bilo. Hvala lijepa.
Sad ćemo čuti repliku kolegice Đurđice Sumrak. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Grubišić, govorili ste o katastrofalnom stanju, govorili ste o preraspodjeli novaca, zapitali ste se kome će ovaj Božić biti novci preraspodijeljeni, pitali ste se tko će ovog Božića slaviti. Ja znam tko neće. Neće sigurno hrvatski učitelji i profesori kojima je danas beskrupulozno najavljeno da njihov prijevoz neće biti plaćen. Kolega Grubišić, oni neće imati za Božić, oni neće putovati ni vlakovima, neće putovati ni autima, neće kupiti benzin, neće imati. Zbog čega? Zbog beskrupuloznog ministra Jovanovića i ove Vlade, zbog nesocijalne Vlade koja se kune u sve a čini ništa. Ponižava najponiženiji već sloj u ovoj Hrvatskoj, to su prosvjetari. Pa što možemo onda očekivati? Što možemo očekivati od naše mlade generacije kad njihovi profesori jedva imaju najmanje plaće u Hrvatskoj, najmanje plaće, nema za prijevoz za njih. Ovaj Božić ukraden je profesorima i učiteljima, posebice onima koji putuju iz svog mjesta po 100 i 200 km da bi tamo radili. Sramota. Ukrali ste im Božić. Sram bilo Vladu.
Evo i odgovora Bore Grubišića.
Kolegice Sumrak, ukrali su i doktorima znate, i doktorima su ukrali. A što se tiče odluke ministra Jovanovića jedne u 8 sati ujutro je bilo vijest da nema Božićnice, dva sata kasnije, dakle ne skupa nema ni prijevoza za naše učitelje. Ja vjerujem da u školama malo ima djece koji će kao što smo mi u naše vrijeme govorili, dakle ugledajući se u naše učitelje koji su bili dobri učitelji velikom većinom, da ćemo možda i mi jednog dana biti učitelji, profesori, nastavnici. Mislim da danas vrlo malo djece mogu uopće izreći takvu želju da rade u prosvjeti zahvaljujući ovakvom ministru koji je zaista sramotan i sramotno je njegovo djelovanje.
Replika, Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma ja bih mogla nastaviti ovo o obrazovanju jako dugo. Ne radi se samo kolegice i kolege o prijevozu nego se radi i o zarađenim honorarnim satima, to znači onome što su učitelji u 12. i 11. mjesecu dali vašoj djeci. To je još veće pitanje. Radite i zato ne dobijete plaću. Ali kolega Grubišić, ja za nešto drugo sam se javila. Javila sam se za najprometniju cestu u Republici Hrvatskoj, a to je državna cesta Sisak-Zagreb o kojoj govorimo ovdje već godinama, ma već 10-tak godina i svaki puta kada SDP dođe na vlast prestaje izgradnja autoceste. 2002., 2003., pa sada 2013. godine. Naime moram vam reći kolega, vi ste rekli da se pitate što je sa autocestom Sisak-Zagreb ili Zagreb-Sisak, pa ona vam je došla 20-tak km pred toliko željeni Sisak, ljude Sisčane, ljude na Banovini koji očekuju godinama ovu autocestu da što brže dođu a moram vam reći da tisuće ljudi nažalost mora posao potražiti u Zagrebu jer ga u Sisku i u Sisačko-moslavačkoj županiji nema. Isto tako mogu vam još nešto reći kolega Grubišić, pitali ste se kud ta cesta vodi. Ona je imala svoj plan, ona je imala i svoj put, ona je vodila do granice s BiH i dobro ste rekli prema Bihaću. Kuda sada vodi ja ne znam, vidim da ministra to ni nije briga jer on vidim tipka na telefon pa ga ni ne zanima to što ćete vi meni ili ja vama odgovoriti jer bitno je da ovaj zakon prođe, a većinom u ovom Saboru nažalost proći će na štetu svih građana, kao što će proći sutra i onaj rebalans u kojem neće biti novaca za prosvjetare. Međutim kolega, znate da se posljednjih 20-tak, prema pričama, ja to ne znam pouzdano preprojektira u brzu cestu.
Vrijeme je isteklo za ovu repliku. Hvala vam lijepo. Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Da kolegice Roksandić, ja sam o tome i govorio, meni je i vaša županija i Sisak posebice drag i veselio sam se tome projektu, poglavito što spaja tzv. nekada tursku Hrvatsku sa Banovinom i Siskom, to je danas bosanska krajina, unsko-sanski kanton, ali dobro. Ja se nadam da će ta cesta proći, iako proći će možda kad prođe ova Vlada, nadam se tako. Što se tiče novaca koji su ove godine isplaćeni, bilo je od ove Vlade u predreferendumsko vrijeme da je to referendum uzaludan i da se troše novci. Pogledajte tko je te novce i tko su komisije, članovi povjerenstva izbornoga bili pa ćete vidjeti kome su novci otišli, a osim toga kada su bili izbori za Europski parlament i lokalni izbori nisu htjeli jer to je demokracija kaže uvijek košta. Tako je rekao premijer. Demokracija nikad nije skupa, pa su bili dvoji izbori u mjesec dana, za Europski parlament i za općine, gradove i županije, umjesto da budu skupa. Dakle demokracija uvijek košta pa i referendum košta, ali nažalost ovaj puta su oni postavljali sve svoje ljude u izborna povjerenstva i te su pare oni pokupili.
Nova replika, Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić, govorili ste o nedostatku strategije jer da ima strategije ne bi se kupovali nagibni vlakovi koji ne odgovaraju već davnoj napravljenoj infrastrukturi i tračnicama. Pa naravno da nema strategije, strategija je postala anarhija. Anarhija, neznanje, nekompetentnost, to je nešto što prevladava društvom. Neznanje se preferira, a … se znanje. Pa i milijardu kuna rezervnih dijelova se kupilo za željeznice na koje nikada nije plaćena carina prije 12 godina i sve je propalo. Naravno, to je sve na tragu ovakve strategija kao što je izmjena Ugovora o koncesiji Zračne luke Zagreb koja je toliko štetna da mi ne može stati u minutu replike to objasniti kao što je i štetna cesija, Ugovor o koncesiji autoceste Macelj, BINA Istra, kao što su štetne, državno štetne prodaja INA-e, Plive, HT-a i ostalih kompanija. ali to je tolika šteta o kojoj ćemo govoriti možda za 20 ili 30 godina. Međutim, neću govoriti o onima koji su to učinili, jer o njima je jedan pjesnik davno rekao. Kaže: "Ii mislim o njima dobro, samo poželim da se nekada probude u noći i sjede dugo prekriženih nogu na postelji mučeći se kajanjem i stidom." Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
E moj kolega Mariću, da oni imaju stida ne bi oni to radili i kajanja, ali nemaju. … [[Govornik isključen, ne čuje se.]] očito ste vi rekli da ne znate pojedinosti, ali znate, znate. Vidim ja da vi znate pojedinosti o svemu, o svim ovim stvarima o kojima ste govorili jer ne biste tako ni govorili. Strategija, anarhija, neznanje, podobnost. To su činjenice. Pa gledajte koliko je bilo prijepora samo oko koridora kroz Neum, dakle spoja za Dubrovnik ili Mostar. Pa ova Vlada kada je došla bjesomučno je agitirala protiv Pelješkog mosta, bjesomučno. Išli su u Bosnu moliti za prolaz kroz Neum, Bosni dat, platit sve. Sve će Hrvatska izgraditi novcima građana. A onda su poslije e pravit ćemo most, pitat ćemo Europe. To je anarhija, neznanje, podobnost i štetočinstvo. To radi i ova Vlada.
Evo replike Ante Sanadera.
Štovani gospodine potpredsjedniče, kolega Grubišić. Vi ste govorili ovdje o županijskim cestama i naknadi koje plaćaju županijske ceste. I ovoj raspodjeli, ali ja moram reći ne znam je li vam poznato da od 26966 km ukupnih cesta razvrstane u koje spadaju hrvatske ceste, autoceste i županijske ceste 18683 ili 69% su županijske ceste. A ne znam da li vam je poznato da je u šestom mjesecu Vlada skinula, znači predviđena sredstva koja se izdvajaju ovih nula šest kuna sa 240 na 120 milijuna kuna dotaciju za uređenje županijskih cesta. I uzimajući sve to u obzir, a znate da se ovaj Pravilnik o registraciji ili naknada koja je glavni izvor županijskih cesta iz registracije se nije mijenjao od 2003. godine koji je glavni izvor županijskih cesta. I znate koliko su u međuvremenu išla inflacija, koliko se promijenila cijena goriva, koliko cijena asfalta, bitumena i sveg onog što koriste županijske ceste. Zato evo pozivam vas da podržite amandman da mi od ovih nula osam hrvatskih cesta, nula jedan ili deset lipa usmjerimo za županijske ceste. Jer to bi bila onda ova 234 milijuna kuna i tim bi se vratilo ovo što je uzeto cijeloj Hrvatskoj za županijske ceste. Jer može bit novi potez, … [[Govornik se ne razumije.]] to dovest na nulu. A ako uzmete u obzir ovo da je 69%, znači cesta županijskih od ukupno razvrstanih onda znate u kojoj situaciji su županije, u kojoj situaciji su županijske ceste, a znate isto tako koliko je potrebno ulaganja za županijske ceste.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Sanader, ja sam se konzultirao prije ove rasprave sa direktorom ŽUC-a u Slavonskom Brodu koji mi je rekao da su sredstva prepolovljena u odnosu na prošlu godinu, prepolovljena za Županijsku upravu za ceste. Dakle, 50% manje upravo onako kako ste i vi rekli. Svima će bit 50% manja, svima. I kada sam ga pitao a što će se iz toga moći napraviti kaže ne znam, ništa ili ni malo, kako god hoćemo ili ništa ili ni malo. A ako upotrijebimo tih 10 lipa od ovih 80 iz Hrvatskih cesta, dakle iz trošarine za Hrvatske ceste onda ćemo pomoći Županijskim upravama za ceste, a sad bi možda vladajući postavili pitanje a tko će i kako će se vraćati krediti Hrvatskih cesta i Hrvatski autocesta? 30 milijuna kuna, pardon 30 milijardi kuna.
Poslušajmo repliku Frane Matušića.
Zahvaljujem. Kolega Grubišić, spomenuli ste u svojoj raspravi nagibne vlakove i čak ste ih preimenovali u pogibne kao što smo mogli čuti. Već je kolega Marić rekao da su i za te vlakove kupljeni rezervni dijelovi prije 12 godina i da su došli nekih milijardu kuna i da su istrunuli, da su negdje ostali sa strane. Ali nije rekao ono što je možda interesantno za javnost, a to je da su ti vlakovi nabavljeni direktnom pogodbom, da su direktnom pogodbom nabavljeni i plaćeni velike, velike stotine milijuna eura. A da su stručnjaci vrlo jasno upozoravali da nisu uopće prilagođeni i da nisu dobri za naše uvjete prometovanja, dakle željeznicom. Također ste govorili o činjenici da je Pelješki most bio napadan zapravo cijelo vrijeme od strane danas vladajuće koalicije, a ja ću podsjetiti u tom smislu na rasprave koje su bile za proračun 2009., 2010., 2011. godine. Ne samo da su bili protiv tog mosta, nego su govorili kako je njega nepotrebno graditi, da se on ne smije graditi nego se u raspravi išlo i u tom smjeru da de facto, da je trebalo smanjiti ili potpuno ukinuti sredstva za Pelješki most premda su tada ostavljena sredstva ali minimalna na žalost. Ostalo je nekih 200 milijuna kuna u devetoj i 100 milijuna kuna koliko se sjećam, odnosno u desetoj i 100 milijuna kuna u jedanaestoj. Jer potrošeno je za njega negdje 300 milijuna kuna za ono što je do sada izgrađeno, nego su de facto govorili kako bi to spasilo cijeli proračun Republike Hrvatske za 2011. godinu tih par stotina milijuna kuna od Pelješkog mosta. Evo, na svu sreću situacija se mijenja pa očito neki mijenjaju i svijest, svjesni su toga da je to potrebno graditi. I ja se nadam da će konačno taj most nastaviti se graditi.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Pa čujte kolega Matušić jel', sa u ste rekli, garnitura postavljena u vaše vrijeme je zaista pokvarila dojam o izgradnji i svemu onome što se radilo u vrijeme izgradnje hrvatskih autocesta. To morate priznati jel'. Ta garnitura je danas na jednom drugom mjestu, a što se može. O nabavci izravnom, ne direktnom nego izravnom pogodbom nagibno-pogibnih vlakova možemo nadodati tome još da su nabavljene i tzv. automatske blagajne, dakle one gdje bi čovjek mogao gurnuti novčanicu kao za pranje vozila i dobiti kartu na bilo kojoj relaciji, te blagajne i dan danas trunu i hrđaju negdje u depoima Hrvatskih željeznica. Koliki su novci za takve blagajne utrošeni, o tome možemo također priupitati jel'. Tako da ima tu svašta kao što je i u Hrvatskim autocestama bilo svašta, Hrvatskim cestama, željeznicama. Država je sve pokrala i krade na sve strane. Pušća brod, a i polako tone, nadam se da ćemo nešto moći napraviti.
Posljednju repliku na ovo izlaganje iznijet će kolega Branko Vukšić.
Uvaženi kolega ono što je najbitnije u svom izlaganju rekli ste da će i građani koji nemaju automobil morati plaćati gubitke budućih koncesionara autocesta. Ili kao što ste vi to rekli mazati će debeli vrat toj debeloj guski. To je jedna od poraznih činjenica. Dosadašnje koncesioniranje autocesta govori da sasvim sigurno nećemo imati u tome sreću. Međutim, treba priznati jednu činjenicu, ovdje se čitavo vrijeme optužuje SDP za sve nedaće koje su se dogodile u Hrvatskoj u vezi s gradnjom autocesta. 300 km do Splita je do 2000. bilo gotovo nemoguće izgraditi. To su rekli da su to, sjetite se koji su bili napadi HDZ-a kad je SDP izašao sa tim planom. SDP i ona koalicijska Vlada su napravili nemoguće. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas smirite se. Imat ćete prilike za raspravu. Što se poslije toga dogodilo? Poslije toga 8 godina je bio HDZ na vlasti i sad su čitavi povici kako ne može SDP 20 km do Siska autocestu napraviti. Ma nemojte mi reći! Pa što ste vi radili? Druga stvar koja je, sve ove koji su gubici napravljeni dosada, kriminal koji se napravio zna se kad je i ne treba pred time zatvarati oči. I mislim da u krivom smjeru ide rasprava kad se o tome govori. Ono što će biti povijesna krivica na SDP-u to je prodaja autocesta, koncesioniranje na 50 godina, ali ono što se dogodilo prije zna se adresa krivca.
I na ovu repliku odgovara Boro Grubišić.
Eh kolega Vukšić kako reče Marić maloprije ovdje, kolega Marić, prodali su oni INA-u, i jedni i drugi, i zna se kakav je bio i ugovor. Ako nije bilo nekakvih tajnih klauzula u kojima se došlo do uvjeti se znaju, oni uvjeti koji su bili potpisani nisu ispunjeni ali ugovor nije raskinut. I sad imamo situaciju sudovanja itd. A što se tiče autocesta možemo mi ovdje biti fini i praviti se fini u Parlamentu, krasno, nema tuče, nema napada, nema bacanja torbi i šaketanja ali zapravo svi mi i vi i svi mi ovdje znamo tko je i što radio i kako se radi. Jednog dana će nadam se izaći sve na vidjelo.
Prelazimo sada na pojedinačnu raspravu. Prvi se javio kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, zamjeniče, kolegice i kolege. Pa mislim da ovdje jasno treba reći tko će dići ruku za ovaj zakon diže ruku za prodaju Hrvatskih autocesta. I nije ništa sporno da Vlada koja trenutno vlada da to predloži. Na kraju krajeva oni će preuzeti političku odgovornost za to. Samo mislim da s obzirom na sve skupa i s obzirom na postojeće zakone ovaj zakon je trebao biti onaj koji će doći zadnji na red. Jer ako pogledate Zakon o Hrvatskim cestama onda vam jasno piše, mislim da je članak 2. stavak 17., da su Hrvatske autoceste društvo s ograničenom odgovornošću za upravljanje i građenje, rekonstrukciju i održavanje autocesta. Da bi oni to sve mogli raditi nekad davno je donesena odluka da oni dobivaju 60 lipa iz litre goriva na koje se to plaća. Ako mi ne izmijenimo sve ove zakone prije i ako ne znamo što će budući kupac, koncesionar ili kako već ćemo to nazvati nije bitno, preuzeti od postojećih troškova Hrvatskih autocesta mi u ovom trenutku ne znamo koliko Hrvatskim autocestama temeljem pozitivnih zakonskih propisa koji u ovom trenutku važe treba novaca da bi one mogle funkcionirati. Međutim, ključna stvar je da je ministar financija tek u popodnevnim satima kad smo raspravljali o prijedlogu Državnog proračuna za 2014. godinu rekao da ustvari ove promjene zakona idu zbog toga što će se Hrvatske autoceste dati u koncesiju, prodati ili što će se već s njima dogoditi sljedeće godine. No, ono što je ključno i ovaj zakon je donesen zbog toga da bi se zakrpale rupe u proračunu. Da onaj deficit od 17,5 milijardi ne bi izgledao 17,5 nego da bude nešto manji i da se naprosto nađe ta domaća komponenta za Hrvatske željeznice. I to je nešto što je nesporno što se tiče Vladinih prijedloga. Ali čemu sve sa nekoliko koraka zaostatka? Ovaj zakon je morao ići daleko prije proračuna, ali uz promjenu nekih drugih zakona. Zašto? Možemo se mi ovdje prepucavati i pričati, naročito oni koji nisu sudjelovali nikad u vlasti, tko je što započeo. Pa sjetite se koje su reakcije bile kad je… /Govornik se ne razumije. da tako kažem štapom dinamita upalio na Velebitu za početak proboja tunela Sv. Rok, onda su neki govorili da će se tamo uzgajati šampioni, da nikad autoceste neće biti, međutim hvala Bogu, vizija nekih druga je bila daleko veća i danas imamo autocestu prema Splitu napravljeno. Dakle, sve autoceste koje su rađene u Hrvatskoj možemo danas komentirati da su neke ovakve ili neke onakve, radile su se isključivim ciljem da tu bude osnovni infrastrukturni projekat kao podloga za gospodarski oporavak mnogih krajeva u RH. I danas kažem bez obzira na politička prepucavanja nit bi situacija u Dalmatinskoj Zagori, ni u Lici, a da ne govorim o turističkoj sezoni ne bi bila ovakva kakva je da nisu napravljene te autoceste. Isto tako i o nekim budućim projektima autoceste isto treba gledati na takav način i da smo išli po konceptu da nema ekonomske opravdanosti za izgradnju tih autocesta i da smo se rukovodili takvim razmišljanjima pojedinaca onda nikad ni jednu autocestu ne bi napravili. Ali ako smo radili autocestu prema Splitu, mi smo točno znali zašto je radimo i u tom trenutku svatko normalni je znao da od godišnjih prihoda, od cestarine se taj dio autoceste neće moći financirati. Pa na kraju krajeva zato je uvedeno tih 60 lipa i logična stvar je da dio povrata kredita iz Hrvatskih autocesta ide iz poreznih prihoda i vjerojatno bi se to dogodilo da nije došlo do gospodarske krize i da proračun nije u ovakvoj situaciji kakvoj je. To su činjenice od kojih naprosto nema potrebe bježati. One su tu kakve jesu, no donosi se, Vlada je očigledno donijela odluku da će se to napraviti to sa autocestama što će napraviti. Međutim, mi u ovom trenutku raspravljamo praktički na određen način o tome da nemamo nikakvih inputa što će se dogoditi sa autocestama, osim toga da autoceste sljedeće godine će dobiti samo trećinu prihoda od onoga što su dobivale u bivšim godinama. Što će ostati od društva sa ograničenom odgovornošću i hrvatske autoceste u onom trenutku kad se monetizira, proda ili da u koncesiju uopće nije bitno kako, što će ostati od dioničkog društva? Dakle, koliko zaposlenih će uzet onaj koji će preuzeti upravljanje tim autocestama, što će ostati sa tim Hrvatskim autocestama i ono što je ključno, što će biti sa projektima koji su započeti, počevši od koridora 5c, dakle to je most na Dravi, to je most na Savi prema BIH, isto tako što će biti sa bar-ovim spojem autoceste Zagreb-Sisak, to će vjerojatno ostat autocesta Lekenik, ali ovaj spoj koji se radi već ohoho godina tu na čvoru Buzin dakle kod Jakuševca sa mostom preko Ranžirnog kolodvora i sa spojem preko Sarajevske na most mladosti, što će biti sa nekim drugim projektima. Druga stvar, ako već Hrvatskim cestama dajemo dodatni prihod od 400 milijuna kuna onda logična stvar da smo vidjeli četverogodišnji plan građenja iz jednostavnog razloga što bez obzira kolegice i kolege kojoj političkoj opciji pripadamo, svatko od nas će vući za nekakvu cestu u svom kraju. Dakle, to su činjenice. Međutim, mi nemamo četverogodišnji plan građenja Hrvatskih cesta, ne znamo zašto će se upotrijebiti tih 400 milijuna kuna ali bitno da ćemo mi donest odluku da tih 400 milijuna kuna pripada Hrvatskim cestama. Također, a to će vjerojatno biti predmet druge točke dnevnog reda, a to su Hrvatske željeznice koje dobivaju 400 milijuna. Iskreno govoreći nikome u ovom trenutku nije jasno zašto će se tih 400 milijuna koristiti, jer gledajte ja se sjećam prije nekoliko godina, niti 2 milijarde 900 milijuna izdvajanjem sredstava iz proračuna za Hrvatske željeznice nije bilo dostatno, trebalo je izdvojiti više, sad je milijarda 400 dosta, međutim ima nešto što u onim pomoćnim papirima i to se ne vidi a sutra će opteretit državni proračun i deficit državnog proračuna, a to je 2 milijarde i 600 kuna jamstava koje je država dala Hrvatskim željeznicama. Da li je to transparentnost javnih financija? Da li je dobro da donosimo zakone, danas imamo tri takva zakona koja imaju itekakvo djelovanje na proračun a da ih donosimo nakon što smo raspravili proračun, pa ćete vidjeti da se slučajno ne daj Bože dogodi da ovaj zakon ne prođe, apsolutno ne prolazi već raspravljeni prijedlog državnog proračuna. Doduše, to se neće dogoditi, ali naprosto ovaj zakon ponavljam, tko danas, odnosno sutra digne ruku za njega, diže ruku za prodaju hrvatskih autocesta. Ovaj zakon iziskuje niz drugih promjena, iziskuje niz obavijesti koje naprosto ministar morao dati u ovom Visokom domu, jer gledajte on je neki dan izjavio da će promijeniti savjetnika za davanje Hrvatskih autocesta u koncesiju jer nije zadovoljan kao oni rade, a istovremeno se predlaže zakonom kojim se praktički uzmu ceste, uzmu novcu Hrvatskim autocestama kao da je priča oko koncesije, monetizacije već završena, kao da u Vladi već imaju jasnu sliku što će se dogoditi, kada imaju jasnu sliku što će biti sutra s Hrvatskim autocestama. Međutim, imate nešto što se zove Zakon o proračunu, imate i poslovnik o radu ovoga Visokog doma, mi praktički ne možemo donijeti zakon koji će dovest u pitanje egzistenciju i neće osigurati dovoljno sredstava za funkcioniranje određenih tijela koja dobivaju sredstva iz proračuna. Mi ako se ne daj Bože, sa pozicije vladajućih a daj Bože sa pozicije nas u oporbi ne dogodi monetizacija autocesta sljedeće godine, dakle Hrvatske autoceste neće imati dovoljno sredstava. I druga stvar, svi financijski dokumenti, svi dokumenti koje su Hrvatske autoceste potpisivale proteklih godina, potpisivane su na bazi izvornih prihoda od cestarine i prihoda iz državnog proračuna od 60 lipa po prodajnoj litri goriva i to je negdje u procjenama oko milijardu i 400. I ako ste vi nekome tko je vama dao nekakva sredstava na određen rok dali za garanciju da će to biti tako sve vrijeme trajanja tog ugovora, vi naprosto ne možete promijeniti kondicije tog ugovora prije nego što neko neda nekakvo drugo zamjensko jamstvo. Ako to napravimo, postajemo neozbiljni, šaljemo lošu poruku svim investitorima, šaljemo lošu poruku financijskom tržištu koje nas itekako dere sa visokim kamatama pa na kraju krajeva vidite što se događa sa kreditom u HŽ-u, al o tome o drugoj točki dnevnog reda, da praktičko ne možemo dobiti kredit niti ako damo državno jamstvo. Dakle, da zaključim, kolegice i kolege, ovaj zakon je uvod u rasprodaju onoga što je bio ponos i jedne i druge političke opcije koja je u Hrvatskoj vladala u proteklih 12 godina. Sad netko donosi odluku da se to rasproda, da li je to to, vrijeme će pokazati. Hvala lijepa.
Sada prelazimo na replike. Prva se javila kolegica Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi kolega Šuker. Pa evo govorili se o ovoj Vladi, o ovom zakonu i o političkoj odgovornosti. Evo vidite ova Vlada je procijenila da hrvatski učitelji su toliko siromašni pa i neće točiti benzin u svoje automobile. I vezano uz to onda je beskrupulozno ministar Jovanović ako se uopće može nazvati ministar donio jednu skandaloznu odluku i ukinuo tim profesorima i učiteljima put, prijevoz, znači posebice i onima koji putuju i 100, 200 kilometara iznad svog mjesta stanovanja, autobusima, vlakovima, više neće. A vidite, nikako da se nije sjetilo ni ova Vlada a ni ministri da sebi i svojim pomoćnicima i svima onima koji u Zagreb dolaze ukinu te iste putne troškove. Pa da kažu evo mi smo to, odrekli se toga a vama siromašni učitelji i profesori evo. Ali neće oni ukrasti, poniziti hoće možda, ali dostojanstvo hrvatskog učitelja i profesora nikada neće uzeti, nikad. Dok je Hrvatske i tog hrvatskog dostojanstva će biti.
Kolegice Sumrak, ministar koji je izabran od građana se mora zvati ministrom [[Upadica: I ja sam ga nazvala ministrom.]] Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolegice Sumrak, kao što se u trenutku rasprave o rebalansu proračuna za 2013. i u trenutku rasprave o prijedlogu proračuna za 2014. nitko nije izjasnio o tome da učitelji neće dobiti ono što im pripada a prije svega putne troškove. I ako će tih nekoliko milijuna kuna spasiti državni proračun onda stvarno teško nama. Ali najveća tragedija je što nitko pa ni predsjednik Vlade u trenutku predlaganja proračuna niti nama saborskim zastupnicima niti hrvatskoj javnosti nije rekao da je Vlada već donijela praktički odluku da proda Hrvatske autoceste i da je ovo samo jedan mali zakončić. A treba ih donesti još nekoliko koji trebaju pokrpati rupe u proračunu i na određen način reći evo vidite mi radimo, mi vodimo brigu oko Hrvatskih željeznica a ostavili smo tu nekakvih 400 milijuna Hrvatskim autocestama, iskreno govoreći dragi Bog u ovom trenutku ne zna na što će ličiti te Hrvatske autoceste sljedeće godine u 5. ili 6. mjesecu. Ali kažem, daj Bože da su učitelji zadnji, pitaj Boga šta će biti sa ostalim korisnicima proračuna. Ali teško državi koja sa par milijuna krpa rupe u proračunu da bi se spasila.
Nova replika Damir Kajin.
Da, vi gospodine Šuker jako dobro znate pa i na temelju ove malo prijašnje diskusije da sve košta. Evo da bi Hrvatska prikupila 50 milijuna kuna za jedan referendum pekarska industrija treba napraviti promet od 1 milijarde kuna ili trebamo prodati 150 milijuna kruha. Hrvati moraju jesti 3 ili 4 mjeseca i uplaćivati ili plaćati taj kruh. Znači demokracija košta. E sada kada govorimo o ovoj monetizaciji. Ja se neću opredjeljivati ni za niti protiv ali znam da iduće 2014. '15., '16. državni proračun za financiranje dospjelih obveza treba pronaći 18 milijardi kuna a vi to znate i bolje od mene. E vidite svi smo u Hrvatskoj protiv te monetizacije a svi smo u Istri za monetizaciju Istarskog ipsilona ili bolje rečeno za nastavak monetizacije Istarskog ipsilona sa samo jednim ciljem da se na posao vrati 500 do 1000 ljudi i da u konačnici dođemo do ceste koja će evo spajati nas i prema Zagrebu i prema Europi. Ja vas uvjeravam da bi građani Istre i mi zastupnici bili i za monetizaciju istarskih željeznica samo da već jedanput krene gradnja tunela Učke, željezničkog tunela Učka kako bi se na posao vratilo dodatnih 1000 građevinara. E sada mi isto jako dobro znamo, nema šanse da ovakve Hrvatske željeznice u Istri izgrade taj tunel, nema nikakve šanse. Prema tome, jedino što nam preostaje to su koncesije ili Europa. A u europskom novcu opet Hrvatska sudjeluje sa 50%. Znači uplaćujemo 3,6 milijardi kuna godišnje, teoretski možemo povući 7 milijardi kuna. Ali ja bih volio eto da se monetiziraju i istarske željeznice, [[Upadica: Vrijeme je isteklo]] Da se nešto počne tamo raditi i da krene jedna investicija kao o kojoj je veliki biskup Dobrila sanjao 1860. i neke godine.
Kolega Kajin, naučite se svoju repliku u predviđenom vremenu izložiti. Toliko ste dugo u Saboru da to iskustvo biste već mogli steći. Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Hvala lijepa. Kolega Kajin, referendum je ustavno i demokratsko pravo građana Republike Hrvatske. Ali kada već nabrajate Caliskan, kolosijek Diokia i Centar banka koštaju skoro tri puta više nego referendum kada već govorite na takav način. Ali mislim da naprosto ne treba o tome govoriti. A kada govorite o Istarskom ipsilonu i koncesiji, Hrvatska država je za tu koncesiju dala silne novce. I logična stvar je da taj ipsilon naprosto treba ako želimo da Istra bude turistička meka. to je nešto što je nesporno. I to nitko u ovoj sabornici nikada nije rekao. Isto tako ne možete reći da ono što dospijeva na naplatu će baciti Hrvatsku na noge. Hrvatske autoceste i autoceste Zagreb-Rijeka, koncesijsko društvo imaju negdje oko 2 milijarde i 900 vlastitih prihoda. Imaju milijardu i 300 kuna od ovih 60 lipa. To je 4 milijarde i 300. Sveukupni troškovi bez nekakvih značajnijih intervencija na održavanju su negdje oko 800, 900 milijuna kuna. Da li je sa nekakvim reprogramom, sa drugačijom dinamikom vraćanja kredita, promjenom kredita po povoljnijim kamatnim stopama se moglo to dogoditi vjerojatno je ali to nitko nije pokušao napraviti. Nego je odmah netko ponudio rješenje da se te autoceste prodaju. I gledajte, logična stvar ako netko smatra da je to dobro da brani taj argument da je to dobro a isto tako ako netko da to nije dobro neka kaže da to nije dobro. Samo se postavlja pitanje što ćemo imati sutra. Jer je nelogična stvar ako svi u Hrvatskoj pričaju te autoceste nisu ekonomski opravdane, nemaju dovoljan promet, sada će doći nekakva budala iz vana i reći evo vam novce za to što nemamo dovoljno prometa. Da li će biti nekakva klauzula u ugovoru koja će Hrvatsku državu vezati da mora platiti ako ne bude dovoljno prometa pa onda ćemo onda vidjeti koliki će stvarni biti najam ili koncesija ili prodaja ili monetizacija ili unovčenje tih autocesta.
Nova replika i kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Šuker, kažete tko digne ruku za ovaj zakon diže ruku za prodaju autocesta, a ja bih dodao tko diže ruku za ovaj zakon diže ruku za zaustavljanje izgradnje autocesta jer nikome u ovoj državi, a ja mislim ponajmanje hrvatskoj Vladi je jasno kako će Hrvatske autoceste bez milijardu kuna u idućoj godini koje ćemo im ovim zakonom uzeti, kako će izvršavati svoje obaveze koje temeljem zakona proizlaze, tim više što još i manje bilo kome u Hrvatskoj jasno pa opet najmanje jasno Hrvatskoj Vladi, kada ćemo onda monetizirati Hrvatske autoceste kako bi Hrvatske autoceste kao javno poduzeće oslobodili tih obveza koje su financirane iz ove naknade koju ćemo im danas uzeti. I druga stvar, to sam već i maloprije rekao, vi ste ponovili, ovaj zakon je donesen bez ikakve prethodne analize, bez stručne studije, bez da se očitujemo o tome da li nam treba nastavak izgradnje autocesta, kakva nam željeznica treba itd., itd. Ako je Vlada doista htjela ući u ovaj sustav koji godišnje košta gotovo 3 milijarde kuna, a koji plaćaju hrvatski građani prilikom kupnje benzina, onda je bilo mjesta da primjerice operateri kao što je HŽ-Putnički prijevoz, kao što je HŽ-Cargo i HŽ-Vuča da možda oni ne plaćaju tu naknadu za izgradnju cesta jer voze po tračnicama. Možda je to bila jedna logika, da se taj dio kolača drugačije uredi, drugačije organizira pa da tvrtke koje se bave prijevozom po tračnicama ne plaćaju naknadu za gradnju cesta. Ali ne, Vlada ide na ovaj način da urušava sustav izgradnje autocesta, a nema pravo rješenje za sustav hrvatskog željezničkog prometa.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Da, kolega Bačiću, u onom trenutku kad dignete ruku za prodaju autocesta u tom trenutku ste digli ruku za zaustavljanje gradnje novih autocesta jer je logična stvar da budući koncesionar ako se bude inzistiralo da radi neku dionicu, napravit će jednostavno analizu koliko je uložio, koliko može vratiti i tražit će od države da mu naprosto na ovaj ili na onaj način sufinancira dok Hrvatske autoceste su funkcionirale na jedan drugačiji način, dakle sa osnovnom pretpostavkom da je cestovna infrastruktura temeljni razvoj za izgradnju infrastrukture za gospodarski oporavak Republike Hrvatske. No dogodilo se to što se dogodilo, ova Vlada je odlučila privatizirat kompletan prijevozni sektor, dakle privatizira se HŽ, privatiziraju se autoceste, privatizira se Croatia airlines, daje se u koncesiju praktički Zračna luka Zagreb, kompletan prijevozni sektor će bit u rukama nekog drugog. E sad strateški gledajući sutra, ako pogledamo i strateške planove za razvoj Republike Hrvatske kako možete strateški razmišljati i promišljati ako ključne prometne pravce ne dogovorite sa koncesionarom. Možete vi strateški donest ovakvu i onakvu odluku ali ako je njegova poslovna tj. financijska odluka da mu se to ne isplati on neće ići u takav angažman sa Vladom ako mu Vlada nešto ne plati, dok je Vlada u drugoj situaciji dakle temeljem svoje strategije mogla donositi takve odluke bez da od nekoga dobije zeleno svjetlo. Ali tu smo gdje jesmo, dakle tko digne ruku za prodaju Hrvatskih autocesta zapravo za ovaj zakon diže ruku za prodaju autocesta i drži ruku za zaustavljanje radova na izgradnji autocesta u Republici Hrvatskoj.
Sljedeća replika, poštovana Ingrid Antičević-Martinović.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine zastupniče, replicirat ću vam također na ovu vašu izjavu tko digne ruku za ovaj zakon taj je za prodaju autocesta. Samo da se malo prisjetimo, za vrijeme Račanove Vlade u 3 godine za 3 milijarde izgrađena je autocesta od Zagreba do Splita. Da nije bilo naše Vlade bila bi, ne bi došla do Zadra nego bi išla preko Bosne, takav je bio prvotni plan. 2004. godine, odmah čim je HDZ-ova vlast preuzela vlast krenule su prve afere. Sjetimo se afere …, onda se nešto to malo sredilo, neki su dali ostavku, međutim odmah poslije toga nastupila je užurbana gradnja novih autocesta, prekomjerno neodgovorno zaduživanje koje je na kraju dovelo do 4 milijarde duga autocesta. Kako se gradilo i što se radilo, o tome bolje svjedoči nažalost sudske rasprave i ono što se odvija pred sudom. Prema tome, neki procjenjuju s obzirom na štetu kako se zaduživalo, pod kojim uvjetima, na koje kratke rokove i koliko je zamračeno novca da je ta šteta ukupna negdje oko 10 milijardi kuna. E sada ja bih vama postavila pitanje, retoričko, ne morate na njega odgovoriti, da se ovdje postavlja pitanje ne tko digne ruku za ovaj zakon nego se postavlja pitanje tko je zavlačio ruke u državni džep zbog čega smo ovdje danas i o čemu danas mi ovdje raspravljamo.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Kolegice, kad bih se ja služio vašom retorikom onda bi mogao reći tko o čemu, netko o poštenju. Ali kolegice Antičević, ja vas lijepo molim, ja sam pristojno slušao sve što ste rekli. … [[Upadica se ne razumije.]] Činjenica je da ste u 10. mjesecu 2003. izdali, niste mogli preko Hrvatskih autocesta nego ste preko državnog proračuna izdali 2 milijarde obveznice za pokriće neplaćenih računa koji su trebali se platiti u 2004. Također je ostalo 600 milijuna vantroškovničkih radova koje nitko nije potpisao. O tom potom. A o brojkama nemojte se razbacivat, vi ste ipak ugledna pravnica, … savjete jer ako bi to išlo po vašim brojkama onda bi se stvarno neko polakomio da ide graditi sve države da po tim cijenama idu gradit autoceste. Vjerojatno će Bosanci i Srbi preuzeti taj patent, ići po tako niskoj cijeni graditi autoceste. Ali kažem, nije dobro se nabacivati, nije dobro optuživati, nije si dobro prisvajati nečije tuđe ideje. Hrvatske autoceste su ponos hrvatskih građana, nije ni jedne političke opcije i hrvatske autoceste itekako bile preduvjet da smo imali ovako sjajne turističke sezone i jedna politička opcija i druga politička opcija. I te hrvatske autoceste sutra sa drugačijim, dinamikom vraćanja kredita mogu same vraćati svoje kredite. Vi ste ih odlučili prodati. To je vaš politički program i vi stojite iza njega. Mi kažemo da je protiv toga, a ako je netko zavlačio ruke. Gledajte, ima i nekih drugih dionica gdje bi bilo vrlo interesantno vidjeti koje su građane, koliko su koštale po kilometru i koliko su koštali troškovi sanacije kilometara i kilometara tih autocesta. Ali kažem o tom po tom, s tim neka se bave kako neki kažu institucije.
Evo replike Frane Matušića.
Zahvaljujem. Kolega Šuker, pa točno ste rekli da dizanjem ruku za ovaj zakon zapravo diže se ruka za rasprodaju hrvatskih autocesta i diže se ruka ovo što je rekao kolega Bačić za zaustavljanje gradnje novih kilometara autoceste. Prije ste i spominjali i činjenicu da je zapravo ovo rezultat nepripremljeno donošenje Državnog proračuna za 2014. godinu, odnosno donošenja proračuna na lažnim temeljima. Pa među lažnim temeljima za donošenje Proračuna za 2014. godinu osim činjenice da ovaj zakon je trebao prethoditi donošenju državnog proračuna, pa bismo onda znali zašto su određene stavke u državnom proračunu je i činjenica da je Vlada predvidjela gospodarski rast od 0,2% za ovu godinu. Međutim, treći kvartal u ovoj godini je prema Uredu za statistiku, državnom uredu zapravo doživio pad od 0,6% a pad na godišnjoj razini se sada očekuje ne više na 0,8, -0,8% BDP-a nego -1 ili čak -1,2% BDP-a. Dakle, imat ćemo razliku između, negdje između 1,2 i 1,4 u odnosu na planirano od strane Vlade što će u konačnici biti preko milijarde kuna kao efekt pada BDP-a na Državni proračun 2013. godini. Dakle, ne samo da je 2014. planiran na lažnim temeljima, nego i Rebalans proračuna za 2013. godinu gdje će opet nedostajati milijarda i nešto kuna temeljem pada BDP-a kao rezultat, dakle u državnom proračunu. Dakle, riječ je o jednom potpuno nekompetentnom, jednom ili u konačnici lažnom prikazivanju brojki koje će na žalost Hrvatski sabor usvojiti za par dana.
Na ovu repliku odgovara Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Matušić, iz Vlade dolaze poruke moramo prodati, iznajmiti, koncesionirati autoceste da bi spasili državni proračun. I onda dobijete državni proračun i onda treba pročitati sve dokumente koji dolaze uz taj državni proračun. Između ostalog ima jedan dokument onako koji uvijek prolazi poprilično nezapaženo. Zove se Zakon o izvršenju državnog proračuna. I nutra između ostaloga piše do kojeg iznosa se zapravo do kojeg iznosa može dosegnuti javni dug u bruto domaćem proračunu. Pa smo u rebalansu državnog proračuna mijenjali taj članak i rekli da to neće bit 58%, nego do 60%. Međutim, u tom istom članku u prijedlogu proračuna za 2014. kaže se da će udio javnog duga u bruto domaćem proizvodu biti preko 60%, a istovremeno u onim tabličnim prikazima se jasno vidi da će se autoceste prodati, unajmiti ili monetizirati kako se to već zove. Pa logična je stvar ako kažemo da to radimo zbog toga da se smanji javni dug i da Hrvatska ne ode u totalnu propast što se tiče kamata, onda bi logična stvar bila da ako smo to već stavili u prihodovnu stranu i rashodovnu stranu proračuna da onda i u Zakonu o izvršenju državnog proračuna naznačimo da će efekat te monetizacije, prodaje i koncesije ili kako se već zove biti taj da će udio javnog duga u bruto domaćem proizvodu biti negdje 54, 55 ili 56%. Onda bi taj proces bio zaokružen, a to se moglo dogoditi jedino da su se napravili svi zakoni koji su se trebali napraviti, a ne jedan ovako mali za končić tek toliko da se zakrpaju neke rupe. A tko će to sutra platiti i kako i u kojim problemima će se naći Hrvatske željeznice to je drugi par cipela i pitanje je da li će im bit ovo dovoljno novaca.
Slijedi replika Tomislava Klarića.
Poštovani kolega Šuker, citirat ću vas u vašoj rečenici. Izgleda da je netko već imao jasnu viziju što će se dogoditi. Netko dolazi na to da se to rasproda. Sa ovim zakonom i ovim drugim koji dolazi u narednoj točci to je gotova stvar. E sad meni je žao to što nitko nije došao na to da se umjesto na ovaj način promišlja o tome što će se napraviti sa onom cestom koja je bila u Planu 21 u predizbornoj kampanji obećavana Križišće – Žuta Lokva i koliko ona znači za taj priobalni dio i dalje za naše otoke. Nitko nije došao na to da dokumentacija koja je već za to izrađena, dozvole koje su za to ishodovane, za njenu gradnju, imovinsko-pravni odnosi u nekim dijelovima i riješeni da taj dio u realizaciju pa putem monetizacije nek onaj koji želi ovdje investirati investira, poslije nek to i naplaćuje i zarađuje. Ali sad definitivno rasprodajmo ono što smo izgradili i pitanje je za koju cijenu. Nadam se ipak od ovih 400 milijuna kuna koje ste spomenuli da će dobit više Hrvatske ceste, možda će bit to taj novac koji ćemo uspjet vidjeti da je konačno krenula ta izgradnja te dugo željene i obećavane ceste i od strane prethodnog ministra ove Vlade našeg župana Komadine i u onom dijelu koji je do sad pripremljen da bar taj dio krene u realizaciju. I moram na kraju reći da mi je žao to, možda će taj netko tko kupi te naše ceste naći u sebi dovoljno sažaljenja pa će iznijeti kod ne daj Bože ponovno ovakve nekakve nezgode kakva se sad dogodila kod sv. Roka i dio svoje odgovornosti preuzet na sebe zbog toga što se tamo dogodilo.
Vrijeme je isteklo. Na repliku odgovara poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Da kolega Klariću, od svih dostupnih dokumenata mi naprosto ne možemo vidjeti što će se dogoditi. Vjerojatno netko ima viziju. Tu viziju nama nije rekao i nama preostaje jedino da razgovaramo ovako kako razgovaramo. Kao što vas brine što će biti sa potencijalnom autocestom Križišće-Žuta Lokva tako i brine i Senjane, brine i Rabljane, brine i Lošinjane jer njima baš nije svejedno i Pažane kako se mogu spustiti od postojeće autoceste do Jadranske magistrale. Dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] i moje Turopoljce što će biti sa autocestom Zagreb-Sisak, brine Slavonce i praktički u kompletu BiH itekako ljude koji imaju određene pogone u Luci Ploče što će biti sa Koridorom VC. Dakle, to su sva pitanja na koje netko mora dati odgovor. To su sve projekti koji su zacrtani u nekakvim strateškim dokumentima u RH, a s obzirom da je evidentno da Hrvatske autoceste s ovih 400 milijuna koji im ostaju ne mogu pokriti sve te dokumente postavlja se pitanje da li će sutra Hrvatska država raspisati nekakvu koncesiju u kojoj će ona participirati da izgradi ova tri, četiri pravca koja Hrvatskoj itekako trebaju ili će osnovati nekakvo novo vlastito društvo i osigurati nekakav novi izvor financiranja da se to sve pokrije. Ali dakle to su naprosto pitanja na koja netko mora dati odgovor prije nego što donese odluku o tome da će prodati ovih tisuću km autocesta koje su hrvatski građani izgradili praktički iz poreza i iz naknada za ceste, dakle svatko tko ukapa kap benzina u svoj auto daje jednu malu, malu sitnu kapljicu za izgradnju autocesta. Zato kažemo da je ovaj zakon tek trebao doći na kraju, da je prije toga trebalo doći niz drugih zakona. Međutim, ovaj zakon se može jedino zvati našla krpa zakrpu, a to je da se zakrpa državni proračun.
Nova replika, Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Šuker vi ste govorili o monetizaciji hrvatskih autocesta, o tom procesu hrvatski građani pa i mi saborski zastupnici dobivamo informacije reklo bi se na kapaljku. Međutim, ipak se na neki način postavio cilj koji kaže 3,2 milijarde eura prihoda jednokratno i 50 godina koncesije na taj sustav autocesta. Kada to stavimo u nekakve financijske okvire ispada da mi jednokratno uzimamo nekih 25 milijardi kuna, a da ćemo u 50 godina znajući prihode od cestarina tom investitoru, tom koji će monetizirati hrvatske autoceste prepustiti gotovo 80 milijardi kuna prihoda od cestarina. Biste li vi, kao ekonomista, prihvatili takvu ponudu da imate 25 milijardi kuna znajući ovakve odnose? Ili da spustimo na godinu dana i eure biste li dali 64 milijuna eura godišnje da uzmete 230 milijuna eura u 50 godina? Znači, jednokratno 64, a onda 230 svake godine više.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Da kolega Boriću, dakle ono što je ključno što nitko nije rekao da li je autocesta Zagreb-Rijeka koncesijsko društvo, Hrvatske autoceste sa vlastitim prihodima od 2 milijarde i 900 milijuna kuna plus milijarda i 400 milijuna kuna od ovih 60 lipa su uz drugačiju dinamiku vraćanja kredita u stanju servisirati svoje kreditne obveze i praktički obaviti isto na jednoj vrlo visokoj razini i održavati hrvatske autoceste ili će se dogoditi ovo što sad predlaže ova Vlada s tim da ne znamo dva ključna uvjeta. Koja je razina i koja kvaliteta održavanja autocesta će biti u budućnosti i ono što je bitno što se provlači onako kao što je bilo u onim kreditima sjećate se što su banke davale građanima pisano sitnim slovima što nitko nije čitao pa su onda ta sitna slova nažalost postala velike omče mnogim hrvatskim građanima, tako i ti nekakvi uvjeti a to je o količini prometa će vjerojatno biti napisano sitno, nitko neće … pa će on sutra postati omča državnom proračunu jer će netko reći da ostvareni promet nije dovoljan za to i to i da traži da mu Hrvatska država da nešto. A da se nažalost trebamo bojati toga najbolji primjer je koncesijski ugovor za zračnu luku. Već treći puta se mijenja koncesijski ugovor i sad se isto između ostaloga spominje promet, spominje ako se ne ostvari ovo ne treba platiti ono a vi jedanput kad potpišete koncesijski ugovor ako imate ovakve uvjete sa malim slovima onda ste u vrlo teškoj situaciji da razvrgnete taj koncesijski ugovor bez obzira koliko on bio nepovoljan po vas. Ali ponavljam ključno je pitanje što će biti sa ova tri, četiri projekta koja su potrebna da se završi ovaj cestovni infrastrukturni ciklus u RH.
Posljednja replika, Ante Jerolimov.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Šuker pa u pravu ste kad kažete da tko digne ruku za ovaj zakon da je digao ruku za prodaju hrvatskih autocesta jer ako se smanjuje trošarina hrvatskih autocesta za jednu milijardu pitanje je kako će se vratiti kredit i obveze koje dolaze na naplatu. Znači, tu je sve dogovoreno, sve je odlučeno i vjerojatno se zna i kome će biti prodane hrvatske autoceste. U prijašnjim godinama kad su ljudi plaćali trošarine za kupnju goriva znali su da dio troška litre goriva ide u izgradnju novih autocesta, unapređenje infrastrukture, u održavanje, znali su da će se voziti kvalitetnijim cestama, da će biti izgrađene po cijeloj Hrvatskoj odnosno da je tendencija da se izgrade i dalje, a evo sad smo svjedoci da se zaustavila izgradnja autocesta s ovim činom, da će se zaustaviti a da se postojeće uopće i ne održavaju sudeći prema sve češćim nesrećama koje se događaju. Spominju se afere, odgovornost. Pa ima li veće afere i odgovornosti i veće štete i odgovornosti od odgovornosti za ljudski život? A upravo su tri ljudska života neki dan stradali rekao bih nemarom. Raspodjela je posebno pitanje. Kaže se o raspodjeli sredstava da ide Hrvatskim cestama, što je sa ŽUC-aijima, sa županijskim upravama za ceste kojima je smanjen iznos 50% u odnosu na prošlu godinu, a znamo da velika većina naših građana koji se voze upravo tim cestama, lokalnim cestama, županijskim cestama koji nemaju niti za održavanje a kamoli za nekakvu izgradnju i obnovu.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Da kolega Jerilomov, ovo su stvari s jednom mojom konstatacijom pokazali i svjetonazorsku razliku između nas i kolega s drugim strane sabornice, samo ne daj Bože dogodilo za vrijeme HDZ-ove Vlade, već bi tu jutros bile stanke, tražile bi se ostavke ministra kao što se to radilo. Mi to ministru nismo ni spomenuli niti imamo namjeru uopće spominjati, nažalost tri ljudska života su, dogodile se tri žrtve i tu smo di jesmo. Ali to nas samo upućuje da razina održavanja Hrvatskih autocesta mora biti još na većoj razini da se ne bi događalo ovo što se događa. Ali ste dobro spomenuli da sredstva za jedinice lokalne samouprave mnogim jedinicama lokalne samouprave su uništene ceste lokalne prilikom izgradnje autocesta, te mnoge ceste nisu popravljene. Isto tako, mnogo jedinica lokalne samouprave su državne ceste koje su nekad bile državne ceste, sad su postale paralelne ceste uz autoceste pale na njihovu grbaču, oni ih nemaju s čim održavati. Međutim, kolega Jerolimov zar vi ne smatrate da je ovo ključni, gospodarski potez ove Vlade za sljedeću godinu i da je logična stvar ako imate nekakav ključni potez, ako imate asa u rukavu koji će vam smanjiti udio javnog duga u brutodomaćem proizvodu, da kad predstavljate proračun da Hrvatskoj javnosti svekolikom hrvatskom puku objavite radosnu vijest da ćete smanjiti udio javnog duga u bruto domaćem proizvodu al opet zavlačeći ruku u njihov džep. Hvala lijepa.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je poštovani kolega Frano Matušić. Izvolite.
Kolegice i kolege pa moj osobni stav je da je riječ o zakonu koji je pred nama radi propusta Vlade RH. Propusta u čemu? Propusta kod donošenja državnog proračuna odnosno kod prijedloga koji je ovdje raspravljan prošli tjedan a tiče se dakle Državnog proračuna za 2014.godinu. U tom prijedlogu je već bilo sadržano ono o čemu mi danas raspravljamo. Dakle, bila je sadržana činjenica da će se preraspodijeliti sredstva od trošarina na gorivo za željeznice i da će se umanjiti sredstva u Hrvatskim autocestama. Tada je već bilo jasno da je riječ o prijedlogu koji zapravo iziskuje promjene u ovom zakonu koji je danas pred nama i očigledno nakon naših kritika Vlada je uvidjela svoj propust i donijela je izmjene tog zakona sljedeći dan, dakle u prošli četvrtak i danas je on pred nama u hitnoj proceduri, naravno prvo i drugo čitanje, kako bi se stiglo usvojit ga prije nego što se izglasuje dakle proračun za 2014.godinu. Riječ je zapravo je eklatantan primjer na koji način funkcionira ova Vlada, eklatantan primjer kršenja svih pravila, kršenja zakona koji su na snazi, eklatantan primjer kako se nepripremljeno ulazi u jedan dokument koji je zapravo najvažniji dokument koji ovaj Sabor donosi, a to je državni proračun. Dakle, više nego jasno da je riječ o jednom grubom propustu kojeg evo danas pokušavaju ispraviti kroz izmjene ovog zakona i naravno da onda nećemo vidjeti uz izmjene ovog zakona niti financijske analize niti studio o efektima ovakvog jednog zakona, logično, kako bi mogli vidjet kad je taj zakon pripremljen nakon rasprave o Državnom proračunu za 2014.godinu. Dakle financijski efekti su takvi da će se zapravo ugroziti rad Hrvatskih autocesta. To je financijski efekt ove izmjene zakona. Umjesto da se ojača, osnaži rad Hrvatskih autocesta i da se stvore pretpostavke da se nastavi sa gradnjom svih ovih pravaca koje su itekako potrebni da bi se razvilo gospodarstvo u punom obimu kakva nam jest namjera i u svim dijelovima Hrvatske, očigledno je da se odustaje od gradnje pravaca koji život znače mnogim našim sugrađanima. Istovremeno naravno da je riječ i o rasprodaji Hrvatskih autocesta pa se može postaviti pitanje kako bi se to isplatilo nekome u predviđenoj monetizaciji kupiti Hrvatske autoceste i na njima zarađivati, a našoj kompaniji koja je zato stvorena, koja je ekipirana, koja zna kako treba raditi i kako raditi nove ceste, njima se to neće isplatiti, njima se to ne isplati, odnosno očigledno da se ne prepoznaje kojim modelom bi se trebalo osnažiti Hrvatske autoceste? na ovaj način Hrvatske autoceste se zapravo uništavaju. I kad govorimo o pravcu na kojem je potrebno dovršiti. Doista je nevjerojatno da danas kad je došao red konačno na najjužniju županiju, da se najavljuje zaustavljanje gradnje autoceste prema Dubrovniku. Što više ja ću vas podsjetiti da su Hrvatske autoceste kao što je to kolega maloprije govorio vezano za cestu prema Žutoj Lokvi, Hrvatske autoceste su napravile sve što je bilo potrebno od dokumentacije da bi se ta cesta počela graditi. Dakle, sve što je napravljeno u pripremi da bi se počelo graditi dio ceste koji se trebao graditi od Osojnika prema Dolini, dakle, taj dio četrdesetak kilometara autoceste je već bio pripremljen, napravljena je sva dokumentacija. Krenulo se već i otkup zemljišta, čak za jedan dio je bila i građevinska dozvola. Prema tome, doista je nejasno koji su razlozi i koji su motivi da se sada u ovom trenutku zaustavlja gradnja autocesta po Hrvatskoj. Slična stvar je i sa Siskom ili gore sa podravskim ipsilonom, dakle, doista je apsolutno neprihvatljivo da Vlada na ovaj način zaustavlja zapravo i razvoj RH. Sasvim sigurno da neće nitko drugi, neki koncesionar onaj koji će ući u monetizaciju brinuti o tome kako će se graditi daljnji pravci i prometnice u Republici Hrvatskoj. To je činjenica i od te činjenice nitko ne može pobjeći. Ono što je bitno za građane Dubrovačko-neretvanske županije a to je da su do sada znali da su izdvajali kroz gorivo za prometne pravce u Republici Hrvatskoj. Danas im postaje jasno da više neće izdvajati za prometne pravce u litri goriva nego će izdvajati za željeznicu. A njih ne zanima željeznica, oni nemaju ni željeznice. Na hrvatskom jugu nema željeznice, zašto bi građani hrvatskog juga izdvajali za željeznicu? Svake godine je izdvajan jedan Pelješki most za željeznicu iz državnog proračuna. Svake godine. Ja moram reći da je potpuno opravdan stav građana na jugu Hrvatske pa što će nama željeznice, zašto se financiraju željeznice iz državnog proračuna? Zašto se nije spojila Hrvatska Pelješkim mostom? Svake godine se mogao izgraditi jedan cijeli Pelješki most za subvencije koje su željeznice dobivale iz državnog proračuna. Svake godine. Mi nemamo ni željeznice, nemamo ni autoceste. Kada je bura a ovih dana je bura nemamo ni aviona, ne možete ni sletjeti u Dubrovnik. Svi oni koji misle da će sletjeti u Dubrovnik, varaju se. Kada je bura evo prije par dana, mislim da je jučer bila isto bura itd.., prije par dana mogli ste sjesti u avion u Zagrebu, čekati još jedno sat vremena pa onda poletjeti prema Dubrovniku da bi vas iznad Dubrovnika upozorili da ne može se sletjeti zbog bure pa sletite u Splitu. I onda nakon toga čekate da se ukrcate u autobus i onda zato što nemate autoceste od Splita do Dubrovnika a to je nekih 200-tinjak kilometara onda se vozite 4,5 sata autobusom. Pa ne postoji niti jedan dio Hrvatske osim tog izvornog dijela Dubrovnika kojega treba očito stalno spominjati i stalno apostrofirati i naglašavati jer drugi ga ne vide osim kada dođe ljeti pa ga onda vide jer vide da je to najljepša predstolnica, kulturna na karti svijeta i da mu treba pomoći. Međutim, zimi ga ne vide. Zimi ne vide da je pust Stradun i da nema žive duše na Stradunu u 11 sati navečer. Nema zato što nema osnovnih preduvjeta za razvoj. A osnovni preduvjeti za razvoj je prometna infrastruktura. I doista ne čudim se uopće građanima Dubrovnika i naše županije koji kažu ma kakve puste željeznice i što, dajte nam temeljnu infrastrukturu da se možemo normalno razvijati da ne budemo odcjepljeni. Ne postoji niti jedan dio Hrvatske gdje se ne može doći za 3 sata normalno automobilom do Zagreba zato što postoji infrastruktura cestovna koja je dovoljno razvijena. Pa iz Vukovara ili Iloka koji su najudaljeniji što se tiče istoka zemlje do Zagreba normalno dođete za 3 sata vožnjom automobilom po autocesti. Iz Dubrovnika ne možete doći za 3 sata. Jednostavno je nemoguće doći. Zato treba tri sata dok dođete do Splita automobilom. Dakle, sasvim je jasno da je apsolutno nepravedno i diskriminacijski ovaj zakon prema krajnjem jugu Hrvatske. A usudim se reći i prema nekim drugim krajevima koji također iziskuju da se nastavi gradnja autocesta i u njihovim dijelovima. Ali što se tiče Dubrovnika i Dubrovačko-neretvanske županije on je apsolutno diskriminacijski. Druga stvar, 10-ak kilometara autoceste, već sam o tome govorio u jednoj svojoj replici kojom je trebalo dovršiti autocestu, odnosno izlaz prema Pločama, izlaz prema pločama, svega 10-ak kilometara, bilo je već 80% radova je bilo završeno u trenutku kada ste preuzeli odgovornost i kada ste preuzimali vlast. Dakle tih 20% koje je ostalo na tih 10-ak kilometara autoceste niste bili sposobni završiti u dvije godine. I tek sada ćemo ja se nadam da ćemo evo do Božića kako je, premda je prije toga bilo obećavano znatno prije da će biti završen i ta dionica do Ploča, odnosno izlaz do Čeveljuše nadam se da će i to biti dovršeno do kraja ove godine. Nadam se, želim vjerovati da će tomu biti tako jer će i to značajno doprinijeti boljoj prometnoj infrastrukturi i boljoj povezanosti naše županije. Ali to je tek ulazak autoceste u našu županiju. To je tek dolazak rekao bih na granici županijske autoceste. Ali što je sa ostalim kilometrima koji predstoje i koje tek treba izgraditi. Ja mislim da odustajanje od gradnje autoceste prema Dubrovniku koje je nažalost najavio ministar ukoliko su ga mediji ispravno prenijeli a čini mi se da su ga ispravno prenijeli, ta izjava je ponižavajuća i uvrijeđujuća za sve građane naše županije a glasila je da će se tamo negdje 2050. vjerojatno nastaviti gradnja autoceste prema Dubrovniku. To je doista apsolutno neprimjereno i ja molim ministra koji nažalost nije ovdje više s nama u sabornici ali da više jednostavno ne daje takve izjave jer i vlasti se mijenjaju pa će se sasvim sigurno i takve izjave mijenjati.
Prelazimo na replike. Prvi je Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Matušić, pa meni su potpuno jasni razlozi zašto Vlada ide sa ovim zakonom a ti se razlozi svode na sljedeće, Vladi nedostaje sredstava u državnom proračunu da izvrši svoju obvezu prema upravitelju Hrvatske željezničke infrastrukture. A ta obveza znači da mu mora iz sredstava državnog proračuna pokriti razliku između prihoda i rashoda. Dakle, tvrtka je u gubitku i treba mu dati sredstva. Kako sredstava u proračunu nema Vlada je odlučila da ta sredstva namiri iz ove naknade koja je bila namjenska za građenje hrvatskih autocesta. Prema tome, zaustavljanje izgradnje autocesta su kolaterala rada ove Vlade jer nema odakle nadoknaditi sredstva za izgradnju autocesta. Pa kada se staje sa izgradnjom autocesta svakako da su onda žrtve oni dijelovi Hrvatske do kojih autoceste nisu došle pa prema tome i građani Dubrovačko-neretvanske županije. Ali onda ovdje moram reći se otvara jedno drugo pitanje. Dakle, ako uzimamo Hrvatskim autocestama 40 lipa, od toga 20 lipa ide Hrvatskim željeznicama, odnosno HŽ infrastrukturi 20 lipa ide Hrvatskim cestama. Do jučer je predsjednik Vlade govorio kako Hrvatske ceste nemaju novaca za izgradnju pelješkog mosta, evo mu sada krasna prilika da sa ovih 20 lipa a to je 400 milijuna kuna godišnje započne izgradnju Pelješkog mosta. Ili ako očekujemo da će se graditi Pelješki most iz sredstava Europske unije onda neka nastavi sa izgradnjom pristupnih cesta i na Pelješcu i sa ove kopnene strane. Prema tome, ovakvom odlukom ako ovaj projekt doista Vlada odluči, a ići će jer će to vladajuća većina izglasati, ima sada Hrvatske ceste ovim projektom imaju sredstva za uređenje i konačno spajanje juga Hrvatske Pelješki mostom.
Na repliku odgovara Frano Matušić.
Slažem se kolega s vama, ali bi bilo puno poštenije da je ministar Linić kad je predlagao proračun za 2014. godinu prošli tjedan da je rekao tako jasno i otvoreno, nedostaje nam sredstva za pokriće gubitaka u Hrvatskim željeznicama, to ćemo dignut HAC-u, ionako ćemo rasprodati Hrvatske autoceste pa bismo znali na čemu smo. Ovako su nas jednostavno varali da imaju dobre namjere. Kad ste govorili o Pelješkom mostu, naravno, riječ je o političkoj volji i riječ je o tome da to nije bio njihov projekt niti njihov program i da je namjerno zaustavljena potpuno gradnja. Ali još je nešto vrlo bitno tu dodati, a to je bilo obećanje ministra da će do 1.7. ove godine 2013. završiti tri dionice koje su jako bitne radi novog režima koji je približan šengenskom, a to su tri dionice na Pelješcu koje su trebale značiti poboljšanu prometnu infrastrukturu i lakši prelazak teških teretnih kamiona kroz te dijelove. Međutim, samo jedna od te tri dionice i to najlakši dio te tri dionice i najmanji, najkraći je završen. Ostale dvije dionice nisu završene, to je dio koji ide od Trstenika prema … i dio oko Stona. Dakle ni vlastita obećanja koja su davali da će u ovoj sezoni do 1.7. dovršiti izgradnju i poboljšati pelješku cestu nisu naravno realizirali. Koji su razlozi možemo misliti. Ali ono što je bitno, bitno je zapravo da ne govore istinu, da je ne govore jasno i ne otkrivaju zapravo koji su njihovi potezi nego ih mi moramo iščitavati iz ovih dodatnih dokumenata kao što je prijedlog ovog zakona, zapravo što se krije iza prijedloga proračuna.
Druga replika, poštovana Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega profesore Matušić, slušala sam vas pozorno i zaista o problematici izgradnje i ceste do Dubrovnika i pelješke ceste, govorili ste posebno emotivno. Kako se vi kao profesor danas osjećate kad ste čuli ovu izjavu Vlade koja se naprosto ruga, sustavno izruguje zdravoj pameti, a posebice kad se to odnosi na profesore i na učitelje, kad ih naprosto želi poniziti i neisplatiti njihove naknadu za putne troškove. Zamislite profesore, a znate i sami, sigurno ste radili sa djecom i kao pedagog, što to znači. Ide Božić 25.12. djeca velike većine naših profesorica, profesora, učiteljica i učitelja neće se moći razveseliti nekom malo boljem poklonu, ali Božić im neće ukrast. Sram ih bilo, žele ukrast Božić ali neće, jer Božić je u srcima naših profesora i učitelja. I sram bilo ministra Jovanovića koji je dozvolio da se takne u takvo nešto. Sram ga bilo.
Odgovor na repliku, Frano Matušić.
Slažem se kolegice, ta najava da će se troškovi isplatiti u siječnju umjesto u prosincu doista nije dobar potez ove Vlade. Vjerujem da će, nadam se da će reagirat, već su reagirali sindikati i vjerujem da će se razgovarati sa premijerom i da taj potez u konačnici neće se realizirat. Želim se nadati, želim vjerovati. Međutim to nije prvi puta, to nije prvi puta da se tako nešto događa. Ja ću vas podsjetiti tamo negdje 2002., 2003., kad su svi prosvjetari tužili i sudskim putem dobili, gotovo 2 milijarde kuna su dobili nakon tužbi pred hrvatskim sudovima su dobili i nažalost taj iznos je sljedeća Vlada odnosno Vlada koja ne preuzela vlast 2004. godine je morala isplatiti iz državnog proračuna. Preko 2 milijarde kuna samo za troškove sudskih postupaka i za obeštećenje profesora, nastavnika u osnovnim i srednjim školama, a ticalo se i Božićnice i regresa. Dakle riječ je o već viđenom scenariju tako da mene ove ne iznenađuje, ali želim vjerovati da u ovoj situaciji u ovakvoj krizi i svemu zajedno da do takvog poteza ove Vlade neće doći i apeliramo da svakako zaustavi takvo ponašanje u ministarstvu kako bi se doista mogli isplatiti troškove onima koji to apsolutno zaslužuju i po zakonu im pripadaju.
Prelazimo na repliku Šime Đurđevića.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Matušić, ja se ne slažem sa činjenicom da u programu građenja Hrvatskih autocesta mora biti po meni ono što smo započeli. Raditi neki posao, a ne završit ga nije u redu po meni. Most na Dravi na koridoru Vc ugovoren, most na Savi znači vrata Bosne-ponovljen natječaj, Sisak-Zagreb čeka, požeška dolina nema ama baš nikakvu vezu sa autocestom Zagreb-Lipovac, istarski ipsilon. Struka neka kaže koji će projekt imati prednost ako sredstava nema, a ja mislim da je to Pelješki most. Mi ne smijemo naš Dubrovnik, naš Hrvatski Dubrovnik ostaviti ni na nebu ni na zemlji, mi ga moramo prometno povezivati. Činjenica jest po meni da smo sve ove godine puno ulagali u cestovnu infrastrukturu, a da smo malo željezničku, ne malo nego dosta zanemarili, bez obzira koja opcija obnaša vlast u Hrvatskoj. Ali kolega Matušić ne znam kad je trajala ova rasprava dobio sam mail cesta Rijeka-Zagreb, da je otpušteno 120 djelatnika uz otpremnine, a da je primljeno novih 150 i da je direktna šteta 35 milijuna kuna. E tih 35 milijuna kuna moglo se dosta toga napraviti u cestovnoj infrastrukturi, a neka struka kaže gdje, gdje je prioritet. A ja opet kažem kao Slavonac, kao zastupnik u 5. izbornoj jedinici da je to Pelješki most. Hvala.
Na repliku odgovara Frano Matušić.
Zahvaljujem. Pa slažem se kolega naravno i uvijek smo upozoravali da je Pelješki most prioritet svih prioriteta i tu apsolutno nema dvojbe što se nas tiče u Hrvatskoj demokratskoj zajednici. Ali nema dvojbe ni u tome da sve prometne pravce koji su započeti treba završiti, sve projekte koji su započeti jednostavno treba dovršiti i to svaka odgovorna vlast, svaka odgovorna Vlada jednostavno mora inzistirati na tome. Na žalost evo vidimo da zapravo ovim zakonom dolazi do odustajanja od daljnje gradnje prometnih pravaca u Republici Hrvatskoj. I sve ono što se događa je sad upitno da li će se završiti i na koji način i kad i tko će to uopće završavati i na koji način će zapravo Hrvatska bit integrirana u ovom slučaju i u EU. Dakle, u EU postoje pravila povezivanja, postoje glavni koridori u kojima jest na neki način i jest i Hrvatska. Ona će bit uključena, bit će i jadransko-jonski pravac, a dio tog jadransko-jonskog pravca apsolutno je i povezivanje Dubrovnika i dalje prema Grčkoj dole preko Crne Gore, Albanije itd. Dakle, jedan pravac koji će sigurno u budućnosti puno značiti i za turizam i za gospodarstvo. Pa bi li se razvilo recimo Dugopolje da nije bilo autoceste na način na koji se razvilo. Pa naravno da ne bi. Naravno da ne bi brojni krajolik. Danas se Lika razvija, danas je u Lici gotovo najmanje nezaposlenih, gotovo najmanje nezaposlenih upravo zbog činjenice da je infrastruktura temeljna, dakle autocesta donijela jedan strahovite mogućnosti i potencijale razvoja toga kraja. I to isto očekujemo da se jednostavno dogodi u svim ostalim dijelovima Hrvatske gdje je to potrebno a svakako prioritet prioriteta je Dubrovnik i sa Pelješkim mostom i nastavkom gradnje autoceste prema Dubrovniku i dalje.
Replika Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Matušić, zar vama nije logično ako je Hrvatska praktički ušla u mjere prekomjernog deficita i ako kažete da ćete nešto poduzeti, faktički najvrednije ono što Hrvatska u ovom trenutku ima prodati ili dati u najam i na takav način spasiti državni proračun. Zar nije logično onda da prilikom predstavljanja proračuna kažete mi ćemo to napraviti i to će smanjiti udio javnog duga u odnosu na bruto domaći proizvod u Republici Hrvatskoj na recimo 53, 54%. I automatski jedan od razloga zašto je Hrvatska ušla u mjere prekomjernog deficita otpada i pitanje je da li bi i restriktivne mjere EU i primjedbe Hrvatskoj bile takve ili bi vjerojatno bile puno blaže jer mi bi praktički prekršili samo jedan uvjet prekomjernog deficita, a to je deficit veći od 3%. Dakle, ako je to tako i ako se kaže da se to radi zbog toga, onda je logična stvar onaj koji je na čelu Vlade Republike Hrvatske da u prijedlogu državnog proračuna rukama i nogama to obrazlaže uvjeravajući naciju kako je to nešto naprosto što je potrebno, a da ćemo u konačnici svi imati korist od toga. Međutim, mi praktički do pet popodne ništa nismo čuli. Onda je ministar financija nešto ovako rekao i onda je priznao pa je, trebali su ti zakoni ići prije. Međutim ono, bez obzira što će ovaj zakon donijeti, bez obzira što oni koji dignu ruku za ovaj zakon će dignut ruku za prodaju hrvatskih autocesta. Hrvatske građane iz pojedinih dijelova Hrvatske itekako zanima kao što ste vi govorili o jugu, tako recimo mene zanima što će biti sa autocestom Zagreb – Sisak, kolegu Đurđevića vjerojatno zanima što će biti sa koridorom 5C, a to zanima itekako i građane Republike Hrvatske s juga, a osobito u luci Ploče. Jer luka Ploče i njen razvoj itekako ovisi o tom koridoru 5C. Dakle, puno, puno pitanja na koje je trebalo odgovoriti, senzibilizirati hrvatsku javnost zašto se ide u ovaj potez.
Odgovor Frano Matušić.
Slažem se kolega Šuker. Pa svakako odgovorna vlast bi tako postupila i najavila bi kod prodaje autocesta da će taj iznos zapravo umanjiti javni dug. Međutim, čini mi se da ni pet autocesta neće moći umanjiti dug, javni dug koji predviđa ova vlast. Na žalost evo i temelji za donošenje ovog proračuna su zapravo vrlo upitni i temelji za donošenje rebalansa proračuna su vrlo upitni. Naime, očigledno je da dug odnosno deficit državnog proračuna u 2013. godini neće biti povećanje od 60% nego 70% jer će zbog daljnjeg pada BDP-a u ovoj godini, a ne rasta od 0,2 kako je to predvidio ministar Linić i premijer Milanović doći će do daljnjeg povećanja deficita u 2013. godini za negdje oko milijardu kuna. Dakle, neće samo porasti za 60% deficit, nego za 70%. A naravno na tim temeljima, lažnim temeljima se gradi i proračun za 2014. godinu. Pa možemo zamisliti samo koliki će onda biti deficit u 2014. godini ako je sad predviđeno 17 i pol milijardi kuna, onda možemo misliti koliki će biti temeljem pravih, odnosno konkretnih činjenica i temeljem pada gospodarstva u 2013. godini a sve se to naravno odražava i na rebalans a u konačnici i na prijedlog državnog proračuna za sljedeću godinu.
Iduća replika Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo, također bih se osvrnuo na ovaj zakon i na repliku gospodina Matušića. Da i ja se isto slažem da prodaja autocesta uopće nije u dobro vrijeme i da smo morali pronaći izlaz da na bilo koji način zadržimo autoceste. S druge strane kada se tiče 0,60 lipa kojih se izdvaja danas za izgradnju autocesta, da slažem se ako ćemo smanjiti izgradnju autocesta, ali onda u svakom slučaju moramo tu preraspodjelu napravit tako da se preusmjeri na državne ceste. Ako ćemo od ovih 60 lipa preraspodijeliti 20% Hrvatske autoceste, 20% željeznice, 20% državne ceste bojim se da nećemo imati učinkovitosti jer ćemo smanjiti dio toga kolača, raspodijelit ćemo to na nekoliko strana i bojim se da nećemo imati učinkovitosti nikakve. Pogotovo priča se, a ne znam jel istina, tu je zamjenik ministra, da bi se 20 lipa preusmjerilo na županijske uprave za ceste. Znamo također da županijske uprave za ceste nemaju dovoljno sredstava, ako bi se još i to objedinilo da dio sredstava završi u županijskim upravama za ceste kažem još jednom treba i njima onda smo u biti to razvodnili i ta sredstva nećemo imati niti za autoceste, niti za željeznicu, a niti za županijske uprave za ceste. Što se tiče koncesionara budućeg stranog, mi smo svjedoci na autocesti sv. Križ Začretje-Krapina imamo stranog koncesionara koji je preuzimanjem autoceste postavio svoje uvjete, postavio svoje cijene, smanjio broj zaposlenih i ono što je jako bitno u ugovoru rekao ovako ako se ne ostvare određeni prihodi na toj autocesti država Hrvatska je dužna nadoknaditi upravo tu razliku. Bojim se dame i gospodo da će tako biti i kod ovoga budućeg koncesionara i o tome moramo voditi računa. I zato smo mi upravo protiv koncesije na autocestama. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara Frano Matušić.
Zahvaljujem. Kolega Lucić pa kad ste govorili o županijskim cestama onda ste, evo ja ću vam napomenuti samo da je iznos u ovoj godini za županijske ceste smanjen za 50%. Dakle, županijske uprave za ceste su ostale bez iznosa od 120 milijuna kuna koje su im trebale biti dodijeljene u ovoj godini ali nažalost su ostale bez tog iznosa, prepolovljen im je iznos, premda one čine 69% razvrstanih cesta u RH. I tu se slažem s vama da županijskim cestama apsolutno treba pomoć u financiranju. Međutim, događa se upravo suprotno. Neće oni dobiti više nego dobivaju i manje. Ove godine su jednostavno prepolovljena sredstva za županijske ceste. Ali tako je generalno. Ja se sjećam jedne najave decentralizacije Hrvatske koja je bila u Planu 21 Kukuriku koalicije. Sjećate se kad su govorili da neće 9 od 10 kuna dolaziti više u državni proračun, a 1 kuna samo lokalnim jedinicama, županijama, općinama, gradovima itd. I onda su rekli mi ćemo povećati taj iznos za 100% pa neće samo 1 kuna od 10 kuna poreza dolaziti u jedinice lokalne samouprave nego će dolaziti 2 kune. Međutim, od toga danas ništa. I zato imamo problema u brojnim jedinicama lokalne samouprave zato što nije napravljena decentralizacija. Pa Hrvatska je među tri najcentraliziranije države u EU. Uz nas su to koje države? Nisu sigurno razvijene nego Grčka i Bugarska. Grčka, Bugarska i Hrvatska su tri najcentraliziranije države koje najvećim dijelom prihode od poreza dakle direktno ukrcavaju u državni proračun a ne decentraliziraju. Pa sve je jasno iz toga.
Replika, Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega vi ste govorili o problemu nastavka izgradnje Podravskog ipsilona pa evo ja moram reći da čini mi se da neće biti problema obzirom da se onaj dio do Križevaca ipak intenzivno radi i do Farkaševca prema Bjelovaru, a obzirom da je ta cesta prešla iz kategorije autoceste u brzu cestu gdje se neće naplaćivati cestarina tako da mi se čini da ovdje sad u ovom dijelu ne bi trebalo biti problema. Čini mi se da bi s obzirom da se sredstva ovako preraspodjeljuju moglo očekivati da će se ti radovi nastaviti prema Koprivnici i prema Bjelovaru. Ali onaj dio koji je vrlo bitan i o čemu ste govorili kad ste izražavali zabrinutost što će biti sa autocestama pa gledajte u ovoj državi definitivno vlada jedno ja bih to nazvao političko fiskalno nasilje prema lokalnim razinama ili prema nekim drugim institucijama u državi. Naime, najprije se donese zakon gdje ti se onemogući da imaš novce, znači zatvorim ti pipu da dobivaš sredstva koja si sad imao, a onda ti nakon toga se dokazuje da ne možeš živjeti jer nemaš dovoljno sredstava. To tako ide i prema lokalnoj samoupravi u fiskalnoj decentralizaciji koje nema, to tako dakle sada u ovom trenutku ide prema Hrvatskim autocestama i priprema se jedna priča za normalnu monetizaciju gdje će se opet novac potrošiti za potrošnju, neće biti novih radnih mjesta, a ljudi će u krajnjem slučaju ostati bez svojih radnih mjesta koji sad tamo rade. To je ono što je u ovom dijelu vrlo opasno i gdje s pravom imate zabrinutost jer mislim da će se upravo tako nešto dogoditi, da će ovo biti jedan od dokaza zašto Hrvatske autoceste više ne mogu same raditi, zašto više nisu sposobne jer im je netko prije toga donio zakon da se ukinu sredstva prema njima. Hvala.
Na repliku odgovara Frano Matušić.
Zahvaljujem. Kolega Hrg ma nadam se da neće ostati ovo samo na onom čini mi se da će, nadam se da će taj doista Podravski ipsilon doista se završiti jer odgovorna vlast tako postupa i nastavlja projekte koji su započeti. U tom smislu ja se nadam da će se to i završiti. Ali, i u pitanju generalno pravci koji su u Hrvatskoj a koji se trebaju završiti i koji trebaju podići standarde naših građana. A kad ste govorili o decentralizaciji ne samo da se sredstva smanjuju nego se nameću i nove obveze. To je još veći problem. Netko vam kaže da vi kao jedinica lokalne samouprave morate skrbiti o tome, tome i tome, a ne osigura vam prihod sredstava iz poreza koji se ubiru u RH. Pa kako ćete onda te obveze izvršavati? O tome se radi. Radi se o tome da su nametnute obveze jedinicama lokalne samouprave o kojima one doista i trebaju brinuti ali s druge strane nisu spuštena sredstva sa državne razine kako bi se one doista i mogle stvarno brinuti kako bi imale financijski temelj da bi zbilja mogle jednostavno ispunjavati sve obveze koje im ti isti zakoni nalažu. Ja osobno vjerujem da su sve jedinice, ili gotovo sve, ajmo da ostavimo jednu mogućnost da možda neki i nisu opravdali svoje postojanje, ali sve jedinice što se tiče naše županije i one najmanje općine koje su fiskalno i slabije i koje nisu dovoljno razvijene su apsolutno opravdale svoje postojanje. Da nije bilo tih načelnika koji su se doista trudili na sve strane i nalazili brojne načine kako bi uspjeli realizirati projekte koji su njima od vitalnog značaja. Budite uvjereni da one jedinice lokalne samouprave pod kojima su prije bile ne bi ništa napravile, jer nisu napravile ni prije. Što bi to napravila određena zajednica općine ili neka velika općina da bi napravila neki vodovod koji danas se treba graditi, ništa nije napravila. Dakle, neke temeljne infrastrukturne stvari nisu napravljene.
Vrijeme je isteklo. Posljednja replika Ivan Šimunović.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Matušić, dobro ste rekli, obitelji Dubrovačko-Neretvanske županije nemaju željezničku infrastrukturu, nisu vezani sa ostatkom Domovine željeznicom, nemaju autoput, često zimi nemaju ni vezu sa Dionom jer zbog učestale bure ali nažalost zimi nemamo ni vezu brze brodske linije Dubrovnik-Rijeka koja je oduvijek postojala, dva puta tjedno povezivala Dubrovnik sa ostatkom države ali nažalost ova Vlada nam je ukinula i te povlastice. Rekli ste za odvajanje u željeznice koju Dubrovnik nema, pa bi predložio umjesto tri lipe što odvajamo u željeznice da se te lipe usmjere u subvencioniranje trajektne linije Ploće-Trpanj u 100%-tnom iznosu za žitelje Dubrovačko-neretvanske županije i to do izgradnje Pelješkog mosta. Hvala.
Odgovor na repliku Frano Matušič.
Zahvaljujem. Zovem se kolega, ja sam propustio reći i da je brza brodska linija od Rijeke prema Dubrovniku također je nažalost ukinula u nekim dijelovima godine. Nije tri lipe, nego malo više lipa, dakle, riječ je o 401 lipa koje se dižu Hrvatskim autocestama što se mene tiče ja bih volio da sve te lipe budu usmjerene prema Dubrovačko-neretvanskoj županiji i konkretno iz tih sredstava, to 40 lipa zapravo je oko 900 milijuna kuna. S tim bi se mogao i financirati i Pelješki most i nastavak izgradnje autoceste i naravno da bi se mogle subvencionirati brze brodske linije ili trajektne linije koje su apsolutno potrebne da bi se krajnji jug izvukao iz izolacije prije nego što dođe do konačnog rješenja sa Pelješkim mostom, ali istovremeno i pristupne ceste, pristupne ceste most. Dakle, pristupne ceste i s jedne i s druge strane od Opuzena prema Komarevu i s druge strane od Dola nova pelješka cesta, odnosno popravci ceste sadašnje i djelomice izgradnja novih dijelova dionice koji bi zapravo značili i bolji život ne samo za građane pelješca odnosno sve one koji žive na Pelješcu nego i za Korčulu i za Mljet, posredno je dakle i za sve otoke i Lastovo u konačnici, tako da u tom smislu. Evo i ja bih volio da obećanje koje je dao ministar da će do 1.7.biti tri dionice na djelu pelješke ceste popravljene kako bi spremne dočekale sezonu da se realiziraju. Nažalost realizirao se samo jedan mali dio koji je bio recimo i najmanje loš i koji je bio najmanje zahtjevan i u svakom slučaju evo ni ta obećanja koja su davali prije sezone da će sigurno biti završeno do 1.7.nisu realizirana a zašto bi im onda vjerovali da će bilo šta drugo napraviti.
Do stanke ćemo još čuti raspravu Mladena Marelića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Danas više puta čujemo ovdje prodaja autoceste. Isti, sa vaše strane pričat o prodaji, nitko od Vlade od ministarstva nije rekao da će se prodati autocesta. Mislim da bi tih izmišljanja ne bi bilo dobro jer puno neistina jedno ostane isti dan, u narodu je tako prije bilo. Ali ni prvi, ni zadnji put u to. Pričamo o županijskim cestama da nismo dali. Sjetimo se da je prošle godine vanredno Hrvatske ceste odnosno ministarstvo je dalo 400 milijuna županijskim cestama da mogu poboljšati cestovni promet. Stvarno smo mi na jugu Hrvatske izolirani u prometu. Ja svaki vikend prođem 1300 kilometara i mogu reć da nije baš ugodno vozit po tome i za to su kriv SDP i HDZ, SDP je kriv što 2002.kad je počeo nije završio do kraja mandata svog 2003.kompletnu autocestu. To je stvarno kriv SDP jer u te dvije godine što nije završio kompletnu autocestu Hrvatske. Ima po portalima ovdje možemo vidjeti i kolege koji su velike priče i brige za hrvatski jug, slikavali su se, naotvarali smo, ja imam devet poziva gdje sam bio pozvan na otvaranje raznih dijelova autocesta u našoj županije. Evo samo ću sada reć Dubrovnik- Osojnik 11.svibnja 2009.godine, velika pompa počima radovi, otvaraju se radovi, 30 km ceste, mislim da je bilo investicija 3 milijarde i 700 milijuna, rok izvršenja radova 30 mjeseci. Možda su to završili ali mi to ne vidimo. Možda je nešto, tu se nešto događa, slabo vidimo. Sjetimo se zašto nije sve završeno? Sjetimo se mosta na Korani, 7 milijuna eura, sjetimo se izlaska Vučevica za koga je, je li opravdana investicija, sjetimo se aneksi ugovora do Vrgorca oko tri milijarde, sjetimo se sječe šuma amazona tamo oko Vrgorca-Rapča, tamo koje smo pare dali za tu cestu. Sjetimo se finog, krasnog odmarališta izvan Ploča koliko je love tu potrošeno, 60 milijuna je netko stvarno digao dobre pare za to. Sve to radi gore navedenih poteza Hrvatska je, jug je ostao izoliran. I sa takvom politikom uništili smo dosta i građevinskih firmi jer su te firme, neke su imale velika sredstva od toga koja nisu planirala, odjednom su prekinuli nastavak radova na cesti Vrgorac-Ploče. Kolega je danas pričao puna usta, nismo završili u kratkom roku. Sjetimo se koliko smo ostali dužni tamo i da nisu napustili poduzeća te poslove nego ih se moralo platiti dosta toga odštetu da mogu napustiti da se može završiti ta cesta. A kolega kada smo prihvaćali prostorni plan Dubrovačko-neretvanske županije u tom planu kolege iz HDZ-a nisu digli ruke, a u tom planu je bilo predviđeno izgradnja Pelješkog mosta, izgradnja autocesta, brzih cesta, poboljšanje cestovnih infrastruktura na širem području. Ukupno je trebalo tada u tom planu napraviti 139 kilometara cesta. Na tim dionicama je bilo 49 objekata koji su trebali biti ugrađeni u trasu, 9 mostova, vijadukata ukupne dužine oko 12 tisuća i nešto metara, 14 tunela manjih, manje vrste, 5 nadvožnjaka, 21 podvožnjak. To je sve bilo planirano za ugradnju toga. Sada se treba prijeći u realizaciju programa i mislim zadovoljava me plan Vlade i ministarstva koji ide da idemo sada uskoro prema zračnoj luci Dubrovnik gdje će biti utrošeno 200 milijuna eura. To za neko vrijeme ide, se treba utrošiti u tu zračnu luku. Također i ulaganja 400 milijuna u ove tri godine na brzu cestu Dubrovnik zračna luka. I danas sam na stanovištu kojeg sam više puta rekao i na županijskim skupštinama i ovom Saboru SDP je podnio plan i zamislio Pelješki most i SDP sa svojim koalicijskim partnerima će ga i završiti. Samo će ga završiti na jedan korektan način da će biti transparentan, mnogo jeftiniji i mnogo prilagodniji ovom vremenu. Evo hvala. Toliko.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene tri replike pa ćemo ih čuti u 15 sati sada oglašavam stanku. STANKA U 13,30 SATI
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege nastavljamo sa popodnevnim dijelom sjednice. Replika Đurđice Sumrak.
Hvala vam gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Marelić slušala sam pozorno vašu raspravu i bez obzira na pauzu nisam zaboravila o čemu ste govorili, a između ostalog ste govorili i o uspjesima ove Vlade i početku građenja nekih projekata. Pa kažete i govorite da imate nekih oko 20-ak poziva za kamene temeljce. Rekli ste da je to jako sve pompozno, vjerojatno hrana i piće. Pa vidite ono što vam ja želim danas po šesti put i svaki put ću se javiti i reći hrvatski učitelji i profesori nažalost ovaj Božić neće baš proslaviti ni pompozno ni uz hranu ni uz piće, proslavit će ga skromno. A znate vi dobro zbog čega kolega, zbog toga jer su im evo uskratili njihove zarađene putne troškove. To su učitelji i profesori koji putuju sto i više km izvan svoga mjesta stanovanja da bi obrazovali našu djecu. To je zaista sramotno, morate se s tim složiti. I to nije ni socijalno. Mislim i s tim se morate složiti. I ne samo to, nisu oni samo učiteljima, dobro je rekao kolega ovdje uzeli su sve to i liječnicima. A nikako da završe i te projekte pa da eto na neki način bude bolje svima jer 355 tisuća je nezaposlenih i oni nemaju Božić.
Kolegice mi smo totalno obezvrijedili naš Poslovnik jer ovdje nije uopće rasprava ni o božićnicama ni o profesorima, raspravljamo o Zakonu o cestama. Pretpostavljam da niti kolega nije govorio o tome. Odgovor na repliku, Mladen Marelić.
Kolegice stvarno ste krivo čuli, ja uopće nisam rekao da sam sad dobio pozive za otvaranje sada nego sam imao pozive za otvaranje ranije koji su bili pompozno što ste vi rekli tamo se jelo i pilo, a na nijednog nisam išao jer sam znao da od tog posla nema ništa. I to se kasnije tako i ostvarilo. A ja sam do toga da nijednom nisam bio prisutan jer znao sam da su to samo zamagljivanje oči pred izbore.
Frano Matušić, nije prisutan. Ante Sanader, replika.
Hvala uvažena potpredsjednice. Uvaženi kolega evo vi ste u svojoj diskusiji u jednom momentu rekli među vašim projektima naveli ste i čvor Vučevica. S obzirom da sam ja iz tog područja ja vam moram reći par stvari čisto radi vaše informacije. Naime, 2002. godine smo mi pokrenuli tu inicijativu i kod Muhameda Čokljata kojeg vi vjerojatno znate koji je bio savjetnik u Vladi Ivice Račana vezano za autoceste s njim smo dogovorili izgradnju tog čvora. Naime, na autocesti je između Prgometa i Dugopolja bio planiran čvor ali onda kako se u međuvremenu nije gradila cesta dvije godine tako je taj čvor bio preskočen i mi smo upravo na inicijativu gospodina Čokljata dobili ponovno i uvrstili taj čvor. Inače, uz taj čvor napravljen je prostornim planom županije Splitsko-dalmatinske na 500 hektara predviđena gospodarska zona, tehnološki park i tunel kroz Kozjak koji je također u prostornom planu i Splitsko-dalmatinske županije i grada Kaštela, a i na području gospodarske zone na 4 jedinice lokalne samouprave – na području grada Solina, Kaštela, općina Lećevica i općina Klis.
Odgovor na repliku, Mladen Marelić.
… [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]] [[Upadica: Mikrofon.]] Kolega Sanader to izlaz na Vučevicu znamo koliko auta dnevno prođe, a nije samo to jedna od takvih bisernih investicija. Mi znamo da smo imali investicije od 3 milijarde i 700 milijuna što sam maloprije rekao za Dubrovnik odnosno Osojnik. Tamo platili smo veliku odštetu zato što nije se to radilo, potpisao se ugovor a nisu sredstva bila osigurana. I ova Vlada je platila velika sredstva, mogli smo osigurati mnogo, mnogo još referenduma sa tim parama koje smo dali za to.
Nastavljamo s raspravom. Potpredsjednik Milorad Batinić, izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, zamjeniče ministra. Naime, radi se o 1,20 kuna. Po prethodnom prijedlogu zakona 60 lipa išlo je za Hrvatske autoceste, 60 za Hrvatske ceste. Možda smo mogli i objediniti raspravu o Hrvatskim željeznicama, prijedlogu zakona, jer je tih 20 lipa koje u ovom Zakonu o cestama nema otišlo na željezničku infrastrukturu. No, možda drugi puta više razumijevanja. Naime, zašto sam se javio za raspravu? Prije svega iz više razloga. Želio sam možda i odgovoriti na neke određene dijelove rasprava koje su se danas čule u sabornici. Radi se o nekim stvarima koje nemaju uporište u ovom prijedlogu zakona, nemaju uporište niti u cjelovitom prijedlogu zakona koji ostaje. A isto tako želio bih skrenuti pozornost i na ono što je temeljni, bit će temeljna nit vodilja i bila i predlagatelju, znači kompletna cjelokupna situacija financijska prije svega u našem proračunu. Znači postoje vrlo valjani razlozi s kojima vjerujemo da smo svi suglasni. Naime, čulo se prvo u raspravi zašto ne autocesta za Dubrovnik? Slažem se, da. Zašto ne autocesta prema Sisku? Da, zašto ne Žuta lokva-Križišće da, slažem se, podržavam. Samo isto tako bih volio čuti i načine financiranja odakle? Tko će to financirati, ali prije toga isto tako me zanima ono što je na neki način i ono što će nas odrediti u budućim razdobljima što se tiče gradnje prometnica, pitanja održivosti, ali prije svega isplativosti odnosno fizibilnosti same gradnje prometnica. Slažem se da s određenim zaključcima i prijedlozima koji su se mogli iščitati kao prijedlozi iz rasprava, da li 4 trake, 5 trake ili su dovoljne 2 ili 3 da bude brza cesta, da ne mora biti autocesta. Kompletnu raspravu koja je bila u prijepodnevnim satima mogao bih isto tako podvući kao raspravu na svojem gradskom vijeću gdje je bilo mnogo zahtjeva, mnogo prijedloga, međutim nisam čuo prijedlog odakle namaknuti financijska sredstva. Ono što sam želio još kazati, prije svega osvrnuti se malo i na aktualni zakon, prilika je, možda se netko očitovao i u tom djelu i nešto raspravljalo. Radi se o nerazvrstanim cestama. Zašto to govorim? Pa govorim upravo iz razloga što se evo 20 lipa po prijedlogu izdvaja za autoceste, 80 za Hrvatske ceste, prije je bilo 60. Da li se možda u ovom djelu raspodjele ili alokacije tih 20 lipa ili 40 koliko ide iz jednog mjesta na drugo razmišljalo da je možda potrebito i županijskim upravama za ceste intervenirati da se popravi stanje i na lokalnim, na županijskim cestama, znači na svim javnim kategoriziranim prometnicama, da li možda se tu vidi i određeni prostor i za nerazvrstane ceste ili je to možda nas čeka u nekim drugim razdobljima nadam se ne predugo. Zašto to govorim? Pa prvenstveno iz razloga vidimo da Ministarstvo regionalnog razvoja imamo nacrt prijedloga regionalizacije Hrvatske, imamo prijedlog Zakona o regionalnom razvoju. Nadam se da će konačno se i taj famozni indeks razvijenosti koji je bio još u prethodnom zakonu kao takav, bio je mjeritelj razvijenosti. Da li je to možda na neki način se očekuje i za ceste. Naime, zašto govorim? Govorim konkretno jedan podatak na području svoje jedinice lokalne samouprave, negdje oko 340 kilometara nerazvrstanih cesta, državnih cesta, državna cesta jedna koja prolazi, ona je negdje u duljini od nekih možda 10 km, županijskih cesta oko 60 km. Sve one imaju i državna cesta i županijske i lokalne ceste imaju svoje prihode odnosno izvore financiranja. Međutim na tih 340 km nerazvrstanih cesta u vlasništvu jedince lokalne samouprave nema namjenskih prihoda osim komunalne naknade kao što piše Zakon o komunalnom gospodarstvu, komunalnom doprinosu, što svakako vjerujem da ćete se složiti samnom nije dostatno. Zakon govori da su nerazvrstane ceste javno dobro u općoj uporabi. Možda je mi tu definiciju trebalo da kažem promijeniti ili redefinirati na način da se makar jedan djelić, dal je to 5 lipa s obzirom i na novu regionalizaciju, na indekse razvijenosti pojedinih gradova i općinama jer po tim prometnicima složit ćete se samnom, ne lebdi se iznad njih nego se vozi po njima. Isto naši građani najviše koji plaćaju i kroz cijenu goriva i kroz registraciju nažalost u jedince lokalne samouprave ne dolazi ništa od toga novca. Ono što bih još želio tu napomenuti a tiče se također nerazvrstanih cesta da li možda je razmišljanje kad se ide u tu regionalizaciju što je po meni dobro da se možda na neki način objedini rukovođenje sa svim cestama jer i nerazvrstane ceste su javno dobro osim što nisu kategorizirane kao javne ceste da se u tom smjeru krene i da bude jedno vođenje, jedan sistem upravljanja, održavanja pod jednim daleko stručnijim nadzorom nego što određene jedinice lokalne samouprave to mogu napraviti. Uzmite primjer male općine, nekoliko tisuća stanovnika koji ne mogu imati infrastrukturu adekvatnu, pitanje da li mogu uopće naći zaposliti komunalnog redara koji je po Zakonu o komunalnom redarstvu odgovoran za održavanje nerazvrstanih cesta. Ne daj Bože zla da se nešto desi, tko će biti kriv na toj nerazvrstanoj cesti. Ovo su čisto, koristim prigodu neka razmišljanja, naravno da su i proračuni jedinica lokalne samouprave svjesni smo situacije i puno investiramo naravno onoliko koliko su naše mogućnosti ali velim, jedna mala pomoć, jedan sigurnosni faktor, određeni postotak koji bi se izdvajao, da li je to iz trošarinskog djela, da li je to iz kao što ide županijama iz registracije, osiguranja ali volio bih ukoliko naravno u ovom okolnostima državnog proračuna ne očekujem ali da se makar u narednim razdobljima, narednoj godini da se to uzme u obzir i da se o tome počinje daleko kvalitetnije i dugoročnije razmišljat. Hvala.
Replika Branko Hrg.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, evo sve što ste govorili u principu vezano za nerazvrstane ceste i taj dio apsolutno se naravno i ja mogu s tim složiti kao i svatko od ljudi koji je u lokalnoj samoupravi bio ili jest. No mene malo svejedno iznenađuje toliko vaše nedoumice obzirom da ste sastavni dio grupacije dakle koja je pripremala ovaj zakon. Pa me čudi da i vi imate toliko upita kako onda mi ne bi imali još više upita. Ali recimo javio sam se za repliku kada ste rekli da je možda trebala biti objedinjena rasprava sa ova dva zakona, ove dvije izmjene obzirom da se radio o 1,20kn. Pa meni je logično da nije objedinjena rasprava. Logično mi je zato jer ovako ispada da se ustvari smanjuje naknada koju plaćaju građani u ovom dijelu a u onom dijelu drugom, naravno vidi se da se ne smanjuje pa to malo ljepše izgleda. Ali stvarno nije normalno i tu se s vama slažem apsolutno da se plaća za one koji se voze po cesti za željeznicu a da oni na lokalnoj razini na nerazvrstanim cestama od toga nemaju ništa. A još je nenormalnije da se sredstva praktički usmjeravaju na jednu stranu i da onda može doći opet ona situacija da ministar bez pravilnika, bez određenih pravila raspodijeli par sto milijuna kuna po stranačkom kaputu kao što je to napravljeno sa onih 400 jedno 60 milijuna kuna kada su ŽUC-evima raspoređena sredstva a mnogi su ostali prikraćeni za ta sredstva. I danas moraju još dopunsko davati novce i potpisivati sporazume o nadoknadi onoga što se potrošilo za sanacije cesta.
Odgovor na repliku potpredsjednik Batinić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime kolega Hrg zašto sam predložio objedinjenu raspravu ako, mislim iz tehničkih razloga. Imamo 1,20kn, 20 ide željeznici, 1kn 80+20 ostaje Hrvatskim cestama. Ako gledamo tehnički, financijski to je bio razlog. Međutim, što se mi u našim raspravama ne držimo u cijelosti poslovnika pa jedna rasprava koja je trebala biti završena, objedinjena u nekakvom roku sat i pol maksimalno s obzirom na temu ona traje, evo trajati će još nekih, ne znam koliko minuta. Što se tiče naime, da vam je nerazumljivo kako se to tako raspoređuje, to je trošarina, to je porezni prihod. I tu ćete se složiti samnom da je to autonomija resornog ministarstva i Ministarstva financija odnosno Vlade Republike Hrvatske kako, na što će se ta sredstva porezni prihodi koristiti.
Ante Sanader, replika.
Evo kolega Batinić, ja sam upravo govorio jutros o ovoj temi i vi vjerojatno znate da je 26964 kilometra cesta, hrvatskih autocesta, hrvatskih cesta i županijskih cesta. I od tih 26 tisuća 18680 su županijske ceste. Sve one spadaju u razvrstane, znači bez ovih nerazvrstanih. I upravo bi to trebao biti prijedlog. Mi kažemo da bi bilo dobro da se jedan dio sredstava izdvoji za županijske ceste jer, vi ste vjerojatno upoznati radite u lokalnoj upravi da je u 6. mjesecu Vlada prepolovila sa 240 milijuna kuna koje se daju županijskim cestama, to je skinuto na 120 milijuna. A znate da je taj pravilnik, jer mi, županijske ceste, dio troškova, glavni dio prihoda dobivaju iz registracije. Da je to zakon iz 2003. Da u međuvremenu toliko puta povećala se cijena goriva, asfalta, bitumena. I generalno da je inflacija išla gore i to je rezultiralo da županijske ceste, odnosno Županijska uprava za ceste koje brinu o tome danas nisu u mogućnosti kvalitetno ni održavati ni nove investicije raditi. Pa to bi bilo logično a bilo bi dobro da vi iz vladajuće većine, jer vaš amandman ima šansi proći da predložite i da tako pomognete i lokalnoj regionalnoj upravi, županijskim upravama za ceste da predložite da 10 lipa od ovih 80 ih hrvatskih cesta da se 10 lipa da za županijske uprave za ceste jer to je jedini način kako spasiti situaciju u regionalnoj upravi i kako pomoći jedinicama jer tih 120 milijuna koje sada nam ostaju iz trošarine mogu sutra se i smanjiti. A vi kažete trošarina je državna. Pa zato što smo mi to tako odlučili da trošarina cijela ide ministarstvu, odnosno Hrvatskim cestama ili autocestama. A može ovaj Sabor odlučiti i drugačije. vi ste u poziciji pa dajte, evo apeliram na vaš razum i savjest, dajte predložite taj amandman jer on ima šansi proći.
Odgovor na repliku Milorad Batinić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Sanader, drago mi je da ste se složili sa mojom raspravom. Naime, uvijek nastojim objektivno sagledati okolnosti i činjenice. Međutim, isto tako ponovo ću vas, ono uvodno što možda ste prečuli, moramo pogledati i ovaj zakon i proračun Republike Hrvatske staviti u kontekst vremena i prostora u kojem jesmo. Ja sam govorio u svojoj raspravi da li možda organizacijski, reorganizaciji, sve podvesti pod jednu regionalnu tvrtku, to su moja razmišljanja, ne moram biti u pravu. Ali sam otvoren za dijalog upravo iz razloga jer isto tako koliko su možda neki ŽUC-evi bili dobri, efikasni, korektni, toliko je bilo i negativnosti, tu ćete se složiti samnom. Da li je bio utjecaj regionalne, lokalne politike na njih, onaj negativan kontekst, tu isto vjerujem da ćete se složiti samnom. Upravo iz toga razloga, ako se ide a vjerujem da će se ići na regionalnizaciju uvjeren sam da postoji prostor. I rekao sam znači da određene jedinice lokalne samouprave nemaju kvalifikacijsku strukturu koja može kvalitetno raditi na održavanju ili projektiranju ili iniciranju gradnje nerazvrstanih prometnica. U tom kontekstu sam mislio znači na objedinjavanje sustava, ne centralizaciju nego radi kvalitete. I tu smatram da ima prostora i u reorganizaciji ŽUC-eva također.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Batinić u svojoj raspravi ste kazali da, dobro ste primijetili da, pitanjem otkuda će se namaknuti sredstva za sve te puste želje i ostvarenje novih autocesta i novih cesta. Ali se onda postavlja pitanje odakle će se namaknuti i sredstva koja se ovim zakonom ukidaju jednim dijelom? Naime, iz proračuna subvencija je smanjena željeznicama. To će se nadoknaditi preraspodjelom iz ovog prijedloga zakona, ali se ovim prijedlogom zakona uzima milijardu kuna Hrvatskim autocestama. Kako će se namaknuti tih milijardu kuna koje sad nedostaju Hrvatskim autocestama. Ili ih možda ne treba namaknuti, možda to ne treba nadoknaditi, ali onda se postavlja pitanje kako će Hrvatske autoceste funkcionirati bez tih milijardu kuna jer im se uskraćuju sredstva već planirana. Kako će se uskratom od milijardu kuna moći ostvariti postavljeni ciljevi, a kamoli nekakva strategija? Nemoguće ili možda se i ne trebaju ciljevi ostvarivati ili možda ciljeva uopće i nema. To se sve nameću pitanja iz ovog prijedloga zakona. Možda je i višak sredstava teoretski u Hrvatskim autocestama pa im možemo uzet milijardu kuna u što je nemoguće povjerovati. Zato mi je ovaj prijedlog zakona neprihvatljiv i nameće u jednom dijelu i štetu, u jednom korist, ali veća šteta nego korist. A sve mi se čini da se ovo radi da bi se prikrio, uljepšao i ušminkao državni proračun jer se smanjuju tobože rashodi prividno, a povećavaju se na ovim drugim načinima zaduženja i čak odobravanje jamstava za kredite. Samo se fiktivno smanjuje i uljepšava državni proračun odnosno smanjuju rashodi državnog proračuna. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Milorad Batinić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Marić, koliko ste proračuna kao predlagatelj predložili, da legalizacija' ste imali priliku biti predlagatelj proračuna, niste. Dobro. Naime, imate u Glavi 4-Razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku vrlo jasno definirano, obrazloženo što je i uvodno bilo rečeno, znači konsolidacija proračuna, ali i nešto drugo što piše. Da li će se taj manjak odraziti, pretpostavljam da da. U kojoj mjeri? Navedeno je znači da li je potrebno restrukturirati određene sektore, naime ja smatram da da. Međutim isto tako volio bih potporu, makar ne mora bit, kada se govori o reformi, o restrukturiranju, kompletno kada govorimo o javnom sektoru, znači sve što se financira iz javnog novca tada s vaše strane se čuje izostale su reforme, nema restrukturiranja, nema ništa, a kada se stvaraju preduvjeti kao što je ovo, znači kada se krene u nešto tada se čuje negodovanje. Pa tu bih volio malo ipak da, slažem se možda i da je ministar prekratko kao što je bilo rečeno ili premalo ovdje, da se i neke tematske rasprave u tom smjeru otvore. Slažem se, zalažem se za to, ali moramo se odlučiti ako želimo reforme nijedna reforma nije lagana. Nijedna reforma nije lagana, niti jedno restrukturiranje javnog sektora nije lagano i moramo biti svjesni i posljedica koje nas tada čekaju. Međutim to nije nešto što se dešava preko noći, to su procesi koji traju. Evo proces je, možemo komotno kazat da su određeni procesi počeli sa ovim izmjenama zakona.
Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem. Kolega Batinić, zapravo primijetili ste ono što mi smo cijelo jutro govorili, a to je da općine i male općine naravno da ne mogu financirati nerazvrstane ceste. Nemaju kapaciteta, nemaju prihoda, a zašto nemaju? Pa među ostalim zato što niste realizirali vaše obećanje iz Plana 21 Kukuriku koalicije. Jedno od obećanja koje ste dali je decentralizacija i povećanje poreznih prihoda općinama, gradovima i županijama. Tamo ste rekli da je do sada išla 1 kuna od 10 kuna poreznih prihoda, da je samo 1 kuna išla lokalnoj samoupravi, a 9 kuna državi i najavili ste, lijepo ste rekli u vašem Planu 21 da neće više ići samo 1 kuna nego da će ići 2 kune što bi značilo 100% povećanje poreznih prihoda jedinicama lokalne samouprave. Međutim obećanje ludom radovanje, izgleda po svemu sudeći po vašem ponašanju. A izgleda da je i zanemarujete činjenicu da je ovdje riječ o zakašnjelom prijedlogu zakona i koji je samo rezultat propusta Vlade koji nije prije prijedloga državnog proračuna izmijenio ovaj zakon na način da bi pokrio dubiozu u Hrvatskim željeznicama i s druge strane da bi zapravo rasprodao Hrvatske autoceste i nakon toga naravno uništio instituciju Hrvatskih autocesta i ugrozio zapravo bilo kakav plan, strategiju daljnjeg razvoja prometne infrastrukture, dakle daljnje izgradnje autocesta u Hrvatskoj.
Odgovor na repliku, Milorad Batinić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Matušić, da, decentralizacija, to je jedan od programa ove koalicije, međutim isto tako vjerujem da ste upoznati sa procesom decentralizacije i koliko to niz ostalih procesa i niz aktivnosti zahtijeva kada se krene u nešto takvo. Vjerujem da ste iščitali i Nacrt prijedloga zakona o regionalnom razvoju koji daje određene konture decentralizaciji. Mi se zalažemo za decentralizaciju, ali isto tako ne samo financijsku nego i ovlast tih sredstava. Da li ta decentralizacija podrazumijeva i ukidanje, ne bih rekao ukidanje nego različite ovlasti unutar određenih jedinica lokalne samouprave. Vjerujem da da, a vjerujem da i vi to isto mislite. Naime, ako pogledamo Zakon o jedinicama lokalne samouprave tamo piše ne znam u kojem članku da statutima jedinice lokalne samouprave utvrđuju djelokrug rada. Mi imamo jedan zakon koji na taj način tangira i grad Zagreb i kazat ću u bivšoj Općini Ivanec, Općinu Donju Voću za 2500 stanovnika koja naprosto nema financijskih sredstava da isplati, da si načelnik čak i putni trošak pokrije. Međutim, oni isto imaju sve ono što je u zakonu navedeno, imaju svoj statut. Da li je netko prije, prijašnje Vlade da li su u tom smjeru razmišljale pa im sugerirala što i kako da rade? Nije. Znači definitivno je došlo vrijeme, složit ćete se sa mnom da moramo radit i počet intenzivno radit na tome. Ja vidim ovaj prijedlog od Ministarstva regionalnog razvoja kao početak. A isto tako moramo biti svjesni da je to proces koji će trajati dvije, tri, pet. Ja bih bio sretan kada bi se do sljedećih lokalnih izbora i jedna i druga buduća Vlada, da zajedno se to napravi i da u sljedeće lokalne izbore krenemo sa jednim potpuno novim ustrojem ili identičan ustroj. Nisam za ukidanje općina, ali da se nadležnost pojedinih općina i jedinica lokalne samouprave redefinira.
Hvala. Kolega Josip Borić, izvolite rasprava.
Hvala lijepo potpredsjednice, uvaženi zamjeniče. Pa evo da i ja nešto kažem o ovom zakonu. Zakon kojeg mijenjamo treći puta u godinu dana. To je činjenica. Samo smo jedan zakon još tri puta mijenjali u godinu dana, a to je Zakon o visokom školstvu, o znanosti i visoko školskom obrazovanju. Na žalost i nakon trećeg puta neprovediv. Ne znam zbog čega tri puta. Prvi puta smo u drugom mjesecu mijenjali ovaj zakon. Tada je objašnjeno da to moramo radi nesmetanog nastavka realizacije započetih investicijskih projekata. Govorilo se tada o četiri milijarde projekata koji stoje blokirani, o 12 zamrznutih projekata koje treba na neki način pokrenuti, pa je sporan bio i Podravski ipsilon koji je građen kao autocesta pa se omogućila prekategorizacija pa to više onda nije autocesta nego brza cesta. I od drugog mjeseca do sada pitanje je što se desilo s tim projektima. Ne vidimo taj zamah u građevini. Neke firme na koje se to odnosilo i dan danas su još u predstečajnoj nagodbi i nisu je završile, a zakon je promijenjen. Onda smo u četvrtom mjesecu napravili jednu cjelovitiju izmjenu tog istog zakona, primijenili neke odredbe raznih direktiva pa tamo stoji i jedna odredba o revizoru sigurnosti prometa. Ne znam da li ga je ministarstvo našlo, imenovalo. Činjenica je da se prije nekoliko dana desila jedna strašna nesreća sa troje poginulih, 17 ozlijeđenih od kojih 11 teško. Da li je taj čovjek ako je ikad imenovan ili će doći u priliku da kaže i on što misli o tome i tko je kriv za to što se dešava na autocestama. I sada 11 mjesec ponovno Zakon o cestama, ponovno izmjene i dopune, rekao bih Zakon o monetizaciji autocesta. Mislim da će nam ovo biti u stvari i jedina prilika nama u Saboru da govorimo o monetizaciji jer Vlada je taj proces preuzela u potpunosti na sebe. Mi ne znamo što se dešava sa tim procesom, a težak je samo kako i oni kažu dvadesetak milijardi kuna, ako ne i 80 ako će se govoriti o koncesiji na 50 godina. Očito da te metode pokušaja i pogrešaka su neka karakteristika koja se dešava u ovoj Vladi i ne vidim im neku kvalitetu. Mislim da nisu dobri pogotovo za sektor prometa. Mislim da trebamo znati na početku godine gdje želimo završiti tu godinu i što nas čeka u sljedećoj, a ne svako nekoliko mjeseci mijenjati zakon po potrebi kako se tko sjeti a ovo nam je najavio ministar financija na proračunu. Nitko drugi o izmjenama ovog zakona nije govorio dok nije rekao ministar financija kad smo imali rebalans da će se to morati primijeniti prije nego što usvojimo proračun za 2014. godinu. Svi znamo da su funkcije cesta i autocesta o tome se danas već govorilo integriranje prostora, povećanje maksimalne sigurnosti prometovanja i svakako brži protok ljudi i roba. Jesu li to Hrvatske autoceste i ceste osigurale u proteklih desetak godina? Pa mislim da je jedan veliki dio toga učinjen, međutim prostor nije integriran u potpunosti i sa opravdanjem danas kolege iz Dubrovačko-neretvanske županije izražavaju i svoju sumnju i svoje strahove u pitanju da li će se taj prostor ikada integrirati u cjeloviti prometni sustav Republike Hrvatske. A da bi to osigurali svakako moramo osigurati društvima koji upravljaju cestama i autocestama prihode koji mogu ostvarivati iz godine u godinu ovo što sam rekao. I tu smo došli do modela financiranja koji se ovim izmjenama zakona mijenja. Kažu nam do sad smo jednu kunu i dvadeset dijeli na dva. To je bilo o.k., dobro je. Ali sad ćemo to podijeliti na tri pa će nam biti još bolje. Uvodimo HŽ infrastrukturu u financiranje i time želimo potaknuti razvoj infrastrukture željeznice. Možemo li biti protiv toga? To je veliko pitanje. Zašto? Hoćemo li zbog toga što ćemo uzeti cestama pomoći toliko željeznicama pa da dobijemo jednako kvalitetan prostor za napredovanje. Hoćemo li s tom pomoći Hrvatskim željeznicama omogućiti bilo kakve nove investicije. Je li 400 milijuna kuna dovoljno da se povuče iz EU fondova milijarde? Je li to zaista spasonosna injekcija Hrvatskim željeznicama za koje iz dana u dan čujemo da su u potpunom kolapsu pogotovo dio koji se odnosi na HŽ Cargo. To su sve pitanja kao što su i pitanja postavljena hrvatskim građanima što misle o monetizaciji. Pa i na postavljeno pitanje što misle o prodaji, što misle o koncesiji i o isplativosti. 62% misli da su autoceste građene novcima građana, te da nije u redu da sada koncesionar na njima profitira. 60% smatra autoceste nacionalnim blagom i smatra da ih ne treba davati strancima da s njima rade, a 47% ispitanih misli da je važnija dugoročna isplativost nego novac koji bi smanjio kredit, tj. ukupni javni dug Republike Hrvatske. To su postoci koji jasno govore o raspoloženju hrvatskih građana po pitanju monetizacije. Već smo danas čuli nekoliko puta, a ja ću ponovo ponoviti. Očekujemo da ćemo od tih, od te monetizacije zaraditi negdje oko 3,2 milijarde eura i da smo za to spremni dati koncesiju na 50 godina. 50 godina je dugi, dugi rok. 50 godina promijene se i dvije ili tri države. 50 godina promijenit će se 10 ili 12 Vlada, isto toliko predsjednika. To je zaista rok u kojem se moramo itekako, moramo se o njemu itekako dobro očitovati i razmisliti što nam on donosi. Jesmo li spremni uzeti 20 milijardi samo da bi rekli da nam dug, javni dug neće biti preko 200 milijardi koliko je dosegao skoro do kraja ove godine pa ćemo na kraju mandata reći evo nismo se toliko zadužili ali smo evo tu negdje na 200 milijardi pa je za to vrijedno dati te autoceste u koncesiju? Kako možemo uopće objasniti da kad to tih 3 milijarde podijelimo na 50 godina ispada to je negdje 64 milijuna eura godišnje. Hoćemo li monetizirati autocestu za 480 milijuna kuna godišnje? A znamo da je njihov prihod milijardu i 700 milijuna kuna godišnje samo od cestarine, da. Samo od cestarine. Da ne govorimo o … [[Govornik se ne razumije.]] koji je isto negdje blizu toga. Jesmo li spremni za to? Kakva je uopće korist kad znamo da kad se monetiziraju da nećemo vratiti cijeli kredit, da ćemo i dalje nastaviti plaćati kredit a da onaj tko želi investirati, govori se o fondovima, mirovinskim fondovima, stranim investitorima, što ćemo njima reći? Oni će ubirati profite i naknadu. Kakva je sigurnost onih koji rade u tim poduzećima? Hoćemo li nam se desiti Zračna luka Zagreb? Da ćemo dobiti firmu iks i pet firmi ipsilon u kojima radnici sada više ne znaju čiji su zaposlenici, da li firme iks ili pet firmi ipsilon? I naravno da se pitaju gdje je naša budućnost sutra? Hoćemo li to imati ne samo u HAC-u nego i u ARZ-u koji idu zajedno u paketu? Ministar je rekao da će se tim novcima vraćati i krediti, ostali nepovoljni krediti, države. Znači ne odnosi se samo na autoceste. I to brine. Znači imamo namjenski dio s time kad uzmemo sredstva monetizacije mi vraćamo neke druge kredite. A kaže i država će dijeliti dobit s koncesionarom ako se poveća promet, ali i gubitak ako promet padne. Što pokazuju podaci? Pokazuju podaci da je i ova godina s obzirom na prošlogodišnje povećanje od 15% cestarina u 6. mjesecu da je broj automobila u 9 mjeseci za 15% manji nego prošle godine, ali i prihodi nešto viši u odnosu na prošlu godinu. Znači da se stvorio sustav unutar kojeg se sigurno godišnje vrti milijarda i 750 ili milijarda i 800 milijuna kuna. I mi smo to spremni dati nekome da bi uzeli onih jednokratno ajmo reći pa podijeljeno na 50 godina 480 milijuna kuna. Tko tu zarađuje? Kakve su namjere onih koji o tome razmišljaju? Ne znam, o tome će se valjda dosta pričati jer ova priča o monetizaciji ne smije završiti sa raspravom o ovom Zakonu o javnim cestama. I svakako da građani RH moraju znati na što se ona odnosi. Prihodi HAC-a ove godine, 2011. su negdje oko 2 milijarde i 800, znači od toga cestarina milijardu i 250 a trošarina milijardu i 430 milijuna.
Hvala kolega. Nastavit ćete, imate dosta replika. Branko Bačić, izvolite replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Borić i vi ste, a i kroz cijelo jutro u raspravi smo utvrdili da ovim se zakonom praktično uspostavlja model koji će s jedne strane urušiti kvalitetan dobar osmišljeni sustav financiranja građenja hrvatskih autocesta, a s druge strane nažalost neće uspostaviti i doprinijeti novom sustavu financiranja izgradnje željezničke infrastrukture. I to je temeljna primjedba ovom zakonu, a što urušava nešto što je bilo dobro a ne uspostavlja ništa dobroga. I to je činjenica. Druga stvar, govorite o odgovornosti. Pa ja moram reći da je kad su u pitanju događanja u hrvatskom prometnom sustavu nažalost riječ odgovornost ostaje čista demagoška floskula. Naime, prije par dana dogodila se strašna tragedija na autocesti A1 gdje je na izlazu iz tunela Krpani poginulo troje osoba. Ja nisam čuo da je u hrvatskoj javnosti da se igdje postavilo pitanje odgovornosti odgovornih u tom sustavu, od direktora autocesta pa do ministra, a sjetimo se kakvih je bilo ranije situacija kad se dogodila jedna strašna tragedija, doduše željeznička, na pruzi Zagreb-Split iznad Kaštela kad se tražila odgovornost ministra. Pa bih podsjetio da ovih dana se dogodila jedna strašna tragedija u Latviji gdje je zbog urušavanja jednog krova jednog supermarketa, jednog trgovačkog centra ostavku podnio premijer Latvije osjećajući se odgovornim za urušavanje krova na jednom supermarketu. U RH se niti ne pomišlja postaviti pitanje predsjedniku Vlade ili ministru kad je o njegovoj odgovornosti kad je u pitanju ovo što se dogodilo na autocesti A1 zbog toga što je evo prema dosada saznanjima koje imamo ipak krivica u neoglašavanju leda koji je bio na izlasku iz samoga tunela.
Odgovor na repliku, Josip Borić.
Kolega Bačić slažem se s vama, međutim nama je jasno u ove dvije godine da su jedni kriteriji postavljani HDZ-u dok je bio na vlasti, da su drugi kriteriji za ovu Kukuriku vlast i da jednostavno su svi dosezi nekakvi demokratski dosezi kroz razne zakonske prijedloge postavljani na minimalnu razinu. Često se govori o letvici ispod koje mogu proći ili koju mogu preskočiti svi. Pa tako i priča o odgovornosti. Jer, da je odgovornosti kažem mi bi i o procesu monetizacije znali puno više nego što znamo danas. Jednostavno je to nekakva tajna, sa kojom očito ni ministar nije načisto jer vidim da povlači neke svoje konzultante, a priča je po nama vrlo jednostavna i nije mi jasno zašto se ne želi govoriti o nekim drugim modelima. Da li mi svjesno sada kroz izmjenu ovog zakona te Hrvatske autoceste dovodimo u takav problem da neuspjeh monetizacije nije moguć, znači da nije moguć. Monetizacija mora uspjeti jer inače moramo ponovo mijenjati ovaj zakon. Mi smo pred gotovim činom, znači, tu više nema dvojbe. Ovo dugoročno narušava financijske mogućnosti HAC i ako to proces monetizacije taj ne uspije, HAC je dogodine puno manje sposobniji nego što je bio ove godine, a ne želi nam se pričati niti o reprogramu jer to je kao nemoguća stvar, država može reprogramirat sve svoje kredite i dugoročne obaveze i obveznice i sve one kredite koji su davno dizani i ovi najnoviji ali HAC ili … [[Govornik se ne razumije.]] ne mogu ni jedan, je li to istina, je li to moguće, ni to mi ne znamo niti mi smijemo čuti ovdje, kako to?
Hvala. Frano Matušić replike.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Borić, s pravom ste primijetili skepsu kod nas zastupnika s krajnjeg juga a vezano uz nastavak izgradnje prometne infrastrukture. Međutim to nije skepsa, to je jednostavno realnost. Dok je ova vladajuća koalicija na vlasti neće biti daljnje gradnje ceste prema Dubrovniku. To su jasno rekli. To je rekao ministar koji je rekao da će se možda graditi 2050.,na svu sreću izbori su svako par godina pa onda nećemo viđati iste ljude i iste stranke na vlasti, al dok su oni na vlasti, oni su jasno kazali da oni ne žele dalje graditi autoceste. I evo prijedlog koji je pred nama, koji uvodi monetizaciju, zapravo iza kojeg se krije rasprodaja autocesta na način koji je potpuno neprimjeren, sami ste izdvojili primjere po kojima zapravo cestarina se ubire, daleko više, nekoliko puta više nego od iznosa koji bi se dobivao godišnje za monetizaciju i u tom smislu apsolutno RH ulazi u nepovoljnu poziciju a zapravo se uništava institucija koja je mogla brinuti o razvoju prometne infrastrukture to je Hrvatske autoceste. I onda danas imamo čak i priliku čut, evo kolege iz SDP-a koje nam govore koje nam govore kako su oni bili za Pelješki most, pa ja mislim da smo mi zaboravili što su govorili 2009., 2010., 2011.kod donošenja proračuna kad su izričito bili protiv mosta, kad su govorili da je to projekt za budale, njihovi gradonačelnici, njihovi članovi koalicije su govorili da je to projekt za budale, da bi nas uvjeravali kako je to nepotrebno, potpuno itd., da će se nać neka druga rješenja ali most sasvim sigurno da će neće graniti, i jel nas dan danas uvjeravaju kao da hrvatska javnost zaboravlja što se događalo prije godinu, dvije, tri ili četiri godine. Prema tome, apsolutno je neprimjereno da na ovaj način zapravo, rekao sam već, ovaj zakon je rezultat propusta Vlade RH koja na brzinu očito želi pokriti ono što su napravili prijedlogom proračuna za 2014.godinu.
Odgovor na repliku, Josip Borić.
Kolega Matušić, ja sam govorio znači da je funkcija autocesta i cesta da integrira maksimalno prostor RH i nakon deset godina mi možemo reći da iz mnogih krajeva vrlo brzo možemo doći u Zagreb, iz Dubrovnika nažalost ne osim avionom. Ali ista je stvar i sa nama koji smo u podvelebitskom djelu, otok Rab, Pag itd. i nama su u kampanji govorili, pričalo se, Žuta Lokva, Križišće je nešto što će se dogoditi u mandatu Kukuriku vlasti i zaista dobili su respektabilnih 12 saborskih mandata na takvoj priči. Međutim kad je došao ministar, prvi ministar nažalost bio je ovdje svega dva, tri mjeseca, otišao je, otišao je upravo zbog toga jer je premijer javno rekao da od toga odustaje i da to nije nešto što treba izgraditi, a mi znamo da nam fali od cjelokupnog programa građenja autocesta negdje oko 6 stotina km još. Fali nam najveći dio na Dalmatini, svakako ovaj dio do Dubrovnika, tu je onda Žuta Lokva 56 km, pa Sisačka autocesta 38 km, pa Slavonika koja također nije završena u potpunosti i da ne nabrajam dalje. To je ono što je davno zapisano i svakako bih se trudio da to u svojim mogućnostima ostvari. Međutim mi smo svjedoci da je došlo do potpunog zastoja u toj izgradnji pa smo ga mijenjali u drugom mjesecu da bi se to kao nastavilo jer da je sve bilo nešto loše ili nepovoljno. Međutim nije se nastavilo dalje i zaista se postavlja nekada pitanje što uopće članovi tročlane uprave ili u tim cestama sada rade, ako je posao tih članova uprave samo da potpisuju plaću, znači nema razvoja više, nema prometa, nema novih dionica, nema gradnje, sve je zaustavljeno, što nam trebaju tročlane uprave u tim društvima ako je prije opravdanje bilo radi toga što moramo kontrolirati inženjere, građevinare i sve ostalo, što je sada prvo?
Mladen Novak replika.
Uvaženi kolega Boriću, u ovom djelu rasprave gdje ste govorili o hrvatskim autocestama apsolutno podržavam sve ovo što ste rekli uz jednu još nadopunu, jedan dodatni argumenata u ovoj vašoj priči, a to je kad ste spominjali onu zaradu na godišnjoj razini da isto tako negdje sam pročitao ovih dana podatak da je ukupno oko 700 milijuna kuna je godišnja rashodovna strana odnosno održavanje autoceste plus troškovi zaposlenika. To samo daje do znanja da stvarno je ja neću reći sulud potez al ni po mome nije baš ni daleko od toga ići ovako u privatizaciju tih autocesta. To je meni neobjašnjivo, ali dobro, tko sam ja da budem mjerodavan za to, sve mislim da je stručna javnost, da je struka rekla sve o tome, barem ona dvojica koji sjede oko ministra kad je došlo do tog zaključka. Ono što je meni sporno i s čim se ne slažem u vašoj raspravi. to moram naglasiti, ali jako puno vas s ove strane je nešto reklo što ne drži vodu, a to je da li ćemo ovime pomoći HŽ-u? Da li se vi sjetite da cijelo ovo vrijeme HŽ kupuje gorivo i cijelo vrijeme odvaja za Hrvatske autoceste? da li je to u redu? Danas je kolega Hrg reko koja je logika netko se vozi cestom i odvaja za željeznicu. A koja je logika bila sve ove godine netko se vozi vlakom i to kakvim vlakovima, kakvim, koji su krajnje lošem stanju i narod se, putnici su opravdano revoltirani sa takvim stanjem HŽ-a. Ali zbog čega? Cijelo vrijeme HŽ odvaja za autoceste. I mi prikazujemo kolike su subvencije za Hrvatske željeznice što ustvari nije točno. Hvala.
Odgovor na repliku Josip Borić.
Kolega Novak, ali upravo zbog toga mi i problematiziramo taj dio jer ako ćemo na taj način kažem razmišljati mi možemo i dalje razmišljati onda i trajekti i brodovi troše također naftu, benzin i što već troše i oni financiraju na neki način onda te autoceste. Pa onda i zračni promet, svi avioni također. Ili možemo onda na manje grupe, hoćemo otočane ili samo Dubrovačko-neretvansku županiju. Ali ako je sustav postavljen i hvali se druga strana da je za njihovog vremena postavljen onda ga je trebalo po nama ostaviti i stvoriti i dalje pretpostavke da se sustav prometni integrira. Nažalost mi kroz monetizaciju imamo jednu logiku neoliberalnog kapitalizma. Rizici i troškovi idu javnom sektoru, znači svaki rizik i trošak ide državi a profit je onda privatni. I zato ja govorim na jednoj strani jednokratno 25 milijardi a dugoročno u 50 godina je na drugoj strani 80 milijardi. Što ćemo mi učiniti? Uzeti ćemo jednokratno 25 milijardi. A 80 ćemo pustiti da se kroz 50 godina netko s njima igra. Hoće li on zaraditi? Možemo li svi dignuti ruku danas za to da će on zaraditi? Pa ja vjerujem da smo svi sigurni da će zaraditi. Ne bi ušao u to da nije siguran. A država mu daje garanciju i onu drugu. Za njega nema rizika. Povećanje prometa dajemo zajedno ali gubitak država izvoli platiti ono što sam izgubio a vi ste mi to namijenili. Zbog toga ta priča o monetizaciji se mora raščistiti do kraja. Jer ima i drugih modela. Vidimo što imamo u Sloveniji model vinjeta gdje oni na 600 kilometara imaju veće prihode nego mi na 1200. Što s time? Zašto nam se ne objasni možda onda i ta priča? Što sa reprogramima. Zašto ne i ta priča? Pa da onda hrvatski čovjek jasno ima tri ili četiri mogućnosti pa neka sam odabere što je njemu najbolje.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Boriću kazali ste da se većina Hrvata izjasnila da je za njih autocesta nacionalno blago. Ne samo da je nacionalno blago, autoceste su jedino što Hrvatska ima a što je iznad prosjeka kvalitete i razine Europske unije. Ušli smo u Europsku uniju samo sa autocestama koja su iznad prosjeka Europske unije. I sada trebamo ili uništiti autoceste ili ostati bez njih. A ovim zakonom se ugrožava, Hrvatske autoceste se ugrožavaju a o ideji koncesije se otuđuju. Kada ste govorili o reprogramiranju dugova Hrvatskih autocesta, postoji i refinanciranje a ne samo reprogramiranje. Ali ekonomska politika mora sadržavati i vrijednosni sustav, trebala bi nacionalna ekonomska politika sadržavati i domoljublje što u svakoj državi sadržavati i domoljublje što u svakoj državi sadržava osim na ovim područjima. I kada Njemačka bude dala svoje autoceste u koncesiju onda ću pristati na javnu promjenu mišljenja o koncesijama autocesti. Ali neizgradnja Pelješkog mosta isključuje domoljublje. Davanje Hrvatskih autocesta pod koncesiju isključuje domoljublje. Zračna luka Zagreb i koncesija isključuje domoljublje. Sama ideja o tomu se temelji na protunacionalnom promišljanju. Ali nažalost u Hrvatskoj čovjek i domoljublje su odavno izgubili na cijeni. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Marić, rekao sam da njih 60% misli da su autoceste nacionalno blago te da ih ne treba davati strancima, to je provedeno istraživanje. I mislim da kada pogledamo i ove ankete koje govore o politici Vlade u kojem ona smjeru ide, to nije daleko, to je još malo gore za Vladu, 70% smatra da idemo u krivom smjeru. Mislim da je i ova priča krivi smjer. Jer konzultant Erste banka, Deloitte, oni su od 5 modela izabrali onaj koji privatnom investitoru garantira najbrži profit i državi daje najveći manipulativni prostor. To je oslobađanje ovih 60 lipa na infrastrukturu. To jedino model koncesije omogućava. Sve ostalo ovaj zakon se ne bi onda mijenjao. To je cijela priča. Da li nešto treba napraviti u tom dijelu? Jer mi na jednoj strani nam se daje jedna loša dilema. Ili loše upravljanje kako sada svjedočimo ili na drugoj strani privatizacija. Nema trećeg modela. Je li to korektno prema hrvatskim građanima? Ja mislim da ne, da se može popraviti i loše upravljanje, ako ne valjaju oni koji vode te firme. Pa ako je i struktura zaposlenih nepovoljna a ona očito možda i je nepovoljna, ona je malo iznad standarda koji postoje u Europskoj uniji kada govorimo barem o onima koji rade na održavanju ili u sustavu naplate. Ali to ne znači da nam se kao građanima trebaju tajiti informacije i da mi nemamo pravo saznati nekoliko opcija pa da i građani o tome onda odlučuju. Spominjali su se referendumi pogotovo od jednog cestarskog sindikata ali nešto u zadnje vrijeme i on je odustao od toga. Pitanje zbog čega.
Ivan Šuker replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Boriću, neuspjela fiskalna konsolidacija, pogrešna ekonomska politika, javni dug je eksplodirao od 46% udjela u BDP-u na 60% i onda se ide sa prijedlogom da se taj udio javnog duga u BDP-u smanji, da je jedino rješenje da se monetiziraju autoceste, daju u koncesiju, unovče ili kako se sve to već neće zvati i onda ministar prometa kažem u trenutku ako se to ne dogodi nećemo imati za isplate mirovina u 12. mjesecu. Dakle to je jedno. S druge strane, jedini koji su imali gotove projekte i koji su mogli koliko toliko dati posla posrnuloj hrvatskoj građevinskoj operativi su bili Hrvatske autoceste, međutim vrlo interesantno da su praktički sve investicije zaustavljene i da se održavala gradilišta i praktički hladni pogoni na svim trasama autoceste i sad dobijemo zakon u kojem se jasno kaže da više Hrvatske autoceste praktički ne postoje. Ono što su one dobivale od udjela u 60 lipa u cijeni goriva to se preraspodjeljuje na Hrvatske željeznice i na Hrvatske ceste, a da za to nismo dobili nikakvu analitičku podlogu, ni kakva monetizacija, unovčenje ili koncesija, pod kojim uvjetima što će se dogoditi sa onim dijelom ljudi i HAC-a koji uopće ostane, zašto se ostavlja 400 milijuna kuna, koji će bit koncept tog novog poduzeća, dakle milijun i jedno pitanje na koje mi nažalost nismo dobili danas niti jedan odgovor, ali definitivno tko digne ruku za ovaj zakon dignuo je ruku za koncesiju ili prodaju Hrvatskih autocesta i zaustavljanje svih ovih pravaca koje su u ovom trenutku rade. To je činjenica, istina i od nje nitko ne može pobjeći.
Odgovor na repliku, Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, ja sam se pripremajući za raspravu gledao strateški plan rada Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture razdoblje 2011.-2013., ovo nigdje ne piše što imamo u zakonu. Tamo su jasno postavljeni ciljevi koji se očekuju kada se potroši određeni novac, to je taj strateški plan, toliko i toliko ćemo napraviti novih km cesta, autocesta itd., luka, da ne nabrajam sve što tamo piše, ali ovo ne piše. Ovo je nešto što se desilo krajem godine, znači kada se vidjelo da jednostavno državne financije nisu u dobrom stanju, kada je javni dug porastao više nego što je trebao, a dosegao je 200 milijardi, projiciram za sljedeću godinu na 215. Pa ako dođemo na 215 i prodamo ovo za 25 mi smo opet na 190, s time da 50 godina nismo u mogućnosti upravljati autocestama. Hoće li nam to pomoći puno ili previše ne znam, ali da u tim društvima postoji jedna stabilna ajmo reći financijska situacija u smislu prihoda, ona postoji jer to pokazuju i podaci za 2011. i 2012. o prihodima Hrvatskih autocesta koji samo za 2012. govore da je HAC i … su zajedno samo od cestarine imali milijardu i 760 milijuna kuna prihoda. Sa trendom rasta 5% godišnje bez obzira na 20-tak tisuća vozila manje, to je onih 15% povećanje i to će se sigurno dešavati i u sljedećem razdoblju. Na većem broju km vjerojatno bi spajanjem i Dubrovačko-neretvanske županije u taj sustav broj vozila povećan bio, vjerojatno bi i financijski ajmo reći prihod bio veći. Ali nama sene nudi neka druga mogućnost nego je uzmi ili opet uzmi, nema ostavi. Ovaj zakon kaže nema ostavi. Javne ceste tj. autoceste idu u koncesiju, pitanje je samo na koliko vremena i za koliko novaca.
Hvala. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo sutra.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 539. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, 41 glas protiv i 3 suzdržana glasa donesen zakon o izmjeni i dopuni Zakona o cestama u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o željeznici, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 538 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. U skladu s člankom 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će prijedlog zakona obrazložiti zamjenik ministra pomorstva, prometa i infrastrukture gospodin Zdenko Antešić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Gospođe i gospodo zastupnici. Ovim prijedlogom zakona pa skoro da smo se bavili cijelo jutro, vrlo je slično obrazloženje kao i obrazloženje o kojem se diskutiralo u prethodnom razdoblju, dakle prilikom izmjena i dopuna Zakona o cestama i radi se uglavnom o tome da se postojeća trošarina od 60 lipa koja se dakle uplaćivala na račun Hrvatskih autocesta sada dijeli kao što smo već nekoliko puta do sada spomenuli, na 20 lipa za autoceste, 20 za Hrvatske ceste i 20 lipa za infrastrukturu. Za Hrvatsku Vladu projekt izgradnje željezničke infrastrukture odnosno željeznice je na samom vrhu prioriteta i moram reći da ovog časa na koridoru 5, dakle na pruzi Rijeka-Zagreb-mađarska granica se trenutno, dakle trenutno se izvode radovi što u projektiranju, što u obnovi postojeće pruge, što u izgradnji novog dijela oko 2 milijarde kuna. Dakle oko 2 milijarde kuna se trenutno ulaže u prugu Rijeka-Zagreb-mađarska granica koja je dio koridora kao što znate 5b. I u idućem razdoblju, dakle u razdoblju do 2017.-2020. planira se u potpunosti dovršiti ovaj željeznički pravac na način da bude na cijelom potezu izgrađena brza dvokolosječna pruga koja će zadovoljiti standarde prometovanja brzine preko 160 km/h. Na dijelu pruge od mađarske granice do Skradnika, dakle do negdje ona sljedeća stanica iza Josipdola gradit će se uz postojeću prugu, dakle još jedan kolosijek sa naravno svom pratećom infrastrukturom, da se dobije, dobiju se svi elementi ravničarske pruge. A dio pruge od Skradnika do Rijeke uz postojeći, dakle uz postojeći kolosijek izgradio bi se drugi kolosjek sa elementima, nekim elementima nove trase na dijelu u Gorskom kotaru sa dva nova tunela gdje bi se da se tako izrazim ispeglale strmine, da se smanje usponi kako bi se postigle, dakle da bi se došlo do geometrije koja bi postigla brzinu preko što sam prije govorio preko 160 kilometara. Da bi to napravili, dakle da bi to realizirali, da bi realizirali taj program potrebno je HŽ infrastrukturi koja je, dakle koja je nositelj odnosno nositeljica cijele te aktivnosti dodatno dati veći potencijal, financijski potencijal i iz tog razloga se dio trošarine koje sada se plaća na pogonsko gorivo, benzin, plinska ulja i ostalo od 20 lipa usmjerava u budžet HŽ infrastrukturu i to bi na godišnjoj razini iznosilo negdje oko 440 milijuna kuna. Evo to su te meni razlozi promjene ovoga zakona i predlažem Hrvatskom saboru da usvoji ovaj prijedlog zakona.
Hvala lijepa. Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra. Kažete temeljni razlog ovog zakona, s njime ste zaključili jest da se osiguraju sredstva da bi se mogli realizirati projekti koje će voditi HŽ infrastruktura, željeznički koridor 5B od Rijeke preko Zagreba do granice sa Mađarskom. Zašto se samo kažete u ovoj godini ulažu dvije milijarde kuna? Ja mislim da se svi mi ovdje slažemo da je nužno poboljšati, učiniti kvalitetnijom infrastrukturu, željezničku infrastrukturu u Republici Hrvatskoj pogotovo europske koridore zašto bi mogli dobiti novce iz europskih fondova kud i kamo lakše nego za bilo koji koridor. Ali to govorimo u kontekstu da te novce osiguravamo iz sredstava koja su bila namijenjena mreži autocesta što onda šaljete poruku da zatvaramo izgradnju autocesta primjerice prema Dubrovniku da bismo mogli tim sredstvima isfinancirati gradnju željezničke pruge prema Rijeci koliko god ta cesta, željeznička pruga bila opravdana nema razloga takav diskriminatorski odnos Vlade onda prema jugu Hrvatske jer smo zaustavili jedinu stratešku prometnicu prema jugu Hrvatske. Ovo se iz vašeg uvoda da zaključiti.
Jakša Baloević, replika.
Gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra. S obzirom da ovaj zakon koji ćemo vjerojatno izglasovati ovako kakav je predložen nekako usmjerit prema infrastrukturi HŽ-a. Mene bi zanimalo što je sa HŽ Cargo? Naime, dalo se pročitat u štampi da je prodan rumunjskom partneru, pa me zanimalo dokle je došao ako je prodano vezano za taj ugovor i koji je smisao takve jedne prodaje. Sigurno da znamo da je Cargo za svaku državu od izuzetne važnosti. Hvala lijepo.
To je više bilo pitanje nego replika. Mladen Nova, replika.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice. Poštovani zamjeniče ministra, moram priznati da sam malo iznenađen. Cijela dionica 160 km/h živi bili pa vidjeli. Drago mi je da ovdje ima još netko tko je sa željeznice i tko razumije tu problematiku. S obzirom da se spominju dva odvojena kolosijeka što čine paralelnu prugu nekako mi već govori intuicija da ćemo imati onu ravničarsku, odnosno onu pogodniju koja će bit za nekoga i onu drugu koja je postojeća, koja će bit zna se za koga. Postavljamo pitanje a tko to plaća? Neću sad ići na ovaj način kako je kolega rekao malo prije, kolega Bačić nego ću vam postaviti pitanje tko to plaća? To plaća isti između ostalog, isti onaj HŽ Cargo za kojega je prije dva dana ministar Linić ovdje konstatirao da nisu sposobni ni u stanju sebi za plaće zaraditi. To plaća taj isti putnički prijevoz koji uz državno jamstvo ne može nikoga naći da mu bude, da pristane na taj kredit. Mislim stvarno, sve je podređeno tome da samo napravimo infrastrukturu po kojoj će stranci voziti, a mi ćemo do tada uništiti oba dva naša operatera. Sve radimo sustavno na tome. Zar nisu i oni nacionalni interes? Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba nezavisnih zastupnika trebao je govoriti kolega Kajin kojeg nema pa gubi pravo i klub na raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Točno je kako je to u svom uvodu i zamjenik ministra rekao ovaj se zakon o izmjenama i dopunama Zakona o željeznici praktično nadovezuje na zakon koji smo jutros raspravili zakon o izmjeni i dopuni Zakona o cestama. Jer se praktično naknada koja će biti uspostavljena kao prihod željeznice izdvaja iz naknade koja je do danas, odnosno koja će do 31. prosinca još uvijek biti prihod Hrvatskih autocesta. No, ne slažem se sa zamjenikom ministra u dijelu u kojemu explicite iznosi podatak kako će se ova sredstva upotrijebiti za izgradnju željezničke infrastrukture i da na taj način nešto što je bilo usmjereno dosada u cestovnu infrastrukturu sada će biti usmjereno u željezničku infrastrukturu. To nije točno iz razloga što je dosada taj isti sustav bilo kroz holding, bilo kroz njegove kćerke bio u velikoj mjeri sufinanciran iz državnog proračuna u iznosu oko 3 milijarde kuna koliko je nedostajalo za kompletno funkcioniranje tog željezničkog prometa jer prema podacima koje je Svjetska banka svojedobno bila utvrdila na 1 zarađenu kuna koja se uprihodi u sustavu željeznica potrebno je za cjelokupni sustav da bi on profunkcionirao iz državnog proračuna izdvojiti 2,5 kune. Prema tome, točno je da tom sustavu nedostaje sredstava, a posebno ih nedostaje u trenutku kada mi državnim proračunima iz godine u godinu tom istom sustavu smanjujemo sredstva pa su rekao sam i to uvodno za onaj zakon mi smo danas na tom sustavu smanjili prihode i subvencije državnog proračuna za milijardu i 600 milijuna kuna. Kakvo god bilo restrukturiranje Hrvatskih željeznica, kako god one dobro poslovale, a ne posluju, ta se brojka, taj iznos, ta količina sredstava se ne može nadoknaditi takvim restrukturiranjem i boljim poslovanjem samog sustava. I to je jasno. I kako nema sada sredstava više u državnom proračunu, nema mogućnosti da se toliki iznos nadoknadi onda je Vlada našla zgodan način da naknadu iz sustava koji je bio dosada usmjeren u cestovni promet preusmjeri na željeznicu pa tu uostalom i piše u obrazloženju ovoga zakona na str. 2. preneseni gubici i razlika između prihoda i rashoda ostvarenih do stupanja na snagu važećeg zakona društva HŽ infrastruktura d.o.o. nadoknadit će na teret javnog kapitala koji je kroz neporezno davanje kao što je ova naknada sada će omogućiti da koliko toliko taj sustav funkcionira, a ne jer sredstava nema ovim sredstvima on sada nastavlja direktna ulaganja u sam sustav željezničke infrastrukture. I ta obveza Hrvatske vlade kao predstavnika vlasnika u tvrtci HŽ infrastruktura proizlazi iz ugovora o upravljanju kojega je potpisao ministar, pretpostavljam sa direktorom HŽ infrastrukture. I tu ništa nije sporno. Vlada treba voditi računa da prometni sustav pa bio on cestovni, bio on željeznički funkcionira besprijekorno ili koliko je moguće bolje, besprijekorno i tako kod nas sustav prometni ne funkcionira. To je potpuno legitimno ali to treba onda reći jasno i to mi u klubu HDZ-a pokušavamo reći da Vlada u nedostatku sredstava u državnom proračunu krpa tu rupu i sredstva Hrvatskim željeznicama odsada zbog toga što ih nema u proračunu osigurat će ih iz sredstava koja su dosada bila kroz plaćanje naknade od 1,2 kune po litri goriva bit će preusmjerena na željeznicu. Evo, i to je jasno. E sada samo mi postavljamo pitanje je li to za one građane koji su očekivali da će temeljem takvog izdvajanja 12 godina za izgradnju tog sustava autocesta je li se sada oni dovode u neravnopravan diskriminatorski odnos jer niti će dobiti željenu autocestu, a ionako željeznicu neće dobiti jer je niti nemaju. Prema tome, to je pitanje opravdanosti koje ovdje mi želimo postaviti. A da neće se nastaviti izgradnja sustava autocesta govori podatak da smo javnom poduzeću koje je isključivo organizirano u Hrvatskoj da bi gradili autoceste sada ovim izmjenama zakona uzeli milijardu kuna na godišnjoj razini. I ovako je muku mučio taj sustav da bi podmirivao kredite i nije ih mogao, a možete misliti kako će sada taj sustav funkcionirati kada mu uzmemo milijardu kuna, kako će tek sad onda biti moguće dovršiti tu mrežu autocesta koja je zajednički uspostavljena. Ja se slažem u jednom dijelu sa gospodinom Novakom da nije opravdano da operateri koji voze tračnicama plaćaju možda naknadu za uporabu javnih cesta i onda je to prihod Hrvatskih cesta ili Hrvatskih autocesta pa onda se iz toga ne gradi HŽ infrastruktura kolosijeci, pruge u Hrvatskoj, nego se grade autoceste. Može biti nepravedno s aspekta operatera ali je RH 2001. ili '99. još kad je donesena Strategija prometnog uređenja RH utvrdila da je izgradnja mreže autocesta u tom trenutku prioritet i to je tada uspostavljeno. I držim da je na takav način dobro i napravljeno. Ja nemam ništa protiv da danas mi u Hrvatskoj utvrdimo da nam je HŽ infrastruktura da su nam potrebni kolosijeci, izgradnja VB Koridora, izgradnja VC Koridora, uređenje Ličke pruge spojnice na pomorske luke u Hrvatskoj bilo Dubrovnika, Splita, Ploča, Šibenika, Zadra i Rijeke pa ako ćemo i Bršice u Istri ako nam je to prioritet složimo se na tome i donesimo jedan konsenzus u Hrvatskom saboru među svim političkim strankama i krenimo prema projektu financiranja željezničke infrastrukture. Ali ne možemo zbog toga što nam je to nužno i držimo da nam je to potrebno za gospodarski razvoj Hrvatske reći javno ovdje u Saboru i donijeti ovaj zakon ali napuštamo izgradnju autocesta. Jer to za one koji te autoceste nemaju s time se teško mogu složiti. To je onom zakonu što je nepravično, po nama nije ni pošteno. Međutim čak da i ovaj zakon dođe u ovakvom tekstu u Sabor kako ga Vlada predlaže onda je trebala postupiti na drugačiji način. Mi smo čini mi se pred ljeto donijeli Zakon o željeznici, donijeli smo Zakon o željeznici gdje smo rekli da će Vlada najprije donijeti nacionalni program izgradnje željezničke infrastrukture, čak ni Sabor nego Vlada, da će donijeti taj program. Ja pitam gospodina ministra jel taj program donesen? Gospodina zamjenika ministra, da li ste donijeli Nacionalni program izgradnje željezničke infrastrukture? Onda smo rekli da ćemo srednjoročno razdoblje donijeti srednjoročni plan izgradnje nacionalne infrastrukture i to da će njega donijeti upravitelj infrastrukture HŽ infrastruktura uz suglasnost dvaju ministarstava, je li taj plan donesen? Onda je rečeno da će se još donijeti i godišnji plan građenja kojega će donijeti opet upravitelj HŽ infrastrukture uz suglasnost ovaj puta samo Ministarstva pomorstva, prometa i veza, je li taj dokument donesen? Ako ste ta tri dokumenta donijeli a mi u Saboru ne znamo jel ste Zakonom o željeznici da mi o tome ne trebamo znati ništa kao saborski zastupnici pa tako ja ni ne znam ništa o tome da li su oni doneseni ali ako ste ih donijeli, onda ovaj zakon prihvaća, bez obzira što držim da je diskriminatorski, da nije dobar, da zaustavlja izgradnju autocesta, ali ako ste proveli ova tri dokumenta kojima ste dokazali da ovo što ovim zakonom predlažete da je to u redu onda bih ja dignuo ruku za ovakav zakon. U ovom slučaju kad vi donosite ovakav zakon gdje rušite vlastitu strategiju prostornog uređenja RH, gdje ste u svibnju mjesecu rekli da ćete dovršiti izgradnju mreže autocesta samim ovim zakonom postajete nevjerodostojni i govorite da su vam strategije samo nužno zlo koji morate izraditi ali da su zakoni koji se rade onda apsolutno odskaču od takvog jednog proklamiranog stava koji se strategijama u RH definira, ovako je zakon donesen ad hoc kaže to malo tokom jutra je rekao gospodin Šuker, da bismo ona sredstva koja smo po meni nepravično uzeli Hrvatskim željeznicama i značajno im smanjili subvencije iz državnog proračuna sada kroz javni kapital koji ostvarujemo kroz ovu naknadu koja je bila namijenjena za jedan iznimno dobar projekt i nju rušili a nećemo uspostaviti drugi dobar projekt financiranja izgradnje željezničke infrastrukture. I to je temelj zbog čega se mi u Klubu HDZ-a s time ne možemo složiti. A inače kada govorimo o HŽ-u, bilo sustavu ili upravitelju željezničke infrastrukture ili operaterima onda posve je u neskladu sa ovakvo proklamiranim zakonom i ponašanjem Hrvatske Vlade odnos prema HŽ-U Kargo, ako želimo HŽ Kargo osnažiti, ako mu želimo dati novu poziciju s aspekta Vlade koja je još uvijek vlasnik tog HŽ-a Karga, meni nije još ni dan danas jasno zbog čega je HŽ- Kargo onda išao u jedan bespotreban projekt kupnje kolosijeka na žitnjaku, zbog toga dignuti kredit od 15 milijuna kuna i to ja držim da prema važećem Zakonu o željeznici koja ga ova Vlada donijela taj isti HŽ Kargo ne može biti vlasnik infrastrukture. Dakle, ne može biti vlasnik infrastrukture već to može biti samo vlasnik RH odnosno njena tvrtka u njenom vlasništvu a to je HŽ infrastruktura. Da HŽ infrastruktura krene u kupnju tih kolosijeka još bi to mi bilo nekako prihvatljivo, ali da u kupnju kolosijeka od DIKI-ja na Žitnjaku ide operater koji po zakonu ne može biti vlasnik te iste infrastrukture, to je promašaj, to je čudno, bez obzira što je Vlada pokušala objasniti kako iza te kupnje stoji plemenita ideja da se isplate plaće vlasnicima DIOKI-ja, to se moglo na drugačiji način rješit ako je to Vlada htjela, pa čak i kroz drugu kćer a to je HŽ infrastruktura, a ne kroz HŽ Kargo. To je toliko o pokušaju Vlade da intervenira nas u sustav Hrvatskih željeznica, pa evo i promašaj koji se na ovaj način dogodio jer smo HŽ Kargo opteretili bespotrebno sa kreditom od 15 milijuna kuna kako bi mogli kupiti čak sa stajališta tehničke vrijednosti upitan kolosijek na Žitnjaku, ali evo, to je što se toga tiče. Dakle, mi u klubu HDZ-a nemamo ništa, dapače podržavamo da Vlada krene u sustav izgradnju boljeg, kvalitetnijeg sustava koridorskih pruga posebno ovu koju ste vi gospodine zamjeniče malo prije spomenuli a to je 5 b da se koliko god je moguće osnaži koridor 5 c prema Pločama, da se uredi kompletni sustav lokalnih željezničkih pruga koje će itekako biti upitne nakon donošenja onog zakona o željeznici kojega smo donijeli i tu nema nikakve dileme, ali nam to podastrte nam strateški dokument, koje pruge, kako, kojim redoslijedom, kojom dinamikom, kako ćemo to financirati, što ćemo osloniti na sredstva europskih fondova, što ćemo morati sami financirati, pak onda ovaj zakon bi možda imao smisla da se na tom tragu krenulo. Ovako kažem iz svih razloga koje sam naveo a koje će kasnije još i biti u pojedinačnoj raspravi, Klub HDZ-a ovakav zakon ne može podržati. Već je netko rekao za njega da je štetan, za mene je štetan, štetan jer narušava odličan sustav financiranja izgradnje autocesta a ne doprinosi i ne uspostavlja novi sustav financiranja željezničke infrastrukture i zbog toga Klub HDZ-a ne može biti za ovakav zakon.
Tomislav Klarić replika.
Poštovani kolega Bačić, rekli ste i pitali pomoćnika ministra da li postoji nacionalni program gradnje željezničke infrastrukture? Postoji, a ja ću vam reći koliko je star, star je otprilike dvije stotine godina, pogledajte povijest, odnosno monografiju riječke pruge i vidjeti ćete da ovo što je govorio gospodin Antešić, ovaj koridor, ovih 2 tunela od Delnica do Zlobina i sve postoji u tim projektima Austro-ugarske kada je trebalo graditi tu prugu. Ono što mene osobno smeta što se već unazad 5, 6 godina radila prostorno integralna studija Primorsko-goranske županije koja je ovu državu, ovaj proračun, proračun županije Primorsko-goranske koštala 8 milijuna kuna i gdje su ti isti koridori te pruge, ravničarske, odnosno koridor riječke pruge nalazi na jednoj sasvim drugoj lokaciji kroz Vinodolsku dolinu. Govorili ste i tome što znači ovih 20 lipa po trošarine za litru goriva, za HŽ i izgradnju te dvokolosiječne prug apsolutno ništa. Ali strašno puno znači za ovo što ste govorili za buduću izgradnju cesta i prometnica na području Republike Hrvatske. Sve ovo što je govorio prethodno kolega i dolje za Dubrovnik, pa i Žuta lokva, Križišće, Slavonija, Sisak, sve ono što još treba izgraditi od prometne infrastrukture. Dakle, imamo nacionalni program prema ovome kako se radi, kojega ja pozdravljam jer sam upravo tu trasu predlagao u vremenu kada se raspravljalo o prometnoj integralnoj studiji Primorsko-goranske županije jer je suludo bilo vući dvokolosiječnu prugu kroz Vinodolsku dolinu. Iako postoji još jedna varijanta, još jedna strategija koja je isto po prilici toliko koštala tamo iz '70.-ih godina ravničarske pruge Kupskom dolinom i ranžirnog kolodvora na Krasici. Ono što me smeta, što se čitavo vrijeme govori kako je u željeznicu utučen nekakav novac, i jeste utučen ali ne u radnike, u zaposlenike željeznica ako je, neka firma … [[Govornik se ne razumije.]] u posljednjih 12, 13 godina onda je to HŽ i upitna je sigurnost prometovanja u ovakvom stanju u kakvom je.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Klarić, vi ste točno prikazali kakvo je stanje na pruzi 5b koridora za što je među nama svima ovdje jasno apsolutni konsenzus da je taj koridor i ta željeznička pruga jedna od najvažnijih željezničkih pruga u Republici Hrvatskoj. No, ja sam svjestan i činjenice da se i ranije pokušavalo utvrditi, izraditi projektnu dokumentaciju za tu istu prugu. Međutim, da je upravo iz Primorsko-goranske županije pojavi, na određeni način trebala biti temelj, nositelj aktivnosti jasno uz Republiku Hrvatsku uz HŽ infrastrukturu kao tvrtke koja upravlja tom infrastrukturom jer će se gro radova da bi ta pruga imala smisla događati u Riječkoj luci zašto također postoji poseban projekt Svjetske banke. Bilo je otvorenih, ne bih rekao podmetanja ali u svakom slučaju dugo, dugo vremena se trebalo čekati da prostorni plan županije Primorsko-goranske stupi na snagu koji bi prostorni plan mogao i omogućio izradu idejnih rješenja, lokacijske dozvole, građevinske dozvole itd.. Ja ne mogu zamisliti da ta pruga koja je europski koridor da ne može biti u velikoj mjeri financirana sredstvima europskih fondova da za tu prugu moramo toliko sredstava upravo što je prije gospodin zamjenik ministra rekao izdvajati iz državnog proračuna. Ja mislim da je moguće tu prugu ako se projekt postavi kako treba, ako bude usuglašen sa Europskom komisijom da je to jedan od projekata koji će najprije dobiti novce iz europskih fondova u Republici Hrvatskoj.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Bačiću, prilikom donošenja i rebalansa proračuna i proračuna naslušali smo se priča nećemo mi osiguravati sredstva za željeznice da bi vi sa time isplaćivali plaće, mi to nećemo raditi, mi ćemo financirati investicije. To PR-ovski i marketinški ovako zvuči lijepo, prikazuje kako Vlada vodi brigu i onda vam dođe niti tjedan dana nakon toga dokumenat iz iste te Vlade koji kaže: "U uvjetima nedostatnih sredstava iz državnog proračuna u proteklom razdoblju HŽ infrastruktura je financijska sredstva potrebna za dostizanje potrebnih ciljeva i izvršenje ugovornih obveza uz suglasno vlasnika osigurala iz kredita i državnih jamstava.". To znači automatski da niti deficit državnog proračuna nije onakav kakav je. Jer po EUROSTAT-ovim metodama s kojima se mnogi vole hvaliti ako izdate jamstvo za koje je evidentno da se neće moći vraćati kredit on se računa u proračun. A sredstva iz proračuna nisu davana nego su davana jamstva za kredite isključivo zbog toga da bi se prikazao manji deficit a u proteklih godinu i pol dana dano je 2 milijarde i 600 milijuna jamstava HŽ-u. Međutim, najsmješnije što sam vidio u ovom zakonu je u točki 3.: "Za provedbu predloženog zakona nije potrebno izdvajanje posebnih sredstava na teret državnog proračuna Republike Hrvatske.". Pa mi donosimo zakon kojim ćemo osigurati 400 milijuna Hrvatskim željeznicama a predlagatelj zakona kaže nisu potrebna dodatna sredstva. Pa onda zašto donosimo ovaj zakon? Možda nije potrebno, jer to što vi kažete nisu potrebna dodatna sredstva, to je smiješno. Vi ste ta sredstva uzeli nekome da bi ih dali nekome. Ali to najbolje govori o jednoj ishitrenoj odluci, o jednom zakonu koji je donesen navrat nanos, imate još puno stvari ali o tome ću govoriti u pojedinačnoj raspravi. Međutim, definitivno na uštrb investicija u cestogradnji ide se pomoć Hrvatskim željeznicama kojima treba pomoći ali ne na ovakav način, Hrvatske željeznice, ako je Hrvatska već gradila autoceste onda je red da Europa napravi željeznice.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Šuker, u pravu ste, dakle ja sam svjedok a i mi svi saborski zastupnici koliko puta je ministar financija za govornicom govorio za razliku od vaše Vlade mi nećemo socijalni mir kupovati sredstvima državnog proračuna. Mi ćemo smanjiti subvencije iz proračuna koji će biti usmjeren prema Hrvatskim željeznicama. I vi kažete to je bilo PR-ovski. To je bilo PR-ovski kako bi se pokazao i reformski kapacitet Vlade koja će moći vrlo brzo restrukturirati željeznicu pa će taj manjak sredstava koja će biti subvencionirana iz državnog proračuna sada riješiti na način da će se smanjiti troškovi kroz te reforme koje će se dogoditi u HŽ-u. A sada smo evo vidjeli, svjedoci smo što ste vi sami pročitali da će praktično Vlada 400, 450 do 500 milijuna kuna sredstava sada na drugi način transferirati u HŽ-Infrastrukturu i to je potpuno jasno ovih 460 milijuna kuna novo je povećanje deficita državnog proračuna, a to ćemo vjerojatno vidjeti i prilikom izvršavanja državnog proračuna za 2013. godinu.
I Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Bačić, kazali ste da je ovo nepravedan zakon. Pa ne može bit samo nepravedan ako se ovim zakonom i uzima Hrvatskim autocestama milijarda kuna. Kaže se posljedice koje će proisteći donošenjem ovog zakona usklađuju se potrebe financiranja s potrebama organizacije i reguliranja prometa. Nešto ovako neodređeno, a nigdje se ne spominje da će posljedica ovog zakona biti 1 milijarda kuna manje Hrvatskim autocestama. Toga nema u obrazloženju, kao da to ne postoji. Pa nije milijarda kuna tisuću kuna za Boga miloga. Međutim, ovaj zakon ne samo da je nepravedan, on je i suptilan i perfidan jer je priprema za nešto što slijedi, on je priprema za davanje Hrvatskih autocesta u koncesiju, on je priprema da se predmet prodaje ne uljepša kao što se to obično radi nego da ga se što više nagrdi da bi cijena bila što niža, zarada nekima što veća, a šteta državi što dugoročnija. Kad je riječ o davanju Hrvatskih autocesta u koncesiju pade mi sada na pamet jedna lijepa pjesma "Ima jedna duga cesta koja vodi sve do Raja", ali naša hrvatska autocesta i namjera davanja u koncesiju me podsjeća da ima jedna duga cesta koja vodi hrvatski narod u moderno ropstvo. Dugoročno, to neću reći, dugoročno će se to pokazati a nacionalna svaka ekonomska politika može biti ili domoljubna ili kompradorska. Ovo sigurno nije domoljubna. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Marić točno je, ne piše u ovom zakonu da će Hrvatskim autocestama nedostajati milijardu kuna, to je možda trebalo pisati i u prošlom zakonu, ne toliko ta činjenica da će nedostajati milijardu kuna nego činjenica da mi ne znamo kako će Hrvatske autoceste funkcionirati uopće ako im dignemo milijardu kuna, a s druge strane nismo utvrdili koncesionara u tom čuvenom postupku monetizacije. Što ako cijelu iduću godinu, a ja mislim da neće Hrvatska Vlada uspjeti jer je sada čini mi se vrlo brzo na vratima da bude potjeran ovaj konzultant iz Hrvatskih autocesta jer navodno ministar Dončić kaže da ga ne zadovoljava način kako vodi taj postupak. Prema tome, cijelu iduću godinu kako sada stvari stoje neće biti utvrđen koncesionar koji će onda preuzeti obvezu održavanja cjelokupne infrastrukture na Hrvatskim autocestama. Kako i na koji način će onda ta tvrtka Hrvatske autoceste funkcionirati bez milijardu kuna, s druge strane neće doći novi novci, novi koncesionar koji će taj projekt i cijeli taj sustav moći održavati, postavlja se pitanje kako ćemo i na koji način održavati autoceste, a čujemo da već sada ta tvrtka jedva izvlači kraj s krajem, da su problemi u funkcioniranju. Kako će bez toliko novaca to vjerojatno ne znam da li je to jasno gospodinu ministru i ovoj Vladi.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada kolega Mladen Novak.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Kad je riječ o ovom zakonu moram naglasit da je inicijativa od strane hrvatskih željezničara, što sindikata, što kojekakvih uprava koje su se mijenjale tijekom godina, se dijelom odnosila i na ovo što se sad dešava s ovim zakonom. Prije par minuta sam u jednoj replici napomenuo da dugo godina već željezničari ukazuju na problem da cijelo vrijeme su prisiljeni izdvajat za Hrvatske autoceste. I ne samo to, nego prvo se obračunavaju trošarine pa na te trošarine PDV, pa samim tim se izdvaja i znatno više PDV-a nego što je trebalo bit pa onda kad vratimo priču malo unazad onda dolazimo do toga da one subvencije koje su prikazane i koje su bile izdvajane za Hrvatske željeznice u realnosti nikad nisu bile takve kakve su prikazane, a imamo za posljedicu opravdano, sasvim opravdano nezadovoljstvo korisnika željezničkog prijevoza koji ne znajući za ovaj detalj uporno govore tolike novce se baca u Hrvatske željeznice, a vi radite ovako kako radite, vozite s ovim što vozite i onda još u to sve normalno dođu predstavnici ministarstva koji onako pomalo i bezobrazno kažu pa niste u stanju ni zaradit za svoje plaće. Pa normalno da nisu u stanju zaradit svoje plaće jer su nesposobni, a nesposobni su jer ih je odabrala postojeća vlast, nije imala druge za izabrat nego je izabrala ono što ima, u onom dijelu što ima na raspolaganju pa je izabrala ono što je smatrala najmanje lošim ili najboljim, kako god hoćete, pa su ti sposobni i odabrani kadrovi doveli HŽ-Cargo i HŽ-Putnički prijevoz, više-manje HŽ-Putnički ali pogotovo HŽ-Cargo su doveli na ovu razinu na kojoj se sad nalazi. Istu ovakvu inicijativu za ovakav zakon odnosno da p preciziram, za plavi dizel jer željezničari su godinama tražili da budu oslobođeni ovog nameta, odnosno da funkcioniraju po principu plavog dizela i istu takvu inicijativu je pokrenula i Jadrolinija i gle čuda, Jadrolinija je navodno prošla. Da li tome možemo zahvalit što je ministar iz stare pomorske obitelji jer Hrvatsko zagorje je poznato po tome što daje iskusne pomorske kadrove ili nečem drugom možemo zahvalit, nemam pojma. Možda čak i tome da je unaprijed Cargo osuđen na propast, što je vidljivo iz onoga što smo danas spominjali u nekoliko navrata nas više, a ja bih vezano uz to samo zazvao još jedan puta svog imenjaka gospodina Mladena Bajića pa nek' ne prođe onih famoznih 30 godina što je danas spomenuto do sljedećih izvidnih radnji kako se to popularno kaže u tom miljeu, da utvrdimo da li je stvarno HŽ Cargo morao, da li je smio što ste vi rekli ili je pod nekim čudnim okolnostima donešena odluka da se kupi kolosijek DIOKI-a koji na žalost svejedno nije spasio DIOKI, ni radnike DIOKI-a. Ovaj zakon vidim da je u raspravi cijelo vrijeme dosta često se provlačilo da li će ovaj zakon spasiti Hrvatske željeznice. Pa treba razjasniti jednu stvar, ne postoje Hrvatske željeznice, tako nešto ne postoji. Postoji HŽ infrastruktura, HŽ putnički prijevoz i HŽ Cargo. Da li će ovaj zakon šta značiti za HŽ infrastrukturu? Pa vjerujem da hoće, jer bez obzira na sve, 400 i nešto milijuna će im značiti. Mislim da će puno više značiti taj gubitak Hrvatskim autocestama. Da li je ovo dobro rješenje? Ja mislim da nije, ali mislim da je kud i kamo kvalitetnije rješenje ono koje su predlagali željezničari. No, ostavljam to na dušu vama jer znam da uticat ne mogu. Sve dosadašnje rasprave, počevši od prve rasprave Zakona o željeznici u ovom Saboru kad su me bukvalno napali s ove strane da pričam nebuloze, da pričam gluposti, kad sam spominjao to da će se prodavati dijelovi HŽ-a i da je to cilj prvog Zakona o željeznici o kojem smo raspravljali u ovom sazivu. No, sad je to u redu, sad više o tome nitko i ne priča, pa to je prošlo skoro 2 godine šta pričate o tome. Mi imamo situaciju takvu kakvu imamo. HŽ Cargo je doveden u ovakvu situaciju kakva je trenutno bezizlasna, između ostalog i zbog ovoga što je malo prije ministar, odnosno zamjenik ministra pardon spomenuo kao nešto pozitivno. Spomenuo je kao pozitivno da su remonti pruga u cijelom zagrebačkom prstenu, odnosno na svim prilazima gradu Zagrebu osim prema Sloveniji. Čisto iz tog razloga recimo HŽ Cargo mora investirati dodatnih 16000 eura po pošiljci da bi vlak došao iz Capraga do Šoića, a interventni prijevoz energenata. Jako zgodno! Taj isti HŽ Cargo koji je toliko nesposoban. A i neka je i nesposoban, ali nije nesposoban onaj radnik. Ovdje je danas puno riječi bilo o čestitanju Božića učiteljima, prosvjetnim radnicima. Ja im čestitam bez ironije i bez sarkazma. U buduće im čestitam taj blagdan, no međutim ide još ljepša čestitka željezničarima. 1000 radnika HŽ Carga do konca godine je viška, 1000 obitelji. Ali to je svega jedan dan na HZZ-u. Hrvatski zavod za zapošljavanje ima dnevnu kvotu 1000 ljudi da digne, tako da to možda na razini njihovih statističkih podataka i neće biti bog zna što. Ali to je sustavno urušavanje takve firme, to je nešto što vjerojatno ja ne znam ni za jedan primjer. Pratim željeznicu, pratim željeznicu ne samo kod nas nego i ono što se dešava i u okruženju. Ja ne znam ni za jedan takav primjer. Znam da su Britanci svojevremeno, Englezi su išli sa privatizacijom dijelova svojih željeznica pa su tu nakon par godina vraćali nazad po puno većoj cijeni u daleko lošijem stanju. Da li smo mi sad došli, ovim investicijama da budemo na čisto, ovim investicijama se samo rješavaju magistralni pravci. Ono sve lokalno, lokalne i regionalne pruge nigdje nema ovdje, nema i nisu planirane. Danas je zamjenik ministra rekao isto jednu jako zgodnu tezu o projektu 5B koridora sa dva razdvojena kolosijeka što čini jednu prugu. Pa moram priznati da sam malo ostao iznenađen. To je dvokolosiječna pruga, a imamo prugu Novska – Zagreb preko Dugog Sela i preko Siska. E tu nam nisu dali da to bude dvokolosiječna pruga sa razdvojenim kolosijecima. Ne, nego tu moramo ići sa izgradnjom drugog kolosijeka preko Dugog Sela, a prugu koja je bila pošteđena prometa i daleko manje habana i relativno za željezničke pojmove relativno u kratkom periodu i remontirana Sunja – Novska tu prugu ćemo jednostavno zanemariti. Mislim da tako nešto nije, nije baš ne vidim ni jedan logičan koliko god bio sklon čak i ovoj Upravi HŽ infrastrukture ili pojedincima unutra ne mogu naći neko suvislo obrazloženje zbog čega je to tako. Što se tiče, moram vratiti još malo na taj HŽ Cargo. Netko je spomenuo da će biti idući tjedan potpisivanje prodaje ugovora o prodaji. Bojim se da neće, jer su u međuvremenu isplivali i troškovi sudova, pa i da je Rumunj koliko smo upoznati putem medija dostavio nazad ugovor koji je bitno različit, ne malo nego jako, jako puno u odnosu na ono što je javnim natječajem traženo. Sad trošak ovih sudova mislim da je dodatno zakomplicirao, tako da je stvarno upitno šta će s time biti. Postavio sam danas pitanje ministru, međutim on je zbog svojih obaveza morao otići, sad je tu zamjenik ministra pa bih volio i od njega čuti da li ima kakva nova informacija po pitanju kredita za HŽ putnički prijevoz, kupovina 44 motorne garniture? S obzirom na informaciju koju smo dobili isto putem medija da jednostavno i uz državna jamstva se ne može naći nijedna banka koja je zainteresirana za davanje tih kredita. Sad je navodno angažiran i HBOR. Međutim, iz nekih nama dostupnih informacija to je malo prekrupan kolač i za njih i da li će što biti od toga ili neće teško mi je za vjerovat, no međutim zato je predstavnik ministarstva ovdje pa ja se nadam da nakon godinu i pol dana šutnje prema saborskim zastupnicima i članovima Odbora za promet nadam se da je došlo vrijeme da barem na kapaljku saznamo nešto od tih informacija. Sa ove iste govornice sam postavio pitanje zar ne bi bilo kudikamo povoljnije za HŽ, na kraju krajeva samim tim i za državu, zar ne bi bilo povoljnije da vratimo organizacijski oblik? Direktiva EU je rekla moramo imati razdvojene račune unutar sustava Hrvatskih željeznica. Znači, operateri moraju imati zasebne račune, upravitelji infrastrukture moraju imati zaseban račun. Zar ne bi bilo bolje da vratimo ponovno sve u jedan holding? Sigurno bi smanjili troškove. Tad je odgovoreno da to kad se jedanput odlučite za jedan oblik da nema nazad. Provjerili smo putem našeg europskog parlamentarca sa predsjednikom Odbora za promet u Europskom parlamentu ta informacija nije točna. Ali nije nam prvi puta da doživljavamo čak i krive prijevode direktiva da bi nas se uputilo u sasvim drugom pravcu. Moram još jednu stvar, skoro mi je to i promaklo. Ovaj zakon o kojem mi raspravljamo on predviđa člankom 21.a naknada za financiranje željezničke infrastrukture uplaćuje se iz državnog proračuna itd., itd. Pa ću vas podsjetiti da smo nema tako dugo raspravljali o Zakonu o željeznici kad sam 5 puta inzistirao da se očituje zamjenik ministra da li to znači da ovim zakonom imamo mogućnost više upravitelja infrastrukture, da nije jedinstven. Ovaj zakon je prvi puta uveo mogućnost više upravitelja infrastrukture. A mi sad donosimo zakon po kojem ćemo reći upravitelj infrastrukture ostvaruje pravo na 0,20 kuna po litri goriva. A onda tek iza toga dodajemo u drugom stavku to se odnosi na HŽ infrastrukturu. Sad ja, ja nisam pravnik ali pitam pravnike ima ih sigurno, da li je to sad pravno u redu za održavanje infrastrukture točno decidirano stoji za održavanje infrastrukture se izdvaja iz državnog proračuna taj iznos. A što ukoliko netko drugi dobije koncesiju da bude upravitelj infrastrukture na nekom drugom dijelu? Ugovor se sklapa na 5 godina. Koliko ja znam 2008. je potpisan ugovor sa HŽ infrastrukturom. Da li je 2013. potpisan ja ne znam, možda je, možda nije ali ovaj zakon sigurno nije pisan na 5-godišnje razdoblje. Nigdje u njemu ne kaže da će za 5 godina on više ne vrijedi što bi rekli djeca puj pik ne vrijedi ajmo sad ispočetka, tamo će zavisi tko će dobiti, s kim ćemo sklopiti ugovor o upravljanju infrastrukturom. Tako da mislim i da s pravne strane vrlo, vrlo upitno koliko je ovaj zakon u redu. Imao sam toga još ali nadam se da će biti prilike u replikama. U svakom slučaju koliko god ja jesam željezničar u duši jer jesam, iz takve sam obitelji, svi su moji radili na željeznici i sam sam cijeli radni vijek proveo 30 godina radeći na željeznici boli me nepravda koja je bila sve ove godine prema željeznici, a bila je nepravda bez obzira tko što mislio ali ne mogu se složiti ni sa jednim od ponuđenih rješenja. Klub Hrvatskih laburista će po pitanju ovog zakona biti suzdržan.
Hvala lijepa. Tomislav Klarić, replika.
Pa kolega Novak govorite o željeznici, a onda spominjete HŽ Cargo, HŽ putnički prijevoz, HŽ ovo, HŽ ono. Činjenica je da je do 2000. godine jedna firma razbijena, rasturena na puno firmi pa je HŽ Cargo, HŽ putnički prijevoz pa je postojao i RVR koji se u međuvremenu valjda i raspao i infrastruktura, putnički prijevoz i ne znam što sve ne. I ovdje sad govori se o ovome zakonu o tih 20 lipa što će se dobiti i što će biti nekakva minimalna sredstva, ali se govori i o ogromnim sredstvima koja su u proteklim godinama uložena u tu istu željeznicu. Svjedoci ste kad već spominjete i Zagreb i ranžirni kolodvor i ovaj dio ona dva sistema vuče do Moravica koji su odrađeni i napravljeno je … [[Govornik se ne razumije.]] Evo nedavno je jedna otvorena. Pripremaju se valjda i ti projekti za ravničarsku prugu, to sve treba pozdraviti. Ali se zaboravlja jedna činjenica da je kroz ova desetljeća i stoljeća da Hrvatske željeznice u onom svom integralnom obliku imaju ogromnu vrijednost. Imaju u centrima najvećih gradova u RH od Zagreba, Rijeke ogromnu imovinu u nekretninama u objektima koji su građeni desetljećima i koji imaju nekakvu vrijednost. Ovdje se spominje da je pojeden osnovni dio taj temeljni kapital sa dosadašnjim ulaganjima. Ovih 20 lipa što ste rekli to je bila dobra ideja i sindikati su to tražili svojevremeno za nekakva svoja prava. Ovdje sad govorimo i čitavo vrijeme mojeg promišljanja ide u tom smislu novi zakon koji će napraviti upravo ovo što je gospodin Bačić spomenuo. Koja je Strategija razvoja te željeznice? Rekli smo da ćemo prodati HŽ Cargo valjda tim Rumunjima ili ne. To je jedini dio HŽ-a koji može donositi nekakav prihod, sve ostalo je uvijek podložno tim subvencijama i uvijek nečemu što će država kao takva morati davati. Ali HŽ je prebitan i prevažan u onom smislu što znači za razvoj gospodarstva, razvoj Riječke luke, razvoj svega ostalog u onim poduzetničkim zonama jer neizostavan dio krvotoka naše zemlje.
Odgovor na repliku, Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa kolega sad ste me sjetili još jedan detalj da sve ovo što ste vi rekli, sve apsolutno stoji, sve podržavam. Između ostaloga koliko sam ja upoznat i rumunjski partner ćemo ga tako nazvat se premišlja oko ovog ugovora za kupovinu iz razloga što nekretnine koje su navodno Kargove opće nisu unesene kao takve, nije preneseno vlasništvo. Prema tome, sve to da ne kažem vrlo diletantski pripremljeno ili još bolje reć pripremaju se samo segmenti a ne vidi se cjelina. Sve ono drugo vam je nebitno. Podsjetit ću vas i s obzirom da ponešto znam i o vama kao, odnosno znam da ste radili na željeznici. Podsjetit ću vas i na još jedan drugi dio priče. Svojevremeno je bio izuzetno veliki napad da se kolodvor Split iseli, da se željeznica iseli iz centra grada. Takav isti slučaj je bio koliko se sjećam i u Rijeci, da se makne željeznica iz centra grada, ali to je, to je ona stvarna vrijednost željeznice. Taj dio se potpuno zanemaruje. Mi sad pričamo o toj željeznici. Ne znam, možda nije prava usporedba al ne mogu odolit da je ne spomenem. Znate kad su Bara pitali što misli o Sanaderu, onda je rekao gledajte ja ne zamjeram jer sad je postao nacionalni sport tko će jače pljunut na njega. E sad, ja imam dojam da je ovdje sad postao nacionalni sport tko će više oblatit ajmo Hrvatske autoceste, Hrvatske željeznice, šta dal mislim dal postoji još jedan takav narod u svijetu, koji samo ajmo deri po svom, neshvatljivo.
Branko Bačić replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Novak, kažete odnosno pretpostavljate da je Jadroliniji omogućen plavi dizel, plaćanje i kupovina goriva bez naknada za održavanje cesta zbog toga što kako ste rekli ministar Hajdaš Dončić dolazi iz ovih krajeva gdje su poznati pomorski kapetani pa je vjerojatno to bio razlog zbog čega je Jadrolinija oslobođena plaćanja naknada po litri goriva. Točno je da je Jadrolinija oslobođena ovih naknada i da je to na godišnjoj razini ušteda Jadroliniji negdje oko 45 milijuna kuna. No moram vas razočarati jer pomorci Jadrolinije, zaposlenici i cijeli sustav nije dobio ništa, zašto? Zato što se Vlada vrlo brzo potrudila da onda smanji subvenciju Jadroliniji zato što obavlja nekomercijalni dio putničkog prometa na Jadranu, pa će Jadrolinija sada temeljem ovog prijedloga Zakona premda joj je smanjen trošak naknade za plaćanje goriva još 20 milijuna kuna manje primiti iz sredstava iz državnog proračuna. Naime, Jadrolinija je odnosno agencija koja plaća subvencije Jadroliniju imala je stavku 325 milijuna kuna za subvencioniranje putničkog pomorskog prometa na Jadranu. E sada oslobađamo Jadroliniju troška od negdje oko 45 milijuna kuna a agenciji se uzima dvostruko više, 10 milijuna kuna. tako da će usprkos toj činjenici što je Jadroliniji uveden plavi dizel i smanjen trošak goriva biti manje sredstava jer je u isto vrijeme agenciji smanjeno dvostruko više sredstava tako da taj pozitivni učinak koji se očekivali pomorci Jadrolinije i cijeli sustav Jadrolinije praktično je ovim eliminiran jer će im biti teže nego prije nego što im je smanjen trošak goriva.
A ministar Hajdaš Dončić dolazi iz kraja gdje dobre brodove grade. Zaista. Odgovor na repliku, Mladen Novak.
Pa gledajte on kada je doneso tu odluku o Jadroliniji, onda su proradili ti geni valjda iz stare pomorske obitelji, ali onda se valjda u međuvremenu sjetio da je on ipak iz Zagorja i da nema baš previše veze sa Jadrolinijom. No međutim, slažem se apsolutno s onim što ste vi ukazali, HŽ Kargo, HŽ putnički i dalje su daleko od toga. Činjenica je da možda čak i su bili pedantni, pa su došli do te cifre na način da toliko umanjenja trošarina, pa sad na nju još PDV i onda to ispadne možda ta cifra. Al kad je obrnuta situacija, kad treba nešto izać u susret, e onda je malo manje pedantnosti, onda je ona da ne kažem odokativna metoda kojom se odvaže onoliko da ne kažem meni sviđa, koliko ja smatram da je to u redu i donese se takva odluka. Bojim se da bez obzira što su to nacionalni operateri, pričam sad i o Jadroliniji, i o HŽ Kargu, i HŽ putničkom prijevozu, da naša Vlada, naše resorno ministarstvo ama baš ničim nije dalo do znanja da ima namjeru zaštiti, da ima namjeru im pomoć. Ovo je godinama sustavno uništavanje oba naša operatera, oba.
Goran Marić replika.
Kolega Novak, pitali ste se hoće li ovaj zakon išta značiti HŽ infrastrukturi? I sami dali odgovor hoće, 400 milijuna kuna će nešto značiti. Naravno ali jednako bi značilo da nema ovog zakona a da nisu smanjenje subvencije iz proračuna. Znači, nepotreban je zakon ali onda ne bismo dobili sliku kakvu imamo sada. Onda dobili bismo proračun sa većim deficitom, sa većim državnim rashodima i onda ne bi bilo to lijepo vidjeti takav proračun. Kao što ne bi bilo lijepo vidjeti pod kojim uvjetima je HŽ Kargo prodan i koji su izmijenjeni uvjeti, kao što nije lijepo vidjeti zašto je Gredelj otišao u stečaj i nije u predstečajnu nagodbu a neke velike privatne tvrtke su u predstečajnoj nagodbi i ne idu u stečaj. Ali zašto izdvajati iz proračuna kad možemo davati i jamstva. Pa tako i prikrivati stvarni javni dug. Jer, a zapravo u konačnici će javni dug biti ukupni dug središnje države uvećan za sva jamstva koja je Vlada dala jer u pravilu se naplate sva jamstva. Ali to je prikrivanje stvarnog stanja. Ali Vladi je važan dojam a nije sadržaj. Dojam o zaposlenosti, a zapravo je nezaposlenost, dojam o gospodarskom rastu pa još uvijek je predviđen u proračunu gospodarski rast a zapravo mi strmoglavo padamo i to slobodnim padom. Mjere koje donosi Vlada djeluju na usporavanje pada kao retardant, što je djeluje. Zapravo to je retardant ekonomska politika. Tako bi je se moglo nazvati. Ubrzava gospodarski pad. I onda kaže premijer Milanović za svoju Vladu, ovo je najbolje što Hrvatska ima u ovom trenutku. Pa i evo ovdje nema ih puno vidim samo među malo nekolicinom vladajuće koalicije, puno kvalitetniju Vladu nego što je postojeća. Imamo tri ovdje moguća ministra znanosti i obrazovanja koja nisu za usporedbu sa postojećim i tako sa svim drugim. I onda se dičiti takvom Vladom koja je zapravo odabrana po najlošijem kriteriju koji postoji u okviru politike.
Hvala. Odgovor na repliku Mladen Novak.
Ja bih ovaj vaš dio oko ministra znanosti malo preformulirao. On nije ni blizu ovih a ne obrnuto. Da, što se tiče jamstva, rekli ste, slika bi bila drugačija. O tome je dosta govorio kolega Šuker danas. No, ja ću postaviti ponovno pitanje, možda i dobijem odgovor. Znate kada dijete puno plaće dobije i jeti. Da li mi možete odgovoriti 44 motorna vlaka da li će biti kupljena, po kojoj cijeni, tko je dao kredit? Vidim klimate glavom, biti će. E sada mi još samo recite tko će ih raditi. S obzirom da je Gredelj u stečaju, da je pogođen posao navodno sa Končarem, da Končar ima na raspolaganju dva kolosijeka, da Gredelj jedini ima kapacitete na Vukomercu. A vi Vukomerac svim silama želite uništiti. Sada se meni postavlja pitanje da li je možda već i Gredelj namijenjen za preuzimanje od strane Končara? Pa ne cijeli Gredelj jer ne treba cijeli Gredelj, samo kako ovu svu zavrzlamu sada razriješiti? Jer tamo u Gredelju imamo tri poslovne jedinice. Ali treba izdvojiti iz te tri samo onu jednu koja nama odgovara a taj je Vukomerac. Pa tamo ima dovoljno kapaciteta. Mislim tu smo sada zakovitlali cijelu priču ali ja imam dojam da ni sami autori ne znaju ni što žele ni kako bi to proveli. Hvala.
A ja sada opet vas pitam, kome je to bio odgovor na repliku? Pa zaista, kolege nekada pretjerujemo. U ime Kluba zastupnika HNS-a potpredsjednik Milorad Batinić. Izvolite kolega.
Hvala gospođo potpredsjednice, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Klub Hrvatske Narodne Stranke podržati će ove izmjene i dopune zakona. Kao što sam bio i uvodno rekao u prethodnom prijedlogu zakona mogli smo integralno raspravljati pošto se radi o alokaciji 20 lipa državnog proračuna za željezničku infrastrukturu. Naime, nema se puno što reći o ovom prijedlogu zakona jer smatrao da je tehničke naravi, da je opravdan, razumljiv, naprosto iz razloga koji su definirani u postojećem Zakonu o željeznici, ugovoru o upravljanju, odnos HŽ infrastrukture i države i u kontekstu postojećih mogućnosti državnog proračuna smatramo opravdanim da li će ta sredstva biti dostatna, to će pokazati naredno razdoblje. Ono što svakako bih želio istaknuti i svatko od nas ovdje tko raspravlja da li pojedinačno, da li u ime kluba i kasnije ćemo čuti pojedinačno dijeli određene emocije prema određenoj temi. Međutim, govorimo o vrlo sličnim problemima, govorimo o prometnoj infrastrukturi, da li su ceste, da li su željeznice, da li se radi o Hrvatskim cestama, autocestama ili HŽ CARGO-u, HŽ putničkom prijevozu, znači to je na neki način nešto što smatramo svojim. Međutim, isto tako u vremenu u kojem jesmo mislim da moramo i daleko zrelije i trezvenije bez nekih emocija onih koje nisu potrebne u ovom dijelu raspravljati i ovom prijedlogu zakona. Slažem se kao što sam i uvodno kazao da je infrastruktura željeznička bitna, obaveza države. Međutim, ne mogu dijeliti isto i određene pozitivne strane kao što je bilo razvidno od nekih kolega koji su rekao bih plakali za nečim i da ćemo nešto izgubiti preko noći. Mi nećemo izgubiti ništa. Recimo riječima ili razmišljanjem svakog jednog običnog građanina, neću reći Ivanca, nego recimo ne znam Koprivnice koji masovno putuju koriste željeznicu više nego možda cestovni prijevoz jer je bolja prometna povezanost. Međutim što je putniku, i sebe smatram putnikom makar nisam putovao vlakom već 20 i nešto godina nažalost, a kasnije ću kazati zašto što njega zanima? Što brže, što jeftinije, što kvalitetnije doći od točke A do točke B. Da li mu je za to brže, jeftinije, jednostavnije doći cestom ili željeznicom to je ono što zanima hrvatske građane. Da li je prijevoz tereta brži cestovni, jeftiniji ili željeznicom, to zanima onoga tko će vršiti prijevoz odnosno kome treba usluga prijevoza roba. Naime, moja iskustva i kao gradonačelnika, iskoristiti ću priliku pa ću i na to napomenuti, sa HŽ infrastrukturom nisu dobra. Ni sa HŽ prijevozom, HŽ CARGO manje-više. Naime, desilo se nešto da iz područja, mislim da je to neka, ne mogu točno kazat kategorija koje grupe, udaljenosti nekih 20 km, relacija Lepoglava-Ivanec-Varaždin, putovanje, vozni red. Meni je bilo neshvatljivo kad sam čuo da je vozni red promijenjen, nije usklađen integralno makar smo radili na tome sa autobusnim prijevoznikom i 60-70 radnika druge smjene nije se moglo vratiti sa posla. Naravno, inicirali smo određene sastanke, međutim trebalo nam je nekoliko mjeseci dok smo uopće uspjeli dogovoriti i sa putničkim prijevozom i sa infrastrukturom da bi se uopće moglo to provesti. I ono što me, da budem iskren, naprosto digao sam se sa stolice, smatram se tolerantnim, imam dugačak fitilj, međutim kad sam čuo da na vozni red suglasnost daju sindikati, u doslovnom smislu riječi na vozni red putničkog prijevoza suglasnost daju sindikati. Bio je upravo ovakav tajac u resornom ministarstvu. Drugi dan nakon toga sastanka opet šok, zašto, pa zato što vlak koji vozi poslije 10 sati u centru grada u 10,15 sati kada radnici iz druge smjene negdje preko tisuću radnika prelazi pružni prijelaz rampa dignuta, a prolazi vlak. Mislio sam da se radi o tehničkom kvaru, međutim tražio sam tumačenje, obavijestili smo policijsku postaju, policijsku upravu, željeznicu jer za mene je to sve isto i kazali su pa znate naš radnik je radio do 10 sati, ovih 15 minuta mu moramo platit prekovremene sate da bi on dizao i spuštao rampu pošto nije elektronski. Kad govorim o željeznici, kada sve to sagledam iz svojeg, a nisam jedini i nije to samo slučaj kod mene, onda se pitam da li će ovih 20 lipa i suglasan sam s ovim obrazloženjem što je zamjenik ministra kazao za izgradnju, međutim tu kaže u Zakonu o željeznici znači da iza samo financiranje odnosno funkcioniranje i tvrtke HŽ-Infrastruktura da se ne bi desilo da ovih 20 lipa ne ode tamo gdje ne treba, a nisam siguran da neće, to naravno ne možemo definirati zakonom, ne može niti zamjenik ministra niti ministar, međutim odgovorne osobe u tvrtkama HŽ-a. Za naše građane je sve to željeznica, oni ne razlikuju puno što je prijevoz, što je infrastruktura, što je cargo, naravno mi smo u drukčijoj poziciji, stjecajem okolnosti moramo se upoznati, međutim imam veliku zabrinutost prema tome. Naime, svi smo svjedoci dugi niz godina prije, da l' su to nakon '90.-tih, 2000.-tih, potpuno nebitno, ogromnih otpremnina. Ne znam koje su sve javne tvrtke imale tolike otpremnine kao željeznice ili možda griješim. Da ne bi opet otišlo na restrukturiranje na način ovakav ili onakav to bi volio, znam da je nemoguće možda ugraditi u tekst zakona, ali nadzor nad trošenjem tih sredstava. Volio bih i znam da je nužno da se, a vjerujem da je i u pripremi ukoliko nije vidjelo svjetlo javnosti … osobnim kontaktima sa ministrom dobio sam informaciju da su definirani prioriteti isto kao i u cestogradnji, tako i u gradnji željezničke infrastrukture što je nužno. Naravno, sve je to u skladu sa mogućnostima i proračuna, sa mogućnostima koje pružaju sredstva iz fondova Europske unije i ne smatram da je problematično i da se zaustavit gradnja autocesta ili brzih cesta nego smatram naprosto da smo morali definirati određene rang prioritete i da su se određeni projekti prolongirali za uvjetno rečeno neka bolja vremena. I da zaključim, opravdano je ovih 20 lipa za gradnju HŽ-Infrastrukture, opravdano je da se izvrši alokacija ovih 1,20 kuna famoznih, po meni je to trebao bit zakon 1,20, šala, nemoguće, ali isto tako velim želja je da se izvrši i kontrola i nadzor nad trošenjem tih novaca. Uz sve navedeno napominjem HNS podržat će prijedlog ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Klub SDP-a će podržati ovaj zakonski prijedlog. Ovim prijedlogom zakona naknada za financiranje željezničke infrastrukture kao javnog dobra u općoj uporabi u vlasništvu Republike Hrvatske bila bi uključena u trošarinu prema Zakonu o trošarinama prihod državnog proračuna, a iz državnog proračuna uplaćivala bi se po litri naplaćene trošarine na energente, motorni benzin i plinska ulja koja se koriste kao pogonska goriva u iznosu od 0,2 kune na račun HŽ-Infrastrukture d.o.o. Naknada za financiranje željezničke infrastrukture iz trošarina je izvor financiranja kojom se upravitelju HŽ-Infrastrukturi nadoknađuje manjak prihoda zbog nedostatnih sredstava iz državnog proračuna za organizaciju i reguliranje prometa, održavanje željezničke infrastrukture te upravljanje društvom sukladno ugovoru o upravljanju željezničkom infrastrukturom. Povoljni geoprometni položaj Hrvatske moći će se realizirati samo ako se razina prometnica podigne na najvišu mjeru. Izvori financiranja za tako velika ulaganja bit će u hrvatskom proračunu i u fondovima Europske unije. Razlozi zbog kojih u klubu SDP-a podržavamo donošenje ovog zakona su sljedeći. Prije svega to je loše stanje željezničke infrastrukture, trend podinvestiranja je na željeznici prisutan već proteklih 20 i više godina, rezultat takvog stanja je zaostatak u remontu pruga, vrlo niske dopuštene i komercijalne brzine vlakova, loše stanje kolodvorskih kolosijeka i skretnica. Tu su stvari manje-više svima poznate. Drugi razlog je osiguranje stalnog izvora financiranja. Vlada Republike Hrvatske sklopila je 15. lipnja 2008. godine sa HŽ infrastrukturom ugovor o upravljanju željezničkom infrastrukturom u kojem je člankom 10. stavkom 1. predviđeno "vlasnik infrastrukture obvezan je osigurati dostatna financijska sredstva za održavanje, obnovu, osuvremenjivanje, izgradnju i dogradnju željezničke infrastrukture, sredstva za organizaciju i reguliranje željezničkog prometa, te sredstva za upravljanje poduzećem. Na temelju članka 65. stavka 6. Zakona o željeznici Vlada Republike Hrvatske obvezala se uzimajući u obzir odredbe posebnih propisa o državnim potporama u roku od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu toga zakona donijeti odgovarajuće odluke radi smanjenja zaduženosti i financijske konsolidacije upravitelja infrastrukture, HŽ Infrastruktura d.o.o. Smanjenje zaduženosti i financijska konsolidacija odnosi se na kredite koje je upravitelj infrastrukture ugovorio za financiranje održavanja, modernizacije, izgradnje željezničke infrastrukture, te sredstava za organizaciju i reguliranje željezničkog prometa kao i za pokriće ostalih gubitaka koji su nastali zbog upravljanja željezničkom infrastrukturom. Postojećim Zakonom o željeznicama uređuje se financiranje željezničke infrastrukture iz naknada koje plaćaju korisnici željezničke infrastrukture, sredstava od ulaganja domaćih i stranih pravnih osoba, proračuna jedinica lokalne i područne samouprave i državnog proračuna, te drugih izvora. Nedostatak sredstava za financiranje željezničke infrastrukture Republika Hrvatska može osigurati i iz drugih izvora. Oblik održivog i stalnog izvora financiranja predstavljala bi naknada za financiranje željezničke infrastrukture koja bi bila uključena u trošarinu. Nadalje, moramo spomenuti vrlo negativan omjer udjela željezničkog prijevoza u odnosu na cestovni. Situacija u kojoj su se zatekla željeznička društva krajem 20 stoljeća u državama EU pa i izvan nje nije ni malo ružičasto. Željeznice su nezadrživo gubile utrku sa sve kvalitetnijim cestovnim prijevozom ne uspijevajući ponuditi tržištu nove usluge koje bi kompenzirale tehnološke nedostatke. Tržišni udio koji su izgubile u razdoblju nakon Drugog svjetskog rata doveo je do rapidnog zaostajanja te grane za ostalim granama prijevoza dovodeći do njegove sve veće nerentabilnosti i potrebe za financijskim intervencijama države. Veliki nedostatak željeznica u njihovom tržišnom plasmanu jest nemogućnost pružanja usluga prijevoza od vrata do vrata zbog uvjetovanosti postojećom infrastrukturnom mrežom i tehničkim ograničenjima. To za sobom povlači daljnje poskupljenje usluge prijevoza organizacijom dopreme robe do ukrcaja u vagon i otpreme obično cestovnim vozilom nakon njezina iskrcaja što čitav prijevozni posao značajno odugovlači, komplicira i poskupljuje. Nadalje, željeznički je prijevoz osobito teretni spor jer se svi oblici prijevoza brzi putnički, regionalni, lokalni, teretni itd. odvijaju po istoj infrastrukturi i dijelu trase u određenoj jedinici vremena što uvjetuje vrlo kruta i fiksna pravila redoslijeda propuštanja pojedinih vlakova pri čemu najmanji prioritet ima teretni prijevoz. Konačno održavanje postojeće infrastrukture i izgradnja nove zahtijevaju značajna sredstva koja se ne mogu zaraditi u takvim uvjetima i u tržišnom okruženju u kojem cestovno prijevozništvo sve više istiskuje željeznice. Nasuprot tome, možemo se složiti da željeznički prijevoz sa stajališta ekologije, ekonomije, energetike kao i prometne sigurnosti svakako treba poticati. Na kraju klub SDP-a će podržati ovaj zakonski prijedlog. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku. Kolega Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega, evo vi ste to pročitali, potvrdili da ćete glasovati za ovaj zakonski prijedlog. Ali s obzirom da znam da dolazite iz naše Slavonije, iz Virovitičko-podravske županije je li vam poznato da postoji, dakle Nacionalni program željezničke infrastrukture u kojemu nisu od strane pruge na području vaše županije, pa čak ni ova pruga Dalj – Osijek – Varaždin ili pak ovamo prema Zagrebu. Dakle, radi se o tome da je objašnjenje takvo da se te pruge ne nalaze na međunarodnim koridorima, da su nerentabilne i zapravo ne piše doslovce ali su spremne za gašenje kroz nekih pet godina. S obzirom da vi kažete da ćete ovaj zakonski prijedlog podržati, pa me zanima u tom sklopu, dakle stanja pruga i plana strategije nacionalne za pruge u vašoj županiji je li to malo kako se kaže u sukobu interesa razmišljanja vaših.
Hvala. Odgovor kolega Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega, pa vezano kad govorite o pruzi Koprivnica – Dalj mislim da takva informacija kad vi govorite o gašenju, ja takvu informaciju nemam. Sigurno da je tamo ono što sam ja čuo, što je u planu modernizacija te trase pruge, ali sredstva koja se ovim zakonskim prijedlogom od 20 lipa po litri goriva sigurno nisu dostatna da bi se svi pravci obuhvatili u kraćem vremenskom periodu. Ono što se pogriješilo u prošlosti, a inače uvijek se vraćamo, uvijek se vrtimo ovdje u krug kad se i ovdje se spomenuo dokument strategije u koji ova pruga je dobila regionalni karakter premda je prema mnogim razmišljanjima trebala dobiti status glavnog pružnog pravca, dakle s međunarodnim karakterom. Međutim, teško ćete me uvjeriti da pruga regionalnog karaktera da se priprema za gašenje, zapravo za obustavu prometa jer je ovaj dio pruge od Čelića dalje sad traju, u visokoj su fazi radovi za modernizaciju tog dijela koji je bio zatvoren prije nekoliko godina. Sad nemam točno podatke, ali te sam podatke, u prošloj raspravi smo o tim podacima govorili. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra. Danas smo ovdje razgovarali što znači uzeti 20 lipa iz trošarina na gorivo i umjesto u Hrvatske ceste ili autoceste jednostavno tih 450 milijuna kuna godišnje preusmjeriti, prenamijeniti u Hrvatske željeznice. Slično se dogodilo i danas je bila rasprava o tome da je i prijevoz koji naši učitelji primaju preraspodijeljeno za siječanj, umjesto u prosincu. A božićnica tako i tako nije bila još od zadnje godine vladavine Jadranke Kosor, dakle pa do ove dvije godine SDP-a. Dakle, učitelji nisu primili božićnicu. Tako da im to nije nikakvo iznenađenje. Bilo bi dobro da i božićnicu bar prebace u sljedeću godinu za Sveta tri kralja ili neki drugi blagdan koji dođe u siječnju, ali eto neće se to dogoditi. Kako je ukraden, ukraden doslovce dakle prijevoz učitelja jedan mjesec, dakle primali su taj prijevoz za tekući mjesec sad ga prebacuju u onaj, znači jedan su ukrali ili ukrast će jedan. Tako i ovih 450 milijuna, molim? … [[Upadica se ne razumije.]] A dobit će dva u siječnju. Pa dajte razveselite učiteljski narod i recite im da će dobiti dvije u siječnju. To recite gospođo Lugarić ja bih vas stavio za ministricu znanosti, obrazovanja, športa itd.
Kolega Grubišić, željeznice su tema.
Evo, željeznice. Dakle, tih 450 milijuna kuna su prenamijenjeni za Hrvatske željeznice. Znamo u prošlosti, još za vrijeme gospodina ministra Šukera da je Hrvatska država subvencionirala, dotirala kako se to nekad voljelo reći s jednakim iznosom željeznice i HRT. Otprilike tu je negdje bilo oko milijardu kuna jel' tako. Ajde dobro 900 i još nešto, da. E, dakle to su ustanove od javnog značaja, ustanove koje odnosno naše Hrvatske željeznice koje su ostale okljaštrene značajno sa ukidanjem mnogih pravaca i pruga. Recimo bilo je 2 godine zaustavljen promet na pruzi pa je sad obnovljeno navodno Sirač-Bjelovar. Pruga Našice-Pleternica nije nikada proradila niti će. Može se iskoristiti za staro željezo, dignuti prugu a pragove za vinograde isjeći pa posaditi gore po … vinograde jel'. Dakle, niz drugih pruga koje nisu na magistralnim pravcima, koji nisu zanimljivi Europi i europskim prometnim pravcima su zapravo nerentabilne, čak se govorilo o tome da će se ukinuti pruga Osijek-Zagreb upravo preko Virovitičko-podravske županije što sam maloprije rekao. Bilo je govora pa je bilo ljutnje u Slavoniji pa se to malo sad stišalo. Ali kad će doći na red? Pa vidjet ćemo. X. paneuropski koridor, dakle od Dobove do Tovarnika koji prolazi kroz Hrvatsku je značajan za prijevoz. VB koridor koji prolazi od Botova prema Zagrebu i Rijeci je značajan koridor. VC koridor od Belog Manastira i od mađarske granice pa ovamo prema rijeci Savi je značajan koridor za RH. I još jedini onaj koji postoji a na kojemu je prijevoz vrlo usporen tako da je to zaista zgodan za panoram hose Winetouu Karla Maya onih filmova za promatranje kroz Liku jel' onih krajeva sa šamanima i ostalima je ovaj pravac za Split. Pravac koji je nekada išao za Split i vozio 4, 5 sati uvrh glave je bio unska pruga. Unska pruga koja je uništena u ratu i danas vlakovi vrlo rijetko voze, samo do Volinje. To je mjesto na rijeci Uni zadnje odredište naših vlakova, a kasnije vlakovi tzv. Republike Srpske voze na relaciji prema Bosanskom Novom i dalje prema Banja Luci i dva vlaka dnevno za Bihać. Što još reći o našoj željeznici koja je kažem spala knjiga na dva slova tako bi se moglo reći, a ne donošenjem svih akata i srednjoročnog 5-godišnjeg razvoja i godišnjim izvješćima i velikim brojem menadžera koji se gomila htjenjem političkih elita koje upravljaju ovom državom. Pa njihove plaće kad ih pogledate, netko je govorio ovdje o nadzoru pa bi moglo puno toga se pričati koliki je broj onih koji su u upravljačkim strukturama Hrvatskih željeznica, kolike su otpremnine isplaćene, ima tu posla i za one organe koji evo vrše i neke druge vrste prijevoza. Recimo remorkerima itd. jel. Što je sa još jeftinijim prijevozom ili prijevozom kao što je to u Europi uobičajeno da se željeznički promet veže s lučkim gradovima? Pa vidite Nizozemska, Njemačka, kanali Rajna, Majna, Dunav, nema kakvih nema kanala. Što je s našim rijekama? Rijeka Sava je neplovna ne samo od Siska prema Zagrebu nego i nizvodnije. Korito nije očišćeno. Luka Brod nikako da zaživi u ovim projekcijama nijedne Vlade. Luka Brod ima željeznički kolosijek koji može pretovar robe vršiti riječnim prijevozom pa na željeznicu. Taj kolosijek je potpuno zapušten. Kolosijek Bosanski Brod-Slavonski Brod je uništen. Dakle, dignuti i nema ga više. Na osnovu toga je grad Slavonski Brod bio nekada dakle kao međunarodni kolodvor jer ima spoj sa drugom državom, imao je status međunarodnog kolodvora i željezničkog čvorišta. Učinjen je željeznicocid nad željezničkim čvorištem Slavonski Brod. I sa 800 djelatnika željezničkog čvorišta Slavonski Brod spalo je to sada na jedan obični kolodvor poput ovdje Stupnika ili ne znam kako ide ovdje Borongaj, otprilike tako nekako dođe željeznička postaja ili kolodvor Slavonski Brod u nivou evo jednoga Borongaja kolodvor jel. Puno je napravljeno propusta i puno su naši građani Hrvatske platili milijardi subvencija da bi to tako zapravo ispalo. I sada evo nas, skinuti ćemo sa proračuna Hrvatskih autocesta, točno je da je bilo i kriminala, točno je da bilo evo ja ne mogu suditi jer još presude nisu izrečene, točno je da je bilo svega. Ali kada stranac dođe u Hrvatsku, onda ono prvo što zapaža to su zaista uređene i krasne ceste. Putovo sam i kod susjeda ovamo, pa je jedna takva prometnica kao što je npr. tako frekventna iz Iloka kad pređete za Bačku Palanku pa Novi SAD, znači Bačka Palanka i Novi SAD, pa to je cesta pet i pol metara gdje se ne možete razmijeniti sa teretnjakom, a kad uđete u Hrvatsku u Ilok pa do Vukovara onda vidite kakva je država zapravo, to je naše ogledalo. To je ogledalo Hrvatske države prema strancima koji ulaze u RH. I sad smo dogurali do one čeveljuše kako reće Matušić jel i od čeveljuše se mislimo i premišljamo što ćemo sad dalje, poluautocestu, autocestu, most, tunel, itd. Bilo je rečeno kada je došla ova Vlada sa velikim ushitom i usklikom gradit ćemo Ravničarsku prugu Rijeka-Zagreb, to je još davni san od Austrougarske nagodbe, Hrvatsko-ugarske nagodbe 1868.godine kada je Rijeka postala glavna izvozna ruka Mađarske. Onda Karlovac se zvao Karlovar, var je grad jel, itd. Mađarvašutaš, mađarske željeznice su se zvale onda, danas nisu Mađarvašutaš, danas su Hrvatske željeznice ali nažalost stanje je otprilike iz onog doba kada je to bila Mađarvašutaš otprilike, još gore je nego što je danas. Ova Vlada slijedom i u nastavku one Vlade donosi ovaj zakon u kojemu ne piše gospodine Antešiću do kad se ovaj zakon primjenjuje. Je li to trajno? Je, evo dobili smo potvrdu da je ovaj zakon za vjeke vjekova ili dok je barem ova Vlada na vlasti, jer se zakon opet promijeni ako se promijeni vlast. Dakle, ne piše ali je evo ja sam mislio da je to možda nekakva privremena mjera da se pomogne željeznici da stane na svoje noge ali ona je, to je trajna mjera trajne pomoći Hrvatskoj željeznici blago si ga nama. E sada što još reći o ovome zakonu? Ništa, jednostavno u dvije riječi odredio da 20 lipa po litri goriva će pripasti i to kaže ovako upravitelju, pazite upravitelju i to na stranici, kaže neophodna je od 1.siječnja 2014.godine osigurati stabilan izvor financiranja redovnog poslovanja upravitelja željezničkom infrastrukturom. Dakle, njegova kancelarija mora imati stabilan i redovan izvor prihoda kako bi imala ta kancelarija ili ured toga upravitelja stabilno funkcionirao, da ima i tajnicu i auto i sve. Je li to baš tako moralo biti napisano, nisam ja, možda sam ja tupav, ali tako piše na stranici broj tri, dakle, neophodno je da od 1.siječnja 2014.da se osigura stabilan izvor financiranja redovnog poslovanja upravitelja željezničkom infrastrukturom, eto to piše na stranici broj tri, onda napišite kako treba, a ne ovako. Dakle, s obzirom da u Slavoniji imamo jedan taj naš deseti koridor do našega Tovarnika, dakle rodnoga grada mjesta A.G.Matoša i s obzirom da svi ostali koridori osim onih koje sam nabrojio izgleda Hrvatskoj željeznici i nisu bitni, čak nisu ni rentabilni, tako piše. Ja ne znam u što će se tih 450 milijuna kuna utrošiti? Mene živo zanima. Što će to biti u toj infrastrukturi pokrenuto osim ako ne kancelarija upravitelja da se vidimo, u što smo utrošili te novce, ako smo već otkinuli i smanjili Hrvatskim autocestama i rekli ne trebamo mi više gradit autoceste sve smo izgradili, iako nismo imamo koridor 5 c koji još uvijek nije spojen preko Drave sa Mađarskom, niti je napravljen most na Savi, niti ima traga, ni kamena temeljca još niste zakopali i pojeli janjaca. Dakle, nema ni toga. Zanima me u što će svake godine tih 450 milijuna kuna ako bude veća provjera goriva bit će i više, ili ako poskupi, ne znam koliko je to, ne trošarine su fiksne. Dakle, u što će se to utrošiti? Imate li vi plan, program strategije? Da kažete ove godine ćemo napraviti dio pruge do od Karlovca ne znam ni ja do, itd. Ako je jedini i glavni interes praviti tu prugu žilu kao kucavicu željezničku od Botova do Rijeke preko Zagreba onda se moramo pitati zašto, ne nego moramo reć jasno i glasno da svi građani Hrvatske od Vitaljine i Molunta, Pločica, Popovića pa sve to Šaringrada i Iloka plaćaju svi u litri goriva 20 lipa za prugu koja se proteže od Botova do Rijeke. Dakle, svi mi solidarno kao zdravstveno osiguranje, svi smo solidarni sa onima koji idu na dijalizu, recimo jel, i ja nikad ne idem doktoru ali oni troše zdravstvenu kunu, tako i ovu, dakle svi građani Hrvatske solidarno sudjeluju u izgradnji željezničke infrastrukture i njenog upravitelja da izradimo tu prugu ili neku drugu, ali nam recite ili ne znate, ne znate kamo će otići ovih 450 milijuna kuna. hoću znati kamo će otići, svaki dan točim skoro gorivom, ili svaki drugi, kamo će otići mojih 20 lipa, za koji projekt program željezničke infrastrukture u Hrvatskoj. I to hoće znati svi građani Republike Hrvatske. Ovdje je bilo riječi i o pruzi Vinkovci-Osijek, pa tko je, netko je rekao iz SDP-a [[Upadica: Vrijeme.]] Pa čekajte Vinkovci, Osijek-Vinkovci [[Upadica: Vrijeme kolega Grubišić.]] Pa evo Gunja-Brčko-Banovići-Sarajevo. Pa to je pruga koja je međunarodna čovječe Božji [[Upadica: Hvala kolega Grubišić.]] Osijek, Vinkovci, Županja, Brčko, Banovići, Tuzla Idemo na planine. Hvala lijepo.
Imamo dvije replike, prvi se javio Frano Matušić. Kolega Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Grubišić, zapravo postavljajući pitanje o tome gdje će ići sredstva koja su predviđena za željeznicu i zapravo već u samom odgovoru dali ste vrlo jasnu naznaku da se ne zna gdje će ići ta sredstva i u kojem projektu, jer naravno da se ne zna jer je ovdje riječ samo o šminkanju proračuna, samo o šminkanju proračuna ali nažalost koji će imati za posljedicu štetu Hrvatskim autocestama. I imati će za posljedicu činjenicu da nema nastavka gradnje autocesta. A HŽ-u će biti samo pokrivanje gubitaka, o tome se radi. Samo je riječ o pokrivanju gubitaka. Bilo je riječi da će služiti i ova sredstva kao dio sredstava kojim će se sudjelovati, participirati u fondovima Europske unije, u osiguranju onog dijela i sa hrvatske strane. Međutim, ovdje je riječ sasvim jasno o šminkanju državnog proračuna kako bi se prijavio zapravo manji deficit. A deficit će biti u konačnici veći. I u 2013. godini će biti veći za otprilike milijardu kuna zato što nas očekuje pad u ovoj godini od najmanje 1% kao što smo mogli čuti od stručnjaka jer je treće tromjesečje bilo u padu 0,6% najmanje prema Državnom uredu za statistiku. I naravno da nema ni govora o tome da će se ostvariti ono što su nas uvjeravali prije par dana ministar financija i premijer da će doći do gospodarskog rasta od 0,2% u ovoj godini. A to više nema čak ni teorijske nikakve šanse da nam sutra netko dođe reći imamo novaca za investiciju od nekoliko milijardi dolara. Naravno da je nemoguće investirati u nešto za što nisu pripremljeni projekti itd.. Dakle, riječ je samo o šminkanju proračuna i lažnom prikazivanju, ne samo nama ovdje u Saboru nego prije svega građanima Republike Hrvatske. O tome je riječ.
Hvala. Odgovor, kolega Grubišić.
Kolega Matušići, sjećate li se vi, imate vi godina prilično, ja sam još malo stariji, da je u onoj državi bivšoj, truloj Jugoslaviji je li, postojao Sava express koji je iz Ljubljane vozio za Beograd za 4 sata. Stajao je samo u Zagrebu, Slavonskom Brodu, Srijemskoj Mitrovici i Beogradu. Dakle, pođe ujutro u 5 iz Ljubljane u 9 je u Beogradu. Sjećate li se vi a vi ste iz Dubrovnika pa ste putovali vlakom Marjan Expressom, Unskom prugom Zagreb-Split 4, 5 sati. Bio je i Bosna Express koji je vozio na relaciji Zagreb-Sarajevo i Olympic Express je bio također. I sada usporedimo to doba, te trule Jugoslavije i ne znam ni ja željeznice takve kakva je sa današnjim vremenom kada od Broda putujete, nema vlaka bržega od četiri sata Zagreb-Brod, nema šanse da dođete vlakom. Nema šanse. A druga stvar, pa mi imamo prugu Rijeka-Zagreb, ali imate dvokolosiječnu, dvotračnu prugu Beograd-Novska a od Novske do Zagreba vozi samo jedan kolosijek. Znate li zašto? Jer su ti jugofili planirali do Novske zauzeti Hrvatsku i imati dva kolosijeka a od Novske do Zagreba samo jedan kolosijek. A mi se o tome ne brinemo. To je 10-ti željeznički pan europski koridor. Jedan kolosijek Zagreb-Novska, pa se vlakovi moraju čekati na željezničkim postajama. Ne, nitko ne misli izgraditi drugi kolosijek Novska-Zagreb. Nitko. Ni ova Vlada ni vaša Vlada. Niti jedna, a to je nužna potreba.
Hvala. I Šimo Đurđević, replika. Izvolite kolega.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić po meni nije sporno, rekao sam i u prethodnoj točki dnevnoga reda da trebamo završiti u cestovnoj infrastrukturi one poslove koje smo započeli, odrediti prioritete i završiti ih sa naglaskom na povezivanje Dubrovnika. Meni nije sporno i trebali smo to i prije činiti da se infrastruktura željeznička izmijeni i popravi i da se i grade i nove pruge. Ali dakako da ih grade hrvatski djelatnici, da ugrađuju hrvatske materijale, da po njima voze vagoni proizvedeni u našem Đuri Đakoviću, lokomotive u Gredelju. I dakako ne nakon toga kada uložimo dati nekom u koncesiju što radimo sa Hrvatskim autocestama i sa mnogim drugim stvarima, aerodromom i tako dalje. To je po meni uposliti hrvatskog čovjeka, ugraditi hrvatske materijale u tu željeznicu i dakako da će iz godine u godinu kada to učinimo, kada stvorimo preduvjete taj dio, taj segment po meni poslovati sa dobiti.
Hvala. Odgovor. Izvolite kolega Grubišić.
Da, bilo bi to tako gospodine uvaženi zastupniče Đurđević da vaš član nije ukrao nacrte iz Đure Đakovića od lokomotive i od niskopodnog tramvaja odnio u Zagreb pa su ih proizveli je li, ovdje. Sada niskopodne tramvaje proizvode neki drugi Končar i Gradelj, tko li je proizvodio a Đuro Đaković je otišao tamo gdje je otišao. Ali ja sam mislio da ćete vi reći kako je Vlada HDZ-ova umjesto željezničkog čvorišta Slavonskom Brodu podarila praonicu vagona koja usput bay the way ili kako se kaže usput rečeno troši 130 kuna vode godišnje, dakle toliko ima obveza prema Brodskom vodovodu. Toliko o pranju vagona u Slavonskom Brodu. No, moram reći riječi jednoga velikoga čovjeka koliko god nekome bio velik ili ne ali on je Nijemac i zvao se Bismarck, kancelar Bismarck koji je rekao svaka država je toliko jaka koliko je jaka njena željeznica. I pogledajte njemačko svako selo ima željezničku stanicu, željezničku postaju i spojena je prugom hoćeš za Mannheim, Franckfurt, Muenchen, samo mijenjaš vlakove svakih pet minuta stižeš onim putničkim vlakom pa do onoga koji se zove ICE, ne znam ni ja kakvim drugim. Ali evo, mi smo takvi kakvi jesmo i kažnjenička bojna, politička elita je kažnjenička bojna za Hrvatsku.
Hvala. U pojedinačnoj raspravi Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Cijelo vrijeme se ovdje želi nametnuti da mi govorimo o nekom zakonu koji samo trpi tehničke promjene ili nešto, međutim ja bih rekao da u proteklih 10 godina HŽ je iz državnog proračuna "progutao" da tako kažem negdje 26-27 milijardi, a brodogradnja 24. Kad to sve skupa zbrojite to vam je 50 milijardi pa kad pogledate koliko je narastao javni dug u zadnjih 10 godina onda mislim da ova tema nije nimalo bezazlena i da mi njoj olako pristupamo. Prije svega ključna stvar koja se po meni nameće je što mi stvarno želimo od HŽ-a i prije donošenja ovoga zakona moramo dobit odgovor na to pitanje, a obično čovjek kad dobije prijedlog zakona onda pokuša iz njega čitat koje su namjere predlagatelja, osim da se uzme 400 milijuna kuna sredstava od Hrvatskih autocesta pa je onda vrlo interesantno u obrazloženju veli, u uvjetima nedostatnih sredstava iz državnog proračuna u proteklom razdoblju HŽ-Infrastruktura financijska sredstva potrebna za dostizanje planiranih ciljeva i izvršenje ugovorenih obveza uz suglasnost vlasnika osigurala je kredite u državno jamstvo. Istovremeno mi smo ovdje uvjeravani od ministra financija, od resornog ministra da se na Hrvatskim željeznicama provode silne reforme, da više ne treba davati novce državnog proračuna, da ovo ono, međutim kad pogledate u konačnici nije šija nego vrat, dakle nemate više 2 milijarde 900 milijuna na poziciji u Ministarstvu prometa koje idu prema HŽ-u nego imate milijardu 400 i onda u nepunih 15 mjeseci date 2 milijarde i 600 jamstava i to se ne vidi ove godine u deficitu, ali će se vidjet za dvije godine pa će neki novi ministar financija reći da mu je onaj ministar ostavio kosture kao što je kolega Linić govorio da su njemu ostali kosturi što se tiče brodogradnje. Zato i jesam govorio koliko je brodogradnja i HŽ progutale u proteklih 10 godina iz državnog proračuna. Također je vrlo interesantno pogledati i stvarno mi nije jasno da je ovaj zakon prošao kroz Ministarstvo financija i da nije bilo primjedbi. Veli bile bi uključene u trošarinu prema Zakonu o trošarinama. Gospodine zamjeniče ministra, nikada ovo neće biti uključeno u trošarinu. Ako ovo bude uključeno u trošarinu onda će hrvatski građani plaćat dodatnih 20 lipa jer Hrvatske autoceste i Hrvatske ceste, zakon se 2009. mijenjao zbog toga da ovih 1,20 kuna postane sastavni dio 2,90 kuna, tada je bilo i 3,10 kune za benzin zbog toga što je direktivama Europske unije definirano kolika je minimalna trošarina. Prema tome, u obrazloženju zakona ovo naprosto ne može stajati da će ovo postat sastavni dio trošarina, ali se zakonom definira da od one 3,20 kune ili koliko već je trošarina 20 lipa namjenski preusmjeri prema HŽ-u, ali to onda nije regulirano Zakonom o trošarinama nego s ovim lex specialis zakonom. Ali kažem, ono što je posebno fascinantno veli ocjenu za izvor i izvori potrebnih sredstava za provođenje ovog zakona i sad gledajte. Mi ovdje cijeli dan raspravljamo oko toga kako će se 440 milijuna preusmjeriti iz onih sredstava koji su pripadali dosad Hrvatskim autocestama prema HŽ-u, a predlagatelj zakona nam kaže za provedbu predloženog zakona nije potrebno izdvajanje posebnih sredstava na teret državnog proračuna. Pa na čiji teret ide ovih 440 milijuna kolegice i kolege? Na čiji teret ide nego na teret državnog proračuna, jer do sada tih 440 milijuna niste imali gospodine zamjeniče u državnom proračunu, sad na rashodovnoj strani državnog proračuna imate tih 440 milijuna. Prema tome, da bi se ovaj zakon proveo potrebno je osigurat 440 milijuna u državnom proračunu. To što to neće biti novi rashodi nego se sredstva praktički prebacuju s jednog na drugog, ali za provođenje ovog zakona je potrebno osigurat 440 milijuna. Otkud ćete ih osigurat i kako ćete ih osigurati to na kraju krajeva nije nebitno, ali ne možete napisati da za provođenje ovog zakona nisu potrebna nova sredstva. Naprosto za provođenje ovog zakona je potrebno 440 ili koliko će ispast tih 20 lipa od prodanih litara benzina i ostalih naftnih derivata. Dakle, toliko o ozbiljnosti pisanja zakona i toliko o ozbiljnosti sagledavanja ovoga problema. No kada sam govorio o ovih 26 milijardi koliko su HŽ u proteklih 10-tak godina koštale porezne obveznike Republike Hrvatske, isto tako treba reći da tri velike kompanije su itekako naslonjene na HŽ i praktički njihova budućnost ovisi o budućnosti HŽ-a i o mogućnosti HŽ-a da investiraju. Dakle tu prije svega mislim na Gredelj koji se nažalost nalazi u stečaju, na Končar i na Đuru Đakovića. Ne budu li HŽ u poziciji i u stanju investirati upitna je budućnost Đure Đakovića, ovdje to otvoreno javno treba reći, isto tako upitna je budućnost Gredelja. Končar će vjerojatno dio svojih pogona prebacit negdje drugdje, ali kompletan razvojni program u kojem Končar i pamet Končara, dakle hrvatska pamet uložila u proteklim godinama silne novce, će naprosto nestati. Pitanje je koliko će taj mali Končar se moći sutra tući na svjetskom tržištu sa Siemensom i nekim drugim tvrtkama. Prema tome, nije baš nebitno koja je budućnost HŽ-Infrastrukture i HŽ-Carga, on je itekako bitan jer tri najveće u ovom trenutku da tako kažem metalne kompanije u Hrvatskoj ovise o njemu i zato kažem zato je vrlo bitno kad govorimo o ovom zakonu pojasniti koliko on znači i što on znači. No i usprkos ovako teškoj situaciji našlo se 15-tak milijuna da se kupi kolosijek koji dragom Bogu nije jasno kome treba i zašto treba, međutim ključna stvar kad govorimo o HŽ-u su EU fondovi. Mi smo praktički kompletnu Hrvatsku premrežili sa autocestama sredstvima hrvatskih poreznih obveznika, sredstvima hrvatskih građana, međutim ono što je nama na dispoziciji i ono što se nama otvara prostor to su sredstva iz europskih fondova s kojim bi se praktički, ako Vlada ima jasnu strategiju i jasan plan kako vidi Hrvatske željeznice u budućnosti i praktički najveći dio tih troškova bi trebao pasti na sredstva EU fondova. No, mislimo da ćemo sve riješiti sa ovih 20 lipa. Sa ovih 20 lipa ćemo na žalost samo zakrpat rupu, jer sjećam se da je nekad radni omjer u Hrvatskim željeznicama to je bilo negdje 2005. bio 1:2,85 a to vam prevedeno znači da za kunu koje su Hrvatske željeznice zaradile u državnom proračunu se trebalo osigurati 2 kune i 85 da bi Hrvatske željeznice uopće mogle funkcionirati praktički na nekakvom hladnom pogonu. E sad me zanima kad predlažemo ovaj zakon koliki je u ovom trenutku radni omjer kod Hrvatskih željeznica, koliko se treba novaca iz državnog proračuna i jamstvima osigurati da bi Hrvatske željeznice funkcionirale. Onda bi nam ova slika oko ovih 440 milijuna koji će direktno dobivati hrvatske HŽ Infrastruktura iz državnog proračuna bilo jasnije što to znači, što će HŽ Infrastruktura s tim moći i postići napraviti i koliko bi sredstava trebalo uz ovih 440 milijuna povući iz EU fondova da bi mogli govoriti o nekakvom značajnijem oporavku Hrvatskih željeznica. No, ono što je činjenica i nešto što treba reći meni iskreno govoreći nije jasno da Hrvatske željeznice prije svega tu u okolici Zagreba a i nekih drugih većih gradova u proteklim godinama nisu razvijale tzv. gradsku željeznicu i mislim da se na takav način mogao riješiti problem gradskog prometa prije svega u Zagrebačkoj županiji. I vjerojatno bi mnogi gradovi bili sretni da se to riješilo. Zašto je to uvijek nailazilo na otpor kod Hrvatskih željeznica meni osobno nikad nije jasno. Ja mogu samo reći za projekat gradske željeznice Zagreb – Velika Gorica koji se u nekakvim vremenima trebao protegnuti i do Siska nikada nije bilo dovoljno sluha iako se na tom projektu radi od tamo '95. godine nikada nije bilo dovoljno sluha. Iako jedan sličan projekat se pokazuje izuzetno efikasan a to je gradski prijevoz Dugo Selo – Zagreb koji koriste ne samo građani Dugog Sela nego i ljudi iz Sesveta, Sesvetskog Kraljevca i praktički kompletan dio Zagreba jer to je najbrži put da dođete u centar grada. A i ova gradska željeznica prema Velikoj Gorici bi sigurno povukla veliki dio stanovnika Novog Zagreba kojima bi 5 puta jednostavnije bilo doći u Savski Gaj, sjesti na vlak i doći praktički na Trg kralja Tomislava, a ne se voziti sa tramvajem okolo. No, to govori samo ljudima koji su i za vrijeme HDZ-ove Vlade i za vrijeme SDP-ove Vlade bili na čelu željeznice. Daleko je razvijati velike investicije, daleko je lakše kupiti nagibne vlakove koji nikome ne koristi. Daleko je bilo lakše kupiti milijardu kuna rezervnih dijelova za nagibne vlakove nego razmišljati da se sa nekoliko desetaka milijuna kuna razvije javni gradski prijevoz prema gradu Velikoj Gorici. Iz niza ovih razloga kao što sam rekao i za Zakon o Hrvatskim autocestama ovaj zakon definitivno zaustavlja gradnju autocesta i ovaj zakon definitivno prodaje Hrvatske autoceste i zato ne mogu podržati ovaj zakon.
Hvala. Franjo Lucić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa evo replika gospodinu Šukeru. Kad se tiče domaće proizvodnje mi smo svjedoci da je upravo Vlada SDP-a 2002., treće, ne znam točno kada nabavila upravo nagibne vlakove koji su kasnije naravno jer nije ni pruga bila prilagođena tim istim vlakovima završili tamo gdje su završili. Jedan ili dva su u rezervnim dijelovima. Dakle, take skupe vlakove mi smo de facto stavili da budu strojevi za rezervne dijelove za ove koji su bili u voznom stanju. No istovremeno ono što mene posebno zabrinjava da ne posvećujemo pozornost domaćoj industriji. Mi znamo čime se Đuro Đaković bavi, mi znamo čime se Končar bavi da ne govorimo o Gredelju. Mi pored takve industrije idemo uvoziti vlakove prije svega moderne vlakove kao što sam malo prije rekao koji nisu bili prilagođeni našim željeznicama. I danas kada kažemo da ćemo investirati u hrvatsku željeznicu onda također po novinama vidimo da se ponovno razmišlja o uvozu vlakova da li ovakih, da li onakih. Pa šta će upravo radit ljudi u Končaru, šta će radit ljudi u Đuri Đakoviću. Pa daj već jednom da shvatimo da domaća industrija kao što smo se dokazali u građevinarstvu isto tako može napravit identične vlakove kao onaj u Njemačkoj ili bilo u kojoj državi. Daj počnimo već jednom cijeniti svoj proizvod, domaći, hrvatski proizvod kojeg hrvatski čovjek doista zna napraviti i posvetimo mu pozornost. Dosta je uvoza i svi oni koji tako razmišljaju jednostavno ne mogu sjediti u ovoj Vladi i bio on ministar, zvao se ne znam kako jednostavno ne može biti ministar u Vladi Republike Hrvatske. Stoga dajmo prednost domaćoj proizvodnji. Oni su se dokazali i znaju. Mi im samo trebamo dati potporu.
Hvala. Odgovor kolega Šuker.
Da kolega Lucić, nelogično je da ako gradite autocestu, ako subvencionirate led da želite uporno napraviti a da niste za to tehnički prilagodili prugu kupite nagibne vlakove koji na prvom snijegu netko očigledno nije znao da u Liki zna pasti puno snijega i da znaju biti nanosi od nekoliko metara. Naleti taj nagibni vlak i razbije se. Ali je bilo vrlo interesantno da se uz te nagibne vlakove kupi skoro milijardu kuna rezervnih dijelova i onda je ta cijela priča upotpunjena. No, evo ovih dana smo puno slušali oko 2% zdravstvenog doprinosa koji je smanjen. Pa bilo bi logičnije da su se ti novci ubrali u proračun i recimo da se s njima, sa milijardu kuna sufinancirala obnova prometala u Hrvatskim željeznicama tako da praktički s tim bi bio zaposlen i Rade Končar i Gredelj, a isto tako i Đuro Đaković sa izgradnjom vagona. Uzmite u dvije godine. Mi smo praktički sa smanjenjem tog doprinosa izgubili preko 5 i pol milijardi kuna. Ni jedan poduzetnik nije rekao da mu je to nešto pomoglo. Ali da smo ta sredstva namjenski preusmjerili određene proizvodne pogone, zapravo određene proizvodne procese sigurno bi efekat bio daleko veći i vjerojatno radnici Đure Đakovića ne bi strepili koja je njihova sudbina, a isto tako ne bi strepili niti radnici Gredelja. Ponavljam, sa ovih 20 lipa to je samo jedno mazanje očiju i krpanje rupa. Bez obzira da li je to prije bila dotacija iz proračuna jer to je i porezni prihod i ovo isto kao što se i ukupni prihodi proračuna kreiraju iz poreza ili je to netko kreirao sa jamstvima u konačnici će to doći na naplatu u državni proračun. Ali bez jasne vizije i jasne strategije što želimo od Hrvatskih željeznica, koje pruge želimo imati i ako nismo shvatili dan danas da nam pruga Rijeka-Zagreb-Botovo je ključna i za pomorski promet i za Luku Rijeka isto tako i za HŽ onda nažalost netko je slijep kod vlastitih očiju. Hvala.
Nastavljamo sa raspravom. Josip Borić, izvolite kolega.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, zamjeniče. Pa evo cijeli dan govorimo o dva vrlo važna zakona za hrvatski prometni sustav o cestama, sada o željeznicama. Istina je da nema monetizacije mi o oba zakona ne bi govorili. Tako da je i ovaj zakon posljedica monetizacije koja slijedi u toku 2014. godine monetizacije autocesta. Interesantno nitko ne govori o monetizaciji Hrvatskih željeznica. I to je pitanje koje bi možda trebalo otvoriti. No međutim, mene nešto drugo brine. Mi u proceduri imamo Izvješće Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga samo punih 6 mjeseci. I mislio sam da je upravo to izvješće prilika da se govori o HŽ-u. Nažalost, nismo to dočekali. Sada je opet to neka 20 i neka točka iako to izvješće u potpunosti demantira priču aktualne Vlade i neke podatke iznesene danas ovdje u uvodnom govoru. Stanje na Hrvatskim željeznicama je teško, gotovo neizdrživo. A priča o restrukturiranju završila je na prethodnim izmjenama Zakona o Hrvatskim željeznicama tj. o željeznicama kada se desilo smanjivanje broja društava unutar HŽ holdinga sa tadašnjih 5 na sadašnja 3 – HŽ infrastrukturu, putnički promet i HŽ Cargo. Da bi znali o čemu govorimo samo nekoliko podataka. HŽ infrastruktura upravlja sa 2720 km pruga. Od toga međunarodnog prometa 1460 ili gotovo 53%, ostalo su regionalne i lokalne pruge. Jednokolosječnih pruga ima 2500 a svega 250 km ili 9% je dvokolosječnih. U 2012. prometovalo je ukupno 326 tisuća i 676 vlakova, gotovo 1000 dnevno što je pad od 10 tisuća vlakova u odnosu na 2010. godinu. Kada dođemo na promet činjenice brojke su katastrofalne. Kad kažem da smo u prijevozu putnika 2010. imali 69,5 milijuna putnika, a da 2012. imamo 27 milijuna govorimo o padu od 42 milijuna putnika. Možemo li shvatiti o čemu se radi? Broj prevezenih putnika samo u godinu dana u 2012. u odnosu na 2011. pao je za 44%. Broj putničkih kilometara smanjen je 35%. Broj prevezene tj. količina prevezene robe 7%, a broj neto tonskih kilometara 5% u odnosu na 2011. U 2012. upravitelj infrastrukture iz državnog proračuna imao je iznos 855 milijuna ili 222 milijuna manje nego 2011. godine. Prošle godine 333 milijuna bilo je namijenjeno investicijama. Jedino što je dobro desilo se u proteklih 20-ak dana jest sastanak ministara prometa u Vilniusu gdje se donijela odluka o 9 koridora osnovne prometne infrastrukture EU koja je dohvatila i 2 koridora koja prolaze i RH tj. kojima se i RH uključuje u mrežu koridora – Koridor VB i Koridor X. Međutim, kada uspoređujemo ove brojke u željezničkom prometu sa cestovnim prometom gdje imamo na nivou godine konstantno 50-ak milijuna putnika koji variraju milijun gore ili dolje, u pomorskom prometu gdje imamo 12 milijuna putnika koji također padaju ili se dižu za stotinjak tisuća putnika više ili manje i u zračnom prometu 2 milijuna putnika shvaćamo da je ovih 40 milijuna manje u svega 2 godine katastrofa za Hrvatske željeznice. A do nje se došlo na način da su se ukidale očito određene linije jer broj smanjenih kilometara govori da se smanjila i to puno frekvencija putovanja hrvatskih vlakova ako to tako možemo reći. Ono što je vidljivo jest problemi koji su nastali novim restrukturiranjem o kojem se stalno govori kada je HŽ vuča vlakova prikopčana dijelom na putnički prijevoz a dijelom na HŽ Cargo, HŽ Cargo je postao gubitaš. Došlo je 350 novih radnika, povećao se iznos za plaće iako je otišlo 800 radnika iz cijelog sustava ovih dana smijenjena je uprava, prije nekoliko dana, zbog toga jer nisu otpustili 1200 ili 1500 osoba iz tog sustava. Cijela uprava je smijenjena jer je činjenica da tom društvu prihodi su mjesečno negdje na nivou 30 milijuna kuna, a rashodi 60 milijuna kuna, dugoročno neodrživo, i naravno da je država reagirala tražeći strateškog partnera i privatizaciju tog društva. A da problem bude veći dolazimo do apsurda, to su 12 sporova od kojih su neki apsurdi. Radi glavnice od 5,5 kuna iz '89. godine jedan gospodin traži 336 milijuna kuna. Možemo li vjerovati u to? Radi 5 kuna 336 milijuna kuna. Drugi radi 61 tisuću 727 milijuna kuna. To je ono što visi kao mač nad glavom tom društvu. Izgledno je da se ti čak sporovi mogu izgubiti, tada su svi u problemu. Neću navoditi ove druge postupke ima ih sveukupno 16 i to je ono što je možda i budućeg ajmo reći strateškog partnera nagnalo na razmišljanje, što dalje. Subvencije tom društvu Europska unija mogla bi tumačiti kao nedozvoljene a tu bi se opet stvorili troškovi od stotinjak milijuna eura koje bi netko morao nadoknaditi. To je ono o čemu se danas mora govoriti, žao mi je što nema ministra da nam to potvrdi ili demantira jer velik broj ljudi u tom sustavu upravo ovisi o tome. Ono što je interesantno je to da nam se HŽ počeo baviti kupovina autobusa za zamjenske pruge HŽ sada unajmljuje tj. ima svoje autobuse gdje dio putnika prevozi autobusima. A što je najgore u tome imali su svoju firmu sa autobusima koja je na natječaju bila skuplja od ove nove koju su kupili. Tu nešto ne štima. Jednostavno trebamo govoriti istinu jer ljudi to moraju čuti i razumjeti, možda bi nam lakše bilo pravdati ono što se desilo, milijardu kuna uzetog novog zajma kojeg treba riješiti famoznu kako reče premijer sada goransko nizinsku prugu. Bila je nizinska čitavo vrijeme, desetak godina, sada je kako on reče gorsko nizinska, gorsko nizinska kojoj je i zamjenik nešto uvodno rekao gdje su usmjerena sva davanja, sve investicije HŽ infrastrukture koji trebaju povećati kapacitet ili mogućnosti riječke luke na željenih 22 milijuna tona godišnje i tu se odustalo od zacrtanih koridora. Sve što se radilo osam godina, sve što se crtalo u županijskom zavodu za prostorno planiranje maknulo je povjerenstvo na čelu s premijerom i odlučilo da će se graditi jedan dodatni kolosijek od Škrljeva do Skradnika, jedna investicija vrijedna 650 milijuna eura i da će to biti zapravo ta naša dvotračna pruga Zagreb tj. Rijeka-Zagreb-Botovo iako svi znamo da će na jednom velikom djelu ipak biti samo u jednom pravcu. Tu je možda i najveći prijepor zašto odustati ili nastaviti sa takvim projektom. Ova Vlada tvrdi da možemo malim intervencijama postignuti veliki rezultat a da je to tri puta jeftinije od onoga što je planirano. Planirano je da se ide kroz vinodolsku dolinu i dalje da ne nabrajam i sve je to zacrtano u prostornom planu Primorsko-goranske županije. Čemu to vrijedi, kome to vrijedi? Što su svi planirali? Čemu priče oko otoka Krka i sve ostalo, novih mostova da ne nabrajam kada ćemo se svesti na jednu malu improvizaciju koja će očito morati donijeti nekakav malo poboljšanje. Da li će to biti dovoljno da zadovoljimo ono što se traži na koridoru 5 b, da li će to biti dovoljno za razvoj, gospodarski razvoj RH pitanje je na koje će odgovoriti buduće vrijeme. Ja mislim bez obzira na sve da neće i da ćemo u sljedećih nekoliko mjeseci svjedočiti teškim trenucima u Hrvatskim željeznicama. Hvala.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o željeznici, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 538. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, 32 glasa protiv i 12 suzdržanih glasova donesen zakon o izmjeni i dopuni Zakona o željeznici u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. 513 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja zamjenik ministra, izvolite gospodine zamjeniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pred vama se nalazi zakon o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak. Ja ću samo fokusirati na one ključne promjene što se ovim izmjenama obuhvaća. Znači, umjesto dosadašnjih olakšica za uvećanje osobnog odbitka za PPDS i brdsko planinka područja, ovim prijedlogom zakona pripisuju se nove olakšice za korištenje uvećanog osobnog odbitka, za područja koja su prema posebnom propisu o regionalnom razvoju RH karakterizirana kao potpomognuta područja i područja grada Vukovara. Slijedom toga porezni obveznici koji imaju prebivalište, boravište na potpomognutim područjima prve skupine te području grada Vukovara mogu osobni odbitak koristiti u visini 3200 kuna mjesečno, odnosno porezni obveznici koji imaju prebivalište i boravište na potpomognutim područjima druge skupine mogu osobni odbitak koristiti u visini od 2700 kuna mjesečno. Nadalje, zakonom se omogućuje poreznim obveznicima koji obavljaju samostalnu djelatnost i zapošljavaju više od dva radnika na neodređeno vrijeme, korištene porezne olakšice u obliku oslobođenja od plaćanja poreza na dohodak za porezne obveznike koji obavljaju djelatnost na području koja se prema posebnom propisu regionalan razvoj RH utvrđuje kao potpomognuto područje prve skupine i područje grada Vukovara te umanjenje poreza na dohodak za 50% od tih djelatnosti, to na porezne obveznike koji su prema regionalnom razvoju utvrđeno kao potpomognuta područja druge skupine. Na ovaj se način izjednačavaju obveznici poreza na dohodak koji obavljaju samostalnu djelatnost sa obveznicima poreza na dobit koji djelatnost obavljaju na spomenutim područjima te se ovakvim zakonskim rješenjima na istovjetan način i obveznicima poreza na dohodak i obveznicima poreza na dobit priznaju te porezne olakšice. Svakako one su u razini pravila od tih potporama, male vrijednosti, znači do 200 tisuća eura odnosno milijun i pol kuna u tri fiskalne godine kada se oni kumuliraju do tog iznosa vrijede zapravo te porezne olakšice. Zatim ovim zakonom se pripisuje da se dodjela il opcijska kupnja vlastitih dionica radnicima po povoljnim uvjetima smatra privitkom u naravi po osnovi nesamostalnog rada, plaćom tih radnika ne više kao dohodak od kapitala te ono što je još ovdje bitno reći da se zakonom je ovdje bilo prvobitno bilo predložena obveza podnošenja godišnje porezne prijave za fizičke osobe koje u poreznom razdoblju ostvare drugi dohodak, čini mi se da se na sjednici Vlade telefonskoj sjednici, danas da ste dobili u vaše klupe da se tim amandmanom brišu navedene odredbe, stoga će se tim odredbama obveznom podnošenju godišnje porezne prijave za ostvareni drugi dohodak još podrobnije razmotriti. Ujedno će se provesti detaljnija opsežna analiza i posebno analize temeljene na statističkim podatcima koje će se dobiti iz tog obrasca koji je sada od 1.1.2014. godine. I budući da će taj navedeni obrazac obuhvatiti veliki opseg i oporezivih i neoporezivih primitaka te će se omogućiti time i kvalitetnija slika u poreznoj snazi, poreznog obveznika. Također ono što je bitno ovdje reći da se sa ovim zakonom propisuju prekršajne odredbe za porezne obveznike koji nisu platili, nisu u propisanom roku ili u propisanom iznosu platili porez na ostvareni dohodak, da nisu dostavili podatke o početku obavljanja djelatnosti što je zapravo do sada bilo propisano tim općim poreznim zakonom. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Da li u ime odbora netko želi uzeti riječ? Ne. Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Nansi Tireli. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče. Pa evo baš pripremili smo raspravu vezanu za drugi dohodak. Ne znam što reći, da li da je ovakva politika postala neozbiljna ili smiješna, ne znam, od danas do sutra moramo proučavati amandmane Vlade koji nakon neke rasprave u javnosti shvate da neke stvari možda brzamo i da ih ne provodimo dobro što mislim da ne vodi ničemu i jednostavno osjećam potrebu da to i kažem. Ali dobro, idemo sada na ovaj zakon takav kakav je ostao na ovaj dio što je ostao u njemu. Činjenica jeste da porezni obveznici koji imaju prebivalište i bave na području jedinica lokalne samouprave razvrstanim u prvu i drugu skupinu razvijenosti po posebnom propisu, regionalnom razvoju Republike Hrvatske mogu sada koristiti umanjeni osobni odbitak s time da se ona treća kategorija koja je do sada bila u iznosu od 2400 briše da ostaju prva i druga kategorija. I to s time da oni koji su do sada bili u prvoj kategoriji gube osobni odbitak u vrijednosti od 640 kuna a da oni koji su u drugoj skupini gube osobni odbitak u visini od 500 kuna. Isto tako i obrtnici koji se bave određenom djelatnošću na tom području što samo znači da smo opet povećali teret tim građanima koji tamo žive i djeluju zato da bi država po ovoj projekciji što piše u predgovoru ovog zakona zašparala negdje oko 100 milijuna kuna. Ali tih 100 milijuna kuna potrošiti će se za jednu stvar. A da je tih 100 milijuna kuna ostalo možda na terenu preko osobne potrošnje, preko PDV-a da se tih 100 milijuna kuna možda okrenulo u poduzetništvu ako ništa drugo kod ovih obrtnika onda mislim da bi u konačnici donijeli i nekakvu veću dobit. Ali dobro, šta je tu je. Ono na šta bih željela ukazati jeste članak 8 kojim mijenjamo članak 66 a tiče se mjesečnih, tromjesečnih odnosno jednokratnih predujmova poreza po rješenju porezne uprave vezano za akontacije da to tako kažemo poreza na dohodak. Ove smo godine bili svjedoci toga da je porezna uprava u toku godine mijenjala rješenja poreznim obveznicima pod izlikom da smo uveli fiskalizaciju, da će promet biti puno, puno veći i da se zato ide u izmjenu rješenja o akontacijama poreza na dohodak i da je možda to i bilo tako. Veliki, mislim da veliki broj poduzetnika bi se s tim, obrtnika bi se sa time možda bio i složio. Međutim, ono što je bilo izuzetno ružno za vidjeti bilo je to što su obrtnici dobivali rješenja sa 7 tisuća kuna kazne zato što predujmove poreza na dohodak nisu platili u roku. I to nije bilo dobro, bilo je izuzetno loše zato što smo opet napravili jednu situaciju da država jednokratno u mjesec dana ili u mjesec i pol nakupi određena sredstva ne vodeći računa o tome koliko to opterećuje obrtnike u onom trenutku ukoliko mu dođe rješenje od 7 tisuća kuna zbog neplaćanja predujma ili umanjenog plaćanja čak predujma gdje mu se je blokirao žiroračun. Jer, morate i sami priznati da 7 tisuća ili 7500 a tako su u većini slučajeva bili iznosi i rješenja koja su ovo ljeto slani na teren nije malo za ni jednog poduzetnika i mislim da bismo konačno trebali shvatiti da porezna uprava i poduzetnici jesu i moraju biti poslovni partneri i da će proračun namicati novac i namicati prihode u onom trenutku kada prihode budu ostvarivali i poduzetnici, odnosno obrtnici. A dokle god represivno i na ovakav način gdje želimo na brzinu popuniti neku proračunsku rupu postupamo da nas baš nije briga za to koliko će to štete donijeti privredi. Ne postupamo dobro i da dugoročno radimo puno veći problem nego što je problem u tom trenutku gdje nam treba određeni iznos novaca. Ali evo koliko je blokiranih nelikvidnosti imamo poslije još jednu točku pa ćemo tamo onda malo više o tome.
Hvala. Imamo jednu repliku. Tomislav Klarić. Izvolite kolega.
Kolegice Tireli, u uvodu svojem ste rekli koliko smo ozbiljni i koliko se promišlja na ovakav način donošenje i Ustavni sud je upozorio 85-90% zakona se donosi po nekakvom hitnom postupku. Kad sam pitao kolegu zastupnika iz Gorskog Kotara kako ste mogli uopće podržat ovakav zakon o brdsko-planinskim područjima, općine i gradovi …, rekao je obećali su nam da će nam na drugi način to kroz nekakve poticaje dati. Uzeli su im nešto što je definitivno bilo njihovo i što su mogli planirat u proračunima da bi im obećali da će nešto dat kroz nešto. Sad i ovo o čemu ste vi govorili sad su opet ta područja na udaru. A govorimo o uštedi, kako ste vi sami izračunali, nekih 100-tinjak, 150 milijuna kuna, u ovom brdsko-planinskom području govorimo o uštedi od nekakvih kako je napisao gospodin Grčić 10-15 milijuna kuna. Što smo mi uštedili? Ništa. A te jedinice lokalne samouprave, te obrtnike u njima koji jedva izvlače kraj s krajem umjesto da im se da još više da taj kraj opstane i da se gradi, da se izgrađuje i radi, na ovaj način im se oduzima i način sam donošenja svih tih zakona po hitnom postupku krpanjem rupa u proračunu, kamo mi to vodimo ovu državu. To se postavlja pitanje svih nas, a odgovornost je i onih koji dižu ruku na ovakav način za ovakve zakone. Hvala.
Hvala. Odgovor, kolegice Tireli.
Kolega Klarić, hvala na replici vrlo kratko. Mislim da smo prestali vjerovati u obećanja koja nam daju, a često smo i sami svjedoci ovdje u ovom visokom domu kad raspravljamo o tome da nije dobro donosit zakone na brzinu da treba razmislit, da treba saslušat one koji zakone provode u praksi da bi zakoni ustvari bili životni što i trebaju bit, ne sluša se i u tom trenutku najlakše je obećat da sutra ili preksutra dolazi novi zakon kojim će ta problematika upravo na koju se ukazuje biti riješena. Međutim svjedoci smo da tome nije tako i mislim da moramo svi zajedno, bez obzira da li smo oporba ili smo vladajući, razmislit zašto dižemo ruku jer dugoročno to se tiče ne samo nas nego u biti svakoga od nas.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine zamjeniče, gospođo ravnateljice. Ja iskreno govoreći nisam mogao vjerovati kad sam u ponedjeljak čuo na vijestima da se Zakon o porezu na dohodak mijenja iz jednostavnog razloga što bolje je ništa ne radit nego ovako se igrat sa poreznim zakonima. Šaljemo jednu užasno negativnu poruku i druga stvar, kad su porezi u pitanju onda Porezna uprava, Ministarstvo financija navede svoje argumente zašto predlaže izmjene zakona, a u konačnici politika donosi odluku i tek tada zakon se može naći na sjednici Vlade i u Hrvatskom saboru. Sve drugo je nakaradno, sve drugo je smiješno i sve drugo šalje jednu užasno, užasno lošu poruku. Ja ne želim ulaziti tko koga ucjenjuje, tko kome što radi, međutim i kod rasprave o zakonu o porezu na dobit smo se praktički suglasili tu svi, bez obzira dal smo s lijeve ili desne strane da i za taj zakon … zakon je trebalo donijeti prije svega Zakon o regionalnom razvoju. A što se tiče ovog famoznog amandmana, ja iskreno govoreći čitajući amandman Vlade meni uopće nije jasno zašto ga je Vlada podnijela u ovakvom obliku jer kad pogledate izuzev dvije ili tri riječi amandman Vlade je potpuno identičan tekstu koji se nalazi u zakonskom prijedlogu, jer kolegice i kolege vama praktički u zakonskom prijedlogu na članak 4. stoji u članku 39. stavku 2. točka 2. iza riječi itd., briše se točka i dodaju se riječi koje glase i/ili i iza točke 2. dodaje se točka 3. koja glasi, sad ide tekst u stavku 6. potpuno identičan tekst kao što je u prijedlogu zakona. Prema tome, stvarno mi nije jasan amandman Vlade. No ponavljam, ovakve stvari se naprosto ne smiju događati jer kad pogledate u ove dvije godine koliko je bilo promjena poreznih zakona onda ćete vidjeti da toliko poreznih promjena nije bilo u proteklih 10 godina. Jer ponavljam, nije dobro slati poruke, osobito ako porezima tangirate jednu skupinu koja je vrlo interesantna jer ovim porezima se tangira krema hrvatskog sveučilišta, krema hrvatske znanosti, a isto tako i ljudi koji su u stanju napraviti nešto da bi se to moglo nazvati autorskim honorarom i oni bi u principu trebali biti kreatori i određenih poslova sutra što se tiče i EU fondova i svega toga skupa. Da li je to trebalo porezno drugačije zahvatiti, naprosto u poreznom knjigovodstvu postoje takve vrste dohodaka, Porezna uprava točno zna koliko je takvih dohodaka i što bi se porezno postiglo i da li bi dio tih pribjegao osnivanju poduzeća i praktički sve ovo što su im bili dosad autorski honorari naplaćivati preko poduzeća pa ta poduzeća prijavit u jednoj sobi u svom stanu, onda namještaj iz te sobe knjižit kao amortizaciju što po zakonu ima i krajnji fiskalni efekt toga skupa bi bio ravan nuli. Mislim da to treba jasno reći jer nisu ti ljudi glupi. Na kraju krajeva, koliko se god država bori da naplati poreze toliko onaj tko treba platit porez koristi sve zakonske mogućnosti da bi platio čim manji porez i to je jedna stalna utakmica otkad je Boga i čovjeka, stalno se igra takva utakmica. Pitanje je tko će koga zakvačiti na kojoj stepenici i tko će u kojem trenutku biti brži da nekoga ulovi. Dakle ako je Porezna uprava napravila takve izračune i proračune onda vjerojatno ima i pokazatelje zašto je predložila takav zakon. Ako ga je predložila onda smatram da ovo sve skupa što se kasnije događalo je krajnje neozbiljno, bez obzira što osobno i Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice bio protiv ovakvog prijedloga. Međutim, ovo je sad rasprava na načelnoj razini, ono što nam se naprosto ne smije događati. Jer kako možemo reći da smo zemlja pogodna, poželjna za investitore ako vam se događaju ovakve promjene, te gledajte danas je praktički drugog mjeseca. Netko tko bi uložio nekakve novce u Hrvatsku trebao je angažirati nekakve ljude za određene poslove. Ne znam u principu koliko će ga ta cijela priča koštati jer ne zna kakav će bit porez. Inače, nije pametno poreze mijenjati u 12 mjesecu jer svi oni na koje se primjenjuju teško se mogu prilagoditi do njihove primjene. Ali kažem, dogodilo se što se dogodilo, nije dobro a sad idemo na prijedlog zakona, ovog drugog dijela koji će ostati sastavni dio. Dakle, smatram da izmjene i ovog zakona i Zakona o porezu na dobit nije smjela ići prije nego što se donese Zakon o regionalnom razvoju. Zašto? Pa iz jednostavnog razloga što se ovdje u obrazloženju proračuna kaže da će se na ovakav način smanjiti rashodi državnog proračuna za 100 milijuna kuna. E sad me zanima da li s obzirom na ovu izmjenu članka 4. da li će se ovaj iznos što se tiče 100 milijuna kuna promijeniti, jer očigledno je Vlada ako je htjela oporezovati autorske honorare onda je očekivala da će s tog osnova ubrati određene prihode. Onda ovaj iznos od 100 milijuna kuna više ne pije vodu, pa bi i to trebalo promijeniti. No, vrlo interesantno je kod ovoga članka, mislim da je to članak 6. a u starom zakonu to je članak 54. gdje u starom zakonu se reklo da prva skupina na području od posebne državne skrbi imaju 3840 kuna neoporezivi dio dohotka. Međutim, po novom prijedlogu zakona u članku 6. mi predlažemo da se to za prvu skupinu potpomognutih područja, ne više područja od posebne državne skrbi smanji na 3200. Mi smo na takav način napravili direktni porezni udar na ljude sa područja od posebne državne skrbi. Ne može više predsjednik Vlade reći je mi nismo povisili porez. Ovo je čisto povećanje poreza. Jer ako do sad vi na 3840 kuna niste trebali platiti porez na dohodak još vam se na to kalemili uzdržavani članovi obitelji, a sad vam se taj iznos smanjuje na 3200 kuna onda logična stvar da onaj tko do sad je imao recimo 3600 kuna ili 3700 kuna plaću nije trebao plaćati porez a sad će na onu razliku od 400 ili 500 kuna morati platiti stopu poreza od 12%. Dakle, to je porezno opterećenje građana sa područja od posebne državne skrbi, ali također je interesantno u starom zakonu, dakle zapravo u ovom zakonu koji je još uvijek važeći, u stavku 2. i u stavku 3. su područja druge i treće skupine sa područja od posebne državne skrbi i brdsko-planinska područja gdje u drugoj skupini je taj neoporezivi dio bio 3200, a u trećoj skupini je bio 2400. I pogledajte što nam sad zakonodavac solomunski nudi. Nema više druge i treće skupine područja od posebne državne skrbi i brdsko-planinskih područja, nego se to sve u đuture složi u jednu skupinu koja će biti druga skupina od područja, potpomognuta područja i tu će vam neoporezivi dio dohotka biti zlatna aritmetička sredina. Dakle, neće biti niti 3200, niti će biti 2400, nego će biti 2700 kuna. Dakle, zakinuli ste i jedne i druge i treće i logična stvar da onda u obrazloženju zakona se kaže da će se na ovakav način rashodovna strana proračuna smanjiti za sto milijuna kuna. Međutim, iskreno govoreći povećat će se i prihodovna strana proračuna jer se snizio dio za oporezivanje, a jedan dio poreza na dohodak ulazi u državni proračun. Druga stvar je što se taj dio dohotka koristi za Fond za izravnanja za decentralizirane funkcije što se iz tih sredstava vrši povrat poreza na dohodak sukladno članku 36. Zakona o izvršenju državnog proračuna. Ali svejedno je to kad se pogleda u nekakvom skupnom iznosu prihod državnog proračuna i s tog osnova se povećavaju prihodi državnog proračuna. Dakle, kolegice i kolege, sve u svemu nudi se puno, ne nudi se ništa. Ali ja mislim da kad smo već išli na izmjenu Zakona o porezu na dohodak da se onda trebalo itekako razmisliti o dvije stvari koje su često i meta političkog prepucavanja a to su sportske premije i općenito naknade sportašima da se to riješi na jedan adekvatan način bez obzira kako će to biti, ali da se to konačno ugradi u zakon i da se zna ako je sportaš prijavljen u klubu, klub mu plaća mirovinsko i zdravstveno. Znači, ima nekakvu plaću. Novce koje dobije iznad tog iznosa kako i na koji način se oporezuje. Da li će to biti nekakav dohodak bez osobnog odbitka, dakle kojim će se priznati nekakvi paušalni troškovi ili bilo koji način, ali mislim da je krajnje vrijeme da se to riješi. Isto tako, da se riješe sve naknade koje se plaćaju na amaterskim sportskim utakmicama jer u konačnici ono sitno što platite na one naknade koje dobiju ti ljudi opet se vrati u gradski proračun i to je prelijevanje iz šupljeg u prazno. I ako hoćemo podići amaterski sport to je nešto što bi trebalo definirati. I jedna tema o kojoj ja stalno govorim i govorit ću jer smatram da je tim ljudima nanesena izuzetno velika nepravda, a to je oporezivanje inozemnih mirovina. Dakle, ti ljudi ako su ostvarili mirovinu veću od iznosa koji je neoporeziv u zemlji gdje su proveli svoj radni vijek tamo plaćaju porez temeljem Zakona o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koji Hrvatska ima potpisan sa skoro većinom zemalja u svijetu neće platiti porez. Ali nije pošteno ako je netko radio u zemlji gdje je prosječna plaća bila 5, 6, 7 puta veća nego što je u Hrvatskoj, ako je otišao na rad u inozemstvo zbog toga što je naprosto bio prisiljen otići jer nije bilo egzistencije niti za njega niti za njegovu obitelj, da ga mi danas kad se vratio kući kažnjavamo na takav način da mora plaćati porez na dohodak, i ljudi imaju jedno solomonsko rješenje, opet će se svi otići prijaviti i negdje drugdje i neće plaćati to. Međutim, najveći problem su prekooceanske zemlje. Sjeverna i južna Amerika i Australija. Dakle, ti ljudi kad se vrate Hrvatska ja mislim da nema niti sa Amerikom nema niti sa Australijom potpisan ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Ti ljudi, mnogi od tih ljudi do '90. nisu smjeli doći u Hrvatsku, mnogi. A nisu bili nikakvi ni teroristi ni ništa nego naprosto našli su se na listi nekakvih političkih emigranata i sad kad su zaslužili mirovinu žele se vratiti. Mnogi od njih imaju i popriličnu ušteđevinu, željeli bi investirati u Hrvatsku međutim s obzirom da niti ima sporazuma o zdravstvenom osiguranju a s obzirom da njihove mirovine koje su daleko iznad prosječnih hrvatskih mirovina po ovom prijedlogu zakona podliježu oporezivanju mnogi od njih nažalost borave 3, 4, 5 mjeseci u Hrvatskoj, 6 mjeseci borave u zemlji gdje su ostvarili u proteklih 30, 40 godina svoju ekonomsku egzistenciju za sebe i svoju obitelj i tako će vjerojatno živjeti. Umjesto da ih privučemo da oni i njihova djeca koji su druga ili treća generacija dođu u Hrvatsku, da kapital koji su tamo zaradili investiraju u Hrvatskoj, da svoje bogato, stručno i obrazovno znanje prenesu u Hrvatsku i da to iskoristimo mi ih na određeni način tjeramo da idu iz Hrvatske. I bez obzira što će netko možda reći da se određeni članci ne mijenjaju klub HDZ-a opet je podnio amandman kojim predlažemo Vladi da inozemne mirovine isključi iz oporezivanja i da na takav način one koji su bili kažnjeni i koji su '50-ih i '60-ih godina morali napustiti Hrvatsku iz ovog ili onog razloga, ponavljam, pogledajte popis stanovništva '61., pogledajte popis stanovništva sada 2011. posebno i za susjednu Republiku BiH i vidjet ćete kolika područja koja su tradicionalno bila naseljena Hrvatima su nažalost ostala bez Hrvata. Najvećim dijelom ekonomskom emigracijom, a mnogi nažalost i ratom koji je nametnula srbočetnička armija. Dakle, to su činjenice. I da zaključim, klub HDZ-a neće podržati ovaj zakon i smatramo da ovo što se dogodilo u ponedjeljak da je sazvana telefonska sjednica, a iskreno govoreći ne pamtim kad je ova Vlada zadnji put imala telefonsku sjednicu, nije nešto što, naprosto nije dobro za Hrvatsku, nije dobro za Hrvatsku vladu, nije dobro za Ministarstvo financija. I ovakve stvari nas vode u nered, a nikako u red. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo replike. Tomislav Klarić, izvolite kolega.
Kolega Šuker rekli ste promjena nije smjela ići prije nego se donese odluka o regionalnom razvoju, naročito po meni nije smjela ići na ovaj način kako ste smijenili u ponedjeljak. No ono ključna riječ iz vašeg izlaganja koju poruku mi to šaljemo. Jučer sam imao skupštinu svoje industrijske zone, donosili smo Plan za 2014. godinu. I sad nakon svega ovoga što se događa što mi možemo reći investitoru koji nam dolazi što ga čeka u poslovanju u narednoj i narednim godinama i koliko je u Hrvatskoj nešto što im kažemo sigurno? Prema ovom proizlazi da definitivno ništa nije sigurno. Spomenuli ste i Zakon o brdskim planinskim područjima po hitnom postupku, nadam se da će netko na telefonskoj sjednici Vlade se sjetiti pa i taj dio priče ispraviti da nije na štetu svim tim jedinicama lokalne samouprave. Govorimo već praktički 2 godine o porezu na nekretnine. Premijer je neki dan rekao da bi ga donijeli ali se moraju usuglasiti sa koalicijskim partnerom. I govorimo o tome da Hrvatskoj su nasušno potrebni investitori i investicije i ulaganja inozemna i bilo kakva. I često smo u kontaktu sa nekakvim takvim investitorima ali definitivno im ne možemo obećati ništa unaprijed što ih čeka i po pitanju poreza i po pitanju da li će plaćati komunalnu naknadu ili porez na nekretnine o bilo čemu jer definitivno niti imamo Strategiju regionalnog razvoja niti uopće imamo strategiju, onaj Zakon o strateškim investicijama od 150, 70, 20/20 milijuna eura isto je na ovom tragu, isto donesen po hitnom postupku. Koliko još zakona ćemo donositi po hitnom postupku pa će ih Vlada valjda na telefonskim sjednicama amandmanima sama sebi mijenjati.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle, kolega Klarić logična stvar je da Porezna uprava napravi ocjenu i procjenu da li treba proširiti poreznu osnovicu za oporezivanje nečega, da li treba određene poreze povisiti, sniziti i kakav će biti njihov efekat i da temeljem toga donese političku odluku. Sve su u konačnici političke odluke. Svaka promjena poreza je politička odluka. Ona utječe ili u plusu ili u minusu na državni proračun, a itekako može utjecati na to koliko će neko područje biti atraktivno ili neatraktivno što se tiče ulaganja. A da li je kod donošenja ovog zakona ispoštovana odluka? Pa nije, nije donesen elementarni zakon koji se morao donijeti to je Zakon o regionalnom razvoju koji je naprosto morao definirati koji su to gradovi i općine koji se nalaze na tim potpomognutim područjima i kakva je situacija sa brdsko planinskim područjima. Na kraju krajeva taj zakon je i podloga za sutra, praktički ubiranje sredstava iz europskih fondova. Taj zakon je podloga za ravnomjeran regionalni razvoj RH. Taj zakon nije donesen, gurnuti su nam neki drugi zakoni koji ako su se već morali donijeti zbog toga što se ovaj zakon nije donio onda su morali biti tehničkog karaktera. Ali nije dobro ako vi ste dosad imali u prvoj skupini područja od posebne državne skrbi neoporezivi dio 3840 kuna da on sad padne na 3200 kuna. Ako ste dosad imali drugu i treću skupinu koji su imali neoporezivi dio 3200 i 2400 da sad to sve stavite u jednu skupinu gdje će neoporezivi dio biti 2700. Ako netko je želio zbog poreznih olakšica, zbog ovoga ili onoga razloga uložiti na to područje nije baš mala razlika da li ćete vi nekome planirati neto plaću sa odbitkom 3200 ili 3840 kuna. Jer ako imate nekoliko desetaka ili nekoliko stotina radnika pa kad uzmete taj dio to baš nije mali iznos sredstava. Ali ponavljam politika je ta koja donosi odluku, međutim a struka je koja donosi ono što se u porezima treba raditi.
Hvala. Nadica Jelaš replika, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Šuker, vi ste u svojoj raspravi rekli da ovim zakonom država zakida građane na područjima posebne državne skrbi jer im smanjuje za određeni iznos osobni odbitak za 400, odnosno 500 odnosno 600 kuna. Moram vas podsjetiti na jednu primjedbu koju ste izrekli kad smo razgovarali o rebalansu proračuna za 2013.godinu. Naime, mi smo tada dakle na ovoj strani nabrajali koje je to sve mjere država poduzela da bi smanjila porezni pritisak i da bi omogućila gospodarstvu da prodiše, odnosno da začne taj gospodarski rast. Između ostalog smo rekli da je smanjenjem doprinosa na zdravstveno osiguranje poduzetnicima ostavljeno dvije milijarde kuna. Vi ste tada reagirali pa ste rekli to u masi možda izgleda puno ali pojedinačno kad se to na poduzetnike rastepe, tada to izgleda vrlo malo, simbolično ili gotovo ništa. Dakle, sada kroz ovaj zakon država će ušparati rekli ste to i sami, nekakvih stotinjak milijuna kuna. To je sad strašno puno što se građanima uzima a to što je istovremeno gospodarstvo ostavljeno dvije milijarde kuna, e to nije puno odnosno to je ništa. Mislim da nije u redu na ovakav populistički način govoriti odnosno ocjenjivati stvari od situacije do situacije kako nam kada paše.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker.
Kolegice Jelaš, ja ovo što sam govorio prilikom izmjena zakona o doprinosu, to ću reći i sada. To je jedna od najvećih grešaka koje je ova Vlada napravila, najveću korist od toga je imao državni proračun, sa 600 milijuna kuna su smanjeni troškovi plaća, sljedeći koji su imali korist su državna poduzeća koja imaju relativno visoki prosjek plaća, jedinice lokalne samouprave. Nakon toga su bankarski sektor, ne bakarski financijski sektor, dakle osiguravajuća društva, leasing društva koja imaju vrlo visok prosjek plaća i telekomunikacijskih kuća. Dakle, one su imali najveći korist od toga, međutim nitko od njih nije zbog toga nešto investirao. Nažalost oni koji imaju male plaće i koji imaju radnu intenzivnu djelatnost, njima nažalost to ništa nije značilo, nažalost im ništa nije značilo. Al ne možete reći ako je nekome dosada 3840 kuna bilo neoporezivo a ovim zakonom vi predlažete da to više ne bude 3840 kuna nego da je to 3200 kuna, da tim ljudima koji se nalaze na području od posebne državne skrbi to ništa ne znači, da nešto što naprosto ne možete uspoređivati. Ovo je stvar koja se tiče osobno svakog čovjeka koji radi, a ovo je tvrtka i ja i dalje tvrdim kad se tih zdravstveni doprinos izračuna to je 2 milijarde i 600 i 700 i to kad gledate na hrpi u državnom proračunu, to je strašno puno, međutim kad to rastepete na stotine tisuća obveznika zdravstvenog doprinosa i kad vam 90% poberu one koje sam vam pobrojao, onda nažalost to nema efekta za one koji su trebali investirati. To je činjenica. Na kraju krajeva to se vidi jer s tog osnova nema investicija. Netko tko ima trošak plaća manje od 30, 40, 50 tisuća kuna s tim ne može započeti nikakvu investiciju.
Hvala. I Goran Marić replika, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Šuker, govorili ste o promjenjivosti često poreznih propisa. Pa svi propisi se donose radi što veće gospodarske aktivnosti, radi ulaganja, poticanja, poduzetničke aktivnosti a zapravo ulaganja i poduzetnička aktivnost bježe od promjenjivosti poreznih propisa, one bježe od porezne nesigurnosti, a koliko je česta promjena, to je porezna nesigurnost veća. Zapravo mi činimo sve da onemogućimo ekonomsku aktivnost, ma tko će ulagati u poreznu nesigurnost a svaka promjena nanosi poreznu nesigurnost, a potrebna je i priprema za prilagođavanje poreznom novom sustavu, pa najmanje godinu dana. Štetno je i nepotrebno i neučinkovito da se donosi danas porezni propis koji je primjenjiv sutra, pa tko će umjesto poreznog studija trebali bismo imat fakultet za praćenje promjene poreznog sustava. toliko je toga da je nemoguće, to je komplicirano neizvedivo. Pa i onaj koji se bavi time neshvatljivo mu je, kako je i ovo porez na dohodak, kako uopće se, toliko je kompliciran, tko će recimo ako se definira da je dohodak razlika između primitaka i izdataka u istom poreznom razdoblju a intelektualni napor je troškovno nemjerljiv, ma tko će to troškovno mjerit, ali najlakše je onima koji nemaju intelektualnog napora u Hrvatskoj. A što se tiče nepravde, pa najveća nepravda nanosi se onim koji su morali bježati iz političkih ili ekonomskih razloga u inozemstvo koji su zaradili svoje mirovine i sad ih se kažnjava, njihovo vraćanje se kažnjava i to što su dalje morali bježati, to se sad više kažnjavaju, jer se najviše kažnjavaju oni koji su morali u Ameriku bježat. To je nedopustivo. Porez na mirovinu u inozemstvu ne smije bit u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Vrijeme je. Hvala. Odgovor, kolega Šuker.
Da kolega Marić, počet ću odgovor na repliku sa ovim zadnjim što ste rekli. Zato Klub HDZ-a uporno daje Vladi amandman na Zakon o porezu na dohodak da se ukine porez na mirovine. I prilikom uvođenja zapravo reforme poreznog sustava u RH kad je porez na dohodak kao takav saživio, porez na mirovine je ukinut. Visina neoporezivog djela na mirovine u Hrvatskoj točno se zna zašto je bio 3600 kuna, dakle akceptiralo se da se nekada na mirovinski doprinos plaćao onaj famozni porez općinski i republički i savezni i zbog toga 3600 kuna je bila neoporeziva mirovina koja je bila na području RH. Dakle, oni koji su morali otići samo zbog toga što su pripadali jednom narodu s određenih područja migrirali su ekonomski a nažalost je to bila ekonomsko politička migracija, mnogi od njih se nisu smjeli vratit u Hrvatsku do 90—te godine su sad kažnjeni kad žele oni i njihova djeca da dođu, pa čak i da ulože novce u Hrvatsku, oni su s tim kažnjeni, a što se tiče poreznih olakšica nije porezna olakšica preduvjet da bi neka država bila interesenata investitorima. Politička stabilnost i porezna stabilnost su dva osnovna preduvjeta ako će netko doći negdje investirati. Kako se osjećaju ljudi koji su u vrijeme najvećeg gospodarskog rasta u Hrvatskoj 2003., '04., '05., '06. uložili u Hrvatsku i tada im je rečeno nema poreza na kapitalno dobro. 2004. je zakon izmijenjen i više nećete to plaćati. Oni su uložili novce i sada im dođe netko i retroaktivno im uvede porez na dividendu. Ne samo to nego i mnogim malim hrvatskim poduzetnicima koji su sredstva dobiti zadržali u firmi kao vlastita obrtna sredstva jer im je to bilo najjeftinije su kažnjeni. Jer na to sada ako hoće podići ta sredstva moraju platiti porez na dividendu a mnogi su nažalost se zaduživali da bi si isplatili dividendu a natrag svojoj firmi posuđivali novce da bi mogli platiti. Toga ima koliko god hoćete.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDP-a Nadica Jelaš. Izvolite kolegice.
100-tinjak jedinica lokalne samouprave koje su bile razvijenije od prosjeka Republike Hrvatske. Dakle, koje nisu smjele biti korisnice poreznih olakšica. Dok je istovremeno 80-ak ispod prosječno razvijenih jedinica lokalne samouprave bilo van sustava PPDS-a i one nisu bile suportirane od države a trebale su biti. Novi sustav potpomognutih područja temelji se na indeksu razvijenosti koji predviđa dvije skupine razvijenosti. U prvu spadaju jedinice lokalne samouprave čiji je indeks razvijenosti do 75% razvijenosti Hrvatske kao i obveznici grada Vukovara. U drugu skupinu razvijenosti spadaju jedinice lokalne samouprave iznad 75% razvijenosti Hrvatske. Tako će novi osobni odbitak za porezne obveznike sa prebivalištem na područje jedinica lokalne samouprave razvrstanih u prvu skupinu razvijenosti kao i za obveznike sa područja grada Vukovara iznositi 3200 kuna mjesečno dok će za obveznike sa područja druge skupine razvijenosti novi mjesečni osobni odbitak iznositi 2700 kuna mjesečno. Podsjećam, dosadašnji osobni odbici iznosili su 3840 kuna za prvu skupinu PPDS-a, 3200 kuna za drugu skupinu PPDS-a i 2400 kuna za treću skupinu PPDS-a kao i za brdsko planinska područja. Do sada je država spuštala jedinicama lokalne samouprave koje su na popisu potpomognutih područja oko milijardu i 200 milijuna kuna. Ovim zakonskim prijedlogom taj bi se iznos trebao smanjiti, čuli smo već to za stotinjak milijuna kuna u 2014. godini a u 2015. godini efekt bi trebao biti dvostruko veći. Dakle, trebao bi iznositi oko 200 milijuna kuna. Na kraju krajeva moram podsjetiti da porezne olakšice za PPDS u potpunosti ističu 2016. godine. Dakle, nakon toga ih neće niti biti. Da jedinice lokalne samouprave zbog smanjenja prihoda ne bi pretrpjele šokove, dakle da ne bi imale financijskih problema i poteškoća imati će prijelazno razdoblje od godinu dana. Dakle, za tu jednu određenu prilagodbu do početka 2015. godine kada bi trebao stupiti na snagu novi Zakon o regionalnom razvoju. Uostalom za one jedinice lokalne samouprave koje su do sada unutar sustava PPDS-a i imaju indeks razvijenosti ispod 75% nacionalnog prosjeka zapravo se neće promijeniti ništa ovim zakonom. I sada još nekoliko riječi o tome koje još promjene donosi ovaj zakonski prijedlog. Dakle, zakon donosi porezne olakšice u vidu poreznih oslobođenja. Tako će porezni obveznici iz jedinica lokalne samouprave prve skupine razvijenosti koje obavljaju samostalnu djelatnost i imaju barem dva radnika zaposlena na neodređeno vrijeme biti u cijelosti oslobođeni plaćanja poreza na dohodak. Dok će se onima s područja jedinica lokalne samouprave druge skupine razvijenosti porez na dohodak umanjiti za 50%. Ove olakšice mogu se koristiti u skladu sa pravilima koje važe za potpore male vrijednosti. Dakle, do 200 tisuća kuna godišnje. Određene izmjene zakona vezane su i uz oporezivanja primanja naših europarlamentaraca. Tako hrvatski zastupnici u Europskom parlamentu koji plaćaju predujam poreza na svoja zastupnička primanja u inozemstvu, dakle u Belgiji ili Francuskoj biti će oslobođeni plaćanja predujma poreza na dohodak u Hrvatskoj u skladu s propisima o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, no i oni će morati podnijeti godišnju poreznu prijavu. Porez će im se uračunavati u tuzemnu poreznu obvezu i na taj način će se onemogućiti da im se dohodak još jednom oporezuje i u Hrvatskoj. Dalje, u ovaj zakon unesene su i prekršajne odredbe za one porezne obveznike koji ne uplate jednokratni porez po rješenju Porezne uprave. Riječ je o tome da su te odredbe brisane iz Općeg poreznog zakona pa ih je eto nekud trebalo ugraditi, dakle one su ugrađene u Zakon o porezu na dohodak. I još nekoliko riječi o važnoj promjeni koja je bila predviđena u prvobitnom tekstu ovog zakonskog prijedloga, dakle riječ je o obvezi podnošenja godišnje porezne prijave za fizičke osobe koje u poreznom razdoblju ostvare tzv. drugi dohodak. Riječ je dakle o dohotku ostvarenom vlastitim radom, neovisno o pravnom odnosu između isplatitelja i osobe koja je rad obavila. Do sada su te osobe na ostvarene druge dohotke plaćale predujam poreza po stopi od 25% i to je bilo konačno oporezivanje i ti porezni obveznici nisu bili dužni podnositi godišnju poreznu prijavu. E sad, razlog za uvođenje obveze godišnje porezne prijave za drugi dohodak bila je spoznaja da su među tim poreznim obveznicima bili i mnogobrojni menadžeri iz trgovačkih društava, pogotovo iz poslovnih banaka koji su dobivali ogromne bonuse i nagrade i koji su dosadašnjim modelom oporezivanja po stopi od 25% zapravo bili debelo privilegirani, a država je zapravo bila zakinuta za porez. Da drugi dohoci u hrvatskoj poreznoj praksi nipošto nisu nekakva marginalna pojava jasno je iz podataka da je u toku 2012. godine drugi dohodak ostvarilo oko 200 000 poreznih obveznika u ukupnoj svoti od 2,5 milijarde kuna. Interesantan podatak iz ove priče je da je 100 000 poreznih obveznika, dakle svaki drugi čiji su dohoci iznosili milijardu i pol kuna podnosili godišnju prijavu. A zašto su to činili, zato što im je to išlo u prilog, zato što su dobivali povrat poreza. Izmjenama i dopunama, dakle tim prvobitnima se predlagalo ujednačeno oporezivanje primitaka od rada, odnosno djelatnosti po stopama od 12, 25 i 40% i za tih drugih 100 000 poreznih obveznika. Procjenjuje se da bi s tog naslova proračunski prihodi trebali porasti za oko 80-tak milijuna kuna pri čemu je važno naglasiti, dakle zaista važno naglasiti da to nisu prihodi državnog proračuna, u cijelosti je riječ o prihodima koje bi oprihodovale jedinice lokalne samouprave, dakle naše općine, gradovi i županije. Ove odredbe trebale su se primjenjivati pri podnošenju godišnje porezne prijave za 2014. godinu, međutim jutros smo na klupe dobili amandman Vlade i tim amandmanom Vlade brisan je prijedlog o obveznom podnošenju godišnje porezne prijave za fizičke osobe koje u poreznom razdoblju ostvare drugi dohodak, uz obrazloženje da će se prvobitni prijedlog podrobnije razmotriti i proanalizirati temeljem podataka iz novog obrasca JOPPD. Da kažem par riječi o tom obrascu. Dakle JOPPD je zapravo izvješće o primicima, porezu na dohodak i prirezu te doprinosima za obavezna osiguranja. Taj obrazac je jedan zajednički projekt Porezne uprave i REGOS-a, uvodi se kao što sam rekla od 1. siječnja 2014. godine u skladu sa odredbama Pravilnika o izmjenama i dopunama Pravilnika o porezu na dohodak i taj obrazac zamijenit će od početka sljedeće godine pet do sada važećih obrazaca, dakle obrazac ID, ID1, IDD, IDD1 i obrazac RSN, dakle svih tih pet obrazaca biti će inkorporirano u ovaj jedan. Spomenuti obrazac sadržavati će veliki opseg oporezivih i neoporezivih primitaka i osigurati će jednu kvalitetniju podlogu za donošenje suda o poreznoj snazi svakog pojedinog poreznog obveznika. Da zaključim, poanta ovog zakonskog prijedloga kao i svih ostalih iz ovoga paketa o kojima smo raspravljali prije 10-tak dana i već smo ih pomalo i zaboravili, je ostvarivanje ušteda na rashodovnoj strani proračuna. Klub SDP-a će podržati ovaj zakonski prijedlog. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku. Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Jelaš, govorili ste o primicima i informacijama koje Porezna uprava ima u svim primicima koje porezni obveznici imaju. Porezna uprava nema informacije o iznosima kamata na štednju. Po definiciji primici su dobra, novac, stvari, materijalna prava, usluge i drugo, kamata na štednju je primitak. Je li dobro oporezivat kamatu na štednju ili ne, odnosno primitak od kamate na štednju ili ne, to ovisi o situaciji. Ali ako bismo promatrali hrvatsku situaciju onda bismo morali izanalizirati i vidjeti da su kamate na štednju bile nekada tri puta veće od stope inflacije, onda se nužno nameće potreba oporezivanja takvih primitaka od kamate. Dok je stopa inflacije bila 2,5% neki su imali primitke od kamata u iznosu 6,5% godišnje. Zašto se ne razmisli o tome da ako netko ima godišnji primitak veći od 10 000 eura po osnovi kamata, onda to nije baš štednja za crne dane, onda je to nešto drugo. onda znači da taj živi od štednje, a ne želi ulagati. Ako je stopa kamatna iznad stope inflacije zašto se ne oporezuje onda taj iznos koji je iznad prosječan, iznos koji je iznad stope inflacije do iznosa kamata. Onda bi se time destimulirala velika kamatna stopa na pasivnu kamatnu stopu i stimuliralo bi se ulaganje. A mi to uopće ne oporezujemo, a to ste čak i najavili u Planu 21. Dakle, nisam za kolektivno oporezivanje kamate na štednju već na selektivnu kad to postaje izvor zarade, a ne izvor štednje. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo odgovor. Kolegice Jelaš, izvolite.
Kolega Marić, vi ste u velikom dijelu u pravu. Dakle, istina je da štednja u Hrvatskoj raste, još uvijek raste iako ne onim intenzitetom kao u onim godinama prije gospodarske krize. Ali činjenica je da raste i ovoga trenutka u bankama se nalazi oko 180 milijardi depozita, dakle štednje što građana, što gospodarskih subjekata. Istina je da se razmišljalo o tome da bi trebalo oporezivati kamate i ja bih se s time složila. Međutim, ovoga trenutka, mislim trebalo bi ih oporezivati iz jednog jednostavnog razloga što doista bi to bio poticaj i građanima i poduzetnicima da se ta sredstva ne kumuliraju u bankama, pa se onda živi od štednje, dakle od kamata na štednju. Bilo bi jako dobro iznaći model da se ta ogromna sredstva, taj jedan izuzetno vrijedan nacionalni resurs ja bih rekla stavi u funkciju gospodarskog rasta. Da li bi to bilo kroz Zakon o oporezivanju kamata? Da, da to jest dohodak međutim ova će Vlada prosuditi da li je ovo vrijeme da se ide na takvo oporezivanje ili ćemo još malo pričekati.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, gospođo Nado, pozdravljam i vas. Da, pravednije bi bilo oporezovati kamatu na štednju koja prelazi, dakle više od 10000 eura negoli oporezovati mirovine koje je netko stekao teškim radom, uglavnom teškim radom u inozemstvu. Ako pravednost spominjemo i vrlo često spominje i predsjednik Republike onda je ovo jedan pravi primjer za to. Sad me vidiš, sad me ne vidiš. Ima jedna parola za jednu pojavu, tako i naš porezni sustav. Bit će oporezovanja drugog dohotka u tri različite stepenice 12, 25, 40%. Bilo je to jučer još, jutros nema poreza. Jučer smo ga vidjeli, danas ga više nema. Neće bit Pelješkog mosta, e sad će bit Pelješkog mosta. Sad ga nema, sad ga ima itd. I tako ova Vlada da ne kažem manipulira ili zapravo ne zna, pa onda jedan dan ovako, jedan dan onako zato što nema stav gotovo oko ničega. Evo danas slušam ovu raspravu, nisam ekonomski stručnjak. Ja bih to rađe zarezao nožem kao kirurg i odcijepio ono što je bolesno, ali na žalost ne mogu. Dakle, ovdje je bilo govora o poreznoj agresiji, pa onda o poreznom ugrizu. Dakle, počevši od povećanja PDV-a sa 23 na 25% i dalje. Onda se Šuker kaže porezni udar na ljude na području od posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima. Onda kaže porezna nesigurnost. Dakle, sve to skupa se upravo odražava, oslikava, zrcali i u ovom zakonskom prijedlogu u kojemu je amandmanom Vlade ovaj drugi dohodak zapravo se odustalo od njega. A evo čujemo tko bi to pripao u skupinu onih koji bi bili oporezovani. Točno je i to da neki sveučilišni profesori, pa neki liječnici itd. bi bili možda u tim skupinama od 25 i 40%, ali prije svega to sam čuo u medijima da eto mi zbog toga, mi zbog srednje klase nećemo to oporezovati drugi dohodak, a zapravo radi se u priličnoj mjeri i o novinarima. I o njima se radi u priličnom broju, pa možda htijući zadobiti pristranost i naklonost medija i novinara e onda možda netko u Vladi je malo to prikočio. A podatak da 200000 ljudi u Republici Hrvatskoj koje je gospođa Jelaš dobro izrekla ima drugi dohodak i da to iznosi 2 i pol milijarde kuna zaista je impozantan. JOPPD od iduće godine. Pa mi imamo stalno nekakve izmjene, rekao sam da su stalno nekakve promjene, sad me vidiš, sad me ne vidiš pa i u ovom poreznom sustavu. Dobro je da se obuhvati svaki dohodak svih naših građana sa određenim obrascom. Znamo da smo popunjavali to, prijavljivali Poreznoj upravi. I ja kad dođem u Poreznu upravu i prijavim porez, a onda se iznenadim kada mi kaže tamo porezni činovnik kaže a imate vi i još ste nešto primili od suda. On već zna. Pa što ja uopće prijavljujem kad on sve zna što sam primio i sada već bez JOPPD. Valjda je to jedinstveni obrazac pravila o porezu na dohodak. Kaže nemojte zaboraviti to, niste donijeli potvrdu za to. Dakle, on mene upozori da sam zaboravio donijeti još nešto. Dakle, ima sve tamo, sve u kompjutoru ima ali dobro. I nikako da uredimo taj porezni sustav. No, ono što sam htio posebno istaći je to da ovim kako se to zove stručno smanjenjem osobnog odbitka koje je ovaj zakon propisao za rezidente, ajd dakle stanovnike na području od posebne državne skrbi, za njihove plaće ili pak za obrtnike, zapravo u neku ruku ja bih rekao još za 100 milijuna kuna centralizira sredstva. Dakle, za 100 milijuna kuna će biti ajd da kažem bogatija država, odnosno Porezna uprava, Ministarstvo financija. Da to oduzimamo onima koji se zovu područje od posebne državne skrbi, ljudima na tom području i brdsko-planinskim područjima. I malo, malo taj porezni ugriz gricka jedinice lokalne samouprave na raznorazne načine. Evo i ovim zakonom na poseban jedan ovako način. Pa i grad Vukovar, također. Ja znam da je sa EU i Europskom komisijom potpisan sporazum da 31.12.2016. godine dakle sa 1.01.2017. neće postojati više nikakve olakšice, nikakva područja od posebne državne skrbi ili brdsko-planinska područja. Ovo što je izrečeno da će indeks razvijenosti od 75%, dakle granica, ali indeks razvijenosti od prosjeka RH ne EU onda bi mi u Slavoniji sve bi općine bile u toj skupini nerazvijenih jer nam je odnosu u odnosu na Zagreb recimo koji ima 120% od prosjeka BDP-a EU a Slavonija 35%. Dakle gotovo prosječno, ali gotovo sve općine u Slavoniji bi pripale u tu skupinu. Kažem, gotovo sve ili ne sve. Je li pravednije ovaj sustav u kojemu postoje olakšice porezne za rezidente ili građane u PPDS-u i brdsko-planinskim područjima ili je pak pravedniji sustav koji uvažava indeks razvijenosti pojedinih općina? Jer točno je i to da je ovim sustavom došlo do određenog poremećaja pa onda imamo općina evo npr. Brodski Stupnik koja nije u području od posebne državne skrbi ili Općinu Oriovac koja je u području od posebne državne skrbi a indeks razvijenosti je veći na primjer u Brodskom Stupniku negoli u Oriovcu. Ili ima i obrnutih slučajeva. Teško je zapravo ocijeniti, ali oni koji su u prvoj i drugoj skupini znamo da naročito u prvoj skupini bili zahvaćeni ratnim vihorom poput našeg grada Vukovara koji je zaista srušeniji i razoreniji negoli Hirošima '45. godine. Ali evo dolazi vrijeme da se ispune obveze i prema Europi pa se sada jednim opet malim poreznim ugrizom 100 milijuna uštipa za državni proračun. Sad kad govorimo o našim europarlamentarcima, i sam sam bio promatrač, ja se sjećam promidžbe SDP-a i Kukuriku koalicije za izbore za Euro parlament. Je li premijer okupljen kandidatima za Euro parlament rekao da će svi europarlamentarci koji budu izabrani sa liste Kukuriku koalicije imati plaću samo toliko koliko imaju u Saboru, a sav ostali dio će davati u jedan fond ili Zakladu "Ana Rukavina"? Jeste li gledali vi tad te vijesti, emisiju? E sad kaže ovdje u ovome obuhvaćeni su i oni u ovom materijalu od ovoga zakona i kaže da oni plaćaju porez u Bruxellesu ili u Strasbourgu zavisno od toga jer su dva sjedišta Europskog parlamenta i da Hrvatska dakle nema poreznih obveza njihovih prema zemlji iz koje dolazi, prema Hrvatskoj. Pa možda ne bi ni trebalo biti kad oni primaju plaću samo kao i mi saborski zastupnici, recimo tako, male plaće. E, ima dakle i dobrih elemenata, naročito iz rasprave koju je gospođa Jelaš iznijela, gdje se pokušava nekako i drugim općinama koje su ostale ispod dakle onoga indeksa razvijenosti ili nerazvijenosti bolje rečeno pomoći da u nekom drugom sustavu regionalnog razvoja ipak se da kažem malo potpomognu, a opet ima elemenata kažem porezne nestabilnosti, nesigurnosti, novog poreznog ugriza i agresije, poreznog udara. Pa zbog toga što taj udar baš na područja od posebne državne skrbi i brdsko-planinska područja klub HDSSB-a će biti suzdržan kod glasovanja u svezi ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Gorana Marića.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Grubišiću govorili ste o pravednosti kao temelju poreznog sustava. Porezni sustav mora biti pravedan, ali porezno opterećenje mora biti srazmjerno fiskalnoj snazi poreznog obveznika. I ako sada usporedimo je li fiskalni kapacitet veći onoga tko prima mirovinu 2500 kuna ili onoga tko je primio 100 milijuna kuna kamate na štednju u jednoj godini. Ja mislim da je to nemjerljivo. A takvih ima i to zamjenik ministra financija zna. Takvih ima koji su primili 100 milijuna kuna kamate na štednju u jednoj godini i da nije porezno opterećen. Je li to pravednost? Pa ne može se nazvati nikad, ma ne smijem upotrijebiti riječ koju mislim. I sada opteretit porezno povratnike iz Amerike, Australije iz Argentine koji bi željeli u mirovini provesti svoje posljednje dane života i prve dane u Hrvatskoj jer su mnogi njihovi roditelji emigrirali zbog Hrvatske. Sad im spriječiti poreznim despotizmom da onemogućiti im povratak da kupuju tu nekretnine od svoje ušteđevine, da troše svoju mirovinu u Hrvatskoj, da povećavaju potrošnju, a što je to, to je nerazum. Mi svjesno gledamo na takve, na logičnosti i racionalnosti. Pa inozemni su određene kompanije ili fizičke osobe davale kapital na štednju Hrvatskoj jer je u inozemstvu kamata 0,2% a ovdje su dobivali 6,5 do 7% a stopa inflacije je 2,5% i iznijeli su kamatu na štednju bez ikakvog poreznog opterećenja. A takvih ima i u Hrvatskoj. 90% štednje u Hrvatskoj drži 2000 pojedinca fizičkih i pravnih osoba i takvi su milijarde kuna kamata na štednju uzeli bez imalo poreznog opterećenja ali zato ćemo porezno opteretit oni koji nemaju za režije i za struju platiti. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala kolega Mariću i hvala predsjedniče. Zaista ja znam da vi baratate podacima i činjenica da samo 2000 ljudi ostvare dakle na kamatama onaj iznos o kojemu govorimo ovdje i da to nije oporezovano. To da netko na štednji, dakle na kamati na štednji dobije 100 milijuna kuna, rekla bi moja pokojna baba znate jer vi jer smo iz istog kraja u ime isusovo.
Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom zastupnika. Na redu je poštovana zastupnica Mirela Holy.
Hvala vam predsjedniče. Dakle mediji za interesiranu javnost u ovom su prijedlogu u ovom su prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak jako uzbunili članak 4 kojim se mijenja članak 39 važećeg zakona o dohotku te članak 5 kojim se mijenja članak 40 važećeg zakona a kojima se propisuje obveza godišnje porezne prijave svima koji su ostvarili drugi dohodak. Drugi dohodak kao što je danas već više puta rečeno između ostalog naknade sportašima amaterima, zastupnicima u predstavničkim tijelima, članovima upravnih odbora i slično te isplata svima koji rade za honorar određeno autorsko djelo ili projekt ili slično, ili po ugovoru o djelu za kratkotrajne, povremene poslove. Glavna razlika između honorara i ugovora o djelu je ta šta se po ugovoru o djelu plaćaju doprinosi i porezi a za honorar samo porezi. Honorari imaju i na 30% od ukupnog bruto priznatog paušalnog troška za koje se smanjuje porezna osnovica. Osnovica na koju se obračunava porez kod ugovora o djelu je bruto umanjen za doprinose. Zajedničko honoraru i ugovoru o djelu je paušalno određen predujam poreza od 25% na osnovicu. Taj porez je obvezan platiti isplatitelj honorara ili ugovora o djelu u trenutku isplate neto honorara ili plaće po ugovoru o djelu. Plaćanje poreza po paušalnoj stopi od 25% za ostvareni drugi dohodak propisano je u članku 48 Zakona o porezu na dohodak iako je do sada bilo osam izmjena i dopuna tog zakona ni u jednoj do sada nije izmijenjena odredba u paušalnoj poreznoj stopi od 25% na drugi dohodak. Jedino što je predloženo izmjenama važećih članaka 39.i 40. Zakona jest obaveza podnošenja godišnje porezne prijave za primatelje drugog dohotka. No ni do sada nitko nije sprečavao primatelje drugog dohotka da podnose godišnje porezne prijave. Oni su to radili ili nisu, kako je tko već prema vlastitom materijalnom stanju ustanovio da mu je najbolje. U oba slučaja je država je ostajala prikraćena, evo kako, osoba xy prima mjesečnu vijećničku naknadu u neto iznosu od 1500 kuna, pored te naknade xy prima mirovinu a prije toga plaću, primitak od nesamostalnog rada. Dok je primala plaću koja je bila pri vrhu poreznog razreda od 25% ostvaren je drugi dohodak od vijećničke naknade od ukupne godišnje primitke je povećavao toliko da je ukupni godišnji ostvareni primitak prelazio u viši porezni razred i trebala je takva osoba državi platiti razliku poreza po godišnjoj poreznoj prijavi. Pošto osoba xy nije prijavila drugi dohodak država je ostala za to prikraćena. Kada je osoba xy počela primati mirovinu zbroj njenih mjesečnih mirovina u godini ne prelazi prvi najniži porezni razred od 12%. Primitkom vijećničkih naknada koje su paušalno oporezivane stopom od 25% stekla je pravo na godišnji povrat poreza. Zato je osoba xy sada stimulirana svake godine prijavljivati poreznoj upravi svoje ukupne godišnje primitke. Država toj osobi svake godine vraća preplaćeni iznos poreza na drugi dohodak zbog paušale stope od 25%. Međutim taj porez nije platila osoba xy već netko treći koji bi zapravo imao možda i veće pravo na povrat te stope. Pregledom zakona iz 2003.godine i svih dosadašnjih izmjena i dopuna pa i ovih koje se sada predlažu nisam ustanovila ništa što bi bitnije narušavalo sadašnji položaj bilo primatelja, bilo isplatitelja drugog dohotka. Ako sam dobro shvatila odredba od 25% predujma odnosno paušala, poreza na drugi dohodak i dalje je netaknuta i Ministarstvo financija nije predložilo da se mijenja članak 48. Iako je Vlada odnosno Ministarstvo financija u ovom trenutku a to je vidljivo iz prijedloga amandmana Vlade odustala od obvezno podnošenja porezne prijave, iz obrazloženja prvog amandmana Vlade vidljivo je da ministarstvo nije u potpunosti odustalo, već samo privremeno dok se ne provedu daljnje analize temeljene na podacima dobivenim iz novog obrasca koji se počinje primjenjivati od 1.1.2014.godine. Pretpostavljam stoga poznavajući ministra Linića da će ova odredba od koje je Vlada trenutno odustala u sljedećim izmjenama zakona biti konzumirana. To znači da bi se u budućnosti moglo dogoditi da će se nekim dodatnim pravilnikom zaista propisati primjena različitih poreznih stopa, prilikom same isplate drugog dohotka na pojedinačni honorar i ostaviti plaćanje poreza kao obveza isplatitelja što bi moglo dovesti do sljedeće devijacije, cijepanje većih iznosa honorara na više manjih zbog nižeg poreza, nije isključena apsurdna situacija npr. da se na više manjih zbog nižeg poreza. Nije isključena apsurdna situacija na primjer da se piscu nekog romana honorar isplaćuje po napisanima poglavljima a ne za knjigu u cjelini. U tom slučaju isplatitelj bi sav porezni teret prebacio na primatelja honorara, a on bi plaćao isključivo stopu od 12%. S druge strane, iako se može pomisliti da su isplatitelji drugog dohotka do sada bili u nepovoljnijem položaju u odnosu na primatelja jer su plaćali za bilo koji iznos od 25% poreza unaprijed. A primatelj drugog dohotka je zbog sveukupno malih osobnih primanja dobivao povrat poreza koji je zapravo netko drugi u njegovo ime platio. Situacija i nije baš tako jednostavna. Naime, primatelj dohotka koji uredno podnese poreznu prijavu a isplatitelj drugog dohotka nije uplatio iznos poreza državi iako u svojoj potvrdi primatelju tvrdi drugačije. Dakle, primatelj dohotka koji nije za razliku od isplatitelja dohotka prekršio nikakav zakon ipak će biti onaj koji će državi morati platiti neuplaćeni porez. Iako se u naravi stvari radi o neriješenim stvarima i odnosima između isplatitelja dohotka i države kojoj porez nije uplaćen a to nije nimalo pošteno. I zbog toga smatram da je moguće rješenje ove situacije sljedeće. Dakle kako bi vuk bio sit a ovce cijele možda bi najpovoljnije rješenje bilo da porez na drugi dohodak u cijelosti snosi onaj koji ga prima. Tako je uređeno u mnogim zemljama gdje su slobodna zanimanja puno razvijenija i mnogobrojnija nego kod nas. Jedino što bi u tom slučaju država morala čekati godinu dana da dođe do novca od poreza na drugi dohodak. Ali i to bi se moglo na neki način prebroditi možda uvođenjem obavezne kvartalne porezne prijave i još jednom za godinu u cjelini tako bi se na kraju krajeva i državni proračun nešto brže punio.
Hvala lijepa. Isteklo vrijeme. Poštovani kolega. Dignuo je? Ako Marija Lugarić kaže onda je sve u redu. Replika poštovanog zastupnika Igora Rađenovića.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo pohvalio bih ovu argumentiranu raspravu kolegice Holy. Jedna od ključnih poreznih načela je upravo načelo pravednosti, mislim da je ona vrlo dobro argumentirala zašto i kako bi trebalo još jednom raspraviti. Stoga bih pohvalio onaj dio obrazloženja amandmana Vlade Republike Hrvatske koji kaže da će navedena odredba će se još podrobnije razmotriti te će se provesti daljnje analize temeljene na podacima dobivenim iz novog obrasca JOPPD-a te će se omogućiti kvalitetnija slika o poreznoj snazi poreznog obveznika koja će biti u cilju izgradnje što pravednijeg poreznog sustava. Znači od ta četiri osnovna načela porezna jedno je načelo pravednosti. Rješenje kojim je Vlada primijenila u prijedlogu zakona očigledno je išlo u tom smjeru i dobro je da od toga ne odustanu i da kao i sukladno i međunarodnim rješenjima pokuša pronaći rješenje kažem koje će biti a) pravedno a drugo i za korist državnog proračuna. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu po ovoj temi. Glasovati ćemo o konačnom prijedlogu zakona kada se steknu uvjeti. Sada prelazimo na odlučivanje o točkama koje smo odradili u Hrvatskom saboru. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 513. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandmane u poslovnički predviđenom roku, pa su postali sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman je podnio i Klub zastupnika HDZ-a pa molim predstavnika predlagateljice poštovanog ministra financija da se očituje o amandmanu Kluba zastupnika HDZ-a.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, štovane kolegice zastupnice i zastupnici. Klub HDZ-a podnio je amandman na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak, a kojim se predlaže da se u članku 2. kojim se mijenja članak 14. Zakona o porezu na dohodak dopuni odredbama prema kojima bi se propisalo da se više ne oporezuju mirovine iz inozemstva. Vlada ne prihvaća predloženi amandman iz razloga što je oporezivanje inozemnih mirovina uvedeno 1. ožujka 2012. godine i to kako bi svi građani jednako sudjelovali u podmirenju javnih potreba, a sve prema svojoj prihodovnoj snazi. Osnovica poreza na dohodak rezidenata je ukupni iznos dohotka koji rezident ostvari i u inozemstvu i u tuzemstvu i to je načelo zajedničkog, svjetskog dohotka uvažavajući pri tome odredbe Ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja kao i zakonom propisanu mogućnost uračunavanja u inozemstvu plaćenog poreza. Prema ustavnim načelima jednakost i pravednost i porezne obveze moraju biti utvrđene i raspoređene na sve poreske obveznike na način da budu razmjerne ekonomskoj snazi poreskih obveznika i to je bio razlog da ga u ožujku prošle godine uvedemo u sustav.
Hvala lijepa poštovani ministre. U ime podnositelja amandmana Kluba zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre. Tema o kojoj već dugo razgovaramo. Mi u klubu smatramo da naprosto nema nikakvog osnova za oporezivanje mirovina. Ljudi koji su iz političkih ili … [[Govornik se ne razumije.]] razloga protjerani sa doslovno sa svojih ognjišta, koji nisu otišli dobrovoljno da tako kažem. Oni su u zemljama u kojima su ostvarili mirovinu plaćaju porez uredno ako ta mirovina podliježe oporezivanju i nije toliki problem umirovljenika iz europskih zemalja sa kojima Hrvatska ima uredno potpisan ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Međutim, najveći problem je umirovljenika iz prekomorskih zemalja, dakle sjeverne i južne Amerike, Australije, Novog Zelanda koji iskreno govoreći do devedesete nisu niti smjeli doći u Hrvatsku. Oni bi se danas vratili sa svojim znanjem, sa svojim kapitalom bi pomogli Hrvatskoj. Međutim, oporezivati mirovine koje se ne oporezuju u zemljama gdje su ih zaradili nije načelo pravičnosti. Načelo pravičnosti bi bilo da su oni tu mirovinu zaradili u Hrvatskoj, a oni su tu mirovinu zaradili negdje drugdje. I sada, ako uzmemo djelovanje Zakona o prebivalištu koji je naprosto izazvao konsternaciju kod Hrvatskog naroda. Ako uzmemo što je registar birača napravio hrvatskom iseljeništvu, ako dodamo tome da se ukidaju tv emisije za hrvatske građane u inozemstvu i sad zadnja odluka da od 1.1.2014. se ukida dopisništvo iz Mostara i Sarajeva mislim da ova Vlada šalje najjasniju poruku hrvatskom iseljeništvu. Nemojmo zaboraviti da jedan od ključnih mostova za stvaranje Hrvatske države je bilo jedinstvo i zajedništvo domovinske iseljene Hrvatske. I da toga nije bilo devedesetih godina pitanje je što bi bilo sa Hrvatskom državom. Zašto danas gazimo po svemu tome? Zašto zanemarujemo činjenice i zašto kažnjavamo ljude koji su morali samo zbog toga što su Hrvati otići trbuhom za kruhom da bi prehranili sebe i svoju obitelj? Zar opet njihove unuke i djecu tjeramo da se ne vraćaju u Hrvatsku. Hvala lijepo. Tražim glasovanje.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za konačni prijedlog zakona. Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Možemo dobiti rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 84 glasa za i 42 glasa protiv donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanom Vladinim. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Evo pred vama je Nacrt prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji sa Nacrtom konačnog prijedloga zakona. I Nacrt prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata sa Nacrtom konačnog prijedloga zakona. Naime, zbog usklađivanja sa novim sustavom socijalne skrbi Ministarstvo branitelja je pristupilo Izmjeni i dopuni Zakona o pravima hrvatskih branitelja pa smo ujedno iskoristili priliku da ponovo u toku protekle godine, ove godine, u kojoj smo vidjeli slabe točke u Zakonu o pravima hrvatskih branitelja da ih popravimo. Tako da evo sada imamo 6 dobrih opet ponovo afirmativnih odredbi zakona koje idu u prilog braniteljima i stradalnicima iz Domovinskog rata. Pa ću vam evo redom. Ovim se Zakonom usklađuje pravo na opskrbninu sa novim sustavom socijalne skrbi. Novim Zakonom o socijalnoj skrbi uvodi se i novi oblik socijalne naknade koji objedinjuje četiri dosadašnje socijale naknade. Ovdje je uključena i opskrbnina koja je sada u nadležnosti Ministarstva branitelja i koju ostvaruje oko 6000 tisuća korisnika hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Umjesto opskrbnine koja se kao pravo briše iz zakona uvodi se novi institut pod nazivom zajamčena minimalna naknada kojom država jamči da će svake godine sukladno raspoloživim sredstvima propisivati visinu iznosa na koji će imati pravo svaka osoba s nedostatnim prihodima i imovinom za ostvarivanje osnovnih životnih potreba. Želim pojasniti ovaj dio, do sada je opskrbnina za hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji bila jedinstvena u iznosu od 1097 kuna. Ovom novom odredbom i novim sustavom socijalne skrbi pod navodnicima "jedini gubitnici" koji mogu biti u toj cijeloj priči su hrvatski branitelji samci koji će umjesto dosadašnjih 1097 kuna dobivati negdje oko 800 kuna. Međutim Ministarstvo branitelja osiguralo je za 2014. godinu dodatnih 9 milijuna i 100 tisuća kuna za jednokratnu pomoć, to je opet institut pomoći hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji kojima kroz jednokratnu pomoć smo odlučili i vidjeli smo da time možemo nadoknaditi onaj dio koji bi taj samac, branitelj koji bi po novom dobivao oko 800 kuna, mi bi kroz jednokratnu novčanu pomoć koja se kreće u iznosima u 2 do 6 tisuća kuna kompenzirali taj nedostatak znači za one koji su najugrožiniji egzistencijalno i socijalno među hrvatskim braniteljima i članova njihovih obitelji. Za 2015. u projekcijama imamo osigurano 10 milijuna kuna, isto tako i za 2016. godinu. Naravno, zajamčena minimalna naknada donosi još neke pogodnosti hrvatskim braniteljima i drugim građanima Republike Hrvatske kao što su oni koji su najugroženiji, da imaju sufinanciranje režija, grijanje, struje i plina. Druga izmjena je u sustavu prava na besplatne udžbenike. Ovo pravo iz nadležnosti Ministarstva branitelja prelazi u nadležnost Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta pod nazivom obrazovne naknade uz administriranje u uredima državne uprave i županijama odnosno upravnom tijelu Grada Zagreba. kriteriji će biti doneseni nakon što Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta donese svoj zakon. Predviđeno je daljnje jačanje obveze za poslodavce u smislu provedbe prava na prednost pri zapošljavanju hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji te su proširene prekršajne sankcije u slučaju nepoštivanja prednosti pri zapošljavanju, odnosno uveden je pravni institut presumpcije sklapanja ugovora o radu u slučaju nepoštivanja prednosti pri zapošljavanju. Svjedoci smo da i ono malo zapošljavanja koje ima u državnim poduzećima ili poduzećima u većinskom državnom vlasništvu da se ti natječaji izigravaju. Mi smo prošlogodišnjom izmjenom i dopunom Zakona o pravima hrvatskih branitelja odredili vrlo visoke kazne za pojedince i one institucije koje krše ovaj zakon, a ovoga puta uveli smo i ovu presumpciju sklapanja ugovora u kojem ćemo kada se utvrdi da je došlo do prekršaja u zakonu već samim tim se sklopiti sa onim braniteljem, odnosno onim kategorijama iz braniteljske populacije koji imaju prednost kod zapošljavanja. Sljedeće. Dosad zakonom nisu propisana sva ustrojbena mjesta i dužnosti i zvanja u ratnim postrojbama za hrvatske branitelje pa je to predstavljalo problem za određeni broj hrvatskih branitelja pri ostvarivanju prava na invalidsku mirovinu. Ovo je posebno bilo izraženo u slučajevima postojanja znatnih disproporcija u plaći između osobnog čina i ustrojbenog mjesta hrvatskog branitelja te je sad predloženo da se ovaj problem riješi na način koji je najpovoljniji za hrvatskog branitelja. Ovom izmjenom jasnije i preciznije uređujemo ostvarivanje prava na stambeno zbrinjavanje tako da se predviđa pravičniji redoslijed prednosti osoba koje ostvaruju pravo na stambeno zbrinjavanje, a predviđaju se iznimke za određene kategorije osoba prilikom određivanja odgovarajuće stambene površine. I posljednje, ali vrlo važno, u cilju pružanja sveobuhvatne skrbi braniteljskoj i stradalničkoj populaciji i drugim osobama utvrđena je potreba za razvojem ustanova koje će omogućavati pristup različitim uslugama na jednom mjestu. Radi ostvarenja navedenih ciljeva predlaže se osnivanje veteranskih centara koji su u pravnoj naravi ustanove čija bi osnovna djelatnost bila pružanje sveobuhvatne skrbi braniteljskoj, odnosno stradalničkoj populaciji i drugim osobama, čime bi se izbjegla getoizacija branitelja. Veteranski centri, to je još jedino preostalo i neizvršeno obećanje iz Plana 21, govorim o točki 13, o skrbi o hrvatskim braniteljima, jedino neizvršeno obećanje do sada i to ćemo sljedeće godine riješiti. Tri su izmjene i u ovom Zakonu o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata. To je također opskrbnina koja se usklađuje s novim sustavom socijalne skrbi, tu imamo oko 3800 korisnika osobne i obiteljske invalidnine, kao i članova obitelji ratnih vojnih invalida koji su umrli, a članovi njihove uže obitelji su nesposobni za privređivanje. Također uvodi se taj institut zajamčene minimalne naknade. Druga je stvar, dolazi do izmjene i u sustavu prava na besplatne udžbenike koji iz nadležnosti Ministarstva branitelja također prelazi u Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta. I posljednja izmjena vezana je uz potrebu da se zakon uskladi s ustavnom odredbom o jednakosti pri upisu u obrazovne ustanove, dakle Zakonom o pravima hrvatskih branitelja iz 2005. godine hrvatski branitelji i djeca hrvatskih branitelja imali su prednost prilikom upisa u obrazovne ustanove. Tada je to Ustavni sud za njih ukinuo, a nekakvom pogreškom ostala su ova djeca civilni invalidi. Na ovaj način ukidanjem njihovog prava doveli smo do jednakosti njihovog prava na prednost, doveli smo do jednakosti svih kategorija građana Republike Hrvatske prilikom upisa u obrazovne ustanove. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre, kažete ispunili ste sva obećanja iz Plana 21. Ja bih rekao da ste napravili popis lijepih želja bez pokrića. Znači nema stambenog zbrinjavanja, smanjila su se sredstva, ne dovršavaju se tempom kojim bi trebali ni objekti koji su započeti s izgradnjom. Proširenje prava na stambeno zbrinjavanje na dragovoljce kao i sada izmjena redoslijeda također je samo popis lijepih želja s obzirom da u Ministarstvu graditeljstva više nema sredstava jer su prebačena Ministarstvu branitelja. Jednaki omjer koji je bio i lani, to je nedostatno ni za završenje onih objekata koji jesu. Tako da ništa posebno se ne događa i ništa se ne ispunjava prema populaciji hrvatskih branitelja onako kako bi trebalo. Izmještanjem ovog prava derogira se ovaj specijalni zakon koji je za potrebe hrvatskih branitelja komu … nije na nozi i daje se u drugo ministarstvo kako više ne bi imali brige oko tih koji su najsiromašniji i najjadniji.
Hvala lijepa. Da li žele izvjestitelji radnih tijela, odbora podnijeti izvješće? Da. Josip Đakić, poštovani zastupnik za hrvatske branitelje.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Odbora za ratne veterane Hrvatskog sabora na svojoj 14. sjednici održanoj 29. studenog 2013. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, s konačnim prijedlogom zakona, koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 21. studenoga 2013., uz prijedlog da se sukladno članku 204. Poslovnika Hrvatskog sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor je raspravu proveo u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno odredbi članka 91. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prema riječima predstavnika predlagatelja ovim se izmjenama i dopunama usklađuje zakon s novim sustavom socijalne skrbi i sustavom prava na besplatne udžbenike. Novim se Zakonom o socijalnoj skrbi uvodi novi oblik socijalne naknade, zajamčena minimalna naknada koja objedinjuje četiri dosadašnje socijalne naknade, a među njima i opskrbninu koju sada ostvaruje oko 5600 branitelja. Pravo na besplatne udžbenike ući će u sustav prava pod nazivom obrazovne naknade koje će biti u nadležnosti Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta. Ostale izmjene i dopune zakona proizašle su iz problema koji su uočeni u primjeni zakona. Tako se propisuje obaveza i rok sklapanja ugovora o radu sa hrvatskim braniteljima čije je pravo na prednost pri zapošljavanju povrijeđeno. Utvrđuje se vrijednosni bod kod utvrđivanja mirovine kada ustrojbeno mjesto nije na navedenom zakonu propisuju se posebni uvjeti ostvarivanja prava iz zakona za osobe koje su se same ranile, napustile postrojbu ili se nisu odazvale mobilizaciji te se još preciznije propisuje pravo na stambeno zbrinjavanje kojim se prednost pri zbrinjavanju daje najtežim socijalnim slučajevima. Također se osnivaju i veterinarski centri, te se propisuju njihove osnovne djelatnosti. U raspravi članovi odbora iznijeli su sljedeća mišljenja i primjedbe i prijedloge. Pozdravili su propisivanje davanja prvenstva pri stambenom zbrinjavanju za najteže socijalne slučajeve, propisivanje mogućnosti priznavanja statusa hrvatskog branitelja iz Domovinskog rata i pripadajućih prava za osobe koje su samovoljno napustile postrojbu, nisu se odazvale mobilizaciji ili su nečasno otpuštene ukoliko su se one ponovno uključile u obranu suvereniteta Republike Hrvatske. Predložene izmjene i dopune poboljšavaju status branitelja, jer ukoliko se postane korisnik zajamčene minimalne naknade ostvarit će se i pravo na neke druge socijalne naknade na koje do sada branitelji nisu imali pravo. A za one branitelje koji neće ostvarivati prava na zajamčenu minimalnu naknadu uglavnom se radi o braniteljima samcima Ministarstvo branitelja je osiguralo sredstva za jednokratnu novčanu pomoć. Kroz osnivanje veteranskih centara omogućava se bolja aktivacija branitelja u društvo, te na neki način i stambeno zbrinjavanje branitelja samaca. Nije primjereno braniteljima koji su nesposobni za privređivanje propisati prava koja će se ostvarivati kroz druga ministarstva jer time i samo Ministarstvo branitelja gubi svoju ulogu i smisao, pa je izražena i bojazan o polakom gašenju samoga ministarstva. Nema potrebne analize koja precizno i temeljito govori o broju osoba koje će ostvariti pravo na zajamčenu minimalnu naknadu i besplatne udžbenike, te potrebnih sredstava. Isto tako, izraženo je mišljenje da su mjerila za ostvarivanje prava na zajamčenu minimalnu naknadu puno teži u odnosu na dosadašnji. Uvjeti osnivanja veteranskih centara su nejasni, nema procjene potrebnih sredstava ni planova njihovog rada. Predložene izmjene i dopune su devastacija postojećeg zakona, a one polako vode i do gašenja samog ministarstva. Prenošenjem nadležnosti nad nekim pravima branitelja na druga ministarstva derogira se sam Zakon o braniteljima kao specijalni zakon za tu kategoriju osoba. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova, sa 6 glasova za i 3 glasa protiv donio zaključak da se predlaže Hrvatskom saboru donošenje zakona o izmjeni i dopuni Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji. Hvala lijepo.
Hvala i vama predsjedniče odbora. Da li drugi predstavnici radnih tijela? Ništa. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika. Na redu je klub Socijaldemokratske partije Hrvatske i poštovani zastupnik Josip Benčić i Željko Mirković dijele vrijeme od 20 minuta. Hvala lijepa.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Prije nego što počnem iznositi stavove kluba SDP-a samo bih htio upitati gospodina Đakića, ovo zadnje, nadam se da ne smatrate da je to bio zaključak odbora. To su bila samo izdvojena mišljenja [[Upadica Đakić: Pa niste slušali.]] Pa nekako sam imao utisak da je kao odbor to zaključio. Da, dobro možda sam imao pogrešni utisak. Dobro [[Upadica Leko: Bez rasprave sa kolegom.]] Hvala lijepo. Oprostite predsjedniče. Dakle od uvaženog ministra, dakle čuli smo ciljeve odnosno koja pitanja treba urediti ovim izmjenama i dopunama zakona. Ovdje je dobro što su uz ove, znači izmjene koje idu na usklađivanje sa Zakonom o socijalnoj skrbi uočeni nekakav problem u implementaciji, odnosno provedbi dosadašnjeg zakona pa su sad sa ovim izmjenama promijenjene odnosno poboljšane. Najvažnije izmjene tiču se normalno implementacije sa Zakonom o socijalnoj skrbi. To su izmjene vezane uz zajamčenu minimalnu naknadu i prvenstveno ovim izmjenama i dopunama zakona, dakle o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji kao i do sada nizom drugih zakona uvodi se između ostalog fiskalna konsolidacija i pravednija distribucija sredstava unutar države. Jer zašto je zapravo ovo dobro? Vi ste govorili koliko, znači da ima 6000 korisnika hrvatskih branitelja koji imaju pravo na opskrbninu. Jer prema podacima zašto se to uvodi u sustav socijalne skrbi. Jer prema podacima dobivenima … [[Govornik se ne razumije.]] popisa socijalnih naknada trenutno u sustavu socijalnih naknada postoji 81 pravo pomoći ili povlastica koje služe podmirenju sličnih potreba ili zaštitu od sličnih rizika, a ostvaruju se zasebno ili je pak uvjet za ostvarenje jedne naknade prethodno ostvareno pravo na neku drugu naknadu. Rashodi za socijalne naknade samo da vas podsjetim najveća su stavka ukupnih rashoda državnog proračuna. Kao što vidimo postoji velika disperzija socijalnih naknada, te u tom smislu predviđena uspostava jedinstvenog korisnika socijalnih usluga i novčanih pomoći. Tako da ovo je svakako za pozdraviti da opskrbnina kao takva se provodi, dakle i prelazi u sistem socijalne skrbi i dobiva samo drugo ime. To je zajamčena minimalna naknada. Posebno je tu dobro i za pohvaliti što bez obzira što u praksi se kod recimo konkretno kod samaca dakle taj iznos se smanjuje sa 1097 kuna otprilike će to biti ako se ne varam 800 kuna. Ali tu imamo jedan okidač, odnosno pravo na dodatak za pripomoć koji će biti dakle povezan sa pravom na zajamčenu minimalnu naknadu obzirom da je dosada bilo povezano sa pravom i na opskrbninu. Također, to je isto jedna pozitivna stvar, da ne zaboravimo da nositelj ima pravo na zajamčenu minimalnu naknadu ostvarujući mogućnost korištenja i drugih socijalnih prava koja nisu u ovom trenutku bila vezana za opskrbninu ali su zato vezana za zajamčenu minimalnu naknadu. To je sve zapravo regulirano članom 32. o socijalnoj skrbi gdje se kaže da za … [[Govornik se ne razumije.]] zajamčene minimalne naknade za samce utvrđuje se iznos od 100% osnovice, za samohranog roditelja 100% osnovice, za odraslog člana kućanstva 60% osnovice i za dijete 40% osnovice ovoga zakona. Što znači da će više članova obitelji imati i veću zajamčenu minimalnu naknadu nego što bi to bila opskrbnina. Ja neću govoriti o svim ovim ciljevima i zahtjevima o kojima je govorio ministar, posebno ću se osvrnuti na uočene probleme prilikom zapošljavanja učesnika Domovinskog rata. Zato što i ja sam kao učesnik Domovinskog rata uvijek imam, malo sam ono kaj velim senzibilan prema tom problemu i zaista mi je žao što moramo dodatno ajmo tako reći strašiti poslodavce i stalno ih upozoravati da prednost pri zapošljavanju imaju učesnici Domovinskog rata. Nažalost, ovdje vidim da je uveden i pojam kak ja to kažem batine. Dakle, to su kazne za pravnu osobu od 10 do 300 tisuća kuna i za odgovornu osobu u pravnoj osobi od 5 do 15 tisuća kuna. Kažem nažalost i drago mi je samo da se uspjelo postići da se ubrza ovaj postupak u slučaju kada se ustanovi nepravilnost pri zapošljavanju u roku od 15 dana čovjek se može žaliti, a inspekcija kad izađe na ajmo tako reći na terenu uvide tu nepravilnost u roku od 8 dana poništava svojim rješenjem takvo zaposlenje. Mislim to je dobro, ali kažem još jedanput i ponavljam nažalost moramo uvoditi ajmo reći uvjetno sistem batine da podsjetimo ljude što su sve učesnici Domovinskog rata napravili za ovu zemlju. Također, kod prava na stambeno zbrinjavanje, dakle osim navedenog javlja se potreba za jasnim i preciznijim uređenjem u ostvarivanju prava na stambeno zbrinjavanje na način da se uvede redoslijed osoba koje ostvaruju pravo na stambeno zbrinjavanje kao i predviđene iznimke za određene kategorije osoba prilikom određivanja odgovarajuće stambene površine. Novost je ovdje prekomjerno zbrinjavanje za najteže socijalno ugrožene slučajeve. Dosada, dakle opet zbog nedovoljno jasnih kriterija to je bilo diskreciono pravo stambenih komisija. Odsada su ti kriteriji jasni i normalno čim su kriteriji jasniji manja je mogućnost manipulacija. Veseli me što je ovdje i predviđeno osnivanje veteranskih centara, pogotovo u onom naporu da se tu pruža sveobuhvatna skrb braniteljima, znači stradalničkoj populaciji i drugim osobama čime se dakle želi izbjeći getoizacija branitelja. Klub SDP-a će podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Željko Mirković u ime kluba SDP-a, također.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolege i kolegice. Evo dozvolite da i ja nekoliko riječi kažem, nastojat ću da se ne ponavljamo budući da se neke stvari preklapaju u ova dva zakona pa evo ja ću pokušati da budem koncizan i da izbjegnem ponavljanje. Znači, ono što je neminovno, mislim ovdje se mora s time početi, da se ovim zakonom usklađuje pravo na opskrbninu s novim sustavom socijalne skrbi. Upravo to je ključno u ovome zakonu da se u nadležnosti Ministarstva branitelja koje ostvaruje 3800 korisnika osobne i obiteljske invalidnine kao i članova obitelji ratnih vojnih invalida koji su umrli a članovi njihove uže obitelji su nesposobni za privređivanje i imaju pravo na tu naknadu. Umjesto opskrbnine čuli smo da se uvodi institut pod nazivom zajamčena minimalna naknada. Dakle, pravo na opskrbninu se briše a veći broj sadašnjih korisnika opskrbnine ostvariti će pravo na zajamčenu minimalnu naknadu, neki na veći iznos i to sadašnji korisnici opskrbnine koji imaju više članova zajedničkog kućanstva, dok bi umanjene iznose zajamčene minimalne naknade ostvarivali samci. Ali smo već čuli u prethodnom izlaganju i u izlaganju ministra da bi se to kompenziralo kroz jednokratne naknade. Sadašnji korisnici opskrbnine čiji mjesečni prihod po članu kućanstva prelazi iznos propisanog cenzusa neće ostvarivati pravo na zajamčenu minimalnu naknadu a sadašnji korisnici opskrbnine čiji mjesečni prihod po članu kućanstva manji od propisanog cenzusa i imat će manji mjesečni iznos zajamčene minimalne naknade u odnosu na opskrbninu dok jedan dio sadašnjih korisnika opskrbnine neće ostvariti pravo na zajamčenu minimalnu naknadu zbog nemogućnosti ispunjenja imovinskih cenzusa. Nositeljima prava na zajamčenu minimalnu naknadu otvaraju se mogućnosti korištenja i drugih socijalnih prava, prava na pogodnosti u plaćanju grijanja i utrošene električne energije i drugo. Pravo na dodatak za pripomoć bit će povezano s pravom na zajamčenu minimalnu naknadu budući da je dosada bilo povezano s pravom na opskrbninu. Također, uvođenje zajamčene minimalne naknade predstavlja početak objedinjavanja i korak u pravcu vođenja jedinstvenog Centra za novčane naknade koji bi administrativno i upravno preuzeo kontrolu nad svim naknadama koje sada provode tijela uprave i centri za socijalnu skrb. Tu se još spominje da se ovim zakonom mijenja i dolazi do izmjena u sustavu prava na besplatne udžbenike. Ova prava iz nadležnosti Ministarstva branitelja integrirat će se u Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta pod nazivom obrazovne naknade. Također je predviđeno da se to uredi sa pravilnikom u ostvarivanju tih prava koje bi donosio nadležni ministar za obrazovanje u suradnji sa ministrom branitelja. S obzirom da su pravo na opskrbninu briše a pravo na besplatne udžbenike prelazi u nadležnost Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta valjalo je izmijeniti članak 71.te odrediti da o pravima po ovom zakonu u prvom stupnju rješava nadležno upravno tijelo u jedinici područne odnosno regionalne samouprave, odnosno nadležno upravno tijelo grada Zagreba a u drugom stupnju ministarstvo nadležno za branitelje. O pravima po ovom zakonu za osobe koje nemaju prebivalište na teritoriju RH u prvom stupnju rješava nadležno upravno tijelo grada Zagreba a u drugom stupnju nadležno ministarstvo. Člankom 45.predviđeno je da nadležni uredi državne uprave u jedinicama područne odnosno regionalne samouprave, odnosno nadležno upravno tijelo grada Zagreba donesu rješenja o prestanku isplatu prava na pripomoć u kući u svim upravnim predmetima u kojima je pravo na pripomoć u kući priznao sukladno odredbama Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata. Još na kraju bih samo još spomenuo ono pravo što je i ministar u svom uvodnom izlaganju rekao, znači da dolazi do izmjene vezane, daljnje izmjene su vezane uz usklađivanje zakona sa ustavnom odredbom o jednakosti pri upisu u obrazovne ustanove obzirom da pravo prednosti pri upisu u obrazovne ustanove koje sada u primjeni nije u skladu sa načelima jednakosti, vladavine prave. Načelom jednakosti svih pred zakonom, načelom razmjernosti, načelom jednake dostupnosti srednjoškolskog i visokoškolskog obrazovanja i načelom autonomijom sveučilišta potrebno je pravo prednosti ukinuti i time uskladiti ovu odredbu sa stajalištem Ustavnog suda. Na kraju bih pripomenuo da nema bojazni da ovo je prvi korak prema nekakvom križanju Ministarstva branitelja nego smatramo da će upravo ovo rješenje biti kvalitetnije i da će se na jednom mjestu transparentnije određivati prava i dijeliti naknade koje pripadaju ljudima koji za to su stekli, imaju uvjete. Prema tome kažem Klub SDP-a će prihvatiti ovaj zakon. Hvala.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje ima repliku poštovani zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega zaboravili ste na dignitet Domovinskog rata i na branitelje. Kada ih makivate iz jednoga ministarstva a tj. matičnoga ministarstva i stavljate ih u drugi kao da ih se odričete, kao da ih više ne trebate, kao da su vam teret. O pravičnosti i kriterijima, o kriterijima kojima će moći stjecati tu socijalnu pomoć ili zajamčenu minimalnu naknadu, o njima ćemo još raspravljati i vidjeti kada budu izašli. Vidjet ćemo koliki će to broj uopće imati mogućnost koristiti takvo pravo, vidjet ćemo kako je to zapravo ministarstvo olako dalo da se iz Ministarstva branitelja nešto da u druga ministarstva. Umjesto brige i skrbi o braniteljima rješavamo se tih najvećih i najtežih problema, neka idu u Ministarstvo prosvjete, neka idu u Ministarstvo socijalne skrbi. Oni su i ovako vjerojatno za vas socijalna kategorija.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Željko Mirković.
Hvala lijepa. Pa evo ja bih se mogao donekle i složiti sa gospodinom Đakićem no uvjeren sam da je ovo kvalitetnije rješenje nego što je bilo do sada u postojećem. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Hrvatske demokratske zajednice kluba zastupnika u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa evo prije nego nešto kažem o samoj temi, siguran sam da svi mi ovdje želimo da hrvatskim braniteljima i članovima njihovih obitelji samo dobro i još bolje u životu. A upravo područje zaštite ratnih vojnih invalida dakle mirnodopskih vojnih civilnih uređeno je Zakonom o pravima hrvatskih branitelja, članova njihovih obitelji i Zakonom o zaštiti vojnih i civilnih invalida. Prije nego počnemo o tome razgovarati, dakle o izmjenama i dopunama ja bih htio ipak istaknuti činjenicu da su ovi zakonski prijedlozi uvršteni na dnevni red Hrvatskog sabora 22.studenog ove godine. Iako je savjetovanje sa zainteresiranom javnošću trajalo do prvog prosinca, pa je izgledno dakle da svi oni prijedlozi, primjedbe, sugestije koje bi zainteresirani imali prema ovom prijedlogu odnosno izmjena i dopuna ovog zakona prvenstveno zbog toga što zakoni odnosno izmjene idu u hitnom postupku neće doći ovoga tamo gdje bi trebalo. Pritom napominjem da je iz ureda pučke pravobraniteljice i pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom također su došle primjedbe i neslaganja sa velikim djelom ovih izmjena i dopuna. A sad prije nego prijeđem na konkretnu temu moram reći ono što sam rekao i na saborskom Odboru za veterane. Dakle, dobio sam nekoliko pisama od zainteresiranima. Radi se konkretno u ubijenim pripadnicima naoružanih odreda narodne zaštite. Dakle, govorimo o izmjenama Zakona o pravima Hrvatskih branitelja a i to će se ticati i tiče se tih ljudi. Dakle, prema članku 2.stavku 1 propisano je da ubijeni pripadnici naoružanih odreda narodne zaštite imaju status hrvatskog branitelja samo ako su u navedenim odredima proveli 5 mjeseci zaključno sa 24.proisincem 91.godine. Prijedlog je koji je izašao na odboru i ovom prilikom zahvaljujem svim članovima odbora na potpori da se ubijene i poginule pripadnike naouružanih odreda narodne zaštite izuzme od vremenskog terminiranja, dakle od 5 mjeseci do 24.prosinca ako su odredbe narodne zaštite javili se do 24.srpnja 91.godine. Dakle, ovaj prijedlog nema nikakvih financijskih posljedica na državni proračun obzirom da su isti korisnici prava stečenih do 1. siječnja 2005. ali su brisani iz jedinstvenog registra Hrvatskih branitelja. Dakle i zbog povijesnih činjenica, zbog dostojanstva njih, njihove žrtve i njihovih obitelji dakle danas njihova djeca ne mogu konkretno dobiti potvrdu da su njihovi očevi koji su evidentno poginuli kao pripadnici Hrvatske vojske, branitelja, naoružanih odreda narodne zaštite ne mogu dobiti potvrdu o statusu hrvatskog branitelja. I ja sam uvjeren da će to ministarstvo, žao mi je što nije ali da će to vrlo brzo riješiti u izmjenama. Toliko o tome a sada na konkretnu temu. Dakle u 2012. godini za provedbu Zakona o pravima hrvatskih branitelja utrošeno je 5 milijardi i 765 milijuna i 659 tisuća kuna što je za oko 51,5 milijun manje od ukupnog iznosa utrošenog u 2011. A u odnosu na 2010. to je manje za 238 milijuna kuna. Dakle a na tragu smanjenja sredstva čini mi se da su i ove predmetne izmjene i dopune u području novčanih prava. Izmjene i dopune Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji te Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata donosi se kako stoji u obrazloženju radi reforme sustava socijalne skrbi i donošenja novog Zakona o socijalnoj skrbi koji će stupiti na snagu prvim danom sljedeće godine. Taj zakon uvodi novi oblik socijalne naknade koji objedinjuje četiri dosadašnje socijalne naknade uključivši i opskrbninu. Kada je bilo govora o dijelovima Zakona koji su se odnosili na opskrbninu podržao sam ono što je i moj suborac i gospodin ministar rekao da to ne bi trebalo tako biti obzirom na činjenicu da će kriteriji za ostvarivanje prava na zajamčenu minimalnu naknadu biti oštriji i da jedan dio branitelja neće uspjeti ostvariti to pravo. I ovom prilikom moram reći da mi je žao što do toga nije došlo. Dakle, prema ovom zakonskom prijedlogu ipak se uvodi zajamčena minimalna naknada a visina će se definirati svake godine naravno od strane države prema sredstvima koja stoje na raspolaganju što teoretski znači da možda i ne bude. Ocjenjujem neprimjerenim ukinuti opskrbninu. Dakle to je pravo za najugroženiji dio hrvatskih branitelja, govorim o onom socijalnom smislu, dakle za one koji nemaju uvjete za mirovinu od kojih su mnogi radno nesposobni. I ukidanje toga prava dakle mijenjanje i načina ostvarivanja po drugim kriterijima jednostavno nije dobro niti je primjereno. U dosadašnjem postupku od utvrđivanja prava na opskrbninu vodilo se računa o imovinskom, socijalnom, dakle … [[Govornik se ne razumije.]] ali prije svega o braniteljskom statusu. Prebacivanjem u drugo ministarstvo upravo se derogira taj braniteljski status, odnosno derogira se doprinos branitelja u obrani suvereniteta a nažalost derogira se i status samog ministarstva. Neću govoriti o tome da li to kako je rekao kolega Đakić treba shvatiti kao početak gašenja, obzirom da jedno pravo prelazi u jedno ministarstvo, drugo u drugo, o tome ćemo nekom drugom prilikom. Pored toga nije utvrđeno ni rješenje privremeno dakle za prelazno razdoblje do utvrđivanja prava na zajamčenu minimalnu naknadu. Uz ovaj prijedlog izmjene zakona nije … [[Govornik se ne razumije.]] analiza niti korisnika, niti posljedica ovakvog načina rješavanja. Primjerice koliki broj korisnika neće ostvariti pravo na zajamčenu minimalnu naknadu. A znamo da je Hrvatska socijalna država i da socijalna pravda spada u najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske te da posebnu skrb država posvećuje zaštiti osoba sa invaliditetom, hrvatskih branitelja, ratnih vojnih invalida, udovica, roditelja i djece poginulih branitelja. I mišljenja smo da bi predlagatelj ovih zakona trebao jasno procijeniti koji broj korisnika novim propisom gubi ili mu se znatno umanjuju priznata prava a koji broj korisnika će ostvarivati sličnu naknadu, dakle u sličnom iznosu kao što je to bilo do sada. Nažalost, ovakvim načinom, odnosno ovakvim izmjenama to je jednostavno nejasno i to je vrlo paušalno prikazano. Upravo kod hrvatskih branitelja te vojnih i civilnih invalida rata to može dovesti do osjećaja nebrige. Upravo spoznaja da nitko više ne vodi brigu o okolnostima koje su branitelja dovele uopće u tu situaciju da je postao, reći ću, da je postao socijalni slučaj, dakle rat i sve ono drugo što nosi rat a i poraće … [[Govornik se ne razumije.]] smatram da opskrbnima mora ostati u Zakonu o pravima hrvatskih branitelja. Jer time je upravo naznačena pozitivna razlika u korištenju ove socijalne naknade. Dakle koja proizlazi upravo iz braniteljskog statusa koji je uz sve ostale kriterije omogućio da taj čovjek, branitelj, žena ili već član obitelji i ostvari to pravo na opskrbninu. A jedinstvena baza je mogla voditi se, dakle bez promjena nadležnosti što bi, ja mislim čak i bilo povoljnije za krajnjeg korisnika. Visina zajamčene naknade promjenjivog je karaktera te će 9800 korisnika dosadašnje opskrbnine dakle 6 tisuća prema Zakonu o pravima hrvatskih branitelja i 3800 prema Zakonu o zaštiti vojnih i civilnih invalida imati što razmišljati svake godine. Prije svega kolika će ta naknada biti a drugo kakvi će kriteriji biti. Obzirom da izmjenama koje se predlažu jedan značajan broj korisnika prava na opskrbninu može biti doveden u nepovoljan položaj. Kriteriji su vrlo oštri i prava na zajamčenu minimalnu naknadu jedan dio korisnika definitivno neće ostvariti. A jedan dio kako smo čuli dakle govorimo o braniteljima samcima dobiti će smanjenju opskrbninu odnosno zajamčenu minimalnu naknadu. S time da će to biti refundirano kroz jednokratnu godišnju isplatu naknade. Međutim, to nije zakonsko rješenje ono nije utvrđeno u zakonu i to je uvjetno rečeno dobra volja države odnosno stanje u kojem se država nalazi u gospodarskom smislu. Dakle, opet jedno pitanje koje je dovedeno do nesigurnosti. Dakle, sve ukazuje na to da ove dopune i izmjene zakona ne idu baš u korist niti u sigurnost u smislu socijalnog statusa, branitelja, članova njihovih obitelji. Jer ovdje se ustvari ne radi o objedinjavanju prava u jedinstvenu socijalnu naknadu gdje bi u tom slučaju svi korisnici opskrbnine bili prevedeni na novo pravo zajamčene minimalne naknade nego radi se o ukidanju stečenih prava uz eventualnu mogućnost ostvarivanja novih prava u sustavu socijalne skrbi pod drugačijim kriterijima i pod nekim novim pravilima. A kroz tu prizmu možemo gledati na sljedeće elemente u izmjenama koje govore o pravima na besplatne udžbenike za sve one koji to ostvaruju prema Zakonu o pravima hrvatskih branitelja i koji iz nadležnosti jednog ministarstva prelaze u nadležnost Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta itd. Primjena Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji pokazala je potrebu za izmjenama i dopunama odredbi koje su u praksi ustvari pokazale najveće teškoće, a to je upravo ono što su i kolege govorile iz SDP-a, dakle to je problem zapošljavanja hrvatskih branitelja pod jednakim uvjetima. Krajem prosinca 2012. Hrvatski zavod za zapošljavanje evidentirao je 30 251 nezaposlenog hrvatskog branitelja što je 3295 osoba više nego u 2011. godini. Moramo jednostavno bit iskreni i reći a hrvatski branitelji nisu dovoljno konkurentni na današnjem tržištu rada, ponajprije zbog starosne dobi, najviše ih je dakle starije od 50 godina i iskreno vrlo teško će sutra i u perspektivi dalje postati konkurentniji na tržištu rada. Nažalost, to će bit dijametralno suprotno, pogotovo u ovakvim uvjetima krize u gospodarskom smislu. Stoga smo mišljenja da treba i dalje inzistirat na poticanju samozapošljavanja kroz oblike zadrugarstva, partnerstva s državom pa i pokušaja prekvalificiranja čime bi se braniteljima otvorile nove mogućnosti za bolje konkuriranje na aktualnom tržištu rada i na pokušaju iznalaženja rješenja kroz samozapošljavanje. Osim što se moraju borit za konkurentnost na tržištu rada i onda kad ispunjavaju uvjete kako smo čuli od kolega i od ministra za određeno radno mjesto, suočeni su često sa situacijom da se prednost daje osobama koje nisu branitelji. Osim što je to otvoreno kršenje zakonskih odredbi o pravima hrvatskih branitelja tj. prava na prednost pri zapošljavanju pod jednakim uvjetima, to djeluje demotivirajuće u smislu daljnjeg srozavanja njihovog psihosocijalnog stanja obilježenog ratnim iskustvom, ali i otežava njihovo uključivanje u svakodnevicu u društvu, pogotovo kada znamo da se to odnosi na javna poduzeća u državnom vlasništvu, odnosno na državu upravu jer jedino prema njima možemo primijenit zakonske odredbe i pokušat ih prisiliti da se drže zakona. Ako ne možemo prisilit državu u državi onda ne znam više gdje smo. S druge strane, kad govorimo o prednosti pri upisu u obrazovne ustanove koje je uređeno Zakonom o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata, dakle imamo različitu situaciju i zbog određenih ustavnih rješenja koja su donesena moramo i to riješiti sada i to je čista formalna stvar. U zakonima o pravima hrvatskih branitelja možemo reći da što se tiče stambenog rješavanja, odnosno stambenog zbrinjavanja sigurno da je redoslijed koji će prihvatiti argument socijalne osjetljivosti, odnosno argument koji će reći da uvijek postoje oni koji su socijalno ugroženi više nego oni drugi. Mislim da ćemo to svi podržati i da ćemo za takvo uređivanje redoslijeda svi dignuti ruku, ali naravno pod jasnim i preciznim kriterijima koji neće dopustiti nikakve pa reći ću i malverzacije koje bi dovele do toga da to poluči rezultatima kakve nitko ovdje ne bi htio. Međutim, pitanje je obzirom na gospodarsku situaciju doista kada i kako ćemo riješiti 15 000 hrvatskih branitelja koji još uvijek čekaju na ostvarivanje svog prava na stambeno zbrinjavanje. Veteranski centri. Iskreno, mislim da kao ideja nije loše, da je pozitivno, no s druge strane nisam siguran da će to doprinijeti degetoizaciji. Ja upravo mislim da će to, to sam i rekao na odboru i to je moje mišljenje da će to dovest do getoizacije branitelja jer ne znam koji je cilj ustvari osnivanja takvih centara, koji način je postojanja centara u koji će se okupljat branitelji, ali i oni drugi a zovu se veteranski centri jer ne znam kako će se zvat. Mislim naglašavam prije svega činjenicu da su sredstva predviđena u proračunu za 2014., ali se ne zna koliki će to biti iznos, nema procjene. Operativni program Republike Hrvatske u kojem je određena lokacija za veteranske centre još nije donesen i onda jednostavno idemo u nekakav projekt bez plana, odnosno bez procjene troškova i kad na to da je za 2014. Ministarstvu dodijeljeno 992 milijuna i još nešto sitno kuna, a znamo da je u proračunu za 2013. u početku bilo milijardu 138, odnosno s rebalansom milijardu i 88 milijuna, dakle da je ovaj proračun koji dolazi 96 milijuna manji. Onda se pitam pored svih svojih redovnih poslovanja i izdataka koje Ministarstvo branitelja ima, na koji način ćemo uopće za veteranske centre priskrbit novac i gdje će ti centri biti. Nadam se samo da neće bit u Dujlovu pa da ćemo ići iz Iloka u Dujlovo i tamo, premda u suštini pozdravljam tu ideju, ali mislim da je prije trebalo sve, cijeli projekt osmislit čak i sa sadržajima i sa svim drugim donijet troškove, ne znam nekakve procjene materijalne itd. pa ga onda pokušati implementirati u zakon. Samo se nadam da novac za veteranske centre neće možda ići od ovih opskrbnina, obzirom da pretpostaviti je da velik broj ljudi koji su do sada imali, dakle govorimo ustvari o zajamčenoj minimalnoj naknadi, da velik broj ljudi neće uspjet ostvariti obzirom na rigorozne kriterije itd. pa da se to planira staviti u novac koji će osigurati podmirivanje troškova za veteranske centre. Dakle mislim da je u svemu trebalo provesti javnu ozbiljnu raspravu, a da je izmjene trebalo uskladit s postupkom donošenja Zakona o socijalnoj skrbi i to istovremeno jer mi danas imamo ono što sam rekao, imamo prvo čitanje sa provedenom javnom raspravom Zakona o socijalnoj skrbi, a ove izmjene usklađujemo sa zakonom koji još ustvari nije donesen. Pomalo to ako ništa drugo zvuči čak i apsurdno, dakle donosimo s nečim što još nemamo. I mislim da je jednostavno dojam da je razlog ukidanja opskrbnina i objedinjavanja naknada svojevrsna racionalizacija u postupcima, ali koja na koncu nisam siguran da li će biti u interesu krajnjih korisnika prava. Dakle, svjesni smo aktualne situacije u smislu gospodarstva, svjesni smo toga da ušteda mora biti ali mislim da ovo kroz ove izmjene nije način na koji ćemo doći do njih, odnosno kojima će krajnji korisnici biti zadovoljni i koji će biti njima u korist. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama. Idemo po replike. Prva replika i poštovani zastupnik Josip Benčić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Milas, mislim dopalo mi se što ste na početku konstatirali da svi mi želimo samo dobro, odnosno o veteranima, a i bolje. Da, a htio sam se malo osvrnuti na ovo što ste govorili da nije provedena adekvatna javna rasprava s obzirom na vrijeme. Ne znam da li ste tu mislili možda na ovu zajamčenu, ovaj dio problem sa opskrbninom i zajamčena minimalna naknada. To je jasno i glasno rečeno u zakonu, u ovom novom zakonu o socijalnoj skrbi a to je malo već bila duža rasprava o tome.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Pardon, hvala lijepo gospodine predsjedniče. Nisam siguran da sam baš shvatio repliku, ali o.k. Bitno je da se slažemo oko temeljne ideje. Dakle, mislim da smo svi ovdje radi toga da tim ljudima o kojima svi zajedno skrbimo na nekakav način da im bude bolje. A na javnu raspravu govorim egzaktno. Dakle, na web stranicama ministarstva piše da je javna rasprava otvorena do 1. prosinca. Govorim o izmjenama zakona, dakle o Zakonu o pravima hrvatskih branitelja odnosno zaštiti vojnih i civilnih invalida rata. A zakon je ušao ako se ne varam 22.11. u proceduru. Dakle, s tim je de facto završena javna rasprava i samim tim implementacija eventualnih prijedloga, sugestija može doći eventualno putem vas i mene kao saborskih zastupnika kroz amandmane kojima ćemo na nikakav drugi način. O tome sam govorio. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Franko Vidović, replika.
Poštovani predsjedniče, poštovani kolega Milas prvo vam se želio zahvaliti na korektnosti kod iznošenja teze odnosno kod našeg traženja zajedničkoga statusa za poginule pripadnike Narodne zaštite. U svakom slučaju što se tiče ostaloga ne mogu reći da se slažem s vama u potpunosti. Evo prvo prebacivanje naknada što je kolega Đakić govorio, prebacivanje naknada nikako ne znači gašenje ministarstva. To znači uvođenje reda u državne financije. Nikako ne, nikakvu pripremu za gašenje ministarstva ni u ludilu. Treća stvar i ono što ste spomenuli su zapošljavanje, odnosno da prednost pri zapošljavanju hrvatskih branitelja i mjere u zakonu. Gledajte, ja ću vam sad reći jedan primjer iz života, a vjerujem da ih i vi znate podosta. Prilikom zapošljavanja u jednoj javnoj ustanovi javlja se branitelj koji je prvi put u rat stigao 24.8'95. godine. Svoje vrijeme u ratu proveo je u vojarni biblijski knezovi kod Šibenika. Prevedeno na jezik nas branitelja rata nije ni vidio. Ali on ima prednost pri zapošljavanju u odnosu na nekog čovjeka ili čak na braniteljicu, po meni braniteljicu koja je sudjelovala u akciji kad je preuzimala remont u Šibeniku koji je bio vojno poduzeće jer ona nema priznat status, jer ona je civilni branitelj, a nije branitelj kao mi. Dakle, znam da je definirano Ustavom kad je počeo, kad je završio rat. Međutim, ovo je priča koja nas može sve skupa ponukati da malo porazmislimo i o tome koja prava u zakonu kome prava. Dal' baš takvi branitelji koji su došli dvadeset i osmog '95. u rat u Hrvatskoj, baš trebaju imati ista prava kao ljudi koji su ratovali '91., drugu, treću, četvrtu, petu i čak petu nakon toga u operacijama združenim sa armijom BiH-a. Eto hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine Vidoviću, gledajte status hrvatskog branitelja je definiran člankom 2. dakle zakona takav kakav je. Možda smo nekad davno mogli to i drugačije definirati, možda smo mogli reći da su branitelji oni koji su do 15. siječnja '92. branili zemlju, a ono sve drugo mogli smo u pravnom sustavu koji se zove pravna Republika Hrvatska imati Ministarstvo obrane, Ministarstvo policije, ljude koji tamo rade. Dakle, policiju odnosno vojnike i možda bi bilo sve drukčije. Međutim, imamo to što imamo. I ako netko ima status branitelja dok god ga ima mi moramo prema njemu primjenjivati sve zakonske odredbe kao bilo prema kome drugome. Ovo što ste mi rekli vezano za ministarstvo, gašenje itd. Ma gledajte, mi jednostavno moramo tako razgovarati. I ako jedno pravo po meni opskrbnina izađe iz resora, dakle Ministarstva branitelja, a prvi i osnovni kriterij da netko može ostvariti opskrbninu je bilo, jer više to, inače bi taj sad još uvijek i hrvatski branitelj. Dakle, samim tim gubi se, to se jednostavno derogira. Cijeli onaj njegov postupak, sve ono, okolnosti koje su ga dovele u situaciju, dakle taj Domovinski rat u kojem je on sudjelovao, pa vjerojatno je izgubio radno mjesto ili ne znam ni ja ne daj Bože možda još nešto gore time nestaje. I to njegovo priznanje, ta njegova borba za suverenitet ove zemlje, dakle za sve nas jednostavno će se negdje nestati, ono ishlapiti i zbog toga ja mislim da se ta opskrbnina, odnosno ti ljudi nisu. Jer opet imamo one koji će imati umanjenu tu minimalnu, zajamčenu naknadu pa ćemo ih refundirati ako sam dobro shvatio iz Ministarstva hrvatskih branitelja. Dakle, opet odvajamo jedne od drugih, ovima ćemo pomoći, oni su hrvatski branitelji ali nemaju kao ovi. E pa njima ćemo dati sad malo iz hrvatskih branitelja, a ovima koji će dobiti sve iz Ministarstva socijalne skrbi i oni su branitelji, ali su, dakle mi smo to opet razbacali.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Milas, u vašoj raspravi spomenuli ste da velik broj naših branitelja čeka stambeno zbrinjavanje. Međutim, nekako sve mi se čini da je sve upereno prema ministru, prema Vladi, da se čeka na takav način stambeno zbrinjavanje. Ja bih rekla da Vlada ni ministar ne mogu sami, nego da je to zapravo u suradnji sa lokalnom samoupravom. Mislim da treba istinski željeti, treba zapravo čelnici lokalne samouprave to potegnuti. Ja ću vam reći primjer grada Dubrovnika gdje ako mi ministar dozvoljava mogu reći da je to najbolji primjer stambenog zbrinjavanja mislim u Hrvatskoj. Ali vjerujte, jedno 8 godina i više stajali su predmeti, dokumenti koji se nisu pokretali. Tek kad smo krenuli u to onda smo uspjeli u vrlo kratkom vremenu predati 27 ključeva. I sada ćemo isto tako suradnja grada i ministarstva napravit ćemo sljedeće 2 zgrade za 80. Neki dan smo na Gradskom vijeću donijeli odluku o DPU … [[Govornica se ne razumije.]] jednoga područja gdje će se napraviti 64 kuće naših branitelja. A isto tako kroz program POS-a očekujemo 50 branitelja, odnosno obitelji da se zbrinu. Spomenuli ste isto tako centar i mislite da je to getoizacija. Međutim, pogledajte primjere suicida. Nedavno je Luka Bitunjac napravio suicid, moj dragi prijatelj. Vjerujte da je postojao centar, da su postojale epidemiološke studije, da su postojale preventivne mjere prema tim epidemiološkim studijama možda bi imali manji broj takvih suicida. I još na kraju
Hvala lijepa, isteklo je vrijeme. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa uvažena kolegice ja kad sam rekao da 15 tisuća hrvatskih branitelja do jučer invalida sada i branitelja, dakle 20, 30% mislim da sam jednostavno rekao samo istinu. Zaista ne vjerujem da itko od nas može predvidjeti u kojem vremenskom roku će oni biti stambeno riješeni. Tako da prebacivati mi vama, gospodarska kriza je takva da sam ja svjestan toga da to ne ide. A da li su dokumenti ovakvi ili onakvi, da li lokalna uprava? Pa ni lokalnoj samoupravi ne cvjetaju ruže. Tako da možda Dubrovnik može, možda im dođe ne znam 150 kruzera tijekom ljeta pa ostave koju kunu, dolar ili neku drugu valutu ali ne znam kako će Novska ili netko treći. Doduše vjerojatno tamo više nitko i ne želi živjeti. Mislim da nismo svi u smislu lokalne samouprave u istoj situaciji. Nadalje, što se tiče veteranskih centara pa ja iskreno mislim da veteranski centar nije baš ustanova ili ne znam nešto što bi možda, možda i hoće ali ne u ovome što vi govorite, u sprečavanju suicida. Mi za to imamo psihosocijalne centre po svim županijama. I mislim da upravo kroz psihosocijalne centre nekakve ne znam nisam psiholog niti psihijatar ali kroz nekakve razvijene sustave moramo brinuti o tim ljudima. Dakle, nekom resocijalizacijom pa i samoresocijalizacijom. Ali veteranski centar, ja ga nažalost iskreno kad mi netko pokaže sadržaj svega onoga ako promijenim mišljenje onda ću to iskreno reći. Ja ga zasad vidim ovako kako je rečeno kao ustanovu u koju će doći nas 6 branitelja i ne znam da li ćemo pričati o ratu ili o nogometu pojma nemam. Ali nisam siguran baš da će netko sa strane doći još sjedit s nama i ne znam provoditi neko vrijeme u nekakvim sadržajima. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Milas govorili ste o tim veteranskim centrima koji bi trebali biti kao skrb o braniteljima i stambeno zbrinjavanje u konačnici za njih. Nešto takvog postoji već u Karlovcu gdje se tamo 10-ak, 15 ljudi zbrinjava, gdje se vodi hitna briga i skrb oko njih i oni su tamo sigurni u svoja primanja, imaju topli obrok, imaju gdje spavati, imaju gdje se okupati itd. Možda bi to trebalo napraviti u sklopu ustanova koje su za umirovljenike, koje su za, u sklopu njih staviti te. Mi smo u datom momentu ministru i predložili da postoje i zainteresirani koji bi gradili uz pomoć ministarstva ili uz zajamčeni broj korisnika koji bi bio im dostavljen. No međutim, ovdje nemamo priliku vidjeti koliki taj broj korisnika bi bio. Nemamo ni materijalna sredstva koja će biti za potporu izgradnji takvih veteranskih centara i kada bi to sve bilo jasno, transparentno vidljivo naravno da nemamo ništa protiv da se oni grade, da se ne getoiziraju branitelji nego da budu u sastavu drugih struktura ljudi, umirovljenika, zajedno s njima da dijele sudbinu ali i prostore kako bi kroz druženje i komunikaciju i sve ostalo proveli te svoje dane što boljima i ljepšima. Ovo što se tiče zajamčene minimalne naknade vjerujem da se radi o bitnom smanjenju broja korisnika s obzirom na povećane kriterije koji će biti, a i dosada su bili preveliki kriteriji, nije bilo nikada dovoljno novaca da bi se svi pokrili. I mislim da je u ovom pogledu ove kratke izmjene i dopune Zakona o pravima branitelja možemo ih samo nazvati brigo moja pređi na drugoga. A koliko će taj drugi brinuti o braniteljima ako neće sam ministar koji dolazi iz populacije branitelja to je veliko pitanje.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Đakić, velim ja ne mogu govoriti o veteranskim centrima kroz ovaj način odnosno kroz prizmu ovoga što mi je predstavljeno u ovim izmjenama zakona. Ja se slažem da tu ljudi mogu dobiti kako ste rekli ne znam skrb, toplo jelo, smještaj itd. i čak je i rečeno na saborskom odboru da tu će možda biti ne znam i stanovi za samce koji nisu možda u sposobnosti nekog baš samostalnog života skroz ali nisu ni za staračke domove, odnosno za domove umirovljenika. Ali što će s njima biti za 5 godina ili 7 ili 10 kada budu uopće za domove gdje ipak im treba određena i medicinska skrb i ne znam nekakva druga? Pa ako je to tako pa možda da ne znam da sredstva koja smo predvidjeli za veteranske centre ajmo ih iskoristiti pa upravo pokušati, ne znam koliko je to uopće moguće, ministar će vjerojatno bolje reći, ajmo naći kao što ćemo gledati redoslijed stambenog zbrinjavanja prema socijalnoj ugroženosti i osjetljivosti probati naći i te ljude. Pa ne znam umjesto novca za veteranske centre ajmo riješiti stambeno pitanje. Pa evo u Sopnici imamo ne znam ni ja koliko useljenih stanova. Probajmo naći s gradom neki modus, nekakvo rješenje pa te ljude useliti tamo pa im i naći neke sadržaje ne znam ni ja čega, ali mislim da bi to možda bilo bolje rješenje nego ih jednostavno ono spustiti u nekakav prostor i reći to je veteranski centar a onda tko će k njima dolaziti, kako i kada to ćemo vidjeti. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Na redu je Klub zastupnika HDSSB-a i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, malobrojni kolegice i kolege u ovi kasni sat u relativno mirnoj pa i pomalo sumornoj raspravi. raspravljamo o dosta važnoj temi a to su dva zakonska akata, prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata i prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravim hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, oba dva s konačnim prijedlogom i oba dva zakona po hitnom postupku. Ministar je napravio kratak jasan uvod potpuno i potpuno razumljivo pobrojio i nabrojio sve ono što se zapravo mijenja i što se regulira ovim novim zakonskim okvirom i novim propisima. Pod broj 1 to je opskrbnina, čuli smo ovdje da opskrbnina postaje takozvana zajamčena minimalna naknada koja će dobrim dijelom priječi i u Ministarstvo socijalne skrbi dakle drugo ministarstvo će o tome odlučivati i čuli smo da su uvjeti za ostvarivanje te zajamčene minimalne naknade vrlo rigorozni i postoji jedan bojazan ili strah da će se time zapravo smanjiti broj korisnika i što je po riječima gotovo potpuno izvjesno. No ja poznajem dosta ljudi koji primaju u Slavonskom Brodu opskrbninu i imam neću reći loša iskustva nego njihove prigovore koji su mi izrekli da prikupljaju dakle dokumentaciju i papire da ih moraju predat tu dokumentaciju iako su takvi kakvi jesu, sa 1097 kuna moraju hodati iz Vrpolja, Garčina i okolnih sela po Slavonskom Brodu vaditi sve moguće potvrde, predati je do Nove Godine, jel tako do 1.1.i onda čekaju rješenja do svibnja iduće godine. Što to i od čega će oni živjeti od nove godine do svibnja, dakle četiri, pet mjeseci dok Povjerenstvo koje odlučuje o opskrbnini će riješit njihov status pitam se i ja, a još se više pitaju i oni. Dakle, i sada su ti uvjeti za ostvarenje opskrbnine i rigorozni i teško dostižni takvim ljudima. Zajamčena minimalna naknada smo čuli neki dan kada je ministrica Opačić ovdje govorila da iznosi 2800, 2900 kuna i relativno je povoljnija u odnosu na opskrbninu koja je sada iznosi 1097 kuna. Uz apsolutno smanjenje onima koji su samci i čija će ta opskrbnina odnosno ajde ili zajamčena minimalna naknada iznositi 800 kuna uz mogućnost ostvarenja dodatka za pomoć a ta sredstva su osigurana u proračunu za 2014., 9,1 milijun a 2015.i 2016.po deset milijuna kuna. Ukoliko Hrvatski branitelj dakle pripadne sa svojom minimalnom zajamčenom minimalnom naknadom Ministarstvu socijalne skrbi koji će tu zajamčenu minimalnu naknadu isplaćivati kako će se on osjećati kao branitelj, kao ratnik, kao netko tko se borio, a što je ostvario, ostvario je pomoć od Ministarstva socijalne skrbi, postao je socijalni slučaj. No tu da kažem, na to nitko nije ovdje ukazao. Ali on ipak treba pripadati Ministarstvu branitelja. To je možda subjektivan osjećaj ali zaista će se takve stvari događati. Ovdje netko, ministar reće da ima 6 tisuća ljudi koji su primali opskrbninu. Od gospodina Đakića smo čuli da ih je 5600, pa sad ja ne znam tko je tu u pravu, dakle radi se o 4 stotina, razlika o 400 ljudi, vidjet ćemo sad, ne znam u daljnjoj raspravi će nam gospodin ministar ovdje u završnoj reći zapravo izreći i još 3800 onih koji ostvaruju vojni i civilni invalidi Domovinskog rata 3800, dakle tu se slaže i ministar i ostali u raspravama. Pravo na besplatne udžbenike također je razdijeljeno u Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa umjesto dakle, a nekako mi se čini i logičnim da taj dio zapravo i ide iz toga, ako su to udžbenici onda je logično i suvislo da kažem da bi i iz tog ministarstva taj dio i išao, ajd to je i puno suvislije nego i ova zajamčena minimalna naknada. E sada pravo na prednost pri zapošljavanju, vidimo i čujemo, ljudi nam se javljaju, da ima puno, puno nepravilnosti kod istih uvjeta a braniteljski staž ili braniteljski status nije poštovan kod zapošljavanja pa čak niti u ili u državne tvrtke. To djeluje zaista demotivirajuće i razočaravajuće. Prije svega razočara, demotivirajuće je blag oblik riječi za razočaranje, 3250 je nezaposlenih branitelja. Vidimo iz javnih glasila gdje postoje i lijepi primjeri gdje su se ljudi upravo u području samozapošljavanja, stvaranja zadruge, okrenuli su se poglavito u ruralnim područjima pa neki su se okrenuli poljoprivredi, pčelarstvu, razno raznim stvarima i u tome nalaze zadovoljstvo, u tome nalaze pa da ja kažem u neku ruku i zaborav na sve ono što ih tišti, nalaze zadovoljstvo da rade, da privređuju i da nešto i da kažem pripomognu i sebi ali i zajednici, Hrvatskoj državi i društvu. Upravo tako bi valjalo potaknuti takve vidove samozapošljavanja uz eventualno prekvalifikaciju ili dokvalifikaciju ljudi. To bi bilo puno bolje nego li evo ovako kao što sada ih ima 30 tisuća 200 nezaposlenih i koji čekaju posao a uz silne proteste pojave nepravilnost koje treba a kako je rekao gospodin ministar i strogo kazniti. Ne se olako, ne olako prepuštati takve slučajeve pa eto biti će drugi put kod neke druge tvrtke itd.. To treba zaista sankcionirati, potpuno zakonski i sa visokim kaznama. Stambeno zbrinjavanje. Koliko je jada i čemera izraženo prilikom ove stavke? Ja poznajem osobno ljude koji su, koji imaju kuću, koji prepišu kuću na baku ili didu i onda nemaju kuću. 20% invalidnosti imaju iz rata i onda se prijave komisiji za potrebu stambenog pitanja. Pa ima i takvih, ja mogu, neću imenovati jer nije lijepo. 15 tisuća ljudi čeka stambeno zbrinjavanje. 15 tisuća branitelja. Čuli smo lijep primjer iz Dubrovnika. Ali u zadnje vrijeme, u posljednje vrijeme za ove dvije godine sasvim sigurno je intenzitet izgradnje i dodjele stanova kako kaže ključeva, kako netko reče ovdje, bitno usporen i smanjen. To je činjenica. Nema više toga kako reče kolega ne Đakić nego Milas ni u Novskoj, ni u Dubrovniku s obzirom na dobro stanje i dobro popunjenu blagajnu u lokalnoj samoupravi ide bolje. Ali tamo a većina je takvih poglavito kod nas u Slavoniji to slabo ide. E sada razvoj ustanova za branitelje, veteranski centri. Pa reklo bi se da je to dobra ideja, lijepa ideja. Samo nije mi jasno i nije objašnjeno što to zapravo znači, koji je sadržaj toga veteranskog centra? Što to on, što će oni to ponuditi braniteljima? Dakle to nije definirano, nije dobro, dakle ne znam što je osmišljeno tim centrom. Osim toga, ne bih volio ni iskreno govoreći ni takav naziv u potpuno, koji nije u duhu našega ni jezika, veteranski centar nije u duhu našeg jezika, ni centar ni veteranski. Iako znamo dobro što znači i jedna i druga riječ. Je li, jedan pridjev a jedna imenica je li. Ima u njemačkom senioren centrum za domovi za umirovljenike. Dakle, nisam ni tim baš presretan, u Americi postoje naziv i u Francuskoj itd., veteranski centri, itd., veterani Vijetnamskog rata i Korejskog rata itd.. I na kraju nitko od ovih osim činim mi se iz Kluba SDP-a nije rekao hoće li podržati ove zakonske prijedloge ili neće. S obzirom na to da postoji stalno smanjivanje dakle i novčanih iznosa koji su predviđeni zakonima o hrvatskim braniteljima, rekao je Milas sa 5 milijuna i 900 na 5 i 600 ove godine. Polagano to klizi sve niže. S obzirom na to da je zaista zbog vjerojatno, ne vjerojatno nego rigoroznih propisa za ostvarenje prava na zajamčenu minimalnu naknadu te da dio njih, dio tih naših branitelja prelazi s tom zajamčenom minimalnom naknadom u Ministarstvo socijalne skrbi Klub HDSSB-a će biti suzdržan po pitanju ovih zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zvonko Milas i replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo gospodine Grubišiću htio sam se još jednom samo kratko dakle ovo kada ste postavili pitanje što će branitelj kada dođe u ured socijalne skrbi bilo gdje, što će misliti o samom sebi, … [[Govornik se ne razumije.]] što će misliti. Ja mislim da je bitnije da se tu ono što sam rekao, onaj, dakle prefiks branitelj, da on tu jednostavno nestaje. Da ono što je do sada u opskrbnini, dakle on kada je htio zatražiti opskrbninu, prije svega je morao imati status hrvatskog branitelja. I to ne samo da je status koji je napisan dakle riječ na papiru, nego on je zaista dao nešto u svom životu za ostvarenje suvereniteta, za ovu državu, dakle činio je nešto što drugi nisu. I recimo da je to bio osnovni, dakle uz sve one kriterije koji su mu dali pravo da mu društvo, država kroz ministarstvo resorno na nekakav način olakša one životne tegobe, jednostavno životnu svakodnevnicu. I mislim da ovim prijedlogom izmjena, dakle time što će to prijeći u institut te zajamčene minimalne naknade mislim da to jednostavno neće biti dobro i da će se puno toga izgubiti. Ne samo kod njega, moramo biti svjesni društva u kojem živimo, tempa koji nas gazi i kod onih koji se o tome brinu i kod onih koje te okolnosti možda neće ne namjerno ali neće uvijek sagledati. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine Milas upravo mi je drago da sam vas ponukao da upravo još malo da kažem i dublje razmislite o tome i o osjećajima i da kažem emocijama i svemu ostalom mentalnom sklopu branitelja kada dođe po tu svoju opskrbninu u centre socijalne skrbi ili ne znam ni ja gdje. Dakle eto hvala vam na potpori za moje razmišljanje.
Poštovani zastupnik Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo. Pa kolega Grubišić, točno je da je do sada i u prošloj godini koristilo 5588 branitelja opskrbninu. To je točan broj koji proizlazi iz statistike koja je neumoljiva. Jednako tako, 13 600 hrvatskih invalida Domovinskog rata je na listi za stambeno zbrinjavanje. Negdje prije smo računali kada bi ovakvim tempom nastavili narednih 45 godina ih ne bi zbrinuli. To je ono o čemu treba reći, dignitet, iskaznicu, status hrvatskog branitelja neće izgubiti nijedan ali dostojanstvo i ponos da je on bio u Domovinskom ratu, a sada je zajedno sa onim građaninom koji nije u mogućnosti privređivati u jednakom socijalnom statusu. E to je ono što ga čini drugačijim i što ga čini uvrijeđenim i što će ga činiti time kud je ovako u nemogućnosti privređivanja i ostvarivanja za svoj život u teškoj situaciji kao branitelj. Još k tome je sada svrstan sa onima koji su socijalna kategorija.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine Đakić, hvala vam lijepo na informaciji točnoj dakle u svezi broja onih koji primaju opskrbninu, a o ovom drugom što ste govorili kako će se osjećati, hoće li pogoditi hrvatskog branitelja to što dolazi i pripada skupini onih koji su socijalno ugroženi i na bilo koji drugi način primaju naknade, to se slažemo i vi i ja i gospodin Milas zajedno.
Poštovani zastupnik Tomislav Ivić, replika.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Grubišiću, ja se slažem sa većinom ovog što ste vi govorili, mislim da ste dobro rekli one ključne stvari kada je u pitanju većina stvari vezanih uz izmjene ovog zakona. Ne slažem se u dvije stvari sa vama. Kada ste govorili o stambenom zbrinjavanju govorili ste o mogućnosti da netko ima nekretninu pa ju prenese na brata, sestru pa onda dobije stan od Ministarstva branitelja, to realno nije moguće i nije bilo takvih slučajeva. Jasno zakon kaže tko ima pravo na stambeno zbrinjavanje i pod kojim uvjetima imati nekretninu je apsolutno zapreka u ostvarenju prava. Vi ako imate nekretninu onda eventualno imate pravo na poboljšanje uvjeta stanovanja, dakle dobivanje kredita od Ministarstva hrvatskih branitelja za poboljšanje uvjeta stanovanja. I druga stvar s kojom se ne slažem sa vama je kad ste rekli da je dobro da se besplatni udžbenici prenose na Ministarstvo znanosti. Mislim da ni to nije dobro, nisam za to da se ijedna da tako kažem ovlast koju ima Ministarstvo hrvatskih branitelja usmjerena prema hrvatskim braniteljima i naravno obiteljima hrvatskih branitelja prenosi na bilo koga drugog jer po definiciji nitko ne može bolje služiti hrvatskim braniteljima nego državno tijelo koje je upravo zbog njih i osnovano, dakle Ministarstvo branitelja. I često puta je bilo u praksi slučajeva da su se druga ministarstva, ne želim nikoga uvrijediti, birokratski odnosila prema hrvatskim braniteljima i ti problemi su onda opet dolazili da se rješavaju u Ministarstvu hrvatskih branitelja. I ne vidim kolega Grubišiću po čemu je sporan naziv veteran, on je potpuno u duhu hrvatskog jezika, pa i naš saborski odbor se zove Odbor za ratne veterane.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Gospodine, ja bih mogao prevesti ako hoćete dakle braniteljski centar, centar za branitelje, odnosno središte pardon, evo kako god hoćete, ima načina da to prevedemo. Veteran je francuska riječ, dolazi prije svega mislim iz Francuske, da ne bude sad ovdje lingvist, nisam ja to … Vladan pokojni, ali koliko mi je poznato to je francuska riječ. Drugo, što se tiče udžbenika ili glede udžbenika, imate drugo viđenje, drugo mišljenje. Ja mislim da su udžbenici zaista ono što pripada Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Dobro ajde, evo pristajem i na to što vi kažete, na vašu stranu. A što se tiče stambenog zbrinjavanja, ovdje je ministar govorio o prioritetima, dakle oni koji su socijalno najugroženiji, morate priznati i sami ste bili ministar istog resora i poznato vam je da je bilo i nepravilnosti, manipulacija, samo sam to htio reći da je u tom segmentu bilo prekorednog, ali manipulacijskog ponašanja.
Za pojedinačnu raspravu prijavio se i kolega Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre. Pa evo osobno ću reći da ću biti protiv zakona, pogotovo što je po hitnom postupku, što je rasprava o njemu trajala 6 dana na internetu, što se nisu uvažile primjedbe, što je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom također protiv ovog zakona, što je pučka pravobraniteljica također protiv ovog zakona. Ja bih pozdravio u njemu samo jednu stvar, a to je uvođenje roka u kojem pravna osoba mora potpisati ugovor o radu sa osobom koja je ostvarila prioritet. To je jedino što je dobro da se rigoroznije sankcioniraju oni koji ne poštuju zakon i koji ne zapošljavaju hrvatske branitelje. Hrvatskih branitelja je 30 tisuća i nešto sada na Zavodu za zapošljavanje, bilo ih je 26 ali sada kako raste broj tako raste i njihova nezaposlenost i sigurno da su kategorija o kojoj treba i na taj način brinuti, uvođenjem u zakon rigoroznijih mjera. No ovo o čemu danas govore izmjene i dopune zakona striktno se tiče Zakona o socijalnoj skrbi. Ja sam osobno svjestan da se vi ne slažete s time, ali evo Vlada je donijela takvu odluku, potpredsjednica Vlade je osoba koja ima posebni utjecaj u donošenju zakona i vjerujem da niste olako prepustili brigu i skrb o toj kategoriji hrvatskih branitelja koje su u najtežoj poziciji, u poziciji da ne mogu privređivati za sebe, da imaju minimalnu imovinu, da nemaju automobil, da nemaju traktor i ne znam što su još sve ti uvjeti koji su ograničavali do sada da steknu i tih 1097 kuna. Vjerujem da vam nije jednostavno prepustiti o njima brigu nekom drugom ministarstvu i vjerujem da ono što sam u replikama rekao ne može se prevesti u ovaj zakon brigo moja pređi na drugoga, jer vjerujem da vam nije svejedno da ste morali tu kategoriju najteže socijalno nezbrinutih ljudi prepustiti drugom ministarstvu. Oni su ipak hrvatski branitelji, oni se vode u registru hrvatskih branitelja, njihov status je hrvatski branitelj. Zakon koji govori o njima je lex speciallis zakon, zakon koji je donesen samo za kategoriju hrvatskih branitelja, za 506 ili sada 507 000. Ne znam koliko ih je već u registru kako je povećan registar. Ali on je za njih i ovakvim načinom donošenja izmjena i dopuna zakona. Ja bih rekao da se Zakon o hrvatskim braniteljima rastače, devastira, oduzima mu se jedna kategorija ljudi i briga o njima. To je ono što se ne možemo složiti s time. U vašoj svijesti znam da je također da bi htjeli pomoći svakomu, ali evo ovim načinom uključivanja i prepuštanja brige i skrbi u Ministarstvo socijalne skrbi kao i Ministarstvo prosvjete jedne kod Milanke, jedne kod Jovanovića vjerujem da se neće postići nikakvi bitni efekti. Samo još veću ćete brigu imati s obzirom da će se vama žaliti da nisu ostvarili, da su dobili manje, da su ih odbili, da je birokracija preteška, da su uvjeti prerigorozni, da nema mogućnosti za stjecanja, a bilo bi pohvalno lijepo da sa 1097 kuna dođu na 2900. To bi bilo idealno. Samo vjerujem da to može ostvariti samo možda jedna trećina od ovih koji su sada bili u prošloj godini na spisku, a vjerujem i toliko ili će to samo deseci ostvariti. Pitanje na koje ne mogu dati odgovor ni ja, a vjerujem ni vi. Jer da ga ima sigurno bi bio ovdje u prijedlogu zakona. S time se bitno narušava odnos prema ministarstva prema braniteljima, matičnog ministarstva koje ima dužnost, brigu i skrb o njima koja je definirana kroz taj zakon. Olako ste prepustili, možda i niste olako ali evo u javnosti se malo o tome zna. Nešto se pisalo, ali su stali da ste se borili i da ste htjeli da to ostane tamo. Međutim, evo jača je gospođa Milanka nego vi. Ona je ipak potpredsjednica i uzela vam je brigu i skrb o tima. Ne znam koliko će te djece koji će dobivati udžbenike iz Ministarstva prosvjete Jovanovića od hrvatskih branitelja koristiti te. Ono što se briše po sili Ustava, rješenja Ustavnog suda ja bih rekao da za djecu hrvatskih branitelja briše se ne smije biti posebnih kategorija, dok u novom zakonu postoje posebne kategorije. Djeca Roma se upisuju. Još ima neke djece koja se upisuju. Morate pročitati. Ja sam o tome raspravljao i na jednom odboru. Oni nisu posebna kategorija. Ne treba biti razlike u djeci, ali pod istim uvjetima da imaju uvjete za upise. Nitko nije tražio ništa posebno. Jedno je Ustavni sud ukinuo, na drugo nismo se žalili jer mislimo da apsolutno treba, manjinama treba dati određena prava, treba im upis u škole itd. Ali ovo nam je žao što djeca hrvatskih branitelja ako su nekome bila na nozi ili ako su smatrali da bi bilo previše visoko obrazovanih možda iz populacije hrvatskih branitelja. Možda je to bio uzrok. No, o ovom zakonu želim reći da ne možemo se složiti s time da jednu populaciju ljudi koji su evo nisu poslije Domovinskog rata našli načina kako da privređuju, nisu našli svoje radno mjesto. Možda su i pokušali sa mjerama za zapošljavanje, pa nisu uspjeli. Možda su u naumu propali, možda nisu našli dovoljno suradnika da bi vodili ili zadrugu ili svoje poljoprivredno gospodarstvo ili nisu našli zemljište. Da, još jedna stvar je pikantna koju bih pozdravio. Ona se koristila i do sada u raspravama na komisijama, da oni koji su socijalno u teškoj situaciji se prije zbrinjavaju i za to se je uz suglasnost komisije uz one okvire sad se to samo zakonski možda malo drukčije regulira uz preporuku udruga, grada, općine, županije, svih onih relevantnih čimbenika koji znadu u kakvoj situaciji se nalazi ta obitelj, a može se i izvidom djelatnika ministarstva se moglo zaključiti puno puta da treba prije reda sa liste skinuti i pomoći onomu koji je sigurno u socijalno najtežoj kategoriji. Rekao bih da mislim da se dignitet Domovinskog rata i s ovim pomalo rekao bih nagriza. Nagriza se izdvajanjem ta dva segmenta koji se ne čine velikom stavkom, ali vrlo bitnom. Jer ako će i drugi segmenti početi vući svako ministarstvo za sebe vidimo da više u graditeljstvu nema pozicije izgradnje o kojoj smo govorili i nema osiguranih sredstava tako da više Ministarstvo graditeljstva neće raspisivati natječaj ni za jednu izgradnju u jedinicama lokalne samouprave u kojima su osigurali zemljište sa pripadajućom infrastrukturom. Postoji još ona samo stvarna želja, volja, svijest onih koji upravljaju jedinicama lokalne samouprave kada branitelj podnese zahtjev pa mu osiguraju gradilište sa pripadajućom infrastrukturom bez naknade. Tako on može krenuti u gradnju, a ministarstvo mu osigura eventualno kredit. O tome smo govorili, ali 2 godine iza nas da bi trebalo nešto sa bankama napraviti kako bi to stambeno zbrinjavanje koje je rekao sam 13 tisuća i 600 i nešto je hrvatskih branitelja na tim listama sa manjim postotkom invalidnosti čija djeca odrastaju i više im nisu u onom cenzusu koji ih oslobađa da imaju veći privilegij steći kredit i manje vraćati. Znači, djeca kad navrše punoljetnost i odu od njih više nisu u njihovom domaćinstvu, više im ne predstavljaju olakšicu. To smo isto razgovarali da treba puno toga učiniti. I želim reći da postoji koliko sam informiran na tržištu stanova u RH postoji ja mislim 16 tisuća stambenih jedinica koje su za prodaju. Pa ja mislim da je to ogroman broj, pogotovo u Zagrebu ima ih najviše, i da je jednostavno riješiti samo na način financiranja s obzirom da HRVI-ji sa 20% invalidnosti otplaćuju, imaju olakšicu 20% a otplaćuju 80% kredita koji bi dobili za taj stan jer su im djeca već skoro svima odrasla i više nisu u mogućnosti da imaju privilegiju. Ne možemo se složiti ministre sa ovakvim prijedlogom zakona i s ovim izmjenama koje evo rekao bih nemojte se uvrijediti ni ljutiti ovo je stvarno zakon koji govori da ste svoju brigu prebacili na druga ministarstva.
Sad ćemo čuti replike. Prvo poštovana kolegica Marija Lugarić, izvolite.
Kolega netočno ste utvrdili da djeca romske nacionalne manjine imaju pravo na izravan upis. Nemaju. To je prvo. Izravan upis imaju iznimno darovita djeca, dakle državni prvaci u natjecanjima znanja, odnosno djeca s poteškoćama u razvoju kojima su te teškoće vještačene posebno u sustavu socijalne skrbi uz mišljenje profesionalne rehabilitacije. I drugo netočno ste rekli da nekome smeta i da se ne dozvoljava HRVI-ima, njihovoj djeci, djeci poginulih da završavaju fakultete. Tko im ne dozvoljava? Oni normalno upisuju i završavaju fakultete i uspješni su i studenti i poslije profesionalci i uspješni su ljudi.
Odgovor na repliku, Josip Đakić.
Pa rekao sam sljedeće, da je Ustavni sud donio odluku i poštujemo je. Ona je ispoštivana čim je donesena ali sad se briše iz zakona. No međutim, romska djeca, nisam ja rekao da se izravno upisuju nego se upisuju pod posebnim uvjetima. I imaju, u novom zakonu pogledajte, imaju o tome smo bili razgovarali već jedanputa i stavljeni su tamo. Jednako tako su mogla biti i djeca branitelja pod jednakim uvjetima imaju prioritet za upis. Znači, moraju ispunjavati određene uvjete. Ja ne znam kome je to trebalo smetati, ali evo Ustavni sud je tako odlučio i ok. Samo sam htio reći da ne može se tako za jedne važiti a za druge ne važiti. I to ću vam dokazati. Ja ću vam izvaditi iz zakona taj pasus u kome to piše. A vidjet ćete, pokazat ću vam i tko je žalio se na djecu hrvatskih branitelja. To da nisu smetala pa ne bi digli vi graju prvi na to i vi ste prvi tražili da se oni brišu da je to protuustavno, da je to nešto posebna prava djeci hrvatskih branitelja. I tako je podnesak i otišao prema Ustavnom sudu. No, može se puno toga puno puta reći da možemo podnescima rješavati i tražiti da Ustavni sud donese odluku. Mislim da djeca hrvatskih branitelja činjenica je da smo im osigurali stipendije da su se upisala i da ih je veliki broj završio i postao fakultetski obrazovan sa najvišim titulama. Ali mogao je biti još puno veći broj i o tome ja želim nešto reći.
Druga replika, poštovana Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Đakiću izazvali ste me na repliku upravo zbog načina iznošenja vaših stavova kad ste rekli da ovo ministarstvo se drži onoga brigo moja pređi na drugoga. Evo stav je iznosio s vaše strane i gospodin Milas koji je na jedan vrlo fin način govorio zapravo svoj stav, odnosno činjenice o kakvima on razmišlja. Ma ja ću vas upitati kad već govorite o tome brigo moja pređi na drugoga da li ste brinuli kad je 2011. godine kad je sa liste skinuto 9 branitelja sa natječaja koje je provelo Hrvatske autoceste za naplatne kućice kad su se prijavili branitelji i onda su skinuti 9 branitelja s liste? Da li je to bila briga za zapošljavanje branitelja? Hvala lijepa.
Na repliku odgovara Josip Đakić.
Hvala lijepo. Pa naravno da smo reagirali. Reagirao sam i kao zastupnik, a reagirao sam i kao branitelj ispred Udruge hrvatskih ratnih vojnih invalida, oštro sam osudio taj čin. Osobno sam zvao nekoliko puta i razgovarao sa tim rukovodstvom koje je tako postupilo. Osobno sam rekao najgrublje riječi koje sam mogao izgovoriti prema njima. Ali to nije pomoglo, to nije pomoglo jer oni nisu kao što ste vidjeli nisu slušali nikoga. Oni su vodili valjda svoju politiku, oni nisu poštivali zakone, oni su radili puno toga protuzakonitoga. Evo, to ja mogu otvoreno reći i ne stidim se toga. Što se tiče stambenog zbrinjavanja u svakom slučaju da smo vodili brigu i prije i o Dubrovniku i o svim drugim destinacijama koliko smo najviše mogli i koliko je najviše sredstava bilo. U suradnji sa udrugama proizašlim iz Domovinskog rata siguran sam da tako najbolje se nađe rješenje i zadovoljstvo prema toj populaciji hrvatskih branitelja koja im je potrebita. Nadam se da i tako sa ministrom i vi kad surađujete onda prenosite stvarne stavove onoga što je na terenu i to je najbolje onda da se zna kako funkcioniraju branitelji, što su im najpotrebnije stvari. Tako i da smo i za ove izmjene i dopune zakona donijeli zajednički stav i odluku možda ne bi bili danas protiv.
Preostaje nam još čuti pojedinačnu raspravu kolege Tomislava Ivića. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre. Evo ja bih rekao nekoliko riječi o prijedlogu izmjena zakona o pravima Hrvatskih branitelja iako dobar dio onoga što sam mislio reći su rekle kolege koji su govorili prije kako iz kluba, tako i drugi i mislim da nije dobro da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku. Nema ni jedan razlog da se donosi po hitnom postupku, jer se u biti ova izmjena i donosi zbog izmjena Zakona o socijalnoj skrbi, a Zakon o socijalnoj skrbi ide u dva čitanja, pa je mogao i Zakon o pravima Hrvatskih branitelja ić u dva čitanja. Dakle, jedan rekao bih ne samo formalna primjedba. Drugo što mislim da je nedostatak što u ovom prijedlogu zakona nema potrebne analitike, barem kada je u pitanju opskrbnine i ne vidimo ono što bi svima nama zastupnicima bilo itekako bitno, da vidimo koliko će hrvatskih branitelja izgubiti ovo pravo, koliko će hrvatskih branitelja dobivati manje novca nego što su dobivali sada, koliko će dobivati više novca itd. Dakle ono na osnovu čega bi mogli donijeti i nekakav i konačan sud o ovom Zakonu. Neću podržati ovaj zakon jer mislim da nije dobro da se jedan od značajnih instrumenata u Zakonu o pravima Hrvatskih branitelja, to je institut opskrbnine praktički ukida, njega više nema. Od 1.1.vjerojatno će to biti zajamčena minimalna naknada za Hrvatske branitelje. Velika većina Hrvatskih branitelja na ovaj način će biti dovedena u nepovoljan položaj. Ako znamo da je otprilike negdje oko 5 i pol tisuća hrvatskih branitelja koji su koristili opskrbninu, većina njih su bili samci. To se vrlo jednostavno da i može ih se provjeriti, koji su imali po ovom Zakonu o pravima Hrvatskih branitelja opskrbninu 1097 kuna. Sutra kada budu išli po Zakonu o socijalnoj skrbi i zajamčenoj minimalnoj naknadi imat će 800 kuna. Dakle i tu crkavicu koji su dobivali tih 1097 kuna mi smanjujemo praktički izmjenu ovog zakona za 300 kuna. To je oprostite niti je ovaj za njih malo a i poruka koju šaljemo Hrvatskim braniteljima nije dobra. Pogotovo me smeta kada se u obrazloženju kaže da se to ukida da se to ukida zbog uvođenja reda, zbog izdvajanja takve iz državnog proračuna, da se ima kontrola na jednom mjestu itd. I do sada a to vi gospodine ministre jako dobro znate, sa opskrbninama Hrvatskih branitelja nije bilo nikakvih problema. Vrlo dobro znate da su bili vrlo dobro razrađeni kriteriji da bi netko uopće mogao ostvariti ovaj od Hrvatskih branitelja opskrbninu. Opskrbninu može ostvariti netko tko nije radno sposoban i mora proći vještačenje na prvom i drugom stupnju i dobiti rješenje za opskrbninu i netko tko je preko 50 godina ali također mora proći vještačenje. Dakle postojao je dobro razrađen sustav. Uostalom i ova brojka od 5 500 ljudi koji su ostvarivali pravo najbolje govori o tome da tu velikih, odnosno da nikakvih ovaj manipulacija nije bilo. Ako uzmete da je 30 tisuća hrvatskih branitelja na zavodu za zapošljavanje svega 5 tisuća hrvatskih branitelja je koristilo opskrbninu ili ako to usporedite sa brojkom 500 tisuća hrvatskih branitelja koliko ih je u registru, malo i više od 500 tisuća, onda je ovo zanemariv iznos, pa čak i taj iznos od 73 milijuna kuna koliko se godišnje u prošloj godini isplatilo za opskrbnine u državnom proračunu nije iznos zbog kojeg će Vladu nas ovdje u Saboru boliti glava. I nije dobro ministre da se to prenosi na Ministarstvo socijalne skrbi, ministarstvo će, prvo je pitanje koliko je ministarstvo uopće pripremljeno za taj posao kada stupi na snagu Zakon o socijalnoj skrbi prestat će važiti sva rješenja o opskrbninama i svi oni koji žele steći pravo na minimalnu ovu mjesečnu naknadu moraju ponovo pokrenuti postupak, koliko će to trajati. A vi ako dobro znate kako je posebno osjetljiva populacija hrvatskih branitelja i na birokratske procedure a i na moguće nepravde koje će proizaći iz takvih ovaj slučaja i što će se onda dogoditi, nitko neće ići u Ministarstvo socijalne skrbi, svi će dolaziti kod vas na vrata, je li onda pametno to prebacivati na drugo ministarstvo. Ja mislim da je to jako loš potez, da to nije dobro kao što nije dobro ni prebacivati pravo na besplatne udžbenike na Ministarstvo znanosti. Čemu onda uopće postoji Ministarstvo hrvatskih branitelja. Pa nemojte se onda čuditi ako netko pita pa koja je svrha i smisao Ministarstva hrvatskih branitelja, opskrbninu će rješavati Ministarstvo socijalne skrbi, besplatne udžbenike će rješavati Ministarstvo znanosti, već se polako govori i najavljuje jedinstveno tijelo za vještačenje. Dakle i taj posao vještačenja invalidnosti će se prebaciti na drugo ministarstvo, ako se ne prebaci dionice u fond hrvatskih branitelja i fond će se ugasiti, ugasit će se i fond za stipendiranje djece Hrvatskih branitelja, što će se onda dogoditi, zaista će se dogoditi ono što nitko kom je briga o Hrvatskim braniteljima na srcu ne žele. Ugasit će se zaista Ministarstvo Hrvatskih branitelja. To nikome nije interes, ja se slažem kolegice Štimac sa vama kad ste rekli da ne ovisi sve o Ministarstvu Hrvatskih branitelja niti je Ministarstvo Hrvatskih branitelja jedino koje bi trebalo voditi brigu o hrvatskim braniteljima. Naravno to je briga cjelokupnog društva i jedinica lokalne samouprave i drugih ministarstava i županija i ne znam kojih sve ne tijela. Ali matično tijelo za brigu o hrvatskim braniteljima je Ministarstvo hrvatskih branitelja. I sve oči hrvatskih branitelja su uprte u Ministarstvo hrvatskih branitelja. I kada se načini nepravda prema hrvatskim braniteljima oni se najčešće žale ne onom tko je načinio tu nepravdu nego interveniraju odnosno žale se prema Ministarstvu hrvatskih branitelja. Dakle, ministre nije dobro i nije dobra poruka da se poslovi iz Ministarstva hrvatskih branitelja sele u druga ministarstva. To je jedno. Drugo, nije dobro prema hrvatskim braniteljima da im se na ovaj način praktički smanjuju prava. Ako nema novca u državnom proračunu onda se to treba odnositi na sve a ne samo prema hrvatskim braniteljima jer ovdje će po odredbama ovoga zakona i odredbama Zakona o socijalnoj skrbi najviše na neki način stradati hrvatski branitelji. Isto tako kolega su govorile nešto i o ovim veteranskim centrima, nema ništa protiv veteranskih centara. Dapače, ali onda kada bude bilo i jasno zakonom definirano što su to veteranski centri, koja je njihova uloga, koje poslove će raditi veteranski centri. I ono što je također u ovim uvjetima bitno kako ćemo financirati veteranske centre. Dakle, tek kada to budem znao onda ću biti za veteranske centre iako načelno ovako nemam ništa protiv. Nisam i protiv tog da se stambeno zbrinjavanje i proširi ali nemojmo dovoditi ljude u zabludu i davati im lažnu nadu. Kada znamo da nismo kao država i društvo u mogućnosti pogotovo u ovakvim teškim ekonomskim uvjetima kada se smanjuje državni proračun, kada je deficit sve veći i veći, kada se prema hrvatskim braniteljima izdvaja manje novca nego prije da ćemo to u dogledno vrijeme moći riješiti. Nećemo moći riješiti, pa nemojmo onda to stavljati u zakon. Zašto? Dajemo samo ljudima lažnu nadu i povećavamo pritisak branitelja prema institucijama sustava. Da ne duljim dalje, dakle iz svega ovoga što sam rekao neću podržati ovaj zakon, odnosno Prijedlog izmjena Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Jer mislim da on ne nosi u ovom trenutku ništa novoga a pogotovo ništa dobro hrvatskim braniteljima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Iscrpili smo listu prijavljenih za ovu raspravu pa riječi dobiva ministar branitelja Predrag Matić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Najprije ću reći da sam vrlo, vrlo ugodno iznenađen razinom rasprave koja je večeras bila ovdje, da li ste bili jako umorni ili izrazili ste svoje nezadovoljstvo ali ja sam to shvatio …/Govornik se ne razumje./… zadovoljstvo, dijelimo ustvari istu brigu za hrvatske branitelje i drago mi je da u stvari u mnogo stvari se ne razlikujemo. Ali želim pojasniti evo i radi javnosti i radi drugih koji su ovdje zastupnici. Dakle potpuno je opravdana vaša zabrinutost za socijalnu situaciju za hrvatske branitelje, i sam sam. Dakle, kao što je rekao gospodin Đakić, da ja sam se jako protivio prebacivanju opskrbnine iz Ministarstva branitelja u Ministarstvo socijalne skrbi. Međutim, kada sam dobio čvrsta uvjerenja i kada smo napravili simulacije a to će se pokazati tijekom ove godine, dakle nema nikakvog razloga da se neke stvari ne mogu promijeniti ukoliko se pokažu loše. Međutim, to je pitanje više, stvarno kolegice i potpredsjednice Opačić da objasni, dakle u sustavu socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj uistinu je ljudi bilo svega i svačega, najmanje su za to krivi hrvatski branitelji. I kao što je rekao gospodin Ivić, da mi smo imali vrlo čvrste, krute kriterije i ovih 5600 branitelja gospodin Grubišić je rekao da li 6 tisuća ili 5600 ali sada je, u toku godine je puno ljudi ostalo bez posla a među njima i hrvatski branitelji koji će se polako sliti u ovaj dio naš. Mi smo, dakle još jedanput, gubitnici su i kao što je rekao gospodin Ivić većinom su to samci i oni su uvjetno rečeno gubitnici u ovoj priči jer njihova opskrbnina ili zajamčena minimalna naknada sa 1100, 1097 kuna pada na nekih 800 kuna i znači oko 300 kuna su na gubitku. Međutim, rekao sam a evo i opet ću ponoviti da ne ostane nerazjašnjeno. Imamo ove godine, upravo smo radi toga što smo radili simulacije vidjeli da za sve ove ljude koji bi bili uskraćeni za ovaj iznos imamo jednokratnu novčanu pomoć u iznosu od 2 do 6 tisuća kuna. A moram vam ovdje reći gospodine Đakić evo, baš sam bio radostan jer više puta sam razgovarao sa gospođom Opačić što se tiče naših višečlanih obitelji, ovo je isto za zastupnike koji nisu znali, dakle u drugom sustavu socijalne skrbi oduvijek postoji koliki je broj članova obitelji pa po tome se i dobiva socijalna pomoć. A hrvatski branitelj bio on samac ili bio oženjen, imao desetero djece dobivao 1097 kuna. Sada se to drastično mijenja u korist višečlanih obitelji a ove samce njih ćemo kompenzirati kroz ovaj dio što smo rekli jednokratnim novčanim pomoćima. Za sljedeću godinu je osigurano 10 milijuna kuna a za 2016. još dodatnih, u projekciji još dodatnih 10 milijuna kuna. Moj prijatelj, suborac Zvonko rekao je o ubijenim, poginulim pripadnicima Narodne zaštite. Da i ja se slažem da mi to moramo riješiti i pomozite mi u tome da riješimo. Dakle oni koji nam oko toga, uvjetno rečeno, prave problem je Ministarstvo obrane. Ali da ne bi netko shvatio da je to ministar Kotromanović, u zadnje dvije godine opstruira i radi protiv toga. Treba, možda treba podsjetiti ili ne treba podsjetiti da su ti ljudi poginuli 1991. godine i da to nije riješeno do današnjeg dana. Pa stoga evo očekujemo da ću imati vašu potporu navodno se radi oko stotinjak pripadnika naoružanih pripadnika Narodne zaštite koji su poginuli a njihove obitelji još uvijek nemaju riješen status. Prvi sam za to da se to riješi. Puno je bilo pitanja oko osnivanja veteranskog centra. Upravo zbog toga smo i donijeli ovaj zakon jer da bi nešto osnovali moramo to imati i u zakonu. Ono pitanje koje ste opravdano postavljali o getoizaciji hrvatskih branitelja, upravo zato u zakonu postoji onaj dodatak hrvatski branitelji i ostale osobe. Dakle naša je intencija da u tim veteranskim centrima ne budu getoizirani samo branitelji i upravo smo kroz ovu zakonsku osnovu stavili da će tu biti druge osobe. Netko je rekao da branitelji bi samo pričali o ratu, kad je tko nešto pretrčao ulicu, nije, on je pucao, nije pucao, ali u tim veteranskim centrima biti će zbrinute i druge osobe. Mi smo napravili, postavilo se ovdje pitanje koliko smo na tome radili, mi smo napravili jedno preliminarno istraživanje i samo na to preliminarno istraživanje dobili smo 7500 zahtjeva za smještaj u veteranske centre što bi značilo da je to gotovo po 400 osoba u svakoj županiji. A kad govorimo o smještaju, to sigurno ne bi bilo na taj način getoizirano, to budite uvjereni, dakle to su centri u kojima će biti zastupljena sva socijalna, zdravstvena i bilo koja druga skrb prema hrvatskim braniteljima. Mi smo mala zemlja, gledali smo čak neke preliminarne lokacije u kojima bi mogli biti veteranski centri, mi smo mala zemlja, uistinu su bolnice, a naravno u tim centrima prema standardima su i liječnici i medicinsko osoblje stalno stacionirani, a i nema grada kod nas koji nije hvala Bogu da mu je bolnica 30-tak km, pola sata ja mislim da je maksimum do prve bolnice. Ovdje je također da ne bi bili getoizirani sami branitelji, značajno je spomenuti da nam se javio veliki broj roditelja naših poginulih hrvatskih branitelja koji su jednostavno sada ljudi starije životne dobi i za njih bi gotovo savršeno bilo smještaj u takve domove, znači dvokrevetna soba, smještaj, uredno, oprano, čisto, hrana, sve, njima ostaje samo da šetaju i da u miru provode svoj život. Kaže nemamo sredstava. Upravo ovom izmjenom i dopunom zakona smo osigurali da ćemo to putem javno-privatnog partnerstva, a i svako ministarstvo je kao što znate ove godine osnovalo svoje posebne odjele za suradnju sa Europskom unijom i povlačenjem sredstava iz Europske unije. To smo također mogli dobiti samo ovom izmjenom zakona. Postavili ste pitanje oko zapošljavanja i ovo je bilo opravdano što ste govorili, dakle evo i prošle godine smo izmjenom i dopunom zakona po prvi put uveli one novčane kazne, ali evo pokazalo se u nekim slučajevima, u nekima imamo i pozitivne primjere, ali pokazalo se danas ti u državnim firmama i u poduzećima u većinskom državnom vlasništvu i dalje izigravaju, i dalje su jači od države pa prema tome sad smo uveli ovaj institut u kojem će kada vidimo da je došlo do prevare, mi ćemo hrvatskog branitelja zaposlit pa nek se onda oni žale. Upisi u škole, također treba podsjetiti da je ta ustavna odredba, sad tko je inicirao ili ne, bila 2006. godine u kojoj su djeca hrvatskih branitelja imala prednost pod jednakim uvjetima pa im je to ukinuto, a onda smo sada da bi ispravili tu nepravdu na neki način napravili "drugu nepravdu" pa smo ovoj djeci civilnih invalida isto tako ukinuli tu prednost i sad evo što je rekla Marija, ja ne znam ovaj podatak da djeca Roma imaju prednost, da postoje određene kategorije ali evo mi smo u ovome dijelu našem to napravili. I za kraj možda bih rekao ovo koje postavljate pitanje da se gubi smisao Ministarstva branitelja, to je ovako malo preteška definicija ali shvaćam to u okviru primjedbi, jednostavno kao opozicija to vam je ovako jedan jak argument da kažete nešto. Međutim često koristite frazu, svi koristimo tu frazu, nije samo Ministarstvo branitelja nadležno za branitelje nego neka to budu i druga ministarstva i druge institucije u ovoj državi. Pa na taj način to sada i radimo, dakle prebacivanje udžbenika u Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta je vrlo, vrlo logično. Ovo oko opskrbnina sam vam pojasnio i slažem se ovo što je rekao Tomo, da, naravno, svi će kad budu imali probleme u bilo kojoj instituciji, ali to je bilo i do sada u ovih 20 godina, kad god imaju neke probleme bilo kada i bilo s kim oni dolaze u Ministarstvo branitelja. To će vjerojatno nastaviti i dalje i hvala Bogu neka i dolaze, rješavat ćemo sve probleme. Držimo da je ovo rješenje u okviru reformi socijalnih naknada dobro rješenje, ukoliko se pokaže loše svi zakoni su promjenjivi pa i taj, ali mi smo uvjereni da će to biti dobro, da će to biti u redu i da će tu ustvari Ministarstvo socijalne politike i mladih imati ustvari najveći problem jer mi smo izračunali u Ministarstvu branitelja da je nama ovo bolja opcija. Što se tiče samog izričaja socijalna naknada za branitelje, ali to je zajamčena minimalna naknada, nećemo se baviti formom, bitniji je sadržaj i jedino što se bojim i to je opravdano, da će malo potrajati s ovom promjenom ali to je inače bilo kad počinje nova kalendarska godina da će to biti problem. Pa bih podsjetio da isti takav sličan problem ali je nerješiv, imamo i sa stipendijama djece hrvatskih branitelja jer mi stipendije ne možemo podijeliti prije nego što znamo kolika je dividenda za tu godinu, a to onda hvala Bogu bude već krajem proljeća i djeca završavaju školu, školska godina je na završetku, kad tek onda stižu stipendije za tu godinu koja je prošla ali evo to je tako. Hvala vam lijepo još jedanput na vrlo, vrlo korektnoj raspravi. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru. Prelazimo na replike. Prvo poštovani kolega Zvonko Milas.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, doista ne sumnjajući u ovo što ste u početku rekli, ja moram sumnjati u ono što vam je rečeno. Dakle govorili ste o simulacijama, ali nigdje nije ponuđena apsolutno niti jedna analiza onoga što se dobiva odnosno što se gubi stvaranjem zajamčene minimalne naknade, odnosno ukidanjem opskrbnina. Mi na koncu nemamo, kažemo da ovaj zakon odnosno izmjene i dopune radimo radi usklađivanja sa Zakonom o socijalnoj skrbi, pa mi taj zakon nemamo još. Taj zakon je prošao s javnom raspravom prvo čitanje, čekamo drugo, a svoj smo dio već riješili na određen način. Dakle, to je ono što mene u svemu tome muči. To je onaj problem gdje mi doslovno nemamo pojma, ja to garantiram, da nitko u ovom trenutku nema pojma koliko ljudi će izgubit pravo na zajamčenu minimalnu naknadu, koliko će ostvarit pravo, kakvo pravo. Dakle, mi tu procjenu jednostavno nismo bili u stanju, tu simulaciju nismo bili u stanju napraviti. I to je problem što ulazimo u zakone koje nismo dovršili do kraja, prilagođavamo njima druge. Ja neću reći da ne brinemo o ljudima, ali jednostavno puštamo da nam jedna priča ode u jednom smjeru koji ćemo kako vi kažete sve je promijenio. Ja sam suglasan s tim. Dakle, zakon je donesen. Ako ne valja mijenjat ćemo ga. Ali možda smo trebali natjerati zajedno kroz neku javnu raspravu u Ministarstvu socijalne skrbi da nam doista neću reći napravi izračun u sitnu kunu, ali da vidimo tko su ti, odnosno koliko, kakva je procjena, tko tu šta dobija, odnosno tko šta gubi. Ja govorim o ljudima, ne govorim o državi da li jednom ili drugom ministarstvu nego samo o tome. Hvala lijepo.
Druga replika Tomislav Ivić.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa ministre ne mogu se složiti u ovom dijelu kada govorite da ćete sad taj dio koji će branitelji, koji su do sada imali opskrbninu, koji su samci, ali tako i dobivat će 300 kuna manje po Zakonu o socijalnoj skrbi kroz tu zajamčenu naknadu, da će to kompenzirati da imate osigurano za iduću godinu 5 milijuna kuna, pa ne znam za 2016. ste spominjali iznos. Jedno je jednokratna novčana pomoć, a drugo je zakonsko pravo. I ovdje se umanjuje zakonsko pravo, a obećaje se jednokratna novčana pomoć. Ta novčana pomoć jednokratna može bit i ne mora bit. I sve će zavisiti od toga kakva će bit ekonomska situacija, a nešto što je u zakonu zajamčeno će biti sigurno isplaćeno i naći će se novci da to zaista i bude isplaćeno. I drugo što također se ne mogu složiti svaka čast drugim ministarstvima, ali i kao ministar sam x puta se uvjerio da odnos nikada ne može biti isti kao odnos Ministarstva hrvatskih branitelja prema braniteljima, nikada. I da vrlo često puta su branitelji u kontaktu sa drugim tijelima državne uprave nailazili na odnos bez osjećaja i dužnog poštovanja prema hrvatskom branitelju. Na žalost to je tako i neće ministar znanosti bolje skrbiti o djeci hrvatskih branitelja kao što ni ministrica socijalne skrbi neće bolje skrbiti o hrvatskim braniteljima koji imaju pravo na zajamčenu mjesečnu pomoć nego što to radi ministar hrvatskih branitelja. I zato su ti poslovi trebali i morali ostati u Ministarstvu hrvatskih branitelja i zato se na ovim primjerima gubi ono što sam i rekao smisao Ministarstva hrvatskih branitelja.
Na repliku odgovara ministar Fred Matić.
Hvala lijepa. Dakle, još jedanput radi točnog informiranja javnosti. Svaki hrvatski branitelj koji dobije pravo na zajamčenu minimalnu naknadu do onog iznosa koji bi dobivao do prošle godine, odnosno do ove godine dobit će iznos jednokratne novčane pomoći i neće biti uskraćen niti za jednu lipu. O kriterijima da netko nešto ostvari nakon 20 godina i više 20 godina od rata socijalna situacija kod jednih, drugih, petih. Mi smo svi ovdje ravnopravni građani ove zemlje, a Ministarstvo branitelja dakle ne kako ste rekli sa 5 milijuna kuna, nego za 2014. imamo osigurano 9 milijuna i 100 tisuća kuna, 2015. 10, 2016. 10. Hvala.
I treću repliku iznosi i poštovani Josip Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ministre i danas hrvatski branitelji koji su u teškoj situaciji uz određeni cenzus mogu dobiti jednokratnu novčanu pomoć iz Zaklade hrvatskih branitelja. Pitanje je da li ta zakladna svrha će prestati ukoliko dobije ovu jednokratnu pomoć iz ministarstva ili ste možda mislili da je to jedno te isto, pa zakladna svrha će biti ta koja će anulirati mogućnost stjecanja potpore kroz ministarstvo jer jedno i drugo je zapravo u sklopu ministarstva i odluke se donose na upravnim vijećima ministarstva kao i u onim djelatnicima koji rade na sličnim slučajevima. Ja ipak mislim da i dalje tvrdim da postoji ono što ste možda propustili reći nerazumijevanje svih drugih prema populaciji hrvatskih branitelja i stoga je najbolje da o braniteljima brinu oni koji su zajedno s njima i dijelili sudbinu. To je najbolje i najkonkretnija briga i skrb iako puno puta sa puno zahtjeva otežavaju rad i vas i vaših djelatnika ali vi najbolje razumijete, vi najbolje poznajete, vi najbolje znate što možete učiniti. Ovi drugi mahnu rukom ah, sutra ću, preksutra ću, pa nikada. Tako da vjerujem da ovo nije bezveze što vam kažemo i vjerujem da to osobno shvaćate da postoji mogućnost kada postoje cenzusi da jedna svrha kao što je zakladna svrha za pomoć hrvatskim braniteljima i jednokratnim novčanim isplatama anulira drugu mogućnost. A druga mogućnost koju ste vi najavili da se plati ogrjev, struja i sve ostalo kroz takvu jednokratnu pomoć.
Na ovu repliku odgovara ministar Matić. Izvolite.
Hvala lijepa na ovoj primjedbi. Međutim, vi znate i sami da je zaklada i jednokratna pomoć dva pojma u kojima mi dosta tijesno surađujemo, dakle korisnici zaklade ne dobivaju jednokratnu pomoć i obratno, tako da kao što sam rekao mi ćemo putem jednokratne pomoći nadoknaditi svakom hrvatskom branitelju, a tu se odnosi na samca. Jer oni koji imaju obitelji oni će ovim novim zakonom o zajamčenoj minimalnoj naknadi ustvari profitirati. I za kraj još jedanput rečenica, ukoliko se dogodine u ovo doba pokaže da je taj sustav socijalne skrbi prema hrvatskim braniteljima bio pogrešan, loš i manjkav budite sigurni da ću se zauzeti da se vrati ili na staro stanje ili da se učini sve da se hrvatskim braniteljima popravi stanje. Ali mi smo preko ovih svih simulacija koje smo radili, što kaže Zvonko nismo, ok nije prikazano javno ali bit će, možemo i na sljedećem Odboru za veterane to pokazati vidjeti da ustvari gro branitelja koji su koristili dosada opskrbninu će ustvari bolje proći. Problem tko će to izvršiti je ostao na Ministarstvu socijale. Mi ćemo sa pozicije Ministarstva branitelja sigurno branitelje zaštititi. Hvala.
Zahvaljujem ministru Matiću, zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi. Zaključujem raspravu. I za danas ćemo sad prekinuti s radom. Nastavit ćemo sutra u 9,30. Prvo ćemo glasati o zakonima koji su vezani uz proračun, onda ćemo glasati o amandmanima podnesenim na proračun, a onda ćemo usvojiti proračun. Laku noć. SJEDNICA PREKINUTA U 21,20 SATI. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 537. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim ministra Matića da se izjasni o predloženim amandmanima. Amandman 1. na članak 5. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Članak 5. Vlada ne prihvaća s obzirom da bi takva definicija izravno derogirala članak 48. Zakona o pravima Hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji prema kojima roditelji poginulih hrvatskih branitelja tzv. drugog nasljednog reda ne bi imali pravo na otkup stanova nego bi uskratili bi onima koji imaju pravo na otkup stanova, a to su roditelji tzv. prvog nasljednog reda. Stoga ne prihvaćamo.
Predsjednica Odbora za zakonodavstvo Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite se izjasniti.
Povlači se amandman.
Amandman je povučen. Amandman 2. na članak 33. istog predlagatelja.
U članku 33. stavku 2. riječ: "branitelja" zamjenjuje se riječju: "nadležan za branitelje" nomotehnički dorađujemo izričaj.
Što? Jel' prihvaćate?
Prihvaćamo, da, da.
Amandman postaje sastavni dio zakona. Amandman tri na članak 40.
U članku 40. iza riječi …
Nemojte, nemojte čitati amandman. Recite samo da li prihvaćate.
Aha, prihvaćamo.
Amandman postaje sastavni dio zakona. Dajem na izglasavanje, sad smo završili sa amandmanima. Dajem na izglasavanje zakon. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Sa 78 glasova za i 30 protiv prihvatili smo ovaj zakon.