Zahvaljujem se gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Dakle poštovani zastupnici u Hrvatskom saboru. Ukratko ću dati jedan pregled za sva četiri zakonska prijedloga. Dakle, prijedlog zakona o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom, područje materijala i predmeta u neposrednom dodiru s hranom u RH uređeno je Zakonom o hrani i Pravilnikom o zdravstvenoj ispravnosti materijala i predmeta koji dolaze u neposredan dodir sa hranom. Dakle na razini EU uređeno je navedenim uredbama kao sekundarnim izvorima prava EU koji će biti neposredno i u cijelosti primjenjivi u RH zakonskim prijedlogom kojim se osigurava njihova primjena. Zakonom se definiraju zadaće Ministarstva zdravlja kao nadležnog tijela za provedbu navedenih uredbi. Ministar zdravlja može ovlastiti drugo tijelo, a propisana je suradnja s nadležnim zavodima za javno zdravstvo. Prijedlogom zakona propisuju se nacionalne odredbe prema kojima su subjekti u poslovanju materijalima i predmetima u dodiru s hranom u obvezi Ministarstva zdravlja prijaviti djelatnost proizvodnje i prerade i stavljanje na tržište materijala i predmeta namijenjenih neposrednom dodiru s hranom i propisano je da su službene kontrole nad provedbom navedenih uredbi i prijedloga zakona obavljaju sanitarni inspektori. Također je propisani da carinski nadzor nad provedbom Uredbe EU br. 284/2011 ovog zakona obavlja Carinska uprava Ministarstva financija. Za sva 4 zakonska prijedloga koja će sada biti prezentirana vrijedi da predloženi zakon uvažava posebnost vremena i procesa pristupanja RH EU te omogućava fleksibilnu prilagodbu domaćeg zakonodavstva zakonodavstvu EU, te izravnoj primjeni uredbi EU nakon pristupanja RH EU. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provedbi Uredbe (EZ) br. 648/2004 Europskoga parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. godine o deterdžentima, dana 14.ožujka 2012.na razini EU donesena je Uredba 259/2012 EU parlamenta i Vijeća o izmjenama Uredbe EZ br. 648/2004 EU parlamenta i Vijeća od 31.ožujka 2004.godine o deterdžentima kojom je propisana uporaba fosfata u deterdžentima koji se koriste u kućanstvu. Propisuje se da su države članice obvezne proširiti ovlasti za postupanje inspekcijskih tijela u odnosu na uporabu fosfata u deterdžentima koji se koriste u kućanstvu te su obvezne propisati kazne za kršenje odredaba navedene uredbe. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provedbi Uredbe (EZ) br. 689/2008 Europskoga parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija. Ovim zakonskim prijedlogom predlažu se dopune zakona o provedbi uredbe EU parlamenta i Vijeća o uvozu i izvozu opasnih kemikalija i vezano je uz sljedeće, propisivanje ovlasti ministra zdravlja da za provedbu posebnih stručnih poslova i savjetovanja ministarstva može ovlastiti drugo tijelo, ne dovodeći u pitanje nadležnost Ministarstva zdravlja kao nadležnog tijela za provedbu uredbe. Propisuje se da Ministarstvo zdravlja kao nadležno tijelo za provedbu zadaća iz Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o izvozu i uvozu opasnih kemikalija surađuje sa Hrvatskim zavodom za toksikologiju i antidoping i ovlašćuje se ministar zdravlja da donese pravilnike, naredbe i naputke za provedbu pravno obvezujućih akata Europske unije donesenih na temelju uredbe. Te četvrti prijedlog, Zakon o izmjenama Zakona o genetski modificiranim organizmima, ovim zakonskim prijedlogom redefiniraju se pojedini pojmovi u smislu predmetnog zakona te se postojeći pojmovnik proširuje novim definicijama radi upućivanja na odgovarajuće uredbe Europske unije koje će se nakon pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji izravno primjenjivati. Redefiniraju se odredbe o nadležnim tijelima za provedbu upravnih i stručnih poslova vezanih za GMO u skladu sa Zakonom o djelokrugu rada središnjih tijela državne uprave i propisuje se pravna osnova za ovlašćivanje nacionalnog referentnog laboratorija za ispitivanje, kontrolu i praćenje genetski modificiranih organizama i proizvoda koji sadrže ili se sastoje ili potječu od GMO-a. Revidiraju se odredbe o nadležnim inspekcijskim tijelima za njegovu provedbu te odredbe o primjeni odgovarajućih preporuke Europske komisije vezano uz uzorkovanje GMO-a u provedbi službenih kontrola. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Da li predstavnici radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele izvješće iznijeti? Ne. Otvaram raspravu. Raspravu počinjemo sa klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi na redu je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Dakle ja ću u ovom dijelu koji se tiču materijala i predmeta u neposrednom dodiru sa hranom, a kolega Čobanković je u drugom dijelu. Naime, materijali i predmeti koji dolaze u neposredan dodir sa hranom spadaju u predmete opće uporabe i dio su svakodnevnog života. To su primjerice posuđe, pribor, uređaji i ambalaža i područje materijala i predmeta je i dakle uređeno Zakonom o hrani iz 2007., dopunjavano u nekoliko navrata i pravilnikom o zdravstvenoj ispravnosti materijala i predmeta koji dolaze u neposredan dodir s hranom. Naravno, navedeni zakon i pravilnik u nacionalno zakonodavstvo prenose odredbe uredbi iz 2004., 2006., svaka ima svoje određeno tako da možda nema potrebe da ih posebno navodim, ali svakako su izuzetno važni i sad je ovo dakle ovaj trenutak kada mi to sve ugrađujemo u nacionalno zakonodavstvo i predstavlja mehanizam za daljnju provedbu. I gospodin zamjenik ministra je vrlo jasno rekao dakle što se, u kom obliku se to uređuje i koja, definiraju se zadaće Ministarstva zdravlja kao nadležnog tijela za provedbu navedenih uredbi. Osim toga se propisuje da ministar nadležan za zdravlje može za potrebe provedbe posebnih stručnih poslova i savjetovanja Ministarstva vezano uz materijale i predmete može ovlastiti i drugo tijelo. Tu su vrlo jasno navedene dakle i zadaće da zaprima zahtjeve, osigurava da se to u određenom roku izvrši. Isto tako ovim zakonom se propisuju i obveze subjekata koji posluju s materijalima i predmetima koji su u dodiru sa hranom, koji su obvezni Ministarstvu zdravlja prijaviti djelatnost proizvodnje, prerade i stavljanja na tržište materijala i predmeta namijenjenim neposrednom dodiru sa hranom. Također su određene i službe kontrole nad provedbom navedenih uredbi i zakona, to su sanitarni inspektori. Dakle to je onaj zakonodavni okvir koji nam je jasan i u tom dijelu mislim da nemam što posebno dodati. Ali zasigurno je kako se radi ovdje o hrani i predmetima koji dolaze u neposredan dodir sa hranom je potrebito nešto i reći o hrani koja je izuzetno važna i o kojoj svakodnevno raspravljamo i raspravljali smo u ovom Visokom domu kada smo rekli da jednostavno ovim postojećim okolnostima su upitne dovoljne količine hrane, nadasve kvalitetne hrane, a posljedično tome zasigurno i naša prehrambena industrija ima teškoća. Svjedočimo dakle da je proizvodnja mlijeka pala, proizvodnja mesa itd., ali onda svako malo, s vremena na vrijeme se pojave neki događaji koji nanovo senzibilizira da tako kažem javnost kao i ovo što se događa posljednjih dana sa mlijekom, sa mikro toksinima u mlijeku i u tom dijelu su svi sad postali jako stručni. A radi se naime o sljedećem i onda na kraju što se događa, opet se krivnja svaljuje na onoga koji je najslabiji, na našeg proizvođača, a zamislite kontrolu te neispravnosti mlijeka i tih mikro toksina … našla inspekcija druge države. Pa to dovoljno govori samo za sebe. Ovo je jedna izuzetno loša poruka našim poljoprivrednicima koji su i tako u jednoj teškoj situaciji, koji jednostavno mnogi su na koljenima i mislim da ovaj događaj uistinu zahtijeva jedno posebno gledanje, jedno posebno osvrtanje poglavito jer se radi o hrani o kojoj stalno govori da je strateška, da je bitna, a jednostavno se dozvoljava jedan nekontroliran uvoz a kod nas jednostavno postoji kontrola i potrebno je vrlo jasno reći. Postoji kontrola kod nas konkretno u križevačkom laboratoriju postoji kontrola i potrebito je učiniti kontrolu koja će se dogoditi do police, a ne kada se taj proizvod nađe na polici. Dakle, ponavljam ponovo na ovom mjestu o ovoj problematici i da se ne ide ishitreno, da se ne optužuje one koji uistinu podnose najveći teret. Nadalje, glede same opreme u koju se stavlja ta hrana isto možda držim potrebitim reći da nije dovoljno osviještena javnost glede te opreme u koju se sprema hrana. Godinama je bilo razmišljanje potrošača da je bitna zdrava hrana ne računajući na ono okružje znači na tu ambalažu u koju se stavlja ta hrana a vrlo je jasno i jednostavno da dolazi do interakcije. Dakle, do interakcije između hrane i te ambalaže u koju se sprema. I danas je takav stav zasigurno pogrešan budući da materijali i predmeti koji dolaze neposredno u dodir sa hranom nisu nereaktivni, te različitim interakcijama sa hranom ili okolišom izravno mogu utjecati na zdravstvenu ispravnost hrane. I u svakom slučaju pohvalno je za reći da se u posljednje vrijeme takav trend mijenja jer hranu koja je zapakirana u ambalažu treba promatrati kao cjelinu, odnosno kao kompletan proizvod što je vrlo bitno kod odabira najbolje vrste ambalaže. Taj trend kao i važnost područja materijala i predmeta koji dolaze u neposredan dodir sa hranom potvrđuje i veliki broj EU propisa, dakle o kojima sam govorio ranije za različite vrste materijala i predmeta koji prije nekoliko godina uopće nisu postojali, dok zakonodavstvo za hranu uključuje i vodu za piće obuhvaćeno gotovo u potpunosti samo se nadograđuje. Potrošači danas drugačije promišljaju i postaju zahtjevniji uzimajući u obzir zdravstveni ali i ekološki aspekt materijala i predmeta koji dolaze u neposredni dodir s hranom, te je posljedica toga iznalaženje novih vrsta materijala kao i ekspanzija ambalaže od tih materijala na tržištu. Današnji su trendovi rezultirali razvojem novih tehnologija pakiranja kao i pojavom aktivne inteligentne ambalaže te recikliranim i biorazgradljivim materijalima. I sad je bitno je spomenuti da se pod aktivnim materijalima i predmetima smatraju materijali i predmeti koji se zapakiranoj hrani produžuje rok trajanja ili održava ili poboljšava stanje. Njihova je svrha da namjerno sadrže sastojke koji otpuštaju ili apsorbiraju tvari ili iz zapakirane hrane ili okoline koja okružuje hranu. Nadalje je tu inteligentna isto tako materijali i predmeti koji prate stanje zapakirane hrane. Posebna se pozornost daje u svakom slučaju ovdje na reciklirane materijale i njihovoj ponovnoj upotrebi. Mislim da ima tu gledišta glede održivog razvitka i oni su u posljednjih nekoliko godina na tome području zabilježeni najveći pomaci. No, ni jedna se stvar ne može potpuno uporabit ni beskonačno. I zasigurno i ovim uredbama izuzetno mjesto, dakle plastika kao svakodnevni naš pratitelj mi to vidimo u svakoj ambalaži da plastika se definira na različite načine. Ali naravno da je bitno kako se i postupa i ona je najzastupljenija itd. Dakle, i u svakom slučaju potrebno je još reći da i proizvodnja i pakiranje hrane se uvode i moderne tehnologije poput korištenja nano čestica itd. Tako da to bi zahtijevalo jedno dulje vrijeme da se o tome očitujemo, ali zasigurno treba i to uzeti u obzir. No, u svakom slučaju materijali i predmeti u dodiru s hranom ne smiju prenositi, važno je podvući tu, ne smiju prenositi na hranu tvari u količinama koje mogu ugroziti zdravlje ljudi, izazvati neprihvatljive promjene u sustavu hrane. Odgovornost za to snose svi subjekti u proizvodnom lancu materijala, predmeta u dodiru sa hranom ili u pakiranju hrane. Naravno da odgovornost snose i svi oni koji brinu o našoj Domovini o proizvodnji hrane uz onu napomenu da se jednostavno brine i o onima koji proizvode hranu jer mi zasigurno proizvodimo kvalitetnu hranu i u tom smislu dakle držim da će i ove izmjene pomoći. Ali budući da mi vrijeme ističe evo ja ću prepustiti kolegi. Hvala lijepa.
Drugi dio u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru poštovani zastupnik Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, hvala lijepo poštovani kolega, poštovane kolegice i kolege. Evo ja ću govoriti koliko mi vrijeme dozvoli na ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o genetski modificiranim organizmima s konačnim prijedlogom zakona i želim naglasiti da je ovo jedno vrlo bitno i važno područje za Republiku Hrvatsku, važno područje kako po pitanju zdravstva, tako isto i važno područje po pitanju poljoprivrede. Ono što bih u samom startu želio naglasiti da je ovo jeste usklađivanje sa zakonodavstvom EU i ovaj Zakon, izmjene i dopune zakona jesu ja bih rekao daljnje usklađivanje ili gotovo u potpunosti usklađivanje sa određenim uredbama i odredbama sa zakonodavstvom EU. Ali što želim naglasiti želim naglasiti potrebu da Hrvatska kao zemlja i dalje i u poljoprivredi, ali i u proizvodnji hrane ostane slobodna od genetski modificiranih organizama. Želim naglasiti da je ovo područje do 2005. godine bilo regulirano Zakonom o zaštiti prirode. Potom 2005. godine usvojen je Zakon o genetski modificiranim organizmima. Želim podsjetiti da smo u 2005. godini kao ministarstvo imali jednu intervenciju kada smo utvrdili da u određenom sjemenu kukuruza je utvrđeno veće učešće genetski modificiranih organizama i tada smo išli u pravcu uništavanja, znači sklanjanja iz prirode tih zasijanih, na tim zasijanim površinama ili bolje rečeno uništavanje tog usjeva toga hibrida kukuruza. Da smo i na taj način rekao bih počeli kontrolu genetski modificiranih organizama u sjemenu, što je vrlo bitno za naglasiti. I kada smo utvrdili veće količine u određenom usjevu to smo išli i uništiti kako ne bi došlo do zagađenja u okoliš u RH. Ono što je posebno bitno za naglasiti za RH važnost kvalitetne i zdrave hrane. To je nešto što bi trebalo RH stvoriti bolje pretpostavke i za ono što je ja bih rekao jedna od naših komparativnih prednosti, a to je za daljnji razvoj turizma za dolazak što većeg broja gostiju koji bi praktično na prostoru RH trebali biti konzumenti i potrošači i hrane iz RH. I zbog toga je vrlo bitna i važna kontrola GMO-a i rekao bih daljnje inzistiranje da Hrvatska bude slobodna. Naravno ovaj zakon stvara i određene pretpostavke, on je usklađivanje s zakonodavstvom EU. U ovom zakonu ugrađuju se uredbe kojime je ovo područje regulirano u EU i to uredbe koje se odnose na prekogranični prijenos GMO-a na genetski modificiranu hranu i hranu za životinje, zatim pravila vezana uz prijavu za odobrenje nove GMO i hrane za životinje kao i notifikacije o postojećim proizvodima i slučajne ali tehnološki neizbježne prisutnosti GMO materijala koji je pri procjeni rizika povoljno ocijenjen, detaljna pravila vezana za referentni laboratorij zajednice za GMO i uspostavi sustava za razvoj i dodjeljivanje jedinstvenih identifikacijskih oznaka za GMO. Ono što bih ja ovdje želio upozoriti vezano je za odredbu u prijedlogu zakona gdje kaže odobrenje za stavljanje GMO hrane i GMO hrane za životinje po kao što sam rekao prijedlogu ovoga zakona izdaje ministar nadležan za zdravstvo dok je u važećem zakonu iz 2005. i izmjenama iz 2009. godine je stajalo da ministar zdravstva izdaje odobrenje, ali da je trebao imati suglasnost ministra poljoprivrede što držim da bi isto tako bilo dobro da se i u ovome zakonu naglasi i potreba suglasnosti Ministarstva poljoprivrede. Evo, što više kazati o ovome zakonu? To jeste jedan iskorak u daljnjem usklađenju našeg zakonodavstva s zakonodavstvom EU i to je nešto što je bilo potrebito da učinimo, ali isto tako želim naglasiti još jednom potrebu da Hrvatska ostane GMO slobodna država. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Prijavljena je na vaše izlaganje replika. Poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Čobanković podvukli ste onaj momenat da je potrebno da Hrvatska ostane slobodna od GMO hrane. Apsolutno suglasan sam, ali s time su suglasni gotovo 90% građana u našoj zemlji. Samo je malo čudno da se jednostavno ova problematika ne osvješćuje dovoljno u javnosti. I donošenje ovog zakona isto tako hitnoća mislim da je zahtijevalo jednu dulju raspravu. Pa nakon onog vremena kada su se naše županije očitovale, evo ja tu imam popis svih tih županija, prva je bila Istarska županija koja se očitovala slobodnom od GMO hrane, nadalje sve redom. Pa pogledajte i u samoj EU isto tako ova zelena karta govori dakle kakvo je stanje. Mislim da u tom dijelu treba svakako na tome inzistirati, ali isto tako inzistirati na tome da u našoj zemlji postoji dovoljno potencijala za proizvodnju kvalitetne hrane. No nažalost, ove godine i prošle godine svjedočimo tome trendu nažalost propadanja hrane i smanjivanje proizvodnje hrane i ova posljednja događanja isto ne idu u prilog tome. Tako da mislim da treba na tome izuzetno inzistirati jer mi potencijale imamo i možemo proizvoditi kvalitetnu hranu. Naravno, samo proizvođačima treba osigurati uvjete da bi to mogli. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega ja bih se u velikoj mjeri s vama složio i rekao bih da ovakvim zakonima koji u mnogo čemu senzibiliziraju hrvatsku javnost bi bilo dobro da se išlo u pravcu provedbe određene javne rasprave, da je širi krug zainteresiranih mogao sudjelovati u toj raspravi i dati svoje određene prijedloge, a često čujemo ispriku da je zbog potrebe određenih rokova i slično. Da, ako gledamo da poslije 14 mjeseci pošto je ova koalicija i ova Vlada preuzela odgovornost za vođenje RH dolazi ovaj zakon. Taj prijedlog je mogao doći i prije 6, 7 mjeseci pa se mogla stvoriti i dobra pretpostavka za jednu dobru rekao bih javnu raspravu. Ja ono što bih ovdje rekao je da je ovaj zakon gledajući čisto usklađivanje sa pravnom stečevinom EU da je on, nemam primjedbi. Ali ono što ja želim naglasiti potrebu da RH zbog onoga o čemu ste i vi govorili bude prepoznata po zdravoj i kvalitetnoj i hrani slobodnoj od genetski modificiranih organizama jer je to nešto što je prepoznatljivost hrane iz RH. A upravo, rekao sam, i zbog sve većeg broja turista koji dolaze u RH i zbog sve veće mogućnosti plasmana naše hrane na rekao bih domaćem tržištu a što je isto potrošnja u turizmu se isto može smatrati izvozom najkvalitetnijim i najboljim izvozom jer roba ne prelazi granicu, državno granicu nego se potroši na domaćem teritoriju. I zbog toga ja apeliram da i dalje ostanemo slobodni od genetskim modificiranih organizama.
Hvala lijepa. Sljedeći klub je klub HNS-a i prvi dio poštovani zastupnik Igor Kolman, drugi dio poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, poštovani zamjeniče ministra zdravlja, a i s druge strane ministar graditeljstva koji će ipak morati malo pričekati, s obzirom da nas se izgleda više ovdje javilo nego što se u prvi trenutak očekivalo. Ja ću govoriti o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom, a kolega Baranović će govoriti o GMO organizmima. Ovim zakonom u hrvatsko zakonodavstvo uvodimo odredbe 7. Uredbi Europskih i čini mi se možda zanimljivo zaista u vrlo kratkim, najkraćim crtama samo vidjeti šta zapravo unosimo u hrvatsko zakonodavstvo, šta su uopće teme kojima se ove uredbe bave. Dakle Uredba 1935/2004. govori o aktivnim i inteligentnim materijalima i predmetima koji u dodiru s hranom ili kao dio pakiranja, bilo otpuštaju određene tvari kako bi produljili trajnost ili očuvali, odnosno poboljšali stanje zapakiranog proizvoda ili da li određenu informaciju o potrošaču. Ta uredba propisu što oni smiju raditi, što ne smiju raditi, kako se označavaju i dakle šta uopće dolazi u obzir u definiciji tih materijala. Uredba 2023/2006. tiče se proizvodnje materijala koji dolaze u dodir s hranom. Dakle, ona prvenstvo propisuje ujednačenost i kontrolu kvalitete s naglaskom na zaštitu zdravlja ljudi i očuvanja sastava i organoletičkih svojstava hrane. Uredba 1895/2005. propisuje koje tvari nikako ne smiju doći u dodir s hranom kroz pakiranje, među njima spominje i, ako sam ja to dobro dešifrirao i bisfenol A i B koji se često spominje i u medijima i u onim raznim povremenim slučajevima, aferama kad se takvih tvari nađe previše u bilo u pakiranjima hrane, bilo u nekim drugim proizvodima. Uredba 450/2009. ponovno se bavi aktivnim i inteligentnim materijalima. Tu mi se čini zgodno opće vidjeti šta su aktivni i inteligentni materijali. Aktivni materijali su oni koji sadrže tvari koje otpuštaju u hranu, dakle pakiranje otpušta u hranu neke tvari s ciljem bilo produženja njezine trajnosti ili očuvanja kvalitete. Tu mogu također spadati i aditivi i enzimi koji onda osim pod ovu regulativu spadaju i pod regulativu koja uređuje pitanje samih aditiva i enzima u hrani. Inteligentni materijali su pak oni koji korisniku daju informaciju o stanju hrane najčešće i mogu se nalaziti na vanjskoj strani pakiranja odvojeni od hrane barijerom koja onemogućava migraciju čestica u samu hranu. Uredba 282/2008. bavi se recikliranjem, propisuje kriterije kojim moraju odgovarati materijali koji se nakon reciklaže ponovno koriste u pakiranju hrane. Tu je posebni naglasak stavljen na eliminiranje kontaminacije do koje može doći upotrebom, prethodnom upotrebom, najviše se ovdje radi o plastici, ali i drugih materijala. Jer mi naravno ne možemo niti predvidjeti, a ne možemo niti znati u dodir s čime je sve određena ambalaža došla prije nego što smo je onda reciklirali i ponovno upotrijebili u pakiranje hrane, tako da je to zaista jedno važno područje koje treba vrlo precizno regulirati. Uredba 10/2011. propisuje opći sastav, uvjete, specifične uvjete, ograničenja za materijale, otpuštanje odnosno migraciju čestica, kombiniranje s drugim materijalima za pakiranje, pa onda kako se dokumentacija vodi, pa kako se testiraju materijali, opet sa posebnim naglaskom na migraciju čestica. Ta uredba sadrži i listu unije koja se sastoji od 885 raznih tvari, odnosno kemijskih spojeva koji se mogu koristiti kao materijali za pakiranje hrane, a naravno bez ikakve sumnje ta odredba propisuje i kako se tretiraju i šta se radi sa onim materijalima, odnosno kemijskih spojevima koji nisu među tih 885 na unijinom popisu. I zadnja je Uredba 284/2011. koja se tiče uvoza plastičnih kuhinjskih proizvoda iz Kine i Hong konga. S obzirom na učestalo ili češće nego što bi trebalo biti prisustvo potencijalno kancerogenih tvari u prevelikim količinama u tim proizvodima. I to je zapravo, kolegice i kolege, to je zapravo EU što se tiče nas ovdje u Saboru, što se tiče zakonodavstva. Iza ovog zakona koji ima nekih desetak članaka i nekoliko stranica, zapravo se kriju stotine i stotine stranica propisa koji onda kad ih čitate svaki od tih, svaka od tih uredbi u sebi onda vuče na jednu, dvije, tri, četiri, osam slijedećih uredbi ili direktiva. I naš posao će ovdje biti da u onom dijelu u kojem je to moguće, neće to uvijek biti tako, ali da ipak zadržimo neku razinu kontrole nad time šta zapravo unosimo u hrvatsko zakonodavstvo. To sve skupa izgleda kao ogromno administriranje i kao ogromna količina nepotrebnog posla, s druge strane treba imati na umu, evo recimo pogotovo u ovom slučaju, ovdje se baš radi o zaštiti našeg zdravlja, svih nas i života, dakle bazično u osnovi je to jedna pozitivna namjera. Naravno tipično za EU propisano u ogromnoj količini teksta i raznih propisa koji su međusobno povezani u jednu gotovo nerazmrsivu mrežu. Međutim, ono što će biti naš posao a to mi u klubu HNS-a pogotovo kao liberali imamo potrebu istaknuti je da u svoj toj gomili propisa koja će ovdje dolaziti i sa najboljim namjerama s kojima su ti propisi napravljeni, uvijek ćemo morati paziti i moramo paziti da pod isprikom zaštite zdravlja, ili zaštite okoliša ili neke treće zaštite zapravo ne unesemo u vlastito zakonodavstvo neka ograničenja i neke odredbe koje nemaju opravdanje u onome na što se pozivaju i u onoj mjeri ne ostvaruju ciljeve za koje tvrde da ostvaruju, a s druge strane unose ograničenja, dodatnu administraciju, dodatni posao i dodatne probleme svima nama u RH. U svakom slučaju mi naravno podržavamo ovaj zakon o tome nema spora, međutim iskoristili smo ovu priliku da na sve skupa podsjetimo da pred nama je jedan veliki ogromni posao i ogromna odgovornost koju do sada nismo imali jer propisi EU su u mnogome bitno teže prohodni nego zakoni koje smo do sada donosili u Hrvatskom saboru. Kolega Baranović. Zahvaljujem.
I drugi dio poštovani zastupnik Petar Baranović u ime istog kluba HNS-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora, poštovani zamjeniče ministra, poštovana gospođo ministrice, štovane dame i gospodo. Ovaj zakon kad ga uzmete u ruke i počnete čitati zapravo vrlo šturo djeluje i u principu se svodi na navođenje svih onih uredbi EU koje su bitne u ovom području i koje ovaj zakon na neki način stvara kao formalno pravni okvir, pretvara u formalno pravni okvir na koji bi se trebale referirati i Hrvatska, naravno i posebice po pristupanju u EU. Što reći o području koje pokrivaju te uredbe, koje pokriva ovaj zakon i koje bi trebale u budućnosti i pokrivati i odgovornost Hrvatske politike. O GMO tehnologiji u svijetu postoje velike dvojbe. Postoji određena razina skeptičnosti, međutim svjesni smo i svjedoci činjenice da je u svjetskom gospodarstvu, u svjetskom agraru GMO tehnologija odavno izuzetno dominanta, da je izvor profita i dominacije poslovne pa čak i političke vrlo jakih svjetskih kompanija kao što su Paint, Du Pont, Monsanto … Neke od kompanija koje su prisutne sa svojim proizvodima i na hrvatskom tržištu tako da uz dužno poštovanje prema kolegi Čobankoviću ja sam osobno malo skeptičan koliko smo mi GMO free zemlja. Nisam siguran, ne bi baš za tu stvar stavio ruku u vatru. Koliko je to zapravo područje zapravo interesantno i koliko dvojbi i opreza izaziva svjedoči činjenica o broju navedenih uredbi koje pokrivaju to područje sljedivosti, kontrole, prometa, korištenja GMO proizvoda. U samoj EU i kad uzmete te materijale i počnete ih printati onda shvatite da je to prilično opsežan set pravih propisa koji ulazi u svaki mogući detalj i onako ne razmišljajući malo o suštini materije o kojoj se govori mogli bi čak i posumnjati da se radi o prenormiranosti. Međutim oprezu kad je ovo pitanje nikad dosta. HNS naravno ne pristupa ovom problemu konzervativno niti sa predrasudama ali cijenimo činjenicu da je veliki dio svjetske znanosti koja se bavi genetikom i biologijom vrlo skeptična i ne izražava određene opreze. Iz tog razloga mi u HNS-u podržavamo preuzimanje ove detaljne pravne materije ali isto tako i ukazujemo i apostrofiramo na potrebu da hrvatska politika posebice ministarstvo koje je predlagatelj ovoga zakona ali i Ministarstvo poljoprivrede u provođenju svoje politike u budućnosti bude vrlo oprezno, vrlo dosljedno u primjeni propisa i da se prema ovom problemu odgovorno ponašamo budno prateći kakav će odnos prema GMO-u, GM proizvodima, GMO tehnologiji u budućnosti imati svjetska znanost. U svakom slučaju činjenica da ovim prijedlogom zakona usklađujemo pravnu stečevinu EU odnosno hrvatsko zakonodavstvo s pravnom stečevinom i da stvaramo formalno pravni okvir da i ovaj dio normi primijenimo na području RH mi u HNS-u podržavamo ovaj prijedlog zakona. Hvala na pažnji.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje prijavljeno je 7 replika, pa ćemo po redu. Prva replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvaženi kolega. U potpunosti se slažem s ovime što ste govorili i ovo što ste upozorili. Prvo što ste upozorili na odgovornost politike prema GMO hrani. Sasvim sigurno da u svijetu postoji dominantan GMO politika i ja izražavam sumnju koliko smo mi uopće čisti, mada govore da u Hrvatskoj gotovo da nema GMO hrane. Koliko o GMO hrani znamo? Koliko znamo o proizvođačima GMO hrane? Ili je onima koji su izuzetno jaki u svijetu stalo da nište ne znamo o tome. Koliko su hrvatski građani o tome educirani. Recimo sve ono što se događalo primjerice u Južnoj Americi, nasilje nad kojim se GMO hrana i GMO proizvodi stavljaju na tržište upozorava da moramo biti vrlo oprezni i upravo ono što je kolega rekao da hrvatska politika mora biti vrlo odgovorna, vrlo oprezna i da tu nema stranke, lijeve, desne, srednje da tu moramo svi biti u tome vrlo oprezni i moramo postići konsenzus. Jedino imamo sreću ako velike kompanije, globalne kompanije žele od Hrvatske napraviti oazu, imati jedno od čistih područja lišenog GMO hrane tada sasvim sigurno mi ćemo imati malo utjecaja. Tada ćemo imati tu sreću. No s pametnom politikom i jedinstveni stav ovdje u Saboru sasvim sigurno da možemo se oduprijeti GMO tržištu.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Vukšić, indirektno sasvim nismo GMO prizemlje, direktno možda u primjeni sjemena u sijanju kultura. Mislim da o tome može puno više kolega Čobanković reći kao dosadašnji, donedavni resorni ministar ali indirektno u svakom slučaju ne jer je potpuno jasna činjenica i poznata da smo uvoznici recimo primjerice velike količina soje koje nam služe za dohranu stoke u manikulturi, a isto tako oni koji su dobro upućeni znaju da je danas na globalom tržištu soje koja se koristi za te svrhe dominantna tehnologija upravo onih kompanija koje sam naveo u svom izlaganju. I ovaj put se ja slažem s vašom replikom apsolutno držim da hrvatska politika mora imati odgovornost kada je u pitanju primjena GMO tehnologije da znanstveni krugovi koji upozoravaju … određene znanstvene teze su vrlo referentne znanstvene kuće i znanstvena imena i da su se u tom području bit ću slobodan čak i primijetiti događale neke čudne politike pa i izvan političke stvari i radnje kada je bilo otpora u pojedinim zemljama. Ono što je u najmanju ruku moramo postići to je da vrlo odgovorno čuvamo banku sjemena i da u najmanju ruku u budućim godinama bez obzira na sve vodimo takvu politiku da hrvatsko poljoprivredno tlo odnosno zemljište sačuvamo od ishitrenih primjena onoga što nije apsolutno dokazano i atestirano. Zbog budućnosti budućih generacija, sigurnosti, zdravlja nemamo se pravo igrati niti mi biti područje eksperimenata. Dakle u ovom slučaju budimo džentlmeni i pustimo da prvi prođu kroz vrata. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I sljedeća replika poštovani zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče. Pa gospodine zastupniče, potaklo me ono što ste rekli vaša rečenica da sumnjate da Hrvatska nije slobodna od GMO-a, to je vrlo logično i pogotovo ovo sada što ste u odgovoru na replici je nešto s čim se ja potpuno slažem. Međutim to me potaklo da kažem da mogućnosti otkrivanja GMO-a su nevjerojatno složene, komplicirane, zahtijevaju multidisciplinarni pristup i silno skupe. I sada dolazimo i na ovaj zakon i na određene odrednice tog zakona koji se tiču nacionalnih referentnih laboratorija itd. koji sigurno u ovom času nisu u mogućnosti apsorbirati i analizirati veću količinu GMO proizvoda u relativno kraće vrijeme, a posebno je problem financiranja toga. Jer ako stvorimo jednu obvezu da ćemo mi sami kontrolirati GMO proizvode itd., a onda znajući kako stvari funkcioniraju kada se kreše proračun itd. uskratimo novce za to onda će to sve ostati samo prazno slovo na papiru. Mi nećemo kontrolirati proizvode na svom tržištu jednostavno zato jer nećemo uložiti ogromna sredstva, a ponavljam zato je potrebno uložiti ogromna sredstva imati vrlo složene metode da bi se dokazalo postojanje ili nepostojanje GMO-a u nekom proizvodu. Prema tome, tu je isto jedno od pitanja vezanih upravo za ona pitanja koja ste i vi postavili. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega upravo zato sam i apostrofirao potrebu da hrvatska politika bude odgovorna. Naime, nisam medicinske struke ali moja naobrazba me približila genetici i biologiji prilično detaljno i slažem se s vama da je za efikasnu kontrolu i nadzor ispitivanja koje je potrebno provesti da bi se određeni proizvodi atestirali, potrebna je izuzetno skupa tehnologija da su to procesi, eksperimenti i testiranja koja jako puno koštaju. I iz tih razloga sam upravo naglasio još jednom mi u HNS-u smatramo da u ovom pitanju treba posvetiti dužnu pažnju i u budućim godinama moramo stvoriti pretpostavke za kvalitetan i efikasan rad Nacionalnog referentnog laboratorija za GMO. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo poštovani kolega ja spadam u onu veliku grupaciju građana Hrvatske negdje 98% ljudi vjerojatno koji se baš stručno ne mogu izražavati o GMO-u i ne mogu o njemu govoriti ali jedu svakodnevno jedu. Vi ste rekli da postoji skeptičnost o GMO-u. u Hrvata nema skeptičnosti prema GMO-u jer su se hrvatski građani odredili da ne žele GMO da žele hranu bez GMO-a da žele državu bez GMO-a. tako da ja ne vidim tu nikakvu skeptičnost nego vidim jednu odlučnost. Ono što mene muči je ustvari činjenica da mi ovim zakonom ovako na jedan ishitren način uvodimo GMO i ovdje je već dosta bilo rečeno da nećemo moći kontrolirati nego ćemo legalizirati i bez kontrole će se to provoditi, nećemo znati što se događa. Nismo proveli širu raspravu, a kao što je ovdje rečeno iza ovih par stranica zakona se krije stotine i stotine drugih uredbi i stranica i pravilnika, stotine i stotine nepoznanica. I mislim da je ovo preozbiljna stvar da bi je ovako brzo ishitreno gurali iako znam da nas rokovi tjeraju i vežu ali mislim da su građani važniji od rokova, da je to na neki način bitnije i da smo ipak morali napraviti malo jače i bolje upoznavanje i pripremiti se za te europske norme koje nam se nameću. A kakvi smo mi ljudi i kako ćemo to kontrolirati govori i činjenica da smo od državnih struktura vrlo skloni koga prvo optužiti kada se nešto dogodi neki cirkus. Prvo optužimo naravno svoje proizvođače. Tako da je ovaj zakon i ove uredbe odredbe koje se donose će ustvari uvije ići na teret i štetu hrvatskih građana.
I odgovor na repliku poštovani zastupnik Petar Baranović.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Hrg, ovaj zakon ja PZE tzv. zakon s kojim se usklađujemo sa pravnom stečevinom EU i on je u kontekstu jednog procesa za koji smo se svi odredili. Prema tome ne možemo malo sim, malo tam što bi rekli ljudi iz Zagorja. Što se tiče određenja hrvatskih građana da ne žele GMO free zemlju, ja sam isto zagovornik toga osobno i zato sam apostrofirao da budemo u ovom području vrlo oprezni i da ne budemo ishitreni i da ne trčimo prvi kroz vrata. Ovo što ovaj zakon stavlja u sustav pravnih normi Republike Hrvatske, odnosno dodaje nove reference na koje se mi moramo referirati kad je u pitanju kontrola, sljedivost primjera i sve ostalo samo je jedan dodatan napor i korak da budemo dobro normirani i da stvorimo pravne okvire za provođenje odgovorne pametne politike. A što se tiče budućnosti ulaska GMO-a u Hrvatsku ili činjenice da li je ona već danas, ponavljam da li je ona već danas prisutna u Hrvatskoj to je tema za detaljniju raspravu za koju se moramo malo kvalitetnije pripremit. Hvala na pažnji.
Četvrta replika i poštovani zastupnik Dražen Đurović. Izvolite poštovani zastupniče.
Pa evo vi ste gospodine Baranoviću i prethodnik Kolman zapravo vaš iznijeli dvije prilično mislim solidne teze i podijelili zapravo ono što je većina nas misli: pod jedan, da smo mi zapravo zaista stiješnjeni tim okvirom europskog zakonodavstva i da se u tim okvirima tih raznoraznih uredbi ćemo morat u budućnosti očit tražit najbolje modalitete da koliko toliko zaštitimo svoje interese. A s druge strane činjenica je da što se tiče GMO-a da se svi mi kao ljudi, mislim vidimo što jedna plijesan, kakvu paniku jedna plijesan, jedan aflotoksin stvori kod potrošača kad je riječ o mlijeku. A što naši ljudi i mi kao potrošači možemo mislit kad je riječ o GMO-u i o tome što će oni kroz hranu koju ćemo unosit činit ne samo nama nego i našoj djeci, našem okolišu u kojem živimo i prostoru u kojem boravimo i kolika će zapravo biti štetno djelovanje u vremenu koje dolazi i na ljude i na njihove živote od takve vrste hrane koja očito neizbježno nažalost kuca i na naša vrata. No kad je riječ o ovom europskom zakonodavstvu, postoji i tu prostor i mislim da tu predlagatelj mora naći malo više truda uložit pa da i u okviru tih uredbi nađe bolje mehanizme da se zaštite potrošači. Pa tako primjerice naš predlagatelj ovdje se poziva na Uredbu 1830/2003 o označavanju GMO proizvoda, ali ta uredba nije zabranila da se taj proizvod jasnije označi na ambalaži primjerice. Mi samo preuzimamo tu uredbu ali ona ne reducira kako ćemo mi primjerice označit ambalažu GMO proizvoda. Mi ćemo kao klub zastupnika iskoristit priliku pa predložit dodatno primjerice označavanje te ambalaže što nam ni ta uredba ne brani, što zakonodavac nije predložio. Hvala.
Hvala i vama. Imate odgovor na repliku? Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega, u svom izlaganju sam kazao jer vrlo oprezno treba izlazit sa činjenicama, dakle postoji određena razina skeptičnosti u svjetskim znanstvenim krugovima i zapravo je svjetska znanost koja se bavi genetikom podijeljena na dva pola. Jedan je zagovornik GMO-a, drugi je protivnik koji izražava rezerve i pri tome iznosi određene znanstvene hipoteze. Opreza radi, bez da prejudiciram koja je strana u pravu, opreza radi sam iznio stavove i u svoje osobno, a i u ime HNS-a kad je u pitanju GMO tehnologija. Inače sam zagovornik da imamo vrlo rigorozan sustav i da kontroliramo kvalitetu hrane koja se ne samo proizvodi nego posebno i one koja se uvozi u Republiku Hrvatsku i u tom dijelu se mogu apsolutno složit s vama. Hvala.
Sljedeća replika i poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Već dosadašnji tijek rasprave je pokazao da je potrebna jedna široka rasprava društvena oko kvalitete hrane koju konzumiramo i da je potrebno i u Hrvatskom saboru progovoriti o tome na način na koji smo danas otvorili ovu temu oko GMO-a vezano za usklađenje s uredbama Europske unije. Ja mislim da će nam uredbe Europske unije samo pomoći da postignemo određene standarde koji su sasvim sigurno viši nego što su danas standardi u Republici Hrvatskoj. Zašto to govorim? Ja ne dijelim samo skepsu sa kolegom Baranovićem nego mislim da doista i u Hrvatskoj već prisutni su GMO hrana, dakle genetski modificirani organizmi i u tom smislu evo reći ću jedan primjer. Svi znamo dole u Dalmaciji postoji jedna vrsta loze koju ne treba zalijevati, čije grožđe možete konzumirati bez ikakvih posljedica, međutim ne možete napravit vino, odnosno ne smijete napravit vino jer ste dobili čisti otrov. O kakvoj je tada lozi riječ? Naravno da je riječ o GMO lozi koja se može konzumirati kao hrana ali se ne može proizvesti vino. Prema tome, sasvim je jasno da su ti proizvodi odnosno da je ta hrana već prisutna na našem tržištu. Ono što nama nedostaje je kontrola, nadzor kvalitete hrane o čemu je kolege Reiner u svojoj replici govorio, koja je sasvim sigurno skupa, koja zahtijeva izdašna sredstva, ali to je nešto bez čega hrvatsko društvo u ovom području ne može dalje kvalitetno naprijed. Ta kontrola je potrebna radi svih naših građana, prvenstveno radi zdravlja naših građana, a zatim naravno i radi prepoznatljivosti naše proizvodnje. Kolega Čobanković je rekao da, kvalitetna hrana, GMO free to je apsolutno dobar brend ali to trebamo apsolutno provesti u svim područjima proizvodnje i obrade hrane i to treba biti naše strateško opredjeljenje. Od toga mogu profitirati samo poljoprivrednici i svi oni koji se bave proizvodnjom hrane.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Baranović i ja sam primijetio vašu dvojbu ili skepsu glede GMO hrane i u tom dijelu ja bih rekao da nisu naši građani samo skeptični, oni su protiv, gotovo 90% su protiv. U prilog tome govori da su svojevremeno naši građani potakli na Facebooku, osnovana je grupa "Stop GMO hrani", onda je pokrenuto potpisivanje peticije itd. U tom smislu su i županije se očitovale dakle slobodne od GMO hrane, pa evo moja Koprivničko-križevačka je 2004. potpisala i zasigurno to dovoljno govori samo za sebe. Ali meni je posebno važno ono što ste vi spomenuli da je potrebno potaknuti odgovornost Ministarstva poljoprivrede, ako sam dobro primijetio. Apsolutno, potrebna je odgovornost i potrebno je da se osiguraju uvjeti onima koji mogu proizvoditi kvalitetnu hranu o čemu ne svjedočimo. Ali isto tako želim reći da je potrebna odgovornost i u kriznim situacijama koje se događaju kao na primjer ova koja se dogodila sada sa alfa toksinom. I odmah u takvoj situaciji ministarstvo optužuje one najslabije one naše mljekare, iako je vrlo jasno da postoji kod nas u središnjem laboratoriju za kontrolu mlijeka u Križevcima dakle kontrole, laboratorijima prerađivača mlijeka isto tako postoje kontrole. I zasigurno je trebalo da se te kontrole naprave prije nego to mlijeko dospije na police. A onda nama inspekcija susjedne države kaže nije to ispravno. Pa to je toliko štetno i neodgovorno za proizvođače mlijeka da uistinu nema se tome što više dodati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Petar Čobanković. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega. Vi ste izrazili dosta skeptičnosti o način provedbe dosadašnjih zakona i rekao bih dosta skeptičnosti da li je Hrvatska GMO slobodna. A teško je kazati da je Hrvatska u potpunosti GO slobodna, ali je sukladno važećim zakonima koji su moram kazati vrlo konzervativni. I ovaj dio, ovih izmjena i dopuna su dio europskog zakonodavstva koje je u usporedbi sa uvjetno rečeno američkim ili slično vrlo konzervativan prema GMO-u. Ali je on rekao bih liberalniji od našeg dosadašnjeg zakona koji smo mi imali iz 2005. i 2009. godine. I ja sam rekao u svojoj raspravi da mi moramo slijediti, moramo se uskladiti, ali u isto vrijeme mora biti prepoznatljivost našeg rekao bih brenda, hrane, da Hrvatska bude slobodna od GMO-a. To je poanta. Ne moramo uvijek biti do zakona ili preko zakona, a da ne bi bili preko zakona potrebito je imati adekvatne institucije koje mogu izvršiti određene analize i provjere. Da, mi smo 2005. godine provjerom sjemena kukuruza koje smo izvršili kad smo imali mogućnosti utvrdili da određena vrsta odrđenog hibrida, određenog proizvođača ima nešto veće učešće GMO-a u svom sastavu nego što je dozvoljeno. I onda što smo učinili? Bez razmišljanja smo išli u uništavanje tih svih površina, a radilo se o nekih 6000 ha ne malih površina, ali je to bio jedan jasan pokazatelj i o ovima o kojima ste vi pričali koji su se opredijelili vjerojatno da bi ostvarili veći profit, koji su se opredijelili. Bio im je jasan pokazatelj da im to u Hrvatskoj neće proći. I tako je slično i sa nekim drugim. Vi ste, netko je spomenuo soju, da. Problem GMO soje u hrani ne samo riba, nego veći problem u svinjogojstvu ali isto tako [[Upadica Leko: Hvala lijepa. Isteklo je vrijeme.]] jednom dobrom kontrolom Hrvatskoj se nije desilo da je uvezena GMO soja.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Petar Baranović.
Odgovor će bit vrlo kratak uvaženi gospodine predsjedniče. Kolega Čobankoviću, je li vi odista vjerujete da ste uništili sve što je ušlo? Stvarno vjerujete u to? Jer radilo se o sjemenu jedne od kompanija koje sam spomenuo u svom izlaganju, a činjenica je da su se i u drugim zemljama, vrlo moćnim zemljama sustavno borili protiv ulaska, da su se sustavno borili za GMO free zemlju i da su izgubili tu bitku. Zato i jesam apostrofirao potrebu da budemo oprezni i da se perma tome hrvatska politika u budućnosti i sad odgovorno ponaša. Činjenica je da je GMO sjeme došlo na hrvatske njive i ta činjenica dovoljno upućuje da budemo budni. A šta se tiče vaše konstatacije da je interes Hrvatske brend zdrave hrane autohtonih proizvoda poljoprivrednih ja se apsolutno slažem. Ja osobno preferiram samo ono šta je, ne samo šta je posijano na hrvatskim njivama, nego i ono što je proizvedeno u hrvatskim tvornicama. Milka čokolada u moju kuću nije ušla 10 godina. Dakle, nemojmo sumnjat u dobre namjere, ali počnimo vrlo sustavno, vrlo sustavno počnimo vodit računa o ovako ozbiljnim temama koje ulaze na sporedna vrata u vidu jednog vrlo kratkog zakona, pa kad pogledate na prvu čini vam se da je to čisto tehnička korekcija ali zapravo iza tog stabla krije se velika šuma. Hvala na pažnji.
Hvala i vama. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Sada je na redu Klub zastupnika nezavisne liste i poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, ministrice, zamjeniče ministra. Evo mi danas razgovaramo zapravo o ovoj točci 5. o Konačnom prijedlogu Zakona o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom. Zatim, razgovaramo o ovom Prijedlogu Zakona o deterdžentima. Hajde to nitko nije spomenuo. Razgovaramo, znači jer je 5 točaka zapravo 4 pardon spojeno zajedno o uvozu, izvozu opasnih kemikalijama i o ovom Zakonu o genetski modificiranim organizmima. Pa ja ću ovako reći samo najprije dvije, tri rečenice kad je riječ o hrvatskom izvozu. Uz grad Zagreb još samo 12 hrvatskih gradova uspijeva ostvariti izvoz veći od milijardu kuna. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku nakon Zagreba Kutina je tako lani izbila na drugo mjesto najvećih izvoznika. Zagrebačko gospodarstvo je preko granice plasiralo roba u vrijednosti od 23,7 milijardi kuna što je trećina ukupnog izvoza od 72,7 milijarde kuna. Kutina koja godinama ostvaruje stabilan rast izvoza i u kojoj dominiraju učešće Petrokemije izvezla je lani čak 2,8 milijardi kuna. Na listi gradova izvoznika lani je uslijed gospodarske krize došlo do lomova pa je primjerice nekoć jedan od vodećih Split ispao s ove liste. Splitski je izvoz lani pao za više od 70%, sa 2,4 milijarde na 710 milijuna kuna. U 2008. je primjerice Split izvezao više od 3 milijarde kuna. Jasno tome treba pridodati lom ili slom brodogradnje. Šibenik je treći grad po visini izvoza, a lani ga je poboljšao za 27%, na više od 1,8 milijarde kuna. Varaždinci su eto izvezli neznatno više nego prethodne godine, milijardu 770 milijuna kuna dok je Rijeka imala podbačaj od 43% te je ostvarila milijardu i 720 milijuna kuna. Taj pad je sličan i Puli, još i veći, čiji je izvozni rezultat pao s čak 3,3 milijarde kuna u 2011. na milijardu 590 milijuna kuna. Pula je tako tek neznatno ispred Karlovca koji iz godine u godinu izvozno jača, prije svega radi industrije koja proizvodi oružje. Međutim, da se vratim i ja na ove uredbe, na ovaj Zakon o hrani, da ga tako nazovem. Mi tu imamo 10-ak uredbi, ja ih neću sada citirati i čitati, ali ono na što želim skrenuti pozornost to su ove prekršajne odredbe članak 8. prijedloga zakona, znači o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom. Ovdje se predviđaju kazne od 50 do 100 tisuća kuna. Netko će reći da su te kazne male, netko će reći da su naprosto velike. Ja tvrdim da danas nema ozbiljnog proizvođača recimo mlijeka koji npr. ma ne u Istri nego svugdje ne otvara i neku mini-siranu ili mini-mljekaru. Ti ljudi su u jednoj katastrofalnoj materijalnoj situaciji, moraju trošiti, moraju ulagati ako žele nešto zapravo imati i možda bi bilo dobro da se kroz amandmane taj raspon kazni proširi. Da možda minimalna kazna bude 10 tisuća, ne 50 tisuća pa onda do 100 tisuća kuna. Što se tiče GMO-a moji prethodnici, moji kolege su manje-više sve rekli. Tu smo svi ja vjerujem na istim pozicijama. Neću ni ja previše o tome govoriti. I ja isto tako sumnjam da u dogledno vrijeme nećemo imati problema sa GMO-om. Možda danas nećemo, možda nećemo ni sutra ali već prekosutra možda i hoćemo i zato se slažem sa svim zastupnicima da je dobro, pod navodnicima kao što bi narod rekao "puhati na hladno". Jasno ne GMO i točka. Ono što isto tako treba reći kada je riječ o ovoj poljoprivredi jasno apsolutno suosjećam sa zbiljom hrvatskog seljaka ili hrvatskog sela. Oni se eto i ovih dana okupljaju na hrvatskim cestama. Nikako da potrefe termin, ili to čine prerano ili čine kada je prehladno. Normalno ne pozivam nikoga da to čini nego pozivam da se razgovara. I točno je što su manje-više svi ovdje zastupnici rekli da Hrvatska uvozi ne male količine mlijeka, da našeg seljaka često ucjenjuju uvoznici tog mlijeka, da nam prodaju mlijeko kojega kasnije povlače sa polica. Da li je to domaće, da li je to uvozno ne znam, ne ulazim sada u to ali poanta bi trebala biti da naš seljak može živjeti od svog rada, da može njemu od rada živjeti i njegova obitelj ili preživjeti i da zajednica od toga ima koristi. I kao što sam i jučer rekao ne treba nitko zavidjeti seljaku ako vozi traktor vrijedan 300 tisuća kuna jer on bez tog traktora ne može raditi, on je na neki način mali poduzetnik, obrtnik ne znam u takvoj jednoj svojoj formi. A zbog toga treba isto imati na umu da u pravilu ti ljudi imaju 300 i ne znam tisuća ili više tisuća kuna kredita. Konačno, sve im je pod hipotekom, od naslijeđenog imanja do tog stroja i to treba imati na umu. Ja se slažem da ima seljaka koji danas žive natprosječno za hrvatske prilike, ali uglavnom naši seljaci rade natprosječno da bi živjeli ispod prosječnog. I utoliko im sigurno i zemlja i zajednica i Sabor prije svega Vlada, ministarstvo trebaju pomoći. Naš seljak je sigurno uvijek bio realan. Zašto je bio realan? Čvrsto je bio na zemlji jer je najbliži zemlji. Sa Vladom ja tvrdim da se on može nositi, sa lobijima, sa kapitalom jako, jako teško i tu on u pravilu gubi tu bitku. Slažem se, ništa lakše u ovoj zemlji nije radniku u jednome PURIS-u koji šuti u jednom GREDELJ-u koji ostaje bez posla, u malim obrtima itd., itd. Ali kad je riječ o ovoj hrani, kad je riječ o ovom mlijeku sad se spominju i neke MILKA čokolade, ne znam što je s njima problem, mi svi imamo pravo prije svega na istinu ali bojim se da će u konačnici ova histerija najviše koštati našega seljaka. Ono što treba isto tako spomenuti kako funkcioniraju institucije u sustavu kontrole sigurnosti hrane. Danas je objavljen jedan dobar, sjajan članak u Poslovnom.hr i onda između ostalog spominju pozivajući se na ovu aferu koja je izbila kad je bosansko-hercegovačka pogranična inspekcija pronašla u Dukatovim, Vindijinim pošiljkama mlijeka one sastojke pa onda između ostalog se da iščitati kako djeluje ili kako funkcionira inspekcija u Hrvatskoj. Činjenica je da su za kontrolu uvoza hrane na graničnim prijelazima i promet u trgovačkim tim lancima zadužene čak 4 inspekcije raspoređene u tri ministarstva i u najmanju ruku to izaziva sumnje da te službe mogu koordinirano nastupati. Veterinarska inspekcija ocjenjuje proizvode životinjskog podrijetla dok fitosanitarna provjerava tržne standarde za svježe voće, povrće i njih dviju vezane su uz Ministarstvo poljoprivrede. Sanitarna inspekcija nadzire proizvode biljnog podrijetla, no njezina je matica u Ministarstvu zdravlja, a gospodarski inspektori iz Državno inspektorata zaduženi za nadzor hrane u maloprodaji pripadaju Ministarstvu gospodarstva. Uz to uz sustav kontrole uključeno je još nekoliko državnih institucija poput Agencije za hranu, Veterinarskog instituta, Centra za kontrolu namirnica te Zavoda za toksikologiju. Znači puno inspekcija, puno nadzora, ali mnoge od njih su naprosto raspoređene u raznim tim ministarstvima i pitanje je koliko je to u končanici i učinkovito. Gospodarski inspektori Državnog inspektorata, rekoh nadziru tu kakvoću hrane, normalno za ljude, za životinje, u maloprodaji neovisno o zemlji podrijetla. Tijekom 2012. obavljeno je ukupno 11 233 službenih kontrola u kojima je utvrđeno 1150 povreda zakona zbog koji je doneseno 110 pisanih rješenja o zabrani stavljanja na tržište nepropisno označene hrane, odnosno hrane koja nije odgovarala propisanim zahtjevima kakvoće i 387 usmenih rješenja kojima je privremeno zabranjen promet proizvoda a vrijednost proizvoda stavljenih izvan prometa iznosilo je, nećete vjerovati svega 309 tisuća kuna, 577, 309, 577 kuna. Podnesena su i 823 optužna prijedloga nadležnim Prekršajnim sudovima i podneseno je ili i doneseno je, pardon, 17 prekršajnih naloga u iznosu od 42 400 kuna. Ovdje je jedna kazna veća od ovih 42 tisuće kuna. Granična sanitarna inspekcija Ministarstva zdravlja lani je zabranila uvoz 60 pošiljki hrane, a 4 su uništene. Na unutarnjem tržištu nije dopustila prodaju 9 700 proizvoda zbog nedopuštenih lijekova u dodacima prehrani, zaplijenila je i uništila 50 513 komada proizvoda za ilegalnog korištenih konzervansa, namirnicama u svježim tijestima. A kroz sustav brzog uzbunjivanja uništeno je 4 488 kilograma konzervi tune, 101 kilogram čaja korijena čička i 184 komada nekih dječjih kašica. Ono što je međutim zanimljivo 2011. imali smo 28 610 kontrola, a 2012. svega 11 233 kontrole što će reći gotovo 1 naprema 3, ili 40% u odnosu na godinu dana ranije. Jasno je, svi se mi zalažemo da te kontrole budu češće, da budu učinkovitije, da građani jasno time budu sigurniji. Kad govorimo o ovoj poljoprivredi neću više o tome, neću o GMO-u, reći ću samo za jedan detalj kojega eto iščitavamo danas, da poreznim dužnicima na selu neće više biti isplaćeno poticaji dok ne podmire svoje obveze. Prije smo, ovog zakona, znači jučer razgovarali o poticajima, poticajima u poljoprivredi, industriji su negdje oko 9 milijardi kuna, pola pola cirka. To je gotovo 8% proračuna RH i vidimo kako nam ide, loše nam ide sa tim opterećenjima, ali bez obzira na sve ovaj moramo pokušati na neki način pomoći tom hrvatskom seljaku, mora opstati i želim vjerovati, iako mnogi sumnjaju da će sutradan kada Hrvatska 1. 7. uđe u EU, mnogi sumnjaju u to, njemu biti lakše. No, bez obzira na sve trebamo u svakom slučaju pomoći.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje prijavljene su replike. Idemo redom, prva replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite poštovani zastupniče.
E gospodine župane slažem se ja da treba pomoć hrvatskom seljaku ali i kako gospodin zastupnik niste onda trebali dići ruku za, prošle godine za ono smanjenje od milijardu i po, gotovo milijardu i po kuna u programu za poljoprivredu. Na taj način je Hrvatska poljoprivreda, hrvatski seljak doveden u izuzetno tešku situaciju. Mi dan danas uvozimo negdje oko, preko 2, 2 milijarde dolara hrane, a uvozimo svašta. I nemamo nikakvu kontrolu, ama baš nikakvu kontrolu na taj uvoz. Nažalost došli smo i do toga da većina građana Hrvatske s obzirom na primanja ili ne primanja koja imaju, ne bi imala čak ništa ni protiv da jede tu zabranjenu tunu, povučenu iz određenih trgovačkih centara, da jede i GMO proizvode jer politika koja je dovela većinu tih građana ih je bacila doslovno na koljena. Nažalost tako i u Slavoniji. Pa evo ja vas pozivam da odemo u bilo koju trgovinu u RH, bilo koji trgovački centra, kao zastupnici svi odemo u te trgovačke centre pa ćemo vidjeti čime su napunjene te police. Dalmatinska smokva proizvedena u Srbiji ili pakirana u Srbiji, paška janjetina uvoz iz Rumunjske. Kakvu svinjetinu jedemo, kakvu teletinu, kakvu govedinu i što konačno uvozni lobiji uvoze? Neću spominjat lišće i banane. Uvozimo ono što bi se trebalo proizvoditi, ekološki u RH i to je činjenica.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Slučajno imam ove proračunske izdatke i bolje rečeno usporedbu siječnja 2012. sa 2011. ukupni prihodi su nešto manji, 1,7%, porez na dobit 3,2% veći je ali ću reći da su u ovom mjesecu siječnju u usporedbi sa siječnjem prošle godine subvencije koje su isplaćene kako u industriji tako i seljacima, 57,2% veći. Inače kad govorimo o tim subvencijama one dostižu iznos na godišnjoj razini ili o tome smo raspravljali jučer 9 milijardi kuna. 50% tih iznosa ide za poljoprivredu, ribarstvo, 50% ide za industriju. Začudio sam se i ja da je pri raspodjeli tih poticaja na neki način podzastupljena recimo Slavonija dok je zbog brodogradnje možda nad prosječno zastupljena obalna da se tako izrazi Hrvatske zbog problema koji imaju ti gospodarski subjekti. No bez obzira na sve te subvencije treba zadržati, treba iz pošteno raspodijeliti bez istih naš seljak jednostavno neće moći opstati kao što pitanje što će biti sa hrvatskom brodogradnjom sutradan kada ih ne bude bilo. A slažem se, slažem se apsolutno se slažem sa svim ovim primjedbama kada je riječ o našem uvozu. Ja isto ne mogu razumjeti da na policama u jednoj rodnoj, zlatnoj Slavoniji dolaze poljoprivredni ne znam kakvi proizvodi iz uvoza kada je ta ista Slavonija nekoć hranila 20 ili više milijuna stanovnika. Tu treba jasno imati malo više imati sluha ali tako skoro pri tom uvoznom lobiju teško da će stvari preko noći promijeniti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Kajin evo mi smo govorili s obzirom da je objedinjena rasprava pa onda ova prva točka je bila prijedlog zakona o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom a u svezi s ovim što je prethodno rekao kolega Vinković. Dakle nije u Hrvatskoj problem u ambalaži, u onom što dolazi u doticaj s hranom, već je problem u onome što se nalazi u toj ambalaži. Izvana je to gladac, a iznutra je to jedan običan jadac. Ne treba se skrivat pred činjenicom da danas hrvatski građani se hrane običnim smećem iz uvoza. Mi izvozimo zdravu hranu a uvozimo hranu u najmanju ruku upitne kvalitete. Danas su police stranih trgovačkih lanaca u RH koji su preplaviti Hrvatsku postale kontejneri, smeća od hrane koje ne žele plasirati svojim građanima, nego to plasiraju ovdje nama u Hrvatsku, našim građanima. Porazna je, sramotna je gotovo nevjerojatna činjenica da su sve hrvatske vlasti otkad postoji hrvatska država dozvolile da mi danas imamo činjenicu da uvozimo od 40-45% hrane a da se u EU prosjek uvezene hrane u zemljama članicama kreće oko 8%. Pitanje vlastite proizvodnje hrane jedan je od elemenata suverenosti svake države i dok se svaka država članica EU bori za to da ima što veći udio vlastite proizvodnje hrane, mi dozvoljavamo da i tu postanemo ovisnici i robovi o hrani uvezenoj iz drugih zemalja.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite poštovani zastupniče.
Da, slažem se sa gospodinom Burićom kada kaže da nije problem u ambalaži već u onom što je u toj ambalaži. Ja bi rekao da hrana koja je na našim policama pa makar bila iz uvoza je obično smeće. Ne usuđujem se tako hrabro konstatirati ali dobro. Mi smo na neki način i skupi zašto, naši posjedi su mali, kuna je netko će reći pod navodnicima precijenjena iako ja stalno tvrdim, danas korigirati tečaj iste bilo bi naprosto subverzrivno ponašanje po opstanak nacionalne ekonomije i supstrata našeg građanstva, možda su i male subvencije, a gdje je najveći problem tome. Prije svega u našemu standardu. Naši građani jednostavno nisu više u stanju kupovati kvalitetnu hranu i to je nešto na čemu se trebamo svi zajedno pobrinuti ili zabrinuti. U pravilu ljudi sa svojih 2000 nešto kuna mirovine sa prosječnom plaćom od 4, 5 ili 5 i pol tisuća kuna sa dvoje djece, gdje mu žena ne radi ili obrnuto pitanje kakvim su naprosto mogućnostima izloženi. Ja u tome vidim isto jedan problem zašto naši ljudi kupuju ono što je najjeftinije a onda logično i ono što je vjerojatno najlošije a to u pravilu onda dolazi preko naše granice.
Sljedeća replika i poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Kajin pa nije čudo što smo u ono ratno vrijeme primali humanitarnu pomoć pa smo pod firmom mesni doručak jeli zapravo nekakvu whiskas hranu bez naljepnice, bez etikete. To vi dobro znate. Bili ste također i u ratu. Danas je problem to što pored svih ovih koje ste vi pobrojali inspekcija, od veterinarskog do fitosanitarnog laboratorija, granične sanitarne inspekcije, inspekcije Ministarstva gospodarstva, agencije za hranu, Veterinarskog zavoda i svih ostalih mi dakle i dalje imamo propust koji se sada evo nedavno odrazio u tome da nam BIH, njihov laboratorij ukaže na nešto u svezi kvalitete prosto ne kvalitete mlijeka. Dakle, reklo bi se s obzirom na to brojne laboratorije puno baba kilavo dijete jel tako, ali kao primjer uvoza svega i svačega i ono što je propušteno je najbolje kada sam jedanput prije govorio u ovom Saboru da smo uvozili čak i radioaktivne bundevine sjemenke iz Ukrajine, tamo je bio Černobil pa da imamo detektor svi bi svijetlili da nas je netko osvijetlio naročito oni koji vole bundevine sjemenke.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Kajin.
… [[Govornik nije uključen.]] najmanje naše susjede. Dobili smo tu poruku iz BiH o ne kvaliteti mlijeka, sada su se već počele provoditi neke polemike kako to da te poruke dolaze iz te države ali to je manje bitno. Možda bimo mi trebali biti malo bolje jednostavno organizirani kada vidimo da su naši proizvođači žrtva između ostalog rascjepka tih institucija koji trebale kontrolirati sigurnost hrane. Tako imamo pri Ministarstvu poljoprivrede uprave veterinarstva, upravu sigurnosti hrane i fitosanitarne politike, onda imamo taj Hrvatski veterinarski institut, imamo Centar za kontrolu namirnica pri Prehrambeno-tehnološkom fakultetu, imamo Hrvatsku agenciju za hranu, imamo Ministarstvo zdravlja gdje djeluje upravo za sanitarnu inspekciju, imamo Hrvatski zavod za javno zdravstvo, Hrvatski zavod za toksikologiju i antidoping, imamo na čelu svega toga jeli tu povezan taj Državni inspektorat, a onda naprosto saznajemo da 2011.gospodarski inspektori proveli su 28 tisuća 610 kontrola dok su ih tijekom 2012.obradili tek 11 tisuća 233 kontrole. Možda da je tih kontrola bilo nešto više možda ne bi trebali čekati na kontrolu mlijeka iz BiH. znači zaključak, samo radite onako kao što ste možda radili nekih ranijih godina pa koliko to god koštalo poreske obveznike. Jeli tako gospodine Čobankoviću?
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Petar Čobanković. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani zastupniče, evo došlo je vrijeme da se u potpunosti složim sa određenim vašim konstatacijama i moram kazati da sam neugodno iznenađen ovim podacima koje ste vi iznijeli, da je u 2011.bilo ukupno 28 tisuća inspekcijskih nadzora i kontrola, a 2012. 11 tisuća i tu je i činjenica zbog čega nam se desilo … to je i činjenica i razlog zbog čega nam se desilo danas inspektori iz susjedne zemlje koji gledajući iskreno imaju znatno niži nivo legislative, znatno niži nivo opremljenosti laboratorija i slično da nas oni upozoravaju i dijele šamare. Ali ono zbog čega sam ja htio vama replicirati, mislim da ste malo pobrkali neke brojke. Vi kažete da je jučer bilo izvješće o poticajima da se spominju u 2012.godini negdje ukupno 9 milijardi poticaja … [[Upadica se ne razumije.]] 2011., ali nažalost ja vam moram kazati ni tada nije bilo 50-50%. U 2011.je za poljoprivredu ukupni poticaji i subvencije su iznosile cca 3 milijarde 720 i ne zna koliko milijuna kuna, a ostalo je u nekim drugim segmentima gospodarstva i brodogradnje i sl. Ono što je zabrinjavajuće i čija će posljedica biti još veći uvoz je ono što se dešava u 2012., a poglavito u 2013. I ti poticaji sa 3 milijarde i 800 su u 2012.smanjeni na 2 milijarde 800 znači za gotovo milijardu, a nažalost trend smanjenja sa prijedlogom proračuna se nastavio i u 2013.i došli smo na svega 2 milijarde 250 milijuna kuna za poticaje i to nažalost će se negativno odraziti na vanjsko trgovinsku bilancu u hrani.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
2011.koliko me sjećanje vara točno 4,1 ili 4,2 milijarde kuna poticaja za poljoprivredu i ribarstvo. Znači moramo gledati zajedno jedno i drugo. Koliko će biti ove godine, ne znam sada na pamet. Neću sada govoriti da je to bila izborna godina itd. jer seljak mora raditi i kada je izborna godina i kada nije izborna godina, mora proizvoditi i mora svoje robe na tržište jednostavno plasirati, mora živjeti i mora i u neizbornim godinama isto tako obitelj prehraniti.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnika Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo kolega Kajin vi ste ustvari jako dobro ustvrdili da imamo jednu prašumu raznoraznih laboratorija koji nisu usklađeni i onda kada tome dodamo još jednu džunglu raznoraznih pravilnika i uredbi koje imamo i koje također nisu usklađeni onda doslovce dolazimo u jedan zbrkani sustav koji troši puno novaca, a ne daje nikakvih rezultata. I glavni i osnovni cilj zašto sam se uopće javio za ovu repliku je jedna činjenica, da mi imamo evo tamo kod mene u Križevcima ustrojene laboratorije za analize i stočne hrane i mesa i mlijeka i meda, ali da imamo tamo i objekte u koje je već uloženo puno novaca, da imamo objekte koji sada već dvije godine tako stoje 80% dovršeni, da je tamo i sjedište Poljoprivredne agencije i da je tamo tabao biti dorađen taj centar u kojem bi se obavljalo niz analiza gdje bi ustvari bilo sve na jednom mjestu, gdje bi se smanjili troškovi, oslobodili neki prostori u Zagrebu koji su jako skupi i gdje bi dobili jedan sustav na jednom mjestu barem u jednom dijelu proizvodnje hrane, barem na jednom dijelu mogućih analiza. I druga stvar koja je vrlo bitna. Ako želimo napraviti nešto, ako želimo stvarno pomoći tim seljacima o kojima toliko svi danas govorimo ovdje i svih ovih dana, onda moramo biti spremni pružiti mogućnost tih analiza, a ne strogo na njihov trošak jer oni to ne mogu podnijeti nego onda napravit sustav pa riješiti te laboratorijske analize i pretrage koje treba obavljati kako bi mi imali čistu hranu i kako bi mogli kao što je ovdje već rečeno deklaracije staviti na GMO hranu da ju mogu ljudi birati i … [[Ne razumije se.]] Ja se nadam da ćemo to i podržati na rebalansu proračuna. Hvala.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Eto nekako nakon 20 godina ja sam isto zavolio Zagreb, moram to priznati, ali ako neke institucije možemo dislocirati iz glavnoga grada onda bih ja to apsolutno podržao zašto ne u Križevce uprave ove institute koje spominjete. Kao što isto tako mislim, ne znam da li će se to dogoditi i da li će iza toga stati bilo koja Vlada, da i pojedina možda ministarstva, može se isto tako … iz Zagreba, bilo da je riječ o poljoprivredi npr. put Osijeka ili turizma, put Opatije ili nekoga drugog grada ili neko drugo ministarstvo. Ne znam da li će se to ikada dogoditi, ali kad bi se mene pitalo mislim da bi o tome valjalo razmisliti.
Hvala lijepa. Obavijest da je u skladu sa člankom 207. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora u 10,41 sati isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnog reda. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Igor Češek. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlog zakona o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom s konačnim prijedlogom zakona u HDSSB-u ocjenjujemo dobrim i mi ga podržavamo. U konačnici ništa nam drugo niti ne preostaje jer se on usklađuje s pravnom stečevinom Europske unije. Zakonsko je pravo potrošača da je hrana koju kupuju kupci s polica trgovačkih lanaca sigurna, a prvenstveno zdrava za konzumiranje. Zakonski propisi koje usklađujemo s onima koje propisuje Europska unija trebali bi umiriti naše građane jer eto sve što oni propisuju zaštitit će nas od neželjenih posljedica, trovanja hranom ili ne daj Bože neke epidemije. Je li to u praksi zaista tako? Posljednjih dana bombardirani smo lošim vijestima vezanim za kakvoću hrane. Kod nas u Slavoniji ljudi iz očaja već počinju zbijati šale i pošalice na sve loše vijesti, od podvaljivanja konjskog mesa pod goveđe pa do sastava mlijeka i mliječnih proizvoda, a sve to nažalost dodatno ugrožava proizvodnju hrane domaćih proizvođač koji su iscrpljeni od birokratskih prepreka koje im nameću rigorozni pravilnici i umanjuju zaradu. Samo nešto tu ne štima, netko vara i mulja, da li zbog nenamjerne pogreške, previda ili profita. Ja bih rekao ipak zbog profita. Ma koga briga od tih pojedinaca koliko je hrana koja se proizvodi zdrava, koliko su materijali u koje se ta hrana pakira zdravi, bitna je ekonomska računica i silni novac koji lobisti zgrću u svoje džepove. Nepovjerenje u sustav kontrole proizvodnje prerade i pakiranja prehrambenih proizvoda mogu imati velike posljedice ne samo na trgovinu već i na turizam jer mi se hvalimo da smo turistička zemlja. Ne zaboravimo također da skandali poput ovoga s mlijekom mogu dovesti do smanjenja prihoda primarnih proizvođača, a na kraju i do još većeg rasta nezaposlenosti. Nekontrolirano skladištenje i pakiranje hrane može imati skupe posljedice i smanjiti povjerenje kako domaćih, tako i inozemnih potrošača koji s pravom očekuju da namirnice budu sigurne i kvalitetne. Međunarodna trgovina hranom iz godine u godinu raste, prehrambene navike se razmjenjuju kao i proizvodnja, priprema i distribucija hrane. Temeljita i učinkovita kontrola pakiranja prehrambenih proizvoda ustvari je neophodna da bi se izbjegli negativni utjecaji po ljudsko zdravlje i na najmanju moguću mjeru smanjile posljedice od bolesti uzrokovane hranom i kvarenje hrane. Svi sudionici u lancu od polja do stola, što znači od poljoprivrednika, proizvođača i prerađivača, osoba u doticaju s hranom i u konačnici potrošača, odgovorni su za sigurnost i kvalitetu hrane koju konzumiramo. Mene osobno ne zabrinjava domaća proizvodnja hrane i pakiranja za tu hranu jer nažalost ne proizvodimo dovoljno ni za svoje potrebe pa smatram da sustav kontrole naše domaće hrane solidno funkcionira, a usput naši udjeli u tome segmentu su niski. No ono što me najviše zanima je uvoz i na koji način osigurati građanima zaštitu od proizvoda štetnih po ljudsko zdravlje. Svjesni smo da je Kina najveći izvoznik gotovo svih proizvoda, odjeće, telefona, igračaka, a u posljednje vrijeme i hrane. Tako su se u skorije vrijeme na europskom tržištu pojavile tjestenine zagađene crvima grašak obojan u zeleno koji prilikom kuhanja gubi boju. Takvi proizvodi vrlo lako ulaze ne europsko tržište kroz luku u Hamburgu jer inspekcija jednostavno ne stigne pregledati i analizirati svaku pošiljku. Europska unija godišnje iz Kine uveze posuđa i kuhinjskog pribora u vrijednosti 730 milijuna eura gdje velik udio predstavlja i plastični kuhinjski pribor koji je predmet ovog zakona. Prijedlog zakona o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir sa hranom je dobar. Njime se definiraju zadaće Ministarstva zdravlja kao nadležnog tijela za provedbu uredbi u zakonu. Propisuje se da su subjekti u poslovanju materijalima i predmetima u dodiru sa hranom obvezni Ministarstvu zdravlja prijaviti djelatnost uvoza, proizvodnje, prerade i stavljanje na tržište materijala i predmeta namijenjenih neposrednom dodiru s hranom. Također propisano je da kontrole obavljaju sanitarni inspektori te se ujedno definiraju njihove ovlasti za provedbu službenih kontrola u nadzoru nad provedbom navedenih uredbi i utvrđuju se ovlasti carinske uprave u provedbi carinskog nadzora. Kao što sam već rekao, mi u klubu HDSSB-a podržavamo donošenje ovog zakona ali nas smeta već uobičajena praksa ove Vlade u donošenju zakona, odnosno njihovih stupanja na snagu. Tako u ovom prijedlogu zakona piše da zakon stupa na snagu danom pristupanja Europskoj uniji, a pravne ili fizičke osobe koje obavljaju djelatnost uvoza, proizvodnje i distribucije materijala i predmeta namijenjenih neposrednom dodiru s hranom imaju rok od 6 mjeseci od stupanja Zakona na snagu na propisanom obrascu svoju djelatnost prijaviti Ministarstvu zdravlja. Dolazimo do određenih nelogičnosti. Dakle, zakon koji brine o ljudskom zdravlju dozvoljava uvoznicima da se pripreme ili bolje rečeno iskoriste u šest mjeseci od stupanja na snagu ovog zakona kako bi uvezle nekvalitetnu ali jeftinu robu i nama je prodali po nekoliko puta većoj cijeni od nabavne. Sa druge strane sjetimo se Zakona o PDV-u sa kojim smo ukinuli nultu stopu PDV-a na kruh i podigli na 5%. I taj zakon vrijedi danom ulaska RH u EU, ali ne mi kao prava država koja funkcionira bezuvjetno dižemo PDV na kruh sa 1. siječnja 2013. Dakle, 6 mjeseci prije ulaska Republike Hrvatske u EU. Mali čovjek igrajući se boga umislio si je da bez ikakvih posljedica može promijeniti prirodu koja zapravo nudi odgovore i rješenja za sve naše nedoumice i pitanja. Gotovo svakodnevno svjedočimo o neželjenim posljedicama kada se pokuša promijeniti priroda. Samo jedan sitan previd ili greška znanosti koja kroji sudbinu čovječanstva može nepovratno pokrenuti cijeli niz promjena koje mogu srušiti sve i dobro i loše ili da budem što blaži mogu učiniti više štete nego koristi. Genetski modificirani organizmi su organizmi čiji je genetski materijal izmijenjen uz pomoć korištenja tehnika genetičkog inženjerstva. Znanost može i dala je odgovor na pitanje je li GMO hrana sigurna, ali ti odgovori nisu ono što nam industrija i mediji govore svatko radi svojih interesa. Taj razlog je jednostavan. Prema mojoj procjeni da je industrija slušala prave rezultate znanosti GMO sjeme nikad ne bi bilo zasađeno, a od tog istog sjemena proizvedena hrana bila bi zabranjena širom svijeta. Na žalost, velikim svjetskim lobijima koje kontroliraju najveće kompanije koje se bave genetičkim inženjerstvom i bogate se zagovarajući tezu da zahvaljujući upravo proizvodnji GMO hrane nikada neće biti gladi. Danas nitko ne može ništa takvim kompanijama. Sjetimo se samo velike američke kompanije koja proizvodi GMO sjeme soje i kukuruza naravno ako se ne koriste sredstva za zaštitu bilja upravo od tog proizvođača konkretno se radi o herbicidima vi ne možete zaštiti soju ili kukuruz jer će uvenut zajedno sa korovskim biljkama. Zar hrvatski narod stvarno nema pravo znati i biti informiran kakvu će ili bi trebao sutra hranu jesti. Nije i pravo na zdravu hranu osnovno ljudsko pravo, te koga zastupa i u čijem interesu radi Vlada Republike Hrvatske? Poljoprivredna proizvodnja u Hrvatskoj godinama je namjerno i sustavno uništavana. Rast cijena hrane nitko danas više ne može kontrolirati. Kome to pogoduje? Dobro umreženim uvoznim lobijima koji se bezobrazno bogate i trljaju sol na ranu toliko puta prevarenim proizvođačima hrane koji na nezagađenim hrvatskim oranicama proizvode voće i povrće od kojega se nitko neće razboljeti. Koga je od njih briga kakva je kvaliteta gotovog proizvoda kojeg hrvatski građani kupuju u trgovačkim lancima ili kako će preživjeti seljaci koji mukotrpno cijele godine rade i na kraju ili prodaju svoje proizvode u bescjenje ili ih jednostavno zaoru i na tržištu nisu konkurentni. Danas raspravljamo i o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama genetski modificiranim organizmima s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom EU te se u prilogu dostavlja i izjava o njegovoj usklađenosti s pravnom stečevinom EU i pravnim aktima Vijeća Europe. Po svemu sudeći ovaj zakon većina će izglasati. Stav nas u HDSSB-u ako se već izglasa ovaj Zakon da je nužno posebnu pozornost posvetiti inspekcijskom nadzoru, te jasno označiti proizvode koji sastoje GMO kako bi se krajnji potrošač upozorio na sadržaj GMO proizvoda i u konačnici donio odluku o njegovoj kupnji. Dakle, ako smo mogli jasno označiti štetnost cigareta na njegovoj kutiji zašto ne bismo to napravili i sa proizvodima koji sadrže GMO. Ali kada već govorimo o kontroli kvalitete nije mi jasno kako mlijeko sa povećanim sadržajem alfa toksina može završiti na policama trgovina. I eto sada kad je tema mlijeka aktualna također mi nije jasno kako ne možemo ući u trag porijekla tog mlijeka ako znamo da postoje sustavi kontrole kao što je HASAP gdje bi u svakom trenutku znali točnu sljedivost proizvoda odnosno dakle od kojega je točno proizvođača povučena šarža proizvoda. Mi u HDSSB-u ćemo podržati ove zakone osim Prijedloga zakona o genetski modificiranim organizmima jer se apsolutno protivimo GMO-u.
Hvala lijepa. Imamo prijavljene replike i to na stajalište kluba Zoran Vinković, poštovani zastupnik. Izvolite.
Uvaženi kolega Češek, lijepo ste primijetili da ovi zakoni ili paket zakona će se objaviti danom stupanja Hrvatske u EU. Da li je to 1.7. to ćemo još vidjeti, ne ovisi sve o nama, ovisi sada i o našim susjedima Slovencima i o tome da li ćemo im se pokloniti kako bi ratificirali taj sporazum. Ali istovremeno svi oni na koje se odnosi ovaj zakon imat će još 6 mjeseci kako bi se prilagodili. A PDV i povećanje PDV-a donijeli smo odmah danom objave u Narodnim novinama iako je jedan od uvjeta EU na koji smo pristali u pregovaračkom postupku bio da to bude danom stupanja Hrvatske u EU. I primijetili ste još jednu izuzetno dobru stvar da je između ostalog razvoj Hrvatske svakako treba temeljiti na razvoju turizma, isto tako i na razvoju poljoprivrede, pa je opravdano i pitanje što naši turisti, naši gosti jedu na Jadranu, da li jedu proizvod iz Slavonije ili im se ne samo kroz trgovačke centre nego kroz svakodnevnicu prodaje ono što Hrvatska uvozi? Normalno da su tu izuzeci i da hrvatski turizam nije takav, ali je to opravdano pitanje. Što smo napravili kao država i za Dalmaciju i za Istru i za Slavoniju? Ja tvrdim ništa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Igor Češek.
Da, kolega Vinkoviću. Apsolutno se slažem s vama i sve što ste rekli je točno. Naime, znamo vrlo dobro kako funkcionira ova Vlada jer samim uvođenjem PDV-a od 5% na kruh šest mjeseci prije nego što je to bilo potrebno pokazuje uistinu koliko im je važno punjenje državne blagajne, a ne sigurnost građana. A donošenjem ovog zakona koji bi upravo trebao zaštititi hrvatske građane koji će stupiti na snagu ulaskom u EU ali proizvođači imaju 6 mjeseci, dakle još dovoljno vremena da se pripreme, odnosno da bi ostvarili još veći uvoz možda nedozvoljenih tvari, odnosno tih materijala koji se koriste u prehrani. Dakle, samo sa ova dva zakona Vlada Republike Hrvatske si je dala otprilike godinu dana manevarskog prostora kako napuniti proračun, s druge strane i pogodovati uvozničkim lobijima.
Druga replika i poštovani zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem. Poštovani kolega više puta je evo i tijekom dana, a evo i vi ste se dotakli problematike nedavnog neugodnog događaja sa ovim mlijekom i onda se čudimo kako je moguće da je to ustanovljeno u BiH, a da naše nadležne institucije i službe nisu po tom pitanju ništa napravile. Pa kako i ne bi, spomenuo je netko ovdje džunglu propisa u RH. Ja sam pokušao prebrojati sve propise koji su trenutno na snazi od zakona preko raznih pravilnika do onih obavijesti o zaprimljenim zahtjevima za registraciju oznaka izvornosti ili zemlji podrijetla itd. Znate li vi koliko, i nisam siguran da li sam ih sve nabrojao, potrošio sam jako puno vremena, znate li vi koliko u Hrvatskoj u toj džungli propisa kad je u pitanju kvaliteta hrane i za čovjeka i za životinje i kad je u pitanju i GMO, kad je u pitanju ono što se tiče veterine koliko tih propisa ima u Hrvatskoj? 536, 40-ak zakona, ja sam ih nabrojao 40 i 486 kojekakvih pravilnika i 10-ak ovih objava o zaprimljenim zahtjevima za registraciju. Pa da si Einstein, da si wunderkind, da ništa drugo ne radiš 72 sata na dan da oni koji rade da im dan traje 72 sata oni koji trebaju to kontrolirati u toj šumi propisa, ma dobro je rečeno Amazona propisa u Hrvatskoj ne bi se moglo snaći. I onda nije čudno da nam se dogodi ovo što se dogodilo da dobijemo lekciju i packu iz susjedne BiH, a tolike novce dajemo za agencije, za ljude koji u njima rade.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Igor Češek. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Kolega Buriću isto tako se slažem s vašim konstatacijama, ali ono što mi uistinu nije jasno, ovaj slučaj sa mlijekom pa svaka velika poduzeća koja brinu o sebi i brinu o sigurnosti imaju i uveden HASAP sustav odnosno analizu kritičnih kontrolnih točaka i ISO standarde. Dakle, tu je procedura vrlo zahtjevna gdje se mora točno znati i odrediti sljedivost određenog proizvoda. Dakle, ako mlijeko zaraženo, odnosno sa povećanim sadržajem afla-toksina dolazi na hrvatske police taj isti proizvođač, odnosno prerađivač mora znati da li je to mlijeko sa farme negdje u Slavoniji, sa farme negdje u Križevcima ili je negdje sa farme u Poljskoj. I to on mora ustvrditi u roku od svega nekoliko sati. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo sad kad ste se vi kolege iz HDSSB-a tak lijepo naspominjali dozvolite i meni da se malo priključim ovom suglasju. Ali prvo ću reći onaj dio gdje nisam suglasan sa vašom raspravom kolega Češek, u kojem dijelu nisam suglasan sa vašom raspravom gdje ste rekli da je poljoprivredna proizvodnja godinama zanemarivana. Nije točno, nije točno. Za vrijeme mandata gospodina Čobankovića je zasigurno poticana i u prilog tome govore povećana proizvodnja mlijeka, povećana proizvodnja mesa. Sada je ona zanemarena kolega Češek itekako i vidite na koje grane je spala proizvodnja mlijeka, a da ne govorimo o mesu i ostalome. No naravno suglasan sam u onom dijelu gdje ste govorili o zdravoj hrani, gdje se kaže da je potrebna zdrava hrana ali naravno i adekvatno pakiranje. Jer u tom dijelu zasigurno dolazi do međusobne interakcije ambalaže i hrane poglavito se pozornost stavlja na plastiku kao takvu i veliki broj uredbi u tom dijelu, u tom smislu govori. Ali, posebno je ovaj momenat gdje govorite vi o ovome incidentnom događaju gdje se govori o alfa-toksinu u mlijeku. I u tom dijelu se pokazalo ono na što su naši mljekari upozoravali već u veljači prošle godine, već u veljači kada su upozoravali da se na neki način određena pristranost prerađivačkoj industriji radi da se u tom dijelu radi. A i sama izrada Pravilnika o mliječnom paketu nešto govori u tom smislu. Zamislite u tom Pravilniku o mliječnom paketu stoji da otkupljivač proizvođač ne mora dati ponudu. Pa zar to ne govori dovoljno samo za sebe. I sad u tim okolnostima, znači inspekcija druge države kaže nije ispravna, a onda se krivnja svaljuje na onog najslabijeg, na proizvođača. To istinu puno toga govori. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Igor Češek.
Poštovani kolega vi ste ovako vrlo simpatičan čovjek i ja stvarno uživam u vašim replikama i da prvi put prisustvujem sjednicama Sabora ne bi vas možda ni svrstavao u redove HDZ-a. Ali dozvolite mi molim vas da vam kažem jednu drugu stvar, pa vi ste bili na vlasti izvjesno vrijeme, imali ste ministra poljoprivrede, toliku brigu o poljoprivredi i o razvoju Slavonije i Baranje ste pokazivali, znate na kakav način? Samim time što ste organizirali svjetsko prvenstvo oranja u Biogradu na moru, a ne u Slavoniji i Baranje dokazuje dovoljno o vašoj brizi.
Hvala lijepa. Sada bi na, iskoristio pravo predsjednika Sabora pa bih rekao ovako: dosjetka poštovanog zastupnika Stjepana Milinkovića, da ste se vi u klubu pred hrvatskom javnosti malo podspominjali vrijedi i za kolegu Stjepana Milinkovića, on je nastupio u ime kluba pa je nastupio njegov kolega Petar Čobanković, pa je na to imao repliku. Time mi svi na neki način diskreditiramo smisao replike u Hrvatskom saboru jer replika nije, nije, vi ćete raditi po svojemu, ja sam dužan radi javnosti reći, vi ćete snositi odgovornost za svoju repliku a ja ću ovo reći, smisao replike nije pojačavanje stajališta kluba u kojem vi djelujete i radite, nego je smisao replicirati, prigovoriti, osporiti a nastaviti jer to javnost i očekuje od vas. Idemo na četvrtu repliku i poštovani zastupnik Petar Čobanković.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani kolega zastupniče. Pa evo dozvolite da kažem da se ja sa dobrim djelom vaše rasprave u potpunosti slažem, slažem se i o nelogičnosti produljenja roka od 6 mjeseci za donošenje ovog zakona, a u isto vrijeme prije par tjedana smo donijeli zakon o PDV-u koji se odmah počeo primjenjivati gdje je uvedena stopa od 5% za hranu, znači za kruh i mlijeko. Ono što bi još želio kazati i s čime se slažem to je i po pitanju ovoga alfatoksina u mlijeku. Nelogično je, i ja držim da se može u manje od 2, u roku od 2 sata kada se pročita lot na kutiji po sljedivosti, po, utvrditi odakle je porijeklo mlijeka. I meni je malo nelogično da ministarstvo izlazi sa tako paušalnim ocjenama i govori da je mlijeko od hrvatskih poljoprivrednika što ja nikad se ne bi ukazati na takav način, jer se jednostavno točno može utvrditi. E sad ono s čime se ne slažem, vi ste rekli da je poljoprivreda godinama uništavana, pa možda jeste uništavana ali na način ako se u periodu od 2003. do 2011. poticaji povećaju sa milijardu i šesto na tri milijarde i osamsto možda je to jedan od vidova uništavanja. Ili ako se kapitalne investicije, investicijska potpora kapitalnim ulaganjima sa 25% poveća na 40 i 50% možda je i to uništavanje poljoprivrede. A da, o tom bi možda mogli i pričati kad u međuvremenu se ne bi desile promjene, pa onda imamo ovu Vladu koja je u 2 godine, znači u 2012. i 2013. uspjela smanjiti te poticaje. U 2012. za milijardu kuna, a u 2013. po prijedlogu proračuna koji je važeći još za dodatnih milijardu i pol. Znači u 2 godine, dvije i pol milijarde kuna manje poljoprivrednicima, od toga dragi prijatelji, to je negdje cirka milijardu osamsto, između milijardu sedamsto i milijardo osamsto milijuna kuna direktno manje ljudima u Slavoniji, i Baranji i zapadnom Srijemu.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Igor Češek. Izvolite.
Kolega Čobankoviću slažem se ja sa većinom onoga što ste naveli i uistinu je to točno, međutim morate biti svjesni i vaše odgovornosti, odnosno odgovornosti vaše Vlade. Nije da ova Vlada se ponaša dobro prema poljoprivredi, čak naprotiv, apsolutno degradira poljoprivrednu proizvodnju, ali iza vašeg mandata je bio apsolutno uvoz hrane. Dakle, Hrvatska uvozi 45% hrane, uvozi, dok je u EU taj postotak 8%. O čemu pričamo, pa to je uništilo hrvatsku poljoprivredu.
Hvala lijepa. Nastavljamo, iscrpili smo listu klubova zastupnika u Hrvatskom saboru koji su se prijavili za raspravu o ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prvi na redu je poštovani zastupnik Zlatko Komadina. Nema ga u sabornici, gubi pravo rasprave o ovoj temi. Sljedeća je poštovana zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče. Na samom početku izlaganja o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o genetski modificiranim organizmima želim naglasiti da ću podržati donošenje ovog zakona. Ovo je tehnički zakon kojem se hrvatsko zakonodavstvo usklađuje s pravnom stečevinom, odnosno direktivama EU pa se postojeće hrvatske odredbe niveliraju i prilagođavaju rokovima i definicijama odredba iz EU direktiva. Genetski modificirani organizmi posebno hrana, odnosno živi modificirani organizmi koji nastaju u laboratorijima rekombinantnom DNK tehnologijom u svijetu izazivaju velike prijepore i sukobe te treba naglasiti da ni države EU nemaju zajednički stav i zajedničku politiku prema genetski modificiranim organizmima. Neke Europske zemlje zagovaraju prilično liberalnu politiku prema GMO-ima pa i prema ispuštanju živih GMO-a u okoliš, poput primjerice Velike Britanije i Švedske. Dok neke druge Europske države koje imaju jaku poljoprivrednu tradiciju i prehrambenu industriju, poput primjerice Austrije i Francuske od novih članica Poljske, imaju prilično negativan i konzervativan pristup GMO-ima i zalažu se za politiku restrikcija i slobodnog odlučivanja o zabranama GMO-a za svaku pojedinačnu državu. Vjerojatno zbog toga do današnjeg dana, koliko je meni poznato nije postignut konsenzus EU oko ovog pitanja. To je što se tiče europskog okvira. Kada govorimo pak o međunarodnom okviru s jedne strane imamo svjetsku trgovinsku organizaciju VTO koja je izrazito sklona liberalizaciji GMO-a i koju se često optužuje kao zagovornicu interesa vrlo moćnih multinacionalnih kompanija koje imaju patente na GMO-e i koje otvoreno vrše nesmjeljeni pritisak na sve države koje su sklone zabrani ispuštanja živih GMO-a u okoliš, optužujući takve države da na taj način krše pravila slobodne trgovine. Na međunarodnoj sceni s druge pak strane imamo UN i UN-ove konvencije koje baš nisu pretjerano prijateljski raspoložene prema ispuštanju živih GMO-a u okoliš. Imamo UN-ovu konvenciju o bioraznolikosti pri kojoj je usvojen protokol o biosigurnosti takozvani Kartagena protokol koji je prvi međunarodno obvezujući instrument koji regulira prekogranični prijenos, izvoz i uvoz, provoz, rukovanje i uporabu živih modificiranih organizama koji mogu imati štetne utjecaje na očuvanje i održivu uporabu biološke raznolikosti uzimajući također u obzir i opasnost po ljudsko zdravlje. Kartagenski protokol je međunarodni politički kontekst uveo načelo predostrožnosti prema GMO-ima sve dok se ne dokaže kako takvi organizmi nemaju nikakav negativan učinak na bioraznolikost koja je najveće bogatstvo svijeta. Velika je važnost protokola što je državama u razvoju omogućio priliku da na pravnoj osnovi odbiju uvoz živih modificiranih organizama na svoje područje i to na temelju spomenutog principa predostrožnosti odnosno u situacijama vrlo proturječnih mišljenja i podataka o njihovoj štetnosti. Važno je istaknuti da se pojedine odredbe, informacije iz sadržaja protokola odnosi na produkte odnosno proizdovde živih modificiranih organizama a ne samo isključivo na žive modificirane organizme. Kada govorimo o stavovima domaće javnosti, hrvatska javnost je nedvosmisleno protiv genetskih modificiranih organizama pa se prilikom istraživanja javnog mijenja u vrlo visokim postupcima čak 99% stanovništva protivi hrani koja sadrži žive modificirane organizme odnosno GMO a posebice ispuštanju živih modificiranih organizama u okoliš. Čini se da je i politika u Hrvatskoj slijedila taj stav javnosti pa su sve vladajuće elite do sada pokazivale priličnu podozrijelost prema GMO-ima ali donekle popuštale pod pritiscima svjetske trgovinske organizacije. I dobro da je tako, ako ne zbog odgovornosti prema javnom interesu i održivom razvoju koji se temelji na očuvanju okoliša i prirodi posebice bioraznolikosti a ono zbog političkog populizma i pragmatizma. U posljednje vrijeme sve veći broj znanstvenih istraživanja pa čak i onih znanstvenika koji su prije bili skloni ispuštanju živih modificiranih organizama u okoliš pokazuju da je dobro koristiti načelo predostrožnosti prema GMO-ima jer ta istraživanja ukazuju na zdravstvene rizike od konzumiranja hrane koja sadrži GMO-e pa bi Ministarstvo zdravlja možda trebalo preispitati odluke koje na popise tzv. nove hrane prema kojoj treba primjenjivati načelo predostrožnosti treba GMO hranu a ne batatas, steviju, i goji što je nedavno izazvalo negativne, rekla bih opravdano negativne reakcije javnosti jer batatasa, stevija i goji sigurno nisu nova hrana i nove namirnice jer ih van europske kulture s velikim zadovoljstvom koriste i konzumiraju već nekoliko tisuća godina. Ono zbog čega moramo brinuti jest najezda i nekontrolirano širenje monokultura koje su najveća prijetnja biološkoj raznolikosti svijeta. A GMO usjevi i terminator tehnologije usađen u njih sa ciljem zaštite patenata vlasnika, multinacionalnih kompanija i krupnog kapitala su najagresivnije monokulture i zbog toga se mora Hrvatska oduprijeti pritiscima koji zagovaraju liberalizaciju Hrvatske prema GMO-ima. A Hrvatska je stavovima javnosti pa čak i deklariranih politika vladajućih elita svoju politiku prema GMO-ima u proteklih nešto više od desetak godina ipak djelomično liberalizirala. Naime od državne kompanije protiv GMO-a u režiji Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređenja iz razdoblja koalicije Vlade premijera Račana, kompanije koja je najavljivala donošenje posebnog zakona kojim će GMO-i u Hrvatskoj biti potpuno zabranjeni preko Zakona o zaštiti prirode koji je ostavljao formalno doduše vrlo malu mogućnosti sijanja GMO-a. danas imamo Zakon o genetski modificiranim organizmima koji je predložen u prilično strogu proceduru odobravanja sijanja GMO-a iz Zakona o zaštiti prirode, liberalizirao i ne transparentno postavio u području javne rasprave i odgovornosti. No to je granica koju dalje ne smijemo prolaziti. I na samom kraju izlaganja želim se osvrnuti na članak 11. ovog prijedloga zakona kojem se u članku 51. stavku brišu stavci dva i tri, u važećem zakonu ovi stavci glase, citiram: "Oznaka mora jasno navoditi genetski modificiran organizam ili sadržavati rečenicu ovaj proizvod sadrži genetski modificirane organizme odnosno ovaj proizvod potječe od genetski modificiranih organizama sukladno odredbama posebnih propisa za označavanje GMO-a. Za proizvode gdje se slučajni ili tehnološki neizbježni tragovi dopuštenih GMO-a ne mogu isključiti Vlada RH će na prijedlog nadležnog tijela uredbom utvrditi razinu ispod koje ti proizvodi ne moraju biti označeni." Kraj citata. Iako u obrazloženju ovog članka stoji citiram: "Ovim člankom brisane su važeće odredbe o označavanju GMO-a i ovlast Vlade RH da uredbom uređuje pitanja označavanja GMO-a tj. iznimke od označavanja uzimajući u obzir da će od dana pristupanja RH EU u tom području izravno primjenjivati Uredba 1830/2003. Europskog parlamenta i vijeća 22. rujna 2003. godine o sljedivosti označavanju genetski modificiranih organizama i sljedivosti prehrambenih proizvoda i hrane za životinje proizvedenih od genetski modificiranih organizama kojima se izmjenjuje i nadopunjuje direktiva 2001/18 EZ. Kraj citata. Nadam se da će Vlada uskoro u proceduru pustiti zakon kojim se preuzima spomenuta uredba i tako će nadležna tijela ovu novu situaciju dočekati u potpunosti spremna.
Hvala lijepa. Imamo pet replika na vaše izlaganje. Kolega Zoran Vinković prvi.
Evo uvažena kolegice slažeći se s većinom ovoga što ste rekli imajući u vidu i odrečena iskustva većih zemalja sa GMO-om mene čudi kako se niste obrušili upravo na ovaj nesrazmjer stupanja na snagu ovog zakona danom ulaska Hrvatske u EU i prilagodbe, praktično još 6 mjeseci svih onih na koji se ovaj zakon odnosi. Ja tvrdim da ću upravo to vrijeme prilagodbe, a imajući u vidu kao što je rekao kolega Burić, džuglupropisa, naputaka, pravilnika to vrijeme biti daleko veće i da će mnogi kao što i danas pronaći ne samo rupe nego jame u svoj toj šumi propisa. Tako da ćemo imati još veći divlji zapad koji se odnosi na ovu problematiku. A može nam se desiti, pričali smo tu na hodniku, može nam se desiti da kao nakon Černobila kada kod nas u Slavoniji salata bila kao lubenica, može nam se desiti da počnemo sada u Hrvatkoj nakon ovih nuklearnih pokusa u Koreji uvoziti umjesto iz Kine iz Pjong Jang i češnjak i salatu i sve ostalo što uvozimo iz Kine. … nakon smirivanja situacija nakon određenih rezolucija Vijeća sigurnosti i UN-a. A istovremeno ako pogledamo onu izuzetnu emisiju na HTV-u jednu od rijetkih "Plodovi zemlje" tada vidimo da naši proizvođači zaoravaju sve ono što je ekološki proizvedeno i nemože uopće pronaći tržište za hrvatski proizvod u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Mirela Holy.
kolega ja se ustvari ne slažem sa vama zbog toga što već sada u Hrvatskoj imamo nadležne institucije i ovlaštene laboratorije za određene postupke vezane za GMO i detekciju GMO-a u hrani. Ono što naši laboratoriji nisu u stanju istražiti šalje na uzorkovanje van Hrvatske i to nije samo slučaj u Hrvatskoj nego i u nekim drugim zemljama. Kada govorimo o ekološkoj poljoprivredi mogu se djelomično složiti sa vama i mislim da je rezultat takvog stanja u hrvatskoj poljoprivredi to što ne provodimo ili nemamo jednu logičnu dobru Strategiju razvoja poljoprivrede u kojoj bi ekološka poljoprivreda također bila jedan jako važan segment, a tu se tijekom današnje rasprave puno spominjalo i subvencije poljoprivredi i o tome kako one se smanjuju i slično. Ja mislim da nije toliko problem u subvencijama, mislim da je problem u kontroli subvencija, odnosno u tome da kada se određeni novci daju kako bi se proizvodila bolja i više količina hrane da se onda to i provede. Jer nažalost, mi imamo situaciju gdje su subvencije za poljoprivredu rasle iz godine u godinu, a mi smo proizvodili sve manje hrane i to nažalost ta hrana nije bila veće kvalitete. A ja mislim da Hrvatska treba ići u pravcu proizvodnje i većih količina hrane ali i da ta hrana ima dodanu vrijednost a to znači da imamo veći udio integrirane poljoprivrede i organske odnosno ekološke poljoprivrede. Ali to se neće dogoditi preko noći, možda bi trebalo razmotriti i da se subvencije isplaćuju temeljem proizvedene hrane i kvalitete te hrane,a ne temeljem hektara.
Sljedeća replika, potpredsjednik Željko Reiner.
Poštovana gospođo potpredsjednice, pa evo slažući se sa većinom onoga što je u raspravi rekla uvažena zastupnica Holy ona je spomenula i međuodnos između EU i Svjetske trgovinske organizacije. Pa možda samo da se podsjetimo, dakle između 1998. I 2003. godine EU je potpuno zabranila uvoz GMO hrane. Međutim, onda je upravo WTO počela tvrditi da EU nema pravo to zabranjivati na svoje tržište i pod pritiskom WTO-a je EU zapravo morala reterirati i ukinuti tu općenitu zabranu, odnosno uvesti praksu kontrole pojedinih GMO proizvoda prema pojedinom slučaju, odnosno kako je to definirano u europskoj legislativi case by case aproach. Nakon procjene za pojedini artikl onda se odlučuje da li je on štetan po zdravlje potrošača ili ne. I na temelju tog takvog postupka do kojeg je u EU došlo pod izravnim pritiskom WTO-a je dosada čini mi se 47 proizvoda dobilo dozvolu za uvoz na europsko tržište što samo oslikava da zapravo i u EU je postojao više-manje jedan konsenzus o neprihvaćanju GMO proizvoda, odnosno hrane, da bi onda pod pritiskom WTO-a i odnosa prvenstveno SAD-a, Južne Amerike, trgovinskih odnosa sa zemljama EU se donekle reteriralo od toga ali naglašavam samo donekle. To je mislim vrlo važno isto znati kad raspravljamo kako će se Hrvatska odnositi prema GMO-u. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Mirela Holy.
Je vi ste u pravu, ja sam o tome govorila u raspravi i činjenica je da WTO zagovara interese velikih multinacionalnih kompanija koje su moćnije u smislu prihoda i novca sa kojim raspolažu od mnogih država na svijetu pa je čak i EU morala tako da kažem popustiti pod pritiscima WTO-a. Međutim, ja mislim da se u samoj problematici genetski modificiranih organizama treba razlikovati nešto što je obaveza stavljanja na tržište proizvoda koji sadrže GMO-e od onoga što je ispuštanje živih GMO-a u okoliš. I mislim da već spomenuti Kartagenski protokol koji je Protokol o biološkoj sigurnosti ipak pružao određene zaštitne mehanizme svakoj zemlji uz poštovanje tog načela predostrožnosti. A kao što sam već spomenula posljednja istraživanja, evo baš je krajem prošle godine bilo jedno istraživanje koje je provodio jedan francuski institut su pokazala da proizvodi koji sadrže GMO-e, radilo se čini mi se o soji i o krumpiru GMO izazivaju karcinome, odnosno maligne bolesti na uzorku laboratorijskih štakora koji su istraživani.
Dinko Burić, replika.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice, ja sam spomenuo u onoj džungli propisa i 21 pravilnik koji je trenutno u Republici Hrvatskoj u svezi GMO-a. Vi ste spomenuli činjenicu da ogroman broj hrvatskih građana se protivi GMO-u, međutim rekli ste da ova Vlada poduzima sve što je u njenoj moći, a ja ću vas podsjetit na jednu uredbu Vlade iz ožujka prošle godine. Uredba o izmjeni i dopunama Uredbe o razini GMO-a u proizvodima ispod kojih proizvodi koji se stavljaju na tržište ne moraju biti označeni kao proizvodi koji sadrže GMO-e. Ovo je dokaz da naša hrvatska Vlada već sada se ponaša na način kako će to naredit Europska komisija. Problem je u tome što je i Europska komisija pod velikim pritiskom međunarodnih velikih multinacionalnih korporacija, prije svega ona … koji je uspio izvršit pritisak čak na Vladu SAD-a da zaprijeti svim članicama Europske unije da moraju povući ove propise i povukla je Europska komisija propise da se ne može uvozit i sijat, dakle i sjetva GMO-a. A Hrvatska će dobit nalog od Europske komisije unatoč svim našim protivljenjima i unatoč našim pravilnicima, dobit će nalog Europske komisije da u županijama koje je proglasila kao GMO slobodne županije mora sijati GMO i nažalost Hrvatska će to i napraviti i ne treba zatvarat oči pred time. Jer mi smo oduvijek bili dobri sluge, a loši gospodari.
Hvala. Odgovor na repliku, Mirela Holy.
Poštovani kolega, uredbu koju se spomenuli sami ste kasnije u svojoj replici pojasnili da je bila obaveza usklađivanja sa europskim propisima i tu nijedna hrvatska Vlada, bez obzira na to da li se radi o ljevici ili desnici ili centru, ne bi imala nekakve velike mogućnosti na raspolaganju ali ovdje se, opet ponavljam, ne radi o onome što je najvažnije a to je ispuštanje živih GMO-a u okoliš. Ovdje se radi o označavanju odnosno propisima vezanima uz označavanje određenih proizvoda koji se stavljaju na policama. I da, iskreno govoreći meni to također nije nimalo simpatično ali trebate imati na umu da se na nivou Europske unije još nije postignula zajednička politika prema GMO-ima i čini mi se da ni neće biti tako lako postignuta. Ali moj je bio dojam jer sam sudjelovala na jednom vijeću ministara na kojem je to bila također točka dnevnog reda, moj je dojam da velika većina europskih država nije baš sklona jako velikoj liberalizaciji, posebice što posljednja istraživanja čak i od strane onih znanstvenika koji su imali dosta liberalan pristup prema GMO-ima pokazuje da postoje veliki i zdravstveni rizici. Znači ne govorimo sada više o opasnostima na biološku raznolikost i na širenje monokultura nego i na utjecaj na zdravlje ljudi i životinja koje konzumiraju takvu hranu.
Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolegice Holy, naši poljoprivrednici su proizvodili i proizvode zdravu hranu, nažalost proizvode je sve manje ovih dana, a proizvodnji i povećanju količina hrane zdrave su zasigurno doprinijele potpore nesporno. Samo me čudi jedna stvar, kako vi sad želite se ponovo vratiti na količine, na potpore po količinama. To mi nije uopće jasno da ne poznate jer mi moramo slijediti zajedničku poljoprivrednu politiku Europske unije. To je bit priče koja je izbacila dakle potpore iz proizvodnje. To je vrlo jedan važan moment na koji je potrebito upozoriti. I sve reforme su naše išle u tom smjeru, dakle u tom trebamo biti suglasni. A druga stvar, držim i naši građani znaju da je hrana zdrava, zato je i ovakav otpor 99% o kom vi govorite GMO-a. Pa u tom dijelu i znanstvena javnost o kojoj vi govorite zasigurno je dosta glasna. U tom smislu već od 2000. godine kada je organiziran prvi masovni istup znanstvenika protiv primjene i širenja GMO-a, onda peticija dakle dalje. Sukladno tome, zahvaljujući radu aktivista su se i kod nas pokrenule ove aktivnosti dakle županije slobodne od GMO hrane. Evo i moja županija Koprivničko-križevačka je u tome četvrta bila u tom dijelu. Ali u samoj Europi je sve više dakle trendovi su proglašenja GMO slobodnih regija, dakle u tijeku je povezivanje GMO slobodnih regija u veće kao npr. Alpe-adria gdje povezivanje se zagovara Austrije, Mađarske, Hrvatske, Slovenije, a vjerojatno i Italije. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Mirela Holy.
Poštovani kolega Milinković, pa nažalost HDZ se prema politici Europske unije ponaša kao prema samoposluzi pa ono što im odgovara to bi malo uzeli iz samoposluge a ono što im ne odgovara to ne bi uzeli. Vi vrlo dobro znate kakva je politika prema potporama u poljoprivredi EU i da Hrvatska značajno premašuje količine, iznose sredstava ako gledamo ukupno u državnom proračunu i BDP-u koji se smiju izdvajati za poljoprivredne potpore. Pa demantirajte me. To vam je bilo nedavno govoreno na raspravama oko državnih potpora. A s druge strane sad odjednom branite ovu opciju vezanu za hektare, a ne prema količini proizvedene hrane jer ste mi replicirali u tom kontekstu. A ja vas želim podsjetiti da je za to zaslužna vaša politička opcija u Europskom parlamentu, odnosno pučka opcija i zato imamo to što imamo.
I Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice Holy pa evo ja repliciram na onaj vaš dio gdje ste govorili da su sve Vlade do sada popuštale tim stranim pritiscima i pomalo uveli GMO i u Hrvatsku, pa sam htio spomenuti i ovu uredbu koju je spomenuo kolega Burić, treći mjesec prošle godine vaša Vlada potpisala je uredbu kojom se proizvođačima gotovo naređuje da ne trebaju na deklaracijama napisati da je proizvod moguć i GMO kao takav. Kako to izgleda u praksi? Rekli smo 99% ljudi u svojim mislima ne želi GMO kao nešto što smatra dobro za sebe. Međutim, upravo sa ovakvom uredbom 99% tih ljudi koji ne žele, a ne znaju što kupuju i što jedu upravo konzumiraju moguće i takvu hranu i to je prvi oblik uvođenja GMO-a ne sada kroz proizvodnju u Hrvatskoj, nego kroz police trgovačkih lanaca pa onda nas i ne čudi sve ovo što se počelo pomalo događati i ovih dana počev od mlijeka pa ne govorim sutra nekih drugih namirnica. To je osnovno pitanje. Ako ćemo šutjeti o onome što jedemo onda to postaje naš problem. A što se tiče same proizvodnje kao jeftine proizvodnje u velikim količinama uspoređujući je sa malom proizvodnjom, ali kvalitetnom jasan je stoljetni izbor Hrvatskog naroda po tom pitanju i tu ne treba puno pričati. U Hrvatskoj se uvijek dobro jelo i kvalitetno jelo. Na žalost kažem, bojim se da ćemo na ovaj način mi postati zamorci za određene pokuse, a nakon toga tko preživi pričat će. Hvala.
Odgovor na repliku Mirela Holy.
Pa ja vas moram demantirati jer nije točno da je hrvatska, ova hrvatska Vlada uvela GMO-e u Hrvatsku ako već govorimo o dozvoli da se određeni proizvodi koji sadrže GMO-e nađu na policama hrvatskih trgovina to se dogodilo već jako davno i u vrijeme čini mi se vaše Vlade u razdoblju od 2004. godine do 2008. godine. I vrlo dobro znate da su pravila WTO-a i ono što nalažu i europske direktive takve da se mora slijediti ta politika vezana uz dopuštenje uvoza hrane koja sadrži GMO-e ali naravno uz deklariranje takvih proizvoda. Kada govorimo o ukupnoj proizvodnji poljoprivrednoj u Hrvatskoj treba imati na umu da nismo baš neki prvaci što se tiče organske poljoprivrede jer Hrvatska u ukupnoj poljoprivrednoj proizvodnji ima manje od 2% organske poljoprivrede, a ja mislim da je hrvatski potencijal i vjerujem da će se svi složiti ovdje u sabornici sa time je znatno veći i mislim ad bismo u roku od nekoliko godina sa pametnom politikom mogli doći do postotka od 10%. Zašto to Vlada HDZ-a do sada nije napravila ako proizvodnju zdrave hrane prepoznaje kao važan strateški interes države, a nije napravila.
Nastavljamo s raspravom. Na redu je kolega Boro Grubišić.
Pa evo na tragu mojih rasprava u kojima se optužuju bivši i sadašnji vlastodršci da kažem u Hrvatskoj, pa evo ako se HDZ tako ponašao i uzimao s polica EU ono što im je pasalo, što im je bilo drago ja bih volio da ova Vlada pokaže da ima ono što zapravo nema, a ne bih htio izgovoriti tu riječ jer nije prikladno u Hrvatskom saboru izgovoriti tu riječ. No, ako već kaže se ovdje da se moraju primijeniti propisi, direktive, uredbe i Svjetske trgovačke organizacije i EU pa i da ne kažem pritisci multinacionalnih kompanija i ta riječ mora me ponukala da kažem samo se umrijeti mora i ništa drugo. A primjena ovoga dakle primjena GMO hrane i GMO organizama to se ne mora. Naime, to svjedoči i podatak da je 6 zemalja EU odbilo GMO da kažem direktive i sad je stvar na sudu. Agencija za hranu i lijekove Sjedinjenih Američkih Država ili kako se to kaže Food and drug administration je nedavno objavila da postoji velika vjerojatnoća da se potomci kloniranih životinja već odavno koriste u ishrani i da oni kao Agencija za hranu i lijekove ne mogu ništa učiniti. Većina Amerikanaca jede paradajz u kojem se nalazi gen ili rajčicu, pardon rajčicu u kojem se nalazi gen žohara. Većina Amerikanaca jede kukuruz sa ubrizganim insekticidom. Oni rekao bih pomalo i ne brinu o mesu koje jedu jer se iz takvog kukuruza hrane i svinje ili ostale životinje. I sad kad već govorim o tim organizmima evo što nas zapravo vjerojatno čeka. Kanadska Vlada je vrlo blizu tome da odobri bizarnu vrstu GM svinja za korištenje u ishrani Kanađana. Ovaj novi hibrid između svinje i miša je nazvan envirol of svinja. Svinja koja čuva životnu sredinu. O čemu se radi? Naime, ova nova vrsta … [[Govornik se ne razumije.]] su napravili naučnici, dakle proizveli, iz Ontaria na Guelph Universityu tako što su joj dodali gen miša da bi smanjili količinu fosfora u svinjskom izmetu kako ne bi zagađivali okoliš. Tako će Kanađani evo uskoro početi jesti svinjetinu sa genima miša. Ima i drugih primjera. Evo, proizvedena je u SAD-u mačka koja svijetli, flourescira u mraku i nazvali su je mr. Green gen. Dakle, ona može poslužiti i kao noćna lampa, svjetiljka jel' u sobi ako ugasite svjetlo. I takva je proizvedena. Imat ćemo takve kućne ljubimce jel'. Evo i u Americi su proizveli kozu koja proizvodi mlijeko u kojem se nalazi protein svile jer su ubačeni geni dudovog svilca. Čemu koriste ove koze i zbog čega? Naime, protein svile se onda može, skuplja se u mlijeku koze i muze da bi se proizvela vlakna koja su prema nekim izvješćima izdržljivija od bilo kojeg najlona ili čak jača od čelika. Dakle, iz mlijeka koze se ekstrahira takav protein koji onda može poslužiti i za vojne i za neke druge upotrebe. Nije li to biološki zločin? GMO biološki zločin pa pomalo ako bismo gledali posljedice po buduće generacije pomalo i genocid. Možda je teška riječ, možda je preteška riječ ali je tako. Zaboravio sam i da su u Koreji, Južnoj Koreji dakle ne ovoj koja vrši atomske pokuse, proizveli mačku koja svijetli crveno u mraku. Dakle, ona je crvena jel'. Vrlo zanimljive imaju, postoje. Crvena mačka, da. Takvih nema inače. Eto tako da sad u GMO proizvodnji imamo kozu-pauka, imamo svinju-miša i najbolje bi bilo kako rekoše u nekim krajevima u Slavoniji kada bismo mogli mi u Slavoniji proizvesti nekakav hibrid između stonoge i svinje pa bi imali 100 šunki onda. To bi nam bilo najbolje, takav jedan hibrid, takav jedan genetski inženjering koji je proizveden dakle križanjem kako reče kolegica translacijom gena svinju sa sto nogu pa imamo 100 šunki. Ne bismo morali uvoziti iz Rumunjske, Bugarske, Danske itd., pa bi imali drniški pršut naš domaći jel. Što reći o ova 4 zakona? Ajmo o ovim lakšim. Dakle, o deterdžentima u kojima postoje fosfati. Jasno da količina fosfata treba biti što manja upravo zbog vode u koju se dakle ispuštaju otopine ovih deterdženata i tu mislim da nemamo što raspravljati. Dakle, to je potpuno prihvatljivo. Drugi zakon se odnosi na opasne kemikalije i uvoz i izvoz opasnih kemikalija koje bi trebao kontrolirati Hrvatski zavod za toksikologiju i antidoping. Također mislim da nema posebne primjedbe na taj zakon. U prijedlogu Zakona o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom pa potpuno je jasno da je danas u vrijeme velike proizvodnje da kažem nekad se govorilo polivinil ili ostalih plastičnih tvorevina, da kada probate vino iz nekakvog kako se kaže kanistera plastičnog i vino iz staklene boce da je to potpuno drugačiji okus, dakle buke ajde da kažđemo za vino, buke toga vina. Jasno da ta materija otpušta određene kemijske spojeve, ne bih ulazio u detalje, koji onda utječu na kvalitetu. I mislim da i u tom Zakonu o materijalima i predmeti koji dolaze u neposredan dodir s hranom možemo biti da kažem zadovoljni i prihvatiti ga osim što nije potpuno jasno u članku 5. toga zakona, dakle osim što nije jasno tko će zapravo kontrolirati to. Kada govorimo evo o ovom prijedlogu zakona, o izmjenama i dopunama Zakona o genetski modificiranim organizmima onda jednostavno i moj osobni stav, ja vjerujem i stav većine hrvatskih građana, hrvatskoga naroda ja mislim da je taj postotak preko 90% je stop GMO. I ništa drugo. Nema drugog zaključka. Hoće li vaša Vlada imati ono što nemate pa reći kao što i ovih 6 zemalja EU su stavili također svoj veto na GMO organizme, proizvodnju, uvoz itd., to se očito nazire da je već većina zapravo spremna za petak za glasovanje da ovo usvojite. Što je razlogom zapravo nastanka GMO organizama u svijetu? Kažu manjak hrane. Milijuni i milijuni ljudi su danas gladni. To je točno, to je činjenica i zbog čega je zapravo mogućnost da nakon što se ovako prihvati sve direktive, a ponište naši zakoni, dakle ovdje piše u članku 19. da se poništavaju svi dosadašnji zakoni o kojima je govorio Čobanković, i uvedu sve direktive i uredbe EU zbog čega je mogućnost upotrebe takvih organizama u Hrvatskoj povećana? Prvo je što zaista kako reče kolegica Holy nema strategije naše poljoprivredne proizvodnje gdje bi mi povećali upravo proizvodnju naše zdrave hrane. I što je ta naša poljoprivreda ajde neću reći uništena ali rekli smo već, pričali smo o grobarima hrvatske poljoprivrede. Drugo, radi se o ogromnoj količini uvežene hrane. Rekao je kolega Burić da je to do 45% ili u novcu preko dvije milijarde eura. I treće, je siromaštvo naših građana, ono je osiromašeno i gotovo prinuđeno kupovati jeftinu hranu. A ta ja jeftina hrana je upravo ta, eto nam tunjevine, ne znam kako se zove firma, bolje da ne navodim ime firme, eto nam mlijeka i eto takvih. Kada govorimo o inspekcijama i o nadzoru onda je kolega Kajin pobrojao više od 10…
Privedite kraju, kolega raspravu.
Kud prije ode, dobro bit će replika. Eto hvala lijepo.
Bit će. Replika Josip Borić.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Grubišić pa ja evo repliciram na onaj dio gdje ste vi govorili da aktualna vlast stalno, stalno se poziva na loša iskustva bivše vlasti, a uporno ih ponavlja ili ih želi ostvariti što mene začuđuje jer sam cijelo vrijeme slušali, pogotovo 8 godina njihove oporbe kako su bolji, kako znaju, kako će čim dođu oni to sve preokrenuti itd. Međutim, evo i danas priča vi ste nešto krivo pa sad i mi još bolje od toga, ne. To su problemi za svih jer imam osjećaj da su onda u kampanji u svom djelovanju bili ili nerealni ili su bili nepripremljeni a rezultate vidimo, neuspješni smo na svim područjima. Tako da je ova priča o jeftinijoj a u većim količinama GMO hrani ili proizvodima je dio, kažem nastojanja aktualnih da se zadovolji možda onaj dio populacije koji je danas potpuno osiromašen. Mi da nas imamo najjeftiniju hranu upravo u dijelu takvih ili sličnih proizvoda. Tko to može kupiti? Pa onaj ko nema novaca. Kako je došao do toga da nema novaca? Potezima aktualne vlasti. Imamo veći PDV, skuplje energente, skuplju struju, skupljelo je sve što je moglo poskupjeti i naravno da se na to valja obazirati, ali sa druge strane imamo stalne optužbe vi ste za to krivi, vi ste za to krivi. Nedavno su čuli da smo mi krivi za to što su donijeli loš proračun i to smo čuli, a mi upozoravali ovdje da to ne čine, jer da je loš i da će ga treba brzo popravljati. Te stvari, kažem danas nažalost Hrvatski narod razlikuje i vidljiv je očiti pad te politike koja se godinama pripremala da preuzme vlast, međutim rezultati to demantiraju. I mi ovdje u oporbi s pravom očekujemo da ta vlast bude bolja jer će i nama onda svima bit bolje. Međutim, činjenice govore drugačije.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Borić, vidite HDSSB je tražio već godinama da se obznani što je to pregovarano i što se pregovara s EU. Nažalost, mi ovdje imali smo predsjednicu Nacionalnog vijeća, gospođu Pusić, ni vi iz Vlade HDZ-a to niste nikada htjeli učiniti. Ima jedna pjesma, ja bi vam odgovorio u svezi ovoga ko je kriv, HDZ, SDP, u svezi nastavka ovih EU peripetija i pregovora, pa jedan Srpski pisac koji se zove Branko Radičević je u pjesmi "Kad moradoh umrijeti" je rekao: "Gdje ja stadoh ti produži.", eto tako je to vaša HDZ-ova i SDP-ova politika.
Petar Čobanković, replika.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice, poštovani gospodine zastupniče. Pa bilo bi jako lijepo da se obistinilo ono što je rekao pjesnik "Gdje ja stadoh ti nastavi.", nažalost to se nije desilo, nego se situacija na onako lošu situaciju kako vi pričate se još pogoršala. I ja mislim da bi danas u Slavoniji bilo puno lakše da je negdje oko 900, 800, 900 milijuna kuna iz poljoprivrede više iz poticaja jer to je nešto što je potrebito poljoprivredi da bi mogla biti konkurentna. Ako tih novaca nema, nažalost uvoz će biti veći, a proizvodnja će biti manja, jer ne možemo se natjecati sa nekim ko ima značajno veće potpore nego što imamo mi. I to je jedan od prvih preduvjeta konkurentnosti. Evo nažalost nije se obistinilo ono "Gdje ja stadoh ti nastavi.", a bilo bi jako dobro da je ova Vlada nastavila tamo gdje smo mi stali u poljoprivredi i da su slijedili ono što im je bilo ispregovarano. A što se tiče pregovora, a pregovori su bili vođeni na jedan transparentan način i ja sam rekao jednom čelniku seljačkih udruga da se pravi malo, znate neću više ponavljati, iz prostog razloga jer je sudjelovao u svemu, a onda poslije izađe i kaže ja ništa ne znam o čemu se pregovaralo. Pa ako si sudjelovao, a ne znaš o čemu se pregovaralo onda nisam ti ja kriv, onda smo trebali izabrati nekoga ko bi sudjelujući tamo ipak nešto i zapamtio i nešto znao. Evo, hvala.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Čobanković s obzirom da ste vi iz Iloka, a tamo su Srijemski karlovci Radičevićevi, a on rodio se u Slavonskom brodu, pa ga tako ponekad citiram, je li. On nije rekao "Gdje ja stadoh ti nastavi.", nego "Gdje ja stadoh ti produži.", a ovi su zapravo nastavili isto što ste radili i vi. Tako da, bilo bi bolje da su promijenili smjer na bolje, jer, nego otišlo je sve još dalje i gore i ta naša poljoprivreda zapravo ide silaznim i dalje silaznim smjerom, nastavljate kako vi kažete, nastavlja.
Stjepan Milinković, replika.
… [[Govornik nije uključen]]
Pa to je komšiluk.
Uključite mikrofon.
Evo u ovom vašem šetanju svijetom smo dosta toga naučili. Iako sam ja u jednom trenutku pomislio da vi prepričavate neki crtani film. A drugo, drago mi je da ste se ipak na kraju vratili u lijepu našu i u Slavoniju i u onom dijelu gdje ste govorili, govorili o onoj proizvodnji one svinje i glede potrebe da se ne uvozi svinjetina iz Rumunjske i Bugarske. Ja tu želim dodati da naravno sam suglasan u tom dijelu, ali isto tako želim dodati da je potrebno isto tako, da se ne uvozi mlijeko, i to mlijeko u prahu. Jer stoji ono pitanje koje je naš jedan mljekar rekao, da li će naše, mliječna industrija da li će postati mješaone mlijeka. I u tom dijelu ali nažalost aktivnosti ove Vlade to ne obećavaju jer gledajući, ako pogledamo samo izradu pravilnika o mliječnom paketu koji govori da neće biti dakle neće biti potrebita ponuda otkupljivača to isto dovoljno govori za sebe. Pa i samo ovaj događaj glede ovog … [[Govornik se ne razumije.]] sina u mlijeku isto tako govori nešto. Sve upućuje na to da je ovo kontaminirano mlijeko iz uvoza gdje se ne provodi adekvatna kontrola a kod nas se provodi itekako kvalitetna kontrola tako da u tom dijelu se držim da su mljekari u jednom uistinu nepovoljnom položaju i da su u jednoj teškoj situaciji i uistinu oni s nestrpljenjem očekuju da im se pomogne i da ih se konačno shvati kako treba i onako kako to zaslužuju. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Evo kolega Milinković, ja ću vam s obzirom da vi meni replicirate a nikakve replike zapravo nema niti me možete u mojoj raspravi dakle demantirati, pa evo da vam kažem još jedan citat: "Tvrdi orah voćka čudnovata, ne slomi ga a zube polomi!" e tako vi kažete za crtane filmove. Pa vi znate kako nastanu crtani filmovi. Dakle nekoordinirani, nekontrolirani pokreti se slože i onda se brzo stave u aparat i onda ispadne crtani film. A što se tiče ovoga kako ste nas podržali za ovaj naš slavonski projekt GMO stonoge, dakle križanja stonoge i svinje, evo baš vam hvala na toj podršci.
I Zoran Vinković replika.
Uvaženi kolega, pa upravo evo sam se prvo sam se nasmijao kada ste upotrijebili to jedno križanje stonoge i slavonske svinje možda crne i boga mi moram priznati da sam odmah počeo razmišljati o problemima. Kome bi prodali tih sto šunki? Kome? Kad su nam trgovine pune španjolskih, portugalskih, neću spominjati ovo bliže ili dalje okruženje ali jednostavno ne vidim mogućnost i započeo sam tu priču o nespojivosti Primorske Hrvatske, Istre, Dalmacije, Primorja sa slavonskom proizvodnjom. Dakle gotovo ni jedan, ni slavonska šunka, ni slavonski kulen pa čak i svježe meso je nemoguće pronaći u hotelima na Jadranu. Zašto? To treba postaviti pitanje između ostalog i onoj bivšoj ali i sadašnjoj Vladi i Ministarstvu turizma i Ministarstvu poljoprivrede. Zbog čega je to tako? A ja tvrdim da ćemo vrlo brzo imati i pročitao sam negdje da nam je proizvodnja ove jadranske tune porasla nekoliko puta pa čak i izvoz. Međutim te tune jadranske koju Japanci plaćaju enormno nema nigdje u našim trgovinama, pa čak ni u onim našim konzervama. A ovo govorim isključivo zato što je danas započela korizma i post i osuđeni smo kao i mnogi građani jesti ovu zatrovanu tunjevinu iz Vijetnama.
Hvala. Mi smo se opredijelili za tržišnu ekonomiju i ne možete Vladu pitati šta ima u policama na trgovinama ili u hotelima, nijednu. Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Kolega Vinković, očito su zelena i plava brazda naš nedosanjani san. Dakle ono što smo već od 19054. godine dakle od Stjepana Radića još zacrtali kao zelenu i plavu brazdu, to je nažalost. Ajde imali smo da kažem tuđe države i tuđe vlastodršca ali evo ni u ovoj našoj državi koja postoji 23 godine nismo ama baš ništa na tom planu učinili. A što se tiče naše slavonske svinje, ona ima poznat hrvatskih naziv hajferica, tako da evo da samo malo pojasnim.
I sada je na redu potpredsjednik Željko Reiner za raspravu.
Gospođo potpredsjednice ja sam se prije kolege Vinkovića javio, signalizirao sam vam, ali, evo moja isprika gospodine potpredsjedniče. Vjerojatno niste registrirali. Dakle želio bih ispraviti kolegu Grubišića, nehotice je vjerojatno pogriješio kada ste rekli da u svijetu danas na milijune ljudi gladuje, ne na milijarde. Govorili smo i jučer kad smo imali situaciju oko zaduživanja preko 3 milijarde ljudi je pothranjeno a milijardu i pol je i gladno i žedno danas u svijetu nažalost. Međutim kad ste govorili o tezama kako je GMO hrana odnosno evo i sjeme potrebno kako bi se upravo umanjila ta glad. Postoji ta teza da će GMO sjeme biti dio borbe protiv klimatskih promjena i potreba da se nahrane svi ljudi u svijetu. Ma suprotno, niti će GMO nahraniti svijet niti će to donijeti kvalitetnije usjeve. Upravo suprotno. Problem je u tome što danas i kad je u pitanju hrana, bogati imaju previše, a siromašni imaju premalo, pa se Amerikanci bore za pretilošću a Afrikanci umiru od gladi. Dakle osnovni i najveći problem je u tome, to treba jasno i glasno reći da je danas na dijelu kad je u pitanje GMO želja da se monopolizira svjetska opskrba hranom i upravo je već spomenuta multinacionalna korporacija Monsanto koja ima snažan lobi u Vladi SAD-a uspijeva, upravo preko te Vlade i želi ovladati, evo vrši pritisak na EU. Od Argentine je napravila veliki znanstveni laboratorij u trenucima kad je Argentina bila u velikim financijskim problemima. Gotovo svu svoju proizvodnju kad je u pitanju svoja, Argentina je podarila Monsantu njihovom, skupom sjemenju i njihovom ekslpluzivnom herbicidu. Dakle radi se o tome da GMO guraju danas u svijetu oni koji žele monopolizirati svjetsku opskrbu hranom. U tome je osnovna opasnost.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Kolega Burić, kolegica Holy je govorila upravo o tom monopolu kultura upravo to što vi govorite. A evo da vam kažem i to da je ta Američka agencija za hranu i lijekove izrekla javno da je evidentno da sve inspekcije imaju sasvim dovoljno vremena u Americi da vrše raciju tih američkih Amiša i njihovu proizvodnju koja je ekološka sasvim sigurno i tih farmera ali nemaju dovoljno "vremena" da istraže da li se klonirane životinje nalaze u lancu ishrane. Dakle potpuno smo suglasni i evo vidite navodimo samo primjere koji idu u istom smjeru moje rasprave i vaše replike.
I sada izvolite kolega Reiner.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Pa dakle mi sada raspravljamo o genetski modificiranim proizvodima poglavito hrane. I naravno kada postavimo pitanje zbog čega uopće su napravljeni genetski modificirani proizvodi, oni su prvenstveno napravljeni da se poveća proizvodnja hrane. Ali kakve to veze ima sa Hrvatskom? Dakle u Hrvatskoj nažalost nema potrebe za genetski modificiranim proizvodima naprosto zbog toga što mi niti izdaleka ne koristimo postojeće resurse za proizvodnju hrane koji zapravo potencijalno postoje. Te resurse naravno bismo mogli privesti puno boljem iskorištenju, različitim načinima, bilo je tu spominjano i poticaji kao jedan moram podsjetiti da su prijašnje HDZ-ove vlade samo slijedile zajedničku poljoprivrednu politiku, ali čini mi se da to uopće nije predmet današnje rasprave, prema tome nema smisla puno pričati o poticajima. Pa mogli bismo naravno pričati i o navodnjavanju koje je daleko premalo upotrijebljeno u našoj poljoprivredi. Mi smo neusporedivo loši u navodnjavanju od jedne Albanije npr. itd. prema tome nama zapravo genetski modificirani žitarice npr. ne trebaju da ih sijemo zbog povećanja proizvodnje hrane jer mi bismo to mogli postići na druge načina i ja mislim da bi to bilo puno primjerenije. Kada se otvara pitanja zdravstvenih problema, eventualnih zdravstvenih rizika vezanih uz konzumiranje GMO-a treba vrlo jasno reći da te pogibelji nisu razjašnjene jer zapravo postoji daleko premali broj ozbiljnih istraživanja koja bi mogla dati odgovor na ta pitanja. Jeli hrana GMO-a pogibeljna po zdravlje ili nije? I kada biste mene kao liječnika i znanstvenika pitali što mislim o tome, ja bih jedino mogao reći da treba biti oprezan jer postoje istraživanja koja govore u prilog k tome i postoje istraživanja koja govore protiv toga. Činjenica jest da istraživanja koja tvrde da GMO-a hrana nije uopće pogibeljna po zdravlje su isključivo financirane upravo od velikih multinacionalnih tvrtki koja proizvode GMO. S druge pak strane je činjenica da postoji jedan cijeli niz istraživanja koja upućuju da bi takva hrana mogla i takvi proizvodi mogli biti primjerice pokretač alergijskih reakcija, da bi mogli biti izvor nekih novih toksina, uzrok stvaranja otpornosti na antibiotike itd. Postoji cijeli niz takvih istraživanja međutim te alergene i toksine zapravo nitko ne traži i nitko ne otkriva. Većinom ponavljam još jedanput su ta istraživanja financirala tvrtke koje proizvode GM proizvode ali i ona istraživanja koja su one provodile najčešće nisu dovršena pa ponekad nisu ni objavljena. Recimo bila je jedna velika studija koja je gledala efekte GM rajčica i koja je ukazala na oštećenje probavnog sustava, jedno kanadsko istraživanje koje je pokazalo također dvostruko veću smrtnost pilića hranjenih GM kukuruzom od onih koji su hranjeni normalnim, međutim prekinuta su istraživanja, nekad neka nisu objavljena. Recimo početkom prije desetak godina jedno njemačko istraživanje je ustanovilo veću smrtnost krava koje su jele GM kukuruz, alergija na soju se prema nekim istraživanjima za 50% povećala krajem devedesetih godina nakon što je GM soja ušla u britanski hranidbeni lanac. Bilo je spomenuto jedno istraživanje u kojem su štakori hranjeni GM kukuruzom koji su oboljeli od tumora i od bolesti bubrega i jetre, pri tome su tim štakorima davane doze koje su SAD prihvaćene dopuštene američkim zakonima itd. Dakle postoji niz ozbiljnih sumnji da bi GM proizvodi mogli biti štetni po zdravlje ali postoji naravno istraživanja koja to dovode pod znak pitanja. Ono što je činjenica sasvim sigurno je da nisu realne one priče koje smo mogli čuti u raznim medijima, recimo da ako jedete rajčicu koja ima gen ribe da će se nešto strašno vama dogoditi jer mi jedemo na kraju ribe pa nam se opet ništa ne događa, postoje naravno doskočice tipa križanje konja i magarice će dati mazgu, kobile i magarca mulu, ali obje te životinje su neplodne pa onda dokaz to. međutim objektivno nema dokaza koji govore da je to štetno niti da nije štetno, ali cijeli niz istraživanja upućuje da valja biti oprezan pri tom. Prema tome ako valja biti oprezan onda se ja pitam a zašto mi nismo oprezni? Naime mi sada donosimo ovaj zakon i on će biti naravno izglasan, međutim postavlja se pitanje, to je jedan zakon koji u startu se spominjao kao tehnički zakon ali iako je on "tehnički" vidite mi više od tri sata raspravljamo o tom zakonu, zapravo ne raspravljamo o tom samom zakonu, raspravljamo prvenstveno o GMO hrani i proizvodima i to je zapravo suština rasprave. E sad ako je to toliko pobudilo toliki interes ovdje u Hrvatskom saboru, ako znamo da postoji veliki interes, bojazan, opravdane ili neopravdane strahovanja naše javnosti, nije li možda bilo dobro, korisno i pametno otvoriti takvu raspravu puno ranije jer mi sad smo dovedeni u jedan vremenski tjesnac, po običaju. Uvijek se kaže to je hitni postupak, hitni postupak je zato jer je to europski zakon, mi ga moramo hitno donijeti. Zašto se o tom zakonu nije raspravljalo prije 6 ili 8 mjeseci, zašto nismo mogli o tome puno detaljnije raspravljati, ta pitanja naravno ostaju kao i uvijek bez odgovora. Zašto mi žurimo s tim zakonom, on nije uvjet da mi uđemo niti u Europsku uniju, niti će itko nama spočitnuti ako ga ovaj čas ne donesemo, apsolutno ne. Mi znamo da je šest država Europske unije reklo da neće prihvatiti preporuke Europske unije i one su sad na sudu. Mi znamo isto tako da zbog atmosfere koja postoji u Europskoj uniji će u 6. mjesecu biti jedan vrlo važni sastanak na kojem će se vrlo vjerojatno Europska unija drugačije odrediti nego do sada, malo biti osnažena da tako kažem u odnosu na pritiske i najvjerojatnije, da ne prejudiciram stvari, se drugačije postaviti, puno čvršće prema GMO-ima odnosno hrani. Pa ako je to u 6. mjesecu, a mi tek u 7. ulazimo zašto se mi žurimo s tim? Nitko nas na to ne tjera. Prema tome izlika hitnog postupka, izlika europskog zakona, ne mora ovdje biti zapravo uopće primijenjena pogotovo kad se radi o jednoj tako osjetljivoj temi od toliko širokog interesa. Htio bih na kraju samo zaključiti, čini mi se da je i ovdje slučaj kad bismo mogli sami sebi i kao država i kao ovaj parlament dati malo više vremena da razmislimo, pogotovo kad se radi o vrlo dvojbenoj stvari i pogotovo kad se većina rasprave ovdje vodi o hrani. Mi znamo da je još prije 10-tak godina u SAD-u jedno vrlo važno izvješće reklo da su ustanovili preko 250 različitih bolesti, novih bolesti koje su uzrokovane hranom. U većini slučajeva uzrok nije bio poznat, a bolesti uzrokovane hranom se javljaju u oko 76 milijuna slučajeva godišnje sa 325 tisuća hospitalizacija sa tisućama mrtvih. Uzročnik preko 80% tih bolesti i preko 65% smrtnih slučajeva je ostao nepoznat, ali su neki upozoravali da se pojava tih bolesti podudara sa početkom masovne proizvodnje GMO usjeva 1996. godine. Prema tome i to nas u najmanju ruku upozorava da bismo jednostavno trebali biti oprezni i ne žuriti i ne srljati. Hvala lijepo.
Hvala. Boro Grubišić, replika ali dvaput ste se javili. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Javio se on na početku dok još kolega Reiner nije ni uspio prvu rečenicu reći.
Moja isprika, ja sam mislio da je kolega repliku dao meni na prijašnje izlaganje pa sam digao. Evo počinjemo sad. Kolega Reiner, nisu ovo što sam ja naveo samo bizarni slučajevi genetskog modificiranja u vezi ove svinje, miša, koze, dudovog svilca itd. Imate podatke o tome možete naći na internetu. Naime, i nije samo povećanje proizvodnje hrane jedini razlog nastajanja GMO-a. Evo ja uvijek slušam glas naroda pa sam sad dobio i poruku putem mobitela kako bismo mi ovdje u Hrvatskoj također trebali proizvesti nešto, poglavito za Slavoniju, kako bi ukrižali krijesnicu i komarca. Time bismo sigurno uštedjeli troškove javne rasvjete u Slavoniji. To je jedan prijedlog iz Slavonije koji stiže putem mobitela.
Odgovor na repliku, Željko Reiner.
Hvala lijepo uvaženom zastupniku. Ja naravno nisam mislio da ste vi izmislili te primjere nego ja sam samo jednu sličnu ilustraciju rekao kakva se javlja u medijima kad se želi možda pretjerati u nekom smjeru i kad se želi neke stvari gotovo dovesti do apsurda. Međutim naravno, istina je vrlo ozbiljna i sigurno nije vezana uz ovakve stvari nego uz ono o čemu mi svi govorimo i što nas očito sve skupa brine, a brine i hrvatsku javnost, a to je pitanje hoće li njima država, mi zakonodavci, zakon, okruženje jamčiti kvalitetnu i zdravu hranu i to je ono što brine i nas sve skupa i hrvatske građane, a velim nevezano od ovakvih raznih slučajeva koji se ilustriraju u medijima. Hvala lijepo.
Dinko Burić, replika.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, nekoliko puta ste naglasili pitanje zdravstvenih rizika i točna je ona vaša konstatacija da je nažalost počelo sve sa komercijalnom, dakle velikom komercijalnom proizvodnjom GMO proizvoda od 1996. godine kad je to sve skupa krenulo. Ja sam već spomenuo problem Argentine. Vi ste govorili o nekim pojavama novih bolesti kod ljudi. Otkad je Argentina bila prešla na tu masovnu proizvodnju, a jedini znanstveni oslonac su imali u tzv. znanstvenim studijama … dakle multinacionalne korporacije čije sjeme i herbicid koriste, pojavilo se i nekoliko, točnije 40 novih biljnih bolesti koje onda indirektno njihove posljedice će se tek kasnije vidjet i na samu proizvodnju, ali moguće i na zdravlje ljudi. Uvodno ste bili rekli također nešto da o onoj tezi kako je proizvodnja GMO-a u svrhu rješavanja problema gladi i da se to ne tiče Hrvatske. Tiče se Hrvatske! Tiče se, jer nama to, da vodimo pametnu politiku, da vodimo racionalnu politiku u interesu Hrvatske i hrvatskih građana onda ne bismo dozvolili ne samo da u ovih 20 godina, 23 godine koliko postoji Hrvatska država imamo činjenicu rekao sam već da smo danas na razini 40 do 45% uvoza hrane. To je katastrofalno. Zemlja koja može izvozit hranu. Ali ne bismo niti dozvolili da u ovih više od 20 godina samostalne Hrvatske države uvezeno ukupno gotovo 30 milijardi hrane, milijardi dolara hrane. 29 milijardi dolara hrane smo uvezli, a izvezli za 18 milijardi. Dakle, to je i financijski izrazito loše po Hrvatsku ako znamo da je razlika između izvoza i uvoza jedan od važnih komponenti bruto domaćeg proizvoda, da ta negativna bilanca utječe i na pad BDP-a onda je i jasno da je pitanje i GMO hrane i općenito uvoza i izvoza od nacionalnog značaja za Republiku Hrvatsku.
Hvala. Odgovor na repliku Željko Reiner.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče. Pa krećući se od kraja prema naprijed ja sam upravo s tom tezom i išao, da dakle mi imamo dovoljne potencijale u našoj poljoprivredi koje na žalost ne koristimo niti iz daleka i da nam uopće ne treba genetski modificirano zapravo usjevi ili bilo šta. Međutim, točno je isto što ste spomenuli ja nisam o tome govorio. Ali činjenica je jedna da je utjecaj na okoliš genetski modificiranih organizama će vjerojatno biti još razorniji nego izravni utjecaj na zdravlje ljudi. Naime, smatra se da je nemoguće spriječiti kontaminaciju organsko-bioloških farmi sa genetički preinačenim kulturama. Jer naravno i vjetar i kukci čine svoje i to se ne može odvojiti. Dakle, mi ne možemo odrezati nešto i odvojiti. Prema tome, to je nešto s čim se isto moramo suočiti. Jedna od vrlo važnih stvari je opasnost genetski modificiranih kultura po bioraznolikosti biljnog i životinjskog svijeta i to je dodatna jedna opasnost o kojoj isto premalo znamo. Naprosto o svemu tom postoji premalo podataka da bismo mogli stvarno meritorno zaključivati. I upravo zbog toga je moj apel bio oprez, pričekati, ne paničariti s jedne strane ali ne niti nekritički prihvaćati s druge strane. Sačekajmo, vidimo mi to u ovom času ne trebamo. Hvala lijepo.
Zoran Vinković, replika.
Uvaženi kolega, nekoliko ste puta spomenuli da nema praktično znanstvenih dokaza ni za ni protiv i da u svakom slučaju treba biti oprezan. No, nisu samo Afrikanci gladni oni u Ugandi, Somaliji, gladni su i Hrvati, onih 400000 nezaposlenih, onih 800000 umirovljenika koji jedva preživljavaju kraj s krajem. Pa i oni radnici koji se nalaze u onom ispod prosječno, ispod prosjeka Republike Hrvatske s onom minimalnom plaćom. Oni više nisu ni oprezni. Oni kupuju najjeftinije. Možda nije znanstveni dokaz, ali je činjenica da raspad ljudskog tijela nakon smrti da je usporen i nekoliko puta i to je možda činjenica koja pokazuje na kraju krajeva što tijekom čitavog svog života čime se punimo, čime se hranimo. Kažem nije, vjerojatno nije znanstvena činjenica ili dokaz, a postoji niz primjera neću spomenuti ovo križanje krijesnice i komarca iako bi to dobro došlo svim jedinicama lokalne samouprave jer je električna energija poskupila nekoliko puta kroz ove mjere i represije hrvatske Vlade. Ali je činjenica da su sve hrvatske Vlade dovele hrvatske građane Hrvatice i Hrvate i hrvatske građane na prisilne mjere štednje. I svakim danom postajemo sve mršaviji i mršaviji, a ja nemam koga pitati. Ja ne mogu pitati svoju ženu ili baku pokojnu što proizvodimo, što uvozimo, koliko novca dajemo nego mogu pitat samo hrvatsku Vladu.
Odgovor na repliku Željko Reiner.
Pa naravno nitko ne može sporiti činjenicu da na žalost sve više ima siromašnih u Hrvatskoj, da ima sve više nezaposlenih u Hrvatskoj. To jest ili bi barem trebala biti temeljna briga svih onih koji se brinu za dobrobit ove zemlje da li to jest ili nije vidimo isto svakoga dana. Činjenica je jedna međutim da i ti koji imaju na žalost najmanje bi morali dobivati jamstvo od Hrvatske države da ono malo što si mogu priuštiti je ipak zdravo i u tom smislu sam ja govorio. Hvala lijepo.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovani potpredsjedniče, vi ste u svojoj raspravi rekli kako se čudite da Vlada za ovaj zakon kojim se mijenja postojeći Zakon o GMO-u nije malo pričekala, nije otvorila širu javnu raspravu, zašto nije uključila stručnu kompetentnu javnost u donošenju ovog Zakona kad iz ove rasprave kako ste sami rekli se da naslutiti da on nije samo zakon koji provodi određene tehničke postupke u provedbi, odnosno korištenju GMO-a. Ja sam jučer na sjednici odbora postavio pitanje predlagatelju Vlade da li je Vlada ovaj Zakon, odnosno resorno Ministarstvo zdravlja, da li je ovaj Zakon uputilo u javnu raspravu kako je to inače predviđeno uredbom o uključivanju zainteresirane javnosti uz sve one zakone i druge akte kojima se dotiče na ovaj ili onaj način problematika zaštite okoliša. Meni je rečeno da je Vlada taj mjesec dana doista napravila na način da je omogućila tu javnu raspravu. Ali i da nije bilo zainteresiranih, da osim jedne osobe koja se uključila u tu javnu raspravu drugi se nitko nije u tu javnu raspravu nije uključio što onda meni dade zaključiti da su hrvatski građani prioritetno zaokupljeni preživljavanjem neovisno o tome koja je to hrana, da li je to ekološka hrana ili je hrana koja dijelom dolazi i kao GMO proizvod. Ja isto držim da s obzirom na razini Europske komisije u ovom trenutku se raspravlja o izmjeni Direktive o unosu GMO-a u okoliš da smo mogli pričekati, da smo trebali donijeti i druge akte koji su predviđeni i nužni da se saborski zastupnici pa i Vlada može konačno odrediti o količini korištenja ili apsolutno ukinuti korištenje GMO proizvoda i unosa GMO organizama u okoliš.
Odgovor na repliku, Željko Reiner.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče ja se moram s vama zapravo složiti jer radi se o tome da bi se ispravno pristupilo javnoj raspravi, ne u onom formalnom smislu, formalno naravno ja vjerujem da je provedena javna rasprava. Negdje se to obznanilo, netko se javio, većina se nije javila itd. Smisao javnih rasprava nije da se to negdje objavi, nije da javne rasprave za zakone koji dramatično utječu na hrvatsku sadašnjost traju 7 dana i da se tako objave negdje i netko zna za njih ili ne zna za njih, da primjedbe ili ne. Smisao javne rasprave je uistinu da se dobije presjek svekolikog stava hrvatskog pučanstva svih raznih zainteresiranih dijelova tog pučanstva o nekom problemu i o nekom zakonu. Prema tome, ponekad bi tu vjerojatno trebalo i proaktivno ići. Dakle, pitati zainteresirane grupacije s jedne i s druge strane i onda dobiti zapravo sve one doprinose koji bi omogućili da se nekakvi kvalitetni propis na kraju donese. Formalizam kakav nažalost svakog dana svjedočimo ili zato što se ide po hitnom postupku ili zato što se formalno provede javna rasprava u trajanju od 7 dana i nitko za nju ništa ne zna ja osobno mislim da šteti i kvaliteti tih zakona i onima koji to donose. Nažalost, je to istina. Hvala lijepa.
I Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Reiner vi ste u svojoj raspravi iznijeli tvrdnju da vi ne poznajete znanstvene činjenice tj. da ne postoje znanstvene činjenice koje upozoravaju na štetnost GMO proizvoda te da vi ne možete reći da li su oni štetni ili nisu. I to je vjerojatno tako. Međutim, u javnosti postoji ipak određeni otklon ili zazor potrošača upravo od takvih proizvoda i to je činjenica. Ne bi 99% ljudi reklo mi nismo za takvu hranu ili za takve proizvode da već unaprijed ih nešto u tome ne ometa. A onda ste naveli primjer rajčice. Evo ja osobno ne znam da li je rajčica koju mi danas imamo prilike svakodnevno imati na svom jelovniku, a inače je sezonsko povrće kojeg možete imati i u 6., 7., 8. mjesecu GMO proizvod ili nije. Pitajte stručnjake oni kažu da nije, da je to pitanje tretiranja i raznih tehnologija proizvodnje dok neki drugi koji su protiv GMO-a kažu to jest GMO proizvod. Činjenica jest da ta rajčica koju mi danas jedemo nije istog okusa kao i ona sezonska, da ima različite oblike itd. No naravno ona je puno u startu jeftinija i može se proizvoditi u većim količinama što već unaprijed daje karakteristike takvog proizvoda. To su oni problemi kao i ova činjenica da mi danas na jedan perfidan način, znači kroz ovakav zakonski prijedlog ali i kroz onu uredbu iz 3. mjeseca jednostavno od očiju javnosti i potrošača možda skrivamo činjenicu da ljudi svakodnevno kupuju i konzumiraju GMO proizvod, a da to ne znaju. To je današnji problem. A kad mi to još činimo i 6 mjeseci prije roka ili 7 mjeseci prije nego što smo obvezni jasno je da to dovodi u pitanje pa moguće onda i zdravlje svih tih ljudi koji zaziru od konzumacije takvih proizvoda.
Odgovor na repliku, Željko Reiner.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče pa ja bih samo pojasnio još jedanputa ja sam rekao da postoje dokazi i s jedne i s druge strane. Kad postoje naravno konfliktuozni dokazi onda ne možemo se opredijeliti ni za jednu ni za drugu stranu nego naprosto trebamo biti oprezni. Upravo zato sam i zagovarao i ovdje jedan oprez, jednu suzdržanost i ne vidim potrebe ponovno ću to naglasiti ne vidim potrebe zašto bi žurili u jednom smjeru na koji nas vrlo jasno želim reći nitko niti ne tjera u ovom trenutku. Nema nikakvog razloga, nikakve potrebe nitko nam ništa neće uskratiti ako ovdje budemo oprezni. A cijela ova rasprava evo sad već više od 3 sata vođena ovdje, a vjerojatno da se stimulirala javna rasprava kroz medije itd. bi valjda danima bila vođena s opet različitim stavovima ali onda bi zakonodavac mogao dobiti pravi uvid upravo u to kako hrvatski puk gleda na ovaj prijedlog zakona kao i na svaki drugi prijedlog. Ako to obavimo rutinski, ponavljam pod izlikom hitnog postupka, ili 7 dana rasprave a radi se o često puta doslovno dramatičnim preokretima i stvarima koje otvaraju nevjerojatne mogućnosti zlouporaba ili dobre koristi onda to sigurno nije pravi put za dobivanje uvida u to što hrvatski narod misli o pojedinom pitanju. Hvala vam lijepo.
Nastavljamo raspravu. Kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra, uvažene kolegice i kolege. U proteklih evo više od 3 sata raspravljamo o uglavnom, premda se radi o 4 zakona i njihovoj objedinjenoj raspravi, uglavnom razgovaramo i raspravljamo o genetski modificiranim organizmima i izmjenama i dopunama tog zakona. Kroz ovo jutro evo mogu reći da je rasprava kad je u pitanju GMO ide u dva smjera. Prvi smjer ili prva razina govorimo o nužnosti da se u hrvatsko zakonodavstvo uključi ili da prihvati uredbu o GMO organizmima koja evo sada pri kraju rasprave vidim i čujem da nije bila niti nužna uvesti je po hitnom postupku tim više što kako u prijelaznim odredbama samog zakona piše da će ovaj zakon stupiti na snagu danom pristupanja Hrvatske u punopravno članstvo u EU. Pa onda i samim time, mislim da smo mogli i još više, još i više ovu raspravu ili ovaj zakon proširiti na veći broj odredaba samog izvornog zakona jer mislim da i rasprava u Saboru upravo nalaže potrebu da se sustavno pristupi toj izmjeni zakona, tim više što se na razini EU raspravlja o izmjeni direktive o unošenju GMO organizama u okoliš. Druga razina je ili drugi dio smo mi kao saborski zastupnici praktično iznosili svoje stavove o potrebi, zabrani GMO proizvoda ili unošenja GMO kultura u hrvatski okoliš. Sama zakonska regulativa definirana je Zakonom o GMO proizvodima iz 2005. godine koji je, to smo već i rekli, a i nije loše potvrditi, bio je već u startu restriktivniji od zakonske regulative ili pravne stečevine EU u tom dijelu. I tim je zakonom praktično onemogućen unos GMO usjeva u zaštićene prostore i nacionalnu ekološku mrežu, odnosno mrežu ekoloških područja u RH. Korak dalje u toj restriktivnosti učinili smo 2009. godine kada smo osim tih područja, dakle zaštićenih područja i ekološke mreže, proširili smo takvu zakonsku i donijeli takvu zakonsku mogućnost da jedinice lokalne samouprave i regionalne samouprave mogu svoje prostore ili djelovati iz svojih prostora, odnosno područja, proglasiti GMO free. I sukladno tom zakonu su uistinu sve županije u Hrvatskoj svoja područja proglasili područjima zabrane unosa GMO usjeva u zemljište u RH, čime je praktično kada su sve županije to donijele, cijela RH postala GMO free zona, jel. Na temelju te, takvih deklaratornih, rekao bih, odluka naših županijskih skupština je saborski Odbor za zaštitu okoliša u prošlom mandatu, pri samom kraju mandata, negdje u, čini mi se krajem listopada, napravio jednu deklaraciju koja bi deklaracija trebala biti inicijativa za potporu, a koju bi trebali svi Parlamenti država članica Alpe-Adrija regije, iako moram priznati nije mi jasno koje su to članice Alpe-Adrija regije ali se uputilo, uputilo se Sloveniji, Mađarskoj, uputilo se Italiji i Austriji prijedlog da njihovi Parlamenti donesu deklaraciju kojom bi potaknuli svoje Vlade da krenu u postupak proglašenja čitavog prostora Alpe-Adrija regije, GMO free zonu. I u tim Parlamentima, koliko ja imam informaciju su dobrohodno prihvatili tu deklaraciju, o tome i povratno izvijestili naš odbor, Saborski Odbor za zaštitu okoliša i prirode, ali nisu ni oni puno napravili u smislu da se doista ta zona, to područje proglasi GMO free zonom iako su te države ujedno i članice EU koje sudjeluju u donošenju zakonske regulative na razini EU, a gdje su, gdje je ta regulativa kud i kamo liberalnija kad je u pitanju unos tih usjeva, GMO usjeva na prostor EU u odnosu na naše zakonodavstvo za koje sam rekao da je značajno restriktivnije. Kako smo dobili tu povratnu informaciju od Parlamenata ovih država koje sam maloprije spomenuo, na razini Odbora za zaštitu okoliša smo sazvali jednu pripremnu sjednicu iz kojega smo htjeli vidjeti kakav je stav Hrvatske vlade kada je u pitanju proglašenje i očitovanje o toj deklaraciji, tim deklaracijama koje su sve županije i županijske skupštine u Hrvatskoj proglasile svoje prostore GMO free zonom. Ja moram reći da niti na razini Hrvatske vlade u ovom trenutku nema jedinstvenog stava kako i na koji način se očitovati po tom prijedlogu, tim više što je taj prijedlog, te odluke županijskih skupština nisu u suglasju sa svim onim promišljanjima a rekao bih i pravnom stečevinom EU. Kada je u pitanju mogućnost da se generalno čitava država ili čitava jedna jedinica regionalne samouprave kao što je županija proglasi takvim područjem. Dapače, kažem, evo bilo je s obzirom da su na tom sastanku bili predstavnici više ministarstva, bilo je različitih promišljanja. Ali ono što je, što je svima i ja mislim nama u Saboru bi trebalo biti, trebalo bi biti kao vodilja i potreba da na temelju Zakona o genetski modificiranim organizmima Ministarstvo poljoprivrede donese nacionalnu strategiju koegzistencije genetskih modificiranih usjeva i konvencionalnog i ekološkog uzgoja poljoprivrednih proizvoda. Dakle, dok Ministarstvo poljoprivrede, koliko sam ja shvatio iz čitave te rasprave, takvu nacionalnu strategiju ne donese, teško da ćemo se, teško da se mi možemo kvalitetno odrediti prema ovoj problematici. Naime, kroz trenutnu izmjenu direktive o unosu, o unosu genetski modificiranih proizvoda u okoliš, koja se u ovom trenutku provodi na razini Europske komisije, u Vijeću za GMO Europske komisije, očekuje se da bi izmjenom te uredbe se omogućilo državama članicama EU da po točno propisanim uvjetima, za točno određene prostore mogu zabraniti korištenje pojedinih GMO proizvoda, a tim više da mogu zabraniti uzgoj GMO kultura. Prema tome, ja držim da je kroz donošenje ovog zakona Vlada, a čuli smo nije bila u obvezi ovaj zakon donijeti danas, mogli smo ga donijeti bar kako sam ja shvatio na kraju cjelokupne rasprave, i jučer na odboru a i danas ovdje. Da nije to bio točno definirano danom pristupanja RH u punopravno članstvo EU. Prema tome, mogli smo sačekati, vidjeti u kom pravcu ide ta direktiva, mogli smo već i do danas pripremiti strategiju kojom bi se kao država odredili prema GMO proizvodima i tek onda ići u sveobuhvatnu izmjenu ovog zakona. Ovim brzanjem bez kvalitetne rasprave, točno je kako je potpredsjednik Reiner rekao rasprava koja je sama sebi svrha, nema je potrebe ni provoditi, nego uz maksimalno uključivanje stručne javnosti u Hrvatskoj maksimalno uključivanje svih onih sudionika u hrvatskome društvu koji se dotiče ova problematika a prvenstveno jasno svih građana koji onda mogu biti potencijalni konzumenti takvih GMO proizvoda. Mislim da je trebalo sa ovom izmjenom zastati, da je trebalo provesti ovu proceduru, da je trebalo da se Vlada kroz resorno ministarstvo očituje o tome jesmo li kao država spremni veliki dio prostora RH proglasiti GMO zonom i ako jesu li to samo prostori nacionalne ekološke mreže, jesu li to samo zaštićena područja u Hrvatskoj, je li to cijela mreža na tu 2000. u Hrvatskoj koja uključuje i pokriva negdje oko 30% hrvatskog prostora. Tada bi kažem uz takvu nacionalnu strategiju koju bi napravila Vlada odnosno resorno ministarstvo uz saznanje da europska komisija već danas rekao bi pritisnuta zahtjevom inače cjelokupnog društva u EU ide za tim da ograniči uporabu GMO proizvoda. Ovo što smo čuli kroz jutros i od kolege Grubišića jasno da a i od svih drugih koji su u ovoj raspravi sudjelovali jasno je da društvo a u prvom redu naše hrvatsko društvo treba biti itekako oprezno kada je u pitanju korištenje GMO proizvoda u hrani a isto tako kada je u pitanju mogućnost da se takvi GMO proizvodi unose u hrvatski okoliš. Ja mislim da doista o tome trebalo voditi računa i čini mi se da ovi predstavnici Vlade su ovako prilično opušteni cijelo jutro za vrijeme trajanja ove rasprave mogli su nam na neka pitanja koja smo čuli u samoj raspravi odgovoriti na način da doista vidimo je li baš ova Uredba koju ovim zakonom unosimo u hrvatsko zakonodavstvo i dio druge direktive su doista bile u obvezi da ih donesemo danas, a tek će na snagu kažem zakon stupiti za 4 mjeseca.
Hvala. Kolega Dražen Đurović replika.
Pa vi ste gospodine Bačić dotakli jednu zanimljivu temu, mislim činjenica je da nije to priča radi priče već smo svi mi kao ljudi i kao građani smo zapravo zabrinuti činjenicom što sve jedemo, sad se dotičemo GMO-a ali ukupno je pitanje onoga što mi jedemo i koje količine zapravo razno raznih tvari uz hranu mi kroz cijeli svoj život unosimo i kako to zapravo djeluje dugoročno i na naše zdravlje i na zdravlje naše djece i općenito na generacije koje dolaze jer porast broja alergija je nemjerljiv, nemjerljivo visok, porast broja određenih skupina karcinoma u populaciji je visok, pitanje na koji način razno razne degenerativne bolesti posebno lokomotornog sustava koji su isto u velikom porastu su posljedica zapravo razno raznih konzervansa ne samo GMO-a već i konzervansa i emulgatora i svega ostalog što mi neprestano unosimo sa svim oblicima hrane. I naravno da javni interes i interes svih ljudi u pokušaju da se zaštite i da jedu što je moguće, rekao bih što je moguće manje štetnu hranu. Nećemo mi nažalost više ne možemo uopće isključiti sve ono što smo prisiljeni unositi tom hranom ali pokušat barem što je moguće u većoj mjeri omogućiti nama samima i našoj djeci i našim građanima da zapravo jedu što je moguće manje štetnu hranu. Jer nažalost mi zdrave hrane više ne jedemo. Nitko se nije dotakao jabuka koje jedemo koje su 12 puta godišnje tretirane s herbicidima, s pesticidima, nema više ni zdravog voća ni zdravog povrća ni zdrave hrane. Živimo u iluzijama da to više jedemo. Mi to već dosta godina ne jedemo a još s ovim GMO-om koji dolazi i koji otvara vrata i koji je sigurno tu jer mi kao mala država otpor nećemo uspjeti pružiti nažalost tu samo još više ćemo štetiti nažalost svom zdravlju. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, Branko bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Slažem se kolega Đurović u svemu što ste rekli. Pitanje hrane je itekako važno pitanje, zdravstveno pitanje i tome treba apsolutno posvetiti punu pozornost neovisno o tome da li se govori samo o ekološkoj hrani, da li se govori o hrani proizvedenoj u RH, da li se govori o nekoj uvoznoj hrani koja evo čuli smo često puta sadrži i ove elemente i ove organizme. Ja moram reći da sam jutros, kroz jutro negdje pročitao na portalima da veterinarska inspekcija RH obilazi farme sa kojim i prostore tvornica mljekara u kojima je proizvedeno mlijeko koje je u susjednoj BIH utvrđeno da sadrži alfatoksini. No da službena potvrda o tome da li ga on doista, da li to mlijeko doista sadrži taj alfatoksin se čeka iz Beča jer ga u RH nema institucije, nema laboratorija, nema kažem institucije koja bi mogla službeno potvrditi da to što smo čuli da postoji u tom mlijeku alfatoksin da mi u Hrvatskoj takvog instituta, takvog laboratorija nemamo pa onda. O čemu onda možemo govoriti kada nam iz susjedne države dolazi informacija o tome a mi u Hrvatskoj koji to mlijeko proizvodimo ne znam čijeg porijekla ne možemo sami službeno potvrditi da li je ta primjedba vrlo opasna jer sadrži kancerogenu tvar, da li je doista točna ili nije točna. Ja mislim da to doista rekao bih derogira Hrvatsku u ovom dijelu koji se odnosi na kontrolu, na nadzor hrane, mliječnih proizvoda i svega onoga čime se hrvatski građani jasno koriste i što konzumiraju.
Dinko Burić replika.
Poštovani kolega kad ste govorili o nužnosti postojanja nacionalne strategije. To je osnovni preduvjet ja ću vas podsjetiti da Hrvatska ovih evo nedavno smo razgovarali i o Zakonu o poljoprivrednom zemljištu, ovaj novi prijedlog zakona i to je dio nacionalne strategije vrlo važan odnosno dio zakonske regulative koji je neobično važan za poljoprivredu. Ali problem je zaista što mi u Hrvatskoj nemamo nacionalnu strategiju poljoprivredne proizvodnje. Samo na tom primjeru Zakona o poljoprivrednom zemljištu. On je u ovih dvadesetak godina postojanja neovisne i samostalne Hrvatske države 4 puta mijenjan, 20 puta dopunjavan nikad nije usklađen sa ajde navedimo postojanjem neke nacionalne strategije u poljoprivredi. Činjenica da 4 puta mijenjaš jedan te isti zakon da ga 20 puta nadopunjavaš to je samo dokaz da se luta i to je karakteristika svih Vlada RH u periodu naše samostalnosti. To je osnovni problem što od početka smo stratešku stranu gospodarstva sveli do toga da smo sada sretni kada netko iz Vlade i kaže da je poljoprivreda ostala strateška grana gospodarstva. A neka se to učilo u srednjoj školi ne na fakultetu, strateške grane gospodarstva, poljoprivreda, brodogradnja, turizam. Danas poljoprivredu moramo biti sretni da se sjeti itko iz Vlade makar na riječima ili na papiru nazvati da je strateška, i zato je uništena poljoprivreda. Da ne kažem od kakvog bi to utjecaja za nas u Slavoniji i Baranji gdje je ona prirodna poljoprivredna strateška grana gospodarstva. Zato i jesmo danas … uništavala poljoprivreda tamo …
Branko Bačić odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Burić vi ste sada kroz repliku proširili tu temu. Slažem se jasno da je nužnost nacionalna strategija o razvoju poljoprivrede. Ja sam govorio o jednoj drugoj strategiji koja je opet vezana svakako uz Nacionalnu strategiju razvoja poljoprivrede u Hrvatskoj jer bi ona svojim odredbama u kojima bi ograničila unošenje GMO proizvoda u svakom slučaju Hrvatskoj kao jednoj od država koje su po svojoj bio raznolikosti u samom vrhu država članica EU pomogla da promovira svoj vlastiti proizvod koje druge države ne mogu postignuti i koje druge država i zbog toga posežu za ovakvim proizvodima zbog toga što ne mogu nadoknaditi one prirodne pogodnosti koje ima RH. prema tome tu se s vama slažem. No nije to jedina strategija koju ova Vlada je najavila a nije donijela. Čuli smo već i tražili smo ovdje kao saborski zastupnici da se Vlada priđe izradi strategije upravljanja državnom imovinom koja bi strategija jasno rekla što mislimo i o državnom imovinom, što mislimo i o upravljanju Hrvatskim šumama, Hrvatskim vodama, tako da ovakvi prijedlozi zakona kao što je Prijedlog zakona o strateškim i estetskih projektima ne bi mogao uopće doći u javnu raspravu jer pretpostavljam da bi ga jedna kvalitetna strategija koja bi propisala način gospodarenja državnom imovinom u RH odmah u startu zakočila onemogućila i ne bi dolazilo do podjela u hrvatskoj javnosti na temelju jednog zakona koji praktično ruši cjelokupni sustav prostornog planiranja u RH koji je u određenoj mjeri neustavan jer dolazi sam po sebi nije utemeljen na niti jednoj valjanoj strategiji i kvalitetnom promišljanju u RH na koji bi se taj zakon trebao temeljiti.
Josip Borić replika.
Hvala lijepo. Kolega Bačić vi ste dobro primijetili i razložili cjelokupnu proceduru kako je uopće trebalo doći do prijedloga ovog zakona i što je trebalo možda kontaktirati ili koje sadržaje uzeti da bi se ovakav prijedlog zakona danas ajmo reći u nekakvoj normalnoj proceduri prihvati. Međutim to je preskočeno i mi ne znamo taj razlog jedino ga možemo svesti pod nekakvo pomodarstvo tj. želju da mi u Hrvatskoj budemo veći europejci od samih građana EU i prijevremena sa neizvjesnim završetkom uopće ulaska u EU. I mi cijelo jutro pokušavamo saznati razlog donošenja ovog zakona nekoliko mjeseci prije. Ne znam za neki drugi zakon koji je donesen,a to je onaj famozni zakon o izmjenama Zakona o PDV-u gdje se uveo 5%-ni porez na kruh, mlijeko i druge proizvode koje on obuhvatio. Znano nam je da je Vlada htjela gurnuti ruku u džep prije vremena i uzeti hrvatskim građanima nekoliko stotina milijuna kuna u proračunu, to znamo. Međutim jednostavno gledajući sam sadržaj kažem postali smo pomodarstvo i želimo biti veći europejci od samih građana EU a gledajući proceduru mi smo onu čuvenu krilaticu "Misli globalno, djeluj lokalno" izgleda pretvorili misli globalno prespavaj ovaj drugi dio ili spavaj lokalno. Jer jednostavno ne vidimo razloga zbog čega se nešto forsira a za to nema nikakve potrebe.
I odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Borić ja doista jesam pobornik EU i obveze RH da do dana pristupanja sve ono što je nužno unese u hrvatsko zakonodavstvo, a posebno je obveza RH uredbe koje donosi EU parlament i Vijeće unijeti u zakonsku regulativu kao što je slučaj ovdje u ovom zakonu. No ako ta uredba koju mi moramo uključiti u nacionalno zakonodavstvo nije vezana rokom, a taj rok je datum pristupanja onda nisam pobornik da pod maskom te prilagodbe hrvatskog zakonodavstva pravnoj stečevini EU radimo na vrat na nos tim više što taj zakon kojim se ovim dopunama i izmjenama mijenja zahtjeva potrebu daljnje rasprave o jednoj vrlo osjetljivoj temi u RH a to su GMO proizvodi. Pa kada smo već odlučili tu uredu uključiti u naše nacionalno zakonodavstvo a nismo bili obvezni to do današnjeg dana donijeti onda ne vidim razloga zašto Vlada nije krenula u tu proceduru tim više što postoji obveza u sadašnjem zakonu da Ministarstvo poljoprivrede napravi tu nacionalnu strategiju i na taj način se očitujemo o brojnim pitanjima koji uređuju korištenje ili eventualni unos GMO proizvoda u hrvatski okoliš ili pak za korištenje GMO proizvoda na hrvatskim policama u prodavaonicama koje konzumiraju hrvatski građani.
Đurđica Sumrak rasprava.
Hvala lijepo gospođo predsjednice Hrvatskog sabora. Pe evo danas smo čuli jako puno rasprava i ja bih zaista pozdravila raspravu kolege Bačića i replike na koje je on odgovarao jer je zaista u svojoj raspravi rekao ono što mi bi trebali u principu svi potpisati. Ja bih svoju raspravu počela, a i počet ću sa jednim citatom, rijetko to radim ali evo ovaj citat mi se svidio zato što čini mi se da u njemu je sažeto sve. Kaže da samo prepotentan čovjek si zamišlja da može bez posljedica promijeniti prirodu, ali kad promijeni jednu stvar nepovratno pokrene cijeli ciklus promjena koje ruši sve. Ovo se na jedan jako dobar način odnosi i u proizvodnji GMO proizvoda. Ja sad dakle neću govoriti o cijeloj regulativi o ovom. Slažem se da nismo možda trebali danas još uvijek govoriti o ovim uredbama nego možda pričekati da vidimo što će se desiti u Europskoj uniji. Možemo reći da je Europa, a posebice Hrvatska jedna od posljednjih oaza genetski nemodificirane hrane i dok god su Europljani, tu nažalost ne možemo govoriti o Hrvatskoj, spremni platiti dvostruko više proizvode organske proizvodnje i dok imamo svi skupa opet snažan otpor i strah prema ovakvim GMO proizvodima sve velike tvrtke koje ulažu strahovito puno novaca u svoju propagandu teško će uspjeti doći do konačnog cilja, odnosno do kupca. Zato mislim da bismo trebali danas sva ova tri zakona, ova tri prijedloga su pred nama jako važna, tu se radi o kemikalijama, radi se o deterdžentima i radi se o GMO hrani, govoriti sa jednim velikim respektom i zaista možemo biti ponosni što je Hrvatska još uvijek ekološki nezagađena u najvećem dijelu. Ono što evo danas se dešava u svijetu, a to je upravo sam razgovarala, naših 8 ekoloških proizvođača jer na najvećem svjetskom sajmu u Nürnbergu oni tamo izlažu svoje ekološke certificirane proizvode. Na taj sajam ne može doći nitko tko nema pravilno certificiran proizvod ekološki. Pitala sam gospođu Sever koja je poznata mlada ekološka proizvođačica skupa sa svojim suprugom, zašto to govorim, zato jer se mahom ekološkom proizvodnjom počeli su se baviti mladi ljudi, educirani ljudi, završili su fakultete i shvatili su da je u principu proizvodnja hrane, a posebice te ekološke hrane budućnost. Ona još uvijek u Hrvatskoj, ta ekološka hrana nije skupa kao što je u Europi. Mi ekološku proizvodivu hranu ovdje u Hrvatskoj ne plaćamo ni duplo ni troduplo više, mi ju plaćamo možda za kunu ili pola kune više nego što bi platili bilo koji proizvod na policama u našim dućanima. Ono što je bitno, razvijati svijest kod mladih ljudi. Drago mi je da su danas ovdje gore mladi ljudi i razvijati svijest o tome koliko je važno brinuti se o takvom načinu proizvodnje, koliko je važno kad se pruži ruka za povrćem, voćem, mesom ili nečem, uzeti u stvarnosti taj proizvod, pogledati onu naljepnicu koja govori o samom proizvodu. Mi koji smo stariji moramo imati i povećalo i savršenu optiku jer je to tako sitno napisano da se naprosto niti ne vidi. Što je sitnije napisano sa više sumnje pogledajte u to što piše što je u tom proizvodu i da li se to isplati kupiti, da li se isplati jesti. Zato moram reći da je bivša Vlada imala i napisala, to je akcijski plan ekološke poljoprivredne proizvodnje 2011.-2016. godine i taj akcijski plan je danas tu kod mene. Meni je žao što se po tom planu dosta ovih zakona koje smo imali ispred sebe, pa to je i Zakon o poljoprivrednom zemljištu na neki način nije uvažio pa bismo tada dobili u tom prijedlogu zakona, možda će ipak ministar u svojim izmjenama to i učiniti, na neki način olakšice za te poljoprivredne proizvođače koji se bave ekološkom poljoprivredom. Upravo u ovom akcijskom planu je bila i naznaka da naravno ima premalo ekološki poljoprivrednih površina na kojima se odvija takva proizvodnja, negdje oko 2% od ukupnih hektara. Želja je bila, a i namjera sa dobrim potporama da dođe do 6% poljoprivrednih površina. Ono što je neobično važno, to je turizam. U svrhu turizma u tom akcijskom planu piše da će se svi mali hoteli koji su na Jadranu sufinancirati upravo na način ako otkupljuju proizvode od malih proizvođača, odnosno proizvode od ekoloških proizvođača kojih danas u Hrvatskoj ima tisuću. Oni ne obrađuju velike površine. Jedna od pa reklo bi se najjačih županija to je Slavonsko-baranjska županija što se tiče ekološke proizvodnje. Ovdje su veliku ulogu odigrali i branitelji sa svojim zadrugama. Nažalost, vidim i u ovom Zakon o poljoprivrednom zemljištu niti branitelji niti zadruge nemaju prednost pri otkupu odnosno zakupu zemlje, nadam se ući i kupnja zemlje jer nikako da se potakne konačno ono što je važno, a važno je Europi za proizvodnju a to je zadrugarstvo i klasteri. Nisu više zadruge ne zadruge kakve su nekad bile u koje su nas tjerali, ne mene ali od '45. nadalje i tu je taj strah jedan od toga. To nisu željeli naši ljudi, međutim ne može se ići na tržište ako se neće udružiti u neki vid zadruge ili klastera. Ja bih htjela reći da svi mi ovdje zaista trebamo podržati Hrvatsku slobodnu od GMO proizvodnje, da zaista trebamo podržati sve ovo što smo do sada proglasili a to je 21 županija i bez obzira kako će biti izglasana, bit će ovo izglasano naravno jer kolege imaju većinu. Po prvi put bih rekla da je jedno zakonska regulativa a drugo je što ćemo mi činiti u stvarnosti i na koji način ćemo osigurati da ta ekološka poljoprivredna proizvodnja pa možemo reći i konvencionalna ali sa smanjenom upotrebom, odnosno pod kontrolom uporabe svih ovih pesticida i svih ostalih sredstava koje su u upotrebi. Ono za što sam se ja već prije zalagala u gradu Zagrebu, a to je da mi niti nemamo jednu banku naših autohtonih gena, niti biljaka, nešto ima sad na Agronomskom fakultetu ima. Međutim, bilo bi jako dobro da se te biljne i životinjske sorte mogu pohraniti kao autohtone, naši proizvodi u jednu banku poljoprivrednu i da se na tome puno, puno više radi. Ono što je jako dobro već naše šume koje recimo pa dvije trećine područja Hrvatske su u šumama što je dobro za naše šume da one imaju FSC certifikat. To znači da je kod njih olakšana mogućnost sakupljanja ekološki certificiranog samoniklog bilja i šumskih plodova. Pa trebali bi svagdje i mi saborski zastupnici i svi drugi i mladi ljudi, daklem zalagati se da ova naša Hrvatska i dalje ostane ekološki pa neću reći ne može ostati potpuno čista ali da ono što je bilo netaknuto da ostane i sada zalagati se da čuvamo prirodu i zaista da svaki taj komadić obično se ta ekološka poljoprivreda ne može odvijat na velikim parcelama jer su oko nje onda druge parcele koje se tretiraju a tada to ne može dobiti certifikat i da podupremo sve naše ekološke proizvođače i da više vodimo brigu o onome što kupujemo i od koga kupujemo. Pa to je na neki način onda najbolja poruka onim uvoznicima neke hrane koja je ja bih rekla ne hrana nego smeće, jer hrana ne može biti nezdrava i ne smije, čim je takva ona je smeće. I još nešto. Mi smo imali najstrožu zakonsku regulativu što se tiče inspekcija veterinarskih. Međutim, kad smo se uskladili sa EU dosta je došlo do [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa. Privedite kraju.]] došlo je do pojednostavljanja nekih stvari, tako da nam se sad možda zaista može desiti.
Hvala lijepa. Replika Zoran Vinković.
Evo uvažena kolegice, rekli ste da smo mi vjerojatno jedna od rijetkih zemalja koja proizvodi negenetski modificiranu hranu. Možda je to tako, možda iz činjenice da su poticaji i program poljoprivrede smanjen za milijardu i pol kuna pa mnogi danas nemaju ni za umjetna gnojiva, nemaju ni za određene herbicide itd. itd. I mnogi u ovom trenutku nisu niti pripremljeni za proljetnu sjetvu. O ekološkoj čistoj zemlji bi mogli pričat. Dovoljno nam je jedna rafinerija preko puta Slavonskog Broda da zagadi pola Slavonije i pola Hrvatske, ali evo budući se zalažete praktično banku gena pa možda to i ne bi bilo dobro evo bez obzira što je danas početak korizme, post. Sada je kod nas u Slavoniji vrijeme one mlade slanine ili u Dalmaciji kako nazivaju panceta, pa prije onog sušenja mnogi građani koji na žalost u Slavoniji danas nemaju dovoljno sredstava da bi kupili bar jednu svinju i napravili ono tradicionalno slavonsko klanje odlaze u trgovačke centre i kupe na onoj rasprodaji ogromnu tablu slanine koja je ovako debela. Kad se osuši to bude negdje ovakve debljine. Kad ju ponovno stavite u vodu ona nabubri i to je ono što mi jedemo. Da ne spominjem ekstra djevičansko maslinovo ulje, obzirom da i ja ponekad odem u trgovinu ne Božićom, na Božić i Uskrs a i to je omogućeno zakonom i nedjeljom, pa jednostavno se iznenadim kada jedna… Je, je možete. Probajte se prošetati po centrima pa ćete vidjeti da radi i na Božić i pitajte radnike i na Uskrs [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] Samo da završim.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Đurđica Sumrak.
Prekinula me kolegica, pa ćete vidjet da to ulje …
Hvala. Izvolite kolegice Sumrak.
Hvala vam lijepo. Kolega Vinković, pa ovako. Na Božić zasigurno ne radi ništa, ali na ostale blagdane stvar je čovjeka samih nas da li ćemo ići u kupovinu ili nećemo, koliko cijenimo te naše blagdane pa kažem o.k. treba se pripremit prije, a na taj blagdan ja neću ići u shoping zasigurno i ne idem i nije mi potreba uopće. Iako ljudi koji rade kad ih pitate oni će raditi na neke blagdane, ali žele da im se to plati. I tu je bit. Mi kad ćemo biti a bit ćemo sigurno jednog dana i bogati, zemlja bogata sa jednom dobrom zakonskom regulativom tada neće naši dućani raditi dulje od subote popodne u 18 sati. I to je dobro kao što je to negdje u europskim zemljama, gdje se nakon 18 sati subotom ne radi. A što se tiče ovih uvoznih ulja djevičanskih i ne znam kakvih upravo sam ja to govorila treba gledati daklem deklaraciju. Ja osobno a znam jako puno ljudi ne pada mi na pamet da kupim nikakav takav ni sličan tome bilo kakav uvozni proizvod i toga se jako čuvam, jako gledam i datume proizvodnje, jako gledam deklaracije šta piše, kad se odnosi i na meso i na sve ostalo. Puno više vjerujem našim proizvodima bez obzira sa zadrškom ja sam ipak isto doktorica veterinarske medicine i jako dobro znam i tehnologije i sve ostalo istarskih i drugih nekih pršuta koji su od nizozemskih svinja. Međutim, zakon se tako promijenio da se to više ne može raditi. Ako je nešto sada dobilo markicu zemljopisnog podrijetla ili nečeg drugog sličnog znači onda ipak mora biti ta svinja uzgojena recimo
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa evo vi ste zastupnice jako lijepo govorili o ekološkoj proizvodnji i ja bih se s dobrim dijelom onoga što ste vi izrekli složio, no ajde ako mogu dodati svoje mišljenje, ta ekološka proizvodnja koja je sada moderna ona je zapravo samo jedna zamjenica za onu ekološku proizvodnju koju smo mi u Hrvatskoj itekako imali, a to je bio dvorišni uzgoj. To su bile one krave koje su išle na ispašu pa smo zaista imali i dobro mlijeko. To su bile one kokoši i one pure koje su bile po dvorištima pa smo imali i dobra jaja i zaista domaću puretinu. To je bio i domaći sir, to su bile one rajčice kojih više ne možete kupiti nigdje jer je praktički njihovo sjeme nestalo koje su bile mesnate cijelom svojom plohom, a ne samo da su imale par milimetara mesa a unutra vodu. To je bilo puno tih proizvoda koje jedna sustavna politika poljoprivredna proteklih desetljeća koji je išao na sustavno gašenje upravo tog ma najobičnije proizvodnje u dvorištu upropastila i počela stvarati nekakve velike proizvođače koji su zbog profita i poljoprivredne politike zapravo išli za uzgojem onih sorti i na one načine koji su bili za njih ekonomski isplativiji, ali zapravo nestadoše ovi mali proizvođači. Oni koji proizvode u dvorištu. I bez obzira što još uvijek 80% svinja u Hrvatskoj dolazi iz dvorišta, a samo 20% svih ovih naših tzv. velikih proizvođača. A ovi ekološki proizvođači oni su svakako dobrodošli. No oni su ipak jedna samo ekonomska izvedenica onoga što smo mi zapravo u fazi naše poljoprivredne proizvodnje itekako imali, a što nismo uspjeli i znali očuvati jer nismo uspjeli i ne znamo i dalje očuvati selo i vrijednost tog samog sela i proizvodnju u njemu.
Odgovor na repliku, Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega slažem se s vama u jednom dijelu. Ono što sam htjela reći je upravo to, ta filozofija razvoja sela. Naravno da moramo pratiti razvoj kroz to da se želi veća količina, veća proizvodnja itd., da ona ne ide bez nekih dodataka, a to su znači bila neka umjetna gnojiva, neka sredstva i tako. Ali, ono što ja nikako ne bih htjela da ova Vlada učini, a obzirom na neke izjave predsjednika ove Vlade i ministra to je posebno mi žao ministar kad to kaže da se treba ugasiti mala obiteljska poljoprivredna gospodarstva. Ja to da sam ministrica nikad ne bih činila jer i ono gospodarstvo od jedne do tri krave je upravo ono o kojem vi sad govorite. I to gospodarstvo prehranjuje samo sebe. Znači radi nešto za sebe i njemu treba pomoći na neki način da ono opstane, treba ga bodriti. Istina je, ekološki proizvođači, ima ih samo 1000, ne obrađuju velike površine i možda je to dobro da ne obrađuju prevelike površine jer po meni u tisućama hektara obradive nekakve ekološke proizvodnje je nemoguće. Ja ono što zaista želim da se podrži je takva proizvodnja, a to je ujedno onda i ova o kojoj ste vi pričali proizvodnja unutar dvorišta i da naša djeca još uvijek imaju pristup takvoj proizvodnji i da ih naučimo da je to bolje nego sjajna jabuka ili ne znam. Međutim, što se tiče uvoza jednako tako kod nas nažalost ne rastu ni banane, ni ananasi ni kiviji niti avokado na što smo danas svi mi manje-više naviknuli se, želimo to imati u svojim jelovnicima, želimo neke proizvode koje ne proizvodimo i nemamo.
Hvala lijepa. Kolega Dinko Burić, replika.
Kolegice i ja bih se složio sa većim dijelom vaše rasprave, osobito kad ste govorili o važnosti ekološke proizvodnje. Ali moram vas ispraviti, nije prvi put vjerojatno nesvjesno griješite, sad koristim prigodu reći ne postoji Slavonsko-baranjska županija nego Osječko-baranjska županija. Dakle, više puta je znalo biti ali evo čisto radi vaših budućih istupa. Samo bih se osvrnuo još na činjenicu kako je važno gledati deklaracije. Ja se s vama slažem, ali nažalost danas u Hrvatskoj je preko 21% siromašnih ljudi. I naši građani upravo zbog tog silnog siromaštva, a čemu je znatno doprinijela ova aktualna Vlada danas uopće ne gledaju deklaracije, oni gledaju cijene. To je nažalost naša stvarnost i istina. I kad si gladan, kad trebaš prehraniti svoju obitelj sa sve manje i manje novaca onda odlazak u trgovinu se pretvara u računanje, a ne u gledanje kvalitete. I to je nešto što je činjenica i to je nešto što se ako želimo dobro hrvatskim građanima onda Vlada koja je dobila povjerenje tih građana mora voditi računa o tome. Kad dođemo do toga da nije najbitnija cijena onda će se čitati i deklaracija. Mi smo nažalost jako, jako daleko od toga.
Odgovor na repliku, Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospođo potpredsjednice. Hvala vam na ispravci kolega Burić i naravno vi ste to jako dobro primijetili, nažalost danas većina ljudi u Hrvatskoj ide sa određenom količinom novaca i spremna je rekla bih ne gledati te deklaracije. Međutim, u svim razvijenim europskim zemljama, a ja se nadam da će to se jedan takav vid ponude biti i kod nas, da će proizvodi koji, u kojima ima ta dozvoljena 0,9% nekakvog GMO učinka u tom proizvodu biti odvojeni, oni će biti naravno i jeftiniji. Ali edukacija i mediji trebaju učiniti svoje. Kada će ova Vlada biti u stanju u stvarnosti osnažiti hrvatskog čovjeka, pa tako i hrvatskog potrošača i hrvatsku obitelj da može otići i kupiti proizvod, ja na to pitanje odgovor zaista nemam.
I kolegice i kolege prije stanke ćemo još čuti klub HDSSB-a završno 5 minuta. Dinko Burić izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Jako puno toga je rečeno, evo u ovoj višesatnoj raspravi. Dakle, problem hrane u cijelome svijetu, ne samo u RH je ogroman. Već smo govorili o, na milijarde i milijarde ljudi koji su danas u situaciji da su ili zaista gladni ili se nalaze među onima koji se karakteriziraju kao pothranjeni. Dakle, više od 5 milijardi ljudi spada u ove dvije kategorije. Objedinili smo raspravu o 4 zakona. Jedan od tih zakona je bio kako mi to kažemo ono što se, dakle što dolazi u doticaj sa hranom, rekli smo da nije problem u ambalaži nego u onome što se unutra nalazi. Žalosna je činjenica da mi danas izvozimo zdravo a uvozimo hranu sumnjive kvalitete i naglasili smo i opet ću reć da je vlastita proizvodnja hrane zaista jedan od elemenata suverenosti svake države i zato je u Hrvatskoj neobično važno uvesti nužnost prehrambene neovisnosti RH. Dakle, Hrvatska mora instalirat svoju prehrambenu neovisnost. A mi nažalost imamo suprotnu činjenicu da smanjujemo proizvodnju a povećavamo uvoz, pa evo bilo je govora i o mlijeku, ja ću samo napomenut poraznu činjenicu da je ovakva politika koja se vodi prema našim poljoprivrednim proizvođačima dovela do toga da je danas u Hrvatskoj od 5 gospodarstava koja su isporučivala mlijeko izgubljeno njih 4. Kad govorimo i o povijesti naše sela onda ne smijemo zanemarit također zabrinjavajuću činjenicu, ovo sve treba reć kako bi se mijenjalo na bolje, a ne na lošije. Da je u zadnjih 50 godina u, na području RH prosječan posjed smanjen za trećinu, dok je u isto vrijeme u Francuskoj ili npr. u Nizozemskoj taj posjed tri puta povećan, a mi smo ga tri puta smanjili. Govorio sam i o uvozu hrane u iznosu od 40 do 45% ukupne vrijednosti 29 milijardi dolara od kad postoji samostalna Hrvatska država, a izvezeno hrane samo za 18 milijardi dolara. To je nešto što nas mora jako zabrinuti. I posebno želim naglasit nešto o čemu nije bilo, puno se govorilo onako više paušalno u pitanju znanstvenih dokaza o mogućoj štetnosti GMO hrane. Ja tu moram nešto reć, činjenica je, ja sam već govorio o utjecaju Američke vlade i multinacionalnih korporacija koje imaju snažne lobije upravo u Vladi SAD-a. Amerikanci, to je činjenica, danas oni diktiraju i oni žele imati monopol nad opskrbom, nas svjetskom opskrbom hrane. Amerikanci danas prihvaćaju kao znanstvenu istinu i znanstvenike, samo one koji se ne odnose kritički prema problematici GMO hrane, dok onima koji se protive uvođenju takvih usjeva i hrane u najmanju ruku nema niti riječi. Mi u Slavoniji i Baranji, još ću samo reći oko Amerikanaca, ne znam koliko je poznata činjenica da je npr. kad je Europska komisija usprotivila se uvođenju GMO-a, američki ambasador u Parizu poslao savjet Washingtonu da protiv svake zemlje članice EU koja će se protivit uvođenju i dozvoljenu GMO usjeva povede pravi trgovački rat. To je nažalost istina. I zaključno ću reć zašto je nama, evo i u klubu HDSSB-a toliko važno i zašto toliko sudjelujemo u ovoj raspravi koja se tiče hrane. Pa zato što je poljoprivreda strateška grana gospodarstva, prije svega u Slavoniji i Baranji i u cijeloj Hrvatskoj, ali najviše se tiče nas. Slavonija i Baranja nekad žitnica cijele RH danas je nažalost postao kraj u kojem čak žive gladni ljudi. To želimo promijeniti.
Hvala. Replika Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Buriću govorili ste o prehrambenoj neovisnosti RH. RH izgubila je prije svega vojnu suverenost, izgubila je ekonomsku suverenost na samome početku, izgubila je financijsku suverenost. Jer Hrvatskom više ne vladaju naše banke, zapravo mi banaka nemamo imamo jednu veću banku, izgubit ćemo političku suverenost, a izgleda da ćemo izgubiti u potpunosti i prehrambenu suverenost, odnosno bit ćemo ovisni o proizvodnji hrane, o uvozu hrane iz Europe i ostatka svijeta. To je sasvim jasno da ne znamo proizvesti najbolje računalo na svijetu, da ne znamo proizvesti najbolji automobil na svijetu, da ne znamo što šta iz tehnologije na svijetu ali sasvim sigurno da znamo proizvesti najbolju hranu na svijetu. Da smo početkom prošloga stoljeća izvozili najkvalitetnije meso se izvozilo upravo iz Hrvatske u Beč, u Peštu, znači Hrvatska je izgubila ono u čemu je bila najbolja, na to nemamo pravo. Sasvim ste u pravu kad govorite da mi uvozimo lošu hranu, hranu koju ne znamo podrijetlo. Ne znamo koliko puta otopljeno pa zamrznuto pa otopljeno mjesto. Međutim činimo sve da bi slavonski seljak ne bi više proizvodio hranu, odgovaramo ga, radimo sve mjere kako bi što manje mlijeka proizvodili, kako bi što više uvozili. GMO je nova prijetnja ne samo Hrvatskoj nego prijetnja svijetu i tu sasvim sigurno da trebamo biti na oprezu ali čini mi se da smo premali da bismo se tome othrvati ali je vrlo bitno upravo to Hrvatska mora uložiti krajnje napore da bismo prestali uvoziti 45% hrane jer Hrvatska može proizvesti dovoljno koliko može pojesti.
Odgovor na repliku, Dinko Burić.
Poštovani kolega, dijelom bih se samo složio sa vašim konstatacijama o pojedinim dijelovima suverenosti može se govoriti točno je, da smo ih pa i svjesno evo ulaskom EU prepustili, ali baš i političku suverenost ne bih ja to tako lako rekao. Neće to baš tako lako proći. Mi smo i prilikom rasprave oko ulaska u EU upozoravali da se ulazimo u EU koja je zamišljena kao konfederacija a ne federalna država. Pokušajima federalizacije EU budite sigurni da će se u Hrvatskoj ogroman broj građana suprotstaviti. Ali to je neka druga tema. Ja ću sada na ovaj dio koji ste govorili oko proizvodnje hrane. Da, znamo mi proizvesti najbolju hranu ali nažalost tu najbolju hranu ne jedu hrvatski građani, nego ih jedu građani drugih država. Mi tu najbolju hranu koju proizvedemo u Hrvatskoj izvezemo a uvozimo ono što oni neće jest. O tome se radi i žalosno je danas, žalosno. Govori se kako imamo situaciju da turisti koji dođu u RH jedu uvoznu hranu i to je sramota. To je sramota. Ali je više od sramote žalosno, tragično to da uvoznu hranu ne jedu samo turisti koji dođu u RH tijekom turističke sezone nego da uvoznu hranu jedu tijekom cijele godine hrvatski građani. Pored svega onoga što ste vi rekli da smo u stanju proizvesti najbolju hranu na svijetu koju jedu gospoda u Beču, u Bruxellesu i ne znam gdje. Oni jedu zdravo što je došlo iz Hrvatske, a mi jedemo smeće koji oni ne daju ni svojim domaćim životinjama. Ne generalizirajući ali nažalost u ogromnim broju slučajeva je to tako.
Mladen Novak replika. Izvolite kolega Novak.
Hvala lijepo. Kolega Burić, ovo je dio kućnog odgoja i ne bi to komentirao, ovakvo upadanje gospođi Antičević. Što se tiče vaše diskusije spominjali ste okrupnjavanje posjeda u nekim zemljama i što se dešava kod nas. Pa ja vam mogu reći da djelomično jeste u pravu a na žalost djelomično i niste. Radi se na okrupnjavanju zemljišta ali ne našom voljom nego nepovoljnim kreditima. Ljude se dovodi u situaciju i političkim mjerama da oni su prisiljeni dizati kredite pa odustajat od proizvodnje koju su pokrenuli i nagovarani su na nju, gurani su u nju i sad tu zemlju će preuzeti banke koje će eto silom prilika okrupnjavati te posjede pa će ipak doći do okrupnjavanja al smo na taj način zaobišli ono da nema prodaje hrvatske zemlje, poljoprivrednog zemljišta 7 godina, ono je praktički već otišlo. I još jedan dio koji iz vašeg izlaganja, znanstvena mišljenja vezano upravo na Amerikance i njihove stavove. Možemo se mi truditi koliko god hoćemo ali činjenica je da na žalost danas postalo da je znanstveno mišljenje kupovna roba i da možete kupiti znanstvenike koji će zagovarati jednu tezu i znanstvenike koji će zagovarati sasvim suprotnu tezu. Nažalost to je istina i to se dešava i to je realnost. I sad dal nama trebaju ti takvi znanstvenici ovi ili oni koji će zagovarati jednu ili drugu tezu ono što je nama dobro, odnosno ono što nas uništava. Ako nam to treba reći netko sa strane onda stvarno ja. Hvala.
Odgovor na repliku, Dinko Burić.
Zahvaljujem. Kad je u pitanju okrupnjavanje zemljišta. Činjenica koje sam ja naveo ona je neprijeporna. Dakle ja sam rekao o postojećem stanju što se to dogodilo evo u zadnjih pet desetljeća sa hrvatskim. Činjenica je da je veličina posjeda ali ja govorim o malim poljoprivrednicima dakle o onim koji su živjeli od svog rada, od proizvodnje hrane i još su dakle imali za sebe i još su to mogli plasirati i za druge i za Hrvatsku i za bivšu Jugoslaviju itd. Činjenica je da su naši posjedi svedeni na trećinu onoga što je bilo ranije, a da u isto vrijeme oni koji vode pametnu politiku poljoprivrede nisu Francuzi i Nizozemci to napravili slučajno, oni su utrostručili veličinu svojih posjeda i slažem se u potpunosti s vašom konstatacijom da mi već imamo na djelu upravo oni, a na to mi stalno upozoravamo. Uništavanjem hrvatskog malog poljoprivrednika, proizvođača namjerno se stvaraju uvjeti, prvo su navučeni da dignu kredite, onda su im banke sjele na vrat, onda ih je dodatno Vlada RH još stegla omču oko vrata i oni sada dolaze u poziciju da bi preživjeli da ne ostanu bez svojih posjeda, bez ičega, bankama će morati predati to i tako će doći do okrupnjavanja posjeda. Ali banke su već sada u rukama stranaca. I ne moramo mi čekati 7 godina one su već sada dakle i ta zemlja koja je pripala banci, pripala je strancima. I ja sam naveo primjer za proizvođače mlijeka u Hrvatskoj, da je od 5 ovakvom politikom gospodarstava koje su se bavili proizvodnjom i isporučivanjem mlijeka 4 su propala. Ostalo je još samo 1 od 5. To je nažalost zbiljnost hrvatske današnjice.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O raspravljenim točkama glasat ćemo naknadno. A sada određujem stanku do 15,00 sati.
Konačni prijedlog Zakona o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 273. Rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 120 glasova za donesen Zakon o materijalima i predmetima koji dolaze u neposredan dodir s hranom u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Poštovane kolegice i poštovani kolege, nastavljamo s radom. Raspravit ćemo u objedinjenoj raspravi prijedloge zakona pod rednim brojem 9. i 10. To su - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 271 - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o građevnim proizvodima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 278 Predlagatelj oba zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedloge akata primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje za obadva zakonska prijedloga, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Za oba zakonska prijedloga raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, a njihova izvješća ste primili na sjednici. Pitam želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti ove prijedloge? Da. Poštovana ministrica graditeljstva i prostornog uređenja, gospođa Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Riječ je o dva prijedloga izmjene i dopune zakona. Prvi prijedlog riječ je o izmjenama i dopunama Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Ova izmjena i dopuna sastoji se u usklađenju predmetnog zakona sa dvjema direktivama Europske unije. Jedna direktiva je direktiva o priznavanju stručnih kvalifikacija, a druga direktiva je o uslugama na unutarnjem tržištu. Konkretno ovim izmjenama i dopunama predlaže se sljedeće, a to je da ovlašteni arhitekti i ovlašteni inženjeri graditeljstva mogu imati nekoliko ureda. Do sad su mogli imati samo jedan. Zatim brisano je pravilo prema kojem se nakon 6 mjeseci prekinutog rada gubi pravo obavljanja poslova i djelatnosti ovlaštenih arhitekata i ovlaštenih inženjera. I jednako tako kada je riječ o priznavanju određenih kvalifikacija tada to čine komore. U slučaju da je netko odbijen tada o toj odbijenici odlučuje Ministarstvo. Isključeni su u tom slučaju arhitekti jer se za arhitektonsku struku direktno primjenjuje odredbe o automatskom priznavanju kvalifikacije prema poglavlju 3 priznavanje kvalifikacija direktive Europske unije. Jednako tako ovom izmjenom i dopunom zakon je usklađen sa Zakonom o općem upravnom postupku i kaznene odredbe su usklađene s odgovarajućim zakonom. Dakle to je riječ o izmjeni i dopuni Zakona o arhitektonskim i inženjerskim djelatnostima. Druga izmjena i dopuna se odnosi na Zakon o građevnim proizvodima. Važeći Zakon o građevnim proizvodima je iz 2008. godine. U času kada je on bio donesen on je u potpunosti bio u skladu sa svim direktivama Europske unije. No međutim, 2011. godine je Europska komisija donijela novu direktivu u kojoj je rok za usklađenje za sve članice Europske unije u odnosu na građevne proizvode, postao 1. srpanj 2013. godine. I tom direktivom je rečeno način na koji se postupa i na kojem se subjekti koji sudjeluju, vezano uz gospodarske subjekte vezane uz građevne proizvode a to su proizvođači, pravne osobe ovlaštene za ocjenjivanje sukladnosti i certifikaciju građevinskih proizvoda te pravne osobe za donošenje tehničkih propisa trebaju postupati do 1. srpnja 2013. godine. 1. srpnja 2013. godine za kompletno harmonizirano područje direktno će se primjenjivati uredba Europske komisije koja to određuje, a za neharmonizirano područje morat će se onda izvršiti usklađenje. Dakle ovom izmjenom i dopunom se predlaže da Vlada Republike Hrvatske donese jednu uredbu, ta uredba zajedno sa ovom izmjenom i dopunom će biti u primjeni do 1. srpnja 2013. Od 1. srpnja 2013. za harmonizirano područje će biti u primjeni uredba Europske unije, a za neharmonizirano imat ćemo obvezu donijeti novi zakon, a to ovaj čas budući da nismo članica Europske unije ne možemo učiniti nego je jedini postupak ovaj, prvo izmjena i dopuna Zakona o građevnim proizvodima uredbom kojom će se definirati određene stvari, a od 1. srpnja onda uredba Europske unije i izrada novog Zakona o građevnim proizvodima. I u ovom času se ovom izmjenom i dopunom jednako tako pojednostavljuju određeni postupci i usklađuju sa određenim direktivama Europske unije. Jednako tako ovom izmjenom i dopunom je izvršeno usklađenje sa Zakonom o općem upravnom postupku i usklađene su kaznene odredbe. Evo hvala lijepo i Vlada predlaže da Hrvatski sabor usvoji ove dvije izmjene i dopune ova dva zakonska prijedloga. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem i ja vama poštovana ministrice. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Počinjemo s klubovima. U ime kluba SDP-a govorit će poštovani zastupnik… … [[Upadica se ne razumije.]] Sad sam pitao. … [[Upadica se ne razumije.]] Oprostite, nisam vas vidio. Izvolite onda. Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, poštovani zastupnik Zlatko Komadina.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ma javio sam se samo iz razloga jer ćete malo kasnije dobiti materijale sa odbora, tj. zaključke. Samo da vas izvijestim da je odbor jedan i drugi zakon jednoglasno podržao. Zahvaljujem.
Hvala vama. Prelazimo znači na raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a govorit će poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice sa pomoćnicom, kolegice i kolege zastupnici. Krenut ću prvo sa Zakonom o građevnim proizvodima koji je donesen 2008. godine. Ovim Zakonom uređena su tehnička svojstva, ocjenjivanje sukladnosti i dokazivanje uporabljenosti građevnih proizvoda kao uvjeta za njihovo stavljanje na tržište, distribuciju i uporabu u mjeri potrebnoj za ispunjavanje bitnih zahtjeva za građevinu koju određuje Zakon o prostornom uređenju i gradnji, tehničkim propisima i usklađeni europskim specifikacijama. Isto tako, ovim Zakonom uređena je provedba upravnih i drugih postupaka, te se njima propisuju prava i obveze tijela državne uprave, te pravnih i fizičkih osoba. Zakon o građevnim proizvodima prilikom donošenja usklađeni s direktivom Vijeća 89/106 EEZ prema kojoj su uređena pitanja vezana za građevne proizvode u prijelaznom razdoblju do pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Uredbom broj 305/211 Europskog parlamenta i Vijeća navedena direktiva ukida se sa 30. lipnjem 2013. godine s prethodnim rokom prilagodbe za novu. Budući da navedena uredba nije neposredno primjenjiva u pravnom sustavu Republike Hrvatske ovim izmjenama i dopunama Zakona o građevnim proizvodima osigurava se provedba onih postupaka mjere, aktivnosti koje su potrebne da bi hrvatski gospodarski subjekti mogli uskladiti svoje poslovanje sa navedenom uredbom. Također, Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o građevnim proizvodima pojednostavnjuju se postupci izdavanja ovlaštenja za obavljanje poslova, ocjenjivanja sukladnosti građevnih proizvoda, te ovlaštenja za donošenje dopuštenja na način da je ovlast za davanje ovlaštenja prenesena s ministra graditeljstva i prostornog uređenja na samo ministarstvo. Ovim postupkom, odnosno prenošenjem ovlasti s ministra na ministarstvo skratit će se procedura unutar samog ministarstva na način da se osigura brže rješavanje podnesenih zahtjeva, te će se racionalizirati utrošak radnog vremena za provedbu postupka. Nadalje, pojednostavljen je postupak izdavanja tehničkih dopuštenja za građevne proizvode. Isto tako, a vezano na dan donošenja zakona, Zakona o građevnim proizvodima potrebno je uskladiti sa Kaznenim zakonom u smislu izbjegavanja preklapanja zakonskih opisa prekršaja i kaznenih djela, te sa Zakonom o općem upravnom postupku. Kratko sam se osvrnuo na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o građevnim proizvodima, a sad ćemo drugi odnosno važeći Zakon o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji koji je stupio na snagu 1. siječnja 2009. godine. Ovim zakonom uređuje se obavljanje stručnih poslova prostornog uređenja, poslova projektiranja i stručnog nadzora građenja, obavljanje djelatnosti građenja, obavljanje djelatnosti upravljanja projektom gradnje i udruživanje u strukovne udruge arhitekata i inženjera u graditeljstvu u svrhu osiguranja kvalitetnog, stručnog i odgovornog obavljanja tih poslova i djelatnosti. Za vrijeme primjene ovog Zakona Europska komisija utvrdila je da je potrebno pojedine njegove odredbe uskladiti s direktivama i to u smislu priznavanja stručnih kvalifikacija i u smislu usluga na unutarnjem tržištu. Također i sa Zakonom o regularnim profesijama i priznavanju stručnih kvalifikacija. Konkretno, predloženim izmjenama uklanjaju se zapreke da ovlašteni arhitekti i ovlašteni inženjeri u graditeljstvu mogu imati samo jedan ured. Briše se također i pravilo prema kojem arhitekti i inženjeri u graditeljstvu nakon pola godine prekinutog rada gube pravo obavljanja poslova, te na propisane nadležnosti Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja za rješavanje žalbe izjavljene protiv rješenja o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija koje se odnose na Hrvatske komore arhitekata, Komore inženjera građevinarstva, Komore inženjera strojarstva i Komore inženjera elektrotehnike. Osim navedenog usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom EU ovaj Zakon potrebno je uskladiti s pojmovnom, odnosno u terminološkom pogledu sa Zakonom o općem upravnom postupku i Zakonom o ustrojstvu, djelokrugu ministarstva i drugih središnjih tijela državne uprave koji su stupili na snagu kasnije. Isto tako, Zakon o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji potrebno je uskladiti sa Kaznenim zakonom da bi se izbjeglo preklapanje zakonskih opisa i prekršaja kaznenih djela kao što je to bilo i u prethodnom zakonu. I za kraj, slijedom navedenog i s obzirom da nije potrebno osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske Klub SDP-a podržati će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o arhitektonskim inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o građevnim proizvodima. Hvala na pažnji.
Hvala vama. Za repliku se prijavio kolega Vinković, izvolite.
Evo uvaženi kolega Babić, bili smo svjedoci ovih proteklih mjeseci na primjer u Ministarstvu obrazovanja da su određena povjerenstva mijenjana radi sporosti posla i ta nadležnost dana ministru, dakle radi brzine postupka itd. E sad, ovdje imamo u ovom Zakonu jednu sasvim suprotnu situaciju da radi opet nazovite brzine posla a vezano je za članke 2., 4., 6. i 9. Zakona o građevnim proizvodima ministar ili u ovom slučaju ministrica tu svoju ovlast daje nadležnom ministarstvu. To nadležno ministarstvo je upravo to isto ministarstvo. Dakle, pa ja ne vidim na kraju krajeva postavlja se i pitanje tko onda vodi to ministarstvo. Službenici u ministarstvu koji će očigledno putem hitrokracije odraditi taj posao brže nego ministar, a podsjećam da svaki taj predmet će morati proći onaj urudžbeni, dobit svoju klasifikacijsku oznaku, onda će se taj predmet šetati iz sobe u sobu pa tek onda opet jer ja ne vidim mogućnost da će netko drugi potpisivati te dokumente osim prisutne ministrice i onda nakon jedno mjesec, dva ili tri doći do ministrice na potpis koja će to odobriti. Dakle, ne vidim tu namjeru i ne znam zbog čega je upravo riječ ministar u ovom zakonu zamijenjen sa riječi ministarstvo. Sasvim siguran sam da to neće biti na najnižim razinama odlučivanja, odnosno u uredima državne uprave.
Vrijeme. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Vedran Babić.
Hvala. Poštovani kolega evo ja ću u najboljoj vjeri vjerovati ministrici da zna što radi i da ide u smislu ubrzavanja postupka vjerujte i vi. A evo pozivam ministricu da vam u završnom ovom obrazlaganju odgovori na vaše konkretno pitanje i na tu tehničku proceduru koja će se događati prilikom dobivanja odobrenja i sličnih dokumenata. Hvala.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime Hrvatskih laburista – Stranke rada govorit će poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Poštovani potpredsjedniče, ministrice sa zamjenicom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Zakonom o arhitektonskim inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji uređuju se obavljanje stručnih poslova prostornog uređenja, poslova projektiranja i stručnog nadziranja gradnje, obavljanje djelatnosti građenja upravljanje projektima građenja i nadalje on uređuje i udruživanje u strukovne udruge arhitekata, inženjera sa ciljem kvalitetnijeg, stručnijeg i odgovornijeg obavljanja tih poslova u djelatnosti kao i drugih ciljeva određenih posebnim propisima kojima se uređuje područja prostornog uređenja i gradnje. Iz ovoga vidimo da sam zakon ima itekako svoju težinu i dosta veliku važnost. Same izmjene zakona one su praktično tehničke naravi jer kao što i stoji u obrazloženju Europska komisija je utvrdila da pojedine odredbe je potrebno uskladiti sa Direktivom EU, a one se odnose na priznavanje stručnih kvalifikacija u arhitektonskom i inženjerskom području djelatnosti. Dakle, donošenjem predloženih izmjena zakona zakonodavstvo RH dodatno se usklađuje s pravnom stečevinom EU. Nadalje, u Zakonu o arhitektonskim i inženjerskim poslovima djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji je potrebno uskladiti u pojmovnom i terminološkom pogledu te ga praktično usklađuje se i sa Kaznenim zakonom RH. U zakonu se brišu odredbe kojima je bilo propisano da ovlašteni arhitekti, odnosno inženjeri mogu imati samo jedan ured. Brišu se i odredbe kojima je propisano da ovlašteni arhitekti, odnosno inženjeri moraju poslove obavljati stvarno i stalno bez prekida čime se uklanja zapreka kojom je nakon 6 mjeseci prekinutog rada gubilo se pravo na daljnje obavljanje poslova i djelatnost ovlaštenih arhitekta i ovlaštenih inženjera. Odredbe o neprekinutom radu predstavljaju zapreku hrvatskih arhitekta i inženjera da obavljaju poslove u drugim zemljama. Njihov rad uvjetovan je stalnim obavljanjem poslova u RH dok inženjeri iz drugih zemalja koje dolaze članice EU mogu te poslove obavljati i tamo i ovdje u RH. Koliko ja znam i ne znam, možda se i varam, ali mislim da takvih ima vrlo malo, da su došli i ovdje otvorili urede u kojima rade. Ovo su izmjene koje su praktično tehničke naravi i negdje oko 3,5 tisuće inženjera i arhitekta imat će sa ovim izmjenama bolju poziciju u samoj izmjeni zakona. Ako ništa drugo oni budu se mogli praktično otvoriti svoje urede i izvan Hrvatske i ako neće imati posla u Hrvatskoj moći će raditi izvan nje. Posao arhitekta ovisi prvenstveno o investicijama u Hrvatskoj. Kad nema investicija onda jasno da i za njih ima puno manje poslova. Rad arhitekta, inženjera je ogledalo svuda oko nas jer kada se okrenemo sve što je izgrađeno praktično to je i djelo od njih. Praktično taj dio posla se vrednuje kao umjetnička disciplina, ali postoje određene iznimke zbog stvaranja određene zarade koje idu na štetu i arhitekturi i struci i nagrđuju okolinu, a ponekad imaju i štetne posljedice ekološkom djelu. O tim problemima koji jesu prisutni jasno da moramo voditi računa uvažavajući struku i argumenat neovisno koliko pritisak može biti od pojedinih investitora ili pojedinih lobija. Zbog dosadašnjih izostanka investicija u zemlji prije ćemo imati slučaj da ovi naši stručnjaci odu izvan zemlje, a ovaj zakon će im omogućiti što znači da ako se ne pokrenu određene investicije imat ćemo i odljev ove struke izvan prostora naše zemlje. Kada su u pitanju investicije onda se kratko moram osvrnuti i na najavu pred neki dan koji je ministar Vrdoljak najavio da kreću konačne investicije i projekti u vrijednosti 320 milijardi eura po principu javnog privatnog partnerstva i spomenute su škole, bolnice, muzeji, državni arhiv, posebno po vrijednosti investicija odskače Trg pravde kamo bi se smjestile pravosudne institucije. Sa bivšim ministrom Čačićem imali smo projekt Zagreb na Savi, a sad sa ministrom Vrdoljakom projekt Trg pravde, ali zasada to je samo na papiru. Ovim drugim investicijama neki stručnjaci govore da projekti koji se pokreću, oni da su zastarjeli, da negdje oko 40 godina kaskamo iza njih i da ćemo voziti zastarjelu tehnologiju koja će štetiti okolišu, ne otvarati nova radna mjesta, neće koristiti, i od njega će imati koristi samo uvozni lobiji, naši stručnjaci će sigurno odraditi posao, ali im treba dodatno praktično da znadu koje su to investicije. Ovo sam samo ovaj spomenuo iz razloga što u ovakvoj situaciji samo graditeljstvo je praktično na koljenima i ako određene investicije ne krenu onda ni samo graditeljstvo se neće pokrenuti, ali to je samo moja na neki način opaska usput koje se tiče jednim dijelom ovog zakona, a Hrvatski laburisti će podržati izmjene ovoga zakona, jer one su praktično tehničke naravi. Hvala.
Kakav je stav HNS-a prema ovim zakonskim prijedlozima čut ćemo od poštovanog kolege Ivice Mandića.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicom. Evo što se tiče ova dva zakona klub HNS sigurno će poduprijeti i podržati. Ovo su dva zakona koja se prvenstveno odnose na tehnička pitanja i zakoni koji se usklađuju sa zakonima EU i sa direktivama EU. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU. Stari zakon iz 2008., 2009. i 2011. godine uređuje obavljanje stručnih poslova prostornog uređenja, poslova projektiranja i stručnog nadzora gradnje, obavljanje djelatnosti građenja, obavljanje djelatnosti upravljanja projektom gradnje i udruživanja u strukove udruge arhitekata inženjera u svrhu osiguranja kvalitetnog stručnog i odgovornog obavljanja kojim se uređuje područje prostornog uređenja i gradnje. Sa primjenom ovoga staroga zakona Europska komisija je utvrdila da pojedine njegove odredbe potrebne uskladiti sa direktivom 2005/36 Europskih zakona o priznavanju stručnih kvalifikacija direktive 2006/123 EZ o uslugama na unutarnjem tržištu i sa zakonom reguliranih profesijama i priznavanju stručnih kvalifikacija Narodne novine 124/2009. i 45/2011. U članku 11., u članku 1. govori se o usklađenosti sa propisima EU. U članku broj 2. briše se da je ovlašteni arhitekt odnosno inženjer može imati samo jedna ured što smatramo da je ovakav liberalniji pristup itekako dobar, tako da jedan ovlašteni arhitekt može imati nekolik ureda na području RH. Ministarstvo nadležno za poslove graditeljstva i prostornog uređenja, tu su u pitanju nomotehnički određuje njegova nadležnost. Uklanjanjem zaprega koje se odnose na pravilo, na neprekidan rad, to je pitanje da su ovlašteni inženjeri nakon što 6 mjeseci nisu obavljali posao u struci oni su gubili ovlaštenja ovlaštenih arhitekata što smatramo da nije dobro i da je tu, na to upozorila i EU. Osim toga odredba koja se briše predstavlja zapreke hrvatskim arhitektima inženjerima jer im je obavljanje poslova u drugim zemljama uvjetovalo obavljanje poslova, stvarno i stalno u RH. Dok arhitekti inženjeri koji dolaze iz drugih zemalja članica mogu obavljati uslugu u RH bez udovoljavanja tog uvjeta. Usklađivanje sa direktivom 205/36. EZ o priznavanju stručnih kvalifikacija. Također u članku 72. točno se definira koji postupak ovlašteni arhitekti inženjeri iz EU moraju zadovoljavati uvjete da bi ostvarili mogućnost obavljanja arhitektonske i inženjerske djelatnosti u RH. Komora u skladu sa odredbama posebnog zakona kojim se uređuje priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija može davati povremene dozvole, ali uglavnom to je u uskoj nadležnosti arhitektonske komore. Cilj donošenja predloženog zakona je dopuna usklađivanja propisa koji uređuju područje slobode pružanja usluga arhitektonske, inženjerskih poslova i djelatnosti u prostornom uređenju i gradnji na zajedničkom EU tržištu, te daljnji razvoj uređenja tih poslova i tih djelatnosti u RH. Osim toga u članku 85. točno i jasno je propisana, propisane su ovlasti, ovlasti koje ima komora arhitekata jer komora ima jedan dio i javnih ovlasti. Normalno da u skladu sa ovim i onaj dio koji je vezan na određene kaznene odredbe da se on također usklađuje sa zakonima i direktivama EU. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o građevnim proizvodima. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU. Važeći zakon o građevnim proizvodima NN br. 86/2008. Uređena su tehnička svojstva, usklađivanje sukladnosti i dokazivanje uporabljivosti građevnih proizvoda kao uvjete na njihovo stavljanje na tržište. Distribuciju u uporabi u mjeri potrebnoj za ispunjavanje bitnih zahtjeva za građevinu i određenih zakona o prostornom uređenju i gradnji, tehničkim propisima i usklađivanjem Europske specifikacije. Ovdje je bitno da ovaj zakon koji je bio, koji se odnosio na 2008. godinu da je Hrvatska bila dužna uskladiti svoju zakonsku regulativu sa zakonima EU, da je sa ovim zakonom se predlaže da prijelazno razdoblje za RH bude od 24.04.2011. -30.06.2013. godine, poslovanje gospodarskih subjekata potrebno je uskladiti sa uredbom. Predloženi zakon stvara pravni temelj za donošenje uredbe Vlade RH kojom će se regulirati prijelazno razdoblje radi usklađivanja poslovanja gospodarskih subjekata u području građevnim područjima sa uredbom EU. Nakon 1.7.2013. obavezna je primjena uredbe EU 315 od 2011. Zakonom se pojednostavljuju postupci izdavanja ovlaštenja za obavljanje poslova ocjenjivanja sukladnosti građevnih proizvoda te ovlaštenja za donošenje tehničkih dopuštenja na način da je ovlast za davanje ovlaštenja preneseno s ministra na ministarstvo. Takvo uređenje omogućuje da ovlaštenje potpisuje osoba određena pravilnikom unutarnjim redom Ministarstva prostornog uređenja i graditeljstva. Na ovaj način smatramo da se značajno ubrzava postupak a to nije nikakva novina ujedno i odgovor gospodinu zastupniku Vinkoviću, da je to već prema unutarnjem redu ministarstva moguće da je dio poslova prema ovlastima ministar prenesao na niže razine. Pojednostavljenje postupka izdavanja odluke o preuzimanju europskog tehničkog dopuštenja Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja može se u okviru obavljanja svojih stručno-analitičkih poslova ocijeniti da je tehničko dopuštenje za koje se traži preuzimanje nedvojbeno u skladu sa hrvatskim propisima. Ovo je također bitno da ovdje kaznene odredbe koje se u prijedlogu ovoga zakona ovdje odnose da prema težini pojedinih kaznenih odredbama i pojedinih prekršaja da se na temelju toga određuje i primjerena kazna prema težini prekršaja ali je bitno da su nekoliko puta te kazne za nepoštivanje puno, puno manje. Cilj donošenja predloženog zakona je dopuna usklađivanja propisa kojim se uređuje područje slobode kretanja roba, građevnih proizvoda na zajedničkom EU tržištu. Što se tiče nakon ulaska 1.7. RH mora strogo primijeniti a za sve one slučajeve koji su izdvojeni Hrvatska će morati sa posebnim uredbama opet koje su u skladu sa zakonima EU uskladiti. Klub HNS-a poduprijet će donošenja ova oba zakona koji imaju oznaku PZE hitni postupak da se oni i u ovakvom obliku prihvate. Rekao bih samo da su oba zakona na matičnom odboru dobila jednoglasnu podršku svih članova kako pozicije tako i opozicije.
Hvala vama. Replika Dinko Burić.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Mandiću vi ste ovo lijepo pročitali, ovi materijali u vašoj raspravi. Samo bih vam zamjerio što kad ste već sve pročitali od prvog do zadnjeg, onda što niste naveli klasu, urudžbeni broj i Zagreb, datum i taj i taj. To smo mi pročitali, ovo što ste vi sada pričali u raspravi. Mogli ste odmah reći Klub HNS-a je za i gotovo, a ne čitati od riječi do riječi.
Odgovor na repliku poštovani Ivica Mandić.
Hvala lijepo uvaženom zastupniku kolegi Buriću, pa ja ne znam na koji drugi način se mogu pripremiti riječi ako govorite o dvije izmjene koje su u zakonu da se mogućnost daje da arhitekti ili imaju nekoliko ureda. Kako to možete reći drukčije. Kako možete reći pitanje šest mjeseci pa nema novog posla. Ja ne znam da li to možda prema vašem izričaju možda postoje i nekakve druge riječi. Ono što bih rekao da je prijedlog ovog zakona bio vrlo jasan i vrlo točan i nemam razloga nešto dodavati ili biti pametniji, izmišljati parni stroj, on je davno izmišljen. Prema tome ja se u potpunosti slažem sa predloženim rješenjima i Klub HNS stoji iza takvih rješenja. A ja bih volio čuti i vašu interpretaciju ako se slažem, ako se ne slažem onda može biti drugačije. Hvala.
Druga replika, zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Mandić morat ćete biti strpljivi malo pa čut mišljenje kluba HDSSB-a. Međutim ovdje nema i ne vidim mogućnost nižih razina odlučivanja jer evo ovim svim člancima koje sam ja nabrojao riječ ministar zamjenjuje se općim pojmom ministarstvo. E sad tko je to u ministarstvu. To ipak vi ne možete znati jer niste ministar. Vi ste zastupnik isto kao i ja. To kao kad bi ja ovlast gradonačelnika umjesto riječi gradonačelnik stavio grad Đakovo. To može biti i portir. Može biti i čistačica. Dakle u ovom zakonu je potrebno definirati koje su to niže razine odlučivanja. Ukoliko pišemo već ovakav zakon ali ovaj zakon praktično omogućava da Vlada donese uredbu, ništa revolucionarno i tijekom 2013.godine kako i stoji u ovom obrazloženju će biti pred ovim svetim Domom demokracije Hrvatske novi zakon. i to je činjenica, a klub HDSSB-a to ću reći podržat će ova dva zakona.
Odgovor na repliku poštovani Ivica Mandić.
Uvaženi kolega prijedlog zakona je jasan i nedvosmislen. Ja sada ovdje neću govoriti o unutarnjem redu i ovlastima ali zakon se točno poziva da ministar prema unutarnjem redu i organizaciji poslova unutar ministarstva može dio svojih poslova prenijeti na niže službenike. Mislim da to nije ni u sukobu s bilo kakvim ovlaštenjima jer točno prema ustroju ministarstva točno se zna koje ovlasti se mogu prenijeti na nižu razinu. I ne znam čemu je taj dio da je to problem. Znači točno je regulirano zakonom da ministar prema ustroju unutar ministarstva koje se propisuje pravilnikom dio svojih ovlasti može prenijeti na niže službenike. Smatram da svaki službenik na nižoj razini točno zna koje su njegove ovlasti, da neće ulaziti u prostor koji je odgovornost ministara ili ministrice.
Na redu je došao klub HDSSB-a i zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvažena ministrice sa suradnicom, dame i gospodo zastupnici. Evo kao što sam već u replici svom kolegi Mandiću i zamjeniku gradonačelniku u Đakovu rekao klub HDSSB-a će podržati oba ova zakona. Jasno nam je da se radi o da tako kažem usklađivanju sa pravnim normama EU no i dalje smatram da bez obzira što će se donošenjem zakona stvoriti tek pravna pretpostavka za donošenje uredbe Vlade RH kojom će se urediti prilagodba poslovanja gospodarskih subjekata uključenih u stavljanje na tržište građevnih proizvoda za rad u okviru uredbe EU br. 305/2011, dakle tek ovim zakonom će se omogućiti donošenje jedne takve uredbe. A stvarni zakon će se praviti kao što to i piše ovdje u obrazloženju tijekom 2013.godine. Dakle i nadalje za mene ostaje sporno pitanje ili je to možda prije svega veliki obim posla u ovom ministarstvu pa ministar a budite uvjereni da su najvjerojatnije prilikom stavljanja na potpis to i odradile stručne službe ministarstva dostavile na potpis ministru ili ministrici i da bez obzira na obim posla ministar nije gubio vrijeme donoseći ovakvu odluku i raspravljajući danonoćno o ovakvim odlukama. Sporno je možda što je u članku 6.gdje je također se riječ ministar zamjenjuje riječcu ministarstvo jednim općim pojmom i bez obzira na unutarnji ustroj ministarstva i mogućnost da se imenuje određena osoba koja će biti zadužena, smatram da je ovim zakonom trebalo definirati koji je to odjel ministarstva koliko će taj ured imati uposlenika da između ostalog protiv određenih rješenja nije dopuštena nikakva žalba. Možda ovaj Zakon o građevinskim proizvodima i usklađivanje sa EU može otvoriti raspravu o ja bih rekao o gorućoj temi u RH, a to je upravo da u RH bez obzira koliko se netko trudio prikazati da svi mi danas bolje živimo nego prije godinu dana ili 8 dana nema investicija, da imamo enormni pad investicija, da tih investicija praktično i nema, da imamo izuzetno loše stanje u građevinarstvu gdje su mnoge tvrtke nestale, izbrisane iz registra tvrtki, da imamo ja bih čak rekao ne one kozarčeve nego u ovom trenutku mrtve kapitale 21.stoljeća koje nema ne govorim tu samo o stanovima iz programa poticajne stanogradnje nego i u svim drugim izgrađenima i u privatnoj režiji koje praktično u ovom trenutku nema nitko kupiti, gdje hrvatsko tržište nama povoljnih kredita, gdje građani da tako kažem jedva sklapaju kraj s krajem. To je možda i vezano za ovaj Zakon o građevinskim proizvodima možda i vrijeme da se otvori tema i o građevinskom otpadu jer sam građevinski otpad pa i sve vrste otpada ne moraju biti smeće odnosno otpad u onom klasičnom smislu riječi nego kroz reciklažu se u svakom slučaju daleko kvalitetnije upotrijebiti nego ga odlagati na određenim deponijima. I tu također Hrvatska nije pripremljena niti za građevinski materijal, niti za opasni otpad, niti za metal, niti za staklo i plastiku. Ja ću samo evo spomenuti nekoliko naslova u medijima, kuća od PVC boca, slama kao građevinski materijal, stalna briga o okolišu, najneobičnija drvena kuća koju ste vidjeli, energetska obnova zgrada, priprema za klimatske promjene, eko namještaj, zeleni krovovi, stolica kakvu bi Darwin želio itd., itd. Na kraju kuća koja štedi vaše kune, to nije onaj program farbanja fasada nego prije svega načina koji bi doista Hrvatska mogla enormne količine građevinskog otpada i otpada iskoristiti. Nadam se da će i ovo Ministarstvo, ali isto tako i zaštite okoliša osim ja bih rekao u ovom trenutku objašnjavanja zbog čega hidroelektrana Ombla ili zbog čega ne, se početi baviti i ovakvom problematikom. Ovaj drugi zakon koji ćemo također poduprijeti, a omogućava prije svega nekoliko slažemo se i u ovom zakonu s ovim daleko manjim kaznama, ali ovaj drugi zakon koji omogućava da obzirom i na nalog Europske komisije koja je utvrdila da bivši zakon i njegove odredbe je potrebno uskladiti sa direktivom Europske unije o priznavanju stručnih kvalifikacija, omogućit će i određene prije svega pravne mogućnosti arhitektima, inženjerima građevinarstva, strojarstva i svima onima koji imaju tu vrstu djelatnosti, od toga da mogu imati više ureda, od toga da to ne mora biti stalan posao. Ali ova tema svakako je usko vezana i za sadašnji problem legalizacije u Republici Hrvatskoj jer svi dakle, nadam se da me niti inženjeri niti arhitekti neće krivo shvatiti, ali oni također imaju svoje komore, imaju svoj komorski doprinos ali ono što je najvažnije, imaju i svoj cjenik tih usluga. To posebno znam da je vrlo teško probiti taj dogovoreni cjenik svih tih usluga i da svi oni koji bi čak i putem javnog natječaja za projektiranje, za davanje određenih usluga išli ispod tog da tako kažem komorskog cjenika, izgubili bi i članstvo u komori, izgubili bi čak i licencu i ne bi mogli praktično raditi u Republici Hrvatskoj. To posebno predstavlja teret i za jedinicu lokalne samouprave, ali to predstavlja i teret u ovom trenutku i za sve one koji žele legalizirati bespravno izgrađene građevine. Ne govorim ja tu o vilama, hotelima sa pet zvjezdica bez građevinske dozvole nego govorim o onom dijelu koji je vezan za ja bih rekao standardne Hrvatice i Hrvate koji jedva vežu kraj s krajem i koji imaju primanja slična i manja nego što je to u Bangladešu. Pitanje koje je vezano je svakako uz ove cijene tih usluga, smatram da je u ovom trenutku, a koristim evo priliku tu što je ministrica, bez obzira što je bilo i niz javnih tribina, što praktično smatram da smo i pogriješili u ovom zakonu i da je trebalo apsolutno definirati, ne prebaciti da tako kažem, namjera je pomoći građanima da legaliziraju te objekte ali ne prebaciti ja bih rekao jedan izuzetno vruć problem. To čak nije ni krompir, to je barem 100 hektara vrućeg krompira jedinicama lokalne samouprave. Jer u ovom trenutku je pitanje te legalizacije i pitanje ja bih rekao čak i izbornih kampanja određenih političkih stranaka, kandidata, a jednostavno smo mogli to riješit i donijet npr. zakon kao što je to donijela nama prijateljska i velika Republika Slovenija pa osloboditi sve te građevine dakle zakonom, a ne to prepuštati iako sam se zalagao da se to prepusti jedinicama lokalne samouprave pa čak i da ih oslobode vodnog doprinosa koji je jedna čak i najveća stavka u postupku te legalizacije.
Kolega Vinkoviću, možemo li sa legalizacije preći, bar se pokušat približiti, stvoriti privid da govorite o ovoj temi.
Ovo je itekako vezano dakle ja govorim o arhitektima i inženjerima koje da bi vi legalizirali, ja se nadam da ste vi sve svoje objekte koje imate legalizirali, da ne morate sad ići u katastar ili gruntovnicu vadit situacijski plan, zvati određenog arhitekta da vam to nacrta. Ja vam tvrdim da vam za sve to neće biti dovoljna ni ova plaća potpredsjednika Sabora. Ja koristim priliku prije svega i upozoriti obzirom da je tu ministrica i može nam odgovoriti, a ovo je ipak demokracija, ja ne moram pričati ono što vi isključivo želite čuti. Dakle, to je u ovom trenutku jedan od najvećih problema s kojim se susreću građani. S ovim zakonom građanima je to tako svejedno, gospodine potpredsjedniče Sabora. Prihvatit ćemo ove zakone, vezani su uz EU. Tijekom 2013. ćemo dovesti i donijeti novi zakon, a ovaj Zakon o građevnim proizvodima prije svega služi ako ste to pročitali da Vlada donese uredbu. Dakle, mi donosimo zakon da Vlada donese uredbu i to je činjenica. A ako vama ne znači ništa legalizacija bespravno izgrađenih objekata, e onda je to vaš problem, ne moj. Dakle, i ovom raspravom sam želio upozoriti na izuzetno velika davanja svjestan sam toga, a svjestan sam i činjenice da mnogi građani nemaju tih sredstava. Svjestan sam činjenice da ukoliko se ti građani oslobode da dovodimo građane koji su plaćali u jedan neravnopravan položaj, ali smatram da je to definirati zakonom jer neki objekti su iz '71., neki su iz '75. Nisu svi ih 2010. godine. I upozoravam, dakle mnoge jedinice lokalne samouprave smanjuju komunalni doprinos, smanjuju ono što je trebao biti prihod gradskih općinskih proračuna, a isto tako evo tražimo i od vas da vidite mogućnost izmjenama i dopunama zakona da se smanji još jedna velika stavka. To je vodni doprinos. Podržat ćemo ova dva zakona. Zahvaljujem.
Prva replika poštovani Dražen Đurović.
Ma evo vi ste gospodine Vinkoviću u svom osebujnom stilu izvanredno ukazali na još nekoliko stvari, iskoristili nazočnost ministrice jer možda ministrica i ne zna da se primjerice prosvjedi seljaka danas na Ferovcu i drugih tiču upravo nje, dakle da je jedna od problema koji tište seljake zašto su izašli s traktorima i jedan od njihovih zahtjeva je upravo i problem te legalizacije koju ste dobro spomenuli. A problem legalizacije za seljake nije problem cijene komunalne naknade jer je ona spuštena praktički na kunu, dvije, za poljoprivredne objekte već je onog iznosa koji moraju platiti arhitektima i geodetama za više poljoprivrednih objekata i to im jako podiže i poskupljuje zapravo cijenu te legalizacije. I mi smo to prije spominjali i prethodniku ministrice, a sad možemo i ministrici da se mogao naći način i primjerice napravit ugovor. Ministarstvo je moglo napravit ugovore ili kataloge primjerice nekih geodeta, ovlaštenih inženjera ili arhitekata koji bi ponudili povoljnije cijene legalizacije. I tu postoji mogućnost i zašto mi ne bi i mi kao država odnosno ministarstvo na taj način izišli u susret. To ne bi bilo niti varanje, niti nelojalna konkurencija, ali primjerice mogao bi se napraviti jedan katalog onih koji bi ponudili, ministarstvo bi ih recimo moglo na web stranicama ministarstva ponudit kao one koji će po nižim cijenama raditi te usluge kao primjerice što postoji besplatna pravna pomoći. I odvjetnici to rade. Zašto to ne bi napravili neki arhitekti i geodete? Pa ja mislim da u ovom s obzirom da je konkurencija dovoljno velika da bi se vjerojatno našlo onih koji bi za određen broj poslova to napravili. I kad ste spominjali pitanje betona i onog prvog izmjena zakona tu postoji jedna tema koja nije spomenuta, a to je tema nadzora kod izvedbe posebno javnih građevinskih radova.
Odgovor na repliku Zoran Vinković.
Evo uvaženi kolega, prvo vas moram ispravit. Dakle, ako je moj stil onda je svakako osoban. Može biti jedino osebujan. Dobro, ali rekli ste osobni. Ali na stranu to. Ja sam i namjerno, dakle otvorio ovu temu komore ne samo arhitekata, ne samo inženjera građevinarstva, strojarstva, nego je pitanje svih komora, dakle koji daje usluge ili rade projekte. Dakle, sve te komore uz onu obaveznu članarinu osim Poljoprivredne komore jer je većina ovdje izglasala da ne treba samo za tu komoru poljoprivredna kako bi imali vjerojatno seljake pod kontrolom. Dakle, svi oni imaju i određeni cjenik svojih usluga. I ako i jedan član u ovom slučaju arhitekt, inženjer građevinarstva daje svoju uslugu ispod cjenika komore tada biva izbačen iz komore. Čak mu se oduzima i licenca za obavljanje te vrste djelatnosti bez obzira dakle i na javni natječaj. Tu su također i usluge tehničkog nadzora, a što se tiče legalizacije meni je žao što je ona pretvorena praktično u jednu predizbornu borbu, nego smatram da smo trebali donijeti. Ovaj zakon omogućuje legalizaciju, ali da smo trebali donijeti zakon koji bi ujedno ne bi prebacivao tu veliku odgovornost na lokalnu samoupravu, nego koji bi prije svega bio i socijalno osjetljiv. A u tom zakonu ne bi sigurno bile vile i bazeni, nego bi bili oni naši kokošinjci, svinjci, a tu ne mislim na one farme izgrađene u centru sela sa preko 5000 kvadrata.
Isteklo je vrijeme. Druga replika, poštovani Dinko Burić.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Vinković je već rekao da Klub HDSSB-a uistinu podupire ova dva zakona jer su oni zakoni koji se usklađuju sa dakle EU. Međutim, i dobro je i mi upravo pozdravljamo što je i gospođa ministrica danas ovdje, dakle ne samo da je poslala nekog svog predstavnika nego je i sama ovdje kako bi se ukazalo na ono što hrvatske građane zaista, a osobito građane koji se bave poljoprivredom. I onda je tu jasno naš interes u Slavoniji i Baranji zanima i ovaj problem legalizacije. Zato je dobro da ste to naglasili. Ja pozdravljam vaše napore da se samo ne ruši, dakle da se izbjegne mogućnost rušenja. I dobro je da su ti rokovi i pomaknuti. Ali međutim, činjenica je da kad prođu rokovi ako ne omogućimo legalizaciju bespravno sagrađenih objekata, mi dolazimo u situaciju da danas rušimo objekte koji su i po znači 20 godina stariji nego što je starija Hrvatska država. A zadnja legalizacija je bila '68. godine. Pa da ne kažem o tome koliko je nastradalo tih objekata tijekom Domovinskog rata pa su ljudi kasnije gradili nakon bez građevinskih dozvola to je sve točno. Treba platiti, ali to treba biti simbolična cijena kako bi se omogućilo da ljudi koriste fondove EU jer bez legaliziranih objekata neće moći. Vi se trudite da to napravite, međutim nisam siguran da imate potporu i u SDP-u jer već ljudi međusobno pričaju da sva sreća da u starom Rimu nije bilo SDP-a jer danas turisti onda prilikom posjeta Rimu ne bi očito imali što vidjeti. Prema tome, nastojte pomoći i iznaći rješenje da se ovaj gorući problem prije svega za poljoprivrednike i male obrtnike, a posebno u Slavoniji i Baranji onda riješi na način na koji će to građani moći podnijeti.
Odgovor na repliku, uvaženi Vinković.
Pa evo uvaženi kolega Burić pa i ova naša rasprava i otvaranje ovog problema niti je napad ni na ministarstvo niti na uvaženu ministricu nego jednostavno želimo evo i u Saboru progovoriti o problemima. Sad smo i pametniji praktično mjesec, dva od stupnja na snagu samog zakona. I vidimo koji su problemi upravo na terenu da ljudi jednostavno, a govorim dakle o onim normalnim građanima Hrvatske koji nisu tajkuni koji nemaju bespravno sagrađene vile s bazenima, jacuzzijima, saunama i ne znam nego dakle ljude koji su eto normalno živjeli od svog rada silom prilika su ili nadograđivali svoje stambeni prostor, gradili određene privredne građevine i koji su u ovom trenutku sada ja bih rekao našli se između čekića i nakovnja. Taj problem je većinom prebačen na lokalnu samoupravu. Lokalna samouprava mora pronaći izlaz praktično kako ja ne bih rekao osloboditi od plaćanja komunalnog doprinosa nego izaći u susret građanima, a posebno osloboditi sve ono što je u svrhu proizvodnje, privrede, gospodarstva, pogledati i imati osjećaj prema socijalno ugroženima praktično prema čitavom stanovništvu u tim jedinicama lokalne samouprave ali i upozoriti na sve ono što se dešava prilikom izdavanja potrebnih papira gdje građanin da bi krenuo u to mora platiti gotovo 3 tisuće kuna za onaj situacijski plan, za geodetski snimak. Jer je to cijena geodeta, nema manje. Ne može manje. I to je najveća stvar i najveći problem upravo vodni doprinos koji je čak i veći od komunalnog doprinosa u punom iznosu.
Isteklo je vrijeme pa ovu nadasve zanimljivu raspravu možete nastaviti unutar kluba. A sad ćemo još čuti stajališta kluba HDZ-a i poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, štovana gospođo ministrice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Klub HDZ-a će podržati donošenje i izmjena i dopuna Zakona o arhitektonskim inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji, isto tako i prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o građevnim proizvodima s konačnim prijedlogom zakona. Održat ćemo iz nekoliko razloga, u prvom redu iz činjenice koju je u svom uvodu iznijela gospođa ministrica da ako govorimo najprije o Zakonu o arhitektonskim inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji mi ovim izmjenama i dopunama zakona praktično usklađujemo postojeći zakon sa 2 europske direktive koje reguliraju priznavanje stručnih kvalifikacija, odnosno usluga na unutarnjem nacionalnom hrvatskom tržištu kad su u pitanju djelatnosti koje se odnose na poslove u prostornom uređenju i gradnji. Prije nego što kažem nešto o tome osnovni zakon kojega danas mijenjamo donesen je, odnosno stupio je na snagu 1. siječnja 2009. godine te je i s tim zakonom praktično, odnosno de facto završena reforma prostornog uređenja i gradnje u RH a koja je reforma zaokružena sa tada donesenim Zakonom o prostornom uređenju i gradnji koji evo kao što to čujem, a i potvrda je gospođe ministrice ova Vlada u ministarstvo namjerava promijeniti na način da od postojećeg zakona koji je objedinio prostorno uređenje i gradnju da sada se od tog jednog zakona praktično uđe u izradu dva nova zakona. Jedan koji bi se odnosio na prostorno pretpostavljam planiranje i s druge strane na novi Zakon o gradnji. Ono što je tada ovim izvornim Zakonom o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji omogućeno, a što je važno i za današnju temu to jest da je tada od jedne komore koja je dotada postojala i koja se odnosila na Komoru hrvatskih arhitekata i inženjera u graditeljstvu omogućeno je da se formiraju 4 komore, Komora arhitekata, Komora inženjera građevine, Komora inženjera strojarstva i Komora inženjera elektrotehnike. Nakon toga jasno da su i sve pojedinačne komore nastavile sa radom i da je njihov rad svakako opravdao donošenje samog izvornog Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji. Sada ovom izmjenom kojom kao što smo rekli usklađujemo se sa dvije europske direktive omogućujemo da jedan ovlašteni arhitekt, odnosno koji je dosada mogao i prema postojećem zakonu imati samo jedan ured može sada imati više ureda. Meni je to moram priznati jasno kad je u pitanju organizacijski oblik pružanja arhitektonskih usluga. Kada je osnovano javno-projektno društvo ili društvo s ograničenom odgovornošću tada mi je onda taj doseg u kojem društvu ili uredu radi više arhitekata, jasan, prihvatljiv jer sa ovom izmjenom i omogućujemo da ovlaštenje umjesto pravnih, sada ima osoba kako je to napisano u samome članku. No, međutim meni koliko god se trudim nije jasno na koji način će i što će ovom izmjenom zakona se i kakva pogodnost, omogućiti ovlaštenom arhitektu koji svoj posao obavlja kao fizička osoba koja dakle te poslove obavlja na profesionalni način i sam je zaposlenik, odnosno u tom svom uredu. To što će on sad imati mogućnost da ima više ureda meni moram priznati, ne znam što će tom ovlaštenom arhitektu sada omogućiti, da li će on sada s time što ima mogućnost nekoliko ureda u Hrvatskoj se moći javiti na neki natječaje koje mu zakon omogućava i bit konkurent sam sebi sa nekoliko ponuda, jel. Ja mislim da bitno za jednog, jedan ovlašteni arhitektonski ured ili ured ovlaštenog inženjera građevine neće se s time bitno ništa moći po meni izmijeniti. I ja, evo, a možda mi nije do kraja jasan taj status u kojemu ovlašteni arhitekt može imati više ureda, ali ponavljam to mi je razumljivo, ako se govori o trgovačkom društvu koje obavlja poslove, arhitektonske poslove, to mi je jasno, ako postoji javno-projektantsko društvo itd. itd. S druge strane pozdravljam brisanje pravila prema kojim se nakon 6 mjeseci prekinutog rada gubi pravo obavljanja poslova i djelatnosti ovlaštenih arhitekata i ovlaštenih inženjera jer da to nismo napravili naši bi arhitekti, naši bi ovlašteni inženjeri u prostornom uređenju i gradnji bili zakinuti, bili u neravnopravnom, u nepovoljnom položaju u odnosu na činjenicu da nakon prvog, nakon pristupanja RH u punopravno članstvu u EU će te poslove moći obavljati strani inženjeri pa onda bi odredba kojima bi se njima gasio, gasila mogućnost obavljanja tih djelatnosti zbog toga što 6 mjeseci nisu sudjelovali na hrvatskom tržištu. U svakom slučaju bila bi, dovela bi naše inženjere u povlašteni položaj, u nepovoljan položaj. S obzirom da je bilo riječi u javnosti, prije nego što je ministarstvo krenulo u izradu ovoga izmjena i dopuna samoga zakona imam saznanja, informacije a to gospođa ministrica svakako zna jer je Hrvatska komora ovlaštenih inženjera arhitekture dala je nekoliko primjedaba, primjedaba na postojeći zakon i kojim su primjedbama tražili da se još dodatno sami zakon, osnovni zakon mijenja kako bi se onda raspravilo i o njihovim primjedbama. S obzirom da je ovo doista tehnička promjena samoga zakona ministarstvu doista nije bilo teško napraviti ove promjene, a već evo 1 godinu i 2 mjeseca su prošla da je ministarstvo već funkcionira u ovakvom sastavu. Ako možete gospođo ministrice reći čeka li nas novi zakon, a pogotovo što onda to znači za ove primjedbe, sugestije koje je dala, koje je naznačila Hrvatska komora ovlaštenih arhitekata, da li će one biti sastavni dio tog novog zakona kojeg ste vi također najavili da bi nakon što se završi ta jedna strateška izmjena i pristup u zakonodavnu regulativi koja se odnosi na prostorno uređenje i na gradnju. Što se pak tiče drugog zakona koji se odnosi na izmjene i dopune Zakona o građevnim proizvodima također ćemo i taj zakon podržati jer on praktično i jednostavno omogućuje Vladi da donese uredbu kako bi do dana pristupanja RH u punopravno članstvo EU omogućila, dakle uskladila naše zakonodavstvo sa pravnom stečevinom EU i omogućila taj prijelazni period koji je donesen izmjenom uredbe na razini, odnosno direktive na razini EU. I činjenica da nakon toga će se morati mijenjati sam zakon kako ste vi sami rekli za one građevne proizvode za koji ne postoji ujednačena zakonska regulativa na razini EU, odnosno za neharmoniziranu područje građevinskih proizvoda. I to je jasno da to treba podržati. Dakle, zaključno mi ćemo podržati oba zakona. Čini mi se da u ovim vremenima kada su izostale, izostale investicije u RH i kada su gotovo stale investicije, ne samo u javnom sektoru, kad su stale investicije u privatnom sektoru da su mnogi hrvatski arhitekti, inženjeri u građevinarstvu praktično ostali bez posla i da im je malo i onaj jedan ured kojega imaju, tako da im nešto posebno neće pružiti mogućnost, što će sada otvoriti više ureda. Moram reći da je upravo njima pomoglo donošenje Zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim objektima jer veliki broj arhitekata, građevinara, geodeta je u RH kroz činjenicu da su vrlo kratki rokovi za ozakonjenje nezakonito izgrađenih objekata, zgrada u RH, da im je omogućio dodatan izvor zarade odnosno da su kroz taj zakon svakako našli načina da mogu raditi jer su veliki broj i arhitekata i inženjera građevine, a svakako i geodeta praktično s obzirom da nema nekakvih većih ni manjih projekata, investicija u RH, da im je taj zakon omogućio da se sada, rekao bih prožive to vrijeme krize i vrijeme recesije. No s obzirom da je, evo kad govorimo o zaštiti struke, o svemu onome što komora bilo arhitekata, bilo građevinara, bilo geodeta znači za snaženje te struke u RH. Moram reći da me čudi i da me čudio da je Ministarstvo prostornog uređenja i graditeljstva benevolentno bilo prema donošenju Zakona o strateškim i investicijskim projektima u RH jer kada bi taj zakon bio donesen i u svojem u onakvom obliku kakav je predložen i koji je upućen u javnu raspravu mislim da bi to praktički značilo rašomon u cjelokupnom prostorno-planskoj dokumentaciji da bi devalviralo po meni apsolutno sve ono što je pozitivnim zakonskim propisima učinjeno u RH da se uspostavi reda u hrvatskom prostoru kao najvrednijem gospodarskom resursu. Ja mislim da je baš upravo vaše ministarstvo gospođo ministrice trebalo stati u obranu sveg onoga što ste vi svojim radom učinili kroz protekle godine kada je u pitanju uređenje prostora u RH, uređenje, donošenje prostornih planova, donošenje bilo prostornih planova uređenja županija, ili prostornih planova uređenja gradova odnosno općina bilo obveza koji su iz tih zakona proizlazili da se donosi urbanički planovi uređenja detaljni plan uređenja. Treba omogućiti investicijski zahvat ciklus u RH ali tak ciklus ne može ići na štetu uneređenja hrvatskog prostora kojega upravo ovi zakoni o prostornom uređenju i gradnji i svi oni drugi strateški i provedbeni dokumenti koji iz tog zakona proizlaze štite, brane to uređenje prostora. Mi ćemo vrlo brzo ja se nadam kroz možda i ovoj sjednici govoriti o stanju u prostoru u RH gdje ćemo vidjeti da je upravo kroz donošenje zakonske regulative koja je primorana sve županije, gradove i općine u RH da izrade svoje prostorne planove i danas je dobro da u RH nema niti jednog grada niti jedne općine koja nije donijela svoj prostorni plan kao temeljni prostorni dokument da smo kroz inzistiranje na donošenju te prostorno planske dokumentacije uspjeli smanjiti danas površine građevinskog zemljišta za 15% u odnosu na površinu građevinskog zemljišta koja je bila u prostornim planovima bivših općina u RH, onih velikih 105 općina koje je bilo prije hrvatske samostalnosti. Prema tome inzistiranjem na tome da se poštuju zakonski propisi, da se poštuje obveza da se izrađuju prostorno planski dokumenti, prvenstveno strateški ali ne manje važno i provedbeni dokumenti stojimo u obrani hrvatskoga prostora zbog toga evo kao što sam rekao iščekivao sam i očekujem od vašeg ministarstva gospođo ministrice da takve zakone koji idu ispod dosegnute razine prostorno planskog uređenja RH vaše ministarstvo i Vlada ne onemogući jer to svakako nije dobar put. Da ne govorim o neravnopravnosti koja bi se tim zakonom bila donijela u hrvatskom društvu gdje bi pojedini investitori imali kraći put do investicija u odnosu na prosječnog hrvatskog građanina. Prema tome da zaključim dakle podržavam ovakav prijedlog zakona. Ponavljam nije mi jasno što će s time dobiti jedan ovlašteni inženjer koji ima samo jedan svoj ured, to što će sada moći imati dva, to mi nije jasno. Jasno mi ja za one koji mogu otvarati podružnice, pogon ili već kako ćemo nazvati ispostave, a to su u pravilu nekakva trgovačka društva odnosno pravne osobe, pa prema tome, s te strane ako možete mi još dodatno objasnite, ali kažem do kad ja imam sad saznanja podržavam u svakom slučaju i jedan i drugi zakon, dakle Klub HDZ-a.
Sad ćemo najprije čuti tri replike. Prvo poštovani Josip Borić.
Kolega Bačiću vi ste u svojem izlaganju spomenuli da su arhitekti u RH imali kratak rok za izradu onih potrebnih dokumenata za legalizaciju bespravnih objekata i da je to nekad bila prilika da nešto ajmo reći i zarade. I zaista u ovih nešto više od nekoliko mjeseci, sveukupno možda godinu i nešto dana zaista je nastala jedna pomaza za tim ljudima. Jednostavno ih nedostaje na tržištu s obzirom na velik problem bespravnih objekata u RH. Međutim što imamo danas, podaci za zadnjih 20 dana, legalizirano, podneseno zahtjeva 86 tisuća 744 a što najviše brine od 32 tisuće onih koji već imaju rješenje za uklanjanje 101 tisuća i 750 uopće nije podnijelo zahtjev a trebali su do 31.12. i sad se tu javlja problem. A iščitao sam iz nekih medija da Ministarstvo zaštite razmišlja o tome da uvede pojam trajno nelegalnih zgrada i novi namet na te trajno nelegalne zgrade s kojim bi se plaćalo znači poreze na nelegalne objekte u nedogled dok se ti ljudi ne odluče na legalizaciju. Pa se postavlja pitanje a govorili smo o ukupno 170-250 tisuća ajmo reći moguće nelegalnih objekata na čitavom prostoru RH a vidimo da će ih možda biti stotinjak tisuća do krajnjeg roka što će biti sa 150 tisuća zgrada? Da li smo ušli u više načina ponašanja hrvatskih građana? Neki su odmah krenuli, neki čekaju, a ima onih koji su uopće nezainteresirani, a kad vidimo stavku Ministarstva zaštite da imaju svega milijun kuna za rušenje. Naravno da se postavlja pitanje što će biti sa svim bespravno sagrađenim objektima u prostoru koji ostanu i nakon što prođu sve mogućnosti za legalizaciju.
Na repliku odgovara poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Moglo bi se jako puno govoriti o legalizaciji, o rokovima koji su doista kratki kada je u pitanju ne samo podnošenje zahtjeva već ispunjavanje obveza koje su ovim zakonom stavljene pred nelegalne graditelje i da to kratko vrijeme s druge strane jasno daje iznimno puno posla i geodetima i građevinarima i arhitektima. Jasno ovisi i o veličini zgrade koja se legalizira odnosno ozakonjuje. Činjenica je da treba razumjeti ljude koji su gradili bespravno jer da ih društvo i država ne razumije ne bi donijela zakon o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama. Dakako trebamo razumjeti ali treba shvatiti činjenicu da je taj postupak bez obzira što je država pisala vrlo nisku naknadu za zadržavanje tog objekta u prostoru, da još uvijek uz komunalni doprinos uz vodni doprinos uz troškove izrade geodetskog elaborata i projekta i svega onda što treba prema zakonu napraviti to je skupo. Da je država obavila svoj posao ne samo u dijelu da je spriječila bespravnu gradnju, što je bila dužna, ali eto nije, rekli smo koji su razlozi doveli do bespravne gradnje, već da je postupila po jednom drugom zakonu, a to je da je svakih 5 godina usklađivala stanje na terenu, ažurirala stanje na terenu i katastarsku i zemljišnu knjigu onda bi vrlo veliki broj tih bespravnih graditelja temeljem same činjenice da su ti objekti evidentirani u katastru i zemljišnoj knjizi bili oslobođeni ovoga o čemu smo mi govorili. Dakle država nije izvršavala svoju temeljnu obavezu koja je proizlazila iz Zakona o katastru nekretnina, a to je da svakih 5 godina u urbanim prostorima svakih 10 godina izvan građevinskim područjima dužna je usklađivati katastarsku i zemljišnu knjigu sa stanjem na terenu. To bi bilo omogućili i bilo bi riješilo ove probleme koji su danas …
Vrijeme kolega Bačiću vi ste vjerojatno upravu da bi se o bespravnoj gradnji moglo govoriti dugo, kada bi to bar bila tema našeg dnevnog reda, ali nije. Pa predlažem onima koji bi htjeli o tome pričati da predlože tu točku dnevnog reda rado ćemo u njoj sudjelovati. Ali za sada vas najljubaznije sve molim da se kako tako držimo našeg poslovnika. Druga replika poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bačić vi ste dobro upućeni s obzirom da ste bili ministar graditeljstva, ja ih vam zapravo postavio jedno pitanje u obliku replike. Jeli moguće da kao što se do sada događalo i to dosta često pa čak znam i pojedinačne slučajeve, da projektant dakle ured koji je projektantski iz njegove kuće da bude i osoba i nadzorni organ? Ja imam priliku slušati o zavrzlamama oko škole koje je sada u fazi izgradnje u POcrkavlju a Ministarstvo obrazovanja školstva je investitor i evo događa se da je projektant ujedno i nadzorni organ. S druge strane iako smo rekli ovdje i od potpredsjednika da nećemo o legalizaciji ali zaista treba konstatirati da je ovo vrijeme pravi El Dorado za geodetske, arhitektonske, građevinske dakle firme odnosno urede poput Svih svetih za cvjećare, upravo je našilo doba kada je ovdje sada njihov El Dorado. E sada ja bih volio kada završi taj postupak legalizacije da oni opstanu i da rade svoj posao i dalje sa određenom dobiti kao što je i za očekivati za visokoobrazovane ljude koji rade svoj posao. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara uvaženi Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja se s vama također slažem da bi trebali ovu raspravu da bi ona trebala biti u skladu s temom odnosno sa točkom dnevnog reda i da bi bilo dobro onda ako nismo zadovoljni sa posebnim zakonom o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama da bi onda trebali predložiti točku dnevnog reda. Ali se i vi trebate složiti sa mnom da bi takva točka kada bi je mi iz oporbe predložili došla na red kada već isteknu svi uvjeti i rokovi koji su i samim zakonom izvornim zakonom i predviđeni. Što se pak tiče pitanja gospodina Grubišića, ja ne znam o kojoj je zgradi i projektu riječ ali je u zakonu jasno propisano tko može biti ovlašteni projektant tko može biti ovlašteni nadzorni inženjer. Prema tome trebao bih vidjeti točno o čemu se tu radi ali jasno da se u samom zakonu točno propisani kriteriji i uvjeti tko i kada može za koju zgrade koje veličine i raditi projekt i obavljati nadzor.
Treća i posljednja replika zastupnik Dražen Đurović.
Hvala. Pa vi ste se gospodine Bačić se pohvalili kako su na ovim prostornim planovima ukupna površina građevinskih parcela … gradnja građevinskih površina smanjena za oko 15% u odnosu na stanje prije. A znate li možda da li je ikoliko je smanjena ukupna maksimalna moguća bruto razvijena površina odnosno maksimalna izgrađenost na tim prostorima jel ja koliko znam na područjima općina i gradova i ako su smanjeni za koji postotak građevinskih površina povećane mogućnost izgradnje odnosno izgrađenosti pa su zapravo većinom bez obzira što su smanjena građevinska područja ukupno povećane mogućnosti izgradnje odnosno izgrađenosti tih prostora. Tako da nisam siguran koliko su ti baš prostorni planovi uopće donijeli bilo kakvog pomaka. A ovdje se jako dobro dotakao neko pitanje nadzora u izgradnji, mislim da je taj nadzor jedna od nevjerojatno važnih stvari jedna od onih karika u javnim investicijama kojima se ni prethodna vlast, a ni sadašnje još ozbiljnije nije počela baviti jer sprega investitora i nadzora dovodi i projektanta dovodi do 100% sigurne korupcije i do onih velikih malverzacija s kojima smo se mi susretali oko javnih radova u RH. ne sjećam se zadnji put nijednog sudskog epiloga u kojem je netko od nadzornika bio procesuiran u postupku javnih radova. Također dokle cijene javnih investicija budu jednog zidanja zida od jednog kvadrata bude ako je investitor javni bude 5 puta veći nego je ako je uz račun investitor privatni dotle je nešto trulo u državi Danskoj, a u koliko kada se uljeva armatura uljeva beton u armaturu zaista ne postoji nadzor kao što inače u pravilu ne postoji koji zaista vidi koliko je te armature u taj beton i stavljeno dotle će ovako javne investicije biti i po ovim cijenama kakve su sada.
I na ovu repliku odgovara kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Đurkoviću ja sam htio reći jednu stvar a to je bolji prostorni plan bilo kakav nego nikakav. To je bio razlog zbog čega sam to u svojoj raspravi rekao. A vezujući se na ovaj Zakon o strateškim investicijskim projektima koji je zakon bi omogućio za određene projekte da se mogu provoditi bez izrade provedbenih planova kao što je urbanistički plan uređenja i zbog toga sam rekao da na tome treba inzistirati, da Ministarstvo treba inzistirati na tome da se ne dozvoli bilo kakva investicija i bilo kakva gradnja koja ne bi bila propisana prostornim planovima pojedinih gradova, odnosno općina. I ja mislim da je još uvijek jako puno građevinskog zemljišta u Hrvatskoj. Prema sadašnjim prostornim planovima svih gradova i općina u Hrvatsku bi moglo kada bi svi oni bili izgrađeni živjeti oko 6,5 milijuna ljudi, a Hrvata je 4 milijuna i 200, 300, koliko nas ima. Prema tome, ja sam samo htio reći da je već do sada kroz provođenje zakona, izradu prostorno planskih dokumenata smanjena su ta građevinska područja i da je to dobro. A to što u pojedinim jedinicama lokalne samouprave, a opet i za to postoje zakonska ograničenja, treba utvrditi koji su koeficijenti izgrađenosti. Trebalo bi vidjeti svaki prostorni plan, ali svi su ti prostorni planovi doneseni na temelju prostornih planova višeg reda, bilo županijskog ili kasnije uz suglasnost ministarstva. Prema tome moj je zahtjev bio, moja je molba bila da Ministarstvo ne dozvoli nikakve investicijske projekte koji praktično prave, uneređuju ako tako mogu reći prostorno plansku dokumentaciju i očuvanje prostora u Hrvatskoj.
Sad ćemo čuti još jednu pojedinačnu raspravu poštovanog kolege Zlatka Komadine.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Evo bio sam u dilemi dal da prvo promašim temu ili da krenem po temi pa ću prvo po temi. Radi se o tome da ovaj članak, odnosno Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima, na neki način sam dužan reći kao predsjednik odbora, mi smo na odboru imali goste, a to su bili ljudi iz Komore inženjera prometa koji traže radno pravan status sa drugim inženjerima, znači arhitektima, inženjerima strojarstva, elektrotehnike i građevine kojih sada u ovom zakonu nema. Pa evo javnosti radi, tu je i ministrica koja je odgovorila pa vjerujem da će to reći u završnoj riječi, da će se to urediti kada se bude radio krovni zakon, a ovi zakoni podredno proizlaze iz, s time da ista nije rekla da će se to sigurno urediti pozitivno, ali da će se uređivati pa bi bilo dobro da čujemo eventualno zbog tih ljudi da li oni mogu biti u tom društvu ili ne mogu i zbog čega ne mogu jer to nije prvi put da inženjeri prometa traže status kakav imaju i ostali, imaju također svoju komoru kao i ostali itd. Kažem ovo je zakon, ova dva zakona su praktično o ciglama ili da ne kažem o betonu i željezu i o inženjerima, a nisu o bespravnoj gradnji. A istina, inženjeri imaju veze s tom bespravnom gradnjom jer sad su oni angažirani najčešće za projekte legalizacije odnosno rade ove snimke stanja itd. Kad je bio taj zakon ja mislim da sam govorio i to ću ponoviti ovdje, mislim da je sramota da nismo stavili veće naknade za bespravnu gradnju, za tu legalizaciju, kao i za veću komunalnu naknadu odnosno vodni doprinos, da se plati neka kaznena priča. Ja ne mogu shvatiti uopće teme i teze i ljude koji kažu da su morali bespravno graditi. Ma tko je morao bespravno graditi? U Hrvatskoj ima daleko više neizgrađenog građevinskog područja još dan danas, ima neizgrađenog građevinskog područja. Istina, nisu ovi svi objekti što netko misli bespravno građeni kao bez dozvole, oni imaju dozvolu ogroman dio objekata je dodao kat ili je dodao verandu ili je dodao nekakav đavo, znači da je on u osnovi imao papire ali je prekršio projekt, prekršio je obim dozvole odnosno bivše građevinske ili sada ovih kako se sad zove, ima drugi naziv. Mislim zašto … cijena, zato jer nitko te graditelje sad kad su legalizirali nije abolirao niti im pojeftinio cijenu geodete niti cijenu to projektanta koji je izašao na teren. To su pune tržne cijene, znači privatni sektor koji bespravni graditelj mora angažirat da bi predao papire je naplatio sve svoje, a javni sektor je oprostio ne znam koliko, pola, trećinu, dvije trećine i još ona kazna je zapravo simbolična. Tako da ne znam kakvu mi to poruku šaljemo kao pravna država da kažemo da su ljudi morali bespravno gradit da bi riješili svoje stambeno pitanje. Ma nemojte molim vas. To sam želio malo mimo teme gospodine potpredsjedniče.
Žao mi je da moje molbe i vapaji da se držimo teme nemaju rezultata, nemaju odjeka, ali šta možemo. Imamo dvije replike na ovo izlaganje. Prvo, poštovani kolega Josip Borić.
Kolega Komadina, vi ste se u zadnjem dijelu svog govora požalili na skupoću ajmo reći prema ovim običnim ljudima koji su zgriješili u bespravnoj gradnji i javnom sektoru koji je otpustio velike novce koje je mogao uzeti. Međutim činjenice govore ono što sam rekao, da su procjene bile oko 250 tisuća nelegalnih objekata u Republici Hrvatskoj, a da ih 86 tisuća do sada dalo zahtjev, a problem nastaje u trenutku kad dolazimo do podkapacitiranosti stručnog kadra, a mi imamo 762 inženjera geodezije u Republici Hrvatskoj, 2391 arhitekta i 3355 inženjera građevine koji svaki u ovih godinu dana mogu napraviti najviše 70-tak takvih snimaka izvedenog stanja što je jednostavno nemoguće u tom vremenskom periodu izlegalizirati sve ono što bi mi htjeli ili što bi mogli. I zaista danas vi ne možete naći nigdje inženjera građevine da vam napravi pa da ne znam koliko vi tražite to silno legaliziranje vlastitog objekta i to je problem na koji smo upozorili. A i sada imamo zakon koji dozvoljava više ureda. Pitanje je imamo li više kadra, to je ono na što treba možda odgovoriti i na koji način da dođemo do tog istog kadra da bi riješili to pitanje bespravne gradnje. Više me brine čak i onaj drugi dio, nedostatak investicija. Dolazim iz jednog mjesta koje je turistička destinacija. U prošloj godini, uvijek smo imali u proteklih nekoliko godina 20-30 objekata u izgradnji, prošle godine nismo dali nijednu građevinsku dozvolu. Sve je stalo.
Na repliku odgovara kolega Zlatko Komadina.
Pa drago mi je da ste zapravo potvrdili što sam rekao. Istina, obim predmeta i broj izvršitelja nije u skladu s obzirom na rok u kojem se to mora. Međutim, isto tako dobro znate da je dovoljno zapravo predat zahtjev, pa ćete ga vremenom jel' tako kompletirat.
I zadnja replika, zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani kolega Komadina, evo i vi ste dokazali da aktualnost teme jednostavno neizbježno dovodi do toga da pričamo o toj temi i pod ovom točkom dnevnog reda. Ali ja moram priznati da se ne mogu načudit da kažete da je trebalo i podić cijenu komunalne naknade. Ma gledajte, ne znam koliko ste vi upoznati sa stanjem po našim selima. Znate li vi da više od 90% društvenih domova, domova dobrovoljnih vatrogasnih društava čak i crkvi koje su obnavljane nakon Domovinskoga rata je izgrađeno bez valjanih dokumenata. Mi ako bismo opteretili sada, ako bismo rekli treba … [[Govornik se ne razumije.]] imamo, šta ćemo srušit društvene domove koji su izgrađeni po selima? Hoćemo srušit domove dobrovoljnih vatrogasnih društava? Hoćemo li crkve mi rušit sad ponovo, nije bilo dovoljno što su četnici to radili nego i mi ćemo rušiti. Dakle, ako a to je u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. I sad zamislite na području jednog grada ili općine u Slavoniji i Baranji koji ima 8 prigradskih naselja ni jedan dom nije legalno izgrađen, odnosno nema svu potrebnu dokumentaciju. Taj grad ili općina iduće četiri godine u idućem mandatu ništa drugo ne bi trebalo radit nego samo da troši novce da plati po kubiku onoliko koliko je, … [[Govornik se ne razumije.]] za ono što je već u funkciji 15 ili 20 godina. Dakle, treba gledat stvaran život. To treba maksimalno pojednostavit i omogućit da građani, nisu u pitanju samo privatni objekti da ne ostanu bez krova nad glavom, nego i da sela ne ostanu i bez domova DVD-a i bez društvenih domova i bez crkva.
Vrijeme. I zadnji odgovor na zadnju repliku i poštovani Zlatko Komadina.
Gospodine Buriću, ja prije nego što sam se počeo baviti politikom 10 godina sam bio šef gradilišta i 10 godina komercijalni direktor u graditeljstvu, tako da znam o čemu govorim. A što crkve spomenuste ne znam zašto bi mi rušili crkve? Ko bi rušio crkve? Ne znam kakve crkve. Crkve su građene vjerojatno uz božju pomoć, jel' tako? Tako da pretpostavljam da su sve legalne. Nisam ja govorio o cijeni za legalne graditelje, no bespravne. Ako ste vi, ako ste gradili legalno kuću platili 100% komunalne naknade zašto bespravni legalizator plaća 50%. On treba platit 100 koliko ste vi platili i još 100 kazne. To sam ja govorio.
Dobro. Ne preostaje mi sada drugo nego da zaključim ovu raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 271. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika Vlade da se izjasni. Poštovana ministrica graditeljstva i prostornog uređenja Anka Mrak Taritaš.
Amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 121 glasom za donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o arhitektonskim i inženjerskim poslovima i djelatnostima u prostornom uređenju i gradnji u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
A sada prelazimo na iduću točku dnevnog reda. Zahvaljujem poštovanoj ministrici sa suradnicom. A iduća točka dnevnog reda je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, drugo čitanje, P.Z. br. 216. Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar pravosuđa gospodin Orsat Miljenić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovane zastupnice i zastupnici, dakle ovo je drugo čitanje. Ja ću samo ukratko ukazat na razlike u odnosu na prvo čitanje koje je bilo pred vama. Ovih dana smo bili na odborima pa smo prošli kroz to dosta detaljno. Dakle, prva izmjena na koju smo se odlučili tiče se tereta dokazivanja. U posebnim slučajevima gdje smo uočili mogućnost zlouporabe. Naime, radi se o sljedećem. Situacijama u kojima jedna od stranaka u pravilu je to tuženik osporava da bi određeni posao bio obavljen, odnosno roba isporučena a istovremeno je isto tu račun kroz pretporez obračunala i dobila od države povrat. Dakle, s jedne strane država dobila povrat pred poreza a onda u sudskom postupku tvrdi da to nema u knjigovodstvenoj evidenciji itd. I to se na žalost događa. To su veliko područje zlouporaba. Na to nam je ukazano u praksi i zato idemo sa tom izmjenom između dva čitanja. Sa ovom izmjenom mi ćemo uvesti više reda i izbjeći ćemo situacije znači da jedna osoba tvrdi da ništa nije napravila, da nije ništa dužna, a istovremeno je od države dobila povrat novca. Druga stvar tiče se troškova postupka. Ovdje je bilo dosta govora o tome koliko su građani, stranke opterećeni troškovima postupka, parnici a taj postupak naprosto dugo traje. Kao što znate i prihvatili ste u prvom čitanju koncentraciju postupka. Ono što ovdje dograđujemo da tu koncentraciju postupka povezujemo sa troškovima postupka. Dakle, ovdje su sada uspostavljena pravila prema kojem će se za taj ograničeni broj radnji moći naplaćivati ograničeni trošak. Dakle, ovo će dovest do pojeftinjenja parničnih postupaka. To je ono što je posljedica ove izmjene. Sljedeća izmjena se tiče kao što znate opet zbog koncentracije postupka. Mi smo propisali da se rok za, dakle da se od objave presude i uručenje kreću žalbeni rokovi. Međutim, da bismo izbjegli opterećenje stranaka koji možda ne žele doći na sud, nisu iz tog mjesta, mi ovdje predviđamo da će se te presude objaviti na webu suda. Znači, stranka će moći tako doći do njih, ali zna da joj rok ide. To ponovno nešto što smo vidjeli iz prakse da bi moglo ljudima olakšati. Sljedeća stvar se tiče mirenja, mijenjamo odredbe koje se tiču mirenja, želimo poticati izvansudsko rješenje sporova, dakle alternativne načine rješavanja sporova. Ja ću vam ovdje najaviti amandmane Vlade koje neću sad izložiti ali koji će također se ticati mirenja, bit će pred vama. I rezultat su i rasprave na odborima. Dakle, to su izmjene koje imamo. Postoje još neke tehničke izmjene koje su i na odborima predložene, koje smo usvojili, koje će biti kroz amandmane Vlade dane ali ovo su one bitne razlike između prvog i drugog čitanja. Dakle, parnični postupak, koncentracija postupka, kraći postupak građani brže dobivaju uslugu i jeftiniji, bolja pravna sigurnost i čitav mijenja se filozofija dosadašnjeg postupanja. Ovo nije zakon koji štiti sustav nego zakon koji štiti one koji koriste se tim sustavima, dakle građane. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem ministre. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvo po klubovima. Prvi je na redu klub SDP-a i uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala vam poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre i gospodine suradniče, pomoćniče Biliću, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku. Zakon o parničnom postupku mijenjao se svih ovih zadnjih čini mi se i više od 10-ak godina i svaka njegova promjena bila je u cilju ubrzavanja postupka i onemogućavanja svih onih zlouporaba koje su nažalost činili svi sudionici postupka. Dobro je to i to je nešto što treba njegovati i što je taj zakon koji se mijenjao, a bile su različite političke opcije i kombinacije u tim koalicijama, taj zakon je donesen uvijek, odnosno i zakon, sve izmjene donesene su apsolutnom većinom, odnosno gotovo većinom svih prisutnih. To govori o tome koliko smo svi svjesni onoga što naši građani doživljavaju tijekom dugogodišnjeg parničenja. I gotovo nema zastupnika bez obzira iz kojeg je kluba i kojom se posebno tematikom bavio i bio usmjeren na to da nema poziva od građana, da nema pritužbi na to da postupci traju previše. Često smo svjedoci da traju nažalost duže od ljudskog života, odnosno od nekog od parničara bio on tužitelj ili tuženi. Što je poslanje, odnosno uloga države, odnosno vlasti predlagača kao predlagača tj. Vlade i nas kao zakonodavnog tijela da damo pravosuđu, da damo sudbenoj vlasti sve one alate koji će omogućiti da se svim zlouporabama stane na kraj. Dakle, kao što je rekao uvodno gospodin ministar predstavljajući ovaj prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku njegova vrlina je upravo u tome što jača poziciju suca, što suca postavlja gospodarom sudnice ali veće ovlasti traže i veću odgovornost. Upravo je on odgovoran za provođenje ovog zakona i za disciplinu svih sudionika bili oni stranke, bili oni drugi sudionici tj. svjedoci vještaci ili pak još neki treći sudionici u postupku. Dakle, da su se dužni ponašati onako kako ove izmjene, odnosno kako zakon nalaže, a prije svega poštivanje rokova. Sve će to dovesti do kao što je i ministar kazao do jeftinijeg suđenja jer koncentracija postupka upravo to i omogućava da budu manji troškovi za obje stranke bez obzira na ishod postupka jer i najjeftiniji postupak ukoliko dugo traje preskup je i za sudionike postupka i za samu državu. Dakle, čitav niz instituta koji nestaju iz same procedure, koji su se pokazali kao recimo mirovanje postupka koji je nekada bio tradicija je bila naša pravna da postoji to mirovanje. Međutim, nažalost građani su zbog mirovanja pa i onda kada se nije institut samog mirovanja primjenjivao a postupak je mirovao u ladicama, mirovao u kalendaru i nikako da dođe svome kraju što je na kraju krajeva uznemiravalo same sudionike postupka. Dakle, s tim je gotovo. Međutim, ono što valja posebno napomenuti da i Zakon o parničnom postupku ostat će puko slovo na papiru ukoliko, zato upravo ministarstvo i predlaže Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću. Dakle, primjena ovog zakona uvelike ovisi o tome koliko i kakve će izmjene biti, mislim da su one solidne a mi smo ih već obradili na gotovo svim odborima koji govore upravo o posljedicama koje pojedini sudionici imaju. Naravno da ovaj zakon govori o posljedicama ukoliko se tužitelj i tuženik ne pridržavaju striktno svojih obveza. Dakle da su dužni već na pripremnom ročištu kao tužitelj je dužan doprinijeti sve dokaze, bili smo svjedoci da i tužitelj je često aljkav u svom zahtjevu pa podnese tužbu a nije podnio niti jedan dokaz. Kao ima vremena samo tako da uhvati red i da čeka da njegova tužba ide što prije. To je jedan neozbiljni pristup koji se bio u samim počecima takvi zahtjevi tužbeni su bili izuzetak i takve tužbe. Međutim, tijekom vremena gotovo više ne samo tuženik koji je izbjegavao svoje obveze tijekom postupka nego se i tužitelj počeo ponašati i njegovi pomoćnici aljkavo u postupku. A s druge strane sud ili nije imao dovoljno snage ili su se ponašali mnogi konformistički i nisu se, ja bih rekla da suci nisu htjeli preuzeti onu ulogu koja im je i bila i do sada nametnuta Zakonom o parničnom postupku. E sada, ovim zakonom a i onim kojeg ćemo uskoro raspraviti tome dolazi na kraj, dakle kršenje bilo kojih rokova bez obzira bilo oni tobože instruktivni ili prekluzivni time da se gubi pravo, ali u svakom slučaju stranke, a i sam sudac snosi posljedicu. Sudac će odgovarati za prekoračenje takvih rokova i nepoštivanje tih rokova je to čini na uštrb jedne ili druge stranke, svjesno ili nesvjesno pred državni sudbenim vijećem jer to takvo jedno ponašanje čini težu povredu dužnosti i bit će sankcionirano pred Državnim sudbenim vijećem. Također, nešto sam rekla već maloprije u pogledu troškova, dakle mi smo također svjedoci pogotovo oni koji imaju tu privilegiju zastupati državu, da jednostavno šalju podneske koji su prazni, koji ne sadrže ništa novo što već u spisu ne prileže, tek tek tako da bi iskamčili naknadu, nagradu i tome se staje na kraj. Dakle, sudac je taj koji će, evo to se rješava odredbom članka 18. koji izrijekom kaže: "Da će sud prilikom odlučivanja o troškovima postupka stranci odrediti naknadu samo onih troškova koji su bili potrebni za vođenje parnice i to bez obzira na ishod, na ishod, na uspjeh u parnici." Jednako tako interesantna je odredba članka 40. da se u jednom sudskom predmetu, u jednom sudskom sporu neće raspravljati o nekim činjenicama koje su bilo pred drugim sudom istim sudom u nekim drugim sporovima, druge vrste i po drugom tužbenom zahtjevu, odnosno osnovu utvrđeni, a takvih primjera ima dosta i dobro je upravo to što prepoznaje ministarstvo, dakle gdje su, naravno u suradnji sa sudbenom vlašću. Šta su bile kočnice i kakve zlouporabe su nastajale? Naravno. da je to sve blamiralo, blamiralo sudbenu vlast, a sudbena vlast ne može izvršiti svoje poslovanje koje je predviđeno Ustavom i zakonima bez povjerenja građana. Mi smo svi svjesni da je ono poljuljano, a upravo ovaj instrumentarij koji se sada daje sudbenoj vlasti, sucima da budu zaista gospodari sudnice, da se ne plaše koristiti svojim ovlaštenjima, dapače već da ne korištenje tih ovlaštenja ima za posljedicu i odgovaranje pred državnim sudbenim vijećem. Nedvojbeno će doprinijeti afirmaciji, ugledu sudbene vlasti na kraju krajeva zadovoljstvu građana jer sudbena vlast i sve ono što je zakonodavna vlast daje da odlučuje o najvišim ljudskim vrijednostima, o njihovoj imovini o njihovoj slobodi, o novčanim tražbinama u najužem smislu riječi govori upravo i sama činjenica da za uzvrat traži se onda i odgovornost. Po onom starom načelu kome je više dato od njega se i više traži. Još jedanput ponavljam da suci, sudbena vlast ima često prigovora i na zakonodavnu vlast i to je istina da je i po našem Ustavu i po zakonu izvršna vlast dužna omogućiti, dakle staviti na raspolaganje sve one uvijete da bi sudbena vlast morala, mogla nesmetano funkcionirati. Upravo predlagatelj je vodio o tome računa da sve ove odredbe koje su stavljene, koje su predložene nisu nemogući uvjeti, jer mi često smo do sada imali neke uvjete koji su se nametali bilo nekoj drugim granama vlasti, bilo građanima, bilo nemoguće izvršiti. I onda kad oni koji su pozvani izvršavati nešto, a nisu u mogućnosti onda ne izvršavaju ni ono što je bilo do sada moguće. E sada čisti računi, duga ljubav, ovaj zakon, konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku sucima ide, daje dobar alat, nameće ih još jedanput da budu gospodari u sudnici, ali zbog toga traži se i njihova odgovornost da se poštuju rokovi, da se poštuju sve one kautele, svi oni uvjeti koji su ovim zakonom i predviđeni upravo ka ubrzanju postupaka, ali to ne znači, brzina ne znači i brzopletost. Jer svi oni postupci koji su trajali godinama, nisu oni bili kvalitetnije napravljeni, upravo suprotno, dugotrajnost postupaka jamčila je loše odluke. Prema tome, ovdje ona brzina koja se očekuje jeste po načelu onog rimskog pravila Qui cito dat bis dat, tko brzo daje, dvostruko traje. Hvala.
Zahvaljujem. Na ovo izlaganje replikom ustaje poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Antičević u potpunosti se slažem s ovime što ste govorili. Rekli ste da je ovaj Zakon o parničnom postupku dobar alat sucima, ali postoji jedan uvjet ako proradi sustav, znači ako proradi sustav. Govorili ste u samom uvodu o samovolji sudaca, pitanje je zbog čega se dopuštala ta samovolja sudaca? Rekli ste jednoj rečenici sudovi nisu imali snage, vjerojatno stati na kraj samovolji tih sudaca. Pitanje je zašto? Upravo zato što pravosudni sustav nije funkcionirao, što se nije radilo sustavno, sve je bilo prepušteno pojedincima. Ako i postoje kriteriji, kriteriji su bili samo na papiru, oni se nisu primjenjivali u praksi ili su se rijetko primjenjivali u praksi. Ne smiju biti isključivi. Oni su se rijetko. Da gospodari sudnice, oni pravi suci se neće plašiti rabiti te instrumente koje su sada dobili. Oni će biti stvarni gospodari sudnice. Pitanje je mene više muči ono što je sa onim sucima koji će zlorabiti ove instrumente ako ne proradi pravosudni sustav. Sad dobivaju ovi setom zakona o kojem ću više govoriti kad ću govoriti u ime Kluba o zakon o sudovima. Dobivaju alate i to na jedan za ovu Vladu nevjerojatan način o kojem ću govoriti dobar. Samo se trebamo sad svi skupa trsiti jer je to svima u Hrvatskoj u interesu da proradi čitav sustav.
Na repliku odgovara poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa kada se donosi ovako dobar prijedlog o kojem nema možda i zamjerke. Uvijek se postavlja pitanje zašto se to do sada nije primjenjivalo. To je dobro pitanje ali to je duga priča, duga priča koja bi nas vratila u devedesete a možda još i ranije, ali od toga nema koristi i samo trošimo vrijeme. Al ste u pravu kad postavite pitanje i to pitanje stalno treba zaoštravati tim više što se nitko ne boji pa ni izvršna vlast mislim da je to njezina snaga dati veće ovlasti sucu. I jedna vlast koja sigurna sama u sebe ne boji se takvu vlast dati sudbenoj vlasti. Ali je pitanje zašto se oni njome ne koriste, oni hoće tu vlast da sami odlučuju tko će uči u njihove redove, tko će biti promoviran i koga će se riješiti. E sad dobro je jedanput rekao i naš predsjednik republike da za stanje u pravosuđu nisu krivi loši suci nego oni dobri koji nisu imali snage riješiti se takvih. E sada će tu snagu morati naći u sami sebe kada su se lišili političke čizme. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba HDSSB-a Josip Salapić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o parničnom postupku. Dakle mi smo već u prvom čitanju ovog zakona imali jednu kvalitetnu raspravu oko same svrhe i biti ovoga zakona. Ono što je važno reći na temelju evo prethodnih rasprava nije samo da se radi o alatu koji će dati neke nove mogućnosti, procesno pravne mogućnosti sucima u parničnim postupcima. Prije svega zakon treba služiti građanima i građankama RH da postupak koji se pokreće po ovom zakonu bude prije svega koristan za građane, efikasniji postupak, jeftiniji postupak koji će biti u funkciji pravosuđa i u funkciji zaštite pravnoga poretka RH a samim time zaštite prava zajamčenih Ustavom i zakonima za naše građane koji će se naći pred ovim sudovima. I ovih set zakona koji će doći nakon ovoga koji su vezani. Mi smo učinili brojne napore kao Hrvatski saboru u proteklome vremenu u svim klubovima zastupnika pa tako i u našem. Nema razloga da se ovaj zakon ispred kluba HDSSB-a ne podrži jer on je zakon koji prati trend modernizacije Hrvatskog Pravosuđa kao onom osnovnom cilju a to je brzo donošenje odluka u parničnim postupcima, jeftiniji postupak za stranke, rješavanje pitanja procesno pravne naravi u prethodnome postupku, u postupku pripreme dakle da se taj postupak ne odugovlači dugi niz godina, da se rasprave o parničnim postupcima ne vode dugo i da samim time poskupljuje postupak kako za stranke u postupku tako i za samu državu. Ono što je važno i ono što je svakako za podržati je mogućnost mirnog rješavanja sporova, alternativne metode, znači način da se stranke sporazumiju prije samog upuštanja u parnicu, pa u parnični postupak sigurno je doprinos i rasterećenje u sudova ali i strankama prilika da se na ovaj jedan fleksibilniji način mogu dogovoriti o ishodu spora prvenstveno to se radi o onim sporovima male vrijednosti kada su ispitani sporovi više vrijednosti to povlači drugačije zakonske konzekvencije. Isto tako mogućnost da sudski savjetnici u postupku to dakle više nisu sporovi u vrijednosti kad oni mogu odlučivati do 50 tisuća kuna nego 100 tisuća kuna. Isto tako će se rasteretiti broj predmeta i dodati mogućnost dakle da i sudski savjetnici uz naravno nadzor višega suda donose odluke u ovim postupcima, dakle do 100 tisuća kuna što će i taj broj predmeta u parničnim postupcima dakle smanjiti, rasteretiti sudove dati dakle taj veći doprinos sveukupnoj ažurnosti Hrvatskoga Pravosuđa. Istina je da suci dobivaju jače alate u postupanju u sudskim postupcima, parničnim postupcima, odgovornosti dakle suca pojačana novim zakonskim okvirom i ovim konačnim prijedlogom zakona ali isto tako dane su i mogućnosti strankama da se i prilagode novim sustavima što će u svakom slučaju biti korist za stranke jer se neće odugovlačiti postupci na sudovima. Davanje u nadležnosti Trgovačkim sudovima u sporovima o prijevozu putnika, o plovidbenom i zračnim sporovima isto tako je dobro za jedinstveno vođenje i daljnju specijalizaciju sudaca u smjeru ostvarivanja zadanih ciljeva, rasterećenja sudova. To je isto mjera o kojoj smo raspravljali o prvom čitanju, ali davanje ovih postupaka u nadležnost Trgovačkih sudova isto je dobro rješenje zakona da bi ovaj zakon bio operativniji, bolji u smislu izglasavanja svoje osnovne svrhe. Razumni postupak, suđenje u razornom postupku to je naša i obveza po europskoj konvenciji ali i ustavna obveza dakle da postupak ne traje dugo, praćenje rada sudaca i sudova, ocijene. Bilo je tu pitanja vidjet ćemo u zakonima koji slijede. Promijenilo se i uloga i samoga suca i predsjednika sudova. Dane su nove dužnosti, novi alati ali nova odgovornost. Neće moći biti predsjednik suda onaj koji dobro ne obnaša svoj posao, koji se ne brine o tome kakav je rezultat rada pojedinih sudaca, svaki suci dobivaju svoju godišnju ocjenu i sve ono što je bilo do sada pomalo ona nekakva aljkavost u postupcima i samovolja sudaca ne imajući tu namjeru bacati ljagu na struku i na suce ovo su zakonski instrumenti, alati da se prije svega taj razumni postupak da ne bude samo ono mrtvo slovo na papiru i naša obveza prema Europskoj konvenciji i ustavna obveza nego zaista da ti rokovi služe prvenstveno građanima u ovim parničnim postupcima. Rok od 45 dana dakle za objavu i izradu i otpremu presude strankama jesu tako u roku koji je razuman koji je dobar za stranke. Objava na stranicama suda dakle modernizacija u tehničkom smislu sudova i mogućnost da stranke mogu dobiti presude na drugačiji način nego do sada sve to u svrhu podržavanja onih mjera koje će u parničnom postupku ali i u drugim postupcima i zakonima o kojima ćemo govoriti koji slijede dati prije svega jedan novi instrument jednu novu normu našim građanima u ovim postupcima. Ovaj zakon kao što sam rekao ima puno svojih prednosti, prvenstveno služi kao novi alat sucima, da li će to biti tako zaista u praksi? Ovaj zakon je dosta puta mijenjan, mi smo imali i naše europske obveze da zakon uskladimo sa europskim rješenjima i konvencijama. Da li će to zaista biti tako, prvenstveno će ovisiti o samim sucima a i o strankama u postupku i čvrsto vjerujemo da će zakon koji je pred nama dati prije svega doprinos funkcionalizaciji postupka, manjim troškovima, koncentraciji postupaka i da se stranke neće parničiti godinama nego da će zaista ovaj alat u rukama sudaca biti odgovornost za suce i mogućnost za stranke u postupku. i klub HDSSB-a ovaj prijedlog zakona u konačnom prijedlogu podržava.
Hvala. Imamo tri prijavljene replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega Vinković.
Pa evo kolega Salapić je između ostalog rekao ja se nadam doista da će ovaj zakon ubrzati ove postupke jer svjedoci da mnogi sudionici tih postupka odavno su što bi rekli oni kauboji na Divljem zapadu na Bat Hilu nikad nisu dočekali konačnu presudu u jednim takvim postupcima. I vjerojatno će ovaj zakon utjecati da će ti postupci biti i puno i ekonomičniji za same građene. No ni ovaj zakon ne možemo gledati odvojeno, bar kada je u pitanju ekonomičnost odvojen od nekih drugih zakona. To je npr. onaj famozni Zakon o sjedištima sudova. Zamjenica ministra ili ministrice tadašnje Barica Novosel koja je sada pomoćnica u Državnom odvjetništvu napravila jedan presedan. Nije Europa od nas tražila da racionaliziramo broj sudova u RH nego je zahtijevala od nas da to pravosuđe ne bude korumpirano da bude efikasnije. E sada kako će ovo građanima biti jeftinije kada onaj građanin iz Belog Manastira mora ići u Našice, kada građanin iz Đakova mora ići u Našice. Vjerojatno će morati nekoliko puta ići pa i svjedoci i ne znam tko još sve u sudskom postupku jel ipak nisam pravnik, ja sam inženjer strojarstva. Pa i ono što zahtijevamo od al bilo bi pogubno da građani Našica ide u Đakovo na sud isto tako. I ono što zahtijevamo i od ove Vlade i od ovog ministarstva da konačno analizira tu situaciju i da ispravi ono što se doista može ispraviti upravo radi efikasnosti pravosuđa, ne radi broja sudova u RH. Hvala lijepo.
Vrijeme. Hvala. Imamo odgovor na repliku kolega Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Vinković bit ovog zakona je prije svega koncentracija postupka, razuman rok i ušteda za stranke. Nažalost dogodilo se to da su neki sudovi kod nas sa većim brojem sudaca manje opterećeni nego sa onim sudovima recimo Sud u Osijeku, Sud u Valpovu, Sud u Našicama, Sud u Đakovu nije bio za iste postupke se dugo vremena čekalo po istim postupcima su nekim sudovima i nekoliko godina postupalo dok neki suci u manjim sredinama nisu imali šta raditi. Ja sam sam bio za tu djelomičnu mrežu sudova kada se što se tiče organizacije sudova i za kratkotrajnost postupaka i za čišćenje predmeta jer je neka naša obveza prema EU poglavlje 23, naš veliki broj predmeta i različita rasterećenost i opterećenost sudova dovela do neažurnosti i do nepostupanja razumnom roku hrvatskog pravosuđa. Naša obveza prema EU konvenciji članku 6.bila je razuman rok, e sada ono što naša država jamči građanima kada putuju to je naknada troškova. Tu smo imali dvije strane te oštrice jer smo mogli birati brzo pravosuđe i razumno rješavanje rokova, naknadu troškova strankama ili smo mogli neke postupke odugovlačiti pa bi stranke čekali dugi niz godina recimo u većim sredinama a u manjim sredinama njihov predmet nije mogao doći na dnevni red tako da se nije moglo postupiti u razumnom roku. Dakle tu je na vagi. Pravosuđe je vaga jedno i drugo ali ako treba birati svakako treba izabrati brži postupak za građane i brže rješavanje sporova. Hvala.
Sljedeća replika Dražen Đurović. Izvolite.
Evo kolega Salapiću jedno pitanje, dakle čuli smo da će u parničnom postupku sud neće morati više dostaviti odluku već da će moći objaviti na web stranici i da će početi isti teći žalbeni rokovi. Zanimljivo je pri tome da možda se nije uzimalo u obzir da ipak Hrvatska država nije baš tako promrežena internetom i dal se predlagatelj ovog zakona zapitao koliko građane RH ima dostupan Internet. I drugo kada je riječ o tome da će sud komunicirati na neki način sa građanom internetom, a da li će građan može komunicirati sa sudom internetom na bilo koji način. Ima li građanin ijednu mogućnost prema sudu ili prema državi općenito riješiti bilo koje svoje potraživanje internetom. Niti vi internetom se možete obratiti MUP-u ni zatražiti nijedan dokument, vi se ne možete obratiti sudu. Možete li se vi podnijeti žalbu internetom sudu? Dakle ima li građanin ako već govorimo o internetu ikakvu mogućnost internetom se obratiti državi ili bilo kojem njenom dijelu? On nema tu mogućnost i država u vijek traži od građana da se pojavi osobno fizički da s nekom službeniku potpiše i da ovjeri potpis i ne znam što. Dakle tu opet na neki način postavljamo malog građana i sustav u neravnopravan položaj, dakle država će se njemu obratiti internetom pa on ako je vidio vidio ako se žalio žalio, a s druge strane on se toj državi ili tom sudu nikad i ni na koji način pa nijednom sudu ne može obratiti tim istim internetom. I druga stvar kada je riječ o trgovačkim sudovima lako je danas u Hrvatskoj otvoriti tvrtku na ovaj ili na onaj način za ovoliko ili onoliko kuna ali kada ju treba zatvoriti onda ju više nije tako lako zatvoriti. Možda bi trebalo vidjeti kako te i to je samo jedan dio koji se tiče trgovačkih sudova. Možda bi trebalo vidjet da se za sto kuna više u ovoj državi može tvrtka i zatvorit, a ne samo otvorit.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, izvolite kolega Salapić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Đurović, mislim opravdana je vaša briga ali ovdje se radi o trgovačkim postupcima pred trgovačkim sudovima i … dostavu pismena elektroničkim putem u komunikaciji između trgovačkih sudova i javnih bilježnika jer mislim da je namjera izbjeći troškove javnih bilježnika u postupku i da se ti troškovi dostave u postupku pred trgovačkim sudovima u konačnici za same stranke smanje. To je namjera ove promjene zakona u smislu uštede u dostavi postupaka i onom trajanju tih rokova u dostavi. U svakom slučaju radi se o jednoj drugačijoj dakle praksi nego što je do sada bila, da se izbjegnu troškovi dostave i troškovi javnog bilježnika, da se stranka na efikasniji i jeftiniji način obavijesti o ishodu spora bez same i da se dakle u sudu otvara poseban pretinac gdje se može podići presuda suda da se smanje ti troškovi dostavnog postupka u parničnim postupcima ako je to bila namjera zakonodavca. Hvala lijepa.
Hvala. I Branko Vukšić, zadnja replika. Izvolite.
Uvaženi kolega Salapiću, rekli ste na samome početku svoje rasprave da parnični postupak mora biti koristan za građane. To sasvim sigurno treba biti korisno za građane, treba biti korisno za društvo. Naravno ako je koristan za građane onda je koristan i za društvo jer kad se građani osjećaju zaštićeno i kad znaju da će riješiti svoje probleme na sudu funkcionirat će i društvo, stvara se posebna klima, dobra klima u društvu. A kad društvo počinje funkcionirati i imati, znači to društvo kad ima utjecaje na događaje tad politika prestaje gurati prste u sve odluke i one koje ih se ne tiču, znači pa i sudske procese. U vašem izlaganju rekli ste da se ovim parničnim postupkom utvrđuju rokovi. I prije su rokovi bili određeni, sad su jasno određeni ti rokovi, čak je bitnije, uvijek se tvrdilo zakoni su bolji, oni prije su bili bolji nego što je praksa. Bitno je da se ti rokovi poštuju, praksa nam ne ide na ruku. Mi ne možemo biti ushićeni samim ovim zakonom, mi smo dobili tek jedan alat, a znate dobro da trebamo majstora za taj alat, a neko majstorstvo u sudstvu baš i nije iskazano. Moramo znati da postoje korumpirani suci, da se postupci otežu tako dugo i koliko dugo to ovisi o debljini plave koverte, o tome kliko je tko plaćen. Ako tako dugo dok ne shvatimo to i dok ne počnemo razgovarati na taj način nećemo samim zakonima ništa postići. Suci će postati vladari sudnica tek kada maknemo one izakulisne vladare koji potežu konce u sudnici.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Salapić izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega, Sabor je donio čvrsti okvir, Strategiju razvoja hrvatskog pravosuđa i sve one alate. To nije samo ovaj Zakon o parničnom postupku, to je i Kazneni zakon ali i drugačija uloga Državnog sudbenog vijeća u izboru predsjednika sudova i sudaca, drugačija uloga Državne škole za pravosudne dužnosnike, Pravosudne akademije. Osim što su zakoni usklađeni sa pravom Europske unije dakle to su i alati i sami suci se moraju školovati i učiti neke nove stvari svojim postupcima tako da je ono prošlo vrijeme, vrijeme dugotrajnosti i samovolje u sudnici prošlo. Opravdana je bojazan i ja se ne bih čudio da i u redovima sudaca ima onih koji nekvalitetno rade svoj posao i koji su korumpirani. Sam sam bio član Državnog sudbenog vijeća i vidio sam kako ide izbor sudaca po novim zakonskim propisima i siguran sam u to da je puno bolje i jače nego što je bilo prije. Puno je veća odgovornost, puno je veći teret na leđima sudaca i sudova po ovim novim zakonskim rješenjima, a koliko će tko izdržati, kako će tko raditi to ovisi o ocjeni rada sudaca jer novi zakoni su dali te snažne instrumente da ne samo da suci rade što hoće nego se njihov rad ocjenjuje. Oni imaju koliko moraju presuda donijeti, koliko se okvirno očekuje od njih, koji je to razuman rok, što oni zaista rade, a što ne rade. Sve to služi za njihovu ocjenu pa netko zbog svoje neefikasnosti ili nerada može izgubiti posao suca. Dakle više nije ni u tom sustavu netko zaštićen kao lički medvjed da može radit što hoće, bojazan je opravdana. A ono što se mi svi trebamo složiti, ako će nešto biti bolje za naše građane i za stranke u postupku … bilo kojim sudskim postupkom onda je to dobro, a ono što je loše to je loše i to ne valja. Ovo je samo jedan novi instrument, a da li će on biti zaista u funkciji kako ovaj zakon predviđa i svi ovi koje ćemo raspravljati poslije njega, to prije svega više ne ovisi o nama koji smo taj okvir donijeli nego o onima koji će ga provoditi. Ali ocjenjivanje sudaca, ocjenjivanje njihovog napredovanja i kontrola njihovog rada od strane viših sudova pa i samo izvješće koje mi tražimo od predsjednika Vrhovnog suda Hrvatskom saboru sigurno će biti doprinos da imamo konkretne informacije od samih sudaca. Neki se tome protive, ali svakako sam za da se Vrhovni sud obrati nama da znamo što suci rade u svim razinama Republike Hrvatske.
Hvala. I u ime kluba HDZ-a Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine ministre sa pomoćnikom, kolegice i kolege zastupnici. Klub HDZ-a podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, konačni prijedlog, kao što smo podržali u prvom čitanju uz to da ćemo se osvrnut na neke institute koji su evo u ovom konačnom tekstu a nije ih bilo u prvom čitanju. Dakle evo prije svega da kažem da se ovdje radi zapravo o jednom velikom, sustavnom, procesnom, građanskom zakonu koji je evo od preuzimanja zapravo od bivše države '91. godine doživio, sada je ovo pred nama 12. izmjena. Sigurno da su sve te izmjene tijekom godina koje su bile pred ovim Saborom išle zapravo u smjeru ubrzanja postupka, učinkovitosti rješavanja parničnih predmeta. Ja bih rekla da se tu događala jedna etapna koncentracija postupka, uvođenje stranačke discipline, skraćenje rokova itd. Evo recimo novelom iz 2008. uvedeno je ova koncentracija postupka na pripremno ročište za sporove male vrijednosti. Očito se analizom to pokazalo dobrim i zato je pred nama danas prijedlog da se ova koncentracija postupka zapravo uvede za sve postupke, za sve parnične postupke. Dakle, sada predviđa se da se na pripremnom ročištu mora iznijet i tužba i odgovor na tužbu i prijedlog svih dokaza koji će se onda provoditi na ročištu za glavnu raspravu, a što se tiče a u odnosu na sporove male vrijednosti to se pomiče još unatrag. Dakle, da se i prije pripremnoga ročišta mora sve to osigurati. Jednako tako i zabrana višekratno ukidanje prvostupanjskih odluka pred drugostupanjskim sudom, odnosno zabrana kolokvijalno rečeno vraćanje prvostupanjskom sudu na samo jedan puta. To je novelom iz 2011. bilo uređeno za obiteljske radno-pravne sporove i sporove pred trgovačkim sudovima, a sada za sve sporove, sporove u parnici. Ono na što smo upozorili na odboru ne znam da li je i da li će bit kakvih vladinih amandmana obzirom da je bilo govora na odborima o tome, pa sad zapravo i ne znamo da li će nešto amandmanima biti popravljeno. Ali upozoravam na članak 81. odnosno 373b. koji u stavku drugome govori da ako postoje važni razlozi da drugostupanjsko vijeće može odlučiti da će se određeni dokazi izvesti pred sucem ili predsjednikom suda prvoga stupnja. Ono čega se valja paziti da ovi važni razlozi ne postanu pravilo i da jednako tako kako su do sada drugostupanjski sudovi često ne želeći meritorno rješavati vraćali postupke prvostupanjskim, da sada ne bi procijenili da su baš uvijek važni razlozi i da se onda dokazi izvode pred prvostupanjskim sudom. Dakle, tu bi neko ograničenje ili nešto naglasak na iznimno ili tome slično mislim da bi trebalo odrediti. Također mislim da je dobro i to smo rekli i u prvom čitanju, povećanje vrijednosti spora u kojem savjetnik može odluku pripremati, provoditi postupak tim više što smo dobili podatak da oko 600 savjetnika će u sustavu sudova ostat obzirom na državnu školu za pravosudne dužnosnike koji više neće imati nikada priliku postat suci, a svakako su kvalificirani, imaju značajno iskustvo u obnašanju poslova. Radi discipliniranja stranačke discipline, dakle i ubrzanja postupka niz je rokova ovim prijedlogom skraćen. Ono što je dobro i dobro je da je ostalo i u konačnom prijedlogu, a to je da se produžuje rok odgovora na tužbu. Naglašavamo obzirom na koncentraciju postupka, obzirom na to da tužitelj ulazi u parnicu spreman jer zna predmet svoje tužbe i pripremio se svakako se onoj drugoj strani tuženome kojemu to može biti iznenađenje, dakle mora ostavit dovoljno vremena a to je sada po novome, po ovom prijedlogu rok od 30 do 45 dana kako odredi sud da se pripremi, da odgovori na tužbu i da predloži sve dokaze u svoju obranu. Također, je izvrsno da se utvrdio rok u kojem vještak mora dostaviti svoj nalaz i mišljenje zato što smo svjedoci da je do sada se čekalo ne mjesecima, nego i godinama na nalaze vještaka i da se obvezao sud da strankama nalaz vještaka mora dostavit 15 dana prije određivanja dana za ročište da bi se stranka mogla pripraviti na očitovanje o vještačkom nalazu. Naravno i uvođenje OIB-a u svaku fazu postupka radi točne identifikacije. Vidimo, svjedoci smo ovih dana kolike strašne tragedije se događaju ljudima zbog zamjene identiteta kada su istog imena ili prezimena, da im se provode ovrhe nad imovinom, a da nemaju nikakve veze sa tim potraživanjem itd. itd. Ono na što bih upozorila, a što je ministar sa prilično entuzijazma i nekako rekla bih veselja da će doskočit zlouporabama mnogim, a to je članak 40. ovog prijedloga, koji dopunjava članak 221. konačnoga teksta koji govori, taj članak govori o dokazivanju što se dokazuje. Da li se priznanje stranke može ili ne mora i kad se može ipak ić u dokazivanje, da notorne činjenice ne treba dokazivati, da presumpcije zakonske se ne dokazuju, ali se može dokazivati njihovo nepostojanje. I sada dodaje zadnji stavak kojim uvodi posebno pravilo u teretu dokazivanja od nepostojanja tražbine čije postojanje proizlazi iz isprave uvrštene u knjigovodstvene, računovodstvene da pojednostavnim. To bi bila vjerodostojna isprava iz Ovršnoga zakona. Ja vjerujem da jest bilo puno zlouporaba, ali nisam sigurna da je dobro da bi se neki koji su zlonamjerni ili maliciozno postupaju, da bi se onda uvođenjem ove odredbe zapravo naštetilo onima koji to nisu i koji su samo obični građani. Upozoravam ovdje to bi značilo da ako vas netko tuži za postojanje takvog jednog recimo računa, plaćanja po računu ili izvoda iz poslovne knjige itd. a vi kažete da vam ta usluga ili taj posao nikada nije obavljen vi ćete morat dokazivati da vam nije obavljen. Zašto? Zato što ima prevaranata koji su recimo te fakture već iskoristili kao poreznu olakšicu. Ali onda bi taj članak trebalo stipulirati drugačije, pa ne da sud može službeno zatražiti je li ta isprava – isprava uvrštena u knjigovodstvene, računovodstvene itd. isprave već možda upitati Poreznu upravu je li tuženik po takvoj ispravi ostvario poreznu olakšicu, a onda je ne bi trebalo dokazivati ukoliko se on prijavio za poreznu olakšicu i iskoristio da onda to je na njemu teret dokaza, a ne na ovome kojega tereti temeljem računa. Zamislite si građane u odnosu na velike sustave recimo telekomunikacijske itd. pa i neke druge koji ispostavljaju nekada tako fakture za nešto što nikada građani nisu koristili. To se u velikim sustavima događa, to se događaju ljudima problemi i u odnosu na poreze i Poreznu upravu, kompjutere, tromost sustava itd. I sada zapravo kad vam netko kaže i ispostavi vam račun nikada ništa niste koristili morate dokazivati da to niste koristili, a ne on koji vas tereti da ste to dužni. Mislim da je ovo prilično smiono po mome mišljenju i da se možda zato da se doskoči prevarantima zapravo otežava poštenim građanima njihova procesno-prava situacija. Evo, toliko o tome, to je novina. Ovoga u prvom čitanju nije bilo. Inače, evo institut mirovanja postupka se ovim prijedlogom zakona također ukida. Mislim da je to dobro. Ako je netko odlučio doći na sud onda mora zainteresirano i provoditi tu svoju parnicu i do kraja. Tim više što je tijekom cijelog postupka omogućeno strankama da svoj spor ukoliko žele riješe putem mirenja, dakle na alternativni način i što je i proširena odredba da miritelji u postupku pred sudom ne moraju biti isključivo suci miritelji nego da izmiritelji oni koji su na popisu i koji su registrirani u sudu, odnosno ministarstvu također mogu sudjelovati u tom postupku i da će takva nagodba imati snagu sudske nagodbe. Dakle, također ove sve odredbe koje su u zakonu u odnosu na dostavu, u odnosu na discipliniranje stranaka na dolazak pred sud na poziv suda mislim da su dobre koliko god se one čine jako stroge ovako na prvi pogled. Ali ako pažljivo iščitamo zapravo svaka ona stranka koja se odaziva pozivu suda, koja primi poziv kada joj je upućen i na njega reagira zapravo neće doći u nikakvu teškoću jer će nazočiti ročištima i biti će na vrijeme obaviještena i o onome što joj se nalaže jednako tako i na objavi i uručivanju sudskog pravorijeka. Naravno da sve odredbe o dostavi za one stranke u postupku koje nisu bile uredno obaviještene, dakle njima se neće stavljati niti presuda niti na oglasnu ploču niti putem interneta itd., to se odnosi samo u onim slučajevima kada stranke koje su uredno pozvane ne odazovu se, ne dođu na ročište e onda je zakon rekao da ih više neće tražiti već će njihova dužnost biti da se interesiraju što im je i gdje im je presuda. Još jedna stvar ministar u mnogim slučajevima hrabro ulazi u neke izmjene. Evo ja sam očekivala, jer se o tome govorilo, ali ne vidim još da itko razmišlja o snimanju ročišta da bi se manje gubilo vrijeme na diktiranje zapisnika. Tko je bio na sudu zna da jedanputa kaže stranka pa onda sudac to formulira u zapisnik itd., i da to sve odnosi vrijeme. Davno se već razmišljalo o tome da se postignu materijalni tehnički uvjeti da se rasprava snima i da u tom smislu bude još učinkovitija i još brža. I na kraju u obrazloženju ovog konačnog prijedloga zakona vidimo da će ministarstvu za provedbu ovoga zakona trebati 200 tisuća kuna koje su osigurane čini mi se da je rečeno da su osigurane u državnom proračunu. Mene bi zanimalo na što će se to potrošiti baš 200 tisuća kuna? Evo ja ne vidim, čini mi se malo ali evo nemamo obrazloženje što će to koštati baš 200 tisuća kuna provedbu ovoga zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imamo 2 replike. Prvi se javio Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Lovrin pa najprije sam mislio da sam krivo čuo ministra i zakasnio sam replicirati, ali mislim da je dobro da ste vi spomenuli ovo oko predračuna, olakšice mislim da ste tu malo vi sa pravne strane malo pomiješali što se tiče poreza na dodanu vrijednost. Jer ako ja vama ispostavim račun, a nisam izvršio uslugu ja sam obveznik poreza na dodanu vrijednost po tome računu, a ja koristim kao odbitak predporeza za one račune koje sam ja platio. Prema tome, onda je vjerojatno bilo krivo u interpretaciji ili nešto krivo u zakonu. Dakle, mislim da se to mora raščistiti prije konačne definicije jer ponavljam ako ispostavite nekome račun vi njemu ispostavljate račun i na tom računu PDV. I vi ste obveznik toga PDV-a, a vi odbijate PDV za one račune koje ste vi platili. I na kraju mjeseca podvučete crtu, imate ulazne račune znači koje vi plaćate i koliko ste na te račune platili PDV-a da si očistite svoju praktički poreznu bilancu taj mjesec poreza, a za sve račune koje ste ispostavili vi ste obveznik. Dakle, kad oduzmete od desne lijevu stranu to je vaša porezna obveza. Prema tome, krivo je gospodine ministre ako ste vi rekli da netko koristi olakšicu ako je nekome ispostavio račun za nešto što mu nije ispostavio i temeljem toga ga tereti za nešto. On je obveznik poreza. Dakle, on olakšicu poreza koristi za onaj račun koji on plaća. Prema tome onda je bilo krivo, pogledajte fonogram svog govora pa ćete vidjeti. Zato sad i kolegica Lovrin je vjerojatno ponukana tim pa je rekla na isti način, nema tu olakšica, to nisu porezne olakšice. Kod Zakona o porezu, prema Zakonu o porezu na dodanu vrijednost, međutim to je naprosto bitak pretporeza, nije nikakva olakšica. Olakšica je tamo gdje je nulta stopa, gdje su neoporezive usluge.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Kolegice Lovrin izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Šuker, ma ja nisam porezni stručnjak pa sam, dozvoljavam čak da sam ja rekla izraz krivi te olakšica, ali čini mi se da je ministar u obrazloženju govorio da se na neki način to zloupotrebljava jer ljudi koji tvrde da nisu dužni nešto platit po računu, već su temeljem te obveze iz tog računa, ajde, za koju tvrde da ju nemaju naplatili negdje nešto od države glede poreza. Ja sam reagirala da članak taj 40. odnosno dopuna 221. kaže: "Ako je isprava uvrštena u knjigovodstvene-računovodstvene, odnosno porezne evidencije istranke teret dokaza o nepostojanju tražbine sadržane u toj ispravi je na stranci." Dakle, porezne evidencije, pa mi imao na ne znam koliko slučajeva gdje porezna upravo neovlašteno, mislim neosnovano tereti ljude ili ih tereti zato što im je zamijenila identitet ili vam netko ispostavi račun za koji nikad niste ni čuli ni vidjeli da vam je isporučena neka usluga. Događa se to u realnom svijetu i sad kad vas po takvom računu on tuži, onda vi morate dokazivati da to nikad niste dobili, a ne treba on dokazati da vam je isporučio tu uslugu za koju traži novce. O tome govorim, a dal sam pravi izraz upotrijebila oko olakšica to nisam sigurna, ministar će to bolje pojasniti sigurno.
Hvala. I slijedeća replika Peđa Grbin. Izvolite kolega.
Pa zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa moja replika ide više-manje u istom smjeru kao i kolege Šukera, ali ne sa ove financijske nego sa pravne strane. Naime, ja ne dijelim bojazan koju ste vi iznijeli, zato što ne vjerujem da će biti toliko puno poduzetnika koji će namjerno u svoju, u svoje knjigovodstvene evidencije uvrštavati, da ih tako nazovemo, lažne račune iz razloga kojeg je upravo kolega Šuker naveo, a to je kada vi ispostavite račun, kada na njemu navedete PDV, vi ga morate kao takvog i platiti. Znači ne vjerujem da će biti baš preveliki broj onih poduzetnika koji će lažirati račune znajući da pritom moraju državi platiti porez i onda se upuštati u nekakve parnice da bi to svoje potraživanje još i naplatili, naravno nepostojeće. Tako da se tu moram složiti s ovime što je kolege Šuker rekao. A još samo bih dodao da činjenica da je teret dokaza prebačen na stranu onoga tko tvrdi da te tražbine nema. Znači ubiti samo da će tuženik koji je tu, a često i primio tu robu u situaciji kada je to iskoristio kao pred porez ili kada je tužitelj to prijavio i platio na to porez, morati dokazati da usluga nije izvršena. A to u velikoj većini situacija, barem je praksa tako pokazala je slučaj suprotan. Usluge jesu izvršene a tuženici koriste tu situaciju što se, sud nikad nije obraćao poreznoj upravi i nikad nije gledao šire od i dalje od svog stola, koristili su tu situaciju i razvlačili su parnice koje su poslije trajale godinama. Još samo da dodam, ne mogu se složiti sa ovim vašim dijelom gdje ste govorili oko snimanja, zato što mislim da je upravo diktiranje zapisnika način kako da osiguramo da u zapisnik uđe samo ono bitno, a ne sve ono što se govorilo na raspravi. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolegica Lovrin. Izvolite.
E pa znate sad kolega što je bitno na raspravi? Sve je bitno što su stranke rekle, a onda ispada da će sudac, još i gore da moguće nešto unese, a nešto ne unese, pa da poslije se to negdje možda izgubi tijekom pisanja, a neuka stranka neće znati nadgledat baš tako točno to i pratit šta je sudac izdiktirao. Dakle, to je, to je dvojbeno, ali mislim da je za stranku bitno sve što je, što su stranke na raspravi rekle. Ovo što ste rekli o isporuci robe, zanimljivo ako je netko isporučio robu valjda će imati nekakav dokument da je ta roba primljena, ali ako je netko rekao da je meni nešto isporučio, a ja nisam primila kako ću dokazivat da nisam primila, osim da kažem da nisam primila. A da ima slučajeva, pa jel živimo u realnom svijetu, jel znate koliko puta je porezna uprava poslala rješenje osobi koja uopće nije dužna, gdje je procijenila nešto što je od pedesete osobe imovina, a da ne kažem samo to. Imam slučaj gdje je za dopunsko osiguranje terećena, terećena osoba išla u postupak koja nika nije ni zaključila ugovor, ni dobila karticu, ni potrošila jednu jedinu uslugu dopunskoga, pa ovo smo govorim o državnim tijelima što je sve moguće, što se sve živim ljudima događa. I sad će oni morat dokazivat da to nikad nisu koristili, oni će valjda morat ić u Hrvatski zavod tražit izliste da nikada nisu ni kunu na to potrošili, da im niko ništa nije dao a nemaju šta nego samo reći nismo dobili, kako će dokazati da nisu dobili. Ali onaj koji im je poslao bi morao možda moć dokazat sa dostavnicom recimo, nekakvom potpisanom ili nečim sličnim što je uobičajeno. Evo, hvala.
Hvala. I završnu u ime predlagatelja ministar Orsat Miljenić. Izvolite ministre.
Hvala lijepa. Dakle, ja se zahvaljujem na podršci i samo ću adresirat ovih par stvari koje su se otvorile tijekom rasprave. Dakle, bilo je pitanja oko weba i dostave, i komunikacije s građanima, ne ovo to ne znači, ovo je kako što je već rečeno, odnosi si se samo u slučajevima gdje građani koji su mogli i htjeli, mogli doć na sud i uredno su pozvani, oni izaberu da to ne žele, nego će onda moć do presude preko weba. Dakle, to je isključivo odluka građana, ali to nije način dostave, način dostave je da on dođe tamo. Međutim, zašto biste vi putovali iz jednog grada u drugi ako ste spremni povući to, ulagat žalbu temeljem toga. Dakle, to je olakšanje i ubrzanje, to ne odnosi se na obvezu, primanja na taj način. Jer sud vam je morao uručiti tamo, ali vi možete izabrat neću ić, zašto bi trošio novce i putova iz jednog grada u drugi, pročitat ću i vidjet ću što se odlučilo. Dakle to je u prilog građana. Što se tiče izvođenja dokaza pred prvostupanjskim sudovima naravno o tome smo dosta razmišljali i uopće ima zemalja koje uopće nemaju mogućnost ukidanja kao što znamo i vraćanja. Međutim obzirom na naše prostorne i opće uvjete koje imamo na sudovima procijenili smo da moramo Županijskim sudovima za sad ostaviti mogućnost da izvode određene dokaze preko prvostupanjskih sudova. To je razlog ne samo ovaj koji je prostorni i tako nego imate i situaciju ponovno odnos prema građanima u spominjana je i racionalizacija sudova koja je provedena i ja se slažem da je u mnogim mjestima bilo pogrešaka. Međutim mi ćemo nastaviti s tim. I vi ćete imati situaciju u kojima će prostorno će županijski sudovi bit bitno udaljeni od prvostupanjskih sudova i sada vi tjerate građana da dolazi iz jednog grada udaljenog dosta do Županijskog suda na raspravu nema smisla ako tu raspravu možete provest na prvostupanjskom sudu koji je puno bliži građaninu. Zato smo ostavili tu mogućnost. Naravno da je moguće da dođe do zlouporaba. Svugdje je moguće i vi ne možete ništa propisati jer pravo nije takvo da ga vi možete znate ono jedan i jedan je uvijek dva. Međutim edukacija u ovome i inzistiranje na postavljanju novih standarda ćete zlouporabe svest na minimum, ali to je znači, to je ostavljeno s jedne strane zbog situacije koju sad imamo a i zbog budućnosti i sadašnjosti da građanin ne mora uvijek putovat u županijsko središte gdje mu je sud da bi zapravo prisustvovao izvođenju nekog dokaza koji možda nije relevantan. Snimanje ročišta, to je jedna tema koja je velika i većina pravnih sustava ide prema tome. Međutim mi ako ćemo ići prema tome prvenstveno ići ćemo znači u kaznenim predmetima za početak i ići ćemo sa kontrolnim snimanjem. Znači ono neće imati snagu zapisnika jer nam treba neko vrijeme da promijenimo mentalitet suca koji vodi raspravu, da se on prilagodi tome da ne diktira sam zapisnik nego da zapravo poslije sluša što je bilo rečeno itd. Dakle treba nam za to neko vrijeme i mi stvaramo uvjete znači u kaznenom za kontrolno snimanje, znači gdje će bit snimljeno ali to neće biti, imati dokaznu snagu, ali to ima strahoviti psihološki, recimo to je uvela Litva i ima strahovit psihološki učinak na stranke jer se pazi što se govori i drugačije se postavlja. I to je logično sa ZKP-om kakav je postavljen da prvo krenemo tamo. U ovom trenutku nemamo još tehničke mogućnosti ali idemo prema tome. Čisto tehnički od 76 ovo je 19 izmjena ZPP-a dakle nije, 12 je ovo što ste vi rekli, ali otkad je 19 izmjena, 200 tisuća kuna, to je, toliko smo procijenili da ćemo trebati uložiti pod jedan u edukaciju, pod dva u ovaj web i određena povezivanja koja nam trebaju, koja imamo u okviru sustava ali ćemo morati još doplatiti tako da to je jedna procjena. Sredstva imamo u proračunu za to. ja se nadam da neće biti ni toliko ali ne mogu jamčiti. Uvijek radite procjenu, tu nema egzaktnih parametara. Kod tereta dokazivanja, mi idemo amandmanom i bitno mijenjamo ono o čemu smo rekli i ostavljamo sudu zapravo mogućnost da po službenoj dužnosti se pribavi od Porezne uprave podatke o tome tako da neće to biti sad na teret stranaka. Dakle to ćete vidjeti kroz amandman, ali to je ono što smo raspravljali jučer, što je raspravljeno jučer na odboru. Ono što je možda bitno za ovaj zakon kao što je za sve, ali je za ovaj posebno bitan on donosi velike promjene, on donosi promjene, on će zahtijevati promjene u mentalitetu. Ja vam ne mogu jamčiti da će sutra odnosno 1.4. kad on stupa na snagu ako ga izglasate da će doć do radikalnih promjena. Ovo je alat kao što ste rekli. Njega provode ljudi, provode ga ne samo suci, pogrešno je uvijek stavljat samo suce, oni jesu gospodari postupka ali imate i odvjetnike koji ovdje možda neke zlouporabe koje su rađene s ovim se onemogućuju. Imate i druge sudionike jednostavno stranke po ovome moraju biti disciplinirane. Ovo je poruka ideš na sud, to je ozbiljna stvar. Sud će to ozbiljno tretirati, ali ti imaš određene dužnosti kao stranka. To je nešto što košta. Što košta sve nas ovdje koji stojimo, plaćamo u krajnjoj liniji, imamo vrlo skupo sudovanje i to je nešto što zahtjeva ozbiljnost. Ne treba sve završiti na sudu. Ovdje smo širili i još će nešto biti kroz amandmane najavljujem alternativno rješavanje sporova. Ideja je nema modernog pravosuđa koji može se nosit sa svim što mu stavljaju zahtjevi. Ovo je jedan u paketu. Neki dan ste imali prekršajni u prvom čitanju i neke druge zakone koji upravo idu za tim smjerom. Ne ide sve na sud i ne smije sve ići na sud. Treba se rješavati izvan suda ali ako nešto dođe na sud onda hoćemo disciplinu prvenstveno od suda, ali i od stranaka i to je nešto što mi moramo širiti kao poruku. Neće se promijeniti preko noći. Nemojmo imati iluzije zato što mi jesmo u ovom stanju s kojim nismo zadovoljni dolazili dugo vremena i nećemo u kratko vrijeme i preko noći izaći. Ovo je alat. Ovo je dobar alat. Ono što je meni, i moram priznati što me ražalostilo kad smo ovo radili, što ima čitav niz zemalja koje mi smatramo da su možda u nekim stvarima slabije razvije od nas a koje su ovo davno napravile i sa dobrim rezultatima i mi tu kasnimo. Da smo napravili prije godinu dana bilo bi dobro, prije četiri godine još bolje i tako možemo ići unazad. A nije ništa što drugi ne poznaju, nisu nikakva takva revolucionarna rješenja, samo je trebalo vidjeti, razmisliti i predložiti. Evo i zato mi je drago zbog podrške koju imamo ali kažem ovo nije nešto što će iz šešira čarobno rješenje i donijeti prekretnicu preko noći. Trebamo puno raditi mi sa svoje strane na edukaciji ali i prvenstveno i kroz ove zakone koji idu pred vas, suci oni moraju u okviru svoj sustava počet drugačije funkcionirat i početi koristi ono što im dajemo. Na to imaju pravo, to im je dužnost. Zato dobivaju plaću. Ali mi hoćemo za to i odgovornost. Eto to je. Hvala lijepa.
Hvala ministre. Imamo dvije replike. Prvi se javio Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepa. Pa gospodine ministre kao što sam se bojao mislim da ste ušli u jednu sferi gdje od Porezne uprave vi taj podatak ne možete dobiti. Porezna uprava može otići kod stranke, napraviti kontrolu kod njega jer svaka stranka sukladno zakonu o računovodstvu i međunarodnim računovodstvenim standardima mora voditi knjigovodstvo za usluge za točno zna kako, a materijalno knjigovodstvo … financijsko da sada ovdje ne davimo kolege oko toga. I ako on nema taj dokument u svom knjigovodstvu onda ne može teretiti nikoga. Isto je tako zakonom definirano koliko godina se ti dokumenti moraju čuvati. Mislim da se ovdje previše napuhava jedna stvar koja je lex specialis zakonima jasno definirana. Jer gledajte, ako vi dođete kod nekoga i on tvrdi da je on nekome isporučio nešto i on u materijalnom knjigovodstvu nema da je to razdužio nema da je to nekome dostavio nema takve dokumente on prema tome ne može potraživati od stranke ništa. On mora imati on mora dokazati dokument, a ne da dokazuje netko da nešto nije uzeo zato što je on prema Zakonu o računovodstvu dužan tu dokumentaciju čuvati toliko i toliko godina. Jer ako nema to njemu kada dođe Porezna uprava u kontrolu prvo ga pita gdje mu je taj artikl koga prodao zašto ga nema na skladištu. Druga stvar ako ga je prodo jel ispostavio račun jel na to platio PDV dakle niz niz stvari dokumenata koje stranka mora imati, a vi tražite dokaz od onoga ko ne mora imati nikakav dokumenat.
Hvala. Sljedeća replika Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Pa gospodine ministre potakli ste me sada kada ste spomenuli amandmane prvo a drugo kada ste spomenuli 1.travanj. dakle glede amandmana sam pitam da li je obuhvaćeno amandmanima vlade također ova dopuna članka 10. Koji govori o prisilnoj naplati novčane kazne obzirom da ne odgađa izvršenje žalbe na izrečenu novčanu kaznu ne odgađa izvršenje pa će onda u slučaju da rješenje o izricanju bude ukinuto ili preinačeno osoba imati pravo na isplatu odnosno povrat neosnovano naplaćenoga. Bilo je pitanje kamata rješavanja kamata na te uplaćene iznose koji se kasnije vraćaju dakle vjerojatno u nekim poreznim propisima ima to moguće rješenje. To pitam hoće li to biti obuhvaćeno amandmanom? I drugo, spomenuli ste 1.travanj ali evo gledajući ovo je doduše procesni zakon ali ako sam ja dobro izbrojala od ovih devedesetak članaka koji se odnose na sam proces na te procesne odredbe 42 bit će retroaktivna primjena zapravo da će se primijeniti na postupke koji su u tijeku. Ja nisam doduše analizirala koje vrste su te odredbe ali sada ako ih ovako gledam onda je to iznimka od gotovo pola odredaba. I pitam samo hoće li to biti moguće da od 1.travnja to sudovi već u svim postojećim postupcima koji su možda počeli voditi na neki drugi način da tome doskoče?
Hvala. I odgovor na repliku ministar MIljenić. Izvolite.
Hvala lijepa. Što se prvog tiče da budem iskren nisam siguran da li smo to stavili ali mislim kamate kako smo jučer rekli ona se podrazumijeva ali dopuštam evo. Što se tiče ovog drugog, to je procesni zakon. znači mi imamo postupke na koje će se on u cijelosti primjenjivati od 1.travnja. na ostale će se primjenjivati sukladno fazi u kojoj jesu i ono što se može primijeniti. Naravno da postupak koji je otišao u jednu višu fazu da nećete primijeniti postupke o koncentraciji rasprave. dakle to je to. ono što ide na sud od 1.travnja primjenjuju se sve odredbe. Za one predmete koji su već sada pred sudom primijenit će se sukladno onomu u kojoj su fazi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, drugo čitanje, P.Z. br. 216. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandmane nakon roka utvrđenog Poslovniku. U skladu sa odredbom članka 166. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnimo o tom prijedlogu. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 122 glasa za prihvaćan prijedlog da raspravljamo o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim predstavnika predlagatelja Vlade Republike Hrvatske, poštovanog ministra Orsata Miljenića da obrazloži amandmane. Amandman broj 1.
Gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle, u ovom amandmanu broj 1. temeljem i rasprave pred odborom brišemo riječ sudac, što znači da se, svi amandmani se generalno odnose na postupak mirnog rješavanja sporova, dakle nešto što želimo izvan suda rješavat. Ovim amandmanom zapravo uvodimo i drugačiji način rješavanja spora, znači ne samo pred sucem za kojeg smo uvidjeli da u praksi izaziva određene probleme. Dakle, mirno rješenje izvan suda. Sud zastaje s postupkom dok se ne donese rješenje.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo tko je za amandman broj 1. Vlade Republike Hrvatske? Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 123 glasa prihvaćen amandman Vlade Republike Hrvatske i postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2.
Hvala lijepo. Također, radi se o proširivanju mogućnosti izvan sudskog mirnog rješenja spora. Mi uvodimo mogućnost zastoja postupka, jer smo vidjeli da nam vrlo često u praksi stranke se žele, neću reći samo nagodit, nego pronaći drugačije rješenje i sada zapravo uvodimo mogućnost da stranke to suglasno zatraže od suda, da sud treba zastat s postupkom. Dok traje suglasnost stranaka postupak je u zastoju. Ako se mirno riješi završio je, ako ne nastavit će se.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu, nitko se ne javlja. Molim da se izjasnimo tko je za amandman broj 2. Vlada Republike Hrvatske. Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da smo sa 123 glasa za prihvatili amandman Vlade Republike Hrvatske broj 2. i time ga uključili u konačni prijedlog zakona. Amandman broj 3. Vlade Republike Hrvatske.
Dakle, rezultat rasprave koji smo imali ovdje u Saboru pojašnjavamo ovu odredbu o kojoj smo razgovarali. Znači o pretporezu i njegovom odbijanju i teretu dokazivanja u tim slučajevima, evo to je.
Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 3. Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem smo jednoglasno sa 123 glasa za prihvatili amandman Vlade Republike Hrvatske broj 3. i uključili ga u konačni prijedlog zakona. Amandman broj 4. Vlade Republike Hrvatske.
Njega smo predložili kao rezultat rasprave na Odboru za pravosuđe. Dakle, radi se o mogućnosti isticanja prigovora zastare koju smo s ovim pojasnili i da ne bi bilo kakve dvojbe.
Otvaram raspravu. Nema potrebe za raspravom. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 4. Vlade Republike Hrvatske. Molim tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da smo sa, jednoglasno sa 122 glasa za prihvatili amandman broj 4. Vlade Republike Hrvatske koji postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 5. Vlade Republike Hrvatske.
Rezultat rasprave na Odboru za zakonodavstvo, riječ odnosno mijenjamo ili radi veće preciznosti teksta.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 5. Vlade Republike Hrvatske. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 121 glasom za prihvaćen amandman broj 5. Vlade Republike Hrvatske i time postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Prelazimo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Amandman broj 1. na članak 82. poštovani ministre,
Ne prihvaćamo. Pardon, amandman 1 prihvaćamo.
Hvala lijepo. Postaje sastavni dio Konačnog prijedlog zakona. Amandman broj 2?
Amandman 2 također.
Prihvaćate? Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Hvala lijepa. Time smo iscrpili amandmane. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je jednoglasno sa 121 glasom za donesen Zakon o izmjenama i dopunama zakona o parničnom postupku u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o sudovima, drugo čitanje, P.Z. br. 217 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili. Da li u ime predlagatelja ministre uvodno? Izvolite ministar Orsat MIljenić. Izvolite.
Hvala lijepa. Dakle zakon o sudovima vidjeli ste dosta je bilo polemike u javnosti. Ne znam, neke promjene koje su ovdje bile predložene praktički jednoglasno su izazvale dosta priča. Ono što moramo reći da me žalosti je to što taj zakon kao što ste vidjeli u prvom čitanju i raspravili i vidjeli koje sve institute donosi, donosi puno važnih instituta od ovoga o čemu se priča u javnosti. U javnosti se kod ovoga pričalo najviše i gotovo isključivo naime u javnosti od strane sudstva, pričalo se o izvješću predsjednika Vrhovnog suda u Saboru što je zapravo jedna vrlo važna stvar za demokratizaciju postupanja, jedna vrlo važna stvar da mi imamo forum i da se zna tamo gdje se odlučuje o proračunu i gdje se plaća da se tu raspravlja o rezultatima toga. I to je biran pomak. Mene žalosti što to nije tako prepoznato ali to je nebitno. Nije najvažnija promjena koju zakon donosi. I žao mi je što se u raspravi možda nisu otvorila neka druga pitanja koja bi možda pomogla donošenju boljih rješenja. Ali se koncentriralo na ovo. Ne znam zašto to smeta sudbenu vlast ali to ih eto toliko grozi da isključivo su o tome govorili. Dakle ono što mijenjamo to je to izvješće predsjednika Vrhovnog suda jednom godišnje, doći će pred vas podnijeti izvješće. Možemo povući paralelu sa glavnim državnim odvjetnikom jer će se to raditi na način kao što se tu radi, sa određenim ograničenjima. Neće se moći raspravljati o pojedinačnim slučajevima, neće to izvješće povlačiti odgovornost ili ne, primit ćete ga na znanje ali raspravit će se. Ja ću vam reći da nama u izvršnoj vlasti mi se na jedan način veselimo tome kao općem dobru ali sigurno je da nekad nećemo dobro proći jer će sudbena vlast imat gdje progovorit o problemima koje smo možda mi uzrokovali, možda smo donijeli loš zakon, možda nismo izglasali odnosno predložili vama dovoljno proračunskih sredstava, dakle i o tome će se moći govorit. Ja ću reći tu apsurd. Vidjeli ste javnu polemiku i to sam govorio, u javnoj polemici Vrhovni sud kaže, prigovara, niste iznijeli naše argumente zastupnicima, to i nije po Poslovniku ali iznijeli smo ih i svi su …. Istovremeno kažu nećemo dati izvješće, nećemo pred Hrvatski sabor što je potpuno nelogično. Znači problem je što niste dobili argumente ali kad treba izaći pred vas i razgovarati o ovome onda nećemo. Dakle to je nešto što mislim odvelo je cijelu raspravu u jednom smjeru koji nam nije trebao ali dobro. To je jedna izmjena. Druga izmjena, određivanje broja sudaca u pojedinom sudu. Veliki problem, svi znamo, nažalost negdje imamo odnose i deset puta, za istu plaću neki sude deset puta više ili manje kako gledate. To nije duplo nego deset puta. Dakle ovdje ustrojavamo kriterije, prvenstveno priljev i struktura predmeta, zaostaci u radu i broj predmeta koje sudac treba okvirno rješavat po normi. To su oni kriteriji koji će određivat broj sudaca i to smatramo da je bitno da se konačno kaže transparentno, prema čemu ćete vi znati koliko je u određenom sudu sudaca. Ponovo, mi to nećemo riješit preko noći zato što mi imamo ljude koji su imenovani, ali ovo je nešto o čemu ćemo kroz racionalizaciju težit i što će se primjenjivat ubuduće. Drugo, okvirna mjera za rad sudaca. Njih donosi ministar pravosuđa na prijedlog opće sjednice Vrhovnog suda. Mi smo tu razmišljali da idemo s rješenjem da ih donosi Ministarstvo pravosuđa i imamo argumente za to, ali evo rekli smo nek ostane to općoj sjednici, oni su na tome inzistirali, ali ono što smo napravili je da to moraju napravit u određenom roku. Zašto? Ovaj zakon i svi drugi zakoni koje vi izglasate imaju određene posljedice. Mi želimo moći zatražiti promjenu okvirnih mjerila sukladno donesenim zakonima, da se znači to počne primjenjivati odmah u praksi, da nam ne dođe do razlike između onoga što smo izglasali i između onih mjerila koja su na snazi. Predstavke. Naravno na predstavke građana se mora odgovarat, sve što mijenjamo tu je stavljamo rok. Znači predsjednik suda koji je dobio predstavku mora odgovorit u roku od 30 dana. Događa se ne samo sudstvu i drugdje, znate gdje god nema roka da se nekad i ne odgovori, dakle zato stavljamo rok. Imali smo jednu stvar kod sjednice sudskih odjela za koju smo mislili da sadašnje rješenje dira u neovisnost sudstva, a to je da je postojala mogućnost da se kad vijeće nešto odluči različito od drugih zastane sa slanjem pa onda odjel o tome raspravlja i zapravo daje jednu vrstu upute o vijeću. Onda se postavlja pitanje kome on sudi, dal je taj sudac odnosno vijeće ili odjel. To sad mičemo. Delegacija predmeta. Uvodimo mogućnost da ministar pravosuđa da prijedlog za delegaciju. Delegaciju kao što znate radi isključivo Vrhovni sud. Evo ja ću vam reći, prošle godine smo na 36 tisuća delegiranih predmeta, prvenstveno inzistiramo da to budu, ne inzistiramo ali predlažemo da to budu drugostupanjski predmeti, dakle da se građani ne moraju voziti iz jednog suda u drugi. Tih 36 tisuća je vrlo važan broj jer upravo je to delegirano i s onih sudova koji imaju onih deset puta više na one koji imaju onih deset puta manje normi, koji će to brže riješit, a i doći ćemo do nekakvog ujednačavanja. Usporedbe radi, 2011. smo imali 8 tisuća i tu smo bili na tim brojevima. Ovo smo znači sad digli bitno i to smatramo bitnim, kratkoročnom mjerom. To ne može biti dugoročna mjera, ali to je kratkoročno gdje se god može intervenirat. Npr. ako zagrebački županijski sud ima tisuću predmeta žalbenih koje može riješit neki drugi sud koji je manje opterećen zašto ih ne poslat tamo. Sljedeće, opća sjednica Vrhovnog suda. Dajemo joj jednu ovlast koja je i u balansu s onim izvješćem, a to je da raspravi o proračunu. Dakle kad Ministarstvo im dostavi prijedlog proračuna … da o tome raspravi i da nas obavijesti jer je to bitno i nama, informacija je bitna da se sudjeluje u kreiranju tog jednog osnovnog alata kako će se radit. Kod dužnosti sudaca preciziramo uz sve one što ste vidjeli obveze koje smo im postavili itd. ovdje između dva čitanja, dakle govorim samo ono što je između dva čitanja, preciziramo kod unošenja ovih informatičkih podataka. Čini se nebitno ali strahovito važno. To je jedan od osnovnih alata za upravljanje sustavom i informatizacije. Dakle to je ono što radimo, redefiniramo stručne uvjete za sudske savjetnike i njihove ovlasti. I evo, to su te najvažnije izmjene u odnosu na dva čitanja. Hvala lijepa.
Hvala i vama ministre. Imamo dvije replike. Prvi se javio Dinko Burić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine ministre, nadam se da, ja bih molio da mi zaustavite vrijeme ako je moguće. Želio bih postaviti jedno konkretno pitanje, dakle ne vidim ovdje ništa kako riješit problem međusobne uvezanosti sudova u Republici Hrvatskoj. Mi živimo u 21. stoljeću, u prošlom zakonu smo pričali o internetu, informatizaciji itd. Navest ću jedan konkretan primjer. Kod raznih natječaja, evo raspisan je natječaj za prijem jednog djelatnika u jednu školu i taj djelatnik je među ostalim morao donijet potvrdu o nekažnjavanju. Donio je potvrdu o nekažnjavanju iz suda iz Osijeka da nije kažnjavan, međutim primljen je na radno mjesto jer je imao određene prednosti, udovoljavao svim uvjetima ali se kasnije ispostavilo da je on ipak kažnjen i to pravomoćno kažnjen u sudu u Valpovu. Ravnatelj je morao postupit na takav način kako je to bilo i normalno i taj djelatnik je dobio otkaz. Raspisan je novi natječaj u srednjoj školi u Valpovu gdje se taj isti kandidat ponovo javlja na natječaj za mjesto u srednjoj školi u Valpovu i ponovo donosi potvrdu jer živi na području grada Osijeka, od suda u Osijeku da nije kažnjavan. A ima pravomoćnu presudu na sudu u Valpovu ne znam za koje dijelove. I sad praktički smo došli, odnosno ne ja nego oni koji trebaju odlučit o prijemu kandidata, a ponovo zbog prednosti koje ima bi trebao bit primljen on. Nisu znali kako postupiti. Ja ne znam što su napravili, jesu poništili natječaj ili šta. Dakle, zaključit ću. Bilo mi je 20 sekundi uzeto pa molim evo da mi date toliko. Dakle, moje pitanje je vama kako je moguće da u 21. stoljeću ili što ćete poduzeti evo sugestija da se nešto napravi da bude, gdje god se klikne to ime i prezime u Republici Hrvatskoj da se zna da je ta osoba kažnjena, a ne da on je možda u Rijeci počinio kazneno djelo, tamo presuđen a živi u Splitu i dobit će potvrdu iz svog nadležnog suda da nije kažnjavan. Meni je to malo nelogično, eto. Hvala lijepo.
Kolega Buriću, to je više bila rasprava nego replika. Ali u redu, uvažio sam termin. Sljedeća replika Josip Salapić. Izvolite kolega Salapiću. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ministre niste se javili za repliku, oprostite. Sljedeća replika Josip Salapić, izvolite.
Evo imat će ministar priliku odgovoriti može … [[Govornik se ne razumije.]] i meni na to pitanje. Slažem se prvenstveno ministre što ste rekli za izvješće predsjednika Vrhovnog suda Hrvatskome saboru. Stvar je jednostavno i kurtoazije da onaj tko te bira dati povjerenje da dobijemo izvješće o tome općem stanju u Vhovnome sudu. Ono što ja želim reći evo ja sam u Saboru, vodim Odbor za predstavke i pritužbe i dobro je ovo rješenje i potrebno dati rok i dužnost sucu da u roku od 30 dana se odgovori na predstavku. Na žalost, preko stotine predstavki dolazi u naš odbor. To se ponekad smatra neozbiljnim, a sve ozbiljno što se radi problema naših građana oko nepostupanja suda, oko neodgovaranja na predstavke, oko apsolutne nebrige za probleme građana u situacijama kad se obraćaju sudovima, pa čak i do onih problema kad se i resorna neka ministarstva oglušuju na rješenja Upravnoga suda čime su građani zakinuti i svojim predstavkama traže zaštitu. I smatram da je to nešto što je dobro i što treba uzeti u ozbiljno razmatranje, jer se neodgovaranjem i nepostupanjem sudova u takvim postupcima jednostavno baca ljaga na cijeli sustav i onda uzalud briga nama oko donošenja ovakovih rješenja i dobrih zakonskih prijedloga i kvalitetnih instrumenata ako se sudovi na to oglušuju. I dakle, to je apsolutno za pozdraviti i to je mjera koja treba dati doprinos i sigurnost prije svega našim građanima, a isto tako otvorit će se pitanje u raspravi oko imovine sudaca, oko onih svih transparentnih podataka koji trebaju biti dostupni javnosti. Dakle, sve je to povezani sustav. Država može funkcionirati samo ako je zdrava u svim svojim temeljima, pa tako na ovoj trodiobi vlasti i smatram da je to nešto što će dati prije svega pravnu sigurnost svima nama prvenstveno građanima koji očekuju jednostavno fleksibilnost i operativnost pravosuđa i pravosudnog sustava u cijelosti. Hvala lijepo.
Hvala. Nemamo odgovor na repliku. Nastavljamo. Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ništa se ne događa slučajno, pa sigurno se ne događa ni slučajna, država slučajno. Ona može biti samo slučajna ako je slučajni premijer. Stvarno je prava šteta što se ova rasprava događa u popodnevnim satima, što set Zakona o pravosuđu nije raspravljano ujutro jer bi se vidjele mnoge stvari koje se inače ne vide. Prvi puta da između prvog i drugog čitanja gotovo da nemamo razloga za raspravu zbog toga što su mnogi prijedlozi uvaženi i zato što je zakon doživio one promjene koje je trebao doživjeti. Tada bi hrvatska javnost svjedočila tomu da se ne radi u Hrvatskome saboru o principu da je uvijek opozicija protiv vlasti, da smo mi bezrazložna gunđala, profesionalni kritičari. Ovaj puta je ministar dobio pohvale da ulazi hrabro u neke promjene. I tu hrabrost zasigurno podržavamo. Ovo je primjer da vlast zna donijeti dobre zakone, ali na žalost upravo ovom činjenicom da se to raspravlja popodne, vlast ono što dobro čini ne zna reklamirati, ali zna reklamirati ono što loše čini. Pa evo, to je jedna naša primjedba. Ono što o čemu je već i ministar govorio i ono što je izazvalo i polemike u javnosti to je sasvim sigurno izvješće predsjednika Vrhovnog suda Hrvatskome saboru što izgleda vrlo teško pada pravosudnoj vlasti. Čuli smo izjave mnogih sudaca, čuli smo izjave i predsjednika Vrhovnog suda zbog čega sudbena vlast dobija ospice. Čak se može i pretpostaviti. Međutim, nelogično je da predsjednik Vrhovnog suda ne želi izaći ovdje ali kad se donese zakon morat će izaći pred saborske zastupnike i izvijestiti hrvatsku javnost o stanju u hrvatskom pravosuđu pa i udijeliti packe nama saborskim zastupnicima zakonodavnoj vlasti koja je možda po sudbenoj vlasti donijela pogrešne, krive, loše zakone. Uspostaviti dijalog između dvije vlasti sasvim sigurno nije loše, inzistirati na tom dijalogu dviju vlasti je dobro. Ni po čemu ovaj zakon ne derogira sudbenu vlast, ovaj zakon ne umanjuje samostalnost sudbenoj vlasti, dapače čak i obraćanjem predsjednika Vrhovnog suda hrvatskim zastupnicima, zastupnicima u Hrvatskom saboru, odnosno hrvatskoj vlasti, pojačava se i njegov značaj. Jedna isto druga stvar koja se ne tiče toliko ovog zakona, a to su isto tako imovinske kartice sudaca koji isto tako su dobili ospice zbog toga što bi trebali hrvatskoj javnosti predočiti čime oni to raspolažu. Sve ono o čemu smo razgovarali u prvom čitanju ili ono najvažnije o čemu smo razgovarali sadrži ovaj zakon. Zapravo moja malenkost je iskreno zatečena, ministar Miljenić kao da ne pripada ovoj vlasti jer se boji da ga ne smijene jer je počeo uvažavati primjedbe opozicije. Ili se to vlast mijenja ponašanjem demokratičnog ministra, što ja u svakom slučaju pozdravljam kao što pozdravljam u ime Hrvatskih laburista i ovaj zakon. Sve ono o čemu zakon govori, o suđenju u razumnom roku, o ustupanju predmeta drugome sudu a najvažnije je ono što se govori o suđenju u razumnom roku jer spora pravda je zapravo nova nepravda podržavamo i nadamo se da će ovakva praksa kakvu je pokazao ministar pravosuđa, samo se nadam da to nije negativno što ga oporba hvali, da će se nastaviti. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Damir Kajin. Nema ga, gubi pravo na raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a Peđa Grbin. Izvolite kolega. Možda da predložimo zakon da popodne traje jedno 15, 16 sati. Izvolite kolega.
Uvaženi kolega Vukšiću kad je prijedlog dobar sigurno ćemo ga usvojiti, vidjeli ste primjerice prošli petak usvojeni su i određeni prijedlozi koji su došli iz redova opozicije u pogledu Zakona o trošarinama tako da ne vidim zašto bi ovo bio presedan. No, vratimo se Zakonu o sudovima koji je osnovni zakon kojim je uređeno pitanje rada sudova u RH. Njime se uređuje ustrojstvo, djelokrug, unutarnji ustroj sudova itd. Nećemo sve to nabrajati, o tome smo uglavnom govorili kad je bilo na dnevnom redu prvo čitanje. Tada smo govorili kako se ovim zakonom reguliraju na bolji način, iako je i to izazvalo dosta polemika, primjerice odredba o imunitetu sudaca koja se usklađuje s odgovarajućim odredbama Ustava, uređuje se pitanje ustupnog predmeta sada i na prijedlog ministra pravosuđa ali tu moramo upozoriti da se kod ustupnog predmeta često dešavaju vrlo neobične situacije, da se paušalno voluntaristički drugim sudovima ustupaju predmeti koje je vrlo jednostavno za obraditi pa to onda rezultira apsurdnom situacijom da se više vremena izgubi na sam proces ustupa predmeta nego što bi se izgubilo da sud predmet sam riješi pa molim ministra da se posebno obrati pozornost na to kako se institut ne bi zloupotrebljavao. Nadalje, ovim se zakonom na efikasniji način uređuje postupanje u predmetima koji se tiču prava na suđenje u razumnom roku, uvodi se institut ravnatelja suda, uređuje se pitanje sudskog pologa itd. Međutim, najvažnija novina koja je uvedena u ovom drugom čitanju a uvedena je na prijedlog rekao bih apsolutno svih koji su o ovom zakonu diskutirali u prvom čitanju je pitanje izvještaja o stanju sudbene vlasti u RH, nešto što ćemo vjerojatno kolokvijalno svi nazivati Izvještajem o stanju pravosuđa. Naime, već je i u prvom čitanju bilo navedeno da su svi predsjednici sudova, ispravit ću se, svi osim jednog predsjednika suda i to predsjednika najvažnijeg onog Vrhovnog suda, da su znači svi osim tog jednog predsjednika dužni jednom godišnje najkasnije do 31. ožujka za prethodnu godinu o obavljenim poslovima sudske uprave te mjerama i aktivnostima poduzetima za unapređenje rada i učinkovitost suda u rješavanju predmeta podnijeti izvješće neposredno višem sudu, Državnom sudbenom i ministru pravosuđa. Međutim, nije bilo odredbi o tome da slično izvješće podnosi i predsjednik Vrhovnog suda. Naravno na to smo svi klubovi zastupnika u ovom Domu ukazali smatrajući da bi kako za sabor tako i za cjelokupnu javnost bilo vrlo zanimljivo jednom godišnje čuti u kakvoj se situaciji nalaze naši sudovi. Da li imaju dovoljno novca, da li suci, da li predsjednik Vrhovnog suda, smatraju da zakoni koje donosimo su dobri, da ministarstvo radi svoj posao itd. Dakle, smatrali smo da je dobro da se jednom godišnje ne kroz krinku Izvještaja o radu Državnog odvjetništva, ne kroz krinku Izvještaja pučkog pravobranitelja, Državne revizije ili tako dalje da se konkretno, otvoreno odgovorno raspravlja o stanju sudova. Ovim zakonom to se uvodi. Uvodi se, rekli bismo u jednom umivenom obliku, u obliku gdje je vrlo jasno navedeno da se takvo izvješće ne usvaja. Znači, neće ovdje biti rasprave gdje ćemo mi moći odbiti Izvještaj o radu predsjednika Vrhovnog suda iako bi u Ustavu i za to bilo temelja zato što je Ustavom jasno propisano da Hrvatski sabor bira ali i razrješava predsjednika Vrhovnog suda, pa bi bilo i odgovorno od nas da nakon što ne prihvatimo takvo izvješće, eventualno i pokrenemo postupak za smjenu predsjednika. Ali kažem ovdje se radi o jednom vrlo umjerenom obliku izvještaja o radu, odnosno o stanju sudova koji je još k tome dopunjen, ta umivenost je dopunjena odredbom da se u raspravi neće smjeti govoriti o konkretnim predmetima, nego isključivo o tome kako sudbena vlast funkcionira da li je, da li se zakoni primjenjuju na odgovarajući način itd. Ponavljam opet bez konkretne rasprave o pojedinim predmetima. Pitanje koje se postavilo vezano uz to je da li se takvom jednom odredbom, da li se takvim izvještajem narušava načelo trodiobe vlasti, odnosno načelo neovisnosti pravosuđa. Naš odgovor iz kluba zastupnika SDP-a, ali vjerujem i većine stručne javnosti, biti će ne. Time se ne narušava neovisnost pravosuđa, time se ne narušava trodioba vlasti. Dapače, time se ispunjava obveza koju zakonodavna vlast ima, a koja proizlazi iz članka 4. stavka 2. Ustava koji propisuje: "Načelo diobe vlasti uključuje oblike međusobne suradnje i uzajamne provjere nositelja vlasti propisane Ustavom i zakonom." Dakle, naša obveza je da jednom godišnje, barem jednom godišnje raspravljamo i o tome kako jedna od tih triju vlasti funkcionira. O radu Vlade raspravljamo puno češće, postoji institut interpelacije o radu Vlade i mislim da je apsolutno ustavno prihvatljivo, pa čak rekao bih i obvezujuće da barem jednom godišnje raspravljamo i o stanju te treće sudbene vlasti. Postavila su se pitanja da li je takvo nešto primjereno europskoj praksi i na to će odgovor biti jasan iako vjerujem da će se kasnije u raspravi malo više o tome govoriti, ali ukazat ću u Europi nije nepoznanica da se raspravlja o stanju sudbene vlasti, ovakav institut kakav mi predlažemo postoji primjerice u Danskoj, ili Poljskoj da ne nabrajam dalje. Sve u svemu, da ne ponavljamo ono što smo govorili u prvom čitanju, ovo je dobar zakon za koji smatramo da će poboljšati stanje u hrvatskom pravosuđu, ovo je apsolutno ustavan zakon i zato će ga i Klub zastupnika SDP-a sa zadovoljstvom podržati. Hvala lijepa.
Hvala vama. U ime kluba HNS-a Nada Turina-Đurić. Izvolite kolegice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima. Već smo govorili o ovim zakonima i o ovom zakonu u prvom čitanju, ali ono što bih htjela naglasiti u ime HNS mi smo u zadnjih 2 mjeseca, 3 mjeseca prošli kroz 5, 6 ključnih pravosudnih zakona koji su na neki način jedne mini reforma, ali nije na taj način prezentirana i možda je dobro da nije prezentirana, jer uvijek kad se kaže reforma, se jako puno toga očekuj, a u stvarnosti najčešće su rezultati, odnosno vrijeme pokaže da reforme kako takve nisu provedene. Ovo je provedeno sve skupa na jedan pravi način. Znači kroz 5, 6 ključnih zakona sa ključnim izmjenama i dopunama. I ja bi rekla da smo evo sami učinili veliki iskorak, ova Vlada i nadležno ministarstvo, ali moramo si priznati i jedan drugi dio koji nas je malo ipak pogurao, da to učinimo ovako kvalitetno i brzo, a to je monitoring EU, odnosno zahtjevi koje smo imali iz poglavlja o pravosuđu, znači da uskladimo naše sudstvo pa i jedan dobar dio zakonodavstva u okviru toga sa standardima EU. To je prilika da se kaže da je to jedna od dobrih stvari koje nam donosi EU. Znači EU će nas i nadalje tjerati da, odnosno tjerati naše članstvo u EU, će na neki način diktirati da naše zakone poboljšavamo, usuvremenjavamo, da ih činimo prilagođenim stvarnom životu i potrebama naših građana. I ovaj zakon i ovaj o kojem smo maloprije raspravljali i ovaj o kojem ćemo raspravljati nakon ovoga idu u tom pravcu i HNS to pozdravlja. Ja sam to pohvalila i u svim svojim raspravama u prvim čitanjima o ovim zakonima. Ja neću ovdje sad navoditi sve prednosti, odnosno sve promjene koje donosi ovaj zakon, jer su u više navrata one rečene i pohvaljene. Međutim, ono što želimo naglasiti da je sad sebi Ministarstvo pravosuđa, Vlada RH u ovom segmentu temeljem svih ovih zakona, a posebno ovoga koji je jedan od temeljnih zakona, Zakon o sudovima, stvorilo dobre alate s kojima ćemo poboljšati cijeli sustav, a ono što naravno svih nas najviše muči je veliki broj zaostalih predmeta koji se mjere tisućama, koji se u sudovima stoje nažalost godinama i svi ovi prijedlozi bi trebali ić u pravcu da to s vremenom bude bolje. Ono što isto bi htjela pohvaliti jer je hvalila i oproba, pa valjda pozicija ima prava još možda i više pohvaliti nadležno ministarstvo, a to je da je ministarstvo upravo sa ovim zakonima koje je donijelo u relativno kratkom periodu, ustvari u prvoj godini svog mandata, dalo sebi šansu da se u naredne 3 godine vide rezultati ovih zakona i to bi bilo dobro da svi tako čine, pa mislim da je tu ministar pravosuđa zaslužio veliku pohvalu jer ako budemo operativni, ako budemo stvarno stajali iza ove priče, ja vjerujem da ministar hoće vjerojatno da će se neki rezultati vidjeti do kraja ovoga mandata a možda i prije toga. Ono o čemu je govorio i kolega Grbin a što smo mi isto istaknuli u prvom čitanju znači osim toga što se dovede u red svi sudovi odnosno traži se podnošenje izvješća, donošenje planova u radu sudova na svim razinama. Donose se, moraju se donositi planovi nego se vršiti i nadzor nad radom sudova. Sve bi to trebalo pospješiti veću odgovornost u radu našeg sudstva. Ali ono jest ključno ta neka generalna ocjena rada sudova bi trebala doći u obliku određenog izvješća, odnosno predsjednika Vrhovnog suda u ovom Visokom domu, smatramo da je to ispravno, smatramo da se o svakom poslu treba i može raspraviti, može se usmjeravati, može se sugerirati pa se može u ovom Visokom domu govoriti i o radu sudova smatramo da će to biti dobro i za njih same i za cijeli sustav kao takav a i našim građanima će se na neki način moći pružiti jedna kvalitetnija, sveobuhvatna informacija o radu sudstva. Cijeli niz je ovdje prijedloga koji su za pohvaliti, ja ih neću posebno navoditi nego ću reći da ćemo mi u ime Kluba HNS-a podržati donošenje ovog zakona, izglasavanje ovog zakona u petak. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre s pomoćnikom, kolegice i kolege zastupnici. Klub HDZ-a podržati će donošenje ovog Konačnog prijedloga Zakona o sudovima naravno uz neke pa nisu primjedbe evo komentare. Dakle prije svega mi mislimo da je dobro da se donosi cjelovit novi tekst zakona obzirom na dosadašnje izmjene, da se nomotehnički jedinstveno uredi ovo područje. Dakle kao što smo čuli od ministra nekoliko je bitnih izmjena u odnosu na prvo čitanje, ali ja bih spomenula i one izmjene koje su dobre u prijedlogu bile i u prvom čitanju. Evo informacije radi, dakle prije svega to je uređivanje postupka u odnosu prava zaštite prava na suđenje u razumnom roku koje očekujemo od ovih izmjena da će biti učinkovitije. Prije svega radi se o tome da je to stavljeno u nadležnost predsjednika suda koji rješava predmet, dakle da će predsjednik suda biti prvi taj koji će od suca zatražiti izvješće, koji će naložiti sucu rješavanje u primjerenom roku koje ne može biti duže od 60 dana tek nakon toga će stranke imati pravo zahtijevati naknadu radi povrede toga prava pred višim sudom. Očekujemo da će to ove postupke ubrzati i očekujemo da će ih manje završavati pred Europskim sudom za ljudska prava, nadamo se. Ono što je također evo se uvodi ovim prijedlogom, ovim konačnim prijedlogom zakona obzirom na povećane obveze predsjednika suda zaista kojemu se sad nalaže gotovo dnevni nadzor nad obavljanjem suda, nad radom sudaca kojemu se nalaže tu čitavi jedan set izvješća koje on mora podnositi na mjesečnoj i godišnjoj bazi i Ministarstvu pravosuđa i predsjedniku Vrhovnog suda i predsjedniku neposredno višeg suda, čini mi se i da je sve, dakle on će biti angažiran tim poslovima sustavnoga nadzora i provođenja mjera na učinkovitosti rada stoga mu je ovim zakonom omogućeno u velikim sudovima koji imaju preko 40 sudaca da ima ravnatelja sudske uprave koji bi se bavio ovim logističkim i materijalno-tehničkim poslovima. Moram ovdje reći i da također izražavam zadovoljstvo jer je niz primjedaba koje smo iskazali u raspravi u prvom čitanju inkorporirano u ovaj konačni tekst zakona također i u odnosu na odnos tajnika suda u sudovima sa preko 15 sudaca i ravnatelja sudske uprave. Očekujem da će Vlada možda amandmanom popraviti odredbu koja propisuje uvjete za tajnika suda u nižem sudu gdje je sada za više sudove propisano da mora ispunjavati tajnik suda uvjete za višeg sudskog savjetnika u tom sudu a u nižem sudu to može biti samo diplomirani pravnik. Držimo da za tajnika suda to nije dovoljno, da praktički vježbenik koji je tek diplomirao bi mogao obnašati tu dužnost, prema tome trebalo bi uvjetovat da i on mora ispunjavati najmanje uvjete za savjetnika u tome sudu. Također je dobro da su utvrđena jasna mjerila za određivanje broja sudaca u sudovima. Mi znamo pa tu je bilo govora i o racionalizaciji mreže sudova. Često smo nažalost morali, bila je potrebna ta racionalizacija da bi se postigla ravnoteža i balans između sudova koji su bili na tridesetak kilometara a imali su nesrazmjer predmeta na sudu i broja sudaca a prema mislim da je to Povelja vijeća Europe o sucima, imenovanog suca u jedan sud se na nikoji način nije moglo rasporediti bez njegova pristanka u drugi sud i onda je zapravo izlaz bio ta racionalizacija a koja je dobra i zbog specijalizacije po pojedinim vrstama predmeta itd. Također je dobra ova odredba o okvirnim mjerilima koje donosi opća sjednica Vrhovnog suda ali da onda mora da ta okvirna mjerila moraju fleksibilna biti odnosno moraju odgovarati svim onim izmjenama zakona koji će utjecati na rad sudova, da se mora promptno odgovoriti a ne to čekati po godinu dana. I dobro je da delegaciji predmeta o kojoj odlučuje predsjednik Vrhovnog suda da svakako to se može događati na prijedlog predsjednika suda i prijedloga ministra. E sada ministar je govorio da je jedno dobro rješenje jest da se u slučaju predstavke odredi obvezni rok od 30 dana za odgovor, naravno sankcije vjerojatno nema nikakve. Ali uz taj rok bilo bi dobro još reći kako ta predstavka kakav sadržaj mora. Naime, ja sam se nagledala odgovora na predstavke kada stranka nakon 5,6 godina pita što je s mojim predmetom, kada će moj predmet još nije, zašto još nije, što mu je razlog. A onda predsjednik sudova ima ovako jednu šprancu od jedne rečenice pa odgovori, vaš predmet nije predmet prioritetnog rješavanja, bit će riješen kada dođe na red po poslovniku točka, gotovo. Evo dakle to nije nikakav odgovor na predstavku građana koji čeka po 5, 6 godina dakle tu bi se nešto moglo učiniti u jasnijoj odredbi kako treba na to reagirati. Bilo je puno govora kao što se reklo u javnosti dakle o dvije stvari o imunitetu sudaca i o podnošenju izvješća predsjednika Vrhovnoga suda. Tu smo citirali već članak 4. Ustava, citirali smo o tome da se jest doduše dioba vlasti ali da ona uključuje oblike međusobne suradnje i uzajamne provjere. Na kraju krajeva ne treba se bojati da će biti nekakav utjecaj zakonodavne vlasti na sudsku nipošto. Pa onda bi mogli problematizirati pitanje izbora predsjednika Vrhovnoga suda jer što ćete političkiju odluku od te da saborska većina odlučuje o tome tko će biti predsjednik Vrhovnog suda, pa mislim da je daleko manje da se on pojavi ovdje. Mislim daje to izvrsna prilika upravo za sudbenu vlast i za predsjednika Vrhovnog suda da nama prezentira što su problemi u sustavu, gdje možda nije dobar zakonodavni okvir, gdje nedostaje sredstava zašto se nešto ne može riješiti. Na kraju krajeve mi i godinama već raspravljam o stanju u tom pravosudnom sustavu, a temelj za to nam je uvijek izvješće državnog odvjetnika. Prema tome ne razumijem zašto bi bio taj problem da to podnese takvo izvješće i predsjednik Vrhovnog suda. Ono na što ukazujemo da možda s pravom će predsjednik Vrhovnog suda reći da on možda nije jedini koji bi to trebao zato što imamo još u pravosuđu na neki način dvije potpuno samostalne i neovisne institucije, a to su u ovom trenutku Državno sudbeno vijeće koje itekako ima nadleštvo i ingerenciju i utječe na kvalitetu učinkovitost, nepristranost, objektivnost i kako god jer je ono zapravo to koje odlučuje tko će od pravosudnih dužnosnika u ovom slučaju sudaca ući i postati sudac ili tko će morati iz tog sustava izaći zbog određenih propusta koje je imalo, da ne kažem o tome da također odlučuje tko će postati kandidat i polaznik Visoke škole za pravosudne dužnosti. Dakle niz samostalnih odluka donosi, a jednako tako i Pravosudna akademije, evo neki dan je ministar na jednom odboru kada se govorilo o edukaciji šta bi trebalo i kako educirati suce, rekao da on jadan tu ništa ne može jer da je Pravosudna akademija sasvim neovisna po novom zakonu institucija koja o tome odlučuje potpuno samostalno doduše u upravnom vijeću jesu inače jer na čelu upravnog vijeća jest predsjednik Vrhovnog suda, državni odvjetnik, glavni itd. ali ne ministar pravosuđa u tome nema nikakvog utjecaja, što osobno ne znam da li je najsretnije rješenje. Ali evo i to je na tragu preporuka EU komisije o svekolikoj neovisnosti svih od svakoga. Ali mislim osobno da nije najsretnije rješenje. No evo pa bismo možda onda očekivati i još neka izvješća, a čini mi se da Državno sudbeno vijeće pa i odvjetničko bi u tome bilo mjesta. Ministar je nešto spomenuo oko obveze sudaca, čini mi se da ste rekli da se čini nebitno a jako je bitno i jest, da je odgovoran za unos, da je dužan sudaca nadzirati pravodoban i potpun unos podataka u predmetu u informatičkom sustavu koji se primjenjuje u sudu. To jest važno i na tome treba inzistirati i pitanje jeli to uvijek tehnički sve jako dobro riješeno ili jel moguće ali svakako dobro je da je to riješeno zakonom. I sada jedno pitanje koje mi se nameće, a to je dodjela predmeta. Dakle uz onu obvezu sudaca koja je također sada stavljena u zakon i mislim da je to dobro. To je bilo prije poslovnička čini mi se odredba da je sudac dužan predmete koji su mu raspoređeni rješavati redoslijedom njihova zaprimanja u sud vodeći računa o predmetima koji su posebnim propisom utvrđeni kao hitni. Dakle dobro je da je to sada zakonska odredba. Ali evo članak 86.govori o rasporedu poslovi u sudu kako se raspoređuju i kako se raspoređuju predmeti. I sada kao dosadašnjim poslovnikom se kaže da to ide abecednim redom. Tamo gdje su ustrojeni odjeli prema odjelima gdje nisu ustrojeni odjeli abecednim redom i kaže u stavku 5.to je isto bivša poslovnička odredba prilikom rasporeda predmeta vodit će se računa o ravnomjernom rasporedu predmeta te vrsti i složenosti predmeta. I onda imamo stavak 6. koji govori o famoznom … ili automatskoj dodjeli predmeta u rad dakle kao jednom izvrsnom antikoruptivnom sredstvu, samo je pitanje što kompjuter ne može prepoznat vrstu i težinu predmeta. I ne znam da li smo u praksi doskočili tome kad se nasumična podjela predmeta nekoga dopadnu lakši predmeti, nekoga teži jer je to slučajnost, da li se tome doskočilo kroz okvirna mjerila odnosno kroz normu, da li o tome vodimo računa jer kod ove ručne dodjele se može imat nadzor nad time koja vrsta predmeta u ovoj automatskoj dodjeli ne može. Mislim da je uglavnom ovim prijedlogom suda su neki instituti pojačani, to je dobro. Što se tiče pitanja imuniteta ono je utvrđeno u skladu s Ustavom, pa čak mislim da jedan onaj stavak 2. nešto labaviji od ustavnog uređenja, ali svakako iščitavajući Ustav po pitanju rješavanja imuniteta recimo zastupnika i sudaca on je i u Ustavu određen različito. Prema tome, ako bi razgovarali o nekom drugom uređenju u odnosu na suce, ako bi tome bilo mjesta onda bismo morali posegnut i za ustavnom promjenom kako mi se iz stipulacije odredbe članka 122. Ustava čini. Evo iz svih ovih razloga koje sam rekla mi ćemo ovaj zakon podržati i nadamo se da će on dovesti do učinkovitijeg suđenja i do zapravo više reda i do ravnomjernog opterećenja svih sudaca u ovoj državi da se ne događa da se u pojedinim sudovima su omjeri opterećenja 1:10. Nadam se da će i ovaj zakon doprinijet tome rješenju. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a Josip Salapić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pa ovo je jedan od zakona, kažu kolege iz vladajuće koalicije da i oporba hvali zakon i da je to dobro i lijepo, a jednostavno ovo jesu zakoni koje mi svi zajedno trebamo podržavati i donositi i možda je malo loše što kasno navečer raspravljamo o tome jer javnost stječe u ovim prijepodnevnim raspravama da se oporba i vlast stvarno svađaju oko nečega. Možda bi bilo lijepo ponekad i pustiti ovakve zakone u prijepodnevnu raspravu Sabora da se vidi da se konstruktivne ideje i oporbe uvažavaju uvrštavanjem u zakonske prijedloge jer su ti zakoni posebno, evo i ovaj Zakon o sudovima, bitni za funkcioniranje pravnog sustava Republike Hrvatske, a samim time i jača našu odgovornost kao zastupnika izabranih u Hrvatski sabor da donosimo zakone koji će prije svega biti servis našim građanima. I zato i klub HDSSB-a podržava ovaj Konačni prijedlog zakona o sudovima i sve ove nove instrumente koji su zakonom predviđeni, koji na bolji, efikasniji i funkcionalniji način uređuju ustrojstvo i djelokrug sudova u Republici Hrvatskoj. Isto tako polemike oko izvješća predsjednika najvišeg suda u Hrvatskoj, predsjednika Vrhovnog suda, i mi smo kao klub zastupnika podržali tu inicijativu da se predsjednik Vrhovnog suda obrati Hrvatskom saboru, ne da bi se mi kao zastupnici miješali u konkretne predmete koji se nađu pred sudom niti pitali o tome što se konkretno u kojem predmetu radi, nego o tome da vidimo kakvo je stanje u najvišem Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, najvišoj instanci i da zajednički se kroz jednu kvalitetnu raspravu o izvješću daju i bolji prijedlozi možda i bolja rješenja oko zakonskih okvira koje smo donijeli, a posebice sa značajnom činjenicom da ćemo ako Bog da ove godine postati punopravna članica Europske unije. To sve skupa i ovaj posao koji smo do sada odradili u ovome dijelu pravosuđa koji je zaista bio mukotrpan i težak, a koji je dao velike napore ne samo i ova Vlada sada nego i sve bivše Vlade, to je bila naša zadaća i obveza i mi smo to sve uspješno zajedno odradili. To baca jedno novo svjetlo, jedne nove obaveze pred sudove i pred zakonodavca, to dakle ne bi bilo miješanje nego jednostavno jedna kvalitetna rasprava o tome. Pa čak nije tema ovoga zakona, ne bi bilo loše da se i premijer jednom godišnje obrati Saboru, ne smijemo zaboraviti mi smo parlamentarna zemlja, naša je Vlada izišla iz ovog visokog doma pa je o nekim bitnim pitanjima koji se tiču Vlade Republike Hrvatske, gospodarstva, državnih financija, bilo bi lijepo da se i to može čuti u Hrvatskom saboru i to jednostavno stvara jednu novu sliku o demokraciji u Hrvatskoj i u onome što mi svi zajedno trebamo radit za boljitak naše zemlje evo u ovom ključnom trenutku ulaska u Europsku uniju. Mi dakako podržavamo dakle ovo što su i kolege u prijašnjim raspravama rekli oko pitanja imuniteta sudaca, oko kvalitetnijih rješavanja toga dakle instituta koji je poznat ne samo na zastupnike nego i za druge visoke državne dužnosnike, da ne bi došlo do poremećaja u funkcioniranju rada sudova. Dakle oko stvarnih promjena, stvarne i mjesne nadležnosti sudova kada je to u interesu rješavanja postupka, dakle rješenja su dobra, prije svega ako dolazi do delegiranja nadležnosti rješavaju se pitanja kako će se nadoknaditi troškove stranaka. Ponekad se otvara to pitanje je li ta mreža sudova dobra, što ako se predmet prenosi, jesu li troškovi strankama. Dakle ova su zakonska rješenja i u onom prethodnom zakonu smo o tome raspravljali, dakle definitivno instrument koji će pomoći prije svega uštedi troškova, ali i rasterećivanju sudova kada su u pitanju predmeti koji dugo stoje. To je zaista mjera koja je u ovome zakonu dobro riješena. Isto tako, poslovi i ovlasti predsjednika suda. Vidjeli smo i drugačiji način ovlasti Državnog sudbenog vijeća koje se tiču izbora predsjednika sudova, veća odgovornost predsjedniku, veće dužnosti, dakle i povjerenje koje dobije da kao predsjednik suda obnaša tu visoku dužnost. Ono nije samo formalno nego i odgovorno mjesto i on je dakle odgovoran za rad suda u cijelosti i za funkcioniranje rada sudaca u pojedinim predmetima, ali za samo ono pitanje koje se tiče redovitog funkcioniranja suda. Uvođenje instituta ravnatelja sudske uprave kao menadžera suda to je bilo prijeko potrebno. Evo ja sam svjedok našega suda u Osijeku koje je jedna zaista lijepa povijesna zgrada koja je i u ratnim okolnostima, a i onim požarom koji je izbio i nekim drugim izvanrednim mjerama zaista bilo potrebno da osim predsjednika suda ima jednoga menadžera koji će se brinuti o uvjetima rada u sudu jer to isto stvara sliku ne samo oko efikasnosti suda već sami tehnički uvjeti i mjesto gdje suci rade, dolazak stranaka na sudove ako je to nešto derutno i u lošem stanju, ako sudnice jedva mogu primiti stranke onda se i već samo vizualnim ulaskom u takvo mjesto stvara mjesto da to nešto ne funkcionira i jednostavno treba učiniti sve da se i uz ovo pravosudno djelovanje i ovaj menadžerski dio u takvim velikim sudovima učini puno boljim i dostupnijim građanima, a to će zasigurno poboljšati i uvjete rada ali i cjelokupnu sliku oko i ugleda suda i sudaca i sudova i županijskih i drugih instanci, a to je zaista nešto što je bilo prijeko potrebno i to je dobro i to će, dakle sigurno doprinijeti boljem funkcioniranju sudova. Već sam govorio u prethodnom zakonu oko težnje za suđenje u razumnom roku članak 29. hrvatskoga Ustava, članak 6. Europske konvencije to je pitanje koje se evo proteže kroz cijele ove rasprave. Zaista treba učiniti da je razuman rok zaista bude i to što on i sam govori da stranke u jednome primjerenom roku uzimanja troškova uz brzi postupak dođu do svoga rješenja. Je li ova naknada štete od 35000 kuna dovoljna ja se nadam da je. Da li postoji i više od toga. Možda i da, ali s obzirom na cjelokupno stanje financija, a i s obzirom na činjenicu da je ove godine zbog cjelokupne situacije u gospodarstvu nešto je manje novaca u resoru pravosuđa. Možda je to zaista evo po mom pitanju i razumno da to bude taj iznos. Treba procijeniti u budućnosti je li to dovoljno. Zaista stranke koje pretrpe štetu treba nadoknaditi to nekakovom zadovoljštinom, a ako je to 35000 kuna sada moguće vjerujem da će to biti i dostatno. Dobro je i riješeno pitanje inspekcije Ministarstva pravosuđa bilo one redovite, bile one izvanredne. Potrebno je nekad zaista brzo djelovati i brzo reagirati na povrede zakona. Rekao sam i ovo za predstavke. Taj rok od 30 dana je rok koji je dobro ga odrediti zakonom, ali treba to učiniti da oni koji pišu predstavke ne bude to špranca za odgovore nego da se zaista postupi po predstavci i možemo zajedno učiniti sve. Evo vidjet ćemo kako će ovo funkcionirati kad zakon krene u svoju realizaciju, da građani vam ne pišu bez veze kako se obraćaju i nama zastupnicima tako i sudovima treba učiniti da se te predstavke studiozno obave. Postoje sudski savjetnici, ne moraju suci na to odgovarati ako su opterećeni poslom, ali da zaista netko ozbiljno uzme u razmatranje tu predstavku i da se jednim, dakle primjerenim postupanjem prema građanima vrati to povjerenje da oni što građanin pita i suca i sud u cijelosti da dobije jedan dobar i kvalitetan i istinit odgovor a ne da to bude špranca za sve. Kažem, dosta je predstavki u Odboru za predstavke i pravosuđe građana gdje se oni žale na postupanje i rokove u radu sudova. Evo vjerujem da će ova mjera biti dobra da se i ovo kod nas smanji da to ne bude načelno i deklaratorno nego zaista u svrhu boljih rješenja za naše građane. Opterećenje i rasterećenje sudaca sa ovom mjerom da se savjetnicima daju predmeti u vrijednosti do 100000 kuna to će doprinijeti prije svega rasterećenju i smanjivanju broja predmeta u sudovima i to je mjera koja je dobra i potrebna i savjetnici su dugim nizom godina rada i stjecanjem iskustva na predmetima ja mislim dorasli da i ove predmete rješavaju ovim vrijednostima do 100000 kuna. U svakom slučaju evo da se ne kaže da se svađamo oko onoga što je dobro. Naš klub podržava ovaj zakon i podržat će sve one zakone ako zajedno u kvalitetnoj raspravi svi skupa možemo dati doprinos boljoj i većoj stabilnosti našeg pravosuđa i pravnoj sigurnosti države u cjelini. Oporba je tu da služi korektivu vlasti i da vlast bude bolja. Ako je nešto dobro onda zaista treba podržati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, Ingrid Antičević Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Kao što kaže moj prethodnik koji je upravo govorio kolega Josip Salapić, ovo je zakon koji svi podržavamo. Još moramo učiniti mali napor da ga se i suci pridržavaju već kad ga mi podržavamo. E to je ono što nas muči, odnosno muči i dobre suce, a takva je većina. Što učiniti u tom slučaju? Ovaj Konačni prijedlog Zakona o sudovima koji kao svi slični zakoni svih zemalja sadrži opće odredbe, ustrojstvo, djelokrug, nadležnost sudova. Dakle, sve ono što je neophodno za rad pravosuđa ali sadrži nešto što o čemu ću ja samo govoriti, jer nemam puno vremena a ono što muči naše građane i što muči mislim sve ti grane vlasti koje se često međusobno prebacuju odgovornost jedna na drugu u pogledu neefikasnosti rada pravosuđa, a to je pitanje dužnosti, ali i pitanje prava naravno koje prethode jer kod sudaca zaista trebaju prethoditi prava ali i dužnosti da bi ispunili svoju ustavnu i zakonsku zadaću. Kakvo je stanje još uvijek pred našim hrvatskim sudovima, stanje je još uvijek tako da se krivi, bilo da se radi o kaznenom progonu ili o parnicama da se krivi nada, a da se pravi boji. E mi ćemo uspjeti sa našom reformom kada se krivi bude bojao, a pravi ne samo nadao se nego vjerovao u tu pravdu. To je ideal kojem trebamo težiti, a da bi to se postiglo suci jednostavno moraju postati svećenici pravde. Naravno je da je to jedan ideal kome treba težiti i koji je teško dohvatljiv i koji nikada u ni jednom razdoblju nije bio dosegnut. Što to podrazumijeva? To podrazumijeva njegove odlične kvalifikacije i znanje koje se pretpostavljaju, odnosno one se tijekom postupka utvrđuju koji su posebni postupci prilikom prijema na sudačku dužnost, promocije. Dakle, to smo sve regulirali. Ali ono što je najvažnije, a to je njegova čistoća, njegovo moralno poslanje i shvaćanje da to nije posao kao svaki drugi. Sudac jednostavno moramo shvatiti ne može biti svatko. Sudac je i način života, sudac je odricanje od mnogo toga i posvećenost tom poslu. Nažalost, to danas nije tako. Niti mnogi gledaju taj posao nego gledaju na sat kada će završiti radno vrijeme. Naravno da pitanje odgovornosti i ovom idealu kojem moramo težiti a mnoge mi imamo takve suce, mnogobrojni naši suci su upravo takvi ali mogu reći da sam se uvjerila, vjerojatno i mnogi vi da oni izazivaju zavist kod svojih kolega što se taj pravi važan, što cjepidlači, drži se zakona kao pijan plota i tko zna sve što još? Dakle ti suci nisu popularni u svojoj sredini, često ni ne doživljavaju potrebnu promociju niti u adekvatno vrijeme kako zaslužuju jer ovi se od drugih koji su prosječni, a ne tako izvanprosječni kao što su oni. Pitanje odgovornosti sudaca za zavlačenje parnice i nečasnog postupanja nije pitanje našeg doba. Ono se provlačilo kroz čitavo rimsko razdoblje počevši još od Zakonika 12 ploča pa sve do konca carstva. Čak u Zakoniku od 12 ploča govorilo se o tome i bilo je propisano ako sudac proda pravdu ins iurandum sum pecunia, dakle za novce bila je predviđena i kapitalna kazna. Isto tako u pitanju jednog visokog stupnja jedne društvene neprihvatljivosti pokazivalo se i u kasnijim razdobljima bilo da su odgovarali po privatnim tužbama ili je odgovornost bila javno-pravnog karaktera, disciplinska ili kažnjiva. Možda u doba Republike ona je bila ublažena da bi se takva kazna preinačila dobrovoljno odlaskom u progonstvo. Dakle, o tome se itekako vodilo računa čak i u doba carstva kada su bili postavljeni od samog cara kao osobe njegovog povjerenja ali su osobno snosili odgovornost da se drže zakona. Dakle, pitanje čestitosti suca, pitanje nečasnog ili koruptivnog ponašanja u svakim javnim službama za svakog javnog službenika, činovnika ili najvišeg dužnosnika kada se takve stvari jave one uzdrmaju cijeli sustav ali kada se jave u pravosuđu onda su one razorne. Prema tome, pitanje odgovornosti, pitanje poštivanja zakona vi ZPP i donosimo novi Zakon o sudovima, ali stalno smo mijenjali Zakon o parničnom postupku jer se on nije primjenjivao pa se postavlja logično pitanje ako sudac koji sudi ne poštuje zakon temeljem kojeg sudi i to onaj osnovni sud pa kakva će njegova odluka biti? Naravno, postoji i druga strana medalje imate sudaca još uvijek koji čekaju red da bi dobili sudnicu, sve to stoji i to nije samo naša nevolja. Ali u zadnje vrijeme i zadnjih 10-ak i nešto više godina se izdvajaju značajna sredstva za proračun pravosudni i olakšava im se rad. Pa sjetimo se '90-ih godina nije, predmet je bio kod suca koji više nije sudac i građani su jednostavno bili naviknuti na takve stvari da kad dođe sudac, kad bude imenovan, njegov se predmet recimo vodi u referadi 7, a ta referada 7 ne postoji jer je taj sudac ili sutkinja već 4 ili 5 godina javni bilježnik. Ljudi su strpljivo čekali do 2000 ja bih rekla kad je tek pokrenuta reforma pravosuđa, ali onda se počelo o pravosuđu i govoriti. I kritike su se počele javljati jer se smatralo to nekim normalnim stanjem. I to je dobro da se o tome govori. E sada je to uzbudilo sudbenu vlast, ali ta odredba članka 45. je in favorem sudbene vlasti da dođu i iznesu koji su to problemi. Ali jednako tako da se bude i samokritičan, koje su to i slabosti samog sustava i koje su nemogućnosti da se stvari poboljšaju. To je nešto, to je jedan zajednički posao da bi bilo zadovoljstvo građana i da bi sudbena vlast izvršila svoje poslanje. Naravno da ova odredba stavka 4. u članku 45. koji nameće predsjedniku Vrhovnog suda kao vrhovnom predstavniku sudbene vlasti u RH dakle da izađe pred Hrvatski sabor i da je naša obveza, to je naša dužnost da ne govorimo o predmetima u tijeku. Međutim, postavlja se pitanje velike presije na sucima koju iznose mediji. Oni su već presudili u nekim stvarima. I bez obzira koliko je izgledno ili nije izgledno kakvo stanje stvari stoji to su neprihvatljiva ponašanja i nije sucima lako. Ali je nažalost činjenica i to da suci koji se drže zakona budu proskribirani, budu javno izvrgnuti ruglu i prozivani. Međutim, situacija je teška ali biti sudac kažem nije biti popularan, pogotovo u ovom vremenu, nego ustrajati na primjeni zakona. Dakle, držati se zakona. I to je najvažnije što i mi u tome svemu moramo pomoći, a ne odmoći. Ponavljam, naša je ovdje zadaća da se značaj, da se ugled pravosuđa uzvisi a ne unizi. Materijalni uvjeti mogu još uvijek biti nedostatni za rad pravosuđa. Međutim, oni nikako ne mogu biti isprika za nezakonito postupanje suca. To ne može biti, pa postoji jedna naša stara narodna poslovica koja je uvriježena nije bitno dakle za građanina hoće on imati ovakav ili onakav građani traže da se pravedno sudi u njegovom predmetu. Bila je poruka, dakle tako jedna poslovica tome govori "Suče sudi, sjedi krivo, ali sudi pravo." Odredba članka 6. Konvencije, Europske konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda govori da svaki čovjek ima pravo da sud u razumnom roku, nepristrano donese odluku u njegovoj stvari. Dakle, ne većina suca, nego svaki građanin na to ima pravo. I zato veliku ovlast koju svaka država pa tako i mi dajemo sucu, dajemo mu sucu pojedinačno, ne kao nekakvoj ukupnom množini, jednom tijelu, sucu pojedinačno, sudačkom vijeću dajemo takve ovlasti da odlučuje o najvažnijim dobrima, ali zato se traži i odgovornost [[Upadica potpredsjednik Batinić: Vrijeme.]] Evo još samo jednu rečenicu dozvolite, tražili su suci i to je dobro, da sami odlučuju o takvoj jednoj odgovornosti, tko se ne pridržava, ali ako oni to ne prihvate i ne preuzmu tu odgovornost koju su tražili za ludu ćemo mi reći da se nećemo dirati u pojedinačne sudske predmete, ulica će o tome govoriti i nitko je neće spriječiti.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo 2 replike. Prvi se javio Andrej Plenković. Izvolite kolega Plenković.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Uvažena kolegice Antičević-Marinović vezano za dio vašeg izlaganja koji se odnosio na članak 45. i na odredbu o tome da je predsjednik Vrhovnog suda dužan jednom godišnje Hrvatskom saboru podnositi izvješće o stanju sudbene vlasti u protekloj godini. Mislim da je važno da povežemo ovu današnju raspravu i sa onom raspravom koju smo imali kada smo govorili prije čini mi se 2 mjeseca o strategiji pravosuđa, kada smo ukazali na potrebu jedne cjelovite rasprave o stanju u hrvatskom pravosuđu, a vrlo je jasno i analizom nadležnosti pa i Ustavnim odredbama o trodiobi vlasti, a posebice nadležnostima državnog sudbenog vijeća pa i samoga ministra pravosuđa koji je ovdje da tu cjelovitu sliku možemo dobiti tek ako nam ju daju svi akteri u okviru svojih zakonskih nadležnosti. I zato mi se čini da bi bilo dobro prije nego što izglasamo ovaj zakon koji je po mom mišljenju u cijelosti gledano kvalitetan okvir i otvara prostor hrvatskom sudstvu i uvjetima članstva u EU da razmislimo o tome da se ta jedna cjelovita rasprava o stanju u pravosuđu ipak napravi na način i da predsjednik DSV-a i da ministar pravosuđa, pa možda čak i čelna osoba pravosudne akademije sudjeluju u toj raspravi. Ja prepuštam ministru prije svega i Vladi da osmisli na koji način to urediti, kako tu raspravu učiniti koherentnom i konzistentnom jer mislim da hrvatska javnost to očekuju, da je pitanje pouzdanosti hrvatskog pravosudnog sustava i u smislu učinkovitosti i u smislu ostvarenja individualnih prava jedno od ključnih pitanja u hrvatskom društvu. I zato apeliram na jednu takvu cjelovitu raspravu naročito u Hrvatskom saboru koji ima i naslov, a i razloge da o tome raspravljamo.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, izvolite kolegice Antičević-Marinović.
Pa mislim da kolega kucate na otvorena vrata, takvih inicijativa je već bilo i na samom našem Odboru za pravosuđe. Ja mislim da je to nešto što je apsolutno prihvatljivo, jer to upravo omogućava provedbu i oživotvorenje svih ovih zakona oko kojih se i svi slažemo. Na kraju krajeva ovo izvješće koje će podnositi predsjednik Vrhovnog suda o stanju sudbene vlasti, ono je možda nešto samo prošireno što je sudbena vlast i već činila prema ministarstvu, prema izvršnoj vlasti kada je dostavljala statističke podatke. Naravno da statistički brojevi ne mogu biti sve, a ti statistički podaci bili su takvi da su bili i obrađeni, dakle nisu to samo brojevi, prema tome neopravdano, evo koristim ovu repliku odgovarajući vama, ali jednostavno da otklonimo svaki trag nekakve sumnje da je ovdje izvješće i nastup predsjednika Vrhovnog suda na eventualni nekakav napad na pravosudnu vlast. Međutim, mi imamo puno, odnosno mi koji smo predstavnici građana, građani imaju dosta prigovora, vjerojatno ćemo dobiti i odgovore što je to što koči i dalje pravosudni sustav da bude brz, da bude efikasan. Međutim, znate moramo se suočiti i s time, i s time će se sigurno suočiti, a ona se sve više, u većoj mjeri iz dana u dan i suočava sudbena vlast, odnosno državno-sudbeno vijeće, da ima odluka, suci jesu neovisni, ali ne mogu, ta neovisnost ne znači nezavisnost od zakona i od zdravog razuma, nažalost takvih odluka ima.
Hvala. Slijedeća replika Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolegice Antičević-Marinović drago mi je da se slažemo, evo i oko ove naše inicijative i moje koju sam ja rekla da bi osim izvješća predsjednika Vrhovnog suda bilo dobro dobit i od ove druge dvije, ali svakako od one najvažnije neovisne institucije, a to je Državnog-sudbenoga vijeća. Također izvješće, ali nisam htjela to replicirati, nego na vašu, rekli ste i to je točno da sucima često nije lako, da se u medijima prozivaju samo zato što dosljedno primjenjuju, primjenjuju zakon. Točno je i upravo zato trebamo suce koji su sigurni u sebe, koji su dobro educirani da bi mogli odoljet pritiscima bilo koje vrste, da ne kažemo onim političkima o kojima se puno priča, a čini mi se da ih je najmanje, o onima krupnog kapitala koji su ponekad prisutni, ali svakako i o pritiscima možda i nehotičnim medijima koji misle da uvijek sve unaprijed znaju kako bi trebalo rješavati i često dobivamo presude koje su možda malo i pod tim utjecajem. Stoga nam je izuzetno potrebna edukacija sudaca i nije dovoljno u zakonu. Evo piše tu da je dužan sudac stalno se stručno usavršavati, sudjelovati u programima ali čini mi se da treba postići da ima više ponude nego potražnje još uvijek čini mi se takva situacija, puno više sudaca bi se željelo usavršavati ali da u toj pravosudnoj akademiji baš mjesta nema po mojim saznanjima. Ministar neka me razuvjeri ako nije tako, jer ćemo inače imati dobro ste rekli. Uzalud je sve reć da se ne smije raspravljati o pojedinačnim predmetima ali ulica će govoriti. Ulica će govoriti onako kako se njoj čini, kako je pročitala negdje ili čula negdje ali sudac mora biti siguran u svoju odluku i donosit ju isključivo prema zakonu i zdravoj pameti i logici kako ste dobro rekli a da pri tome na njega nema utjecaj ni ulica ni ovi svi drugi faktori o kojima sam govorila.
Izvolite odgovor na repliku kolegica Antičević-Marinović.
Istina je da je u zadnje vrijeme, ne samo u zadnje vrijeme nego unazad nekoliko godina više sudaca i pravosudnih drugih dužnosnika želi se dodatno educirati, želi pohađati razne seminare koje organiziraju posebna njihova udruženja. Međutim ja samo podsjećam na to kada smo 2002. ili 2003. započeli s edukacijom suci su to dočekali na nož, zato i ova odredba koja je novo, mislim da jedva željeti doći kad će ta godina isteći da dođu, da kažu koji su problemi, da se pohvale s onim što je dobro i da kažu da su osudili ono što nije bilo dobro. Jedino još kolegice vi ste rekli da vam je drago da je ova vaša inicijativa prihvaćena. Mislim da predsjednik Vrhovnog suda nema nikakve dvojbe odredbom članka 45. da će on dati izvješće same sudbene vlasti u cjelini dakle što se tiče i upravnog suda, ne samo rada Vrhovnog suda, svih sudova, trgovačkih sudova i upravnog suda a tome čini mi se govorio prvi i na odboru vaš kolega, odnosno naš kolega Šeks.
Hvala. Sljedeći za raspravu Josip Kregar. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, višestruko pohvaljeni gospodine ministre, kolegice i kolege. Na prvi pogled čini se da je cilj ovog zakona povećanja učinkovitosti sudstva. Točno. Zadovoljenje uvjeta koje nam je postavila Europska komisija, sasvim točno. Tu ima nekih ne izrečenih ciljeva koji se svakako ovom zakonskom inicijativom žele postići. Prije svega to je vraćanje povjerenja i podizanje vjerodostojnosti sudbene vlasti. To je isto tako početak jednog zajedničke suradnje ne samo parlamenta i sudstva kao dijelova državne vlasti nego zapravo svih onih koji bi trebali biti nosioci i biti odgovorni za stanje u pravosuđu a to nisu samo suci. Štoviše, ja mislim a to je kolega Salapić istaknuo. Ja se nalazim pod dojmom prilično teškog stanja u Pravosuđu, u sudstvu zato što svaki dan dobivam jedno do dva pisma u kojima se ističu pojedinačni vrlo teški slučajevi. Pa ako i nije sve točno to ipak staje iz … [[Govornik se ne razumije.]] mislim da Europska komisija isto tako prima identična pisma i ministarstvo i državni odvjetnik itd. to u stvari jednu dosta tešku klimu. Jedna bedastoća iz obrazloženja presude je dosta da posluži kao predmet sprdnje sa sudstvom, kao profes. To naravno stvara jednu opću klimu kojoj je potrebno stati i na stranu sudaca poštenih i na stranu onih koje žele promijene u sudstvu a tamo i rade, dati im podršku i zauzeti njihov stav. Ali ima jedna druga stvar okolnost koja se neposredno na ovu nadovezuje. A to je činjenica svojevrsnog birokratskog zatvaranja sudova, sudstva kao sistema i sudaca kao profesije. To je svojevrsni birokratski autizam u kom se smatra da najbolje naravno oni znaju posao kojeg rade i uspješnost tog posla. Oni su sasvim subjektivno, iako uvjereni da rade odlično jer imaju stotine dokaza o svojoj predanosti poslu, poštenju, pa to je upravo i ono što rade, ali to nije dovoljno za ocjenu vanjskog i pravog efekta bilo koje organizacije. Ima u literaturi se nalazi baš to da je organizacija nekad teže zatvaranju i tome da svoj vlastiti opstanak i funkcioniranje proglase jedinim važnim a šta je vanjski efekt koji treba postići a to je pravda ovdje o tome se malo brine. U ovom zakonu postoji veliki potencijal podizanja razine međusobne suradnje i vraćanja povjerenja, osobito u ovom članku koji se najviše raspravljao, suci i vrhovni sud, udruga sudaca, oni su prigovorili na postojeće rješenje dajući dva osnovna argumenta. Gospodin Grbin je o tome govorio. Jedno je ustavno pravni argument da kod odvojene vlasti odnosno diobe vlasti kako upoznaje članak 4. Našeg Ustava, sudstvo je nezavisno, odvojeno od druge dvije vlasti. Međutim to ni doktrinarno ni stvarno pozitivno pravno tumačeno nije točno. Doktrinarno mogu otvoriti stranicu 332 udžbenika ustavnog prava od Smerdel, Sokol i vidjet će da se tamo izričito kaže da je to jedna anakrona koncepcija koja ne postoji nigdje u stvarnosti, ni u onim sistemima u kojima je nastala ideja podjele vlasti. Treba i pročitati stavak 2. Članka 4 koji je jučer bio i ponavljan na Odboru, a to je sasvim jasna formulacija da svi dijelovi državne vlasti moraju surađivati, a to je dovoljan temelj da se mi postavimo kao ravnopravni partner koji govori o problemu ne o slučaju, pa kad mi raspravljamo o položaju ili o izvješću, o stanju šuma, pa ne raspravljamo o devet šuma, ili pojedinom drvetu tako ni ovdje nećemo se upuštati u ocjenu pojedinačnog slučajeva vi radite pritisak na sudstvo, sasvim suprotno dat ćemo priliku da zajednički suprotstavimo argumente i nađemo pravi balans u ovoj ocjeni koja je s jedne strane crna, a s druge strane previše svijetla. Koristi se i argument da nigdje u Europi takvog sistema nema. Ja sam si dao truda i u 24 europske zemlje pribavio kakva je situacija u tom pogledu. Samo u 4 zemlje od koje jedna nije europska Izrael, Portugal, Finska, 4.ne mogu sada, a ne postoji izvještavanje sudstva parlamentu. U svim drugim zemljama u ovom ili onom obliku postoji. Radilo se tu o tome da recimo u Švedskoj ombudsman o tome izvještava parlament ili neko tijelo poput našeg Državnog sudbenog vijeća ili ministar pravosuđa. Ja mislim da je ovo bolje rješenje. Ono otvara jedan suradnički dijalog, otvara mogućnost participacije pogotovo u pripremi određenog akta pa i raspravi o izvještaju, priprema i nas kao sabornike da odlučujemo o onome što je u bitnom interesu sudstva o tome ministar raspravlja. Sada smo u raspravi o Zakonu o parničnom postupku pa to je ono što je katekizam svakog suda i oni se toga drže. Suci su se pozivali i na europske dokument … /Govornik govori na engleskom./ … 1997. Pitanje imuniteta, ja sam to pažljivo pročitao. Tu nema riječi o imunitetu niti odredbe koja bi se mogla tumačiti u tom pogledu. Zato je doista za očekivati da postojeći izvjesni otpori u primjeni ili razumijevanju intencije i svakako treba otkloniti svaku pomisao da se u ovom radi o jednom pritisku na sud, ovo je zapovjedna ponuda partnerstva, suradnje i međusobnog uvažavanja. Nije to isticanje nekoga kao crnog primjera i onda navođenje svih onih argumenata koji svjedoče o korumpiranosti, kašnjenju, donošenju sudskih odluka i slično. Ali ne, mi ako odgovaramo pred narodom koji nas je izabrao mi moramo govoriti o stanju u pravosuđu. Konačno samo još jedna mala napomena koja se tiče činjenice da ovaj splet zakona koji sada danas raspravljamo i usvajamo i prošli mjesec smo usvajali zadovoljava onaj osnovni kriterij koji nam je postavila EU komisija onih 10 nisu zapovijedi ali recimo naloga koje trebamo izvršiti. U svakom slučaju o ovom je namjera i Vlade koja predlaže zakon i Parlamenta koji ga očigledno podržava da se takvom zahtjevu udovolji na najbolji način. Namjere i intencije su sasvim jasne. Onaj tko želi pružati otpor takvim promjenama na sebe preuzima odgovornost opstrukcije zakašnjenje. Bilo bi krivo kada bismo shvatili da je ovo povod za suprotstavljanje i lomljenje volje, suprotno ovo je povod za neku vrstu pružene ruke otvorene ponude za suradnju. Da dodam, ništa ne priječi niti predsjedništvo Sabora niti predsjednika odbora da u određenim pitanjima konzultiraju i zovu suce na raspravu. Ništa nije priječilo niti se ja smatram uvrijeđenim što su suci mjesec dana ranije nego mi u Saboru dobili prijedlog ovog zakona o njemu više puta raspravljali i zauzimali stavove. Jel to pritisak na zakonodavstvo? Naravno da je i dobar je pritisak. Jedino što je žalosno da su argumenti tako slabi. Ali ako je tako ako nudimo ravnopravnu suradnju onda neka i to bude završetak ove intervencije. Izvješće predsjednika Vrhovnog suda, Vrhovni sud je institucija koja mora objedinjavati i činiti harmoničnim cijeli sudski sustav. Neka bude povod jednom razgovoru kojim će oni moći iznijeti one poteškoće koje ih muče od nedostatka sredstava pa do nepovoljne društvene klime, ali u tome oni moraju napraviti važan korak.
Hvala. Imamo repliku, kolegica Antičević-Marinović. Izvolite.
Govorili ste kolega o ustavnoj odredbi pa i pogrešnom razumijevanju odredbe članka 4.stavka 2.našeg Ustava koji govori o podjeli vlasti ali govori o međusobnoj kontroli. Dakle to je normalno nešto što sve zemlje i imaju taj svojevrstan … /Govornica govori engleski./ … koji je toliko potreban, a sve radi postizanja jedne te iste svrhe, služenja građanima. Kada ste ovdje govorili i o brzini kojom sud radi trebalo bi napomenuti da upravo brzina i naglasiti da su novci nisu zarobljeni samo u bankama u FINA-i nego su zarobljeni u sudovima, bilo da se radi o trgovačkim društvima ili fizičkim osobama. A brzinom kojom sudovi rade i kvalitetom kojom rade sudovi izravno utječu na ekonomske tijekove u jednoj zemlji. Prema tome ovo što ste vi kolega rekli sve je uredu, larpuratizam ali poslanje koje se postiže prije svega i koncentracijom i odlukom u jednom predmetu mora se voditi računa o tome, dakle ni u kom slučaju suci ne mogu i ne smiju biti autistični. Prema tome, poziv u Hrvatski sabor je čast, sasvim je druga stvar kada sud poziva dužnosnika, zna se zašto ga poziva, poziva ga na optuženičku klupu. Prema tome nije istina, mi svi imamo svoje posebno poslanje i sudjelujemo. Suci su ti koji sude svakom građaninu pa i državnom dužnosniku, suci su ti koji kontroliraju u upravnim sudovima suci Upravnih sudova kontroliraju pojedinačne i opće akte koje donosi izvršna vlast. Ustavni sud, dobro on nije sud u pravom smislu riječi ali kontrolira zakonitost, kontrolira ustavnost naših zakona. Prema tome nema nikakve dileme i ja vjerujem da će to biti i otklonjen takav jedan negativni stav i ja vjerujem da on ne odražava dominantno raspoloženje svih sudaca.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Kolega Kregar izvolite.
Odgovor na repliku kada se svi slažemo je jednostavan. Drago mi je da replika podržava onu atmosferu suradnje kooperativnosti koju smo ovdje postigli. I mi smo ovdje samo oni koji Ministarstvu kao izvršnom dijelu vlasti daje podršku u nastavku inicijativa i reformi.
Hvala. Sljedeći za raspravu, Draženko Pandek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Prvenstveno sam se dakle prijavio za ovu raspravu po ovoj točci dnevnog reda zbog rasprave koja se povela u javnosti i preko medija i zbog koje imam potrebu i ja kao i ostali sugovornici podržati određena rješenja koja su predviđena ovim zakonom. Najviše polemike izazvalo je upravo odredba kojom se obvezuje predsjednik Vrhovnog suda, podnositelj Godišnjeg izvješća o stanju sudbene vlasti u prethodnoj godini, upravo bi se dakle i primarno ja eto osvrnuo u obranu te odredbe koja je doživjela prilično kritičke osvrte od strane nekih predstavnika poglavito sudbene vlasti. Osnovna primjedba koja je dakle tome izrečena je da je time povrijeđeno načelo trodiobe vlasti čime se ja dakako nikako ne bi složio. U prvom redu nigdje u svijetu ne postoji tako oštra trodioba vlasti da baš nikakvog međuutjecaja među tri grane vlasti, dakle izvršne, sudbene i zakonodavne ne bi bilo već je to u različitim političkim i pravnim sistemima riješeno na prilično i različite načine, ali manje-više svugdje u svim sistemima postoje određeni međuutjecaji, dakle onaj sistem o čemu se govorilo check and balances između različitih grana vlasti. Rekao bih čak i da smisao trodiobe vlasti nije težnja da se postigne da niti jedna vlast nema nikakvih dodirnih točaka sa drugom već to načelo upravo zahtijeva međusobnu suradnju, suodlučivanje i uzajamne provjere. Primjer u zemljama zapadne demokracije pružaju primjere obilja oblika uzajamne suradnje, suodlučivanja, provjere i uspostavljanja ravnoteža nositelja ove tri grane vlasti. Mislim da je rješenje koje se nudi upravo usmjereno na to, na uzajamnu dakle suradnju i provjeru. Nikako ne bi mogli govorit o tome da zakonodavna vlast se nameće na sudsku jer postoje primjeri u zemljama koje pak izrazito drže do tog načela trodiobe vlasti, da postoje i primjeri izrazito većeg utjecaja npr. izvršne nad sudskom vlasti, npr. u SAD-u gdje predsjednik, izvršna vlast dakle bira suce Vrhovnog suda ili npr. Velike Britanije gdje tamošnji ministar pravosuđa imenuje suce. Taj se zove tamo ministar pravosuđa lord …. Ostale dakle odredbe ovog zakona usmjerene su uglavnom na racionalizaciju rada sudova, dobro su raspravljene i pohvaljene u raspravi koja je prethodila, a tim pohvalama se naravno ja pridružujem i vjerujem da će pridonijeti boljem i efikasnijem radu sudova. Osvrnuo bih se samo i na još određeni dio koji izaziva polemike, radilo se dakle o imunitetu sudaca i imovinskim karticama pa je tako u kritičkim osvrtima na ovaj prijedlog zakona koliko sam imao prilike čitati u medijima navedeno kao jedan od argumenata da bi se dakle imunitet sudaca mogao uspostaviti kao i imunitet zastupnika u Saboru na čelu, ja i nemam nekih osobitih problema, ali je onda propušteno reći da bi se mogao i praksa koju imaju zastupnici u pogledu imovinskih kartica i ostalih državnih dužnosti da bi se to moglo primijenit na suce. Dakle, u jednom segmentu se traži da se izjednače tj. da se primijeni kriterij kakav vrijedi za saborske zastupnike, a u drugom se traži da se primijeni jedan blaži kriterij. Mislim da nema nikakvog razloga da se kriterij koji vrijedi za saborske zastupnike i ostale državne dužnosnike u pogledu objavljivanja imovinskih kartica, ne postoji dakle da se ne primijeni i za pravosudne dužnosnike. Čak štoviše, nekad u medijima smo imali prilike vidjeti da se insinuira da i određeni rođaci pravosudnih dužnosnika imaju povećanje određene imovine nesrazmjerno njihovom radu i legalnim prihoda i iz tog razloga mislim da bi na ovoj odredbi o primjeni istih kriterija za zastupnike i državne dužnosnike i pravosudne dužnosnike trebalo čak inzistirati pa čak možda i proširiti, ne samo za pravosudne nego i za ostale dužnosnike. Ono što me pak kao zastupnika iz druge izborne jedinice u vezi organizacije rada sudova posebno zanima je organiziranje same mreže sudova. U svezi s tim snažno bih se založi da se čim prije donese potpun i konačan plan organizacije mreže sudova, a to govorim jer po sadašnjem stanju, evo konkretno npr. sud u Sesvetama je … na tri mjesta, odnosno čak i četiri jer je i onaj zemljišno-knjižni odjel suda u Sesvetama odvojen fizički od samog suda, a to upućuje na nužnost da se taj rad bolje organizira povezivanjem tih sudova, a pogotovo i stoga što znam da su uvjeti u kojima rade suci, konkretno tamo, u katastrofalnom stanju i ne pružaju dobre uvjete za sam rad. Stoga bi bilo nužno da se čim prije konačno odluči npr. u pogledu tog konkretnog suda kako će se rad suda organizirati te poduzeti konkretne mjere prema realizaciji onoga što se zaključi. To sigurno naravno nije usamljen slučaj i efikasan rad sudova sigurno ovisi o organizaciji mreže sudova i uvjetima u kojima suci rade na cijelom području Republike Hrvatske. Završno istaknuo bih još jednu opasku koja se tiče i prethodnog i ovog zakona, ali i cjelokupnog sustava funkcioniranja sve tri grane vlasti, a to je povezanost i umreženost i sudova i ministarstava i ostalih tijela vlasti. Sudovi često nemaju pristup podacima koje na primjer ima Ministarstvo financija, Ministarstvo unutarnjih poslova ili pak Ministarstvo uprave. Po meni ne postoji nikakav, nikakav razlog da sudovi na primjer nemaju direktan pristup podacima OIB-u građana koje ima Ministarstvo financija. Prema ovom Prijedlogu zakona u prethodnom čitanju ZPP-a bit će sada čini mi se potreban dopis Ministarstvu financija vjerojatno u pisanom obliku. Donekle mi se čini možda da je to neefikasno rješenje, predstavlja gubitak možda i vremena i novaca. Jer ako bi sam sud imao direktan pristup bazi podataka Ministarstva financija u tom konkretnom slučaju ovo sve skupa ne bi bilo potrebno. Te stvari se naravno mogu riješiti samo u međuresornoj suradnji. To ne može riješiti samo Ministarstvo pravosuđa, ali evo nadam se da će buduća rješenja biti usmjerena dakle prema lakšoj, bržoj dostupnosti podataka različitih tijela državne vlasti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ministre završno. Izvolite.
Hvala lijepo. Samo par stvari koje su bile dotaknute. Dakle, tehnički … [[Govornik se ne razumije.]] sustav prepoznaje i težinu predmeta. Dakle, to se i kod nasumičnog automatskog dodjeljivanja uzima u obzir. To je sustav koji sada funkcionira na nekakvom 60% sudova. Plan je do kraja godine imat ga na svima. Kad to budete imali onda će i građani to će biti jedna dobra stvar, odlična će predati svoj predmet internetom. Znači, točno ćete znati gdje je, kod koga je, kod kojeg je suca, šta se s njim događa, kad imate ročište, kad je sljedeće, koliko ih je bilo ili predmet na višem sudu da li je, koja je odluka donesena itd. Dakle, čitav niz podataka koji sada s jedne strane otežavaju transparentno postupanje na sudovima i što je veliki problem i mislim da je to vrlo važno. Zato na tome i inzistiramo, a s druge strane otežavaju rad i suda jer im građani dolaze i traže izvide u spise itd., postavljaju upite do kojih mogu jednostavno doći, a građanima da ne govorim. Dakle, kad kažem građanima to su i odvjetnici i svi drugi. Dakle, to je nešto što hoćemo. Mi tu imamo paradigmu jer taj sustav do sada je prvenstveno bio namijenjen u svrhu statistike, statističkog praćenja. Ali on je preskup i presofisticiran da bi bio samo statistički alat. On će biti ovo, on će biti alat za transparentnost. Dakle, prati, on prati težinu i može prema tome alocirat predmete. Naravno da se na malom broju to nikad ne može ostvariti ako govorite oko 10 predmeta nikad, ali kad govorite na godišnjoj normi onda se to može. U svakom slučaju Poslovnikom se i sada i predviđat će se i u buduće da predsjednik može tad intervenirat ako su nekakve prevelike razlike. Jedna stvar nismo ovdje govorili jer nije mijenjano između dva čitanja, ali možda će bit mijenjano amandmanom Vlade. To su imuniteti. Dakle, mi vodimo intenzivne razgovore sa Komisijom i to je jedan od razloga zašto neće bit ovaj tjedan na glasovanju nego sljedeći koliko znam, zato što ovo rješenje koje smo mi dali i koje je kao što ste vidjeli napadano jako od strane sudbene vlasti po kriterijima Komisije je preširoko. Dakle, moguće je da ćemo još više suziti imunitet i zbilja ga svest u ustavnu kategoriju, jer činjenica je da mi s ovim što idemo, idemo malo izvan Ustava. Mi smo to branili i branimo, imamo razloga za to. Jer hoćemo izbjeći prvenstveno izuzeća nepotrebna i šikaniranje. Zato smo ga stavili ovako šire. Ali da budemo svjesni on je izvan Ustava. Ustav je puno uži. Ustav samo govori o imunitetu obavljanja sudačke dužnosti, ne ovo što smo mi predvidjeli. I točka, nema tu više. I sad najavljujem i amandman mogući u tom smislu znači gdje će se imunitet još bitno ograničiti u odnosu na ovo što je. A da budem iskren postavlja se pitanje zašto to više braniti, jer i ovo što smo stavili kao što vidimo sudbenoj vlasti nije dobro. Oni bi valjda apsolutni imunitet. Tako da evo, vidjet ćemo sad iz razgovora i s Komisijom. Ono što mi je vrlo bitno, pred vama je bila Strategija pravosuđa i bilo je govora da možda ide kasno. Ali pogledajte, vidjet ćete svi zakoni koji vam dolaze, proizlaze iz te strategije ili ona proizlazi iz njih, ne znam, ja nisam čovjek od strategija. Ja sam više ovako od konkretnijih stvari, ali proizlazi iz Strategije. Vidjet ćete da smo jedan konzistentni u tome i ono što smo tamo, što ste usvojili vidjet ćete u ovim zakonima. I mislim da je to važno i sada i u buduće. Znači, imamo jedan okvirni dokument koji zapravo daje generalni smjer, a sve što radimo ide iz toga. Rasprava tko iznosi ili davati izvješće o sudbenoj vlasti je apsolutno utemeljena, jer imamo ideje sve koje i Ustavom samostalno tijelo i vidjet ćemo. Vidjet ćemo što će nam donest budućnost. Idemo s ovim. Ovo je veliki pomak, nismo to nikada imali. Vidjet ćemo. Evo sljedeće godine možda ćemo razgovarat o tome da bude predsjednik DSV-a isto kao i predsjednik … [[Govornik se ne razumije.]] jer mi imamo već 10 godina izvješće glavnog državnog odvjetnika ali nemamo predsjednika Državnog odvjetničkog vijeća, a oni imaju istu ulogu kao DSV ovdje u odnosu na sudove. Pravosudna akademija u tome nije. Predsjednik Vrhovnog suda je po funkciji predsjednik Upravnog odbora ili Vijeća Pravosudne akademije. Dakle, on može i o njoj govoriti jer on nju zastupa. S Pravosudnom akademijom je problem i ono što ste vi rekli. Tako smo ustrojili. Mi kao ministarstvo, dakle ne bježimo od odgovornosti, ali nemamo nikakav utjecaj na to osim kod donošenja proračuna. Što oni predaju, koga educiraju i u kojoj mjeri isključivo sami određuju. Programsko vijeće Pravosudne akademije sjede suci i državni odvjetnici i oni upravljaju programom. Upravno vijeće, predsjednik i predsjednik Vrhovnog suda, zamjenik i glavni državni odvjetnik, 11 članova, ministar pravosuđa jedan. Ja sam jedini iz ministarstva. Dakle, to vam je koliki je utjecaj na sve to. Tako smo postavili, tako su bila vremena da se to tako složi. Nisu sad vremena da se neke stvari preko noći otvaraju i jednostavno trebamo vidjet, pratit ako ne budu davali dobra rješenja dat ćemo ovdje pred vama ali ta autonomija je dobra stvar samo trebamo postići mjeru kako ćemo i što znači jedan balans. Govorili smo ovdje o nekakvoj općoj raspravi, o stanju u pravosuđu, to je također jedna stvar koju treba, ja moram priznati mi smo sad ovdje u ministarstvu osim ovih zakona, osim, neću vam govoriti o zatvorskom sustavu o tome to ćete kad bude izvješće, a možete misliti što tamo imamo, što nemamo, stanje u sudovima itd. Mi imamo monitoring. Mi evo i ovaj tjedan imamo misiju stručnjaka, imali smo i prije nekoliko tjedana, koje su nam vrlo važne. I znači i na to trošimo dosta napora. Možda sad nije vrijeme da se sad otvara rasprava o pravosuđu, bit će vremena za to možda u drugom dijelu godine. Dajte da, znači idemo jedno po jedno i ovo je temelj i za tu raspravu. Znači, još jedna stvar OIB i baze podataka mi jesmo sklopili protokole nedavno sa MUP-om i drugima ne samo za sudove nego i za bilježnike tako da će se neke stvari puno lakše i jeftinije što je vrlo važno ostvarivati. To nije predmet Zakona o sudovima, ne izravno, ali želimo stranke poštedjeti od toga. Želimo ih poštedjeti od toga da plaćaju nepotrebne takse itd. za podatak koji se može dobiti uvidom u bazu. Ne funkcionira sve kao što bi trebalo, ali će funkcionirati. Mislim to je nešto kad uspostavite treba vremena dok se sve zajedno složi. Evo tako, ja se zahvaljujem zbilja na podršci ovom zakonu. Kažem, evo vidjet ćemo to pitanje imuniteta kako će ostati. Mogući amandman najavljujem, ali evo drago mi je da mislite da radimo dobro u ovom pogledu. Hvala lijepa.
Hvala i vama ministre. Imamo dvije replike, Branko Vukšić. Izvolite kolega Vukšić.
Evo uvaženi ministre nisam mogao odoljeti, to se kazališnim žargonom kaže dali ste mi dobar šlagvort. Ovako, rekli ste pratit će se što se događa s predmetima na sudu internetom će se pratiti. Zamislite što će se događati ne s predmetima koji se rješavaju na sudovima desetljećima, što će se događati s računalima. Proći će tri generacije računala a predmet će ostati na istom mjestu pa računalo neće prepoznati više taj predmet jer neki predmeti su na sudu. Recimo gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] kojeg ja stalno govorim je 35 godina, sad je bilo u drugom mjesecu 35 godina kako se rješava. Tada u to vrijeme kad je gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] počeo sa tim svojim sudskim procesom tad su bila srca računala su bila velika ko hidrocentrale. Danas smo ta računala smanjili na nekakav minimum. Kako to računalo njegov predmet može, to ćete imati velike poteškoće. Iskreno rečeno kad su sudovi u pitanju ja sam pesimist. A znate da su pesimisti dobro informirani optimisti.
Hvala. Sljedeća replika Andrej Plenković. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče. Ministre čisto referenca na ovo što ste rekli o tome da smo pod monitoringom, da razgovarate sa … [[Govornik se ne razumije.]] misijama. Pa upravo radi toga, upravo radi toga nemojmo imati kompleksa o cjelovitoj raspravi zato što čitajući dokumente Europske komisije zadnjih evo samo otkad pregovori su počeli od 2005. do danas. Nekada imate dojam da više znaju ljudi koji su jako, jako daleko od Hrvatske, u nijansama i o detaljima o problemima u hrvatskom pravosuđu nego što je to možda došlo pred širi krug ljudi nego su oni koji se usko bave tim područjem. To je važno pitanje. Tajming, slažem se s vama, možda je do trenutka dok ne uđemo pretjerano brzo ali nije ovo bila sugestija od danas pa do kraja monitoringa. Ovo je jedna dugoročna sugestija gdje Hrvatski sabor neovisno o tim nijansama utjecao ili ne na trodiobu vlasti može o nekim temama sasvim meritorno raspravljati. Odnosi između sudske vlasti, izvršne vlasti i zakonodavne vlasti su riješeni hrvatskim Ustavom. Mislim da su slični većini demokracija, mislim da takav potez ne bi trebao pretjerano uzrujavati suce, dapače mislim da je njima u interesu da na neki način izađu iz faha. Toliko je rasprava među pravnicima u Hrvatskoj, među sucima, odvjetnicima, državnim odvjetnicima, nemojmo imati nikakvih pretjeranih strahova da tu raspravu ne bi vodili tu pred hrvatskom javnošću. To je bila sugestija i ona ide u jednom dugoročnijem smjeru, a ne nužno samo na monitoring. Vjerujte mi jako sam svjestan svih detalja, ali to je sada već sasvim jedna druga tema. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. I sada utvrđujem stanku od 10 minuta. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Zato što ja predsjedavam. Nastavit ćemo za 10 minuta.
Konačni prijedlog zakona o sudovima, drugo čitanje, P.Z br. 217. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Vlada RH podnijela je amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora. U skladu sa člankom 166. Poslovnika Hrvatskog sabora dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim da se izjasnimo. Tko je da odlučujemo o amandmanima Vlade RH? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da smo većinom glasova, 92 glasa za i 2 glasa suzdržana prihvatili prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim predstavnika Vlade, poštovanu zamjenicu ministra Sandra Artuković Kunšt. Amandman broj 1 Vlade RH?
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Prihvaćamo navedeni amandman.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Obrazloženje me zanima.
Dakle izričaj se navedene odredbe dorađuje sukladno posebnom zakonu. To je nomotehničko uređenje.
Otvaram raspravu. Nema zahtjeva za raspravu. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo o amandmanu broj 1 Vlade RH. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 24 glasa protiv, 7 glasova suzdržanih prihvaćen amandman broj 1 Vlade RH i postao sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 Vlade RH. Molim obrazloženje.
Obrazloženje ovog amandmana nije samo nomotehničko nego se radi o tome da bi se brisanjem odredbe stavka 2. članka 40. ustanovilo odgovarajuće neovisnost sudstva. Naime s ovom odredbom nam je stručnjaci Europske komisije ukazali da takva odredba ugrožava načelo neovisnosti svih sudaca u donošenju odluka i predlažemo s toga da se taj stavak 2. Briše.
Otvaram raspravu. Nema interesa za raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 2 Vlade RH. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova 83 glasa za, 26 glasova protiv i 5 glasova suzdržanih prihvaćen amandman broj 2 Vlade RH i postao sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 3 Vlade RH, molim obrazloženje.
Ovaj amandman se predlaže radi usklađenja djelokruga opće sjednice Vrhovnog suda RH. Naime umjesto riječi dajem mišljenje na odgovarajući izričaj bi bio utvrđuje jer se s tim usklađuje izričaj odredbe 48. Sa odredbom članka 79. Konačnog prijedloga zakona i izričaj odredbe bi trebalo uskladiti odnosno predlažemo da se uskladi da se iza riječi i dodaje riječ raspravljaju tako da se povežu odredbe članaka 79 i 48 na istovjetni način.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 3 Vlade RH. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 3 Vlade RH. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 83 glasa za i 32 glasa suzdržana prihvaćen amandman broj 3 Vlade RH postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Prelazimo na amandmane Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Amandman 1 samo.
Vlada prihvaća amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Molim da se izjasnimo o konačnom prijedlogu Zakona, zapravo zaključujem raspravu o amandmanima i tekstu zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Za ovo je potrebno natpolovična većina svih zastupnika, ukupnog broja zastupnika u Hrvatskom saboru, tj. 76. Molim da se izjasnimo. Tko je za konačni prijedlog zakona? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 87 glasova za, 11 glasova protiv i 3 suzdržana glasa donesen Zakon o sudovima u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. Prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću, drugo čitanje, P.Z. br. 211. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili. Da li u ime predlagatelja, ministar Orsat Miljenić? Izvolite ministre kratko. Hvala.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] da nije uvijek sve potrebno rješavati kroz stegovno djelo, jer ima ljudi koji jednostavno zbog nekog nedostatka ne mogu to obavljat. Onda smo na to dobili napad od udruge sudaca i Vrhovnog suda, dakle od iste te sudbene vlasti. Ali je to prijedlog koji je dobar i koji smo prihvatili, dakle on je pred vama. Znači Državno-sudbeno vijeće isto ono tijelo koje može nekog razriješiti ili imenovati sucem će procijenit da li ga treba poslat na procjenu liječničke sposobnosti. Ako se sudac to odbije napraviti to je razlog za razrješenje i to je tako postavljano i jasno nema izvršne vlasti u tome, isključivo odlučuje DSV, dakle isto ono tijelo koje ih imenuje i razrješuje. Pa zašto mu onda nedat i ovu ovlast koja je puno manja od ovih, da kažem dvije najveće ovlasti. Druga stvar, dosta smo pričali i povezano je sa prethodnim zakonima ali prvenstveno Zakon o sudovima, jačanje odgovornosti predsjednika suda, mi uvodimo 3 nove osnove za razrješenje. U praksi vidjeli smo i naša inspekcija je vidjela, puno puta vi zapravo nemate izbora jer nema elemenata za razrješenje a mi mislimo da bi trebalo bit, jer situacija nije bila dobra. E sad ih ovdje uvodimo 3 nova. I ono što je vrlo važno, dakle preciziramo da su to obavljanje poslova sudske uprave protivno propisima, nepoduzimanje mjera iz ovlasti predsjednika za učinkovit rad, to se prvenstveno odnosi na stare predmete i neostvarivanje programa izloženoga u postupku imenovanja na dužnost predsjednika suda. E to je ono što je vrlo važno, jer u ovim zakonima se provlači i to je ono što smo već stavili i što ste podržali, to je da će budući predsjednici sudova izlagat svoj program, mi ga planiramo napraviti javnim, zašto ne vidjet tko je što rekao da će napravit. Ministar pravosuđa će dat mišljenje na to, a isto tak ćemo nazirat provedbu, ako ne bude tražit ćemo razrješenje. Dakle, postoji naravno uvijek objektivni razlozi, možda nije bilo sredstava, ali ako ne postoje objektivni razlozi da zašto netko nije ispunio program onda je, postoji kontrolna godina, znači slijedeće godine ili si napravio ono što si rekao da ćeš napravit ili nisi. Ako nisi i nema objektivnih razloga tražimo razrješenje. Dakle, to je izuzetno važna novost i povezana s onim davanjem mišljenja o kandidatu i o programu. To je nadam se, ne nadam se, siguran sam da će biti dobar alat, naravno trebat će nam vremena dok ga uspostavimo. Ja ću vam reć, mi ovdje pričamo i ovo su sve dobri elementi, ali mi u ovom trenutku imamo dvoje ljudi u pravosudnoj inspekciji, na sve sudove i suce koliko ih ima, samo dvoje. Takva je situacija, imat ćemo vrlo skoro više jer smo raspisali jedan interni natječaj. Evo očekujemo sudce da će nam se javiti na to pa da ćemo popuniti tu pravosudnu inspekciju, jer to nam je bitno za ovo reguliranje. Tu mogu biti samo suci. I sljedeće što mislimo da je vrlo važno, to je transparentnost u postupku imenovanja, kroz dva elementa. Ovdje su čak bili u Saboru prijedlozi da se, znate onaj čuveni intervju gdje se dobiva 20 bodova, pa su bili prijedlozi da se poveća broj bodova na intervjuima, bili su prijedlozi da se drastično smanji. Mi smo odlučili zadržati isti broj bodova, ali se mora obrazložit zašto je netko dobio određeni broj, jer to je odluka o čijoj zavisi nečija sudbina, netko nije prošao dalje zato što je dobio 4 umjesto 5, pa ajmo vidjet koje je obrazloženje za to. To je, smatramo vrlo važna stvar, također more i samo odluka o imenovanju biti obrazložena, jer obrazloženje je ono što čuva demokratičnost postupka, što smanjuje mogućnost arbitrarnosti. Sljedeće, u praksi nam se znalo dogodit ti premještaji dobrovoljni, jer su samo oni mogući, međutim premještaji gdje vam se sa jednog suda preseli na drugi onda na onom s kojeg je preseljena osoba se od ministarstva traži raspis za novo radno mjesto, novo sudačko mjesto. I sad ja pitam predsjednika pa zašto ste ih pustili? E pa tako je to bilo itd. , ne sad su ovdje kriteriji za premještaj. Vrlo važno, transparentno znat će se zašto netko ide od nekud, da li su to obiteljski razlozi, da li su to poslovni razlozi itd. I završno, ono o čemu se ponovno, a po meni bespotrebno, ja zbilja ne vidim, jer kad vi gledate izmjene ovog zakona one sadrže, mi ovdje samo prelazimo razlike u čitanjima, sjetite se što smo imali u prvom čitanja, one su zbilja bitne i velike. I onda od svega toga mi dođemo na raspravu o imovinskim karticama. To je sve što se ovdje u ovom zakonu govori, imovinske kartice, pa to je apsurd. Imovinske kartice su u dosadašnjem zakonskom rješenju javne, dakle mi nismo uvali javnost nečega što nije postojalo do sad, nismo ni izmislili imovinske kartice da one nisu postojale, one postoje, piše javne su. Samo u praksi one nisu bile javne. I ono sve što smo napravili, rekli smo da ih sve moramo u roku od 8 dana dostavit na zahtjev. To nije obrazloženi zahtjev jer smo htjeli izbjeći sadašnju situaciju prema kojem se pod zakonskim aktom zapravo uredio način sa sto nekakvih razloga, ograda itd. da se to u praksi teško provodi. Ovdje smo rekli osam dana, to je primjeren rok, ali tko ih daje i tko ih čuva, tko ih prikuplja, sudbena vlast naravno da je razlog sigurnosti koji se negdje isticao, pa normalno da će te sve maknut podatke koji mogu ugrozit nečiju sigurnost, pa to im je posao. Oni su i sudbena vlast, dakle to nije intervencija nekog sa strane, mi ovo ostavljamo i dalje u domeni sudbene vlasti ali kažemo napravit ćete nešto u određenom roku. Dakle, evo to su izmjene u odnosu na prvo čitanje, ja se zahvaljujem.
Hvala. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ukoliko ne. Počinjem sa raspravom po klubovima. U ime Kluba Hrvatskih laburista Nikola Vuljanić. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, ovih par kolegica i kolega opet u kasnim večernjim satima opozicija hvala zakone vlasti. I slažem se naravno s njima, to ispada valjda u takvo vrijeme, to su svjetska čuda, pa se i događaju u takvim trenucima. Četiri dobre stvari se događaju u ovom prijedlogu zakona, jedno i prvo i čini mi se najznačajnije po mom mišljenju je poboljšanje javnosti i transparentnosti, prvenstveno u načinu postavljanja sudaca sa zahtjevom i potrebom da se onaj famozni razgovor koji je bio predmet procijene a ne ocijene da se mora argumentirati. Na tim razgovorima su ljudi prolazili i padali a nije se točno znalo zašto, da li zbog toga što su nemušti ili zbog toga što nisu naši. Ako će se to morati argumentirat tako da bude razvidno svima, taj problem bi se barem u većem dijelu mogu ukloniti. Iste slična je stvar sa javnošću i transparentnošću imovine sudaca. Suci su prevažne osobe i rade prevažan posao u Hrvatskoj, u svakoj državi da bi na njih mogla i smjela padati sumnja. Sumnja na suca zapravo poništava njegov rad, zato je ključno da te imovinske kartice budu javno dostupne na način kako to taj dio vlasti odluči ali ne tako da odluči da se to toga ne može doći osim Državnog sudbenog vijeća odnosno da nitko drugi ne može do toga doći. To ne mogu reći jer ti isti ljudi ne rade sa Državnim sudbenim vijećem samo nego rade sa hrvatskim građanima, odgovorni su isto tako preko svog državnog sudbenog vijeća i hrvatskim građanima kao što smo svi odgovorni njima. Zato i njihova imovina treba biti jednako transparenta kao i imovina svih javnih državnih i sličnih dužnosnika. Drugi aspekt je racionalnost. Zakon pokušava malo po malo, korak po korak, racionalizirati određene stvari koje su još dosta loše bile poprilično neracionalne primjerice zapošljavanje sudaca bit će moguće prema ovom prijedlogu samo po planu, dakle nema zapošljavanja od danas do sutra, nema zapošljavanja zato što sam ja dobar sa ministrom ili nekim u državnom sudbenom vijeću nego se zapošljava po određenom planu koji se odnosi na određeni način i izvan toga nema. O premještajima je ministar zapravo rekao gdje su se neracionalnosti sakrivale. Ja bih htio naglasiti to da zahtjev za premještaj se ocjenjuje prema potrebama, dakle prema potrebi suda, naravno i prema potrebi suca obiteljski i slični razlozi ali i prema zaslugama. Ovo je jedan od rijetkih primjera zakonskih akata u RH gdje se eksplicite naglasak sa … [[Govornik se ne razumije.]] dakle sa prosječnosti, sa jednakog gledanja na sve stavlja na meritokraciju. Dakle na čovjek treba nešto između oštro pored svih drugih razloga koji postoje. Čovjek treba nešto i zaslužiti, tj. ne može se nekakav zahtjev odobriti sucu koji čitav svoj radni vijek ili dobar dio radnog vijeka zabušava, vraćaju mu se predmeti, poništavaju mu se presude i sad mu sustav treba ići na ruku u trenutku kad si on nešto poželio ili treba. E pa tako ne može. Treći aspekt je mogućnost razrješenja predsjednika suda. Dobro je da se to razrješenje ne provodi po istom postupku kako se razrješuju suci jer predsjedništvo suda nije sudačka funkcija, to je upravna funkcija, administrativna, upravna, sudsko-upravna kako god hoćete ali nije sudačka. Prema tome nema nikakvog rezona da se istim postupkom provodi razrješenje suca i razrješenje predsjednika suda i to je predlagatelj dobro uočio. Po prvi puta je predsjednik suda odgovoran za kompletno funkcioniranje suda, i za zakašnjenja i za ažurnost i za uspješnost i za sve skupa što i jest njegova funkcija. Dobro nominalno je i on dosad bio odgovoran za to kao čelni čovjek suda ali nije bilo sankcija ako ništa nije napravio. Eto Bože moj nisu ga slušali pa nije ništa napravio. To se sad mijenja. Još jedna stvar koja mi se dopala, stalno o stvarima koje mi se dopadaju, administrativna šutnja kod imenovanja predsjednika suda, ako ministar ili Državno sudbeno vijeće u određenom roku, čini mi se da je 30 dana ne da svoje mišljenje o prijedlogu za predsjednika suda, računa se da je mišljenje pozitivno. To načelo je jedno od dobrih demokratskih načela koje bi se trebalo provuć kroz brdo hrvatskih zakona, onih gdje nas administracija, uprava, ministarstva svejedno već tko štopa mjesecima, štopa godina u nekakvim pametnim poslovima jer eto oni imaju vremena donijeti rješenje. Rok nakon koga se predmnijeva da je rješenje pozitivno je odlično rješenje, odlično za ovu situaciju. I 4.aspekt je dobro nije to zapravo stegovna odgovornost nego mogućnost da se suca šalje na liječnički pregled. Znamo svi primjera ljudi koji rade u sudovima bolesnih nažalost, nema nikakvog načina da predsjednik suda ili bilo tko drugi do sada utječe na njih. Ovakva jedna odredba omogućila bi, a ne mogu grubo je reći da se riješi takvih ljudi ali da ih se makne sa posla koji ne mogu obavljati. Molio bih jedino ako je ikako moguće amandmanom Vlade ili bilo kako da se u člancima 12.i 16.riječ svojstva promijeni u riječ sposobnosti. I ministar je ovdje govorio o sposobnostima koje će se ispitivati. Radi se o sposobnostima, svojstva imaju tvari. Metali imaju ovakva svojstva, nemetali onakva, ljudi imaju sposobnosti i one se ispituju na tom liječničkom pregledu. To nije problem pretpostavljam. Kršenje kodeksa više nije stegovni prekršaj. Možda je to dobro jer kodeks nije zapravo kodeks nije nekakav akt zakonski čiji prekršaj bi trebao izazivati sankcije, ali ako je to tome postoji li još koja funkcija za taj kodeks? Dakle ako njegovo kršenje ne predstavlja stegovni prekršaj, kakav prekršaj onda predstavlja kršenje kodeksa? Pretpostavljam nikakav, ne postoje drugi prekršaji. Pa možda bi bilo dobro razmisliti da se kodeks u takvom smislu jednostavno makne. Naravno, klub Laburista podržat će zakon kao što se vidjelo iz diskusije. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku Branko Vukšić. Izvolite kolega Vukšić.
Uvaženi kolega Vuljaniću slažem se s vama, vrlo je bitno u ovom zakonu određenje javnog postavljanja sudaca, znači transparentno i javno smjenjivanje sudaca isto kao transparentno, da se zna zbog čega su suci postavljeni, zbog čega će suci eventualno biti smijenjeni. Jedna od vrlo važnih stvari koja po govoru ministra koji je rekao da ne zna zbog čega je takav … izazvala ona odredba zapravo koja je već prije postojala a to je imovinska kartica. Pa lako je trpiti zakon koji nitko nije poštivao. Sada najedanput suci trebaju poštivati zakon. pa zamislite si vi tog bezobrazluka kada sudac treba poštivati zakon. šta si sve saborski zastupnici umisle čak i ne izmišljaju novu odredbu zakona nego samo kažu dajte ajmo primjenjivati ovaj zakon. Svi oni koji su stekli novac radom, nasljeđem, igrama na sreću ili dobrom ženidbom, nemaju straha. Ne znam zbog čega bi se trebali plašiti. Nitko nema ništa protiv dobrostojećih sudaca. Zbog čega? Nismo društvo koje želi siromašne ljude. Ali imamo sasvim sigurno protiv onih sudaca koji su se obogatili, a za to nemaju pokriće u poreznoj kartici. E oni trebaju predočiti tu poreznu karticu na način kao što je ministar prije obrazlagao normalno da se to ne može zloupotrebljavati. Prema tome, slažem se s vama kada ste rekli da podržavamo ovaj zakon.
Hvala. U ime kluba SDP-a Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je Konačan prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću, treći u nizu za koji smo svi unisono suglasni da radi izuzetne poboljšice u našem pravosudnom sustavu. I mislim da je nebitno da li se u poboljšanju kvalitete slažemo u prijepodnevnim ili kasnijim večernjim satima ako oni na ovako kvalitetan način zadiru u jedan važan segment i stup društva kao što je pravosuđe. Zakon o Državnom sudbenom vijeću donesen 2010.godine bio je značajan iskorak u demokratizaciji sudske vlati. Naravno to se sve skupa događalo u procesu ispunjavanje uvjeta za zatvaranje poglavlja 23., kada je to da pojednostavljeno kažem konsekventno sprovedeno načelo da su suci ti koji biraju, unapređuju i kažnjavaju suce. Time je sudstvo steklo zakonodavni imunitet od utjecaja izvršne vlasti, a dvije izmjene zakona o Državnom sudbenom vijeću tijekom 2011.također su bile na tragu ispunjavanje uvjeta za zatvaranje poglavlja 23. Prvom izmjenom u 2011.godini riješila se nadležnost odlučivanja o imunitetu sudaca, inkompatibilnost u obavljanju radnji člana u Državnom sudbenom vijeću u postupcima kada su kandidati ili suci srodnici, bračni drugovi u odnosu skrbnika posvojitelja ili slično, kao i postupak ocjenjivanja kandidata kada bi se na taj način osigurao kvalitetan izbor. Dakle te prve izmjene bile su na tragu jačanja neovisnosti sudbene vlasti, spriječile su mogućnost sukoba interesa i otvorile preduvjete da izbor bude što kvalitetniji. Druge izmjene Zakona o Državnom sudbenom vijeću bile su isto tako razlog ispunjavanja uvjeta za zatvaranje poglavlja 23., a išle su u pravcu racionalizacije sudovanja i ostvarile mogućnost privremenog rasporeda sudaca iz jedan u drugi sud kada postoji potreba zbog povećanog priljeva predmeta. Ova treća izmjena Zakona o Državnom sudbenom vijeću je sukladna obvezana Republike Hrvatske preuzetima u procesu praćenja i izvršenja njenih obveza nakon privremenog zatvaranja poglavlja 23. Zbog obavljanja dužnosti predsjednika Državnog sudbenog vijeća ili člana Državnog sudbenog vijeća sada se stvara zakonodavni okvir za smanjenje opsega obavljanja njihove sudačke dužnosti. Smatramo to ispravnim pristupom jer se u protivnom radi o neravnopravnom položaju sa kolegama sucima kada bi imali zadani ravnomjerni opseg obavljanja sudačke dužnosti. Umanjenje obavljanja sudačke dužnosti predsjedniku Državnog sudbenog vijeća za 75%, a članovima za 50% dovodi do ravnoteže između odgovorne i opsežne dužnosti predsjednika Državnog sudbenog vijeća ili člana Državnog sudbenog vijeća i njihove sudačke dužnosti. Isto tako smatramo da ove izmjene dovode do veće transparentnosti postupka premještaja sudaca i izbora sudaca. Kao što je transparentno i mjerljivo bodovanje kod izbora sudaca tako je uvođenje obveze obrazloženja broja bodova dobivenog na razgovoru zasigurno na tragu transparentnosti izbora. Među samim sucima bilo je puno negodovanja oko broja bodova koji su pojedini kandidati dobivali na osnovi intervjua, a isti nisu bili obrazloženi, pa samim time niti mjerljivi. Sankcioniranje nerješavanja predmeta po redoslijedu njihova zaprimanja na sudu kako je to riješeno Zakonom o sudovima također podržavamo jer je to svakako na tragu rješavanja kako starih predmeta tako i na tragu rješavanja složenijih predmeta te izbjegavanje da se statistika ostvaruje biranjem lakših predmeta. Uvođenje novine da se u slučaju sumnje na trajni gubitak sposobnosti obnašanja sudačke dužnosti sudac dužan podvrći liječničkom pregledu svakako je isto tako na tragu kvalitetnijeg sudovanja. Povećanje ovlasti predsjednika sudova, ali i njihove odgovornosti također je na tragu napora za što kvalitetnijom sudskom vlasti. U prvom čitanju ovih izmjena Zakona o Državnom sudbenom vijeću predložili smo predlagatelju da se na adekvatan način riješi pitanje imovinskih kartica. Zadovoljni smo naravno što se taj prijedlog i usvojio te ovaj konačan prijedlog predviđa da je Državno sudbeno vijeće dužno omogućiti uvid u prijavu o imovini u roku od 8 dana od dana podnošenja pisanog zahtjeva. Na taj segment ovih izjava bilo je kao što smo čuli i od ministra najviše otpora i o tome se najviše pisalo. A svi smo na istom tragu i svi govorimo o nultoj toleranciji na korupciju, o transparentnosti, slažemo se sa time da i izvršna i predstavnička vlast, a mislim da tako treba biti i u sudbenoj vlasti, bude što transparentnija. Što veća transparentnost, to smo bliži cilju da bilo koji stupanj korupcije ili sukoba interesa bude što manje prisutan. Na neovisnost suca u određenom predmetu svakako neće utjecati transparentnost i vidljivost da li je vlasnik ili suvlasnik neke firme ili trgovačkog društva ili slično. I da na kraju rezimiram, sve što obuhvaćaju ove izmjene i dopune potrebno je da Državno sudbeno vijeće bude samostalno i neovisno tijelo koje osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj. I zbog svega naprijed navedenog klub SDP-a podržat će ove izmjene. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba HNS-a Nada Turina-Đurić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. HNS će podržati ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuna Zakona o Državnom sudbenom vijeću. Ja ću se osvrnuti na onaj dio kojeg je u uvodnom obrazloženju naglasio ministar, odnosno na onaj dio koji govori o tome što smo uspjeli promijeniti, odnosno gdje je bilo najviše otpora vezano za izmjene i dopune. Mi u HNS-u smatramo da ničija neovisnost i autonomija pa niti sudaca ne može i ne smije biti pokrivač za eventualno netransparentan rad, za samovolju, za neodgovornost, za neefikasnost. Naravno to ne smije biti ni kod sudova, a niti kod sudaca. Nitko a priori naime ne sumnja, ali svaka sumnja mora moći biti otklonjena kao što je to za svaku javnu dužnost. Toga smo svjedoci i mi u zakonodavnoj, u predstavničkoj vlasti, znači mi smo sami sebe izložili javnosti, kontroli javnosti. U zadnjih nekoliko godina učinjeni su značajni pomaci u tom smjeru, prema tome isto tako i kod izvršne vlasti, prema tome i sudbena vlast također može i mora moći biti izložena toj procjeni, odnosno javnosti neki podaci moraju moći biti dostupni. Prijedlozi u ovom zakonu su naprosto mehanizmi s kojima se ne ugrožava ničija neovisnost nego dapače, prema našem mišljenju se podiže ugled i čuva se struka i čast većine uglednih sudaca jer kao i u svim strukama tako i kod sudaca činjenica je da većina ljudi vrlo odgovorno i vrlo korektno odrađuje svoj posao. Međutim naravno postoje uvijek i oni koji idu iz raznoraznih razloga protiv svoje struke i protiv onih nekih najboljih uzanci koje bi struka trebala poštivati i to je, ovo sve što se predlaže u ovom Zakonu je jedan dobar put da odvojimo ono što se kaže žito od kukolja što u sudbenoj vlasti i vezano za suce je izuzetno važno jer kroz ove prijedloge koje su u Zakonu o Državnom sudbenom vijeću vraćanje povjerenja građana u suce, u sudove je najvažnije. Vraćanje povjerenja i u toga da su suci najbolji koje možemo imati i koje možemo izabrati, a ja mislim da je to prije svega i u interesu njih samih da tako bude. Znači, rasprava o tome, o transparentnosti imenovanja, o uvidu u njihovo stanje imovinskih kartica njihovih je nešto što će značajno po nama u HNS-u doprinijeti i ugledu samih sudaca. Ovaj prijedlog u zakonu da se uz intervju, odnosno uz bodovanje na intervjuu sudaca da i obrazloženje zašto je netko dobio određeni broj bodova smatramo jednim odličnim novumom jer je to nešto što bi trebali počet primjenjivati ne samo kod sudaca. Voljeli bi to vidjeti i prilikom izbora i za neka druga vrlo važna i odgovorna zanimanja kao što su recimo liječnička zanimanja gdje bi bilo isto jako dobro da znamo zašto je netko upravo izabran na određenu odgovornu dužnost. Cijeli niz znači ovih odredbi koje su vezane za izbor, a gdje je isto ministar naglasio i ovaj prijedlog da Državno sudbeno vijeće može uputiti znači suca na liječnički pregled. Znamo da se svi možemo naći u određenim situacijama kojih ni sami nismo svjesni ili nam naša neka uža okolina na njih ne može iz određenih razloga na naše probleme ukazati, dobro je da u sustavu sudstva DSV može učiniti taj iskorak i uputiti nekoga na liječnički pregled i provjeriti njegove i fizičke ali i mentalne i sve ostale sposobnosti za obavljanje ovako važne funkcije. Evo i ovaj zakon znači ide u pravcu podizanja kvalitete na korist sudstva, na korist naših građana, stoga će Hrvatska narodna stranka podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba HDZ-a Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću. Dakle, točno je da je Zakon o Državnom sudbenom vijeću donijet 2010. Naravno, tada kao poseban zakon, međutim evo Državno sudbeno vijeće nekad u sklopu Zakona o sudovima je tijelo koje bira suce i razrješuje već dugi niz godina. Odredbe o njegovom radu i njegove ovlasti rekla bih godinama se cizeliraju, poboljšavaju, izbor se čini, osigurava se sve veća transparentnost izbora, ali priča i napisa će bit uvijek. Evo vidim i sad jedan aktualan usprkos toga što smo bodove iz intervjua sveli na 20%, dakle na nešto što se ocijenilo kao ravnoteža u odnosu na onaj apsolutno objektivizirani kriterij pisanog ispita ili ocjena rada sudaca koji su već u sustavu. Evo toliko uvodno, a sad bih rekla da prije svega želim reći da nam je drago jer su mnoge primjedbe istaknute u raspravi u prvom čitanju prihvaćene i ugrađene u ovaj konačan tekst zakona, pa o njima više nećemo govorit. Ono što mislim da je apsolutno dobro da se u ovom zakonu jasno definiralo da položaj sudaca koji su na sudačku dužnost imenovani prije 31. prosinca 2012. godine da ne bi bilo sporno njihovo daljnje napredovanje u karijeri ili premještaji sudaca obzirom da bi se moglo postavit pitanje da oni nemaju državnu školu. Pa je li, obzirom da je do sada bilo zapravo situacija ako sudac prelazi u drugi sud da se mora razriješiti iz jednog suda i imenovat u drugi i bilo bi pitanje može li se uopće imenovat za suca. Dakle, sad je to ovim odredbama ta situacija razriješena. Također je dobro da je uvrštena u zakon ova odredba kojom se čini transparentnim premještaj sudaca kako ministar kaže tzv. dobrovoljni premještaj. Ja zapravo ne znam temeljem čega se on uopće događao, osobno ne vidim nekakav temelj zakonski kako se događao ali dobro. Dakle, ali imali smo i u prethodnim godinama slučajeva da se dovijalo svakojako, da se izabrao sudac, odnosno imenovao u jedan sud, pa je onda završio u petom sudu, a ovaj sud gdje je imenovan je grcao u predmetima itd. Evo mislim da je ovo sad u redu da se ovako premještaj sudaca uredi transparentno kao što je to do sada bilo za državne odvjetnike i već je Državno odvjetničko vijeće to na taj način i provodilo. Dakle, ono što je bitno, bitno je da se oglasi potreba za sucima, da se oglasi mogućnost premještaja, da se radi lista prvenstva prema svim onim koji žele biti trajno ili privremeno premješteni i da se uzima u obzir ispunjavanje njihove sudačke obveze u posljednje dvije godine. Temeljem toga se čini lista prvenstva i postotak ispunjavanja okvirnih mjerila i da se temeljem toga donosi odluka o premještaju naravno vodeći računa o potrebama suda i onog sa kojeg se premješta i onoga suda u koji se premješta. Što se tiče stegovne odgovornosti sudaca dobro je kolega Vuljanić postavio pitanje ako ponašanje protivno sudačkom kodeksu o čemu se, za što ima argumenata da je sudački kodeks zapravo skup načela kako bi se trebalo ponašati, ali ako nema apsolutno nikakve sankcije, ako se ne ponaša sukladno tom kodeksu onda je pitanje zašto bi ga se, koja je njegova svrha osim neke ajde instruktivne norme i možda međusobnog uvažavanja ne znam kako bih to rekla. Ali stvarno otvara se to pitanje. Novo stegovno djelo koje je uneseno ovim zakonom je ako se sudac u rješavanju, dakle u Zakonu o sudovima je rečeno da se predmeti moraju rješavati po redoslijedu zaprimanja ako se ne radi o hitnim predmetima, a onda je i stegovna povreda, odnosno stegovno djelo ako sudac u rješavanju predmeta bez opravdanog razloga bitno odstupa od redoslijeda zaprimanja, odnosno ne vodi računa o njegovoj hitnosti. U prvom čitanju sam upozorila na ovo bitno jer je već stipulacija bez opravdanog razloga omogućava da DSV kod odlučivanja o stegovnoj odgovornosti dakle procjenjuje opravdanost tog razloga, a onda ne treba još i bitno odstupa jer se nikada ne zna što je to bitno. Je li bitno 5 predmeta, 10 predmeta, 25 predmeta ali slično imamo odredbu, dakle nije to novina. I u postojećem zakonu kod stegovnih djela također stoji sada da će se pokrenuti osobito stegovni postupak pa kaže jedna odredba ako bez opravdanog razloga broj odluka koje je sudac donio u jednogodišnjem razdoblju je bitno ispod prosjeka u RH. Sad je to ispod broja odluka po okvirnim mjerilima, ali isto i tu se ne zna što je to bitno, jel' to 5%, 10% ili koliko i tko je taj tko će odrediti što je bitno, a kod stegovnih mjera, odnosno stegovnih prijestupa bi moralo to biti kao i u kaznenom jasno određeno koje je to stegovno djelo. Također i uvođenje ove nove ovlasti Državnom sudbenom vijeću, dakle da ono može a to je predviđeno dopunom članka 78. postojećeg zakona koji govori o prijedlogu za razrješenje. Dakle, kad se može prijedlog za razrješenje postaviti u slučaju trajnog gubitka sposobnosti za obavljanje sudačke dužnosti kaže ako se radi o oduzimanju poslovne sposobnosti odluka suda o oduzimanju poslovne sposobnosti odluke nadležnog tijela da su tjelesna i duševna svojstva takva da ne omogućuju obavljanje sudačke dužnosti. Očito je ova mogućnost postojala i po sadašnjem zakonu samo se ja to pretpostavljam da je razlog dopune ovoga članka što se zapravo nije znalo tko je taj tko će pokrenuti ocjenu te provjere tjelesnih i duševnih sposobnosti jer se zapravo teško može odrediti tko je poslodavac sucu. Da li mu je to DSV koje ga je imenovalo i ima ga pravo razriješiti ili bi to bio predsjednik suda. Pa vjerojatno što se to u praksi se nije ovo moglo provesti pretpostavljam da je onda i dopuna ovoga članka. Dakle, htjela sam time reći da ovo nije baš neka velika novina, da je to na neki način postojalo i u postojećem zakonu samo ovime se omogućuje i faktična provedba. I sad ministre upozoravam na amandman Odbora za zakonodavstvo koji ćete vjerojatno prihvatiti, a vidim da ste u ovoj terminologiji dakle da se podvrgne prosudbi tjelesnih i duševnih svojstava. Amandman odbora je u ovom članku 16. da to bude liječnička prosudba. E, ali upozoravam da onda imate taj izričaj i u članku 12. ne zaboravite gdje se određuje stegovna povreda pa bi tu isto ako prihvatite amandman treba ga uključiti i u ovaj članak da bude jednoznačno. A vidim da se s tom terminologijom tako vrluda i traži se najbolji izraz jer u prvom čitanju jest bila liječnička pa je izmijenjena iz nekog razloga ne znam. Ali evo upozoravam samo na to da treba to ujednačiti. Što se tiče postupka imenovanja predsjednika sudova htjela bih još nešto reći, rekao je ministar sad da je nadopunio razloge zbog kojih predsjednik sudova može biti razriješen. Dakle, da se vidjelo u praksi da stanje na sudu nije dobro ali da nema temelja zakonskog za razrješenje predsjednika. Da, hoću reći ovo je sve napredak. Nekad smo imali davno Zakon o sudovima u kojem apsolutno nikakvog, nikakvog nije bilo mogućnosti nikakvog razrješenja pa smo imali strašnih slučajeva strašnih ponašanja predsjednika sudova, a nismo imali temelja zakonskog. Evo onda smo to tada rekli ako vrijeđa ugled suda ali ovo je sad razrađeno. Mislim da to nije loše i da je dobro. Upozoravam, kao što sam to i na odboru upozorila, da ova stipulacija u članku 19., odnosno u članku 85. osnovnom a koja glasi kada se ne ostvaruje program rada izložen u postupku imenovanja da bi tu ipak trebalo reći ne svojom krivnjom ili ako ne postoje objektivne okolnosti. Nešto bi trebalo jer ovako jasan izričaj kaže razriješit će ovaj da će DSV razriješiti, će ako ne ostvaruje program, onda ispada da on ukoliko ga ne ostvari mora bit razvišen, a možda će se to dogodit da ga nije mogao ostvariti uz najbolju njegovu volju i trud, da nije mogao iz nekih objektivnih razloga. Jer primjerice nije bilo dovoljno sredstava proračunskih za izvršenje tog programa i tako dalje. Dakle, o mobilnosti sudaca smo rekli, o oslobađanju od obveza obavljanja sudačke dužnosti to je također dobro obzirom da vidimo da je i po onim izmjenama zakona i po donošenju Zakona od državnom sudbenom vijeću zaista članovi, predsjednik imaju sve više i više dužnosti i ovu odredbu je trebalo ugradit u zakon. Prema tome i hvala što ste, niste izbrisali odredbu stavka 2. jer mislim da je to dobro za funkcioniranje Državnog sudbenog vijeća, pa i Državno odvjetničkog vijeća da taj mandat bude cjelovit za cijelu tijelo. I na kraju nešto također o jednoj nebitnoj odredbi a koja je izazvala dosta pozornosti u javnosti, odnosno kod sudaca to su imovinske kartice. Mislim da apsolutno na ovaj način integritet sudaca nije u ničemu ugrožen, dakle ukoliko smo htjeli kao jedno antikoruptivno sredstvo imat uvid u imovinu sudaca onda oni moraju bit, bit javne, tako smo to i rekli zakonom da su javne samo jedno, jedno tehničko rješenje koje je možda sad bilo u podzakonskom aktu ugrađeno u zakon. Dakle, neće one moć bit predmet trača, kako bih ja rekla, kao što su to često i uglavnom imovinske kartice državnih dužnosnika, Saborskih zastupnika i ministara, da se to uglavnom uzima tako i radi se onda kojekakvi napisi i kombinatorike. U ovom slučaju se to neće moć činiti putem interneta, da svako surfa po tome, nego će onaj tko je zainteresiran imat pravo uvida, obratit će se zahtjevom, neće ga morat obrazlagat zašto, ali će mu morat Državno sudbeno vijeće u roku 8 dana dostavit karticu naravno sa izbrisanim onim osobnim podacima kako je to već propisano. Evo, iz tih razloga mi ćemo ovaj zakon podržati, a ono što sam još htjela pitat ministra, šta kaže Europska komisija o ovoj novini između dva čitanja? Dakle, da u postupku imenovanja predsjednika sudova osim mišljenja neposredno, predsjednika neposredno višeg suda, da se traži mišljenje Vrhovnog suda i mišljenje ministra. To pitam iz razloga što je svojedobno bilo velikog nastojanja da se imenovanje sudaca, ali i predsjednika sudova potpuno otkloni i makne od Ministarstva pravosuđa. Ja razumijem razloge zašto bi ministarstvo trebalo biti involvirano, jer se tu ipak rad o sudskom upravo i onoj logistici na kraju krajeva za koju sredstva osigurava ministarstvo. Sve mi je jasno, samo pitam je li vidjela ovo Europska komisija i šta ona kaže na to? Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Andrej Plenković. Izvolite kolega.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Evo kolegice Lovrin upravo ste spomenuli na kraju jedno od bitnih pitanja, dakle izmjena članka 83. i poznavajući koliko se inzistiralo u kontekstu pregovora oko poglavlja 23. upravo na ovoj koncepciji da se suci imenuju na neki način od svojih, jel dakle da se na, da se što više smanji utjecaj izvršne vlasti. Bilo bi dobro možda da nam ministar malo dodatno pojasni ovu novinu, jer je činjenica da je to nešto što prije temeljem pregovora nije bilo na stolu u razgovorima sa komisijom. Isto tako možda bi bilo dobro da se osvrnemo i na niz medijskih natpisa, komentara koji problematiziraju bodovanje razgovora kod intervjua. Mislim da je ovo što ste predložili, obrazloženje jako dobro da se suzi taj kanal nekakve arbitrarnosti. Ja sam pripremajući se za ovu točku dnevnog reda pročitao članak u jednom tjedniku danas, da ga ne citiram koji je, da ne radimo marketing, ali zaista nabrajaju nevjerojatan broj slučajeva gdje se prema ovome što tu piše čini gotovo na način da je intervju bio taj koji je mogao utjecati na konačan rezultat pri odabiru pojedinih kandidata za različite sudova, i u različitim gradovima. Tako da se čini da je tih 20 bodova relativno malo u smislu ukupnog broja bodova, ali je očito utjecalo, što ste vi sami rekli, na nečije karijere, na nečije planove, na nečije sudbine. Nema idealnog sustava, eliminirajte intervju u cijelosti isto nije dobro, jer nije uzelo da ove neke druge stvari stavljate u smislu fizičke sposobnosti, zdravstvenoga stanja itd., sve to ima ima svojih razloga. Ali ono što bi me zanimalo, da li postoji jedna objektivna analiza ministarstva, koliko je bilo tih "problematičnih situacija" ili to ostaje sve ovako na razini tihih patnji, i komentara i sličnoga. To je ono što ostaje malo u zraku kao jedna neugodna situacija pri važnom procesu imenovanju sudaca. Hvala.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Ingrid Antičević-Marinović, izvolite kolegice.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo, ovim paketom zakona koji kolokvijalno nazivamo pravosudni, raspravljamo ovako obnoć, tako nekako uvijek godinama nas dopadne sasvim slučajno da raspravljamo o tim zakonima u ovo opskurno doba, ali zakoni su svijetli, oni svijetle, svi smo rekli i donest će jedno novo svjetlo u radu i transparentnosti pravosuđa koje građani toliko očekuju. Očito je da ovim prijedlogom zakona ministarstvo vlada u cjelini a i mi vidim da se oko toga slažemo donosimo jednu pomoć koja je potrebna sucima, pogotovo sucima koji rade u državnom sudbenom vijeću. Potrebna im je pomoć da te njihove odluke vrlo važne odluke, najvažnije odluke koga će oni primiti u svoje redove, koga će unaprijediti i koga se moraju riješiti i koga se moraju riješiti, kome se moraju zahvaliti jer sudac kako je izabran, na koji način je izabran tako će se i ponašati, takve će i odluke sud donositi. I to vidimo to točno možemo pratiti od potrebične one slavne komisije pa do dana današnjega. Mnogi su suci naučili se da toliko kreativno tumače zakon da to više nema veze sa izvornim tekstom iako zakon ne treba nikakvo posebno tumačenje osim jezičnog tumačenja. Pa evo svoju raspravu počet ću time kako bi se osvrnula na ove neke nedoumice koje ponovo izazivaju neki prijepor kod sudbene vlasti odnosno jednog djela pripadnika sudbene vlasti. U jednom engleskom pabu sjedilo je jedno društvo, došao je jedan čovjek i kaže častim vas pićem. Čovjek koji je sjedio u kutu pobunio se, jel ti znaš tko sam ja. O čemu ti ja, ništa nije bezazleno, samo častim. Jel ti znaš tko sam ja? Ja sam engleski sudac. Engleski sudac ne dozvoljava da ga itko počasti pićem. Dalje, bila sam u prilici da pitam upravo kako engleski sudac, odnosno koliko je norma engleskog suca. Nisu razumjeli koliko sudac mora riješiti predmeta, ponovno nerazumijevanje. Iz trećeg pokušaja oni odgovaraju kod nas to nema, sudac riješi predmeta koliko može, a on riješi zaista koliko njegove intelektualne i fizičke snage to dozvoljavaju a to je najviše što može. Ponekad je to samo jedan jedini predmet al onda je to predmet od tisuća i stotina možda tisuća stranica. Dakle on ne izbjegava svoju dužnosti, on joj radosno se priklanja. On ne govori ja nisam nadležan ili to je ovaj sud ili drži u ladici. E zato engleskog suca kad biste pitali da pokaže ili tražili od engleskih sudaca da pokažu svoje imovinske kartice digla bi se revolucija jer bi to za njih bila uvreda. Međutim mnoge zemlje imaju sasvim, a i oni sada već imaju probleme, ja mislim da će morati pogotovo sa nagomilanim predmetima. To je bilo nekada da naravno da vjerojatno je tu bilo pupolja u tom žitu, ali to se nekako klasje talasalo i bilo nam je nekako svima uzor. Danas toga više nema, mnoge zemlje su prisiljene. Jednostavno svaku vlast kontrolirati. To jednostavno javnost hoće. Svaka vlast je sumnjiva. Vlast nije optuženik, optuženiku netko drugi utvrđuje krivnju. On nije prisiljen ništa dokazivati, al vlast svaka je dužna tumačiti i obrazlagati svoje odluke i zato ono što je najspornije, što je izazvalo čak i reakcije Bruxellesa šta se to kod vas događa, kako to neki koji su napisali odlično ili dobili najveći broj glasova odnosno bodova prilikom nečega što je najvažnije, izrada sudske odluke i obrazloženje, pa što mene briga kako se sudac, je li vješt u nečemu, kakvu politiku tumači, kako ima odnos prema ovo, kako se on verbalno izražava. Najbitnije je kakvu je on odluku donio, da je odluku donio na temelju zakona i da ju je razorno obrazložio. E ali takvih bilo ne nemali broj slučajeva da su takvi otpadali i normalno je da to izazvalo revolt. Ne samo da je to uzbudilo one kandidate koji pretendiraju na određenja mjesta nego da je to u cjelini uznemirilo svekoliku javnost i dodatno narušilo ugled te visoke institucije. Dakle, mi tražimo odnosno Državnom sudbenom vijeću treba dati odlične, dobre mehanizme da izabere najbolje moguće, ne one koje se njemu sviđaju ili su mu prilikom tog prvog susreta simpatični ili manje simpatični. Dalje, ne samo kod tog bodovanja, mislim da je nađena prava mjera. Ako zaista je netko toliko nesposoban da se verbalno izražava e onda to će suci, odnosno članovi Državnog sudbenog vijeća biti dužni obrazložiti jer sve je dobro što se dobro obrazlaže. Nadalje, postupci pred Državnim sudbenim vijećem, oni su nekada bili kad je tek formirano tek Državno sudbeno vijeće, bili su iznimka, sada je Državno sudbeno vijeće počelo je raditi, tih postupaka ima sve više, to ne znači da ima možda sve više kršenja ali oni preuzimaju tu svoju dužnost za koju su se toliko borili da sami o tome odlučuju. Međutim to je još uvijek nedostatno i nekako se stječe dojam, stječe javnost dojam da se mnogi ponašaju konformistički. Nedavno je odnosno prije nekoliko mjeseci, za nekoliko sudaca, pravosudnih dužnosnika koji su se pojavili pred Državnim sudbenim vijećem, koji su kasnili u svojim odlukama, dakle odlukama da ne govorimo o drugim radnjama koje su trebale biti provedene u postupku, a nisu, samo se računa od donošenja od zaključenja rasprave a koliko je godina ili desetljeća prošlo, to se nije ni računalo. Zakasnili su prema građanima 50 i nekoliko godina. Dobili su po od strane javnosti ne baš adekvatne sankcije. Međutim, nismo mi ovdje da sudimo oko tih sankcija ali nešto što mi moramo ovdje čuvajući državni fiskus od zadnjih desetak godina Hrvatska je presudama suda u Strasbourgu osuđena da plati ogromne iznose zbog nerada i neadekvatnog rada sudbene vlasti. Dakle država plaća ne oni. U 44 slučaja e sad tu je i odgovornost izvršne vlasti. Lijepo stoji u zakonu, Zakonu o sudovima da kad sudac grubom greškom dakle svojom krivnjom prouzroči štetu stranci pa zbog toga država mora odgovarati jer mora nadoknaditi štetu takvoj stranci bilo izravno bilo da nam takve pljuske dolaze iz Europe, e onda bi trebalo pokrenuti postupke za naknadu od takvih pravosudnih dužnosnika. Pa se postavlja pitanje u koliko je to slučajeva učinjeno. Dakle svi mi moramo i taj neugodni dio odgovornosti jer nije to baš ugodno jel, i nije sucima ugodno suditi svojim kolegama, nisu to ugodne dužnosti ali oni su te dužnosti tražili, prema tome moraju ih preuzeti. Bilo je dosta ovdje govora o tome da nažalost ima slučajeva da su suci obolili. Ja vjerujem da mnogi su obolili da više nisu ni sposobni obnašati dužnost, prema njima treba biti obziran ali treba zaštititi i sudbenu vlast i zaštiti građane. Mislim da nema nikakve dileme da se posebno opravdava takvo unošenje i razrada takve situacije u ovom Zakonu o Državnom sudbenom vijeću jer na to upućuje izravno odredba članka 123.našeg Ustava koji kaže da je sudačka dužnost stalna ali da će sudac biti razriješen sudačke dužnosti pa između ostalog izravno se navodi, ako trajno izgubi sposobnost obavljanja svoje dužnosti. Prema tome to je izravno uporište u našem Ustavu. Ali jednako tako kada se govori o sudačkoj odgovornosti o kojoj raspravlja i meritum donosi samo Državno sudbeno vijeće, govori upravo o tome kako su suci, članak 122.stavak 2., kako suci ne mogu biti pozvani na odgovornost za izraženo mišljenje ili glasovanje pri donošenju sudske odluke. E sada slijedi ono, osim ako se radi o kršenju zakona od strane suca koje je kazneno djelo. E zato ja ponovno apeliram da je nama nužno jer na to Ustav govori, Ustav nije izbrisao tu odredbu kada je nama '96.godine nestalo iz Kaznenog zakona, slavnog, "slavnom" kao što se pomoću tog zakona dešavala otimačina državne imovine jer tobože nema više društveno, društveno je bilo nešto prokleto, ismijano. Pa vidi kakva društvena imovina. Najprije je trebalo ismijati nešto kako bi se prigrabilo [[Upadica: Vrijeme kolegice.]] Evo, i zato je nama poštovani gospodine ministre nužno radi čistoće sudaca i zaštite njihove od šikanoznog postupanja kazneno djelo kršenja zakona od strane suca potpuno na tragu Ustava.
Hvala. I zadnji prijavljeni Draženko Pandek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče, ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Dakle ovo je jedan od niza zakona koje je Ministarstvo pravosuđa uputilo u proceduru, a koje će uvjeren sam bitno pridonijeti sređivanju stanja u pravosuđu i koje će poboljšati efikasnost sudova. Mislim da toj tvrdnji pridonosi i činjenica da su svi klubovi zastupnika do sada podržali ovaj prijedlog. Eto čak nema ni kolege Vinkovića da kritizira pa mislim da je to izuzetna potvrda da je ovaj zakon izuzetno dobar. Na raspravu o ovom zakonu potaknule su me doduše određene primjedbe koje su se mogle čuti kroz medije i kroz javnu raspravu o ovom zakonu pa se i ne bih toliko osvrtao na ostale odredbe ovog zakona koje su smatram dobre i koje nisu izazvale neke polemike, nego na one u vezi kojih sam čuo određene primjedbe. Prva primjedba je bila o načinu bodovanja kandidata za sudačku dužnost. Već je bilo govora o tome da smo u medijima nažalost mogli pročitati brojne kritičke osvrte upravo na način provedbe tog usmenog ispitivanja kandidata, pa smo tako mogli doznati da su se postavljala pitanja koja nemaju nikakve veze sa stručnošću i radom kandidata. Kroz medije su se provlačile insinuacije o biranju sudaca na temelju rodbinskih i prijateljskih veza ili pak o promicanju sudaca na temelju tih veza. Takvi navodi i uporište su nalazili u činjenici da su određeni kandidati za koje se ustanovilo da su u određenim vezama sa utjecajnim osobama manje dobivali na temelju bodovanja njihovog dosadašnjeg rada ali su prestigli druge kandidate upravo na temelju bodovanja usmenog razgovora. Naravno da te sumnje uopće ne moraju značiti da su te osobe izabrane zahvaljujući vezama s utjecajnim osobama, da su bile privilegirane ali je zbog dosadašnjeg načina bodovanja mogla biti bačena sjenka sumnje na te odluke što svakako nije dobro. U raspravi po odborima je bilo istaknuto da se može dogoditi da pojedini kandidati nema svoj dan zbog umora, treme, možda bolesti da uslijed tih okolnosti povuče slabije rezultate na usmenom razgovoru. Stoga bih podržao prijedloge da se u budućnosti u daljnjim promjenama i poboljšanjima ovog zakona manji bodovni značaj dade tom usmenom razgovoru ili da se bar u određenoj mjeri taj razgovor objektivizira u smislu da se unaprijed odredi bar dio pitanja koja će se postaviti svim kandidatima i da određena pitanja nose unaprijed određeni broj bodova. Upravo zbog tog razloga bih pohvalio rješenje da odluka o imenovanju sudaca sada mora biti obrazložena. Vjerujem da će upravo to pridonijeti rješavanju prijepora u svezi imenovanja, a nadam se da će buduća rješenja ukoliko potvrde prakse to pokažu biti prema rješenju koje sam sugerirao. Druga odredba koja je potaknula određene polemike je ona o pravu DSV-a da odredi da se sudac podvrgne prosudbi njegovih tjelesnih i duševnih svojstava ako iz ponašanja sudaca ili njegovog odnosa prema radu dakle proizlazi sumnja na trajni gubitak sposobnosti za obnašanje sudačke dužnosti. Mislim da je ova odredba predvidiva posljedica činjenice da se sudačka dužnost obavlja trajno. Jednostavno mora se DSV-u dati instrument da ustanovi da li određeni sudac zbog tjelesnih i duševnih prepreka može obavljati svoj posao jer ukoliko to nije slučaj da postoje tjelesne i duševne prepreke, sustav je eto do sada bio nemoćan, nije se gotovo ništa moglo učiniti i stoga smatram da je ova odredba dobra i nužna. Istina je da je ova mogućnost mogla hipotetski biti zloupotrijebljena, ali tu bi lijek mogao biti ono što je već u nekoliko navrata predloženo, dakle da i predsjednik DSV-a podnosi izvješće Saboru i rješenje u tom smjeru bih i osobno podržao. Još jedna odredba koja je izazvala polemiku je odredba članka 55.a prema kojem kandidati za suca Vrhovnog suda Republike Hrvatske koji su podnijeli prijavu za oglas, a nisu dakle pravosudni dužnosnici, pristupaju provjeri znanja pred vijećem. Osobno mišljenja sam da bi uvjet za izbor trebao biti jednak za sve, pa eto smatram da bi obveza pristupanja provjeri znanja trebala vrijediti za sve ili za nikoga. Mislim da bi tome bilo u potpunosti zadovoljeno ono načelo jednakosti svih pred zakonom. Inače osobno podupirem načelno čim veće objektiviziranje svih natječaja i zastupam načelo da objektivna provjera znanja bude obligatorna kod imenovanja na čim veći broj dužnosti položaja bez razlike dakle da li se radi o sucima ili drugim osobama. Pohvalio bih odredbu koja kao razlog za pokretanje stegovnog postupka određuje situaciju koju sudac bez opravdanog razloga bitno odstupa od onog redoslijeda zaprimanja predmeta u sudu rad, odnosno da ne vodi računa o njihovoj hitnosti. Iz prakse znamo da je često činjenica da određeni predmeti ne budu riješeni godinama jer u njima nije provedena niti jedna parnična radnja ili pak da određeni kazneni predmeti odu u zastaru zbog upravo nepostupanja suda ili pak da određeni predmeti budu riješeni prije i daleko brže od predmeta koji su već godinama u radu, a istog su ili manjeg stupnja složenosti. Primjedbe na takvo postupanje su bile pogotovo česte rekao bih kod Upravnog suda, bar koliko ja imam saznanja. Ovo je izuzetno bitna odredba koja bi dakle trebala pridonijeti boljem i efikasnijem radu, ali i suzbijanju mogućnosti korupcije. Osobni bih volio da se uspostave mehanizmi kod kojih bi se reagiralo kod svakog slučaja, dakle kod svakog slučaja kad je neki predmet naprasno, značajno preskočio svoj redoslijed rješavanja bez nekog opravdanog razloga. Kod svakog takvog slučaja uspostavio bih osobno obvezu suca da takav slučaj posebno obrazloži. Evo završno mogao bih reći da je većina drugih odredbi ovog zakona oko čega smo se već složili usmjerena na postizanje efikasnijeg i boljeg rada kako DSV-a, tako i sudaca i pridružio bih se podršci donošenja ovog zakona. Hvala.
Hvala. Ovime smo završili. Ministre završno? Izvolite.
Hvala lijepa. Ne bih ali eto bilo je par pitanja pa. Prvo kodeks, spominjao se u više navrata, dakle kodeks ima svoju ulogu zato što sudačka vijeća prilikom davanja prosudbe o napredovanju sudaca pa i za predsjednike suda upravo vode računa o kodeksu, dakle njega treba zadržat i on ima svoju ulogu. Nismo ga htjeli zadržat kao stegovno djelo jer je preneodređen i spada u jednu ovu sferu potpunog internog ja bih rekao uređenja sudbene vlasti. Zato je kodeks. Amandman na liječnički pregled, na izričaj, apsolutno prihvaćamo. Ja zahvaljujem na ovoj intervenciji da ga promijenimo u 2. stavku, amandman Odbora za zakonodavstvo. Eto ja ću reći zašto smo šetali u tome kao što ste rekli, zato što je DSV tražio drugi izričaj. Mi smo krenuli s liječničkim , nama se činilo logičnije, oni su došli i rekli dajte nam ovu odredbu. Rekli smo ok, vi uređujete, vraćamo se natrag. Zašto uopće procjene jer ste rekli da i dosad postoji to kao osnova za razrješenje. Zato što nismo imali mehanizma što ako se netko ne podvrgne procjeni. To vam je ono što je bitno. Vama nije problem kad vi imate tu procjenu, ja pretpostavljam da nije DSV-u ali što, ja se neću podvrgnut, ne može mi nitko ništa i vi zapravo imate pat situaciju. Zato smo ovo uveli, jer ona odredba bez ove ne znači ništa. Kod izričaja razriješit će zbog neprovođenja programa, imamo i druge izričaje, razriješit će zbog ovog i zbog onog i praksa DSV-a dosad je bila da ona uvijek uzima u obzir naravno kako su objektivne okolnosti, kao i svugdje kod svakog postupanja uostalom. Ako bude problema tu promijenit ćemo, zasad ne interveniramo. Što se tiče mišljenja komisije o mišljenju, dakle mišljenje smo uveli, ono nije obvezujuće, dakle ono je jedno izuzetno blaga forma, čak smo rekli ovo je i konstatirano imamo i šutnju administracije, znači ako ga ne damo smatra se da je pozitivno. Dakle mišljenje ministra pravosuđa ne obvezuje ni na koji način DSV. Mi smo sve ove zakone preveli i poslali, na ovu odredbu nismo imali primjedbe, znači na ovo unošenje mišljenja jer je očito procijenjeno da ona ne znači zadiranje u ovlasti DSV-a, one koje su ustavne, da samostalno bira. To je nešto što može samo pomoći u izboru, prilikom odluke o izboru. Ja ću vam reći da sam kao ministar sretan što nemam u jednu ruku ovlast biranja predsjednika, to nije lako radit, nemamo kapacitet i razrješivanje, možda još gore, ali u drugu ruku prije ili kasnije ili će stvari profunkcionirat ovako kako su postavljene ili će kroz određeni broj godina trebat o tome razmišljat. Sad uopće to nije nešto što je otvoreno, ali gledajte to je uprava. Uprava mora nekom odgovarat za ono kako radi i kako provodi program, odgovara građanima. To nije sudbena vlast. Mi smo malo otišli tu u jedan ekstrem jer smo zapravo upravljanje sudom i kontrolu da li netko dolazi na radno mjesto u određeno itd., znači da li se obavljaju redovne funkcije od kadrovskih nadalje, …, ali dobro, tu smo gdje smo. Za intervju bodovi, analiza, nemamo je jer mi ne sudjelujemo u tome ni na koji način, mi nemamo uopće obavijesti o tome kao Ministarstvo, dakle to radi DSV. Kome, kako daju, tko se žali, tko ne, mi to ne znamo. Ali postoji jedna druga stvar, tako smo napravili sistem, postoji jedna druga stvar zašto mi nismo išli ni gore ni dole, a to je zato što smo očekivali da će nam i zato sam rekao da me na početku žalosti zašto se rasprava o svemu ovome od strane sudbene vlasti pretvorila u kartice ovo izvješće i ne znam više što je treće – imunitet. To je nešto što prosječnog suca uopće ne zanima. Određeni ljudi tamo su usmjerili raspravu o tome i izbjegli smo raspravu o ovome. Mi smo očekivali da će nam sudbena vlast, Udruga hrvatskih sudaca, opća sjednica Vrhovnog suda ili netko drugi ako ima problem sa bodovima ukazat na to. Međutim, mi osim individualnih nekakvih, znate kad vam netko piše pritužbu o kojoj mi ne možemo uopće ništa, nemamo ništa. I onda smo rekli zašto ćemo mi intervenirati u tih 20 bodova kad je svima to dobro. Svi se žale, a svima je dobro, svi šute. Pa nećemo ni mi intervenirati. Mi smo rekli, mi ćemo uvest obrazloženje kao što smo rekli jer je ono korektno, ono je transparentno. A ako se hoće intervenirati to moraju prvenstveno ciljat ljudi na koje se to odnosi. Njima očito odgovara ovaj sistem. Jer individualno svi se žale, pišu itd. ali službeno svi šute. Dakle, to je jedan sustav koji je očito dobar. E zato nismo išli ni dolje ni gore, samo smo uveli obrazloženje. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama ministre. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću, drugo čitanje, PZ br. 211. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada RH podnijela je amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom. U skladu sa člankom 166. Poslovnika Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim da se izjasnimo tko je za to? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova 88 glasova za i 25 suzdržanih prihvatili prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim predstavnika predlagatelja poštovanu zamjenicu ministra pravosuđa Sandru Artuković Kunšt da obrazloži amandmane Vlade RH. Amandman broj 1.
Hvala lijepo. Članak kojim se obuhvaća izričaj iz amandmana 1 odnosi se na odgovornost predsjednika suda. Smatramo da je potrebno ovim amandmanom uvesti i mogućnost da se isključe opravdani razlozi koji su predsjednika suda doveli do neizvršavanja i neostvarivanja programa. Dakle ako predsjednik suda ne ostvaruje program, a zato postoje opravdani razlozi, mislimo da ne bi trebalo doći do njegovoga razrješenja. Dakle ako bez opravdanog razloga ne ostvaruje program rada to je cilj ovog amandmana.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 1 Vlade RH. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 1 Vlade RH. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 87 glasova za, 3 glasa protiv i 9 glasova suzdržanih prihvatili amandman broj 1 Vlade RH i time je postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 Vlade RH. Molim obrazloženje.
Cilj ovog amandmana je precizno odrediti primjenu zakona u odnosu na postupak izbora predsjednika sudova. Naime, mnogim predsjednicima sudova mandat ističe u prvoj polovini 2013.i to pretežito 1.rujna 2013. ili početkom 2014. Odrediti točnu primjenu zakona za ove u slučajevima izbora ovih predsjednika sudova je bitno i mi smo predložili da se postupci njihovog izbora provode prema ovom zakonu o kojem sada glasamo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 2 Vlade RH. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 2 Vlade RH. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da smo većinom glasova 85 glasova za, 31 glasa suzdržana prihvatili amandman broj 2 Vlade RH i time je postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Prelazimo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Poštovana zamjenice ministra, amandman broj 1 na članak 15.
Vlada prihvaća navedeni amandman.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 na članak 16.
Vlada prihvaća amandman 2 na članak 16.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 3 na članak 22. istog zakona.
Vlada prihvaća amandman 3.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Za donošenje ovog zakona u skladu sa člankom 226. Poslovnika Hrvatskoga sabora potrebna je natpolovična većina od ukupnog broja zastupnika u Hrvatskom saboru. Molim da se izjasnimo tko je za konačni prijedlog zakona? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 95 glasa za, 2 glasa protiv i 20 glasova suzdržanih donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Nastavljamo sa - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju kazne zakona, prvo čitanje, P.Z. br. 279. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili. Da li u ime predlagatelja? Ministre izvolite uvodno.
Hvala lijepa. Evo sad preskačemo s teme na temu, ali ne što se tiče pravosuđa i dalje. Bit ću kratak, prvo čitanje. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izvršenju kazne zatvora. Ovo je 12 izmjena kad smo u velikim brojevima. Ono što je ovdje osnovno i što je dobro i što zapravo snaži i pokazuje ako hoćete i povjerenje vas kao zakonodavaca u sudbenu vlast da dobro rade svoj posao je promjena odredbi oko uvjetnog otpusta. Dakle, mi smo i to je osnovna izmjena ovim zakonom koji se uvodi. Mi smo do sada imali uvjetne otpuste uređene na način da je to odrađivalo jedno povjerenstvo pri Ministarstvu pravosuđa koji su sačinjavali tri suca, jedan državni odvjetnik i jedan djelatnik ministarstva iz Uprave za zatvorski sustav i oni su o tome odlučivali. Razmišljajući išli smo prema tome da i to treba bit dio odluke koja spada u sudbenu vlast. I mi sada to dajemo sucima, sucima izvršenja da oni odlučuju o uvjetnim otpustima, uvodimo drugostupanjski postupak, dakle u drugom stupnju će odlučivat Vijeće, dakle opet sudbena vlast i na taj način zapravo naglašavamo ulogu sudbene vlasti u ovome. Naravno, neke zemlje imaju jedna rješenja, neki druga, ali mi smo htjeli ići sa ovim upravo da snažimo to i da to bude jedan integrarni postupak. Znači, onaj tko je nekoga stavio u zatvor da i odlučuje kad će izaći van. To je rješenje za koje smo, kažem odlučili smo se. Ono je dobro, razgovarao sam evo i ja osobno sa sucima izvršenja i oni kažu da apsolutno imaju kapacitete za to raditi, znanja i sposobnosti to se podrazumijeva. Ali govorili smo o kapacitetu materijalnom i drugom da imaju i da se to može. Mi smo imali jedan mali zazor da li će vam to povećat troškove i to je recimo nešto što hoće dovest do povećanja troškova, ali to je sitno povećanje u odnosu na dobit koju kroz ovo očekujemo. Evo to je to. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Da li u ime odbora netko želi uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prema Poslovniku mogu predložiti ukoliko klubovi prihvate skraćenu raspravu po klubovima. Da li možemo ograničiti raspravu sa 15 na 10 minuta? Hvala lijepa. Izvolite kolega Novak u ime Hrvatskih laburista.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministre sa suradnicom. Ja vas neću pohvalit za ovaj zakon, ali čisto iz razloga da ne pretjerujemo, da ne odemo sad već u drugu krajnost. Ja nisam pravnik, prema tome neću ni sa stanovišta struke o tome, ali eto ono kao laik što sam primijetio da, ne znam da li ja to prepuštam vama stručnjacima ali u članku 19. stavak 5. primječujem da je do sad pisalo tko upravlja službom. Dobro sad se to ne zove služba, sad je ustrojstvena jedinica, ali sad nije definirano tko upravlja. Tamo je ipak pisalo šef službe upravlja službom, ovdje je, da li je to u redu, nije u redu o tom bi se dalo. Ali ako vi smatrate da je i na kraju krajeva kažete da imate mišljenje struke. Recimo da ćemo vjerovati njima. Što se tiče izmjena oko uvjetnog otpusta ovo što ste vi rekli apsolutno podržavamo, s tim ako sam ja dobro primijetio opet ponavljam kao laik, članak 159. stavak 5. je do sad davao mogućnost upravitelju zatvora da daje uvjetni otpust i to je sada otklonjena ta mogućnost. To je stvarno za pohvalu jer to sam čak i ja kao laik uspio naletiti na par članaka u medijima di je to spominjano kao mogućnost manipuliranja, ne mogućnost nego kao nešto što je i dolazilo do manipulacija. Ono što je još mi upalo u oči je za potrebe ovog Zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državni proračun. Elektronski nadzor da li on ima veze s time, nema veze s tim, probacijski uredi, ljudi koji tamo rade, ne rade, da li ima, da li je to jedno s drugim povezano. Ne znam upalo mi je u oči da troškova nema povećanih, a tu smo odmah alergični svi na to ako posumnjamo u nešto, ne u lošu namjeru nego u još par čisto onako stvari koje nemaju direktne veze sa ovim zakonom. Dobili smo izvješće o stanju u kaznionicama i zatvorima koje je bilo povučeno. Nadam se da će ovaj Zakon doprinijeti boljem stanju, ali čisto da vas podsjetim da će biti, da je i bit će i bilo je dosad isplaćeno zatvorenicima zbog nepoštivanja zakonskih uvjeta izdržavanja zakonskih kazni znatna sredstva su po tom pitanju isplaćena, a recimo ako su točne moje informacije upravitelji zakona i kaznionica imaju na raspolaganju recimo 24 sata automobile. Da li je to baš nužno? S jedne strane plaćamo neke štete, plaćamo odštete ne znam koji je pravi izraz, a s druge strane imamo malo previše galantno ponašanje. I pitanje koje sam dobio sa terena, čak moram priznati da ne znam ni od koga ni da li ima smisla ili nema, pitanje zašto se upravitelji zakona i kaznionica ne postavljaju putem natječaja te smatram da bi takvo nešto trebalo uvrstiti u ovaj zakon. A sljedeće pitanje koje sam imao vas je poštedila kolegica Lovrin, ona mi je objasnila da nema smisla ni da pitam jer da je nešto drugo. Inače, čisto da ne bi ostalo visjeti u zraku, kao laik sam čitao članak 112. i kako sam ga ja protumačio ispalo je da bi zatvorenici za stvarno ona najteža djela zbog teškog ubojstva, konkretno Miljenko Tot koji je pokušao i ubojstvo suca i ubojstvo šumara u Sisku i Mlađan Srđan koji je daleko poznatiji, da bi po ovome recimo duševno oboljenje ili gluma duševnog oboljenja u zatvoru ispala da bi mu to bila ono odi ti na lagodnije uvjete. Ali dobro, to mi je kolegica Lovrin objasnila. Hvala lijepo njoj, a možete se slobodno i vi zahvaliti. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre sa suradnicama, poštovane kolege i kolegice zastupnici. Pa ja isto neću reći da kao pravnik ne bih komentirao ove zakone ali ipak kao gradonačelnik jednog grada, grada Lepoglave itekako jako dobro znam što su to i što je to izvršavanje kazne zatvora. Pa na temelju toga zaista mogu reći da jedan niz zakona koji smo sad imali u pravosuđu da se ti zakoni bave prije svega nama, bave se ljudima, da nema nijednog zakona koji možda ne unaša tolike promjene u životu od rođenja kad krenete u vrtić, školu, završite školu, počnete raditi nešto, baviti se bilo kojim drugim poslom sav taj niz aktivnosti je popraćen nekakvim zakonom. Ali onda kad govorimo baš o Zakonu za izvršavanje kazne zatvora onda je to nešto što vaš život, ulazite u sasvim jedan novi svijet i novi život koji potpuno ima neka svoja pravila. To onda govori o tome kada prema zakonu kada ste osuđeni onda se pozivate na Općinski sud prema mjestu prebivališta ili boravišta, tamo vam se uručuje uputni akt da se jednog određenog dana javite u kazneni organ. Dakle, dobivate rješenje na upućivanje jer onda bi imali pravo na pravni lijek tj. žalbu već uputni akt koji sadržava osnovne podatke o vama, o kazni i izdržavanju koje se upućuje. To jest kad dobijete to onda vaše ime i prezime piše pozivate se da pristupite sudu dana tog i tog radi upućivanja uputnog akta za izdržavanje kazne zatvora u trajanju od mjeseci i godina na koje ste osuđeni presudom koju vam je sud iznio. I na izdržavanje kazne zatvora bit ćete upućeni dana koji je naveden. Naravno, nakon toga zaista se pitate koja je svrha izvršenje kazne zatvora, što ćete time dobiti ili svi ostali? Pa u tom dijelu najosnovnije bi ipak bilo rečeno da je to osposobljavanje zatvorenika za život opet na slobodi u skladu sa zakonom i društvenim pravilima, da se može to postići isključivo sustavnim i kontinuiranim radom sa svakim zatvorenikom posebno na temelju izrađenog individualnog programa izvršavanja kazne zatvora. I kakav takav rad na toj dnevnoj bazi čak i satnoj bazi zahtijeva veliki nadzor i zahtijeva ono što je rečeno dosta kompleksno pitanje i zahtjevnu i odgovornu proceduru i realizaciju. A u svemu tome je to pitanje za ljude i za njihove živote. E svime time se bavi Zakon o izvršavanju kazne zatvora i možda je to jedan od razloga što je taj zakon mijenjan i dopunjavan već 11 puta od njegovog donošenja 1909. godine. Ja mislim da nijedan drugi zakon nije toliko bio prisutan da se mijenjao. Naravno zakoni trebaju prije svega i životvorni i biti prilagođeni ljudima. Naravno evo ukratko da samo spomenem kao što je i ministar rekao da su bitne nekoliko odrednica koje se uređuju izmjenama ovog zakona. Prvo, to su izmjene zbog novog ustrojstva tijela državne uprave budući da su tijekom ovog razdoblja mijenjani propisi koji uređuju ustrojstvo tijela državne uprave potrebna je bila izmjena članka 19. stavka 5. Zakona o proširenom načinu propisivanja ustrojstvenih jedinica u Središnjem uredu Uprave za zatvorski sustav. Također bi i definirali da također te izmjene su bitne zbog novih odredbi Kaznenog zakona, a koji se u najvećem tiče uvjetnog otpusta osuđenih osoba. Tu bih istaknuo samo nekoliko, mislim da će tu biti rečeno u tom dijelu, ali zaista bih napomenuo također da postupak za odlučivanje o uvjetnom otpustu pokreće se uvijek prijedlogom i to zatvorenika, opunomoćenika zatvorenika, člana obitelji zatvorenika i državnog odvjetnika ili po službenoj dužnosti. Tu se daje prijedlog što je bilo upravitelja zatvora i kaznionice. E pa tu također mogu izraziti određeni dio po toj službenoj dužnosti, prije svega upravitelja zatvora, jer naročito u današnje vrijeme imamo nažalost unazad nekoliko godina kako su završili upravitelji zatvora jer na njih uvijek može pasti sumnja. Sumnja na način da li je to izrijekom i taj dio prijedloga uvijek adekvatan, dobar ili može biti zaista što je još danas uvriježeno da može biti jednom procedurom postupka stotinu anonimnih prijava, ono što je i danas rečeno vama je zadatak da se iz toga vadite i odlučujete, a ne da netko dokazuje da li je to stvarno imenuje. To nam se zaista upravitelji nakon toga ne bi trebali vješati ili da oni ne bi bili odmah s druge strane, vratio koji su bili prije nekoliko godina. Mislim da o tom dijelu zaista je dovoljno da postupak za odlučivanje o uvjetnom otpustu može pokrenuti zatvorenik, opunomoćenik zatvora, zatvorenika, član obitelji ili državni odvjetnik. Također, bi se napomenuo, možda naglasio o uvjetnom otpustu odlučuje rješenjem Županijski sud, na čijem području zatvorenik izvršava kaznu. To je vijeće od 3 suca i naravno po čijemu sudac izvršenju predsjednik vijeća ili sudac izvršenja. To je također što je rečeno, možda je pitanje kapaciteta naročito recimo ako spomenemo primjer Lepoglave gdje u Varaždinskoj županiji za Županijski sud imate i zatvor u Varaždinu i kaznionicu gdje ima zaista jako puno posla što se tog dijela tiče. Itekako treba vidjeti da ti kapaciteti i po stručnosti i po ostalim stvarima budu zadovoljeni, da u onom dijelu neće biti određenih problematika i dugih rješavanja takvih postupaka. Naravno tu je regulirano da pravo žalbe na rješenje o uvjetnom otpuštanju, kao i dostava pravomoćnog rješenja i tu su u tom dijelu i kod dijela postupka provedbe uvjetnog otpusta, provjeravanja, opoziva je i uključeni Ured za probaciju kojeg smo i u onom Zakonu o probacijskog sustavu i definirali. Ja bi tu samo na kratko spomenuo da … [[Govornik se ne razumije.]] uvijek zakoni što sam rekao da moraju biti čovječni, da moraju biti iz prakse. Da evo što se tiče prakse kaznionice Lepoglava za uvjetni otpust i dodijeljene pogodnosti koje jesu, da unazad nekolik godina je bilo apsolutno bez zlouporabe, za prošlu godinu, znači svi koji su došli na uvjetni otpust su otišli i na dio pogodnosti nije bilo, a u 2011. godini je bila samo jedna zlouporaba. Evo ja zaista mogu reći da je to prije svega potvrda odgovornosti, stručnog rada, dobre procjene i odabira ljudi koji rade u tom dijelu. Nadamo se i želimo da zaista to bude i tako, i da se zaista ulaže i poštiva te ljude, i naravno u svakom slučaju ove zakone. Svaki drugi zakon koji će doprinijeti humanijem pristupu ljudima i u konkretnom slučaju i ovaj prijedlog Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Klub HNS-a Liberalni demokrati će podržati. Hvala.
Hvala i vama, kolega Škvarić. Inače kolega Škvarić kao gradonačelnik Lepoglave ima jedan od slogana veli: "U Lepoglavu dođite zato što želite, a ne zato što morate." Ministre ako niste znali, evo sad je prilika da čujete. … [[Upadica se ne čuje.]] U ime, u ime kluba HDZ-a, Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Dobro večer. Evo ga, dakle gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Dakle, klub HDZ podržat će ovu, izračunala sam, prijedlog 15. izmjene i dopune Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Mislim da ovdje nema puno govora, dakle radi se o usklađenju sa novim Kaznenim zakonom iz 2011. i 2012. koji uređuje pitanje uvjetnoga otpusta i propisuje obveze uvjetno otpuštenog osuđenika, stoga eto te neke odredbe trebalo preseliti iz ovog, odnosno izlučiti iz ovoga zakona. A druga važna izmjena je ta da se odlučivanje o uvjetnom otpustu prenosi sa povjerenstva kojega je imenovao ministar pravosuđa, na suca izvršenja. Mislim da je to dobro iz razloga što je bilo puno prigovora da se zapravo odlukom o uvjetnom otpustu na neki način intervenira u kaznu, dakle da u ovom slučaju je zadržano da odluku o kazni može korigirati zapravo samo sud koji je i postupao i kaznu izrekao, mislim sudski sustav. Dakle, kao što je ministar rekao i tako je u tom dosadašnjem povjerenstvu zapravo bilo najviše sudbene vlasti, dakle sudac izvršenja, suci, državni odvjetnik i mislim jedan član iz središnjeg ureda za zatvorski sustav. Ono što posebno mislim da je dobro, a to je da više uvjetni otpust ne može odobravati upravitelj zatvora, odnosno kaznionice. To što se, evo kažu da se zvalo mali uvjetni otpust. Čuli smo, bilo je i komentirano često u javnosti, bilo je sumnji u transparentnost takvih odluka u opravdanost takvih odluka. Svojedobno se čak nije mogao nitko, nitko niti žalit na takvu odluku, odluku upravitelja u smislu državnog odvjetništva itd. Stoga, mislim da je dobro da je to ispušteno iz ovog zakona i da sada o uvjetnom otpustu, dakle odlučuje sudac izvršenja. Ovim je izmjenama dakle, dopunama zapravo zakona detaljno uređen taj postupak, kako se on pokreće. Iz ovoga iščitavam, dakle da osim po prijedlogu je i pokretanje postupka po službenoj dužnosti čime se, dakle obvezuje zapravo da upravitelj zatvora ili kaznionice u kojoj zatvorenik izdržava kaznu, da mjeseca dana prije izdržane tri četvrtine kazne podnese prijedlog sucu izvršenja za uvjetni otpust. Dakle, razrađeno je također i koji su razlozi za odbijanje toga prijedloga, razrađeno je i tko može pokrenuti postupak, dakle prijedlogom, to je prije svega zatvorenik, njegov opunomoćenik i državni odvjetnik. državni odvjetnik, utvrđeni su razlozi dakle za odbijanje toga prijedloga, rečeno je tko će provjeravati uvjetno otpuštenog osuđenika, dakle sudac izvršenja prema mjestu na kojem je osuđenik uvjetno otpušten. Mislim da je također vrijedna i dobro je da se našla u zakonu odredba o dostavi pravomoćnog rješenja o uvjetnom puštanju gdje se sad obvezuje da se ona osim naravno zatvoreniku, kaznionici, sudu upućivanja ali da se obvezno dostavlja Centru za socijalnu skrb prema mjestu nadležnom prema mjestu u koji se otpušta zatvorenik, Policijskoj upravi nadležnoj prema mjestu u koji se otpušta, državnom odvjetniku itd. to je izuzetno važno da bi centar za socijalnu skrb bio spreman na neki način za nadziranje a jednako tako i policijska uprava poglavito ako se neka žrtva počinjenog kaznenog djela nalazi na tome području. Evo kao što sam rekla budući da je novim Kaznenim zakonom su utvrđeni različiti rokovi, odnosno različito vrijeme koje je potrebno odslužiti kaznu da bi se uopće mogao podnijeti prijedlog za uvjetni otpust. Dakle to je postroženo, sada je to pola izdržane kazne, nema više mogućnosti nakon jedne trećine. I druge odredbe koje su u odnosu na ovu materiju utvrđene novim Kaznenim zakonom, ovaj zakon treba uskladiti s njim a i ova suštinska izmjena da o uvjetnom otpustu odlučuje sud a ne povjerenstvo koje imenuje izvršna vlast. Držimo da je dobro i podržavamo ovaj zakon u prvom čitanju.
Hvala. I u ime kluba SDP-a Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala vam poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre i zapovjedniče zatvorskog sustava što ste po svojoj funkciji kao ministar sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo samo najuporniji iz SDP-a, iz HDZ-a su ostali raspravljano o ovoj temi koja je po meni važna i prevažna jer upravo u zatvorski sustav pokazuje koliko smo uspješni i neuspješni i stanje u zatvorskom sustavu kakva se kazneno pravna ili kriminalna politika vodi u jednoj zemlji. Nije nova izreka koja govorila ako hoćeš vidjeti kako je stanje u jednoj zemlji na stupnju razvoja i društvenom i gospodarskom pogledaj njezine autoceste i obiđi njihov zatvorski sustav pa će ti sve biti jasno. Nažalost gospodine ministre vi niste zatekli dobro stanje u zatvorskom sustavu, on je pretrpan, praktički teško je voditi i jednu smislenu odgojnu metodu u takvim skučenim odnosno prenapučenim penalnim ustanovama bilo da su oni zatvori ili kaznionice. Međutim evo sada nije riječ o tome ali u svakom slučaju vrijedno je napomenuti da ono što ste predložili a mi ovdje usvojili novi Kazneni zakon, izmjene drastično će poboljšati po prirodi stvari naše stanje u zatvorskom sustavu jer taj kaos koji ste naslijedili posljedica je potpuno pogrešne kazneno pravne politike da je zatvor za svakoga. Nije zatvor za svakoga. Ne prima se tamo bilo tko. Prije svega zato što jedan dan u zatvoru je skup i preskup i puno košta državu. Dakle ove izmjene one su na tragu daljnjeg ljudisalizacije penalnog sustava što je svakako napredak u demokratizaciji jednog društva evo konkretno sada penalnog sustava o čemu govorimo. Dakle ona je uvedena čini mi se 2000. Ili 2001. Godine donošenjem zakona o izvršenju kazne zatvora i evo sada ovim izmjenama takđer izvršna vlast odriče se djela svoje vlasti koje je imala na tim zatvorskim, na tim penalnim sustavom i predaje je u ruke sucima. Sucima koji će najbolje ocijeniti dali neki osuđenik zaslužuje uvjetni otpust, da li ga se treba otpustiti, i naravno tu su i objektivni kriteriji i mjerila koja smo usvojili u zakonu koje smo maloprije spominjali ali sigurno da tu ima ulogu i taj jedna vjera što i motivira te zatvorenike, osuđenike da se poboljšaju, da što prije izađe i vrati se normalnom životu, jer evo govoreći u ime kluba SDp-a koji podržava donošenje ovog prijedloga Zakona mogu reći nešto i osobno da čvrsto i dalje vjerujem da će se čovjek može popraviti iako nas sve skupa i mene, a i sve vas često skupa život često demantira i svaki dan se uvjerimo da se čovjek skloni i da se kvari nego da se poboljšava. Međutim od toga ne smijemo odustati, a pogotovo ti ljudi koji se tamo nalaze. I danas je popularno reći baš me briga, zatvori ga i tako, međutim odgovorna vlast tako se ne ponaša. Država, vlast država koja je zatvorila osuđenika prema toj osobi ona prema toj osobi nisu prestale njezine obveze nego dapače ostale su nove. Uloga je države kroz Ministarstvo pravosuđa, kroz njegov posebni odjel, kroz zatvorski sustav, da učini sve da se ti ljudi poprave i prije svega da se čuva njihovo dostojanstvo da nisu otpisani, da su pogriješili iako su učinili najteža djela da ima mogućnosti da se poboljšaju. Naravno ne smijemo smetnuti s uma da ima i onih koji se neće nikada popraviti, da se neće nikada popraviti i vidjet ćete nekim daljnjim izmjenama, vremena će isto pokazati jer se društvo ima pravo braniti, braniti od takvih. Nažalost i sudska praksa govori o tima koji su nepopravljivi, koji su izdržali punu kaznu, nije bila kapitalna a najveća moguća vremenska kazna i da su ponovo počinili teška, ako ne još i gora djela nego taj prvi puta. Dakle, ono što mogu samo skrenuti pozornost da taj uvjetni otpust vrlo će se teško dobivati. Naravno da će time i motivacija slabiti pa ako se ima još prostora i mogućnosti jer time pokazujemo jednu veličinu, a i stanje u zatvorima je preteško da se malo razmisli da se ti uvjeti malo olabave. Time predlagač i mi svi skupa nećemo izgubiti na našoj ozbiljnosti i želji da nama je zajednički cilj da se stanje u zatvorima i sredi ali i da te osobe izađu vani obnovljene da budu spremne na novi život i poštivanje zakona, ali onda kažem da pokažemo i mi sa svoje strane spremnost jer još jedanput ponavljam, pravda bez milosti je nepravda. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Ovime smo završili. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Zahvaljujem ministru sa suradnicom. Za večeras smo završili. Sutra nastavljamo sa Konačnim prijedlogom Zakona o pravu na pristup informacijama. Laka vam noć.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama zakona o izvršavanju kazne zatvora, prvo čitanje PZE br.279. Rasprava o prijedlogu je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o izvršavanju kazne zatvora, 1. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja upućuju se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 121 glasom za donesen predloženi zaključak. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici nastavljamo sa radom 7. sjednice Hrvatskog sabora. Na redu je - Konačni prijedlog Zakona o pravu na pristup informacijama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 198; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koje se odnose na drugo čitanje zakona, to su članci 155. do 157. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra uprave Zoran Pičuljan.