Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dame i gospodo, zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi i htjela bih reći da je to možda, koliko ja znam negdje, peta izmjena. Međutim, ja bih molila da podržite ovaj prijedlog iz sljedećih razloga. Ovim prijedlogom izmjene i dopune Zakona zapravo se čini samo dvije važne stvari, a to je predlaže se ukidanje Hrvatskog zavoda za socijalni rad. Od zadnjih izmjena i dopuna Zakona o socijalnoj skrbi bitno se zapravo promijenila situacija u vezi s ustrojom i djelokrugom rada ministarstava, posebno u odnosu na centre za socijalnu skrb po području obiteljsko pravne zaštite i kazneno pravne zaštite djece i mladeži s poremećajima u ponašanju. Uvedena je podijeljena nadležnost između Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi obavljalo bi po ovome poslove zaštite, odnosno kurative u području obiteljsko pravne zaštite i kaznenopravne zaštite djece i mladeži s poremećajem u ponašanju, a Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti obavljalo bi poslove savjetovališta i druge preventivne poslove u odnosu na istu kategoriju korisnika ustrojem i početkom rada Hrvatskog zavoda za socijalni rad. Uvela bi se nadležnost trećeg tijela, što ne bi pridonosilo pravodobnom u učinkovitom djelovanju unutar sustava. Stoga je ukidanje Hrvatskog zavoda za socijalni rad u daljnjim okolnostima opravdano i prihvatljivo rješenje. Osim toga, Hrvatski zavod za socijalni rad u ovom trenutku ne postoji, on blokira ministarstvo i prema tome, one nadležnosti za koje su dale zakonom njemu ovlasti praktički se ministarstvo se ne može izvršavati. Osim toga, Hrvatski zavod za socijalni rad do dana današnjeg, kako rekoh, nije zaživio. Međutim, pred nama je sklapanjem ugovora sa Svjetskom bankom jedan veliki, a to ćete isto dobiti na klupe, jedna velika reforma socijalne skrbi koja je započela zapravo već praktički pred tri godine. I u toj reformi socijalne skrbi mi predviđamo da takva jedna institucija kao Hrvatski zavod za socijalni rad nije adekvatna onome što predviđamo kao reformu. To znači, ako se sjećate, Hrvatski zavod za socijalni rad je ustanova koje je praktički centralizirana, ona bi se, zapravo bila je jedna paralela praktični ministarstvu i također sa sjedištem u Zagrebu koja bi centralizirala sve moguće stručnjake na jedno mjesto. Za nas je prihvatljivije da sve one poslove koji su predviđeni Hrvatskim zavodom za socijalni rad se podijeli na taj način da se i to decentralizira, tj, da nemamo praktički ajmo reći kao jednu katedralu sa dva vrha, jedno je ministarstvo, drugo je centralizirani Zavod za socijalni rad, nego da se to decentralizira i da zapravo praktički na županijskoj razini imamo nešto adekvatno kao što je bilo zamišljeno kao Hrvatski zavod za socijalni rad. Jer praktički se zna da na taj način centraliziranjem svih ustanova u gradu Zagrebu na jednom mjestu se zapravo i centraliziraju stručnjaci i praktički svi dolaze u Zagreb, a teren, kako to mi popularno zovemo ostaje bez stručnjaka. Na taj način bi se stručnjaci zadržavali u onim zapravo područjima gdje je to potrebno, odnosno u županijama, a i na taj način bi se moglo bolje planirati, bolje kontrolirati zapravo situacija u županijama. Druga novina zbog koje je ova izmjena i dopuna Zakona je uvođenje Obiteljskog centra. Sukladno nacionalnoj obiteljskoj politici predloženim odredbama o osnivanju obiteljskih centara omogućava se unapređenje i razvoj mreže institucija za potporu obitelji. Počet će se razvoj programa u zajednici, volonterskog rada i rada udruga građana koje su potpore roditeljima obitelji, djeci mladeži, osobama sa invaliditetom i drugim socijalno osjetljivim skupinama stanovništva. Isto tako, objedinjava se i koordinira razvoj i unapređenje izvan institucijskih oblika, potpora obitelji, djeci i mladeži i drugim socijalno osjetljivim skupinama stanovništva, te unapređuje provedbe programskih aktivnosti namijenjenih edukaciji roditelja i mladeži, kao i senzibilizaciji javnosti za vrijednosti obitelji. Ovdje bih htjela napomenuti da to nije nikakva novina koja se uvodi npr. u Hrvatskoj. Mi i danas, sada u ovom trenutku postoje određena savjetovališta u nekim centrima za socijalnu skrb u Hrvatskoj, kao što je to u Zagrebu, Rijeci i nekim drugima. I prema tome, to je čista preventiva koju bi radili dalje zapravo ova savjetovališta ali bi se zvali Obiteljski centri. Zašto Obiteljski centri? Zato što, rekla sam, spominjem, to je i sukladno nacionalnoj obiteljskoj politici, a s druge strane konzultirajući kako je to u nekim zemljama Europske unije vidjeli smo da u većini imamo obiteljske centre. Dakle, približavanjem Europskoj uniji približavamo se i standardima, odnosno nazivima koje ta Europska unija poznaje. Osim toga, iskoristili smo ovu prigodu da i poboljšamo rješenje sadašnjeg zakona i to u onim dijelovima u kojima zapravo se usklađujemo sa drugim zakonom. Npr. tako je to da izmijenjen je sastav upravnog vijeća centara za socijalnu skrb i doma socijalne skrbi na način da jedan član predstavlja sve radnike zaposlene u centru. Sa ovom izmjenom postići će se usklađenje s odredbom članka 166. Zakona o radu. Također medicinskim sestarama zaposlenim u domovima socijalne skrbi daje se pravo polaganja stručnog ispita pred ispitnim povjerenstvom ministarstva nadležnog za zdravstvo, iako su vježbeničku praksu odradili dijelom u domovima socijalne skrbi, a dijelom u zdravstvenim ustanovama. Uvedena je također mogućnost angažiranja stručnjaka sa liste stručnjaka za provođenje stručnog nadzora nad domovima socijalne skrbi i drugim pravnim ili fizičkim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi, odnosno odredbe o stručnom i inspekcijom nadzoru ustanova socijalne skrbi, su poboljšanje pa će osigurati provođenje nadzora sukladno novoutvrđenom ustroju i djelokrugu rada ministarstava. Ja bih tu podsjetila da nakon mnogih situacija koje su bile i poznate u javnosti često puta stručnjaci i drugi su rekli da u institucijama socijalne skrbi dovoljno se ne daje briga zapravo stručnom radu, da jest postoji inspekcijski nadzor i upravni nadzor, ali je to bilo rečeno da se to vodi birokratski možda hladno, posebice prema djeci i da bi trebali tu imati i jači stručni nadzor. Mi smo to proučili i shvatili da najbolje je da onda imamo i listu stručnjaka koje se može zapravo izabrati iz naših, od naših poznatih stručnjaka koji bi mogli ući na takvu listu i onda vršiti stručni nadzor. Napominjem ovdje da ne bi bilo zabune, kao što je to bilo na nekim odborima, ovdje se radi o stručnom nadzoru dok onaj inspekcijski i upravni i dalje normalno vode ministarstva. Na jasniji način smo, dakle, još su ovdje propisali kako odrasla osoba može svojom imovinom podmirivati cijenu smještaja, odnosno što sve ugovor treba sadržavati da bi se doprinijelo kvalitetnijoj primjeni ove norme u praksi. Precizno su također određene prijelazne i završne odredbe posebno za vezane za podijeljenu nadležnost između dvaju ministarstava. Propisan je također rok ministarstvu nadležnom za obitelj u kojem će donijeti rješenje o osnivanju obiteljskih centara u županijama u kojima do dana stupanja na snagu ovoga zakona u okviru centara za socijalnu skrb ustrojeno je savjetovalište te obvezu preuzimanja dokumentacije službenika koji su radili na tim poslovima. Također je određeno da će na područjima nadležnosti centara za socijalnu skrb, ako nije osnovan obiteljski centar i dalje djelovati savjetovalište u okviru Centra za socijalnu skrb. Ja bih ovdje napomenula, budući da je to bilo i pitanja na nekim od odbora da će se zbog uvođenja obiteljskih centara uposliti oko 89 ljudi pa je bilo pitanje da će to samo pojačati administraciju, da će samo pojačati birokraciju. Međutim, napominjem od ovih 89 stručnjaka, tu se isključivo, mislim radnika, tu se isključivo radi o stručnim osobama. Dakle, defektolozi, pedagozi, psiholozi i pravnici. Zahvaljujem i još jedanput kažem, spremni smo na primjedbe sve moguće koje ćete nam dati i na odgovore i molim vas da podržite ovu izmjenu i dopunu Zakona o socijalnoj skrbi kako bi doista mogli na vrijeme, budući da smo napravili razgraničenje između dvaju ministarstava, uvoditi posebnu postepeno obiteljske centre. I kako bismo dalje neometano mogli raditi na reformi socijalne skrbi, zajedno sa Svjetskom bankom, odnosno sa svim mogućim stručnjacima jer je u pripremi dva zakona Zakon o socijalnoj skrbi i osnovana je radna grupa i pripremljen je novi Zakon o obiteljskim centrima. Hvala.
Hvala. Pročitao sam da je raspravu proveo i Odbor za ravnopravnost spolova, ali nije jer nije bilo kvoruma tako da nemamo njegovoga izvješća. Da li izvjestitelji odbora žele riječ? Zakonodavstva, rad, socijalnu politiku i zdravstvo? Mladež, obitelj i šport? Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Davorko Vidović, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Odbor za obitelj, mladež i sport je na 23. sjednici održanoj 9. studenog 2005. godine razmotrio Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi koji je Vlada podnijela aktom od 30. rujna. Mi smo taj Prijedlog zakona razmotrili u svojstvu zainteresiranog tijela. Nakon uvodnih izlaganja predstavnica Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, članovi Odbora podržali su Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. U provedenoj raspravi iznesena su različita mišljenja vezana uz predloženo ukidanje Hrvatskog zavoda za socijalni rad i osnivanja obiteljskih centara. Izražene su sumnje u učinkovitost predloženih promjena, u ostvarivanju temeljnog cilja, veće decentralizacije, efikasnijeg sustava socijalne skrbi. Svi sudionici u raspravi podržali su ideju prevencije socijalnih stanja i izražena je nada da će novi koncept sustava tome pridonijeti. No, predsjednik Odbora Davorko Vidović, sukladno članku 51. Poslovnika Hrvatskog sabora iznio je izdvojeno mišljenje u kojem je upozorio da predložene promjene iako na oko male znače promjenu cjelokupne koncepcije sustava socijalne skrbi, odnosno reformske politike naznačene u strategiji razvitka Republike Hrvatske, «Hrvatska u 21. stoljeću, Strategija razvitka mirovinskog sustava i sustava socijalne skrbi». Upozorio je i na ozbiljnost i višeznačnost predloženih promjena u jednom krajnje osjetljivom sustavu. Zaključujući raspravu članovi Odbora suglasili su se da se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi prihvati u predloženom tekstu kao osnovica za daljnju raspravu. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno sa 8 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru zaključak da se prihvaća Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice. Dakle, imamo jedan zakon kojim se zapravo okreću ili na drugi način postavljaju, poništavaju neka rješenja koja su bila donešena, odnosno postignuta u zadnjoj godini mandata prethodne Vlade. I ovaj slučaj kao i niz drugih slučajeva pokazuje da zapravo kod nas teško možemo očekivati kontinuitet i da ova Vlada sve vrlo važne poteze bivše Vlade, a koji su doneseni negdje pri kraju mandata zapravo poništava i ne želi po njima raditi. Šta to zapravo znači s obzirom na mandat neke buduće Vlade ili možda neka instrukcija ovoj Vladi? Nemojte ništa ozbiljnije pokušavati raditi u zadnjoj godini mandata jer ako će se tako ponašati i sljedeća Vlada onda zapravo nećete to što ste planirali napraviti, neće biti moguće učiniti. To se događa ovdje sa ovim Centrom za socijalnu skrb, odnosno centrima za socijalnu skrb. A to se na vrlo drastičan način dogodilo kada je nova Vlada, odnosno ova Vlada ukinula odluku o modernizaciji bolničkog sustava u Republici Hrvatskoj. Sustava koji je bio težak 7 milijardi kuna, koji je planirao modernizaciju i poboljšanje zdravstvene zaštite u roku od 7 godina, sa kreditima, itd. To je Vlada sve ukinula govoreći da je protuzakonito, a to se dakle isto događa sad sa ovim centrima za socijalnu skrb. Šta bi to zapravo značilo ako ćemo se tako nastaviti ponašati da u zadnjoj godini mandata zapravo ništa ozbiljnije ne smijete početi raditi jer nova Vlada ako to ne bude ista Vlada više-manje neće imati sklonosti podržavati, pogotovo ne neka važnija rješenja prethodnih Vlada. Tako da to bude na neki način napomena koja se tiče onda i djelovanja naravno svake, odnosno ove Vlade u ovome mandatu. Inače, centri za socijalnu skrb su bio pokušaji bivše Vlade da se unutar sustava socijalne skrbi ustanovi nešto što bi bila stručna institucija koja bi onda davala savjete, preporuke, analize ovom upravnom dijelu u operativnom dijelu sustava socijalne skrbi. Makar naravno kod nas stručnost vrlo teško prolazi, a pogotovo nema niti zametaka onoga o čemu stalno govorimo, a to je neka struka koja bi bila nezavisna od politike. Toga nažalost u ovoj državi ima vrlo malo, ali ovo je bio pokušaj da se tako nešto stvori. I mislim da je taj pokušaj, to trebalo ispitati. Lako je, naravno, nakon 2 godine kad ništa niste učinili za realizaciju nekakvih zakonskih rješenja, a to se ovdje dogodilo, reći da ti centri za socijalnu skrb nisu zaživjeli. Pa nisu zaživjeli jer se ništa na njima nije htjelo raditi. Zato nisu zaživjeli ti centri, a bilo bi interesantno probati da li taj model stručnih dijelova upravnoga aparata koji bi bili nezavisni, na neki način bi zastupali interese nekakove struke i nasuprot nekakvoj politici, da li to može funkcionirati i kakve bi se poteškoće u tom smislu napravile. To se naravno nije ni pokušalo učiniti nego se nakon dvije godine što se ništa u tom smislu nije učinilo, lakonski konstatira da centri za socijalnu skrb nisu zaživjeli pa ih onda treba ukinuti, odnosno promijeniti u tom smislu zakon. Nešto slično se dogodilo, ali možda ne tako drastično kao ovdje, sa hrvatskim zavodom za školstvo. Taj zavod je osnovan unutar Ministarstva znanosti i obrazovanja, danas i športa, kao neka stručna institucija koja bi trebala voditi brigu o stručnim aspektima obrazovanja, reformi u sustavu itd. Međutim znamo iz protekle dvije godine rada toga zavoda, da zavod nije ni približno dosegao opseg aktivnosti koji je planiran i da se zapravo ministar više oslanja na nekakove ad hoc skupine jer njima očito lakše upravlja nego nekim zavodom koji je nezavisan, koji postupno gradi svoju autonomiju i doista zastupa struku u tom sukobu sa politikom. To se naravno nije dogodilo ni sa tim Hrvatskim zavodom za školstvo, a ovo je bio pokušaj da se jedna takva institucija pokuša osnovati u sustavu socijalne skrbi i dakle ta ideja je definitivno napuštena. Ona će doći na red, ali izgubili smo ne samo dvije godine nego smo izgubili najmanje četiri godine, jer kao što vidite ne samo da se dvije godine nije ništa radilo nego se evo ova institucija, ovo rješenje se u potpunosti ukida. Što se tiče drugoga ozbiljnijega, važnijega rješenja o ovom zakonu, to je osnivanje obiteljskih centara kao novih ustanova socijalne skrbi. Tu se naravno otvara jedno vrlo važno pitanje, a to je budući da se te institucije osnivaju izvan centara za socijalnu skrb, pitanje je naime kakva će biti koordinacija. To će biti institucija koje neće imati izravne veze sa centrima za socijalnu skrb kao što je to bilo do sada. Savjetovališta su bila unutar sustava socijalne skrbi. Dio tih centara sa nekim problematičnim ili neproblematičnim oblicima koordinacije. Sada se ti obiteljski centri potpuno izdvajaju iz sustava socijalne skrbi i naravno nameće se vječno pitanje svake organizacije i svake uprave, a to je pitanje koordinacije. Da li će ta koordinacija biti dobra pa se ovdje govori o formiranju posebnoga koordinativnoga aparata koji bi trebao koordinirati sve aktivnosti, a ja mislim da je bolje gdje god je to moguće koordinaciju izbjegavati nego organizacijski povezati razne funkcije tako da koordinacija je što je moguće uža jer je koordinacija jedan od najkompliciranijih oblika ili modela javne uprave. U tom smislu u ime kluba Hrvatske narodne stranke i Liberalnih demokrata ja iskazujem skepsu prema ovome rješenju. Naravno teško je reći unaprijed negativan sud, treba vidjeti kako će ta koordinacija izgledati, ali u pogledu prvoga rješenja a to je ukidanje dakle Hrvatskog zavoda za socijalnu skrb, siguran sam da se radi o krivome rješenju, krivome odnosu prema kontinuitetu vlasti, prema kontinuitetu uprave, ali jednako tako radi se o krivom rješenju makar rješenje koje je ovdje stvaranje dakle te nezavisne stručne institucije je dugotrajno komplicirano, teško, nije jednostavno, ali tim putem trebamo ići, kako bi neovisno o promjenama vlasti i ne osporavajući pravo politici da vodi i usmjerava dakle temeljne procese ipak stvorili nekakve nezavisne, više-manje stručne sustave, odnosno stručne, više-manje nezavisne sustave koji bi onda mogli upravljati i pomagati da naša kompletna uprava pa i u ovom segmentu ima nekakav kontinuitet. Sa ovim zapravo teško to možemo očekivati, a pogotovo je problematično kažem što se i to čini zapravo već negdje blizu polovice mandata. Bilo bi onda puno logičnije da je to učinjeno odmah u prvoj godini mandata pa bi se onda vidjelo da li taj mehanizam ,dakle ukidanje tih centara za socijalnu skrb i osnivanje tih obiteljskih centara da li će to biti efektivno. Bojim se da će se dogoditi isto što se događalo i prije, a to je da će pripreme za osnivanje tih novih institucija, stvaranje uvjeta za njihovo djelovanje opet doći pred kraj mandata ove Vlade, opet ući u nekakav izborni period i opet zapravo nećemo na kraju mandata imati jasne pokazatelje da li je ovaj model za koji se Vlada opredijelila, da li je taj model uspješan. Dakle to su sve razlozi skepse kluba Hrvatske narodne stranke prema ovim zakonskim prijedlozima. Klub nije donio odluku o tome da će jedinstveno poduprijeti ili odbiti ovaj zakonski prijedlog, to će dakle biti prepušteno procjeni članova kluba. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HDZ-a, poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava predložene izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi u prvom čitanju kao jedan koristan pomak u potpori obitelji, poticanju rada u zajednici, volonterskog rada a sve sukladno nacionalnoj obiteljskoj politici. Dobro je da se rasprava odvija u dva čitanja obzirom na važnost i osjetljivost materije koju regulira ovaj zakon, kako bi usaglasili stavove i usvojili najbolje zakonske prijedloge. Hrvatska je socijalna država. Naš cilj je za budućnost je pomak od socijalne države prema socijalnom društvu, gdje smo prema istraživanju Svjetske banke u siromaštvu i korisnicima socijalne pomoći, istina podaci su za 2000. godinu. Pa imamo 10% stanovnika je ispod nacionalne linije siromaštva 4,8% stanovnika je ispod međunarodne linije siromaštva to je 4,3 dolara dnevno po paritetu kupovne moći. Ali imamo i relativno visok ginijev koeficijent nejednakosti dohotka. On je kod nas 0,352 dok recimo u Sloveniji je 0,168. No, vratimo se podatku koji govori da Hrvatska je socijalna država. Pokazuje to udjel izdatka za pomoć i naknade u bruto društvenom proizvodu u odnosu na zemlje Europske unije. Velika Britanija istina izdvaja 6,4% društvenog proizvoda za ove izdatke, Irska 5,1, ali zato Švedska 0,8, Norveška 0,7, Finska 0,4, Luksemburg 0,4%, Island 0,2 i Grčka 0,1, a Hrvatska 0,57%. Prosjek Europske unije je nešto veći 1,7%. Ali svakako i potrebe našeg stanovništva su veće. Imajući u vidu nezaposlenost te starost stanovništva udjela osoba iznad 65 godina u Hrvatskoj je već prešao 16% u ukupnom stanovništvu što nas ubraja u stare narode, a s tim i raste i potreba za socijalnom pomoći i socijalnoj skrbi. Zatim zaposlenost i nezaposlenost jedna su od odrednica potreba za socijalnom pomoći. Druga odrednica je visina dohotka koja se ostvaruje u mnogim zemljama, niski neredoviti dohodak važan je uzrok siromaštva. Sustav socijalne pomoći i skrbi treba biti pravičan i dostupan. Pravičan da pomoć i skrb primaju oni kojima je najviše potrebita i dostupan da to pravo što lakše mogu ostvariti. Sustav treba poticati i rad i odgovornost. Svakog pojedinca da je obvezan brinuti se o zadovoljenju svojih životnih potreba, kao i potreba osoba koji je po zakonu i drugoj osnovi dužan uzdržavati, a tek ako to doista nije u stanju prema jasnim nedvosmislenim kriterijima onda su to mjere socijalne pomoći i skrbi. Sustav socijalne pomoći i skrbi obuhvaća i naknade, novčana davanja i usluge, skrb za starije i nemoćne osobe, psihički bolesne odrasle osobe, djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi, osobe sa invaliditetom, djecu i mladež s poremećajem u ponašanju, djecu i odrasle žrtve obiteljskog nasilja. Sve se to provodi kroz 80 Centara za socijalnu skrb sa 25 podružnica, zatim 67 državnih Domova za starije i nemoćne osobe, ali i 63 privatna Doma socijalne skrbi. Zatim, tu su udomiteljske obitelji, njih 2 tisuće i 587 koje zbrinjavanju 5 tisuća i 788 korisnica, od toga su 2 tisuće i 331 djece. Ovaj niz zbrinjavanja treba poticati, jer je za korisnike prihvatljiviji i humaniji, a za društvo jeftiniji, ali ih treba i kontinuirano nadzirati. Jedan od ciljeva reforme socijalne skrbi je i deinstitucionalizacija gdje bi smještaj socijalno ugroženih osoba u dom bio krajnje rješenje, a pomoć bi se pružala u njihovim obiteljima i domovima ili osnivanje ustanova za dnevni i poludnevni boravak kako bi ostale osobe ostale integrirane u svojoj životnoj sredini i mislim da je taj proces u stvari već i počeo. No vratimo se predloženim izmjenama i dopunama zakona. Predlaže se ukidanje Hrvatskog zavoda za socijalni rad koji nije zaživio svojim radom. Ja u klubu Hrvatske demokratske zajednice ovaj potez predlagatelja smatram opravdanim, jer bi u stvari Hrvatski zavod za socijalni rad išao, vodio bi ga centraliziranim jednom sustavom, a nama je potrebita decentralizacija, mislim da smo se u tome svi složili. Međutim, došlo je i do promjena u ustroju i djelokrugu ministarstva, posebno u odnosu na Centre za socijalnu skrb u području obiteljsko-pravne zaštite djece i mladeži s poremećajima u razvoju, uvedena je i podijeljena nadležnost između Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi obavljali bi znači poslove samozaštite, odnosno kurative u području obiteljsko-pravne zaštite i kazneno-pravne zaštite djece i mladeži s poremećajima u ponašanju, a Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti obavljali bi poslove savjetovališta i druge preventivne poslove u odnosu na istu kategoriju korisnika. Ja sam kontaktirala u svezi ovih izmjena i Centra za socijalnu skrb i stručne djelatnike njihove, oni se ne protive navedenim izmjenama, no svakako da rad mora biti koordiniran, da se u radu pojedine službe obzirom, bez obzira na koje ministarstvo pripadaju, trebaju se nadopunjavati, a ne preklapati. Druga novina koja se predlaže i uvođenje obiteljskih centara. Sukladno nacionalnoj obiteljskoj politici, a vrednujući obitelj kao glavni oslonac pojedinca i društva, osnivanjem obiteljskih centara unapređuje se razvoj mreže institucija za potporu obitelji, potiče razvoj programa rada u zajednici, volonterskog rada i rada udruga građana što nam je itekako potrebno sa svrhom potpore roditeljima, obitelji, djeci i mladeži i drugim socijalno osjetljivim skupinama. Zatim, unapređuje se provođenje programskih aktivnosti namijenjene edukaciji roditelja i mladeži, ali i senzibilizaciji javnosti za vrijednost obitelji. Tijekom 2004. godine i 2005. potpisan je ugovor za ustroj 7 obiteljskih savjetovališta pri Centrima za socijalnu skrb, Dubrovnik, Split, Šibenik, Karlovac, Krapina, Koprivnica i Vinkovci. U 2006. godini predviđeno je preuzimanje savjetovališta u Zagrebu i Rijeci koji su isto ustrojeni pred Centrom za socijalnu skrb, te osnivanje 5 novih. Prijedlogom zakona uređuje se da će ova savjetovališta, znači pri Centrima za socijalnu skrb u 2006. godini osnivati se kao nove ustanove socijalne skrbi, odnosno obiteljski centri kojima je osnivač Republika Hrvatska, a sredstva za rad osiguravali bi se iz državnog proračuna. U članku 80.a. govori se da se obiteljski centar osniva za područje županije, odnosno Grada Zagreba i da obiteljski centar može na području županije, odnosno Grada Zagreba ustrojiti jednu ili više podružnica. Mišljenja smo da je nužno osnivanje podružnica u postojećim centrima i već imaju ustrojene odjele za zaštitu djece, braka, obitelji, obavljanja poslova savjetovališta, pa ukoliko ne bi bilo podružnica bilo bi to jedan korak nazad, jer je savjetodavni i preventivni rad treba približiti korisnicima, a nikako udaljiti. Istina članak 34. i govori u tom smislu. Ostaje nam i nadalje otvorena mogućnost da i lokalna samouprava kao i tijekom 2004. i 2005. godine uključi se u osiguravanju i prostora i druge pomoći u radu savjetovališta. Planom za 2006. i 2007. i 2008. godinu, znači u 20 županijskih centara i jedan obiteljski centar u Gradu Zagrebu uposlit će se 132 stručna radnika, psiholog, defektolog, socijalni radnik, pravnik i radnici u računovodstvu i smatram da to nikako nije povećanje administracije, nego stručni kadrovi su nam zaista potrebni u ovakvim službama kao i u Centrima za socijalni rad. Članak 4. govori da ministarstvo nadležno za međugeneracijsku solidarnost može sklopiti ugovor sa ustanovama socijalne skrbi ili drugim pravnim i fizičkim osobama za pružanje usluga pomoći i njege starijim i nemoćnim osobama. I sada se provodi programa pomoći u kući starijih osoba i ta mjera osobito je dobro prihvaćena među starijom populacijom, a i zaposleno je oko tisuću i 350 osoba, najčešće žena bez stručne spreme, da ne kažemo domaćica što je izuzetn korisno i dobro. No istu mogućnost sklapanja ugovora imaju i Centri za socijalnu skrb, pa ovo područje treba konkretno urediti kako ne bi došlo do preklapanja prava. Podržavamo izmjene kojima se medicinskim sestrama zaposlenim u domovima socijalne skrbi daje pravo polaganja stručnog ispita pred ispitnim povjerenstvom ministarstvom nadležno za zdravstvo, iako su vježbeničku praksu odradili u domovima socijalne skrbi, a dijelom i u zdravstvenim ustanovama. Također medicinske sestre koje su položile već stručni ispit u sustavu socijalne skrbi u određenom roku mogu pristupiti polaganju stručnog ispita. Uvodi se i mogućnost angažiranja stručnjaka s liste stručnjaka za provođenje stručnog nadzora nad domovima socijalne skrbi i drugim pravnim i fizičkim osobama koje obavljaju poslove socijalne skrbi. Odredbe o stručnom i inspekcijskom nadzoru ustanova socijalne skrbi su poboljšane. Očekuje se da će navedene izmjene osigurati provođenje nadzora sukladno novo utvrđenom ustroju u djelokrugu ministarstva. Predlažemo predlagatelju da preispita da li inspektore imenovati ili raspoređivati, jer recimo samo upravno vijeće u Centrima za socijalnu skrb se imenuje, pa možda ne bi bilo prikladno da se inspektori samo raspoređuju. Zatim, za inspektore imenuje se osoba sa 4 godine radnog staža u struci, od toga najmanje 1 godinu djelatnosti socijalne skrbi i položen državni ispit. Za višeg inspektora ti uvjeti su 8 godina radnog staža u struci i 1 godina opet za djelatnosti u socijalnoj skrbi. Smatramo da je ovo iskustvo djelatnosti u socijalnoj skrbi premalo, jer recimo samo vježbenički staž u Centrima za socijalnu skrb traje 20 mjeseci, pa bi ispalo da je ministar koji je raspoređen ima manje staža od jednog vježbenika. Osobito korisnim smatramo što je na jasniji način propisano kako odrasla osoba može svojom imovinom podmiriti cijenu smještaja, odnosno što sve ugovor treba sadržavati, što treba doprinijeti kvalitetnoj primjeni ove norme u praksi, ali i smanjiti eventualne zlouporabe. Sve navedene pridonijet će učinkovitoj zaštiti, posebno osjetljivih skupina našega društva, a kako je zakon u prvom čitanju vjerujem da će predlagatelj uzeti u razmatranje iznesene primjedbe u ovoj raspravi i klub Hrvatske demokratske zajednice znači podržava predloženi zakon u prvom čitanju. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Ispravljam netočan navod kolegice Lalić koja je rekla da je ovaj zakon u skladu sa nacionalnom obiteljskom politikom. Potpuno netočno, ovaj zakon je teški falsifikat nacionalne obiteljske politike, jedino što je unutra točno su prepisani naslovi iz nacionalne obiteljske politike.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod kolegice koja kaže da izdvajanje iz proračuna pokazuje kako je Hrvatska socijalna država. To naprosto nije točno. Samo izdvajanje ne pokazuje kolegice da smo mi socijalna država, socijalna država treba stvoriti sustav u kojem bi zaista najpotrebitiji dobili dobili socijalnu pomoć. Mi takovog sustava nemamo i zbog toga nismo socijalna država, a ono što izdvajamo možda u nekim slučajevima ne bi željela vjerovati u najvećim slučajevima da je tek … [[Govornik se ne razumije.]] Svoju socijalnost dokažimo izgradnjom pravednog sustava kako bi iz ovog izdvajanja uistinu dobili oni koji su najpotrebitiji, oni koji su siromašni, koji su nemoćni i koji su bolesni. A mi tih kriterija nemamo i u praksi nam se događa često suprotnost od onoga što se željelo zaista teško … [[Govornik se ne razumije.]] jer naše gospodarstvo ne dozvoli veća izdvajanja možemo ono malo što izdvojimo pravedno rasporediti. I tada smo socijalna država.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Kažu da kada se mijenja neki zakon, posebno kada je riječ o području socijalne skrbi ili socijalnog rada onda se prvo jedno godinu dana, dvije, rad opsežna istraživanja, onda se polako pripremaju stručne podloge, pa se onda ide u pilot projekte, pa se izaberu sredine itd. i da bi se to nešto promijenilo treba 10 godina. E sad, u mladoj hrvatskoj državi je, naravno, da smo početkom '90.-ih godina bili dovedeni u situaciju da se nismo mogli priuštiti jedan ozbiljan studio, seriozan, sistematičan sustavan rad na pripremi zakona i da se na brzinu štošta uređivalo onako kako se znalo i moglo u određenom trenutku. I to je za razumjeti. Za razumjeti je da se naprave greške, da se nešto ne sagleda, da se nešto iz rukava izvuče. No međutim, mi već 15 godina postojimo kao država. 2000. godine suočavajući se sa potrebom refulskih projekata u području rada, socijalne politike, sustava socijalnog osiguranja smo rekli O.K., jedno je vrijeme iza nas, idemo sada napraviti onako kako to priliči jednoj modernoj, uređenoj, socijalnoj državi. Proveli smo mirovinsku reformu koja je eto doživjela na sve strane vrlo pozitivne ocjene. Uzima se kao model dobro pripremljene reforme mirovinskog sustava u tranzicijskim zemljama, napravili smo to relativno brzo s ne prevelikim troškovima uz visoku razinu socijalnog konsenzusa u društvu, bez potresa. Napravili smo reformu radnog zakonodavstva, tržišta rada. Tu je bilo stanovitih otpora, pa rekao bih čak i folklornog protivljenja i otpora, primjerice sindikata, koji evo jučer slušam izjavljuju, ne dirajte nam Zakon o radu, to je najradničkiji Zakon o radu u Europi. Jer, ako se sad voli reći evo vi ste tu spuštali razinu socijalnih prava, danas ga sindikati brane kao dobar, uravnotežen zakon koji daje poslodavcima itd. mogućnosti. Spominjem ove dvije uspješne reforme zbog jedne koju, na žalost, nismo stigli napraviti isključivo u nakani da ne pogriješimo, da ne pogriješimo. 2001. godine, dakle sa stanovitim zakašnjenjem od godinu dana smo zahvaljujući donacijama Velike Britanije i Japana bili u prilici sa dosta novaca formirati 7 ekspertnih timova sastavljenih od međunarodnih stručnjaka i svih stručnjaka, relevantnih stručnjaka u Hrvatskoj da pripreme reformu sustava socijalne skrbi. Dakle, siguran sam da ni jedna reforma u ovoj državi nije bolje, kvalitetnije i stručnije pripremana od reforme sustava socijalne skrbi. Kolege iz Vlade su rekli ajde više kad ćete krenuti. Rekli smo bolje malo kasnije ali da to bude sve temeljito pripremljeno da se maknemo do diskrecionosti od političkoga, voluntarističkoga i ne znam kakvog sve pristupa, da u jednom krajnje osjetljivom sustavu kao što je sustav socijalne skrbi ne napravilo grešku, jer je riječ o tisućama, milijunima korisnika. I nemamo pravo se tu igrati i tako glumiti reformatore i pri tome potencijalno nanositi ili štetu svojim sugrađanima svojim potezima. I kad je ta ekspertna skupina točno podređenoj dinamici, tih 7 skupina kada su napravili, pripremili itd. cijeli sustav reforme i kada smo trebali krenuti u njegovu implementaciju desila se 2003. godina. Ja sam uvjeren da zapravo apsolutno nitko ne može dovesti u pitanje to što se pripremilo, jer je to struka pripremala. To nije pripremao ministar, nije pripremao ministar. Niti sam se smatrao kompetentnim da ja određujem ili bilo tko iz politike, mi smo definirali dakako ciljeve, i to sukladno najvišim europskim standardima i normama. Nije mi palo na pamet da bi netko bio toliko nemudar da to što ima gotovo, pripremljeno odmah istog časa ne počne implementirati, nezamislivo mi je to bilo. Da bi netko išao pokvariti to kao što se to dvije godine u jednom potpuno anomičnom, otuđenom, srozanom i uništenom sustavu dvije godine događa. Imamo ministra koji je potpuno nekompetentan, on ništa ne zna, i zašto bi trebao znati, on nije u stručnom smislu kompetentan, politički je dakako kvalificiran jer je dobio mandat, on ne zna o tome, a sumnjam da ga to previše i zanima. Ima ogromni zdravstveni sustav koji traži reformu, skup i kome prepušta brigu oko sustava socijalne skrbi? Također državnoj tajnici koja također o tome ništa ne zna. I zašto bi? Uostalom i ona, iako bi bilo dobro, ako nije riječ o političkim funkcijama, to znala. Po svojoj stručnoj spremi, nemam namjeru vas uvrijediti jer kolegica je dakako stručna i kompetentna u nekom drugom području. Zašto to spominjem? Pa zato što smo pripremajući tu reformu, kada smo osnivali zakon o, Zavod za socijalni rad proveli raspravu 5., 6. mjesec 2002. proveli smo raspravu u svim našim ustanovama, na Fakultetu za socijalni rad, na studiju za psihologiju, da defektologiju, sve i jednog stručnog relevantnog i ozbiljnog čovjeka smo pozvali da nam pomogne u pripremi strategije i reformskog projekta sustava socijalne skrbi. Svi koji su nešto znali su bili pozvani, dobili smo stotine, stotine stajališta, mišljenje strukovnih udruga, socijalnih radnika, pravnika, psihologa, defektologa, sindikata. Strukovne udruge su, izričito svi oni zagovarali osnivanje zavoda u okviru preustroja tadašnjeg ministarstva koje je, usput da kažem, bilo pred certificiranjem za ISO 9001, prvo i jedino ministarstvo. Dakle jedan dobro uređen sustav četiri godine ga se pripremalo za to, koji je u paramparčad razbijen i čitav sustav je razbijen ne što je uprava razbijena kroz ta ministarstva koja su se kasnije osnivala. Smisao uvođenja toga zavoda je bio da se razgraniče poslovi i razine odlučivanja koji bi imalo samo ministarstvo što podrazumijeva postavljanje strategije, ciljeva, određivanja politike, zakonodavno normiranje, nadzor ustroja i tu je ministarstvo. Druga razina, razina upravljanja to je trebao biti zavod za socijalni rad. Obuhvaća planiranje resursa, razvoj normiranja postupaka, organiziranje provedbe, pribavljanje raspodjele resursa, nadzor provedbe itd. i razina provedbe to je planiranje raznih oblika, načina provedbe socijalne skrbi, postupak prvog stupnja, ambulantno, terenska, opća itd. i to su naši centri za socijalnu skrb, odnosno bilo bi puno bolje da se zovu centri za socijalni rad. Iz nekog razloga se napustio termin socijalni rad, a oni po svojoj naravi su obavljali socijalni rad a ne samo socijalnu skrb. To znači da su imali i obiteljsko pravnu zaštitu itd. sve ovo što se sada bi se htjelo kao napraviti u obiteljskim centrima. Mi to imamo u centrima za socijalni rad, koji su usput da kažem, nastali još u socijalizmu i bili odlično ocijenjeni od strane ljudi koji se bave socijalnom politikom kao jedna dobra podloga za implementaciju i provođenje socijalnog rada i socijalne politike u jednoj zemlji. Mi smo imali dakle jednu dobru institucionalnu pretpostavku. I što se sada događa? Danas nam evo dolazi pred nas ministarstvo sa zahtjevom da se taj zavod ukine. Dolazi nam sa obećanjem da ćemo mi dobiti novi zakon. Ja u ovom trenutku doista dok ne znam čime se ovo zamjenjuje, šta nadomješta ovo, ne mogu prihvatiti ovo, jer je ovo novi prilog entropiji i propadanju sustava. Teško je dići ruku za to. Da smo mi dobili koncept, pa makar to bilo i nešto drugo od onoga što je struka dala, a sumnjam da bi struka, ista struka, isti stručnjaci mogli ponuditi nekakav radikalno drugačiji koncept onda bi ja vidio koji je smisao ili bismo mi mogli vidjeti koji je smisao uvođenja obiteljskog centra umjesto neznam, ili zašto se to izdvaja, zašto se osigurava toliko novaca umjesto da se jačaju postojeći centri za socijalni rad. Nema u tome nikakvog … [[Ne razumije se.]] Centralizacija ili decentralizacija koja je ovdje uzeta kao alibi mogući za ovakve promjene, apsolutno nema nikakve veze s ovim. Recite tko će u ovoj zemlji brinuti o onome što su trebale biti funkcije zavoda. Obrada podataka, informacija na razini cijelog sustava, pa ne može to raditi niti onaj u Benkovcu niti onaj u Požegi. Treba neto cijeli sustav znači obrađivati te podatke. Treba neto raditi analize, stručne podloge, netko treba evaluirati te mjere koje se provode, netko mora pripremati prijedlog za unapređenje djelatnosti. Pa neće to raditi državna tajnica. Tko će to raditi? I šest pravnika ili službenika ministarstva, pa nisu oni educirani za to. Pokretat program edukacije, koncipirati socijalne programe, zakone itd. Gospodo ne možemo kao klub SDP-a podržati ovaj prijedlog jer ni na koji način nije uvezan niti sa bilo kakvom strategijom, on je samo korak i to je temeljna posljedica destrukciji sustava socijalne sigurnosti kako ga u ovom trenutku možemo sagledati iz ovoga što smo dobili kao obrazloženje.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Vidović je rekao da je sustav socijalne skrbi otuđen i srozan, da ministar ništa nezna o socijalnoj skrbi, a nezna ni državna tajnica. Lijepo je misliti o sebi da jedino je kompetentna osoba koja nešto zna, ali to jednostavno nije točno. Sustav nije ni srozan niti otuđen, to je ponižavanje za sve djelatnike koji rade u centrima za socijalnu skrbi i predano rade svoj posao, a ministar i državna tajnica itekako o tome znaju i imaju suradnike koji to isto znaju.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Pa gospodine predsjedniče … /Govornik isključen, pa ponovo uključen./ … kolega Vidović je u svom izlaganju rekao da ministar nije kompetentan a nije ni državna tajnica kompetentna za provođenje ove reforme što je netočno. Pa reformu ne provode samo oni. Uključili su i stručne ljude i ne mislite valjda da je zato srozan sustav socijalne skrbi. Pa gospodine Vidoviću vi isto niste po struci ono što biste trebali. Bili ste i jeste profesor pa ste se za posao koji ste obavljali dok ste bili ministar upravo sada za ovom govornicom, itekako ishvalili.
Hvala. Klub HSP-a, poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Moram priznati da sam najavljene izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi na trenutak naivno pomislila da se radi o izmjenama koje će ući u samu bit reforme sustava socijalne sigurnosti, odnosno njenog osnovnog dijela, socijalne skrbi. Pomislila sam kako je ovo pravi trenutak za vladinu demonstraciju njene socijalne osjetljivosti i odlučnosti. Sve je ukazivalo kako je možda zaista došlo vrijeme za početak konkretne realizacije vladinog predpristupnog ekonomskog programa 2005.-2007. i kriterija čije je ispunjenje važno za provedbu kompleksne reforme sustava socijalne skrbi kao sastava koji ima vrlo značajnu ulogu u suzbijanju siromaštva, kao i ublažavanju njegovih posljedica. Po pitanju borbe protiv siromaštva, Hrvatska se još nalazi u fazi prilagodbe na europske i svjetske standarde na kojima počivaju takvi sustavi. Još do 1998. godine u Hrvatskoj nije bilo moguće statistički prikazati razinu siromaštva, a time niti izraditi kvalitetnu strategiju za borbu protiv istog. Danas je po pitanju statistika situacija daleko pozitivnija, a daljnjim razvojem socijalnih statistika Hrvatska bi trebala imati na raspolaganju podatke potrebne za integraciju i harmonizaciju istraživanja sa zemljama Europske unije. No, statistika ne smanjuje siromaštvo. U ranije spomenutom vladinom predpristupnom ekonom programu navodi se podatak kako relativni pokazatelji siromaštva u Hrvatskoj ne odstupaju bitno od pokazatelja o siromaštvu u zemljama članicama i zemljama kandidatima za članstvo u Europskoj uniji, no iako se stopa siromaštva od 18% smatra niskom razinom siromaštva to za Hrvatsku ipak znači da čak 800 tisuća građana živi ispod linije siromaštva, a bez socijalnih transfera i mirovina 40% građana Hrvatske ulazilo bi u rizik siromaštva. Svi ovi podaci nalaze se već u predpristupnom ekonomskom programu što ide u prilog Vladi, odnosno njenom ozbiljnom pristupu problemu. Mnogi su dakle preduvjeti za borbu protiv siromaštva stvoreni. Ministarstvo obitelji i branitelja i međugeneracijske solidarnosti donijelo je nacionalnu obiteljsku politiku. Posljednjim izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi započeta je decentralizacija sustava, poboljšanja suradnje s nevladinim organizacijama na području humanitarnog djelovanja. Donijet je program borbe protiv siromaštva i socijalne isključenosti, započet proces … nacionalizacije i informatizacije sustava, a u sklopu projekta reforma sustava socijalne skrbi sa Svjetskom bankom naglasak se dodatno stavlja i na podizanje obrazovne razine zaposlenika u sustavu socijalne skrbi poput postdiplomskih studija, te stalnu edukaciju. Imajući sve ovo u vidu ne mogu ne osjetiti razočaranje sa ovim izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi, i to ne zato što su oni a priori loši, već što se radi prije svega o administrativnim manevrima u očekivanju stvarnog hvatanja u koštac s problemima sustava socijalne skrbi. Iako ne sumnjam da Vlada i uključena ministarstva imaju najbolje namjere da u provedbi reformi u sustavu socijalne skrbi, postavlja se pitanje, hoće li ti administrativni manevri donijeti značajnije ili ikakve pomake? U ovim se izmjenama ne govori o problemu sustava, ne govori se o načinu borbe protiv siromaštva, o pomoći socijalno ugroženim slojevima, pa niti obitelji i zaštiti djece. Ovim se izmjenama administracija bavi isključivo sobom, želeći definirati unutar institucijske odnose kao pretpostavku za buduće djelovanje. Naravno, kriteriji moraju postojati, pravila se moraju poštivati. No moram izraziti zabrinutost da se nekako olako pristupa novom zahvatu glede nadležnosti institucija, a da se nije postavilo pitanje što se dogodilo s prošlim zahvatom. Prva stvar koja upada u oči kao osnovno pitanje koje se ovim izmjenama uređuje jest ukidanje Hrvatskog zavoda za socijalni rad. Prethodnim izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi u lipnju 2003. godine osnovan je Zavod kao javna institucija čija je zadaća trebala biti osiguravanje socijalnih usluga i praćenje uvjeta za njihovo dobivanje te minimalnog standarda koji osigurava država, do stručnog nadzora nad pružanjem tih usluga. Nakon više od 2 godine Zavod nije počeo s radom pa je za predlagatelja potpuno logično ukinuti tu instituciju i pokušati nešto drugo. Naravno, da treba ukinuti nešto što ne funkcionira, ali voljela bih i smatram da mi kao saborski zastupnici koji smo ga i osnovali donošenjem Zakona zaslužujemo konkretno objašnjenje zašto Zavod nije zaživio u praksi. Ovdje nije samo stvar odgovornosti za nepoštivanje zakona već se radi o učenju na pogreškama. Ukoliko nismo shvatili razloge neuspjeha prvog administrativnog manevra, kako možemo biti sigurni da se to neće ponoviti sa obiteljskim centrima čije se osnivanje predlaže ovim izmjenama. U Prijedlog se zakona govori o dijeljenju nadležnosti između Ministarstva obitelji s jedne i Ministarstva socijalne skrbi s druge strane. Takva raspodjela uvjetovana je osnivanjem obiteljskih centara, odnosno dijeljenjem poslova dosadašnjih centara za socijalnu skrb na preventivne, savjetodavne i obiteljske. Te one poslove kojima se pokušava ublažiti stanje socijalne ugroženosti. Jasne razdjelice pozdravljam jer su nužne za efikasno funkcioniranje sustava. U obiteljskim se centrima po jednom u svakoj županiji raditi po 6 do 7 djelatnika, defektologa, psihologa, socijalnog radnika i pravnika. Ravnatelja imenuje ministar na temelju javnog natječaja. Usklađuje se status medicinskih sestara u ustanovama socijalne skrbi. Izmijenjen je sastav upravnog vijeća Centra za socijalnu skrb, itd. Ovo su sve u načelu dobra rješenja, ali tu se prije svega pretpostavke prave i osnovna svrha sustava. Istina, u ugovoru o zajmu od Međunarodne banke za obnovu i razvoj koji je na dnevnom redu ove sjednice, jedna od glavnih komponenti razvoja je jačanje upravljačke i kadrovske infrastrukture sustava socijalne skrbi. Zaključno, moram istaknuti, bez obzira na kritički ton mog istupa, kako će Klub HSP-a ipak podržati ovaj Prijedlog zakona jer je on u skladu s projektom reforme sustava socijalne skrbi na temelju koje i dobijamo zajam Međunarodne banke. Odredbe pravno gledano ne donose ništa loše no isto tako ni ništa dobro. Ove su odredbe mrtvo slovo na papiru ukoliko ne postoji jasna strategija i dobra volja da se uhvatimo u koštac s pravim problemima sustava socijalne skrbi. Bojim se da ponovno olako ulazimo u administrativne reorganizacije, bez da smo napravili preciznu projekciju rada tih novoosnovanih tijela i da ćemo opet za par godina raspravljati o ukidanju institucija koje smo osnovali, a da se nitko neće ni zapitati zašto se to dogodilo. Nema veze, osnovat ćemo nove. Hvala lijepa.
Molim. Poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac, Klub zastupnika IDS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi trebao bi biti jedan od važnijih zakona. Čak štoviše, od, ovo je jedan zakon koji nam je dostavljen na klupe u hitnoj proceduri. Ajde, uspjeli smo da hitne procedure ne bude, ali pravi zakon i sustavna reforma socijalne skrbi od toga u ovom Zakonu nema ništa. Isto tako, od najavljene decentralizacije nema ništa. Ukidanje Republičkog zavoda za socijalni rad je isto upitno, a uvodi se jedna nova institucija, Obiteljski centar. Trebalo bi inzistirati, kada se već mijenja Zakon o socijalnoj skrbi, da se napravi novi zakon u kojem će se naznačiti sve vrste reforme i sva usklađivanja sa Europskom unijom, kao i rokovi kojim će se to obaviti. Decentralizacija može podrazumijevati, osim patologije i problema, fiskalnu decentralizaciju čime će se primijeniti odgovornost i odlučivanje na regionalnu i lokalnu samoupravu. Osim šta se ukida Zavod i sve njegove funkcije se prenose na Obiteljski centar, slijedom toga što će obiteljski centri bili pod ingerencijom više ministarstava imat će za posljedicu da su oni svačiji i ničiji. Da je na dijelu velika centralizacija možemo iščitati iz ovoga Zakona, a ne kao što je državna tajnica u svom uvodnom izlaganju govorila o decentralizaciji. Ja ću vam samo sad par članak iščitati iz samog Zakona. Članak 80., tu iz ovih članaka možemo vidjeti što sve mogu ministri ili ministrice pa ih možemo smatrati supermenima ili «superwoman» ili «women». Članak 80. «Uvjete glede prostora, opreme i broja potrebnih stručnih i drugih radnika Obiteljskog centra i podružnice kao uvjete i način ostvarivanja usluga obiteljskog centra propisat će ministar nadležan za obitelj. Ravnatelja Obiteljskog centra imenuje ministar nadležan za obitelj, na temelju javnog natječaja». Ja se pitam zašto ne upravno vijeće. Ravnatelja Obiteljskog centra opet razrješuje ministar. Statut Obiteljskog centra donosi ravnatelj uz prethodnu suglasnost ministarstva nadležnog za obitelj. Zašto ne donosi verifikaciju neko predstavničko tijelo kao što je slučaj sa vrtićima ili sa školama? Predstojnika podružnice imenuje i razrješava ravnatelj Obiteljskog centra opet uz prethodnu suglasnost ministra. Sadržaj i način vođenja evidencije i dokumentacije te načini rokova za dostavu izvješća nadležan je ministar za obitelj. Visinu naknade za obitelj obzirom na dob i potrebe korisnika utvrđuje ministar. Sadržaj programa stručnog usavršavanja kriterija i postupak izbora projekata edukacije koji će se financirati sredstvima državnog proračuna, kao i godišnji program stručnog usavršavanja stručnih radnika u socijalnoj skrbi, opet donosi ministar. Način provođenja stručnog nadzora i njegov sadržaj propisat će ministar nadležan za poslove socijalne skrbi i ministar nadležan za obitelj. Stručni nadzor mogu provoditi stručnjaci sa liste stručnjaka koju opet donosi ministar. Pa idemo toliko daleko da sadržaj i oblik iskaznice inspektora koji provodi inspekcijski nadzor i nadzor nad stručnim radom opet propisuje ministar. Cijene usluge domova opet donosi ministar. U članku 29. zavod zamjenjuje se riječima Ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi, a to jest provođenje natječaja, sklapanje ugovora i cijene usluga. Znači sve što se tiče samog centra, sve će ustvari raditi ministarstvo ili ministar. Baš zbog toga što ovdje je sustavna centralizacija mi u IDS-u vidimo ovaj zakon kao zaista rigidnu centralizaciju i bez obzira što ide u drugo čitanje mi ga ne možemo podržati. Možda je sama intencija ovog obiteljskog centra dobra, ali ono sve što je vezano uz ovaj zakon po našem mišljenju nije dobro. Postavlja se isto pitanje zašto do sada nije zaživio Hrvatski zavod za socijalni rad. Možda ova Vlada nije niti htjela da zaživi. Možemo reći da sada umjesto zavoda imamo centar, da nije šija nego je vrat. Prije 2 godine kada su se Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi fuzionirali po našem mišljenju to nije bio dobar potez, a kamoli kad se doda još k tome Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, te dok se oni dogovore uz silne međusobne prepiske tko je za što odgovoran prolazi vrijeme i problemi se ne rješavaju. Najveći problem je naravno u segmentu socijalne skrbi su novac, uvjeti rada i ovlasti. Što se tiče novaca fiskalna decentralizacija mora biti osnova bilo kakve promjene u sustavu. Uvjeti pod kojima rade socijalni radnici su izuzetno loši, jedno je što ih ima malo, a drugo je što na razini su još uvijek gumice i olovke, a kompjuteri su za njih "space shuttle" ili nešto zaista nedostižno. Negdje jedinice lokalne samouprave izlaze im u susret, pa im nabavljaju kompjutere i sredstva za rad. Ako govorimo o dodatnom obrazovanju socijalnih radnika, psihologa, pedagoga i medicinskog osoblja to bi nam trebao biti imperativ za dobro funkcioniranje sustava, ali naravno ne da kroz formu toga da ministar određuje način obrazovanja već je to tijekom 2004. godine se u skladu sa Bolonjskom procesom usvojen je novi program studija, socijalnog rada koji se sastoji od četverogodišnjeg preddimplomskog studija socijalnog rada, te jednogodišnjeg diplomskog studija socijalnog rada i socijalne politike. U okviru reforme vodilo se računa da proces obrazovanja socijalnih radnika osigura dobro poznavanje širih društvenih procesa i načina njihova rješavanja, te dobro poznavanje tehnike socijalne intervencije. Međunarodna zajednica ima velika očekivanja od socijalnog rada. Odraz toga je i dokument preporuka Vijeća Europe o socijalnim radnicima u kojem je jasno navedeno da se u razdoblju globalizacije aktualnih političkih i društvenih promjena mogu očekivati društvene napetosti, dodatni pritisci na obitelj koji pridonose nesnalaženju pojedinaca, obitelji i grupa. Upravo socijalni radnici i prevencijom i rješavanjem tih problema pridonose unapređivanju socijalne kohezije. Po mišljenju Vijeća Europe socijalni rad je investicija u buduću dobrobit Europe. Kao drugo, što se tiče sustava socijalne skrbi u Hrvatskoj znamo da djeluju na način supsidijarnosti, odnosno decentralizacije i prenošenje, ali u ovom slučaju samo problema na niže oblike vlasti i solidarnost kroz složenu mrežu službi i ustanova. Osim rata Hrvatska je prolazila kroz proces tranzicije, gospodarske i socijalne promjene imaju za posljedicu socijalno raslojavanje, veliki broj nezaposlenih, relativno niske mirovine i socijalna davanja, te veliki broj umirovljenika. Što se tiče samih ovlasti vidimo da se kroz ovaj prijedlog zakona, koliko se ozbiljnosti i važnosti daje lokalnim razinama, možemo slobodno reći ništa. Sve je koncentrirano u ministarstvima, ona postaju kantica za sve, ne kontaktira se teren već se rješavaju problemi iz fotelje na način kao da se ima posla sa objektima, a ne sa ljudima. I da zaključim na kraju, s obzirom na sve to nužne su promjene u ovom snažnom centraliziranom sustavu socijalne skrbi kakav postoji danas. Reformom Zakona o socijalnoj skrbi trebao bi se promijeniti institucionalni okvir unutar kojeg bi trebalo doći do postupne decentralizacije socijalne skrbi, jer možemo isto tako na neki način socijalnim radnicima odati priznanje koji su svojim velikim trudom i zalaganjem nadomjestili manjak novaca. Predlažemo da se ovaj prijedlog povuče, da se redefinira strategija socijalne skrbi, odnosno da se sprovede sustavna reforma, a prije svega da se provede decentralizacija novaca i ovlasti. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama su pete izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi koji je donesen 1997. godine. Mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke zastupamo stav da se sustav socijalne skrbi mora prilagođavati potrebama građana, ali i materijalnim mogućnostima države. Upravo zbog toga smo još kod donošenja izmjena u 2003. godini ukazali na potrebu donošenja novog zakona koji će ustrojiti sustav socijalne skrbi koji bi počivao na sasvim drugačijom filozofiji, na filozofiji koju je nobelovka i najveći borac za interese siromašnih Majka Terezija izrekla i elaborirala u jednostavnoj i svima razumljivoj rečenici "gladnome nemojte dati gotovu ribu, dajte mu udicu i naučite ga loviti". Unatoč podacima koji jasno ukazuju na nastavak procesa socijalnog raslojavanja u kojem se bogati sve više bogate, a siromašni sve više siromašne, da je srednjeg sloja nestalo, a njegovi ostaci nestaju unatoč činjenici da materijalne mogućnosti nisu takve da bi svakom siromahu život učinili dostojnim čovjeka i činjenici da sredstva namijenjena skrbi o najugroženijima vrlo često ne dolaze do najpotrebitijih. Vlada Republike Hrvatske ne predlaže novi Zakon o socijalnoj skrbi kojim bi se promijenio sustav, nego predlaže pete izmjene i dopune i to u prvotnom prijedlogu po hitnom postupku. Mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke protivili smo se hitnom postupku iz razloga što se radi o tematici koju je potrebno detaljno razmotriti i pokušati naći najbolja moguća rješenja u postojećoj situaciji, a obrazloženje, citiram: "Predlaže se donošenje novog zakona po hitnom postupku kako bi Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti moglo početkom 2006. godine ustrojiti obiteljske centre" površno je i na Poslovniku neutemeljeno. Pa ministarstvo postoji već dvije godine, imalo je dovoljno vremena da se u redovnoj proceduri raspravi njihova vizija unapređenja i razvoja mreže institucija za potporu obitelji. I dobro je što je u konačnici prihvaćeno naše mišljenje i naše protivljenje te je sada prijedlog u redovnoj proceduri. Dakle, mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci smatramo da nam je umjesto po redu petih izmjena i dopuna potreban novi zakon koji bi sustav socijalne skrbi prilagodio potrebama građana i materijalnim mogućnostima države, državne kojoj u Ustavu piše da je socijalna potreban je takav sustav socijalne skrbi koji će jamčiti posebnu skrb bolesnima, nemoćnima i napuštenima. Takav sustav socijalne skrbi mogle bi pratiti materijalne mogućnosti države. U postojećim uvjetima veće je izdvajanje za socijalnu skrb od postojećeg mislimo da nije moguće. Gledajući i slušajući problematiku potrebitih zaključit ćemo da raspodjela mukom izdvojenih sredstava nije pravedna. Stiče se dojam da se grije onaj tko je bliže vatri kao i onaj tko se brže i fletnije prilagodi zakonskim uvjetima i ostvari tzv. svoje pravo. Opće je poznata stvar da razne oblike socijalne pomoći i naknada dobivaju i primjerice samozvani samci bez primanja ili nedostatnim primanjima samo na temelju vlastite izjave da ne pod krivičnom i materijalnom odgovornošću da žive u izdvojenim kućanstvima. Stvarnost je bitno drugačija. Nerijetko ti tzv. samci žive u istom kućanstvu sa svojim gospodarski vrlo moćnim potomcima na koje su prenijeli sve svoje nekretnine kao i pokretnine veće vrijednosti koja se registrira u različitim registrima. Kako sredstava nema dovoljno bez pomoći ostaju oni koji nemaju primanja ni potomaka, koji imaju manju imovinu ali su nesposobni za rad i ne mogu privređivati. Oni najčešće ne mogu ni doći do centra za socijalnu skrb a kamoli do socijalne pomoći. Slijedom svojih materijalnih mogućnosti Republika Hrvatska nije u mogućnosti svakom potrebitom dati gotovu ribu i upravo zbog toga se mora promijeniti i filozofija i sustav kako bi se potrebitom umjesto ribe dala udica i naučilo ga loviti. U takovom sustavu radno sposobni, nezaposleni ne može biti korisnik socijalne pomoći. Njemu je država dužna omogućiti da socijalnu pomoć zaradi tzv. javnim radom. Pri tome moramo polaziti od uvjerenja da niti jedan posao nije ponižavajući a još manje sramotan. Očito nam nedostaje političke volje za ustrojiti sustav prema kojemu onaj tko je zdrav i radno sposoban bez rada ne može dobiti niti jednu lipu poreznih obveznika. Jedna Švedska koja je za nas simbol socijalne države ne daje svojim nezaposlenim građanima bezuvjetnu socijalnu pomoć. Ona je uvjetovana određenim radnim obvezama od noćnog krečenja bolnica, škola, ustanova do obilaska i pomoći starijima, bolesnima, nemoćnima i napuštenima. Umjesto reforme sustava pribjegava se izmjenama kojima je temeljni cilj ukidanje Hrvatskog zavoda za socijalnu skrb, uvođenje i samom predlagatelju potpuno nejasnog funkcioniranja obiteljskog centra te podjela nadležnosti u sferi socijale između Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi te Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Kao obrazloženje i opravdanje za ukidanje hrvatskog zavoda predlagatelj navodi. Budući da od stupanja na snagu Zakona o izmjenama Zakona o socijalnoj skrbi od kojih je prošlo više od dvije godine zavod nije saživio u praksi, njegovo ukidanje u danim je okolnostima opravdano i prihvatljivo rješenje. Dakle, niti riječi o neopravdanosti postojanja, o promašenoj koncepciji njegovog osnivanja. Pa mi kao narodni zastupnici pitamo Vladu Republike Hrvatske zašto zavod nije u praksi saživio. Njegova uloga i nadležnost zakonom su jasno definirane. Između ostalog, zavod bi trebao provoditi unutarnju kontrolu namjenskog korištenja sredstava u ustanovama socijalne skrbi čiji je osnivač Republika Hrvatska i drugih ustanova socijalne skrbi a sufinanciraju se iz državnog proračuna. Trebao bi obavljati poslove kapitalnog ulaganja, investicija i investicijskog održavanja u ustanovama socijalne skrbi kojima je osnivač Republika Hrvatska itd. Skraćeno rečeno, uloga je zavoda upravljanje a ono obuhvaća planiranje resursa, razvoj i normiranje postupka, organiziranje provedbe, pribavljanje i raspodjela resursa te nadzor provedbe. Dakle, cilj osnivanja je zavoda bio osigurati odgovornost za postizanje maksimalne učinkovitosti sustava socijalne skrbi. Koliko je Vlada za postizanje maksimalne učinkovitosti zainteresirana pokazuje podatak da dvije godine ništa nije učinila da zakon zaživi u praksi. Kada se ne zna kako to napraviti onda je uistinu najlakše ukinuti a sustav neka i nadalje nekontrolirano funkcionira. To je pravi smisao i cilj ukidanja. Protivimo se takvom odnosu prema sustavu koji mora biti pravedan i učinkovit. Nadalje, predlagatelj kaže jedna od glavnih posljedica koja bi proizašla ovim izmjenama i dopunama zakona je da se poslovi u sustavu socijalne skrbi razgraničavaju na poslove vezane uz preventivni i savjetodavni rad te na poslove vezane uz ublažavanje, otklanjanje uzroka i stanja socijalne ugroženosti. Što je ovime predlagatelj htio reći potpuno je nepoznato ne samo nama nego i predlagatelju jer detaljnog potrebnog obrazloženja nema niti u uvodu a ni u prijedlogu izmjena. Dakle, zakonom se propisuje osnivanje obiteljskih centara. Izmijenjeni članak 79. zakona kaže da su ustanove socijalne skrbi, obiteljski centar i centar za socijalnu skrb, dom socijalne skrbi te centar za pomoć i njegu. Ustanove se upisuju u Upisnik ustanova socijalne skrbi. Iz izmjena je evidentno da će zapravo postojati dva upisnika. Jedan u koji se upisuju centri za socijalnu skrb, domovi socijalne skrbi i centri za pomoć i njegu. Taj upisnik vodi ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi. U drugi upisnik se upisuju obiteljski centri i vodi ih Ministarstvo obitelji. Ako je tako onda to treba u zakonu jasno i napisati a ne kako je to u članku 7. Što će obiteljski centri raditi potpuno je nejasno. Zakon kaže obavlja poslove savjetodavnog i preventivnog rada i druge stručne poslove koji se odnose na brak, odgoj djece, posvojenje, probleme s invalidnošću, podizanje kvalitete života djece, mladeži i obitelji, organiziranje učenja djeteta, smještaj u predškolske ustanove itd. Teoretski razumljivo ali pretočeno u praksu potpuno neprimjenjivo. A ako se gleda sa aspekta savjetovanja razumljivo. Da li to znači da će ubuduće poslove oko posvojenja djece voditi obiteljski centri. Ako da onda to treba potpuno razraditi kroz cijeli zakon. Ovako nerazrađenim sustavom dolazi do preklapanja nadležnosti i potpune zbrke koja može raditi samo jedno a to je sveopći nered i zbunjenost. Nejasno je reguliran i način osnivanja. Osniva ga Ministarstvo obitelji, a suosnivač može biti općina, grad i županija, ali ne znamo kako. Onako kako odredi ministrica, tako piše u zakonu. Svemoć i sveznanje ministrice očituje se i u imenovanju ravnatelja kojeg imenuje ministrica i ocjenjuje da je, da posjeduje odgovarajuće poznavanje savjetodavnog i terapijskog rada. Ona daje suglasnost i na statut i na imenovanje predstojnika podružnice. Dakle, suosnivaču mogu biti županije i gradovi, ali ti suosnivači koji teoretski mogu, moguće mogu imati veći ulog u tim centrima nemaju nikakvog utjecaja na upravljanje tim obiteljskim centrima. Jednostavnija bi bila odredba u zakonu koja bi glasila ovako: "Osnivaju se obiteljski centri sa ustrojem i ovlastima po volji u uredbi ministrice.". jer zapravo kad pogledamo zakon sve se na to svodi, a na zakonodavno tijelo, na ovaj Hrvatski sabor koji zakon treba donijeti zapravo predlaže se jedna nepoznanica za koju se treba samo dići ruka. I za razliku od naših kolega iz HSP-a, s obzirom da smo dali ovako kritičan osvrt na ovaj zakon, ne možemo ga podržati. Ne možemo ga podržati jer mislimo da je konceptualno potpuno promašen. Obiteljski centri da, jer su u skladu sa nacionalnom strategijom obiteljske politike, ali obiteljski centri koji bi bili regulirani zasebnim zakonom, a ne nasilno inkorporirani u Zakonu o socijalnoj skrbi na način kako se to predlaže. Pa čuli smo državnu tajnicu koja je rekla da je osnovana grupa za izradi zakona o obiteljskim centrima. Za ove dvije godine ne samo da je bilo dovoljno vremena da se osnuje radna grupa, nego smo mogli danas ovdje imati i prijedlog Zakona o obiteljskim centrima koji bi uistinu razradio i implementirao politiku i filozofiju nacionalne strategije obiteljske politike. I dakako da bi u tom slučaju bilo sasvim dovoljno vremena da se do konca mandata i provede politika, a ne samo deklarativno zastupa. Je, mi podražavamo onu politiku koja je nacionalnom strategijom zacrtana u 2002. godini i prihvaćena u ovom Saboru, ali kad je riječ o provedbi tada tražimo neki alibi za vlastitu nesposobnost i vlastito neznanje. Dakle, klub Hrvatske seljačke stranke ne može podržati ovaj zakon.
Hvala. U 10,51 isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta po ovoj točci dnevnoga reda. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
… [[Govornik naknadno uključen.]] kolegica Lalić je u svom izlaganju rekla da je potpuno nejasna uloga i djelatnost obiteljskog centra, što nije točno. U članku 80b. taksativno je nabrajano sve što će obavljati taj obiteljski centar.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam … /Govornik se isključio./ … prvi se navod odnosi na činjenicu, rekla je da ministrica će uredbom to regulirati. Ministri ne mogu donositi uredbe. Uredbe kao podzakonski akt može donositi samo Vlada, a ministri donose pravilnike, naputke i odluke. Drugi je netočan navod, vezano za stajalište kluba HSP-a, klub HSP-a podržava ovaj zakon zbog toga što je riječ o prvo čitanju, a ne više o hitnom postupku kako je bilo predloženo u dnevnom redu. Hvala lijepo.
Državna tajnica Dorica Nikolić. Izvolite.
Pa evo, ja bih htjela dame i gospodo samo pojasniti neke stvari koje su iznešene u stavovima klubova. Kada smo gospodin Jozo Radoš u ime klub HNS-a govorio o ukidanjima centara za socijalnu skrb, mislim da je došlo do nesporazuma. Ovdje se ne ukidaju centri za socijalnu skrb. Ovdje je prijedlog ukidanja Hrvatskog zavoda za socijalni rad koja je sasvim jedna druga institucija. Centri za socijalnu skrb su ustanove sa javnim ovlastima. Prema tome, ne dolazi do nikakvog ukidanja centara. Njih ima, kao što znamo 80 i 24 podružnice. Prema tome, nikakvi se centri ovdje ukidaju. Prema tome, govorilo se je o tome da je bivša Vlada donijela jedan zakon i jedan program i jedan projekt reforme i da činjenica je da ovdje se pokazuje a nema kontinuiteta. Upravo obratno, mi smo uvažili, odnosno u novom Zakonu os socijalnoj skrbi polazi se od upravo preporuka koje je izradilo, i to je točno što je rekao gospodin Vidović, koju su izradili stručnjaci u 7 grupa. Dapače, ovi stručnjaci iz 7 grupa, među kojima je bilo i međunarodnih i daljnji su sada članovi nove radne skupine za reformu. I reforma kao što znate ima 3 komponente i sudjeluju u komponenti tih reformi, odnosno mi smo dijelove i najveće dijelove tih preporuka usvojili osim ukidanja, osim toga da se, nismo se složili, i ukidamo Hrvatski zavod za socijalni rad. S time što ne znači, kao što je rekao gospodin Vidović, da se ukidaju one ovlasti, odnosno ono što je trebao činiti socijalni rad. Mi ukidamo samo organizaciju kao takvu jer ono što će, što je bilo predviđeno da radi Hrvatski zavod za socijalni rad, mi ćemo tijekom ove reforme za koju ćete vi sada kasnije za ovaj zajam. Mi predviđamo da upravo taj centar, županijski centar, da li će se on zvati Županijski centar za socijalnu skrb ili možda Županijski centar za socijalni rad, to je još uvijek u raspravi, ali taj će preuzeti veći dio ovlasti koje je imao Hrvatski zavod za socijalni rad. Prema tome, neovisno o centrima za socijalnu skrb koji sada postoje. Dakle, u odnosu što je govorila gospođa iz IDS-a, predstavnica IDS-a, ovdje i nije bila intencija izmjena i dopuna ovih zakona ni decentralizacija, niti je bila intencija ovo što je ona sve napomenula. Upravo smo mi rekli da izmjene i dopune ovog zakona su, idu sada zbog ukidanja Hrvatskog zavoda, jer on trenutačno, kao što, ako nije zaživio, on smeta ministarstvu za donošenje nekih odluka koje su u nadležnosti, u sadašnjem zakonu u nadležnosti Zavoda i rekli smo vrlo jasno da je zakonski okvir za osnivanje obiteljskih centara. Prema tome, mi nismo govorilo ovdje da ovaj zakon ima izmjena i dopuna zakona zapravo, i nudi reformu i nudi decentralizaciju, ali smo rekli da to radimo u okviru reforme socijalne skrbi koja je potpomognuta sa zajmom Svjetske banke i da ćemo sada, i ide na novi zakon. Dopustite, kao što je rekao gospodin predstavnik kluba SDP-a, jasno je da se, zašto sada izmjene i dopune, a zašto ne novi zakon. Pa zato što, evo, nažalost, ovaj projekt koji mi imamo u reformi socijalne skrbi sa Svjetskom bankom, odnosno kredit, nažalost došao je tek sada i zapravo potpisao se nedavno. Prema tome, bilo bi neozbiljno da se radi novi zakon, a u projektu Svjetske, odnosno u projektu reforme imamo tri pilot projekta u kojemu možemo ispitati sve ono što želimo potvrditi, da li je bolje ili lošije. Pa ćete imati priliku, ne samo vi, nego i cjelokupna hrvatska javnost i struka kroz pilot … [[Govornik se ne razumije.]] sve ono što želimo učiniti, okrugle stolove, javne rasprave, vidjeti kad se nešto pilotira je li ovo bolje ili je lošije. I na kraju ćemo donijeti zaključak što ćemo pretočiti u zakon. Dakle, mi ćemo ponuditi teze za novi zakon radnoj skupini koja će se pilotirati kroz reformu socijalne skrbi i pilote koji će se održavati u Zadru, u Splitu i u Vinkovcima, prema tome sve je transparentno i jasno i rezultat toga bit će novi Zakon socijalne skrbi.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Ispravljam netočan navod gospođe Nikolić koja je rekla da se ovdje ne radi o ukidanju centara za socijalnu skrb. Radi se o ukidanju centara i to na mala vrata, radi se o polakom eutanaziranju centara jer se ovako ovim zakonom dio njihovih ovlasti prenosi na obiteljske centre. Drugi dio ovlasti će biti prenesen onoga trenutka kada profunkcioniraju sudovi za obitelj, odnosno odjeli za obiteljsku problematiku na sudovima i na kraju će centrima ostati puko administriranje hoće li netko dobiti 2 ili 3 metra drva.
Poštovana zastupnica Gordana Sobol, također ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, gospođa državna tajnica je sada, a i ranije u svom obraćanju rekla da Hrvatski zavod za socijalni rad nije zaživio i da smeta ministarstvima. To jednostavno nije točno. Nije točno niti da nije zaživio i da smeta. Kako može nešto ne zaživjeti i smetati što uopće nikada nije osnovano.
Treći ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa vrlo slično. Gospođa tajnica još nikada nitko ovdje nije rekao da mu neko tijelo, neka institucija smeta. Ona je izrijekom rekla da ministarstvu smeta ovaj Hrvatski zavod i da ga zato treba ukloniti. Ma ne, upravo suprotno. Zavodu smeta nemar i nebriga i nestručnost samog ministarstva, to zavodu smeta.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Ja zapravo neznam zašto nova vlast misli da mora uvijek sve počinjati ispočetka kao da prije nje nikada ničega nije bilo. To je ovaj ovdje klasičan primjer toga. Ne nastoji se unaprijediti nešto, popraviti tamo gdje se misli da treba popravljati nego se ruši ono što je do sada stvoreno. Bagerima će se sada poravnati tlo, a kaže se mi ćemo sada tu zgradu početi graditi kasnije. A kada, a kako, a gdje, a s kim, a s čim, nema odgovora. Ovaj prijedlog zakona je tipičan primjer presipanja iz šupljeg u prazno. Zakonom je osnovan zavod. Zašto? Zašto se išlo na osnivanje zavoda zakona? Pa zato da se ne bi činovnici u ministarstvu bavili onim što neznaju, bavili onim što nije njihov posao nego da bi se stručni posao oko socijalne skrbi prepustio stručnjacima. Ne može gledajte, ministar ni državni tajnik rješavati konkretne slučajeve iz domene socijale, pružati socijalne usluge. Nije to njihov posao. Obavljati, pa čak i obavljati stručni nadzor. Prvo zato što nisu stručni, to je ono što je kolega Vidović htio reći. Oni jesu političari, ali ne moraju nužno biti stručni. I zato se osnovao zavod da bi se stručni posao prepustio struci. A s čime se treba baviti politika? Pa politika se treba baviti razvijanjem strategije socijalne skrbi, razvijanjem strategije zaštite obitelji, to je posao političara. Najprije napravljena je glupost kad je uopće ukinuto Ministarstvo rada i socijalne skrbi. Gledajte u zemlji gdje imamo toliki broj nezaposlenih i toliki broj socijalnih slučajeva mi smo ukinuli Ministarstvo rada i socijalne skrbi i onda smo ga razvukli u čak tri ministarstva. Sada je trebalo dvije godine da ti činovnici najprije nađu svoje kancelarije u ta tri ministarstva, pa da nađu radne sobe tamo, pa da se oni smjeste, pa da im netko kaže tko im je šef, pa da im taj njihov šef kaže što je njihov posao, pa da se oni uopće prihvate posla toga. Dvije godine je prošlo da eventualno nešto počnu raditi. Osnivanje zavoda je bio dobar posao, sad se on ukida a da nitko ne kaže zašto se ukida. Nema ni u prijedlogu ni u obrazloženju ovog prijedloga zakona, ni u nastupnom govoru državne tajnice nije naveden niti jedan razlog zašto se zavod ukida nego se kaže zavod se ukida jer nije zaživio. Pa dobro ljudi dragi pa tko je kriv što zavod nije zaživio? Pa jel' se možda očekivalo da zavod sam po sebi zaživi, da on naraste ko biljka iz sjemena zato što je sjeme postavljeno u tlo. Pa Vlada je trebala učiniti to da zavod zaživi. Trebala je imenovati čelnog čovjeka, nije dvije godine. I sada Vlada ta koja nije htjela da zavod zaživi, veliko opravdanje za ukidanje zavoda, zavod nije zaživio. To je kao da recimo čovjeku ne date obrok, ne date mu ručak, a onda poslije kada vas netko pita zašto mu niste dali ručak veli nije zaživjela institucija ručka, nije nitko evidentirao potrebu. Dvije godine znači nije se radilo ništa. Sada dvije godine kasnije nudi se ovakav jedan šlampavo pripremljen zakon iz kojega se ne vidi apsolutno ništa. Ne vidi se ni svrha, ni cilj, ni razlog donošenja ovoga zakona. Što je tu predlagatelju jedino bitno? Jedino je bitno ukinuti zavod i osnivati obiteljske centre. To je jedino bitno. Ali ljudi Božji, pa zavod sa obiteljskim centrima nema nikakve veze. Poslovi koje treba obavljati zavod, nema apsolutno nikakve veze s poslovima koje mogu obavljati obiteljski centri. Pa nemam ja ništa protiv osnivanja obiteljskih centara, pa neka se osnuju obiteljski centri i oni mirno mogu postojati uz zavod jer se bave ali potpuno različitim poslovima. Tu se brkaju kruške i jabuke. Kakve veze ima recimo upis djece u predškolske ustanove i rješavanje teških socijalnih slučajeva? To nema apsolutno nikakve veze jedno s drugim. Ne znam, bračno savjetovalište. Bračno savjetovalište niti je kad uspjelo spasiti koji brak, pa i da je, ajde to je jedna vrsta posla. Jedna vrsta posla. A posve petnaesta vrsta posla je briga o onima koji nemaju od čega živjeti, nemaju što jesti, nemaju gdje stanovati, nemaju krov nad glavom, nemaju posla, nemaju nikoga i nemaju ništa. I ta dva posla, bračno savjetovalište u upis briga oko upisa djece u predškolske ustanove i briga o ovim najtežim socijalnim slučajevima, pa to ne mogu raditi isti ljudi. Ne mogu. Ne zna se dakle ni što će ti obiteljski centri raditi, ne zna se ni gdje će raditi. Jeste se državna tajnice raspitali, ima li prostor uopće za njih? Postoje dakle centri za socijalnu skrb, sada treba izdvojiti neki prostor, treba naći neku sobu, treba opet naći neki stol, opet treba naći nekakav telefon gdje će se oni smjestiti. Treba sada opet rasporediti te ljude iz centara i reći ti sada više ne radiš u centru za socijalnu skrb, ti sada radiš u obiteljskom centru. Dok se sad, je onda sad, nije ni to gotovo. Treba donijeti podzakonske akte. Treba provesti natječaje za ravnatelje tih novih centara, pa ravnatelji moraju naći suradnike. Još se ne zna ni kako će sve to skupa izgledati jer čitav niz podzakonskih akata nemamo i šta će se sad raditi? Sad će se još 2 godine sustav baviti sam sobom. Najprije mu je trebalo 2 godine da rasformira to jedno ministarstvo i smjesti u 3, a sad će još 2 godine se baviti s time da do kraja osnuje te centre, da sad ti centri zažive. I šta će biti nakon 2 godine? Prošao mandat. Prošao mandat, gotovo. Što smo radili? Ništa. U tom pogledu kakva je briga bila o socijalno ugroženima, ništa. Ja se pitam tko je tu bitan. Jesu tu bitni socijalni slučajevi ili je tu Vladi bitan ustroj ministarstva? Ja mislim da je Vladi najbitniji ustroj ministarstva? Socijalni slučajevi nek čekaju dok se to, dok se Vlada ne sjeti, dok se oni ne dogovore, dok se oni ne organiziraju, dok se oni ne preorganiziraju. Nek ovi čekaju, nema veze. Nema veze, s njima se i tako nitko ne bavi. Prema tome, dajte državna tajnice, budite pametni. Budite pametni i povucite ovaj Prijedlog. Nemojte praviti štetu sustavu veću nego što je to potrebno s obzirom na kvalitetu ove Vlade. Ne nadamo se previše, ali nemojte raditi veću štetu nego što je nužno. Pustite taj Zavod, dajte mu da zaživi, imenujte čelnog čovjeka. Donesite, predložite Zakon o obiteljskim centrima. Prihvatit ćemo ga zdušno, ali napišite s čime će se baviti, što će raditi, razdvojite kruške i jabuke, logično djelujte u sustavu. Ma ne samo zbog toga da bi taj sustav bio logičan, ma nego zbog toga što se taj sustav mora baviti najugroženijima. U njihovom interesu počinite konačno raditi svoj posao. Hvala vam.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega Stazić je rekao, veli nažalost ova vlast misli da sve treba krenuti iz početka od nje. Ispravljam, znači ne da je to, misli samo ova vlast to je mislila i bivša vlast i tako je radila. I zato jesmo tu gdje jesmo. Drugi netočan navod, ovaj Zakon je trebalo već i ranije uskladiti sa Zakonom o ustrojstvu ministarstava i središnjih tijela državne uprave. U tome djeluje čak Vlada u kašnjenju, a ne da nije trebala podnijeti ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Lucija Čikeš, drugi ispravak netočnog navoda.
Poštovani gospodine predsjedniče. Između niza netočnih navoda koje je kolega Stazić iznio, ja bi se samo osvrnula na jedan. Gdje kaže da je obrazloženje za ukidanje Zavoda «nije saživio». To nije obrazloženje tako i ne znam gdje ste ga pročitali, nego je obrazloženje da se stvaraju preduvjeti za decentralizaciju sustava socijalne skrbi i za regionalno formiranje sustava socijalne skrbi. To je prava istina, uspostavljanjem zavoda stvaramo duplu ustanovu Ministarstvu socijalne skrbi.
I poštovana zastupnica Ruža Lelić, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupnik Stazić je rekao da se obiteljski centri ne znaju ni gdje će raditi i što će biti s njima. A ustvari moram podsjetiti na situaciju da već imamo ustrojena savjetovališta u 7 gradova i u Zagrebu i Rijeci, znači 9. I da će ta savjetovališta, da će prijeći u nove ustanove koje će se zvati obiteljski centri.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Evo, naš kolega Nenad Stazić obratio se vama, gospođo državna tajnice, da ovo u ime mudrosti i pameti, socijalne osjetljivosti povučete ovaj Prijedlog zakona. Sigurno je da vi nemate te ovlasti iako bi zaista to bilo mudro. Jer vidite da ovaj Zakon valja onda vi ne biste tu bili nego bi sjedio, ne bi sjedio niti Neven Ljubičić, naš ministar nego bi sjedila tu potpredsjednica Vlade Jadranka Kosor. Ali nje tu danas nema. Vi morate braniti nešto što je neobranjivo. Ali sutra kad narastu problemi, onda će se reći «e, mi smo osnovali centre tamo neke obiteljske». I tako se društveni problemi, nagomilana socijala, tamo nekakvom institucija, pitaj ne znam koga hoće li ona saživiti i kakva će ona biti. Dakle, mi smo donijeli ovo. Pa nitko te ne pita i nitko vas na pita što niste donijeli i što nismo. Nego, je li sustav funkcionira ili ne funkcionira? E sad, kod toga funkcioniranja sustava i Prijedloga ovog zakona bilo je upućeno čitav niz kritika, pa i u ime klubova. Pa čak i klub koji govori, HSP da će podržati ovaj Zakon, ali daje mu ozbiljne kritike jer da ništa ne donosi dobroga, ali bit će ga štetno. E kad bi tako bilo onda bismo i mi to podržali. Ali ovo se ne može podržati zato što je ovaj Prijedlog zakona opasan. I bilo je takvih prijedloga koji su se, odnosno koji su kasnije dobili formu zakona gdje su članovi Vlade prozivali Sabor. Nismo mi krivi, Sabor donosi zakone. Ali ovdje će biti osobna, pojedinačna odgovornost onih koji su natjerali svoju većinu, nas ne možete, da glasujete za ovakav Prijedlog zakona. Zašto? Jer će se sustav urušiti. Ovo je jedan opasan eksperiment nad vrlo osjetljivom, najosjetljivijom populacijom koja nažalost, socijala buja u Hrvatskoj. Tu je pokrenuta Hrvatska. Gdje će upravo zadaća i centara i obiteljskih centara imati itekako, itekako posla. Prema tome, eksperimenti, koliko znam, u Republici Hrvatskoj na živim ljudima, bar bez njihove suglasnosti, su zabranjeni. Ali vidite što je od početka krenulo loše ne može se dobro završiti. To je bilo već poznatim ustrojem kojima se Vlada dičila kako je smanjila broj ministarstava. Pa onda imamo Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i zdravstva i socijalne skrbi. Pa logično je da je obitelj i socijalna skrb su pojmovi koji moraju biti pod jednom kapom. Ne može to biti u dva ministarstva. I vidimo sada i u Prijedlogu ovog zakona egzibicionizam kako tome doskočiti. I pravog rješenja nema. To će stvoriti ogromne poteškoće u praksi. Pa već kad imate ovdje dva ministarstva, a pošto rušite zavod, Hrvatski zavod, zašto niste ovdje onda upomoć pozvali i Ministarstvo zaštite okoliša i branitelja pa da onda bude opći nered na djelu. Ovakvo obrazloženje je nečuveno. Ukidamo instituciju jer nije saživila. I čak i smeta. Već je bilo i rečeno ovdje nekakvih primjedbi, zaista. Kao da majka rodi djecu, ne hrani ga i šta? Umre. Nije saživilo. Pa tko je odgovoran zašto nije saživilo. Pa ovdje se daju ostavke zbog ovoga što nije saživilo, a ne kažnjava se prazna zgrada, institucija. Pitanje odgovornosti je ovdje dramatično zapostavljeno u ovoj Vladi. To je nešto o čemu se ne raspravlja. Zato su krive nekakve imaginarne institucije i brže bolje sakrijmo se, ako ne možemo iza nekog tijela jer ovdje niti tog tijela nema u Hrvatskom zavodu, onda iza neke zgrade se sakrijmo. Ćemo sutra ukinuti USKOK jer nije saživio? A zašto nije saživio? Jer mu izvršna vlast, policija, još ne da običnog policijskog djelatnika tamo. Hoćemo li ukinuti opasne odredbe o dilanju droge jer nisu saživjele jer se ne primjenjuju? A zašto se ne primjenjuju? Jer se iscrpljujemo tamo kod djece koja su žrtve? Dakle, to je taj apsolutno, nema nekakvog logičnog obrazloženja niti ga može biti zato što se prave stvari ne nazovu pravim imenom. Ono što posebno zabrinjava u cjelini kad pročitate ovaj prijedlog zakona jeste kakve si ovlasti ministar i to jedan koji je sad ovdje malo u sukobu s drugim, pa nešto daje i ovom drugom ministru, ministru zdravstva da bi mu mogao pozavidjeti i Zakon o policiji. Ministar policije, ministar unutarnjih, pa čak i sami ravnatelj nema takve ovlasti kao što si ovdje priskrbljuje prijedlogom ovih zakona ova dva ministra u socijalnoj skrbi, odnosno u samim centrima. Ja ću vam na primjerima, da ne govorim na pamet po pojedinim odredbama reći o čemu se radi, odnosno koje odredbe izravno upućuju na to. S ovim nakanom, osnivanjem obiteljskih centara koji su poželjni, koje je trebalo razvijati i decentralizirati, oni su centralizirani, oni neće moći ovako kako su postavljeni svoju osnovnu zadaću da budu bliski čovjeku, čovjeku koji živi u obitelji da rješavaju njegove probleme. Zašto? Zato što se oni formiraju na razini županije, te se predlaže, odnosno otvara se mogućnost da suosnivači, odnosno da obiteljski centar može na području županije ustrojiti jednu ili više podružnica. O čemu i o komu će to ovisiti? O ministru, o centralnoj vlasti. Vidjeli smo jučer kako ona dresira jedinice lokalne samouprave, pa i one županije, gradovi i općine ili Grad Zagreb koji budu spremni da budu suosnivači obiteljskog centra, hoće li im se uskratiti suglasnost ministra, odnosno ministrice, jer je u toj jedinici lokalne samouprave oporbena situacija, pa nije poželjno da ljudi tamo budu uspješni. Prema tome ovakve diskrecijske ovlasti ostavljati centralnoj vlasti, a vidjeli smo kako ona to inače koristi kad je u mogućnosti, pa čak i onda kada nije, je vrlo opasna, ali bez obzira na ovu ili onu političku garnituru sustav, da bi bio efikasan treba ga stvoriti tako da u svakodobnim kadrovskim kombinacijama on funkcionira. Ovome ovako nije slučaj. Prema tome, trebalo bi pod određenim uvjetima i kriterijima ne ostaviti u dispoziciju, nego jednostavno to su onda ispunjeni zakonski uvjeti da suosnivač bude jedinica lokalne samouprave, jer je to prije svega u njezinom interesu i vlast će se i tako tretirati je li uspješna ili ne, koliko je u tome i u tim djelatnostima i u tom obujmu posla ispunjavala svoju funkciju, odnosno bar zakonske mogućnosti. Kada vidimo koje su djelatnosti obiteljskog centra, pa vidimo kuda to ide hrvatska obitelj. Uopće nema ovdje govora o poticaju na ravnopravni odgoj oba partnera djece, to je sasvim zanemarivo, nema govora ovdje o ovisnosti roditelja, dakle starijih osoba, nego nešto se naspominje tek kod djece i mladeži. Dakle oni, gdje je nasilje u obitelji, to je neki pojam koji je ovako imaginaran za stvarnost ovdje, to je nešto što se prigodničarski ovako govori kad je dan borbe protiv nasilja u obitelji, a ono što je glavni problem veliki problem u obiteljima, o tome obiteljski centri neće, to im se taksativno ne nabraja da bi to bila i njihova dužnost i ovlast. I sada vidimo kod ravnatelja, ravnatelja centara naravno imenuje ministar, a vidite dalje da bi to nekako zvučalo ovako malo ipak ne tako autokratski na temelju javnog natječaja, pa se onda ne zna da li je to akt javne vlasti ili upravni akt. Ne može, jer je to akt imenovanja, imenuje se samo na temelju javnog po svojoj čudi, ovlasti ili na temelju javnog poziva, a ne javnog natječaja. To je kontradikcija i na … [[Govornik se ne razumije.]] , ali to su već sitne pravne stvari koje će ministrica Kosor bolje znati od vas. Zatim, imamo dalje jednu veliki, nešto što posebno upada u oči, a to je da.
Hvala lijepa.
Što je posve nepotrebno. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče.
Uključite se, pazite na mikrofon.
Kolegica Antičević-Marinović je u svom izlaganju izrekla niz netočnih tvrdnji, a ja ću ispraviti samo jednu da će sustav, da će predložene izmjene u stvari sustav uništiti, a misleći na ukidanje Hrvatskog zavoda za rad, a mislim da je to apsolutno netočno, dapače sustav će bolje funkcionirati jer će biti decentraliziran i veliki dio predviđenih aktivnosti koje je trebao imati Hrvatski zavod za socijalni rad preuzet će županijski centri.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ispravit ću samo jedan od niz netočnih navoda zastupnice Antičević. Rekla je u svom izlaganju da je ovo, ovaj zakon, da je ovo opasan eksperiment, da nije, ali to vam nije točno. Da je opasan ili falsifikat nečega što ne valja, onda ga zasigurno ova Vlada i ministarstva ne bi predlagala u pola svoga mandata. Točno vam je gospođo zastupnice da ste upravo vi i vaša Vlada pod kraj svoga mandata dali taj opasan eksperiment i na jedan nekvalitetan način donijeli ste Odluku za socijalnu skrb kada ste vi osnovali zavode koji vam do dana današnjega nisu profunkcionirali, a to vam je pokazalo vrijeme da je zapravo to bilo ništavno. Hvala lijepa.
Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani i uvaženi gospodine predsjedniče. Budući se gospođa Ingrid brine oko stajališta kluba HSP-a kazat ću joj sljedeće. Ne mora se o tome brinuti, naše je stajalište bilo jasno, prvo sam to stajalište izrekao na Odboru za zakonodavstvo, ukoliko se skine hitno s postupka da možemo razgovarati o prijedlogu ovoga zakona, to smo zatražili i prilikom utvrđivanja dnevnoga reda. Kako je to učinjeno mi, znači što se tiče prvoga čitanja podržavamo, ali znamo šta je prvo čitanje, ja vama ne moram obrazlagati, jer ste pravnica kao što sam i ja, što znači prvo čitanje, što znači konačni prijedlog zakona. Prema tome, otvaramo prostor da se taj zakon mora uskladiti sa zakonom u ustrojstvu ministarstva radi središnjih tijela državne uprave, a također i predlažemo znatan broj drugih pitanja koje treba biti sadržaj toga zakona, odnosno mi plediramo ono što plediraju na Odboru za zakonodavstvo da treba donijeti novi cjeloviti zakon gdje to sve treba regulirati. Sad o tome kako će to biti riješeno u konačnom prijedlogu zakona ovisi naša odluka hoćemo li mi kada on dođe glasati za njega ili ne, a to će opet donijeti klub HSP-a, a ne klub SDP-a za nas. Hvala lijepo.
Poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ovaj zakon je samo nastavak eutanazije sustava socijalne skrbi. Prvi korak je bio tada kada je socijala spojena sa sustavom zdravstva, dva velika ogromna sustava, oba dva vremenita problemima i naprosto u tako jednom ministarstvu socijala je došla na zadnje mjesto ministru definitivno, ja se često pitam da li zna ministar da je sustav socijalne skrbi kod njega, definitivno je socijala nešto čime se on ne bavi, a po onome što se vidi u zadnje 2 godine niti svi ostali se u tom ministarstvu pretjerano ne bave sustavom socijalne skrbi. Drugi udarac u socijalu bilo je onda kada je formirano Ministarstvo obitelji, na neki način svojevrsno virtualno ministarstvo jer ono što su oni htjeli uzeti iz sustava socijalne skrbi je ministar Hebrang zaustavio. Međutim, vidim da sada gospodin Ljubičić uredno pušta da se cijepa sustav socijalne skrbi i da gospođa Kosor iz sustava socijalne skrbi izdvaja nešto što se izdvojiti ne može. I treće, udar na socijalu ne znam je li konačni ili još spremate još koji udar na sustav socijalne skrbi jest upravo ovaj zakon kada dodatno taj sustav cijepate između dva ministarstva. Naprosto dijelite nešto što se podijeliti ne može jer neće moći funkcionirati. Što se tiče Zavoda za socijalni rad, Zavod nije saživio zbog toga što ga niste formirali pune dvije godine, namjerno ste to opstruirali i ovdje je danas gospođa državna tajnica rekla da Zavod za socijalnu skrb je bio smetnja ministarstvu zbog toga što centralizira ministarstvo i centralizira stručnjake i to je kaže ona neprihvatljivo. Očigledno je prihvatljivije da se stručnjaci i čitav sustav rasprše u dva ministarstva, možda čak i u tri ministarstva, to onda puno lakše funkcionirati tako u sustavu. I s druge strane, mene samo zanima budući da sada više nemate nikoga tko će napraviti svojevrsnu bazu podataka, tko će napraviti određene pokazatelje kakvo je stanje u sustavu kako ćete uopće prići ozbiljnoj reformi sustava socijalne skrbi.
Molim vas kolege zastupnici, znate na koje se to odnosi, da se držite poslovnika. Izvolite!
Dakle, očigledno će se to raditi po nekakvim političkim kriterijima što je loše za socijalnu skrb. Vi sada nemate temeljnih pokazatelja u socijalnoj skrbi, nemate ih zbog toga što se nitko time ne bavi. Kolega Vidović je vrlo jasno ovdje rekao da se time ne može baviti netko u Benkovcu, Zagrebu, Splitu ili nekim drugim mjestima. To se mora raditi centralizirano, mora se raditi dakle u sklopu Zavoda za socijalnu skrb. Prema tome, kad nemate temeljnih podataka, nemate pravih analiza gdje su problemi u sustavu socijalne skrbi ne znam kako ćete onda naći rješenja za te probleme. Očigledno nikako. Proći će mandat a socijala će umirati iz dana u dan. Ovdje se rade obiteljski centri, rade se ustvari paralelni centri za socijalnu skrb umjesto da se išlo na nešto što je bilo zapisano u nacionalnoj obiteljskoj politici i zbog toga sam ja rekla da je ovo čisti falsifikat nacionalne obiteljske politike jer to nema veze sa onim što je ovdje pisalo osim naslova koji je jedini dakle točno prepisan. Centri su o obiteljskoj politici zamišljeni kao svojevrsna potpora centrima za socijalnu skrb sa jedne strane, a s druge strane kao servis građanima. Ovo je sada čisti paralelizam, čisti paralelni centri za socijalnu skrb. Šta će biti sa postojećim centrima ne znam. Umjesto da ste išli na to da se ojača postojeće centre, da se u postojećim centrima zaposli određeni broj stručnjaka mentalnog zdravlja jer to im naprosto fali, to im nedostaje da se i dalje nastavi sa kontinuiranom edukacijom jer ljudi u centrima pokazuju svojim odazivom na svaku edukaciju koja se organizira da im je to potrebno vi idete dakle na formiranje neke vrste dakle kvazi centara za socijalnu skrb. To da nama centri i sustav socijalne skrbi u potpunosti ne funkcioniraju pokazao je slučaj Brezovica gdje su svi kazali, pokazao je i slučaj ubojstva u Petrinji gdje se naprosto nije vodilo računa o jednoj vrlo visoko rizičnoj obitelji. Prema tome, puno imamo problema u funkcioniranju sustava socijalne skrbi i dakle trebalo je rješavati to tako da se pomogne centrima sadašnjima da se njih ojača, da se njima pomogne i prostorno i dakle ekipiranosti sa stručnjacima mentalnoga zdravlja. Međutim, od svega toga ništa. E sada, idemo malo na to kako se dijele ovlasti između Ministarstva socijalne skrbi i obiteljskog centra. Ja ću vas samo upozoriti na pitanje posvojenja. Vi ste ovdje uredno posvojenje izvukli u domenu obiteljskih centara. Gospođo Nikolić, ja vas pitam posvojenje sada ide vrlo teško i vi to jako dobro znate. Kako će posvojenje funkcionirati kada će posvojenje raditi ljudi u centru. Domovi za nezbrinutu djecu su vam ostali u sustavu socijalne skrbi i u drugom ministarstvu. Apsolutno nemoguće. Ono što ste trebali napraviti ako ste htjeli efikasniji rad. Trebali ste u svakom centru zadužiti jednu osobu imenom i prezimenom koja će se baviti samo posvojenjem djece. Vjerujte mi imat će pune ruke posla jer problemi sa sudovima i sudskim oduzimanjem roditeljskog prava uopće nisu lagani posao. Prema tome, da ste htjeli riješiti taj problem mogli ste to riješiti tako. Mogli ste riješiti tako da promijenite na primjer Zakon o državljanstvu pa da dijete koje je iz nekakvog ratnog vihora iz susjedne Bosne i Hercegovine došlo u naš dom ne mora čekati i ispunjavati kriterij od pet godina da bi dobilo domovnicu u ovoj zemlji. Pa jesu li djeca kriminalci? U ovoj zemlji su teški međunarodni kriminalci dobivali domovnicu. Nama djeca čekaju u domovima pet godina da bi mogli ispuniti uvjete iz zakona i da bi mogli steći državljanstvo i da mogu otići u posvojenje. Pa promijenimo to onda. Promijenimo praksu. Kako je moguće da se u nekim centrima dogodi slučaj da se za jedno dijete punih sedam godina ne traži smrtovnica za njegovog oca iz Njemačke i da punih sedam godina to dijete sjedi u domu. Dijete je napunilo danas petnaest godina i nitko ga neće. Tko će snositi odgovornost za to? Nitko. Ja apsolutno podupirem da dolazi do novog zapošljavanja i to prvenstveno stručnjaka mentalnog zdravlja, stručnih dakle osoba koje mogu pomoći u zemlji u kojoj sve više vlada nasilje, gdje se sve više problemi rješavaju pištoljima, noževima, sjekirama i ne znam ni ja čime sve ne. Sve nam se to polako prelama i na školama, o tome smo postavili pitanje u aktualnom satu. I nažalost to se događa i zbog toga što je i u školama zaustavljen jedan dobar iskorak bivše koalicijske Vlade a to je zapošljavanje stručnjaka mentalnog zdravlja u školama. Gospodin Primorac prvu stvar koju je učinio u prvom proračunu koji je napravljen nakon dolaska HDZ-a na vlast bilo je ukidanje stavke od zapošljavanja stručnjaka mentalnog zdravlja. Zato danas imamo to što imamo da nasrću učenici na učenike, učenici na učitelje, roditelji na učitelje. Dakle, imamo jednu opću nesigurnost u školama. Da se još možda malo vratimo na djecu iz domova. Htjela bih vas pitati ovom prilikom kako ćete na primjer u sustavu socijalne skrbi osim toga što se bavite podjelom poslova između dva ministarstva koja su dakle nedjeljiva, kako ćete na primjer riješiti problem stipendiranja studenata, malog broja studenata koji izlaze iz domova za nezbrinutu djecu. Dakle, to je nešto što sustavno niste riješili, a ono što ste napravili kada je prethodni ministar rada i socijalne skrbi dao stipendije toj djeci iz svoga ministarstva vi ste uredno prebacili te stipendije u Ministarstvo znanosti. Pa zar doista gospođo Nikolić mislite da su djeca u domovima u jednakim uvjetima kao što su vaša i moja djeca, da jednako mogu ići na natječaj za dobivanje stipendije kao što to mogu ići ostala djeca? Ne mogu. Ta djeca, trenutno ih ima samo osmero u Hrvatskoj koji studiraju, ili petnaestak djece. Dakle, trebali su dobiti zakonski reguliranu obvezu da će država davati stipendiju i skrbiti o njima do kraja njihovog školovanja. Ajmo progovoriti malo o udomiteljstvu. Vi znate da je bila UNICEF-ova akcija "Svako dijete ima pravo na dom, na obitelj". Što je s tom akcijom? Novci prikupljeni u iznosu koje je UNICEF planirao. Što se dalje dogodilo? Po mojim informacijama u gradu Zagrebu samo šest obitelji se prijavilo da uzme takvu djecu. Šta smo radili? Nismo radili. Očigledno je edukacija bila slaba prema tim ljudima. I s druge strane, nitko neće više udomiti djecu ukoliko se ne riješi status udomitelja i to je nešto što treba riješiti i to je nešto što je bivša Vlada zapisala u nacionalnoj obiteljskoj politici. Tim ljudima treba dati svojevrstan status, tim ljudima treba dati stručnu pomoć jer jedan dio tih ljudi se primio u koštac, primio na primjer i udomio djecu koja imaju poremećaje u ponašanju. Tim ljudima nitko ne pomaže u tome i oni teško izlaze na kraj sa takvom djecom. Teško je djeci, teško je njima. I na kraju krajeva, ajmo vidjeti da tim ljudima i povećamo naknadu za tu djecu jer ako u domovima po djetetu plaćamo tri do pet tisuća kuna zbog čega tim ljudima dajemo samo tisuću i pol ili dvije tisuće kuna. Zbog svega ovoga što sam ja do sada rekla ja ne mogu glasati za ovaj zakon a nadam se da ćete vi do drugog čitanja ovaj zakon povući. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Lucija Čikeš.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođa saborska zastupnica Opačić je između ostalog iznijela i to, kaže, kako je vrlo na neprimjereni način rekla, kaže, da li ministar uopće zna da mu je u nadležnosti socijalna skrb. Da, to vi kažete da je točno gospođo Opačić, ali da ministar se ne bavi socijalnom skrbi, ne bi dobio tolika priznanja za programe decentralizacije, racionalizacije sustava socijalne skrbi i regionalni … [[Govornik se ne razumije.]] , pa uostalom i svjetski kredit da to provede.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa ja bih samo ispravio kolegicu Opačić koja je rekla da je izdvajanje iz proračuna za djecu koja su smještena u domove tri do pet tisuća, nije tri do pet tisuća nego je 4500 kuna, do 11 tisuća kuna, dakle, čak je i to strašno različito od doma do doma. Dok djeca, odnosno udomitelja i djeca koja su smještena u udomiteljskim obiteljima dobivaju 1640 kuna od 2002. godine i nije im se ta cijena dizala, a ova država treba pružiti jednaku skrbi svoj djeci koja nemaju odgovarajuću obiteljsku skrb.
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Poštovani predsjedniče, poštovana državna tajnice. Meni se ovdje nameće jedno jako važno pitanje suštinsko. U narodnim novinama broj 129. od 31. listopada 2001. godine objavljen je Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj, područnoj (regionalnoj) samoupravi koji je stupio na snagu 8 dana od objave, to znači 8. studenog. U tom Zakonu se izričito kaže da su općine i gradovi u svom samoupravnom djelokrugu obavljaju poslove od lokalnoj značaja a koji se odnose na brigu o djeci, socijalnu skrbi, odgoj i osnovno obrazovanje itd., itd.. Dakle, mi smo dobili Zakon koji je stupio na snagu prije tri dana, a koji je, danas raspravljamo o Zakonu, o jednom o temeljnih zakona s područja socijalne skrbi a posebice brige o djeci, primarnoj zdravstvenoj zaštiti, odgoj osnovnog obrazovanja, a koji je u potpunoj suprotnosti s ovim što je u Zakonu o lokalnoj samoupravi određeno. Zato jer se ovdje ne daje nikakva mogućnost gradovima da donose neke odluke o tome hoće li ili neće osnovati obiteljske centre, kako će se njima upravljati, kako će se njima skrbiti, gdje će biti smješteni itd., itd.. Prema tome, ja mislim da nije trebao uopće ovakav prijedlog zakona davati u proceduru nego je trebalo dati zakon kojim će se doista omogućiti decentralizacija socijalne skrbi, odnosno kojima će se omogućiti da jedinice lokalne samouprave, ne područne i regionalne, nego lokalne samouprave mogu konzumirati svoje pravo o socijalnoj skrbi. A da bi to mogli pravo imati, potrebno je dva preduvjeta. Potrebno je promijeniti sve druge zakone a ne samo organski i potrebno je osigurati sredstva da mogu to stvarati, raditi. Prema tome, ovaj Zakon je trebao otprilike glasiti, da se, da jedinice lokalne samouprave osnivaju centre, obiteljske centre i da će država decentralizirati adekvatni iznos sredstava za obiteljske centre i da će naravno obavljati ako je potrebno nadzor nad tim centrima. A što mi imamo? Mi imamo potpunu suprotnost, mi imamo to da jedino ministar odlučuje da li će i gdje osnovati taj centar. Da jedino ministar odlučuje o tome tko će biti ravnatelj temeljem javnog natječaja, ali on odlučuje tko će biti ravnatelj, da se primjerice ne zna tko donosi statut. Ovaj Zakon nije rekao tko će donijeti statut te ustanove iako se kaže da će statutom biti neke stvari propisane. I u konačnici, Zakon o ustanovama je rekao da ustanova u principu, je li, ima, ako je od općeg interesa, a ovo hvala Bogu je, zato jer osniva država obiteljski centar da imaju upravna vijeća. Ovi obiteljski centri čak nemaju ni upravna vijeća nego jedini koji će odlučivati o 21 obiteljskom centru je ministar. Dakle, ministar će raspisati natječaj, ministar će vjerojatno obaviti intervju sa kandidatima za ravnatelje tih 21 centra, pa će vjerojatno obaviti neka testiranja tih ravnatelja, pa će donositi rješenja o tome tko će biti onda će vjerojatno i kontrolirati, kontrolirati njihov rad. Dakle, ovaj Zakon je suštinski u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj samoupravi koji je stupio na snagu prekjučer. I treba omogućiti jedinicama lokalne samouprave da konačno konzumiraju svoje pravo o socijalnoj skrbi. Jučer je iz Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi u 17,48 minuta, poslan mail na županije, o tome kaže, u tijeku je izrada Odluke o decentralizaciji, decentraliziranim funkcijama socijalne skrbi za 2006. godinu. Pa vas molimo da nam sutra, dakle, do danas do 10 sati dostavite određene podatke. Pazite županije nemaju ništa sa socijalnom skrbi, prema Zakonu o lokalnoj samoupravi. Županije imaju obrazovanje zdravstva, prostorno uređenje, gospodarski razvoj itd., itd.. Gradovima nitko ništa nije dostavio. Prema tome, ako je trebalo ovo dostaviti, onda je trebalo dostaviti gradovima, ali gradovi nisu osnivači centara za socijalnu skrb, nego su to županije. Gradovi neće biti osnivači obiteljskih centara nego će to ovaj puta biti država. Zašto sada centar za socijalnu skrb može osnovati županija a obiteljski centar ne može županija nego ga osniva država, zar je to decentralizacija? Ne. To je po meni nešto sasvim drugo. Onda, imate ovdje ovlasti kojima će se primjerice baviti, baviti ti centri, pa se kaže i smještaj u predškolske ustanove. Oprostite gospodo predškolski odgoj je izborna nadležnost jedinica lokalne samouprave. Ne znam kako će se to obiteljski centar baviti time da smjesti dijete u dječji vrtić. Ako postoji tu problem, država ima instrumente kako će to kontrolirati. Imamo Središnji ured državne uprave, imamo upravni nadzor, imamo u Ministarstvu prosvjete službu koja se bavi predškolskim odgojem koju obavljaju u konačnici nadzor nad predškolskim ustanovama u ovoj državi. Što će sada obiteljski centar raditi na smještaju djece u predškolske ustanove. Ili imate recimo prevenciju od svih oblika ovisnosti kod djece i mladeži. Pa gospodo to danas rade zavodi za javno zdravstvo. U mojoj županiji djeluje savjetovalište za prevenciju ovisnosti koja se bavi između ostaloga i mladima. Ali rade i klubovi liječenih alkoholičara koji nažalost su danas spali samo na teret lokalne samouprave. A alkoholizam je jedan ozbiljni problem bio i danas je u ovom društvu. Prema tome mi imamo određene segmente. Imamo određene institucije, imamo udruge građana koje se bave tim segmentom. I umjesto da sada prepustimo lokalnoj samoupravi da pronalazi najbolji način kako će se i dalje unaprijediti ta briga o obitelji i onom svemu što iz obitelji proizlazi, mi sada osnivamo, ne mi, država osniva, država osniva obiteljske centre, obiteljske centre koji će onda o svemu tome skrbiti. Ja mislim da je relativno dobar model koji trenutno egzistira a to je da je država, županija i gradovi su osnovali obiteljska savjetovališta. Na partnerskom nivou, dakle, mislim da je 50, 25, 25, dakle 50% daje sredstava država, 25 županija, 25 grad. I te centre treba podupirati, ta savjetovališta treba podupirati. Jer ja u konačnici mislim da osim u dva, tri velika sredstva nećemo niti imati stručnih ljudi koji će moći u full time job raditi u ovim obiteljskim centrima. Dakle, trebalo je stvoriti jednu jezgru a onda omogućiti da se savjetovalište razvije nešto koje će onda na principu zainteresiranih, na principu volontera i honorara pružati te usluge. Mi moramo s druge strane napraviti sve da popunimo sva prazna mjesta u školama sa stručnim suradnicima. Nedopustivo da u jednom gradu imate jednog psihologa i jednog pedagoga na, na 4 ili 5 osnovnih škola, a da stoje zahtjevi u Ministarstvu prosvjete za zapošljavanje stručnih suradnika i da nikako ne možete dobiti odobrenje za zapošljavanje tih stručnih suradnika. Dakle mi problem ili brigu o obitelji nećemo riješiti da država osnuje instituciju ili ustanovu nego ćemo riješiti na način da svi oni koji imaju potrebu, obavezu i zakonski moraju to činiti brine, brinu o obitelji. A najbolje to može činiti jedinica lokalne samouprave. Jer ne može nitko bolje. Ne može ministar bolje od nekog gradonačelnika znati što je na pitanjima obiteljske politike u gradu potrebno činiti? Kakva je obiteljska situacija? Zašto primjerice imate situaciju da u jednom gradu imate više razvoda nego u drugom gradu? Zašto je primjerice situacija da u jednom gradu imate više udomiteljskih obitelji nego primjerice u cijelom Zagrebu i tako dalje i tako dalje? Prema tome dajmo napravimo, nemojmo donositi zakone koji su u suprotnosti jedan sa drugim. Nemojmo se deklaratorno zalagati za decnentralizaciju nego konačno to učinimo. Imajmo povjerenja u lokalnu samoupravu. Lokalna samouprava je, je sve što joj je decentralizirano riješila na bolji način nego kada je to bilo, bilo centralizirano. Bolje su nam osnovne škole od kad je, od kad su one decentralizirane na gradove. Bolje su nam srednje škole od kad su decentralizirane na županije. Bolje su nam bolnice od kad su decentralizirane na županije. I tako dalje i tako dalje. Prema tome ja predlažem predlagatelju ovo što je kolega KOvačević rekao: «Vidjet ćemo što će biti u drugom čitanju.» Teško je koncepcijski sad promijeniti zakon. To nije ni po Poslovniku da se mijenja sada suština zakona. Ja predlažem dakle da se ovaj Zakon povuče, da se dobra ideja doradi i napravi u skladu sa organskim zakonom, a to je Zakon o lokalnoj samoupravi. Hvala.
Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa mislim da je gospodin, ispravit ću jedan netočan navod. Mislim da je gospodin Mršić predvidio članak u ovom predviđenom Zakonu o izmjenama i dopunama zakona 80F u kojem se točno kaže da statut u Obiteljskom centru donosi ravnatelj. Vjerojatno ste to predvidjeli i niste pročitali.
Replika, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kada smo na prošlom saborskom zasjedanju raspravljali o izmjenama Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi čini mi se da su kolega Mršić i ja bili ti koji smo stalno upozoravali da se onim Zakonom ne provodi i ne najavljuje nikakva nova decentralizacija jer se ona može uvesti samo sa 34 posebna zakona. Upozoravali smo i molili Vladu da ne dolazi pred nas sa zakonima koji zadiru u nadležnosti lokalne i regionalne samouprave ako prije toga ne provedu bar savjetovanje sa lokalnom i regionalnom samoupravom na što uostalom i obavezuje i niz europskih dokumenata a posebice Povelja o lokalnoj samoupravi i samo mjesec dana nakon toga po hitnom postupku dobivamo Prijedlog zakona koji ne samo da je suprotan Zakonu sa prošle sjednice nego zadire daljnje i provodi s jedne strane novu centralizaciju, a s druge strane predlaže decentralizaciju koju nije nitko niti tražio. To više me iznenađuje odluka kolege Mršića da je glasao za onako loš Zakon o lokalnoj samoupravi. Pa primjerice ovaj zakon koji sada dolazi i koji je trebao biti po hitnom postupku. Ovisnost, borba protiv ovisnosti što smo godinama se borili i uspjeli dati u nadležnost županijskim zavodima za javno zdravstvo država želi natrag centralizirati kroz ovaj zakon davajući u nadležnost centrima kao državnim centrima. Treba razumjeti funkcioniranje, ne samo slovo zakona. Drugo, država nalaže lokalnoj ili regionalnoj samoupravi osnivanje nekakvih novih ustanova a da ih uopće niste pitali oko toga žele li, trebaju i dokle financijske centre? Ali ono što je decentralizirano a to su dječji vrtići miješate se kroz navodne centre za obitelj da se umiješate u suštinu samog postupka.
Hvala lijepa. Odgovor na …
Bilo bi najbolje ipak novi zakon … [[Govornik se ne razumije, govornici govore uglas.]]
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa vidite ovdje doista kod, kod ovog Zakona ima veliki broj pitanja koja nisu razriješena. Primjerice člankom 80.d) se kaže da ravnatelj ima ovlasti određene zakonom, rješenjem o osnivanju odnosno Statutom obiteljskog centra. A onda doista evo kolegica Roksandić je točno rekla: «Statut donosi taj ravnatelj.» Zamislite Statutom se određuje koje će ovlasti imati ravnatelj, a on sam donosi taj statut. Pa zar to nije nelogično? Zar to nije nelogično? To je jedno. Drugo se postavlja pitanje kako možete imati ravnatelja prije statuta? Kako ćete imati ravnatelja ako prije toga nemate statut? Prema tome pretpostavljam da treba biti prvo akt o osnivanju, da treba biti statut, da se u statutu propiše kako će se birati ravnatelj. Da se onda izabere ravnatelj i da onda ravnatelj radi. A ne obrnuto vi imate ovdje da će biti prvo ravnatelj pa će onda biti valjda centar pa će onda biti poslije toga statut. Znate malo je sve obrnuto i ja doista mislim da, ali nisu važne te male nijanse u ovom, ja mislim da ovo je suštinski zakon u suprotnosti sa Zakonom o lokalnoj samopravi. I da je ovdje prilika da Vlada pokaže djelotvorno to da je za decentralizaciju. Ako je za decentralizaciju onda mora omogućiti jedinicama lokalne samouprave da one donose odluku, a ne da odluku donosi ministar jer i ovdje ovo što sam vam rekao kaže se: odluka je o izradi odluke o, za decentralizirane funkcije. Kako to decentralizacija izgleda? Tako da županije pošalju želje pa ministar odluči što će decentralizirati. Pa to nije decentralizacija. Decnetralizacija je ako jedinica lokalne samouprave sama donosi odluku a ne ako ministar odlučuje o željama jedinica lokalne samouprave prema nekim kriterijima.
Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo zaista je već dosta rečeno o ovim izmjenama i dopunama Zakona i iz samoga uvoda je državna tajnica rekla zašto je došlo do njega? Ma ja ću se zaustaviti u svojoj raspravi samo na ovoj novom Obiteljskom centru koji je već ja bih rekla saživio već prošle godine i ove godine u nekim županijama. Istina rečeno ovdje kada su potpisani oni ugovori koje je i kolega Mršić sada spominjao: ugovori za savjetovalište, za brak, djecu i mladež i to pri centrima za socijalnu skrb moram vam reći da se to pokazalo kao odlična pomoć u manjim sredinama gdje je ova vrsta pomoći bila zaista i potrebna. Centri za socijalnu skrb u ovakvim sredinama bili su preopterećeni svojim svakodnevnim poslovima pa vrlo često nisu imali ni vremena, a niti stručnjaka da te poslove obave kao savjetodavni rad s mladima ili s obitelji i zato mislim da su ova savjetovališta bila itekako dobro došla i da još uvijek dobro djeluju. Isto tako moram reći da preustrojem Ministarstva poslove koje su obavljali centri za socijalnu skrb u dijelu nadležnosti problema obitelji bili su u Ministarstvu obitelji a ostali poslovi ostali su u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Bilo je to vrlo vidljivo i kod osnivanja ovih savjetovališta gdje, a bila su to u početku uglavnom savjetovališta koja su i nosila je li naziv za brak, obitelj i mladež, da su suglasnost na zapošljavanje djelatnika davalo Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, a kompletan program financiralo ministarstvo nadležno za obitelj. Možda bi se složila s gospodinom Mršićem koji je započeo ovu temu i rekla da mislim da bi, budući da je ovo prvo čitanje trebali razmotriti i to da obiteljskim centrom u predloženom upravlja ravnatelj. Ne znam zašto zaista nema ovdje osim stručnoga vijeća drugog nekog kolegijalnog organa koji će upravljati ovom ustanovom. Možda bi trebalo razmisliti da ova ustanova, kao i svaka ustanova ima upravno vijeće. Što je još dobro u ovom zakonu reći ću vam. A to je, zakon je uskladio i članove upravnog vijeća sa Zakonom o radu jer od članova upravnih vijeća u centrima za socijalnu skrb 5 članova upravnog vijeća, od 5 članova jednog daje centar za socijalnu skrb sada iz redova po ovom novom prijedlogu svih zaposlenika, a ne samo iz redova stručnih suradnika, kao što je bilo do sada. Važno je da su članovi upravnog vijeća, upravo zbog složenosti poslova kojega obavljaju u ovom prijedlogu moraju imati visoku stručnu spremu, pa se ne bi desilo ono što se desilo na Županijskoj skupštini u Sisačko-moslavačkoj da upravna vijeća centra za socijalnu skrb imenuju se članovi koji ne zadovoljavaju zakonske kriterije. Nakon što je izbio skandal sa promjenom članova upravnog vijeća u bolnici, jer su smijenjeni po sasvim krivom zakonu. Onda su imenovani članovi upravnog vijeća koji ne odgovaraju po zakonu, pa je predsjednik skupštine rekao da nije bio opterećen zakonom nego osobama koje su imenovane, jel'. Jer je morao vratiti i neke predizborne dugove. Isto tako, promjene koje ovaj zakon predviđa je i promjene koje se odnose na inspekcijski nadzor. U predloženim izmjenama i poslovima inspekcije razgraničene su prema nadležnosti ministarstva. Velika novina je i mogućnost da nadzor mogu provoditi i stručnjaci s liste stručnjaka koju će donositi ministri nadležni za poslove socijalne skrbi i obitelji, što će svakako učiniti i mogućnost bržeg djelovanja na određene probleme i vjerujem učinit će i bit će veća učinkovitost poslova. Upravo zato što smo svjedoci čestih napisa u tisku i medijima o kršenjima prava korisnika i u domovina za stare i nemoćne, naročito i u udomiteljskim obiteljima. Što je još važno i što je predviđeno i što je dobro u ovom zakonu to je da je člankom 30. predloženih izmjena i dopuna preciznije utvrđeno kako neka osoba može s domom socijalne skrbi sklopiti ugovor o podmirenju troškova smještaja. Vrlo važno je što se točno propisuje što sve ugovor mora sadržavati, jer iz nekoliko slučajeva najčešće su bili to, smo svjedoci kod stari h i nemoćnih osoba koji su potpisivali ugovore oko plaćanja troškova i cjelokupnu svoju imovinu predavali, rekla bih u vlasništvo bez procjene i nakon nekog vremena ostajali bez ičega, a ako bi u slučaju došlo do raskida ugovora i na cesti. I na kraju, podržavam ovo što je predviđeno da se riješi i status medicinskih sestara koje su zaposlene u domovina socijalne skrbi, da im se omogući polaganje stručnog ispita, državnog ispita, prema pravilnicima Ministarstva zdravstva, jer one su do sada koje su radile u domovina, naročito za stare i nemoćne imale itekako velikih poteškoća u svom radu. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod uvažene kolegice, očito je nasjela na udicu gospodina Mršića. Naime, riječ je o ustanovama. prema Zakonu o ustanovama svaka ustanova ima upravno vijeće. Prema tome, ne treba to stajati u ovome zakonu kada se zna da svaka ustanova ima upravno vijeće. Također, ako se nešto novo osniva, onda se imenuje privremeni ravnatelj dok se ne donese statut, a nakon toga se, kad se steknu uvjeti raspisuju izbori za ravnatelja. Prema tome, i ni jedno ni druge ne poznaje situaciju, a govori o nečemu što ne zna. Hvala lijepo.
Replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa, ja bih se u potpunosti složio s kolegicom Roksandić da su centri za socijalnu skrb pretrpani sa radom, to je jedno. I drugo, da doista postoji ogromna potreba da se ili određena velika potreba da se u centru za socijalnu skrb zaposli još određeni broj, veći čak broj stručnih ljudi koji će raditi. Ali gledajte, uz to što su oni već bili zatrpani svojim poslom, mi smo im, ne mi, mi smo glasali protiv toga, zatrpali s još jednim poslom, a to je povrat administrativne pristojbe na ono što, na žalost naši najsiromašniji građani moraju plaćati kad odlaze kod liječnika. Da ne samo da je to veliki problem za centre, to je veliki problem i za proračun. Zato jer, primjerice, za 10 kuna koliko ćete doći tražiti da vam se vrati treba, da vas primi socijalni radnik, s vama provesti određeno vrijeme. Prosječni bruto sat rada socijalnog rada je negdje oko 35 kuna. Za to mu treba pola sata, znači 17 kuna. Zatim treba poslat vam to sa povratnicom što je daljnjih 14 za poštarinu. Dakle, vi bi trebali potrošiti 31 kunu da upravi akt dostavite samo onome tko je tražio povrat od 10 kuna. I na to naši socijalni radnici troše svoje vrijeme. Umjesto da se bave onim zašto su osnovani, da se brinu o ljudima kojima treba njihova pomoć. Prema tome, trebalo bi ukinuti administrativnu pristojbu, ili barem ukinuti ovo što je ovdje napravljeno da morate u centar za socijalni rad doći da vam se vrati 10 kuna administrativne pristojbe, a da istovremeno za to se iz ovog proračuna mora platiti najmanje 31 kunu. Ako se još treba tamo malo razgovarati onda se to penje i na puno više novaca. Dakle, došlo je do toga da je nasilje forme nad sadržajem.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Pa upravo zbog toga kolega Mršiću, ja podržavam osnivanje obiteljskog centra. Jer će oni baš te poslove, savjetodavne, odvojiti od ovakvih poslove koje ste vi naveli, koji su tehnički, a koji na žalost centri za socijalnu skrb moraju obavljati uz ove, ajmo reći, stručne poslove.
Druga replika, poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Govoreći o obiteljskim centrima kolegica Roksandić nije spomenula jednu prilično važnu čini mi se funkciju u cijelom sustavu socijalne skrbi, to je pitanje bavljenja i savjetovanja kod problema sa invalidnošću. Meni se čini ja ni na koji način ne osporavam potrebu i savjetodavnog i preventivnog rada u socijalnoj skrbi, ali ovako formirani i ovako definirani centri čini mi se da je to kolegica Opačić dobro definirala kao kvazicentrima, obzirom da su suprotni ovdje u Saboru usvojeni u nacionalno-obiteljskoj politici. Čini mi se da će barem u ovom dijelu rješavanja s invalidnošću i problema jednog dijela roditelja koji imaju djecu s težim invaliditetom biti samo još jedna pretraga u sustavu. Naime, pisalo se po medijima, do sada neriješen problem, ja se nadam, evo i gospođa državna tajnica, da će se skoro riješiti roditelji koji imaju temeljem Zakona o socijalnoj skrbi pravo na rad, na pola radnog vremena obzirom na to da imaju djete s težom invalidnošću, drugi dio polaće im treba isplaćivati centar za socijalnu skrb koji im na taj dio ne isplaćuje nikakve doprinose niti sve ono ostalo što treba ići iz i na plaću. Prema tome, bojim se da razgraničavajući u dvije forme, tu će se raditi ovo, tu će se raditi ono ćemo zapravo samo još više zakomplicirati sustav obzirom da ne radimo na način tko je utvrđen u nacionalno-obiteljskoj politici i na način koji je to struka utvrdila da treba raditi.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa mislim kolegice, da vi Lugarić, da vi meni ne možete govoriti što ćemo, predvidjeti jel', i ne možete govoriti što ću ja govoriti. Pitanje bavljenja, savjetovanja osoba s invalidnošću. Zašto mislite da su te osobe drugačije da i one ne bi mogle potražiti savjet u ovakvom obiteljskom centru. Ili vas nisam dobro čula, ili se zalažete za to da osobe koje imaju problema s invalidnošću, osobe s posebnim potrebama, ja bi ih tako nazvala su osobe koje i dalje moraju ostati u centru za socijalnu skrb sa svojim problemima.
Poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo, ja bih štovanoj kolegici Roksandić htjela replicirati da nije problem u tome da li se nešto zove zavod za socijalni rad ili obiteljski centar. To je najmanji problem. Ali vidjevši u samom zakonu da u ovakvoj jednoj ustanovi nemamo upravog vijeća i da to upravo vijeće ne bira ravnatelja nego ministar, da statut ne potvrđuje predstavničko tijelo nego ga opet potvrđuje ministar to dovodi zaista do rigidne centralizacije i ja se ne mogu složiti s vama da ćemo poboljšati rad time zato što ministar stvara listu inspektora i čak da budemo zaista smiješno da ministar donosi odluku o tome kako će inspektorska iskaznica izgledati. Ja zaista tu ne vidim mogućnost poboljšanja rada u ovom segmentu da će se ti centri obiteljski bolje raditi zato što to ministar donosi. Mislim da se treba zaista ovo sve, ovi članci vezani što ministar donosi da se spusti na razinu upravnog vijeća i jedinica lokalne samouprave.
Poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege! Za mene ovaj prijedlog zakona koji mi danas raspravljamo u prvom čitanju ustvari je posljedica dvogodišnjeg lutanja na jednom tako osjetljivom pitanju kao što je sustav socijalne skrbi i brige o obitelji. Pri tome postavljam pitanje da li će bilo tko iz Vlade odgovarati za to što se pune dvije godine već premišlja i procjenjuje čime bi se to trebalo baviti jedno ministarstvo, Ministarstvo obitelji a čime bi se trebalo baviti drugo Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i da se praktički nakon ove dvije godine još uvijek do kraja nisu razgraničili poslovi između ta dva ministarstva. Za to vrijeme kao što je ukazao i kolega Mršić i ostali zastupnici mi uredno proizvodimo niz zakona a da nitko ne razmišlja o njihovim posljedicama pa i na ovo o čemu mi danas ovdje govorimo. Ja želim još jedanput ponoviti u svojoj raspravi da je vrhunac cinizma za mene reći da nešto nije zaživjelo, u ovom slučaju Hrvatski zavod za socijalni rad kad ga nitko nije niti osnovao odnosno pokrenuo niti mu dao šansu da pokuša zaživjeti. Ostalo je mrtvo slovo u jednom zakonu koje eto kako je i sama državna tajnica rekla ustvari smeta kao da je to nekakva kutija preko koje se netko svako jutro kad dolazi na posao popikne. U ove dvije godine, želim također naglasiti, također je potpuno ignorirana postojeća strategija razvitka mirovinskog sustava i sustava socijalne skrbi a posebno je ignorirana i postojeća nacionalna obiteljska politika. Koliko je meni poznato niti jednim svojim aktom niti Vlada niti ovaj parlament nije izvan snage stavio ova dva dokumenta a koliko je meni poznato nisu napravljeni niti neki novi. Dakle, mi govorimo o jednoj nacionalnoj obiteljskoj politici iz 2002. godine i govorimo o jednoj strategiji razvitka mirovinskog sustava i sustava socijalne skrbi. I inače bih rekla da ova Vlada ustvari vrlo lako jednim potezom pera bi se reklo ukida neke ustanove koje su itekako zaživjele. Podsjećam da je prije dvije godine ukinut tako Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i mladeži koji je ustvari na sličan način upravo onako kako je bilo predviđeno da to radi Hrvatski zavod za socijalni rada na razini cijelog sustava vodio sustavnu analizu, brigu, istraživanja, predlagale su se mjere, proizveo niz dokumenata i mjera koje je ova nova Vlada unazad dvije godine potpuno ignorirala, i tek sada nakon dvije godine kaže eto mi smo sada pokušavamo nešto napraviti na području obiteljske politike odnosno sustava socijalne skrbi. Naime, mislim da vrijedi podsjetiti da je Zavod za socijalni rad, socijalnu pomoć i socijalnu skrb je trebao na razini cijelog sustava, ovo posebno naglašavam, dakle na državnoj razini vršiti analize, mjere, pripremati prijedloge za unaprjeđenje djelatnosti, pokretati programe edukacije, koncipirati socijalne programe, zakone, provedbene i druge propise itd., itd. I na kraju formiranja zavoda ne proturiječi predstojećoj decentralizaciji sustava nego treba pomoći uspješnosti decentralizacije i koordinacije sustava. Ja ponavljam pitanje tko će ustvari te poslove danas obavljati. Ako se ne varam državna tajnica je u svom obraćanju ovdje čini mi se rekla županijski centri, da će svaki pojedini županijski centar provoditi sustavno i promišljati sustavno jednu državnu politiku koja bi se trebala voditi na razini jedne države. Stoji činjenica da prijedlogom ovoga zakona samo dodatno se mrvi i oslabljuje postojeći sustav socijalne skrbi. Savjetovališta koja su osnovana u stvari pri centrima za socijalnu skrb sada se izdvajaju u posebne ustanove, obiteljske centre pod direktnom ingerencijom države i još se kaže da je to u potpunosti u skladu sa postojećom nacionalnom obiteljskom politikom. Molim vas, postojeća nacionalna obiteljska politika u onom dijelu koji govori o uslugama namijenjenih obitelji govori naravno u posebnom jednom stavku i o osnivanju centara za obitelj, pa kaže "Centar za obitelj je multifunkcionalna institucija koja objedinjuje i koordinira različite programe i akcije namijenjene djeci, roditeljima, potencijalnim i aktualnim i drugim članovima obitelji. Centre za obitelj mogle bi osnivati lokalne zajednice, vjerske zajednice ili udruženja građana a financirati korisnici usluga odnosno u slučaju siromašnih obitelji lokalne i državne institucije. Osnivanje centara za obitelj ne znači nužno izgradnju novih institucija već je u tom smislu moguće koristiti postojeće institucije kao što su škole, dječji vrtići, knjižnice a njih je potrebno obogatiti sadržajima koji će u većoj mjeri odgovarati potrebama obitelji uključujući i sadržaje namijenjene afirmaciji uspješnog i odgovornog roditeljstva." To je točno to što piše u Nacionalnoj obiteljskoj politici i to je ono što je još uvijek čini mi se danas aktualno. Ponavljam, ne sjećam se da je bilo kojim aktom niti Vlada niti parlament ovo stavio van snage. Dozvolite mi da također kažem nekoliko rečenica. Jeste da je to prvo čitanje i ja ću sigurno danas dignutu ruku da ovo ne ide dalje, odnosno protiv sam ovakvog zakona. Ali želim ukazati na nekoliko stvari koje iz ovog zakona proizlaze. Prvo je dakle to što se ovim zakonom ogromne ovlasti daju aktualnim ministrima. Smatram da je to nedopustivo da čak jedan ministar ili ministrica odlučuje o imenovanjima i predstojnika podružnica obiteljskih centara. Kad sam već kod imenovanja ravnatelja i predstojnika podružnica želim upozoriti, to je čini mi se upozorila i pravobraniteljica za ravnopravnost spolova, u članku 80d. u kojem se govori o imenovanju ravnatelja. Gospođo državna tajnice, ispada da kod imenovanja ravnatelja može i osoba koja je pravomoćno osuđena za kazneno djelo protiv života, tijela, slobode, prava čovjeka i građanina, osobe, morala, braka, obitelji, mladeži itd. biti eventualno imenovana za ravnatelja jer nigdje ne piše da mora dati nekakvu potvrdu da do sada nije osuđivan i kažnjavan. Ali zato kod razrješenje to stoji. Prema tome, molim vas dajte da se ove dvije odredbe usklade. Nadalje, rekli ste u svom uvodnom obrazloženju da je dobro u ovom zakonu to što se sada, da je do sada bilo i primjedbi oko tog djela, moći će se vršiti i stručni nadzor od strane stručnjaka koje će eto, opet imenovati i odabirati ministrica, trenutno ili sutra neki ministar. Dakle, sa jedne liste stručnjaka koji će donijeti ministar nadležan za poslove socijalne skrbi i za obitelj. Dakle, ti stručnjaci će moći vršiti stručni nadzor. U isto vrijeme, u istom tom članku piše da inspekcijski nadzor i nadzor nad stručnim radom mogu vršiti, odnosno provode inspektori, viši inspektori itd., itd.. Ja naravno postavljam pitanje tko će odlučivati kada će stručni nadzor vršiti postojeći inspektori, a kada će stručni nadzor vršiti stručnjaci sa te famozne liste. Da li će to biti kada se donese neka odluka koja neće odgovarati ministru ili ministrici ili će to biti kada netko donese odluku koja neće odgovarati ravnatelju ili ne znam nekome drugom u okviru centara za socijalnu skrbi, odnosno obiteljskih centara. Ponavljam na kraju i želim još jedanput reći da za ovakvu zbrku ustvari na području nadležnosti direktnu odgovornost imaju oni članovi Vlade koji su zaduženi za ovaj resor, prvenstveno tu mislim na potpredsjednicu Vlade. Ponavljam, nedopustivo je, pune dvije godine raditi na razdvajanju ovlasti i na kraju doći sa prijedlogom jednoga zakona koji samo još unosi dodatnu zbrku o ovo područje. Zahvaljujem.
Hvala. Idemo na pet minutnu raspravu. Poštovana zastupnica Ruža Lelić, Klub HDZ-a.
Poštovani predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Evo i u ovoj raspravi vidjeli smo da se raspravljalo i o predloženim prijedlozima ali i općenito o sustavu socijalne skrbi. Pa ja bih još jedanput još podsjetila, da sustav socijalne pomoći i skrbi treba biti pravičan i dostupan, pravičan da ga dobiju oni kojima je zaista potreban i dostupan, da ga mogu lako ostvariti, ali bi trebalo poticati i rad i odgovornost. Poticati rad i odgovornost svakog pojedinca da se brine za zadovoljenje svojih osnovnih životnih potreba kao i za zadovoljenje životnih potreba onih kojima su dužni da skrbe. A tek ako to nisu u stanju, ali prema jasnim i određenim kriterijama da je onda tu sustav i mjera socijalne pomoći i skrbi. Ovdje se velika rasprava vodila o tome što sa Zavodom za socijalni rad. I iznosila su se mišljenja i teške riječ da je to nastavak eutanazije, da će sustav s time biti u potpunosti upropašten, ja mislim da to doista ne stoji. To doista ne stoji, jer ovdje evo ako pročitamo u obrazloženju što bi sve zavod koji je trebao da zaživi a nije trebao raditi, pa kaže se da bi se trebala kretati njegova uloga u rasponu od osiguravanja socijalnih usluga i praćenja uvjeta za njihovo dobivanje te minimalnih standarda koje osigurava država do stručnog nadzora na pružanju tih usluga. Zavod bi trebao biti odgovoran za unapređenje sadržaja, metoda i tehnika stručnog rada, upravljanje informacijama, za primjenu rezultata, akcijskih, evolucijskih istraživanja u području socijalne skrbi. Ja mislim da bi to bila dva paralelna sustava, jedan bi bio zavod, Hrvatski zavod za socijalni rad, a drugi bi bio Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i mislim da to ne bi bilo dobro. Ono što trebaju raditi ministarstva, a veliki dio ovoga treba raditi Ministarstvo na državnoj manjini, treba raditi ministarstvo a ovaj, a dio koji se treba raditi na lokalnoj razini trebaju raditi županijski predviđeni, županijski centri za obiteljski centri, odnosno županijski centri u okviru socijalne skrbi. Znači oni bi bili ti koji bi na lokalnoj razini, a znamo da sve naše županije i sve naše lokalne samouprave nemaju iste potrebe za drugim područjima, tako ni u područjima socijalne skrbi, znači oni bi bili tu koji bi radili programe za svoje jedinice lokalne samouprave koji bi to nadzirali, analizirali, prikupljali podatke i dostavljali onda nadležnom ministarstvu. Zatim smatram da je dobro da se odvoji ovaj dio koji podrazumijeva da je zaštitni, koji se bavi zaštitom prava, odnosno kurativom da to onda ostane u centrima za socijalnu skrb i dio koji bi se bavio savjetovalištima. Do sada smo mi u mnogim našim centrima za socijalnu skrb imali odjele koji su se bavili takvom djelatnošću, znači podrazumijevam da će ti djelatnici i nastaviti rad u obiteljskim savjetovalištima. Obiteljska savjetovališta sigurno su nam nužna. U današnjim uvjetima mislim da su nam zaista nužna koja bi se bavila savjetovanjem, prevencijom, edukacijom i svim drugim što je potrebno. Svakako da ovdje treba voditi računa da se tada te službe ne bi, bile suprostavljene jedna drugoj nego da bi se nadopunjavale i da bi surađivale obzirom da se radi o dva različita ministarstva i tu će trebati obratiti pozornost. I ono što bih, vidim da će mi vrijeme isteći, što bih još rekla, da osobito korisnim smatramo što nismo do sada, u raspravi se nije isticalo a mislim da je bilo pojedinačnih primjera i to da je bilo zlouporaba, da korisnim smatramo što je jasnim načinom propisano kako odrasla osoba može svojom imovinom podmiriti, podmirivati cijenu smještaja, odnosno što sve taj ugovor treba sadržavati, što treba doprinijeti, znači kvalitetnijem rješavanju ovoga pitanja i da zlouporaba na tim, starim i nemoćnim osobama bude što manja. Mislim da će ova rasprava pridonijeti jednom kvalitetnijem rješenju u drugom čitanju i da će se eventualni nedostaci sigurno i ukloniti. Zahvaljujem.
Klub SDP-a, poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. U ime Kluba SDP-a u ovih pet minuta htjela bih pozvati Vladu Republike Hrvatske, resorno ministarstvo i potpredsjednicu Vlade Republike Hrvatske gospođu Kosor da povuku ovaj Zakon nakon ovog prvog čitanja. Zakon treba povući zbog toga što se na ovaj način dodatno dijeli sustav socijalne skrbi koji se ne može dijeliti, do sada smo rekli da je podijeljen između dva ministarstva, da je socijala, stavljena u ministarstvo zajedno sa sustavom zdravstva i da dva bremenita sustava, dakle, bremenita problemima ne mogu na ovakav način funkcionirati i da je u tom dijelu socijala definitivno zapostavlja u zadnje dvije godine. To da je zapostavljana govori i ovaj zakon u kojem se Zavodu za socijalnu skrb nije osnovao pune dvije godine i sada umjesto da se Zakon osnuje ide se na njegovo ukidanje. Ovaj Zakon treba pomoći dakle zbog toga što dodatno razbija sustav socijalne skrbi, drugo, treba ga povući zbog toga što stvara konfuziju u sustavu, on stvara paralelne kao što sam rekla kvazi centre za socijalnu skrb. Ali isto tako stvoriti će i konfuziju kod građana jer nakon stvaranja ovih centara i obiteljskih savjetovališta, mislim da građani će sve manje znati kome se gdje trebaju obratiti i tko je na kraju nadležan kojeg njihovog problema. Treće, uvodi se nepotrebna centralizacija na koju smo ovdje upozoravali. Umjesto da se ide na decentralizaciju, da se obiteljski centri ostave kao što je to i rekla nacionalna obiteljska politika u nadležnosti isključivo jedinica lokalne samouprave, sada se dakle, sve to ponovno centralizira i ostavlja u rukama ministar, jednog ili drugog ministarstva. Na kraju treba reći da ovaj Zakon rješava postojeće probleme u sustavu socijalne skrbi, samo će probleme umnožiti o ono što mi iz Kluba SDP-a ćemo uvijek dati potporu ministarstvu a to je da se postojeći centri za socijalnu skrb opreme sa puno boljim uvjetima rada, da im se osiguraju prostorni kapaciteti što u mnogim sredinama nije do sada učinjeno. Drugo, dati ćemo uvijek potporu da se u centru za socijalnu skrb zapošljavaju stručnjaci jer naprosto u centrima nedostaje stručnjaka. Pritisak na centre za socijalnu skrb u zadnjih nekoliko godina je izuzetno velik a ostali su sa jednakim brojem zaposlenih kao što je to bilo prije u vrijeme kada pritisak na njih nije bio tako velik. Dakle, zbog povećanog broja korisnika, zbog povećanog pritiska na centre za socijalnu skrb, mislim da bi bilo puno učinkovitije pored stvaranja ovih kvazi centara u obiliku tzv. obiteljskih centara. Bilo bi puno bolje da osiguramo povećano zapošljavanje stručnjaka u centre za socijalnu skrb i da tako na neki način na jednu veću kvalitativnu razinu podignemo centre za socijalnu skrb i na taj način osiguramo i bolju zaštitu i pomoć našim građanima od ovoga što danas imamo. Dakle zbog svih ovih argumenata koje smo iznijeli u ime Kluba ali i u pojedinačnim raspravama tražimo da se ovaj Zakon od strane Vlade povuče. Hvala lijepa.
Klub HSS-a, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolege i kolegice evo od jutros raspravljamo o ovom Prijedlogu zakona i čini mi se da kroz ovu raspravu u kojoj su sudjelovali zastupnici čini mi se iz svih klubova možemo izvući neke zaključke barem na temelju onoga što je rečeno. Čini mi se da prevladava mišljenje i suglasnost u tome da nam je potreban novi Zakon o socijalnoj skrbi i to je nedvojbeno. Prevladava i mišljenje upravo ono što smo mi iz Kluba Hrvatske seljačke stranke ustvrdili kad smo govorili u ime Kluba da je ovaj Zakon potpuno konceputalno promašen. Kad govorimo o konceptualnoj promašenosti zakona onda ni u kom slučaju ne možemo dopustiti da nam imputira bilo tko mišljenje i stav da obiteljski centri ne trebaju. Obiteljski centri trebaju jer osnov i stup svakog društva je obitelj. Obitelj je danas u krizi. Posljedice obitelji i tegobe u obitelji koje se stvaraju dakako da se reflektiraju na sveukupno društvo jer članovi obitelji dakako i da su članovi društvene zajednice. Ako smo to zajednički utvrdili a jesmo. To smo konstatirali i utvrdili zajednički. Jednoglasno je donešena nacionalna obiteljska politika onda to trebamo sustavno i provoditi. Uložiti sve svoje mogućnosti, državne mogućnosti da se postigne cilj onoga što je tom nacionalnom obiteljskom politikom zacrtano. Ovakvom, ja sam upotrijebila jutros izraz pa ću ga i ponoviti, nasilnom uguravanju u zakon koji po prirodi stvari to ne spada napravit ćemo nered, napravit ćemo darmar, napravit ćemo sukob nadležnosti koji nitko neće moći razriješiti. Nije dovoljno apelirati kako je kolegica Lelić rekla da se vodi računa da se nadležnosti ne sukobljavaju. Za razgraničenje nadležnosti potrebna je intervencija u nizu drugih zakona, a ne samo apel. Taj sukob nadležnosti ne može otkloniti nitko svojim mišljenjem jer iz svakog zakona proizlaze prava i obveze. E sad se pitamo ako jednim zakonom prava i obveze uređuje se na jedan način, drugim zakonom na drugi način dakako da nastaje zbrka, a u zbrci nema pomaka naprijed. Nama je cilj da ima, da ima pomaka naprijed i zbog toga upotrijebimo energiju, vrijeme i snagu da stvorimo sustav. Sustav koji će funkcionirati, koji će u konačnici donijeti one pomoći i savjetovanja i ne znam šta sve stoji u nacionalnoj politici kako bismo osnažili, ojačali i dali … [[Govornica se ne razumijem.]] snazi. Ovako kad gledamo zašto je to sada došlo, zašto je tako na brzinu došlo? Nekako se stiče utisak da smo zapravo opterećeni problemom kako potrošiti sredstva koja su osigurana u Državnom proračunu pa ćemo sada navrat nanos donijeti zakon koji nema nikakve pravne ni moguće logike da bismo mogli reći: E mi smo tu uložili sredstva. Uložit ćemo sredstva i ta će sredstva bit bačena. Na takav način se raspolagati novcima iz Državnog proračuna da ne kažem novcima poreznih obveznika ne može. Zbog toga i mi apeliramo na predlagatelja i kažemo neka povuče ovaj Prijedlog zakona iz procedure. Neka ubrza rad Radne grupe koju su oformili za izradu zakona o obiteljskim centrima kako bi što prije donijeli taj zakon i što prije počeli provoditi onu politiku za koju se svi mi ovdje kunemo da nam je to cilj i da to hoćemo. Dakle Klub Hrvatske seljačke stranke neće glasovati za i ne daje potporu ovom zakonu, a apelira da se ovaj Prijedlog zakona povuče iz procedure i da se predloži novi zakon o obiteljskim centrima.
Klub HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege za razliku od jučer neću nikoga danas optužiti. Pokušat ću veoma konstruktivno govoriti u, prema i odrediti se prema ovom Prijedlogu zakona. I moram reći da je Hrvatska stranka umirovljenika zadovoljna što je skinut hitni postupak i drago nam je da je i ministar to prihvatio. Jer smo se za to zalagali i u okviru rada Odbora za rad, zdravstvo i socijalnu skrb. Mislim da se može puno toga učiniti do drugog čitanja. Prvo što želimo u Hrvatskoj stranci umirovljenika da se učini je da se ovaj zakon proslijedi Gospodarsko-socijalnom vijeću na razmatranje i na očitovanje. Da prije drugog čitanja imamo očitovanje Gospodarsko-socijalnog vijeća. Socijalna komponenta u tom institucionalnom, dakle u tom tijelu za realizaciju socijalnog dijaloga postoji i oni su dužni referirati se prema ovom, prema ovom Zakonu. Drugo što sam naglasio i o radu Odbora želimo, želim ja osobno, a vjerujem da i vi želite pred sobom imati usporedbu ovog modela sa sličnim europskim rješenjima koji imaju puno, puno više iskustva u provođenju socijalne, socijalne skrbi u kapital odnosima nego što imamo mi. Drugo, velika dilema je bila pred nama u Hrvatskoj stranci umirovljenika s obzirom na nadležnosti za provođenje socijalne skrbi u dijelu obiteljskih centara u dva ministarstva. Mi znamo da imamo puno zakona gdje je nadležnost jednog ministarstva pa se po dvije godine čeka da dobijemo podzakonske, podzakonske akte. Ja se jako bojim što će biti kad imamo nadležnost dva ministarstva. Drugo, i u nadležnosti dva ministarstva preveliki je broj obaveza koje se postavljaju pred ministra. Dakle od imenovanja, od uređenja uvjeta za rad i tako dalje što govori u prilog potrebe u ministarstvima da se kadrira i da se apsolutno drži situacija pod kontrolom. Gledajte, iz životne prakse jednostavno ne odbijam neke modele samo zato što mi se eventualno riječ ne sviđa. Znate Zavod za socijalnu skrb, možda zavod nije primjeren našem društvu, ali zavode imaju i Talijani. Znate on se zove «Ente» za ovo ili ono. Prema tome meni riječ ne smeta i, ali ne napadam ni obiteljski centar dok ne vidim prijedlog zakona o obiteljskim centrima, ali isto tako još nisam rekao ne zavodu za socijalnu skrb i ne bih ga odbacivao iz razloga što u dvije godine nije saživio. Prema tome znam da odnosno nisam sklon odbacivati na neviđeno pogotovo ne rješenja koja nisu saživjela jer po shvaćanju života nikad ne postoji samo jedan put do cilja već postoje efikasniji i neefikasniji putevi, jeftiniji ili skuplji putevi do realizacije cilja, a slažem se da ono što sada rade savjetovališta treba raditi na ovaj ili onaj način. Ja ne bih se određivao sada u ovom trenutku prema, prema zakonu. Mi ćemo ovaj prijedlog podržati da ode u drugo čitanje što ne znači da smo još i podržali ukupna rješenja koja su predviđena u ovom zakonu. Od predlagača ovisi da li će poštivati da u hitnu proceduru dođe i Zakon o obiteljskim centrima da možemo jasno vidjeti što cijeli model što se nudi pa ćemo se onda odrediti prema konačnom prijedlogu zakona. Zahvaljujem.
Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa, ispravljam netočan navod poštovani gospodine predsjedniče vezano za naziv zavoda. Mi u Zakonu o ustrojstvu ministarstava i središnjih državnih tijela imamo nazive zavoda. znači nije tu problem, postoje Hidrometeorološki zavod i drugi i drugi zavodi, a ovdje je stvar drugog preustrojstva. Razumijete? Nije to to što je rekao. Hvala.
Završni osvrt, državna tajnica Dorica Nikolić. Izvolite.
Evo, zahvaljujem uvaženim zastupnicama i zastupnicima na konstruktivnoj raspravi. Sve ono, primjedbe, kritike, prijedloge koje ste uputili Vlada će razmotriti do drugog čitanja i molim vas da podržite zakon u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Gospođe i gospodo zastupnici molim uključimo se da utvrdimo kvorum. Rezultat. 81. Kvorum za glasovanje. Prvo, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi, prvo čitanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Zaključak usvojen sa 72 glasa za i 21 protiv.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Štovane dame i gospodo, zastupnici. Pred vama je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite o poslovanju gotovim novcem i vrijednostima. Sam prijedlog ovog Zakona je već izazvao određene polemike, komentare u javnosti što je znak da u javnosti postoji veliku interes za donošenje ovoga Zakona, odnosno za pokušajem rješavanja problema sprečavanja, prije svega razbojništava u novčarske institucije. Svjedoci smo da ova kaznena djela izazivaju veliku uznemirenost i ogorčenje javnosti to sa punim pravom zbog toga što počinitelji pokazuju u počinjenju tih kaznenih djela sve veću brutalnost i bezobzirnost. Upravo zbog toga policija ne može stajati po strani i ne može promatrati što se događa ne predlažući mjere koje po našem mišljenju trebaju pridonijeti povećanju sigurnosti novčarskih institucija i djelovati preventivno i destimulirajuće na eventualne počinitelje ovih najtežih kaznenih djela. Naime, bilo bi vrlo loše da, kako se i kriminalci ne prilagođavaju novim uvjetima, da i policija isto ne prati trendove, da ne prati ozbiljnost i opasnost tih kaznenih djela i da ne dozvoli da se kriminalci služe novcima iz novčarskih institucijama kao u samoposluzi, što se na žalost počelo događati, budući da u ulozi novčarske institucije uz upotrebu sile i sve češće vatrenog oružja odnose sve veće i značajnije količine novaca. Iz ovih podataka o broju razbojništava u proteklih nekoliko godina je vidljivo da se mogu primijetiti određeni trendovi u novčarskim institucijama koje su meta za počinjenje ovih najtežih kaznenih djela. Tako imamo u, broj razbojništava u kladionicama je u smanjenju. Međutim, u 2005. godini je značajno porastao broj kaznenih djela razbojništava u banke. I ono što je do prije nekoliko godina bilo nezamislivo kriminalci vrše ova kaznena djela na poslovnice velikih banaka, na poslovnice FINA-e i na neke druge institucije koje do prije nekoliko godina nisu bile predmet njihovih kaznenih djela. Zbog svega toga smatramo da policija koja je najodgovornija i za preveniranje počinjenja ovakvih kaznenih djela, ali i za kasnije hvatanje počinitelja mora reagirati, mora predložiti one mjere koje su po našem mišljenju nužne kako bi se povećala učinkovitost u sprečavanju počinjenja kaznenih djela. Ako su već kaznena djela počinjena da možemo biti efikasniji u pronalaženju počinitelja. Ovdje je vrlo važno istaći da su ova kaznena djela, naročito u novije vrijeme, obilježena time da traju vrlo kratko, najčešće do 3 minute, da je vrlo oskudan broj tragova, korisnih tragova na mjestu počinjenja i najčešće se otuđuje gotovo novac za koji je kasnije teško dokazati da je upravo, da potječu upravo iz kaznenog djela. Očigledno da su kriminalci sve bezobzirniji i sve sofisticiraniji i s pravo je javnost zbog toga zabrinuta. Ministarstvo unutarnjih poslova smatra da ove predložene promjene Zakona o minimalnim mjerama zaštite i poslovanju s gotovim novcem i vrijednostima trebaju pridonijeti većoj sigurnost, prije svega samih novčarskih institucija ali i provođenju preventivnih mjera koje će djelovati destimulirajuće na potencijalne počinitelje kaznenih djela. Ja ću samo ukratko vam reći koje su mjere za koje smatramo i predlažemo ih, a koje bi trebale donijeti do boljeg preveniranja, prije svega kaznenih djela razbojništava. Znači to je, to su nove novčarske institucije koje se također uvode u ovaj zakon koje do sada nisu bile predmet ovoga zakona. Zatim se točnije definira što to jesu vrijednosni papiri što je do sad bilo pomalo nejasno. I možda najveća novost je da se kao mjera zaštite u novčarskim institucijama u sve do sad propisane uvodi i pregradnja radnog prostora zaposlenika neprobojnim pregradama u visini etaže i protuprovalnim vratima prostora koje su dostupne strankama i drugim osobama. Ova mjera do sad nije bila obavezna, međutim smatramo da ova mjera, naročito u manjim poslovnicama na koje se ona i prije svega i odnosi, znači u poslovnicama s brojem zaposlenika do 5., tamo gdje ne postoje, odnosno ne primjenjuju se mjere tjelesne zaštite, da ova mjera treba pružiti znatno veću sigurnost i samog prostora i djelatnika koji rade u tim novčarskim institucijama, a i samih stranaka koje se zateknu u tim novčarskim institucijama. Isto tako je predložena mjera da dojavni sustavi moraju biti spojeni na centralni dojavni sustav trgovačkoga društva kako bi to vrijeme reagiranja bilo maksimalno skraćeno. Ovdje, kao što sam već rekao, imamo jednu iznimku da ove mjere sa neprobojnim pregradama koje mora obavezno provoditi, odnosno da se ne provode istovremeno i mjere tjelesne zaštite i mjere uvođenja tih neprobojnih pregrada. Također smo i definirali koji je to minimalni iznos, novčani, koji se mora prevoziti blindiranim vozilom. Do sad to nije bilo jasno, sad uvodimo jednu financijsku granicu od 800 tisuća kuna. Znači, minimalni iznos koji se, novčani iznos koji se mora prevoziti blindiranim vozilima je 800 tisuća kuna. Isto tako je propisano i kod nošenja manjih količina gotovog novca koji najčešće raznose poštari ili teklići koji mora biti osiguran pripadajućim GPRS sustavom, to je iznos do 15 tisuća kuna. To isto nije bilo propisano, a smatramo da ćemo time isto nedvosmisleno utvrditi što je obveza onih novčarskih institucija koje barataju novcem. Jedna je od većih novina da isto tako se sada uvodi mogućnost da je policijski službenik ovlašten ući u poslovni prostor novčarskih institucija druge kategorije. Do sada to nije bila takva mogućnost propisana i kontrolu i nadzor su mogli raditi samo inspektori koje nisu ovlaštene osobe, odnosno koje nisu policijski službenici, a vidjeli smo da je u nadzorima koji su rađeni bilo utvrđen niz nepravilnosti i bilo je teško očekivati od tih inspektora da oni i provode odnosno nalažu mjere za ispravljanje nedostataka. Smatramo da će policijski službenici biti učinkovitiji u provođenju ovih naloženih mjera, provođenja propisanih mjera. Isto tako smo i povisili novčane kazne i za odgovorne osobe ali prije svega za pravne osobe koje ne provode ove propisane mjere i uveli smo mjeru odnosno predlažemo mjeru da se može privremeno zabraniti rad novčarske ustanove koja ne otkloni utvrđene nepravilnosti što im je rješenjem naredilo Ministarstvo unutarnjih poslova. Ovo je jedan kratki prikaz mjera koje se predlažu ovim predloženim izmjenama i dopunama zakona i za koje smatramo da trebaju dovesti do veće sigurnosti novčarskih institucija i do smanjivanja broja kaznenih djela. Pri tome smo potpuno svjesni da sama promjena ovoga zakona neće problem riješiti zbog toga što očigledno organizirani kriminal vrlo dobro prati stanje u društvu, vrlo brzo prati razvoj novčarskih institucija. U najvećem broju počinjenja kaznenih djela su oni bili i dobro opremljeni i vozilima i sustavima veza, naoružanjem koje je izazivalo strah i uznemirenost građana tako da ovaj zakon treba biti samo jedna od mjera koje će MUP sveobuhvatno provoditi i u svim drugim područjima kako bi se stalo na kraj ovoj pošasti. Ja ponovo ponavljam, ne očekujemo da ćemo samo donošenjem ovoga zakona riješiti ovaj problem. Ovaj zakon odnosno mjere koje ovaj zakon propisuje trebaju biti samo jedan kamenčić u mozaiku onih mjera koje MUP će svakako provoditi i tražit ćemo promjene i nekih drugih zakona kako bi policija mogla biti učinkovitija u pronalaženju počinitelja ovih kaznenih djela. Inače, vidjeli ste u ovoj strukturi kaznenih djela da nažalost tih kaznenih djela ima svake godine brojčano sve više i više, međutim dobro je da je stopa razriješenosti viša nego što je to bila prošle godine. Naravno, to nas ne može zadovoljiti zbog toga što su kao što sam rekao to postala kaznena djela gdje je dominantna brutalnost i bezobzirnost počinitelja. Ali kažem, moram ipak reći da je ta stopa razriješenosti ove godine veća nego prošle godine i očekujemo da će stopa razriješenosti i otkrivanja počinitelja biti i iduće godine i svih idućih godina i temeljem ovoga zakona veća. Zbog toga u ime ministarstva predlažem svim saborskim zastupnicima i klubovima da podrže donošenje ovoga zakona zbog toga što sam siguran da ste svi vi svjesni kolika je opasnost ovih najtežih kaznenih djela za institucije hrvatskog društva općenito, da javnost i građani očekuju da se napokon stane na kraj toj pošasti, ako ne u potpunosti onda da budemo efikasniji da te novčarske institucije budu sigurnije i zaštićenije i da ne budu samoposluge u koje će kriminalci ulaziti bez puno razmišljanja i straha, odnositi značajne količine novca pri tom ne birajući sredstva i ne birajući mene kao što smo vidjeli kod zadnjeg razbojništva u FINA-i gdje su smrtno stradala dva zaštitara. Sigurno ćemo u sklopu ovih mjera koje sam najavio i sa zaštitarskim tvrtkama, mijenjat ćemo i Zakon o privatnoj zaštiti kako bi u razgovoru i dogovoru sa zaštitarskim tvrtkama vidjeli koje su to mjere koje oni predlažu kako bi i policija i zaštitarske tvrtke zajedno koordinirano djelovale da budemo efikasniji a da pri tome ne izlažemo živote zaštitara bezobzirnosti i brutalnosti počinitelja kaznenih djela. Nije nam cilj prebaciti svu odgovornost i sav rizik na zaštitare niti na vlasnike novčarskih institucija nego nam je cilj i interes da zajedno sa svima koji se ovim poslom bavimo dođemo do onih rješenja koja će dovesti prije svega do toga da te novčarske institucije i njihovo poslovanje bude sigurnije, da njihovi zaposlenici i stranke budu sigurniji, da zaštitari budu sigurniji ali efikasniji i da policija zajedno sa svim tim sudionicima ovih poslova može jamčiti daleko veću sigurnost tih novčarskih institucija i puno veće povjerenje građana u policiju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kovačević.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajnik je rekao u javnosti postoji veliki interes za donošenje ovoga zakona. To je netočno. U javnosti postoji bojazan za stanje opće sigurnosti i zahtjev za jačanje opće sigurnosti, a što vjerojatno ovim zakonom nažalost samo ovim zakonom nećemo uspjeti ostvariti. Hvala.
Jeste li radili anketu među građanima? Dobro. Izvjestitelji odbora. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost uvaženi zastupnik Jarnjak.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 51. sjednici održanoj 9. studenog 2005. godine raspravio je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju s gotovim novcem i vrijednostima, s konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Članovi odbora upoznati su s razlozima i interesima zbog kojih se predlaže donošenje predmetnog zakona po hitnom postupku. Predstavnik predlagatelja navodi da je u promatranom razdoblju evidentan porast broja razbojništava počinjen u bankama unatoč značajnoj … [[Govornik se ne razumije.]] aktivnosti policije na suzbijanju razbojništva te pojačanog nadzora primjene Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju s gotovim novcem i vrijednostima. Stoga se u svrhu povećanja sigurnosti novčarskih institucija predloženim zakonskim izmjenama uvode novi minimalni sigurnosni uvjeti zaštite te daje ovlast policijskim službenicima za ulazak u poslovni prostor novčarske institucije kako bi provjerili provode li se propisane mjere zaštite. Odbor je podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade Republike Hrvatske te se ne protivi prijedlogu za donošenje ovog zakona po hitnom postupku jer ocjenjuje da zakon predstavlja opravdani interes Republike Hrvatske. Nadalje, odbor je zbog potrebe povećanja razine zaštite sigurnosti novčarskih institucija te osobito zbog sigurnosti njihovih zaposlenika i stranaka većinom glasova odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju s gotovim novcem i vrijednostima u tekstu kako je predložen od predlagatelja zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu. Imamo četiri kluba i šest pojedinačnih rasprava i obavještavam da će se raditi bez pauze i u 15 sati ćemo glasovati. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče! Moram odmah reći na početku da zapravo ne znam kako pričati o ovom papiru. Zašto? Zato jer slušajući i premijera na aktualnom satu, slušajući sada državnog tajnika i čitajući ovaj papir ja zapravo ne kužim gdje je istina. Sam državni tajnik je sada u uvodu rekao da su kriminalci sve brutalniji i da imamo sve veći porast kaznenih djela teškog dakle karaktera. E sada, kada ja pročitam ovaj papir, kad pogledam statistiku onda otprilike to ovako izgleda da mi imamo ova kaznena djela u padu i to kad je riječ o ovim kaznenim djelima u dobrom padu, da imamo razriješenost, da zapravo mi nemamo brutalnih napada jer je uporaba pištolja pala za 90, uporaba noža za 38, čak i puške za 4. E sada, ako imamo, pazite kad je riječ o novcu u ovih osam mjeseci je čak 5 milijuna kuna manje ukradeno nego u prošloj godini. E sada pazite, a u uvodu opet imamo konstataciju u tom zakonu da se susrećemo sa ovim porastom. E sada ja ne razumijem. Je li nam Ministarstvo unutarnjih poslova dostavilo krivu statistiku ili mi imamo krive ocjene. Međutim, ako su te krive ocjene bez dobre podloge, onda su one stvorene na razini nekakvog, percepcije, predodžbe javnosti. Ja bih zapravo rekao da se meni čini da je ovaj Zakon nepotreban, u ovakvom obliku nam je nepotreban. Nama je potrebno nešto drugo, o tome ću isto reći nešto. Ovaj nam je Zakon nepotreban, jer mislim da li je zakonska materija, da li se vrata rol okreću na ovu stranu, onu stranu, da li moraju biti debela 2 cm, ili visina pregrade u nekoj banci mora biti 6 cm i 6 m. Ne, to je zapravo stvar podzakonskog akta i mislim da se s time kako se to i do sada rješavalo moglo riješiti. Čini mi se zapravo da je ovaj papir na tragu političke retorike koja je sada u tijeku u onom smislu da se javnosti pokaže kako je ova Vlada odlična u borbi protiv kriminala. Istovremeno što je Vlada odlučnija, što je retorika glasnija, sve više i sve češće smo svjedoci teških razbojstava. Pa imate ovako, dakle, derati ćemo kriminalcima kožu kada ih uhvatimo, biti ćemo brutalni, mislim pazite, u Ministarstvu unutarnjih poslova bi trebali shvatiti da policija nije ona koja sudi, policija samo privodi, oni su osumnjićenici dok ne dođu na sud i dok ne budu imali pravomoćnu presudu oni nisu krivi. Tu bi trebalo biti jako oprezan u tim izjavama i neću se vraćati na izjave tipa recimo da će se policija zalagati za smrtnu kaznu. To vam je isto kao i priča oko dugih cijevi. … [[Govornik se ne razumije.]] policija nije mogla koristiti duge cijevi. Šta to znači, pazite, i sada 2000 policajaca ima što se kaže pristup puškama, razno raznim, od policajaca do interventnih policajaca i da ih sada sve skupa ne nabrajam. Jer to znači zapravo da ćemo sada svaki dan na ulicama imati policajce sa puškama, jer svaki dan se, pogotovo u Zagrebu desi jedna ili više, jedno ili više razbojstava. Mislim da to nije dobra, nije dobra poruka. I mislim da je nama, barem u ovom Saboru nepotrebno ili da bi nam trebalo biti svima u interesu zapravo da ne donosimo nekakve proglase političke, jer ovo ništa drugo nije nego politički proglas, nego zapravo da sjednemo i da o tome recimo, da dobijemo izvješće o radu policije za 2004. godinu i da na osnovu tog izvješća uz izvješće o stanju sigurnosti zapravo donesemo nekakve konkretne zaključke. Svima nam je u interesu da imamo što manje razbojstava, ali nam nije svima u interesu da ostanemo samo na retorici, dakle, na, pogotovo na političkoj retorici. Još mi je nekako da vam budem iskren i prihvatljivija politička retorika od ove represivne retorike. Kada čujem pojedine čelnike Ministarstva unutarnjih poslova kako prijete, moram vam kazati da se i ja prepadnem. Ja se prepadnem ali uvjeravam vas da se kriminalci ne prepadnu. I strašno je francuskog sindroma. U Ministarstvu unutarnjih poslova bi trebali znati da razbojstva nisu terorizam, i da razbojstvo nema veze sa terorizmom i da se na razbojstvo ne može odgovarati kao na ugrozu nacionalnih interesa. To je abeceda. I ja se plašim, znate, mislim da bi trebalo naučiti nešto o francuskom sindromu. To je najbolji primjer kako represija kada su u pitanju ulični neredi rađa represiju. Izjave jednog ministra i njegova posjet policijskoj postaji u onom kvartu tamo famoznom zapravo su producirali 10 dana kasnije nemira. Mislim da bi zapravo bilo dobro da mi zajedno sjednemo ovdje u Saboru i da popričamo ne samo o ovoj temi, ima ih još. Državni tajnik kaže da je povećan broj razriješenosti. Točno da je povećan broj razriješenosti u ovom slučaju. Ali pogledajte statistiku državnog odvjetnika pa ćete vidjeti koliko su narasle podizanje kaznene prijave od policije protiv nepoznatih počinitelja tzv. MN. A isto tako kada vidite koliko je porastao postotak odbačaja kaznenih prijava koje policija podiže zapravo imati ćete i imati ćete punu sliku učinkovitosti i policije. Dakle, zašto mijenjamo zakon koji je dao rezultate? Jer prema ovome što ovdje piše, dakle, zakon koji je do sada vrijedio on je doprinio broju smanjenja kaznenih djela. Ograđujem se, ukoliko je ova statistika točna. Evo. Zanimljivo je, zanimljiv je ovo da tako kažem i ovaj tabularni prikaz po županijama. Ja ne mogu shvatiti i to mi nitko ne može uvjeriti da je u Šibeniku recimo u prošloj godini za prošlih mjeseci bilo samo jedno razbojstvo. To vam je od kioska do Narodne banke. Ili da ih je ove godine bilo samo 7, a recimo da ne spominjem neke druge, Dubrovačka. Znate li koliko je Dubrovačka? U dvije godine dakle, u prvih 8 mjeseci prošle i 8 mjeseci ove godine tri razbojstva. Ma nemoguće. E sada mi još nešto nije jasno. Kada se prijavljena kaznena djela zbroje, recimo za 2005. imate ih 734, kada okrenem prvu stranicu onda pročitam da ih je bilo 931, fale mi 200 i nešto. Međutim, ako dodam i ove koje su bile u pokušaju, opet mi ih fali 84, molio bih državnog tajnika da objasni zapravo kako su moguće ovakve razlike u ovoj statistici a onda opet kako su moguće razlike i u ovome što se tumači, tumači zapravo i obrazlaže u samom tekstu, u samom tekstu zakona. E sada pazite, ja isto ne znam kada pogledate strukturu gdje je najviše novca odnešeno, onda ćete vidjeti, to vam je na strani 4, vidjeti ćete da vam je to pod ostalo, to vam je negdje oko 10 milijuna kuna, vam je u 8 mjeseci ove godine ukradeno. E sada pazite, a u ovom Zakonu nemate niti riječi o tom ostalom, jer najveći broj i novčano i brojčano vam se desi, trgovine, benzinske, stanovi, ulica itd.. E sada, to je ključni argument da ovim Zakonom nećemo doprinijeti ni u 0,01 promil smanjenju broja kaznenih djela. Prema tome, mislim da je to još jedan argument, da je to još jedan argument zapravo da bi trebali već ako hoćemo ovakav zakon ja nemam ništa protiv njega, ali u ovakvom obliku i ovakav, mislim da nam nije potreban. I Klub SDP-a jednostavno ne može podržati ovaj zakon. Mi bi rado podržali jedan suvisli papir koji toliko, koliko toliko garantira i nama i hrvatskim građanima smanjen broj razbojstava, odnosno viši stupanj sigurnosti. Ali ovako nešto ne možemo prihvatiti. Zašto? Zato jer ovo se ne može primijeniti i ovo vam se neće primijeniti. I ako se primijeni neće imati onog efekta kojeg predlagač očekuje da ima. I mogao bih nizati, možda nekoliko primjera. Mislim da nije potrebno da se u ovom Zakonu što su to vrijednosni papiri. U hrvatskom, u Hrvatskoj državi postoje neke druge institucije i neki drugi zakoni gdje je definirano što su to vrijednosni papiri. Malo bi bilo nezgodno da Ministarstvo unutarnjih poslova definira to što će tretirati kao vrijednosni papiri. Postoji nešto što su vrijednosni papiri i sve što ulazi u vrijednosne papire, zapravo tamo je pobrojano i to misli da treba primijeniti na ovaj Zakon. Ne vidim isto tako razloga zašto bi trebalo izuzimati prostore Ministarstva obrane, Ministarstva unutarnjih poslova od primjene ovoga Zakona. Mislim nemate niti jedan argument da su ti prostori nešto sasvim sigurni. Ja ne znam kakva je sada statistika, ali ona postoji, recimo koliko se automobila ukrade na parkiralištima ispred policijske postaje, itd., itd.. Prema tome, možda bi čak Ministarstvo unutarnjih poslova prvo trebalo primijeniti na sebe ovaj zakon da svojim primjerima, svojim primjerom pokaže kako bi drugi već ako se … [[Govornik se ne razumije.]] trebali, trebali primjenjivati. E i sad dolazimo do onoga da će policijski službenik moći ulaziti u banke. Odnosno neće moći ulaziti, to je zanimljivo. Pazite u banke neće moći ulaziti, neće moći ulaziti u FINA-u i Narodnu banku. E zašto? Zato jer nam je svima jasno da su normalno bankarske kuće jako osjetljive jer kad netko čuje da je ušla policija odmah ide dignuti svoju štednju. A šta je sa stambenim štedionicama, šta je sa poštama? Dakle što je sa svim onim institucijama gdje također postoji štednja, gdje također postoji tajna? I zapravo kad vidite da su najugroženije upravo banke i FINA i poslovnica FINA jer ako pogledate gdje zapravo raste taj broj razbojstava drastično onda ćete vidjeti da su to banke e tamo policijski službenik ne može ulaziti. E pa da vam ja kažem. Ja se zalažem za to da policijski službenik nigdje ne može ulaziti. U ovakve institucije. Postoje inspekcije, postoje tijela, postoji procedura po kojoj se to može raditi. Mislim da nije dobro da policijski službenici ulaze dakle u novčarske kuće. Vezivanje zapravo određenih kriterija o stupnju zaštite. Prema broju zaposlenika znate što će vam kod malih napraviti? Recimo svi oni koji su imali 5, 6, 7 zaposlenih u nekakvoj kladionici i štedionici oni će se isto smanjiti na ispod 5. Pa onda odmah ulaze u neki drugi, u neki drugi rang i onda će morati manje potrošiti za razinu osiguranja. Kažem mogao bih još puno. Mislim već ako ide se s ovim zakonom. Tu se vidi da je jedan dio prepisan iz starog obrazloženja, drugi nije. Dakle tamo pišete da izbacujete stambene štedionice zato jer se odnosi na sve štedionice. U obrazloženju vam ostaju stambene štedionice i tako dalje i tako dalje. Dakle predlažem predlagaču da razmotri malo prvo, prvu mogućnost koja mi se čini da neće biti realna, a to je da se ovaj zakon povuče. Međutim obzirom da prema ovome šta tu piše ćemo preživjeti još do kraja godine pa umjesto da ovaj Zakon počne a i tako će početi, neće prije 1.1., a mi do 1.1. možemo imati još jedno čitanje predlažem predlagaču da prihvati prijedlog SDP-a da ovaj zakon ide u drugo čitanje i da onda se tih 15, 2 tjedna, 3 tjedna zapravo iskoristi da se zakon popravi. Ja zapravo nemam, ne znam da li ima smisla da se i uopće ide amandmanima. Dakle dopustiti recimo da netko pod nadležnošću policijske uprave zabrani rad nekakve novčarske kuće. Znate što to znači? To znači da onaj koji to donese da može prouzročiti veću štetu toj kući nego da je opljačkaju. Kaže 60 dana. Zamislite poslovnicu jednu poštansku poslovnicu ili poslovnicu neke štedionice zatvorene 60 dana. Ma ne može to donijeti ni inspektor samostalno. A kamoli pod patronatom neke policijske postaje. Recimo požeško-slavonske gdje nije bilo ni jedno razbojstvo u dvije godine. Ni jedno jedino nije evidentirano. E sad ako već idete s time onda vam ja predlažem barem da idete pa da dokažete da su to samo policijske postaje prve kategorije i da sve ostalo ide pod ministarstvom. Ali obzirom da očito tajnika ne interesira što ja pričam ja ću vam se zahvaliti, zahvalit ću se i zamoliti ću … … [[Upadica se ne razumije.]] A i vrijeme je li? Zamolit ću da ipak prihvati ovaj prijedlog i neke sugestije će onda to donekle imati smisla i ići amandmanima. I predlažem, predlažem zapravo i da se napravi jedna, jedna dobra analiza svih ovih mjera koje se tu predlažu i onih koji su postojali i koliko je to zapravo sve skupa opravdano. Za primjenu jednog ovog, ovakvog zakona koji državu neće koštati ništa ali će koštati mnoge institucije bilo bi dobro u pripremi da se dobije njihova suglasnost i podrška, ali koliko smo imali prilike čuti u javnost zapravo ni jedna od tih novčarskih institucija ni jedna ta udruga nije dala podršku, jasno jer će ih nešto koštati. Oni procjenjuju vjerojatno da će ih više koštati nego, nego što će ih koštati dakle da primjene to osiguranje pa bi možda trebalo razmisliti da se cijela priča veže s osiguravajućim društvom. Osiguravajućim društvima što neke europske zemlje poznaju. To znači tko nema propisan stupanj sigurnosti ne može osigurati svoja sredstva u određenim osiguravajućim društvima [[Upadica: Zahvaljujem.]] Ali to sve skupa zahtijeva ozbiljniji, studiozniji pristup. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Markovinović.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Naime kolega Lučin je temeljio svoju raspravu na nizu netočnih navoda. Zakon je bespotreban, beskoristan. Evidentno je da banke štede na zaštiti koju u svojim matičnim zemljama itekako moraju uvesti. Zatim veli apsolutno krivi navod da će kod banaka represija rađati represiju. Kod nas to znači da bi nemiri počeli po predgrađima ako policija ulovi pljačkaše ili ako pljačkaši naiđu na debelo staklo u bankama. I konačno mediji tvrde da su banke našle lobiste među klubovima u Saboru. Evo ja im vjerujem. Da se zakon ne prihvati jasno.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče ispravljam dva netočna navoda uvaženog kolege Šime. Prvo je rekao da primjena ovoga zakona neće koštati ništa. Koštat će najmanje milijardu kuna ako se ima u obzir sve koji su u pitanju, a koštat će izravno i državni proračun. Jer recimo Hrvatske pošte će morati utrošiti najmanje 150 milijuna kuna a to je izravno vezano i sa državnim proračunom. Drugi ispravak netočnog navoda vjerojatno je lapsuz. Gospodin Lučin je rekao da treba zabraniti policijskim službenicima ulazak u banku. Pa kako će plaće dignuti? To vjerojatno niste mislili.
Zahvaljujem. U ime Vlade državni tajnik Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi saborski zastupniče Lučin ja sam vas ipak slušao i pokušao sam bilježiti neke vaše najteže kvalifikacije što se tiče ovoga zakona pa ću vam probati i odgovoriti. Nisam mislio ulaziti u polemiku jer sam smatrao da zaista postoji opravdanost donošenja novih mjera koje trebaju pridonijeti i prevenciji i suzbijanju ovih teških kaznenih djela. Na kraju ste rekli da tu treba studiozniji pristup. Onda me niste dobro slušali. Ja sam upravo rekao da donošenje ovoga zakona će biti samo jedan od kamenčića u mozaiku drugih mjera koje ćemo provoditi. Da ćemo razgovarati i sa bankama i sa zaštitarskim tvrtkama i sa svim drugim subjektima koji ovdje imaju na neki način interes, svoje mjesto i ulogu. Prema tome ne mislimo sami rješavati taj problem. A sada oko onih nekih stvari koje ste rekli da razbojstva nisu terorizam, da represija rađa represiju. Da policija ne bi trebala ulaziti u novčarske institucije. Po tome ispada da bi policija trebala mirno, bespomoćno pratiti što se događa, uvažavati sva prava kako vi kažete osumnjičenika. Ne kriminalaca nego osumnjičenika. Ja ću vam reći da su to kriminalci koji su suđeni za, kao počinitelji tih kaznenih djela i samo ću vas pitati da li su to nevini osuđenici odnosno osumnjičenici ljudi koji su ubili 2 zaštitara u FINA-i. Koji su, koji su ubili jednu djelatnicu mjenjačnice u Nedelišću 6.10.2004. godine. Koji su ubili trudnicu u Prelogu 20. siječnja 2003. godine. To su najbrutalniji primjeri i slučajevi gdje su počinitelji tih kaznenih djela pokazali svoju bezobzirnost. Isto tako ste komentirali prema tome mi prema njima nećemo primjenjivati nikakve nezakonite mjere, ali ćemo sigurno biti maksimalno oštri i reprsivni koliko nam to i Zakon o policiji i Kazneni zakon i Zakon o kaznenom postupku dozvoljavaju. Komentirali ste i statistiku pa ste rekli da statistika sa pravim stanjem nije u skladu odnosno da je moja retorika i statistika u suprotnosti sa onim što je rekao premijer. Ja ću vam reći da imam podatke o broju kaznenih broja razbojstava od 1990. do 2005. godine i ta kaznena djela su definitivno u porastu. 1990. godine smo imali 484 kaznena djela razbojstva, da bi 2004. to naraslo na tisuću 504 kaznena djela, odnosno za prvih deset mjeseci ove godine na 995 kaznenih djela. Ja mislim da te brojke govore dovoljno same za sebe da su ta kaznena djela u značajnom porastu. Isto tako ću vam reći da se dogodila jedna interesantna stvar koju ova statistika može potkrijepiti. Naime, do jednog značajnog, vrlo značajnog porasta broja kaznenih djela razbojništva je došlo 2002. godine sa 722 djela 2001. na tisuću 85 kaznenih djela 2002. znači, porast od gotovo 40%. Ja ću vas samo upozoriti i podsjetiti da ste 2001. godine otpustili 2 i pol tisuće policajaca, da ste ukinuli niz policijskih ispostava, da ste ukinuli niz ophodničkih i patrolnih rajona, da ste svojim promjenama doveli do toga da je policije bivalo sve manje i manje na ulici i da su sve manje i manje radili svoj posao, kako vi kažete na represivan način. Ovo su činjenice i podaci o kojima mi vodimo računa. Možete ih vrlo lako provjeriti, a znate ih i sami i ne pada nam na pamet da skrštenih ruku promatramo kako kriminalci postaju sve bezobzirnijih, postaju sve brutalniji, a mi da to mirno primjećujemo, odnosno promatramo i ne primjenjujemo represivne metode. Primjenjivat ćemo sve represivne metode koje dozvoljava Zakon o kaznenom postupku, Kazneni zakon i Zakon o policiji, naročito prema počiniteljima ovakvih najtežih kaznenih djela gdje stradavaju u novije vrijeme ljudski životi i gdje počinitelji pokazuju do tada, do sada neviđenu brutalnost. Nećemo nikome prijetiti neosnovano ali ćemo dosljedno primjenjivati sve zakonske instrumente koji nam stoje na raspolaganju. Prije svega, u korist građana koji su sa razlogom zabrinuti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Lučin.
Ispravljam netočni navod oko broja kaznenih djela 2002. godine. Čudi mi da državni tajnik, koji je državni tajnik ne zna da je 2002. godine promjenom KZ-a došlo do promjene nomenklature. 2002. godine bio je pad kaznenih djela ali promjenom nomenklature taj se broj povećao. Gospodine državni tajniče, sve o čemu ste pričali, o statistici, ja sam pročitao iz materijala kojeg ste vi napisali i poslali i zadnji ispravak navoda. Molim vas klonite se, vi ne znate tko je opljačkao banku dok mu to sud ne dokaže. Tu je … [[Govornik se ne razumije.]] Kako vi, recimo vi sad mene uhapsite i tamo mi derete kožu. Derete mi kožu.
Zahvaljujem.
A mene sud nakon toga oslobodi. Kako to može biti?
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice podražava donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju s gotovim novcem i vrijednostima s Konačnim prijedlogom zakona. Puno je argumenata koje govore u prilog potrebe donošenja ovog zakona, a svakako prvi i najvažniji razlog jeste veća sigurnost djelatnika koji obavljaju poslove s gotovim novcem i vrijednostima, ali i sigurnost svih građana koji koriste usluge novčarskih institucija. Kada se analiziraju podaci o strukturi počinjenih kaznenih djela razbojništva, vidljivo je da je najveći broj razbojništava učinjen na ulici, trgovinama i kladionicama. Jasno je i zašto. Zašto su upravo ulica, trgovina i kladionica najčešće mete počinitelja tih kaznenih djela? Jer su to u isto vrijeme i najnezaštićenija mjesta za izvršenje razbojničkih napada. Posebno zabrinjavajući je porast razbojništava o bankama. Istina, radi se o manjim poslovnicama koje nisu imale odgovarajuću zaštitu, ali baš to je dobar pokazatelj opravdanosti donošenja ovog zakona i to po hitnom postupku. U prilog svemu tome govori i sve veća bezobzirnost i brutalnost počinitelja tih kaznenih djela koja su na žalost završila ranjavanjem, pa i smrtnim stradavanjem zaposlenika novčarskih institucija. Svi zajedno očekujemo učinkovitost policije u otkrivanju i suzbijanju svih kaznenih djela, ali smo u isto vrijeme dužni stvoriti i preduvjete za uspješno djelovanje policije i kroz prevenciju. Kako važećim zakonom nisu propisane sve potrebne mjere zaštite, predloženim izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite novčarskih institucija povisit će se minimalna zaštita novčarskih institucija što će u konačnici rezultirati većom sigurnošću zaposlenika, korisnika novčarskih usluga, ali i svih građana Republike Hrvatske. Iz tih razloga evo klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. I ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Srećko Ferenčak. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Slušam gospodina Buconjića pa on sad kaže mi ćemo konzultirati novčarske institucije, konzultirat ćemo banke, konzultirat ćemo zaštitare. Pa problem i jeste upravo u tome da smo mi neki dan, na početku ovog zasjedanja tražili da se povuče hitna procedura. Što se trebali napraviti prije nego ste donijeli ovakav jedan zakon koji uopće neće polučiti prave rezultate. On je bacanje prašine u oči ljudima. Mi se brinemo o sigurnosti, pa ajmo neki zakon donijeti. Ne treba nam zakon koji nije efikasan. Raspravljamo tu o njima, a na kraju koristi nikakve od toga. Onda slušam gospodina tajnika, postavi odličnu dijagnozu i onda mjerama potpuno kriva terapija. Dakle, ovaj zakon sigurno neće polučiti pozitivne efekte kakve očekujemo od jednog zakona. Još prije, tek prije godinu dana donesen je Zakon o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju gotovim novcem i vrijednostima. Nije prošlo godinu dana i već ga mijenjamo. Pa ne razumijem kako ta Vlada radi da svaki čas mijenja svoje zakone. Znači ne promišlja se dovoljno o tome šta se radi. Dakle, ni u ovom prijedlogu niti su konzultirani stručni i obrazovani ljudi, niti su bili konzultirani uključivani u raspravu korisnici, bankari, zaštitari. I ovakav zakon ne može polučiti prave rezultate. On neće biti učinkovit. Činjenica je da prisustvo zaštitara najjača mjera koja se može poduzeti u smanjenju rizika od razbojništava, međutim, takvu najvišu moguću mjeru već je prepoznala Hrvatska svojim propisima koji su obvezni se primjenjivati u objektima najviše kategorije ugroženosti prema pravilniku, uvjetima i načinu provedbe tehničke zaštite. Međutim, uvođenje naoružanih zaštitara u objekte banaka broj će se razbojništava možda smanjiti, međutim njihova brutalnost sigurno će biti veća. U najvećem slučaju zaštitari će biti prve žrtve takvog jednog razbojništva. Žalosno je i nerazumno da u današnje vrijeme kad imamo mogućnost prenijeti najbolja iskustava drugih zemalja i učiniti na pogreškama drugih, predlagatelj zakona poseže za neučinkovitim mjerama koje će samo opteretiti i uznemiriti javnost, a napredne zemlje su se takvih mjera davno odrekle isključivo zbog loših iskustava. Najvažnija karika, pričali smo o prevenciji. Najvažnija karika o sigurnosti financijskih institucija je pravosuđe koje mora odigrati svoju ulogu u uspjehu represivnog sustava i poslati potencijalnim počiniteljima svih kaznenih djela poruku da se zločin ne može i ne smije isplatiti. Ne tiče se ovo vas gospodine tajniče, međutim Ministarstvo pravosuđa ostalo je gluho na inicijativu o pooštravanju kazni za pljačke banaka i ostalih takvih financijskih i novčarskih institucija. Tu je država trebala intervenirati. To je ključni čimbenik prevencije razbojništva. Sankcije za pljačke više su nego blage. Prava mjera prevencije jest dati maksimalnu kaznu za pokušaj pljačke banke 40 godina pa da vidimo tko će se ići za par sto tisuća kuna usuditi pljačkati banku ako mu visi 40 godina nad glavom. Tu treba država intervenirati a ne se pačati u stvari koje ih se zapravo i ne tiču. Osim toga, ono što se vas tiče gospodine državni tajniče manje od 10% riješenih je slučajeva uhvaćenih i kažnjenih napadača i pljačkaša, pa je rješavanje te neučinkovitosti jer to je primarna i važna briga vladajućih. Neuspjeh je represivnog sustava da održava red i zakonitost. Ne može biti opravdanje za zahtjev države da se poslovni prostori pretvaraju u utvrde i otoke sigurnosni uopće ugroženosti države kriminalom. Ako država ne uspije u toj borbi ne može i ne smije odgovornost i brigu prebaciti na poslovne subjekte. Bitno je naglasiti da svim bankama na prvom mjestu zaštita života i zdravlja kako klijenata tako i zaposlenika dok su vrijednosti, dakle novac to je tek od sekundarnog značaja. Zapadne europske zemlje taj su problem riješile primjerom otvorenog koncepta zaštite kakav i naše banke sada posebno uvađaju gdje se u samoj centralnoj otvorenoj sali drže manje količine novca a djelatnici imaju naputak da u slučaju pljačke ne pružaju nikakav otpor već da daju traženi novac. Na taj način banke svjesno ulaze u rizik materijalnog gubitka u korist zaštite zdravlja svojih djelatnika i klijenata. Osim toga, tako nastalu štetu ne snosi niti klijent niti država a najmanje naša država koja je te banke već davno jeftino prodala. I zato je još ne razumnije ovakvo uplitanje … [[Govornik se ne razumije.]] u rušenje ovakvog sustava koji se pokazao učinkovitim i djelotvornim. Uz takav otvoreni sustav bankarstva idu i tehničke mjere zaštite ali ne ovakve kakve predlažu Vlada sa bunkerima i mitraljeskim gnjezdima oko banaka već pametne i sofisticirane metode elektroničke zaštite kao sefovi sa … [[Govornik se ne razumije.]] otvaranjem, inter locking brave gdje se jedna vrata otvaraju pa vas ne pušta unutra. Dakle, moderni komunikacijski sustavi sa slikom i tonom spojeni direktno u ministarstvo ili zaštitarsku kuću i još puno takvih tehničkih detalja da sada ne nabrajam koji onda kasnije sprječavaju ili omogućavaju lakše hvatanje pljačkaša nakon takve jedne akcije. Slijedeća stvar u ovom Visokom domu, svi se kunu kako brinu o radnicima, razno razna ministarstva zdravstva, socijale, obitelji, svi vode brigu o radnicima. Nitko u ovom prijedlogu zakona niti šire nije se zabrinuo šta je sa onim službenicima koji tamo rade u banci ili nekoj drugoj novčarskoj instituciji. Pa recimo, reći ću vam ako osoba koja radi u nekoj banci, ima četiri godine iskustva radnoga pa dođe ovaj pa ju upuca, pa žena ide ili muškarac u penziju, ozljeda na radu, dobije tisuću i 200 kuna. Zar je to briga za radnika? Nitko od vladajućih nije se sjetio razgovarati, kaže mi ćemo to poslije, šta ćemo mi razgovarati gospodine Buconjić. Da se prije donošenja ovog zakona razgovara sa sindikatima tih djelatnika pa da im možda oni pomognu i sugeriraju da treba napraviti intervenciju u Zakonu o zaštiti na radu ili u Zakonu o radu, da se uvedu obavezno osiguranja životna tih djelatnika, da im se da obavezni odmor nakon nekih takvih stvari da ljudi ne moraju ići na bolovanje kad su šokirani takvim pljačkama. O tome niste razmišljali. Jeste? Pa ja ne vidim da jeste. Možda ste razmišljali ali niste nam to rekli. Vaše je da nam date jedan set zakona, izmjena koji će biti efikasni. Onda opet donosimo jedan zakon za koji unaprijed znamo da se ne može ispuniti. Kaže da se mora u roku od šest mjeseci to napraviti. Svi smo svjedoci da su banke u Hrvatskoj također krenule obnavljati svoje poslovnice po principu modernog bankarstva otvorenog tipa. Tehnički je nemoguće u roku od šest mjeseci napraviti tražene preinake. Pa zašto donosimo zakon koji se ne može izvršiti. Šta ćemo zatvarati banke i novčarske institucije ako neće to moći napraviti, i to policija će zatvarati. Pa nije to posao policije. Mislim, pa kuda idemo. Iz svega navedenog Klub HNS-a ne može podržati ovakav prijedlog zakona već predlažemo da se pozove struka, znalci i svi zainteresirani u ovom poslu. Predlažemo da povučete ovaj prijedlog zakona ili da ga stavite u redovnu proceduru pa da kasnije ispravkama možemo popraviti jedan zakon koji će biti najbolji i najučinkovitiji. Hvala vam lijepa.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Čuljak.
Pa evo, uvaženi kolega Ferenčak je rekao da nikoga nije briga za zaštitare koji su stradali, nikoga nije briga za radnike a upravo zato se i donosi ovaj zakon da se smanji rizik i da ne dođe do najtežih stradavanja upravo zaposlenika koji rade u novčarskim institucijama ali isto tako i građana.
Zahvaljujem. U ime Vlade državni tajnik Buconjić.
Hvala lijepa. Ja naprosto moram reagirati zbog toga što se ovaj zakon pokušava osporavati argumentima koji naprosto ne stoje. Gospodin Ferenčak je rekao da šta ova Vlada radi kad stalno mijenja zakone. Vlada prati kako se život u državi razvija i Vlada reagira na pojave koje narušavaju sigurnost građana. I reagirat ćemo svaki put kad budemo smatrali da ima potrebe reagirati na negativna događanja u društvu, svaki put ćemo reagirati. Ne postoji taj zakon koji može predvidjeti kako će se stvari, pogotovo u kriminalitetu razvijati u idućih deset godina. Već sam rekao ako ste me dobro slušali da kriminalci postaju sve organiziraniji, sve brutalniji, sve sofisticiraniji da li bi mi trebali za njima kaskati, gledati i ništa ne poduzimati. Zato mijenjamo zakon i mijenjat ćemo i ovaj i druge zakone kad god se u životu pojavi potreba za propisivanjem novih mjera kojima ćemo osigurati veću sigurnost građanima. Kažete isto tako da nitko ne vodi računa o radnicima pa predlažete police osiguranja. Slažem se, to treba banke kao poslodavce na to na neki način obvezati zbog toga što ostvaruju velike profite. I jesmo razgovarali s njima, i jesmo razgovarali i sa vlasnicima zaštitarskih tvrtki, i jesmo razgovarali sa strukom, nismo ove mjere predložili napamet. I da ste slušali rekao sam da, ponavljam, ovaj zakon treba biti samo jedan kamenčić u mozaiku drugih mjera koje dogovaramo, nećemo dogovarati, koje dogovaramo i ako bude trebalo mijenjat ćemo zakone i druge propise kako bi ih proveli. Svjesni smo da su na ovakav način zaštitari u novčarskim institucijama ono što kažete vi žrtve odnosno mete. Predložit ćemo zaštitarskim tvrtkama da način obavljanja njihove službe organiziraju drugačije da bi bili efikasniji a da ne bi dovodili u pitanje živote zaštitara. Isto tako ćemo tražiti rješenja da budu što je moguće manje izloženi i službenici u novčarskim institucijama i klijenti koji se nađu u tim novčarskim institucijama. Prema tome, nije nam cilj samo represija ono što ste rekli represija radi represije. Cilj nam je doći do sveobuhvatnog seta mjera koje će prije svega djelovati demotivirajuće na počinitelje, koji će omogućiti policiji da bude efikasnija u pronalaženju ako se već djelo dogodi a da pritom djelatnici novčarskih institucija, djelatnici zaštitarskih tvrtki i klijenti građani budu što je moguće manje izloženi pogibelji u obnašanju svog posla, odnosno usluga u banci, mjenjačnici, pošti ili bilo gdje drugdje. Svjesni smo da su sve mjere rizične i ne pada nam na pamet provoditi jednu mjeru kojom ćemo eventualno zaštiti djelatnike a s druge strane izložiti i povećanoj opasnosti ili brutalnosti zaštitare ili klijente. Ne, to nećemo napraviti. Kod propisivanja svih mjera ćemo voditi računa o tome da nepotrebno ne izlažemo ni jednu kategoriju od ovih ljudi koji su u toj situaciji poslovnici FINE, pošte, banke, bilo koje druge novčarske institucije na koju se ovaj Zakon odnosi. To nije lako. Ali zato razgovaramo sa svima koji prije svega u tim aktivnostima sudjeluju i sa svima onima koji nešto o tome znaju, koji nam mogu dati dobra i pametna rješenja. Tako da budite sigurni da ćemo mijenjati i ovaj Zakon za pet mjeseci ako bude potrebe. Mijenjati ćemo i druge zakone, kada budemo uočili i primijetili da se neke stvari u društvu razvijaju na način koji nije bilo moguće predvijeti … [[Govornik se ne razumije.]] Jer ono što je rekao gospodin Lučin, ja se slažem, da, oni nisu formalno pravni teroristi, kako je rekao, nisu teroristi počinitelji tih kaznenih djela, ali oni su počinitelji kaznenih djela koji zaslužuju najoštriju represiju. I represija rađa represiju. Pa zar bi mi zbog toga što kriminalci postaju sve represivniji trebali ustuknuti da oni ne bi povećali represiju. Ne, ne, mi ćemo odgovoriti zakonitim sredstvima, ja ponovno ponavljam, zakonitim sredstvima, ne ne zakonitim, odgovoriti ćemo svim onim sredstvima koja su nam na raspolaganju da djelujemo na počinitelje ali da zaštitimo maksimalno sigurnost, ponovno ponavljam i djelatnika novčarskih institucija, i djelatnika zaštitarskih tvrtki i građana koji se u tom trenutku nalaze na mjestu počinjena djela.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Ferenčak.
Pa ja bih ispravio gospodina državnog tajnika, pa ja nisam rekao da Vlada ne reagira i da ne prati situaciju nego da reagira na krivi način. … [[Govornik se ne razumije.]] krivim mjerama. Ja se s vama gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] slažem u svemu šta govorite, ali mi se razilazimo u realizaciji. Zakoni nisu … [[Govornik se ne razumije.]] svakih mjesec dana. Vi ste rekli, mi ćemo razgovarati sa zaštitarima, sada ste rekli, mi ćemo razgovarati sa bankarima. Razgovarati. Pa zašto donosite Zakon prije nego, dok ste ispekli nešto.
Zahvaljujem. Ne možemo raspravljati.
Razgovarajte ljudima pa onda recite … [[Govornik se ne razumije.]] , pa to je problem.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Netočno je da sam ja rekao, kako proizlazi iz navoda gospodina državnog tajnika da kriminalce ne treba proganjati. Sa malom usporedbom da su to teroristi ja sam rekao za usporedbu sa dugim cijevima. Ja vas uvjeravam da će se prevencija razbojstva i rješenje razbojstva bolje razriješiti dobrom doušničkom mrežom nego dugim oružjem. To pokazuje neka iskustva.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Lesar. Ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Dio navoda koji se odnosio na tvrdnju da represija rađa represiju i da ti počinitelji zaslužuju najstrože kazne. Gospodine državni tajniče, u pravu ste. Međutim, problem je upravo u tome, … … [[Upadica se ne razumije.]]
… [[Govornik se ne razumije.]]
Ispravljam navod državnog tajnika da ovaj Prijedlog zakona je u funkciji jačanja represije jer represija jača represiju i da zaslužuju najstrože sankcije, kazne. Spomenuo je primjer Preloga u 2002. godini gdje je u banci ubijena trudna blagajnica. Sudbeni postupak je završen. Koliko je počinitelj i kakvu sankciju je dobio od hrvatskog pravosuđa. Mjere koje radite vi, koje nudite sada, koje mi pokušavamo vam pomoći da budu što bolje, u odnosu na taj primjer, ništa se ne mijenja i nakon svega on će isto dobiti pet godina zatvora.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Klub HSP-a uvaženi Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Stanje nacionalne sigurnosti a poglavito opće sigurnosti hrvatski građani u Hrvatskoj je sve lošije. I stoga je opravdana i zabrinutost i bojazan hrvatskih građana i traže od nas da se ovo pitanje pod hitno riješi, znači stanje opće sigurnosti da čovjek može normalno otići u FINU bez bojazni platiti račun, pogotovo umirovljenici, jer znamo da su naknade niže. I mi u Klubu HSP-a iz dana u dan imamo sve više takvih upita kada će se nešto učinkovito poduzeti. Mi bi bili najsretniji u Klubu HSP-a, kao vjerojatno i svi hrvatski građani kada bi ovaj zakon polučio planirane dosege ono što nam je rekao neki dan premijer i što stoji u njemu, nažalost neće, moramo biti svjesni da ovaj zakon neće polučiti ono što mi mislimo, odnosno što Vlada kaže da će polučiti. Sigurno je jedno da će on polučiti da će netko zaraditi do milijardu kuna. Zašto? Zato što treba iz članka 4. nabaviti svu tu opremu. Tko je taj, ja ne znam. Točno je ono što je rekao državni tajnik, da nema izravnog udjela, da se neće morati iz proračuna odvajati nova sredstva ali kažem posredno proračun gubi sredstva ako imate u vidu da će se on odnositi i na hrvatske pošte, odnosno i na Hrvatsku poštansku banku, Hrvatsku poštansku banku, to će sve koštati recimo primjerice 300 milijuna kuna ono sve što je potrebito iz članka 4. takvo nešto i Hrvatske pošte. Prema tome, problem je znači Vlada brka nažalost uzrok, povod i posljedice. Naime, da bi se popravilo stanje opće sigurnosti i da bi se ostvarila preventiva o kojoj je govorio i dobro je danas rekao državni tajnik u odnosu na ono što piše, ovo je samo kamenčić i to je u pravu. … [[Govornik se ne razumije.]] treba činiti sljedeće. To smo mi i dali, Klub HSP-a. Prvo moramo, znači … [[Govornik se ne razumije.]] govorim preispitati strategiju nacionalne sigurnosti, strategija nacionalne sigurnosti je mrtvo slovo na papiru, niti je tko čita, niti je tko provodi a niti je provediva. S jedne strane. Zbog toga smo mi još početkom 9 mjeseca dali taj zahtjev za preispitivanje strategije nacionalne sigurnosti, no Odbor za unutarnju politiku, kršeći poslovnik ne održava tematsku sjednicu. Također smo dali u proceduru i saborski zaključak da se obveže Vladu da krenemo u taj postupak. Nije došlo na dnevni red prema Poslovniku. Znači moramo biti svjesni da glavni čimbenik sigurnosti je uporedo odnos hrvatskog građanina, povjerenje u policiju opremljena policija, opremljena policija, to je najvažnije. Opremljena policija, bilo bi pametnije kada bi svi bankari odvojili ovih milijardu kuna za opremanje policije i djelovanje pravne države. A to ne da kada policija uhiti ili recimo loše napravi kaznenu prijavu, pa taj osumnjičenik koji je počinio razbojništvo ili drugu stvar, drugi dan bude pušten. E to je znači i funkcioniranje pravne države. Onda bi se samo tima znači mjerama iz ova tri područja zajedničkim moglo postići ono da imamo prevenciju prvo što je vezano na sam, naime, mi imamo problema vezano i za pitanje ustroja i djelovanje hrvatske policije u ovom trenutku. Mi smo to na Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost Hrvatske stranke prava raspravili i držimo sljedeće. Znači bez obzira na službene statističke podatke porast teškog kriminaliteta je očigledan. Osobito porast delikata naselja, organiziranog kriminala i korupcije. U javnosti normalno tinja, zabrinutost i taj osjećaj. Uspješnost otkrivanja i kvalitetnog prikupljanja podataka nije zadovoljavajuće to i sami znamo. Policija mora prijeći iz antiaktivnog u proaktivno djelovanje kojim će policijski službenici prije svega dolaziti do informacija i sprječavati pojave kaznenih djela. U postojećim uvjetima to je dovedeno u pitanje posebno zbog nestanka policajca s ulice. Poglavito je to problem recimo u Zagrebu. Teritorijalna distribucija, policijska uprava slijedi županijski ustroj. No županije su nejednake po broju stanovnika, veličini teritorija, ekonomskoj snazi i drugim. Jedinstvenost pristupa nije opravdana. Smanjenje broja i ustrojavanje recimo područnih policijskih uprava od 6 do 8 bilo bi znatno jeftinije. Osim toga bi omogućilo da oko 300 policijskih službenika odmah umjesto administrativnih preuzme druge operativne poslove. Neke su novosti uvezene pomodarski znači u ustroju policije bez kritičkog sagledavanja stvarnog stanja. Tri su takva primjera važna: broj jedinica interventne policije pretjerano skup i bez ciljanog učinka. recimo to se uzelo u Berlinu na primjer treba jedinice interventne policije jer to je njemački model ali pitanje da li treba biti u Bjelovaru, Požegi, Virovitici ili Gospiću ili na Puntu gdje će uvijek moći reagirati. Zatim dovoljno je pitanje opremljenosti policije. Znači dovoljno je opremljena i obučena jedino specijalna policija Lučko. To moramo biti svjesni. Redukcijom broja policijskih uprava, smanjenjem broja jedinica interventne policije na recimo 4 do 5 najvećih policijskih uprava vratio bi se znatan broj policajaca na ulicu, među građane i time funkcija prevencije i represije bi se bitno uvećala. Dio službenika interventne specijalne policije valja rasporediti na granice. Mi znamo da nama kriminal dolazi i izvana ne samo unutar Hrvatske. Dalje, broj policijskih službenika u Republici Hrvatskoj je prevelik. Naime preporuka je Europske unije da je poželjna kvota 350 policijskih službenika na 100 tisuća stanovnika. To i sami znamo. U nas je prema statistici 450. A istodobno nema policajca na ulici. Nesklad nastaje radi prevelikog broja administrativnog osoblja. U tome je taj dio nesklada i ove cijele administracije. To je najmanje preko 20 i nešto posto je u administraciji. A to smo krivi i mi sami. Jer policija nažalost radi poslove koji nisu čisto policijski poslovi. Policija prema zakonima koje mi donosimo radi poslove koji nisu čisto policijski poslovi i na to se gubi dosta vremena i svega ostaloga. I što je tu bitno napraviti? Znači koncept rada policije u zajednici u Hrvatskoj brzopleto, neplanski i djelomično uveden. Njega treba kritički i temeljito preispitati i razraditi posebnosti primjene u hrvatskom društvu. Njegov negativan učinak je da se izgubio tradicionalni sektorski policajac koji je u … [[Govornik se ne razumije.]] djelatnošću bio čimbenik sigurnosti. Nije nadomješten prikladnim djelovanjem policajca u zajednici. To je kritična točka javne sigurnosti koju osjećaju građani iako službena izvješća nastoje stvari prikazati u sasvim drugom svjetlu. E sad ako uzmemo drugi dio bitan za rad policije je i struktura i sprema. Normalno moramo to tijekom postići. Mi samo recimo primjera čak negdje oko 60% policijskih službenika sa visokom stručnom spremom nema specifičnu naobrazbu koja je bitna za policiju. Hrvatska dopušta na primjer situaciju da se kaže da se zahtijeva za radna mjesta ta viša i posebno odgovorna, viša ili visoka stručne spreme se traže. Tako u jednoj policijskoj upravi je masovno zastupljena diploma učitelja razredne nastave. Prema tome sve to ima utjecaj i prema tome moramo u okviru toga ustrojstva i ovo djelovati. I sad kad se god događa što se i prije govorilo i danas se govori, događa se ono da se kaže: Policija bi eto djelovala, napravili bi svoje ali nije zakonsko riješeno. Nije zakonski riješeno kako treba da ona ima sve ovlasti i sve ovo. Pa to meni liči na ono kad sprinter ide na, trči na 100 metara pa izgubi pa kaže da je staza bila 120 metara možda bih i dobio. Prema tome puno je takvih stvari i problema da moramo uporedo poduzimati sve mjere. Ovim nećemo postići ono što želimo. E sad ako se uzme sam tekst zakona vidite članak 4. mi smo njemu točno rekli, onome tko se misli baviti razbojništvom i ovima stvarima što on treba, što može računati kad dođe u koju novčarsku instituciju? Samo je falila da će recimo šifra u sefu počinjati s tim i tim brojevima. On mora dva otkriti sam. To se ne radi nigdje na ovakav način. Normalno da se moraju propisati uvjeti kakve moraju imati banke, kakve moraju imati ovo. Normalno da se mora voditi računa o tome da li je moguće na svakom mjestu otvoriti mjenjačnicu, kladionicu s obzirom na mogućnost zaštite i sve ostale stvari. Prema tome, ali to sve treba uskladiti. I dalje posebno je također bitan i ovaj članak 10., veli: «Privremeno zabraniti rad novčarske ustanove koja ne otkloni utvrđene pravilnosti što im je rješenjem naredilo ministarstvo». Mi bi se založili u Klubu HSP-a za ovakvo rješenje kad bi se zatvarale banke koje lihvare hrvatske građane. E onda bi se založili za ovakvo rješenje, ali ovo je pitanje upitnosti i pitanje koliko, ako takvo jedno rješenje bude donešeno a ne budu se stekli zakonski uvjeti kolika može biti šteta za državni proračun ili će svaka banka ići tužbom i normalno ako se utvrdi da je država pogriješila odnosno ministarstvo, taj službenik država mora to sve snositi. I ovaj dio vezano za ovaj rok, mislim da je ovaj rok od 6 mjeseci prekratak. Prema tome mislim da moramo biti ozbiljni i odgovorni. Dosezi ovoga zakona nisu ono što se planira i uporedo moramo već danas početi i sa svim ovima stvarima koje smo mi u ime Kluba HSP-a koje sam ja ovdje iznio. I predlažemo, a kažem dali smo i sami u proceduru odgovarajući projekte o kojima sam govorio. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Rebić, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvaženi zastupnik i kolega KOvačević je ustvrdio da Hrvatska ima više policajaca od europskog prosjeka navodno zbog administrativnog osoblja. To naravno po zadnjim informacijama nije točno jer sve su zemlje izuzele graničnu policiju iz ukupnog broja policaqjaca, molim vas lijepo, sve su zemlje izuzele graničnu policiju iz ukupnog broja policajaca. S obzirom na dužinu hrvatske granice dakle kad bi mi izuzeli graničnu policiju onda bi prosjek u Republici Hrvatskoj bio daleko ispod europskog prosjeka i gospodine Lučin onda vi ne biste trebali biti ministar koji je bio u najdužem štrajku na Markovom trgu [[Upadica: Zahvaljujem.]] Jer niste trebali toliko policajaca zapravo … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Zahvaljujem.]] u vašem mandatu.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, vi ste odustali … [[Govornik se ne razumijem.]] Uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala. Pa evo u kontekstu izlaganja gospodina KOvačevića o preustroju hrvatske policije evo usput je spomenuo i banke a pored ostalog na jadnim bankama netko će zaraditi do i do milijardu kuna. Ma neće zaraditi. Jer uvoz, staklo će uvesti izvana tamo gdje su im sjedišta matična, tamo se to radi tipizirano. Dakle tamo to oni redovito rade, ali zaradit ćemo na sačuvanju života jer su naši službenici, naši zaštitari pa neka ulože od te silne dobiti i nešto u zaštitu ovdje. A bilo bi dobro da i naša privreda nešto zaradi pa evo ako uspije svaka čast.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Radoš.
Netočan je navod kolege KOvačevića koji je rekao da se strategija nacionalne sigurnosti ne provodi, da je nitko ne čita i da je neprovediva. Najvažnija strateška odrednica te strategije nacionalne sigurnosti je traženje nacionalne sigurnosti u kolektivnim intergracijama. Integracijama koje omogućavaju kolektivnu sigurnost i na tome se apsolutno radi na svim instancijama državne politike od Ministarstva obrane. Doduše nećemo biti primljeni u NATO kao što je planirano 2007. godine ali ta svakako najvažnija odrednica Strategije nacionalne sigurnosti se primjenjuje i primjenjiva a naravno to znači da se i ta strategija čita. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U članku 207. stavak 2. isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. U ime Kluba DC-a HSLS-a LS-a uvaženi zastupnik Frano Piplović.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Klub DC-a HSLS-a će podržati ovaj Prijedlog zakona. Jasno slažemo se sa nekim primjedbama koje su ovdje date međutim budući da je situacija urgentna, da treba brzo reagirati zato ćemo i dati svoj glas i podršku ovom Prijedlogu zakona. Prije izvjesnog vremena svjedoci ste svi da je Vlada oštro reagirala na pojavu ptičje gripe u Hrvatskoj. Prije izvjesnog vremena svjedoci ste da je Vlada oštro reagirala na pojavu ptičje gripe u Hrvatskoj. Par labudova i nekoliko ptica je došlo i upozorili su cjelokupnu europsku i hrvatsku javnost na opasnost i država je kao tako odgovorno i brzo reagirala. Jasno, u tom, u toj akciji, preventivnoj stradale su mnoge nedužne kokoši. I sad kada imamo tu sliku pred sobom i ovu drugu sliku da na ulicama i pojedinim novčarskim ustanovama stradaju naši građani na jedan brutalan način, gotovo da ih se strijelja. Onda zapravo traži o očekuju od Vlade da isto tako oštro i kvalitetno reagira na tu činjenicu gdje stradaju nedužni građani, gdje strada njihova imovina. Svjesni smo također činjenica da ovaj zakon ne može, ma može biti zaista savršen, cijeli ti stručnjaka uključiti neće moći sam kao takav riješiti pitanje sigurnosti i građana i njihove imovine u novčarskim ustanovama. Postavlja se pitanje zašto ljudi napadaju, zašto građani, zašto razbojnici idu kao u ovim novčarskim ustanovama? Znači iz odgovora na to pitanje vjerojatno bi došli i do stvarnih razloga zašto se ta pojava širi u Hrvatskoj. Sigurno da ovaj zakon znači sam po sebi neće moći obuhvatiti sve one aspekte, aspekte sigurnosti. Zbog čega dolazi do po našoj ocjeni i procjeni do takvih zahvata, zašto je novac tako tražena roba, zašto je porast razbojništava nad objektima i djelatnicima novčarskih tvrtki, baš zbog toga što je znači novac i dalje jedna od najtraženijih roba. Glad za tim novcem je posebno porasla u uvjetima gospodarskih kriza i gospodarskih poremećaja. Tamo, nas su zapravo učinili tijekom školovanja, osnovnog, srednjeg i fakultetskog da se zapravo novac stvara u proizvodnji. Međutim, njega nema dovoljno u proizvodnji, on je negdje povućen na sigurno, povućen je, on je u bankama, to je jedna percepcija u javnosti. Međutim, da li je i dovoljno siguran to pokazuju i ovi čini razbojništava da i ni tamo nije kao takav siguran. Kada nekoga pitate da vam podiže neki projekt kaže ima novca, novac je, kaže banke su pune novca, vi samo dođite kvalitetnim programom i kvalitetnim projektom i zapravo uz nekoj sprezi tog kvalitetnog projekta i tog novca bit će neki boljitak. To više-manje manje svi ekonomisti ukazuju i govore. Međutim, nikako da mi dođemo do toga doba, do tog trenutka kada će doći do kvalitetne sprege. E sada, kako ljudi, građani koji nemaju dovoljno novca, kako percipiraju. Ako se do novca ne može doći milom, znači radom i zapošljavanjem i kvalitetnim projektima i programima onda se zapravo može doći silom. To nas upućuju mnogi filmovi, suvremeni način komunikacije zapravo toliko je brz da nam takve primjere iz svijeta vrlo brzo pokazuje na našim televizijskim ekranima. Znači, moguće je do njega doći prepadom i … [[Govornik se ne razumije.]] razbojništvima pa što košta da košta, nikoga od njih nije zapravo briga. Koga bi sad tu trebalo biti briga? Tu treba zapravo biti briga, država mora voditi brigu o tome. Nadalje, što je gospodarska i socijalna slika teža, što je više raslojavanja u ovim tranzicijskim vremenima to je i ta želja za novcem sve veća. Tu neodoljivu želju za novcem pojačava i jedna percepcija u javnosti da se novcem može sve dobiti, da se novcem može postati ugledan član zajednice, bez obzira da li je taj novac rezultat rada ili pameti ili znanja. U proteklih desetak godina neki današnji vlasnici novčarskih tvrtki i ustanova došli su do novca i vlasništva u novčarskim ustanovama i tvrtkama na zakonito sumnjiv i nemoralan način. Slušali smo često razno-razne epitete, čitali po novinama kako su mnogi od tih tvrtki, odnosno društava bili lihvarski, da su bile lihvarske kamate. Taj je sustav, odnosno proces isisavanja novca iz mnogih poduzeća u takve novčarske ustanove bio je na žalost naša surova realnost. Posljedice su svima poznate da je došlo do propasti mnogih poduzeća, višak zaposlenika, odnosno ljudi koji su do tada bili zaposleni postali su odjednom nezaposleni i evidentirani su na zavodima za nezaposlene. Temeljem toga, u javnosti je prevladala jedna percepcija da zapravo jedna želja građana prema državi da država uzme taj novac, građani su ocijenili da je taj novac na jedan nemoralan način uzet. U tom smjeru i u ovom domu je vođena, vođena je rasprava o reviziji, o pretvorbi privatizacije i davali smo zapravo nadu građanima kako će taj novac biti na neki način oduzet, da će biti pravda zadovoljena. Ako neće država, onda će to učiniti netko drugi i kako sam ja to ovako smislio na svoj način, na scenu stupa hrvatski Robin Hood ili njegova inačica. To je, kako u Dalmaciji Imoćani kažu, Hajduk Andrijaš Andrijica Šimić koji oduzima onima koji su oduzeli raji vraća nazad to raji. Nažalost, kod ovakvih oduzimanja, kažem u navodnicima dolazi do stradavanja nedužnih i nevinih građana. Podaci govore da smo u ovoj godini imali poveća broj pljački pošta za 33%, benzinskih crpki za 19%, broj razbojničkih prepada na građane na ulici za 12%. U prošloj godini smo imali, tijekom cijele godine, 13 pljački banaka, a ove godine u prvih 9 mjeseci bilo ih je 28. I nakon do sada najtežeg i najbrutalnijeg razbojničkog prepada na poslovnicu FINA-e u Zagrebu, te isto tako brutalnog razbojničkog prepada na poslovnicu Zagrebačke banke, također ovdje u Zagrebu, zazvonila su sva zvona na uzbunu. Svaki pažljiviji analitičar sustava opće i nacionalne sigurnosti mogao je zaključiti da se ovakva razbojstva mogu dogoditi u svakom trenutku u ovakvom socijalno-psihološkom okviru u kojem živimo. Po količini drskosti, težini, do sada kod nas u Hrvatskoj, nezabilježenoj brutalnosti, razbojnički prepad na poslovnicu FINA-e pokazujem kako počinitelji najtežih kaznenih djela percipiraju naš sustav sigurnosti sa svim njegovim sastavnicama. Ne doživljavaju ga kao zapreku, ne respektiraju ga pa sustav sigurnost razbojnike više ne odvraća ni od najgrubljih napada na živote i imovinu građana. Reakcija Vlade na ovakvo stanje je i ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju gotovim novcem i vrijednostima. Zašto u nazivu ovog zakona govorimo o minimalnim mjerama? Kao da se nekome želimo ispričati. I do sada smo imali Zakon o minimalnim mjerama i što smo dobili? Razbojstva, pljačke, ranjavanje i nesigurnost. Kakva korist od minimalnih mjera onome kome je poginuo prijatelj, radni kolega ili član obitelji? Kakva korist građanima koji ostanu bez svog novca? Kakva korist državi u kojoj raste nesigurnost za život i imovinu? I do sada je pravosuđe procesuiralo one koje bi policija otkrila i uhitila, ali se na žalost kriminal opet ponavlja u brutalnijem i organiziranijem obliku. Znači da ovdje ne treba govoriti o minimalnim već o potrebnim mjerama koje treba ispuniti. A potrebne mjere trebaju utvrditi oni koji su stručni, koji to znaju, koji su odgovorni, koji se odgovorno odnose prema ovoj činjenici. Odgovorna država utvrđuje sustav potrebnih mjera da bi se zaštitili građani i njihova imovina. Klub DC-a, HSLS-a drži da je nužno promijeniti pristup ovom problemu na način da se promijeni koncept sustava sigurnosti, kao i način provedbe zakona. Dosadašnja izvješća u ovom materijalu, imamo ih 843 i proveden je inspekcijski nadzor je 16 broj ih je proveden, potvrdili su da su postojeći Zakon o minimalnim mjerama zaštite u poslovanjem gotovim novcem nije poštivao. Mnogi posluju sa velikim količinama novca premda nisu organizirali niti minimalne mjere zaštite. Stoga sustav sigurnosti treba reorganizirati i uvezati kao proaktivni sustav koji će novčarskim institucijama davati prijedloge i kontrolirati kako provode svoje zakonom propisane obveze zaštite. Situacija u kojoj se nalazimo da bogate i međunarodne korporacije, domaće, privatne i javne novčarske institucije ne provodeći propisane mjere zaštite čime pogoduju razbojnicima treba prekinuti. Ne može se njihov interes završiti na činjenici da će im u slučaju pljačke osiguravajuće društvo nadoknaditi štetu. Mora ih se prisiliti da uz svoju imovinu štite i živote građana te opću sigurnost zajednice na čijem poslovanju zarađuju. Dobit koju ostvaruje obvezuje ih i na ulaganje u sigurnost građana i lokalne zajednice iz koje izvlače profit. Kolegice i kolege, novac je opasna roba i sredstvo te je stoga potrebno propisati kvalitetne sigurnosne standarde. Dužnost i pravo države je propisati uvjete po kojima će se obavljati neka djelatnost. Ukoliko, gospodo, želite na našem području nuditi ovu robu to su vam uvjeti koje morate ispuniti. Država je odgovorna za opći okvir, za sigurnost građana i imovine koji su joj na prvom mjestu. Zbog nepoštivanja zakona i neispunjenja utvrđenih mjera može doći do ranjavanja ili pogibije građanina, službenika, zaštitara. Ako do ovoga dođe zakonom treba definirati da je sva odgovornost na onoj novčarskoj ustanovi koja nije ispunila potrebne mjere a ne da teret i odgovornost idu na adresu države i obitelji stradalog. Klub DC-a i HSLS-a se oštro protivi konceptu pasivnog sigurnosnog sustava koji služi samo otkrivanju počinitelja kaznenih djela. Upravo suprotno. Držimo nužnim uspostaviti sustav koji sprječava činjenje najtežih kaznenih djela razvojem sigurnosne kulture, sigurnosnih standarda i operativnim djelovanjem odvraća potencijalne počinitelje a nakon kaznenog djela brzo ih pronalazi i sankcionira. Proaktivni sigurnosni sustav mora građanima privatnim i javnim novčarskim institucijama i ostalim metama mogućih napada na život i imovinu davati prijedloge, preporuke, savjete, mišljenja i provjeravati kako provode svoje zakonom propisane obveze zaštite. Istovremeno, mora operativnim djelovanjem konkretno utjecati na odvraćanje ovakvih razbojničkih prepada. Uzalud nam obavještajna, protuobavještajna agencija i sve vrste policija ako nisu uvezani u sustav sigurnosti koji prati stanje i pojave u području sigurnosti, ako ne doznaju za planove i organizaciju napada, ako ne presreću i sprječavanju izvršenje brutalnih napada. Presretanje brutalnih napada i drugih vrsta organiziranog kriminala aktivni sustav sigurnosti bi ostvario opću i posebnu prevenciju pa bi ga mogući počinitelji doživljavali kao ozbiljnu prepreku i respektirali ga. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. S ovim smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Vas dvije se niste dogovorile je li je ispravak netočnog navoda ili nije. Ja sam onda ipak shvatio da ipak nije. Uvaženi zastupnik Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Sabora. Pa gledajte, nitko ne dvoji da je stanje sigurnosti u Hrvatskoj sve lošije. Te oružane pljačke su sve drskije po načinu svoga izvođenja, pljačkaši su čini se sve bolje organizirani. Treba sada pronaći nekako odgovor. I sada se postavlja pitanje kako odgovoriti na to. Eto, Vlada misli da treba podići minimalne mjere zaštite, da treba bolje naoružati policajce jer ministar Kirin najavljuje dugo oružje na ulicama. Šta ćemo mi sada tu imati? Imat ćemo s jedne strane do zuba naoružane policajce na ulicama i imat ćemo s druge strane kriminalce za koje se pitamo hoće li oni sada zbog toga odustati od svoje djelatnosti. Ja osobno mislim da neće jer su kriminalci. Morali bi se početi baviti poštenim poslom. A da su to mislili raditi pa to bi već do sada napravili. Oni su kriminalci i treba računati s time da će oni kriminalci i ostati. I sad kad oni naiđu na dobro naoružane policajce sa dugim oružjem što njima sada preostaje nego da se još bolje naoružaju protiv takvih policajaca. Ništa drugo. I sad ćemo imati znači situaciju da će se na to, dakle puške odgovarati jačim puškama, pa kad policija opet uvede još neke jače puške onda će kriminalci odgovoriti zoljama, pa kad se policija bude branila zoljama ovi će valjda topovima, šta ja znam čime, s čime mogu jer oni svakako odustati neće. I treba se pitati kad se, normalno svi moramo razmišljati o sigurnosti i je li ovo pravi put. Je li to pravi put? Što znače do zuba naoružani policajci na cesti? Evo, neki dan u Rijeci. Napili se, imali su oružje kod sebe, potukli se. A šta da su imali puške. Sreća je da nitko od njih nije potegao pištolj koji je imao. Sreća. Da su popili još koju čašicu više možda bi potegao. A šta da su imali puške. I tko bi se onda njima suprotstavio. Ma ja znam da to nije pravilo ponašanja u policiji i da je to incident, pa to svi znamo i ne pada mi na pamet kriviti policiju zbog tog jednog incidenta. Ali incident se može dogoditi i na njega treba računati. Može se dogoditi. Tko će tu stradati u takvom jednom glupom obračunu tri pijana policajca do zuba naoružana sa nekakvim zaštitarom na brodu ili ne znam tko im se tamo suprotstavio i građana koji se zateknu tu. Podići mjere zaštite što se predlaže ovim zakonom. Šta ste sada tu dodali? Dodali ste štedno-kreditne zadruge i oltamat klubove. Dobro. Šta će kriminalci sad kad to sve bude zaštićeno? Ići će u trgovine. Ići će na benzinske pumpe. Već idu. Onda ćemo uvoditi mjere i za te dijelove, za pumpe i za trgovine. Neke odredbe su, nemojte se ljutiti što ću ih tako nazvati, ali upravo glupe. Propisali ste najnižu razinu neprobojnosti stakla. Kaže pa to mora biti tako da ga ne može probiti projektil kalibra 9 puta 19 mm. Ja ne znam što to znači ali onaj tko se razumije u oružje dobije savršenu uputu kakvo jače oružje mora nabaviti. Ja ne znam koji to sada projektil može probiti to staklo ali oni će svakako znati da ovo što imaju to im nije dovoljno, moraju si nabaviti jače. Pa dobro, pa to se ne piše u zakonu. Pa to se valjda propiše nekim podzakonskim aktom pa se to ne objavljuje u Narodnim novinama. Pa se o tome ne raspravlja u Saboru. Ne daju se upute tim kriminalcima kako će savladati prepreku koju mi zakonom sada ovdje uvodimo. To uopće ne bi trebao biti predmet zakonskoga teksta. E sada, ajde da ne bi sada samo sve napadali i kritizirali ajmo malo razmisliti kako bi se, je'l bi se to dalo malo pametnije, nekim drugim smjerom iduć. Gledajte, imali smo vrlo uspješan projekt policajca u zajednici, vrlo uspješan. Dao je odlične rezultate. To je jedan projekt koji je trebalo nastaviti, nastavljen je njegov razvoj, ali i intenzivirati. Ta suradnja građana sa policajcem prvo stvara povjerenje u policiju. Drugo, on uključuje sve građane s toga područja u sustav zaštite jer oni sada neće se oni dvoumiti hoće li nazvati 92, sad ga onda počne onaj tamo gnjaviti dajte se predstavite s kojeg broja zovete. On se obrati s povjerenjem policajcu kojeg pozna, koji mu je u kvartu. Tu treba utrošiti novac. Drugo, poticati bezgotovinsko plaćanje, na primjer Internet bankarstvo jer to će smanjiti taj protok, to manipuliranje gotovim novcem. Je, ali zato treba razvijati dostupnost Interneta u društvu. Pa dajte neka ovo društvo Vlada neka potakne. Neka uloži u to novce, da što više ljudi ima pristup Internetu. Naučiti ćete se samo s time raditi, ne pada nikome, neće pasti nikome na pamet više da ide ni u poštu ni u banku plaćati račune. Ili dizati plaću u pošti ili banci. Sjesti će mu plaća na račun, biti će na onom automatu koliko mu treba kuna za taj dan, to poslijepodne, sutradan će opet. To može obeshrabriti one, kada zna da tamo nema bog zna koliko puno novca, i da im se ta oružana pljačka ne isplati. Penalna politika. Pa kakva nam je penalna politika. Pa danas čitamo u novinama, dakle u Novom Sadu je otkrivena ta organizirana skupina pljačkaša automobila, kradljivaca automobila. Jedan od njih, njega je sud u Hrvatskoj pustio jer je rekao da ima karcinom grla. Ljudi božji svašta, ali stvarno svašta. Dođe čovjek kriminalac i veli sucu, čujte ja sam bolestan, on njega pusti. Niske kazne koje se izriču za najteže oblike tih pljački, pa one su upravo poticajne za pljačkaše. Poticajne. Gledajte, ti ljudi će se nastaviti baviti s kriminalom, to je tako jasno, ali ako je on za tri godine vani, on će nastaviti svoj posao, a ako bude 12 godina unutra, a onda smo bar 12 godina mirni da se neće sa time baviti. Onda, bolji rad USKOK-a i obavještajnih zajednica. A ti ljudi nisu iznikli, znate, i to nisu individualni nekakvi pljačkaši, pa očito je da se tu radi o nekakvim organiziranim grupama. Pa obavještajne službe moraju otkrivati te organizirane grupe, pa USKOK mora protiv njih djelovati. Ima pravo, donijeli smo zakon, ovlastili smo ga, da surađuje sa obavještajnom zajednicom, ima pravo od njih tražiti podatke. Da se bori protiv tog organiziranog kriminala na način da unaprijed saznaje, o tome da se formira neka grupa. To mogu biti putovi koji neće biti ovako jednostavan odgovor, kao što to Vlada misli da će to riješiti, ajmo se sada bolje naoružati sa policijom, ajmo sada tamo podebljati staklo i to će sada riješiti, neće sada više biti oružanih pljački. Ovaj Zakon vam to sasvim sigurno neće umanjiti. Sasvim sigurno. Prema tome, ajmo nastaviti još malo razgovarati o tome. Pustimo taj Zakon u prvom čitanju, nemojmo ga sada donositi na prečac odmah u hitnom postupku, raspravimo još jedanput, popravimo taj tekst, izbacimo barem ove glupave odredbe o debljini stakla i stavimo to u podzakonske akte, popravimo taj tekst, svi zajedno, dobronamjerno vam svima govorim. I u drugo čitanje donesimo malo kvalitetniji prijedlog pa ćemo ga valjda svi zajedno izglasati jer je svima stalo do ove sigurnosti u ovoj zemlje popravi.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. U Hrvatskoj vidite netko vas opljačka perom, a u zadnje vrijeme sve više pištoljem i strojnicama. I zaista možda je ovo trenutak da se zamislimo jesu li država i društvo kapitulirali pred teškim, ja bih rekla pred najtežim zločinima? Nedvojbeno je da u zadnje dvije godine povećao se kriminalitet a ono što posebno zabrinjava je … [[Govornik se ne razumije.]] najtežih i najpogibeljnijih djela kao što su upravo ubojstva i razbojništva. Bilo je pet oružanih pljački u FININE poslovnice, razbojnici su, pljačkaju pljačke, postali sve bezobzirniji. Tako da je došlo i do ubojstva dvojce zaštitara. Ima jedan interesantan podatak da u srpnju ove godine je samo u 8 sati dogodilo se čak 7 razbojništava. I u pravilu počinitelji ostaju nepoznati. Ovdje smo imali prilike čuti a inače ministar govori, postati ćemo brutalni, derati ćemo kožu, ja ne znam gdje to u zakonu piše da je policija brutalna, da dere kožu, to se više ne radi ni u živodernicama, ali to nije nešto čega se boje uopće kriminalci, to se normalan čovjek uopće toga i ne plaši, nego to zaista u postojećoj situaciji zvuči tragikomično. Kako se onda društvo i država mogu boriti protiv onih koji predstavljaju stalnu opasnost za sigurnost i živote ljudi. Ono što je važnije od najstrožeg i najboljeg zakona jest spremnost i uspješnog i brzom otkrivanju i hvatanju i suđenju počinitelja. Prema tome, od policije nitko ne očekuje da ona pravilno dijagnosticira je li netko osumnjičenik, okrivljenik i te finese, bolje da pogleda sam Zakon o policiji. Uloga policije je samo da uhvati osumnjičenika, onoga za kojeg postoje dokazi i da ga privede sudu, da ga privede licu pravde. I ništa drugo, i ništa više i ništa manje. A vidimo da tu policija pokazuje nikakve rezultate. Vlast koja pokazuje europejsko lice, ovdje u biti pokazuje ne samo tim, ja bih rekla zaista budalastim riječima ministra da će on derati kožu, pokazuje u biti jednu autoritativnu čud gdje se pokazuje vlastita nesigurnost, nesposobnost, nepovjerenje u vlastite snage, vjerojatno zbog toga što svi sebe ipak najbolje poznajemo. Policija pod njegovim vodstvom nije privela niti jednog značajnijeg počinitelja koji se dogodio u zadnje vrijeme. Niti su oni identificirani. Uvođenje strojnica, automatskih puški, dalo bi se zaključiti da jednostavno pištolji nisu bili dovoljni, da je kriminalac pobjegao ali vi, vama izgleda ne trebaju niti pljačke jer ga nitko nije bio uopće na dometu, niti ste ikoga primijetili. Ovdje se u ponedjeljak, dakle, prije nekoliko dana na Markovu trgu, jer ste vrlo efikasno otjerali potencijalnu veliku opasnost, prosvjednike, mirne, očajne ljude koji su tamo došli nešto kazati a ovdje razbojnici mirno obavljaju svoj posao i ondje gdje policija stoluje 24 sata. Nije otkriven počinitelj koji je ubio … [[Govornik se ne razumije.]] ne zna se tko je opljačkao banke, tko je pokrao automobile, tko je podmetnuo bombe, tko je ubio starce, tamo u ovim krajevima za koje se volite sada hvaliti daleko, taj program zbrinjavanja, odnosno povratka izbjeglica je na djelu. Tko je odgovoran za mafijaške obračune? Nema odgovora. Automafija mirno radi, 26 BMW terenaca je otuđeno, odnosno pokradeno, čak jedan sa parkirališta blizu stalne policije. I ministar i Vlada smatraju kako treba eto umiriti javnost, i onda šalju u proceduru ovaj prijedlog zakona. Koje su obveze policije prema ovom zakonu? Nikakve. Ovaj Zakon kaže: vi tamo u bankama, poslovnicama izvolite se osigurati. Hoćete to sutra reći i sa izmjenama Zakona o policiji? Ti građanine kupi pancirku, imaš kupiti to i to. Ja ću te još doći kontrolirati imaš li sve? A ministar će vikati uokolo: Derat ćemo vam kožu, bit ću brutalan. A što se tome čudimo kad se evo na pitanje ove problematike sam premijer gdje se govori o krvavim činjenicama o, u istini i nažalost kažem krvavim činjenicama on grohotom smije. Njemu je smiješan taj problem. Kaže gospodin državni tajnik, a onda i sam ministar upozoren da ipak to nije predviđeno u zakonu i da se mora držati zakona. Oni kažu: «Da, sve što je po zakonu predviđeno. Mi ćemo se toga držati.» Pa je li to normalno da se svaki građanin, zar to treba tako pompozno najavljivati nakon toga da će policija upotrijebiti sva zakonita sredstava? Pa ona je dužna to učiniti. Treba sankcionirati one koji ne primjenjuju. E a vidite da se to ne primjenjuje. Vidite od kad egzistira USKOK muku mučila ona vlast. Ne znam što sada se čini da bi popunili USKOK jer policija ne da svog policijskog djelatnika u USKOK. Neće. Otkazuje poslušnost pravosudnoj vlasti. I želi biti efikasna na način da banke imaju staklo od toliko, debljine od toliko i toliko milimetara. I to je ono što zaista zabrinjava. A s druge strane vidite događa se da policija dakle s jedne strane policija najavljuje brutalnost generalno a s druge strane policajci koji savjesno rade svoj posao evo nedugo se dogodilo ubojstvo još jednog policajca koji je ubijen osobnim automobilom i ono aktualizira s druge strane stvarnu i pravnu zaštitu onih koji se trebaju brinuti za našu sigurnost. Dakle s jedne strane niti su policajci zaštićeni niti su građani zaštićeni. Zaštićena je jedino mafija svake vrste i ovi razbojnici. Postavlja se pitanje onda što učiniti? Najprije je trebalo vidjeti što nije trebalo učiniti? Nije svakako trebalo učiniti ono što je na djelu a to je bila ponovo politizacija policije, otpuštanje dobrih, kvalitetnih kadrova koji su stasali još devedesetih godina, koji su se pokazali profesionalci, ali koji su imali jedan jedini grijeh a takvih je dosta što su bili lojalni, što su radili kao profesionalci ostajući na visini svog profesionalnog i ljudskog zadatka pod koalicijskom vlašću. To je nešto što ova vlast nije, nije oprostila, smijenila i još nije dovela određene kadrove na ta smjenjena mjesta neopravdano i onda imamo ovakvu situaciju koju imamo. Situacija je takva dakle da možemo reći da Vlada upravo iako verbalno govori drugo da u biti sa ovakvim načinom postupanja nema niti ozbiljne volje niti ozbiljne snage da se uhvati ukoštac sa ovim problemom. Na kraju krajeva evo na dnevnom redu su izmjene Kaznenog zakona. Ravnatelj policije molim vas on govori treba, tako … [[Govornik se ne razumije.]] bombastične riječi idu da bi se obmanula odnosno zadovoljila javnost. Pa to nećete time postići nego djelotvornošću svoju, a ne manjak riječi kompenzirate tim bombastičnim riječima. Pa i te smo tako imali čuti reći da će eto se primijeniti i smrtna kazna. Pa davno znamo da to naš Ustav ne predviđa, da to nemamo u našem kaznenom zakonodavstvu hvala Bogu. A onda govori se o doživotnoj kazni zatvora, a ono što je predviđeno bilo i za vrijeme koalicijske vlasti što mi još uvijek predlažemo vi to u Kaznenom zakonu anulirate odnosno ne pružate adekvatnu zaštitu oni, onim hrabrim koji su spremni izložiti svoj život da bi zaštitili građane. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa meni je malo teško reći koji je od dva navoda netočniji? Ili možda jedan od tih netočan, drugi točan? Recimo: navod prvi, uloga policije u ovom zakonu nikakva jel'? Samo da uhvati kriminalca. Pa i sami znamo da tu je preventiva. Pa evo kolegica je jučer govorila da nema ništa protiv ovog, protiv onog i tako dalje. Naoružanje i slično. Zatim govori i dalje. Koje su obaveze policije prema ovom zakonu? Opet nikakve. A svi zaboravljamo zapravo da je riječ o bankama koje treba prisiliti da zapravo zaštite jer i kriminalci su danas malo više sofisticirani nego prije. Ljubljanska banka je to izvela kad je pljačkala naše ljude vrlo lako. Međutim ono što mi se čini da bankarski lobi u Saboru radi donacije sigurno neće izostati.
Uvaženi, ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Čuljak.
Gospodine potpredsjedniče netočan je navod koji je iznijela kolegica Antičević o navodnom otpuštanju policajaca koji su bili lojalni koalicijskoj vlasti. Kada bi to bilo točno onda bi vi iznijeli točan podatak kao što mi možemo iznijeti točan podatak koliko je policajaca otpušteno kada je koalicijska vlast došla na čelo ove države i kada su policajci štrajkali onoliko koliko su štrajkali.
Zahvaljujem. U ime Vlade državni tajnik Buconjić.
Evo gospođa Antičević napušta sabornicu … … [[Upadica se ne razumije.]] Ali ima tu, ima tu saborskih zastupnika koji će vjerojatno poslušati pa možda i čuti ono što govorim. Gospođa Antičević je rekla da je ponovo na djelu politizacija policije, otpuštanje, smjene. Koliko ja pamtim bivša Vlada je otpustila dvije i pol tisuće policajaca. Ne ova. Bivša Vlada je otpustila dvije i pol tisuće policajaca. Za vrijeme vodstva ovoga MUP-a nitko nije otpušten. Nije bilo masovnog otpuštanja. Možda je netko dobio stegovnu mjeru u disciplinskom postupku, ali otpuštanja nije bilo nego je bilo sankcioniranja po postojećim propisima. Sama je sad upravo spomenula jedan primjer i slučaj gdje je rekla da je jedan policajac nedavno ubijen. To je onaj prometni policajac koji je stradao kod regulacije prometa u Sesvetama, a ja se nadam da je isto tako i uočila, zapamtila i vidjela kakva je bila reakcija pojedinih medija i javnosti zbog postupanja policije prema tom počinitelju tog ubojstva nad policajcem. Gledala se svaka radnja, mjera i postupak, analizirala i vrednovala policije koja je hapsila počinitelje tog kaznenog djela ubojstva policije. Nekoliko dana se o tome raspravljalo da li je bilo prekoračenje ovlasti, da li je policija postupila preoštro a gotovo je u drugi plan palo da je taj čovjek ubio policajca u obnašanju službe. Nažalost i to nam se događa da kad policija postupa, kad primjenjuje određene represivne mjere odmah se dignu određeni krugovi za zaštitu ljudskih prava da li je policija postupila zakonito? Ne želim uopće u taj kontekst dovoditi ovo što se dogodilo u Rijeci. To nema veze. Ali ovi slučajevi intervencija policije gdje policajci izlažu svoje živote zbog provođenja zakona i zaštite, sigurnosti građana i njihove imovine i gdje nažalost i stradavaju događaju se takve reakcije da se dovodi u pitanje uopće postupanje policije. Tu je isto bila jedna digresija saborskog zastupnika Stazića koji je otprilike rekao da otprilike ne bi trebalo reagirati na brutalnost policije dugim oružjem, represivnim mjerama zbog toga što će kriminalci izazvani tim našim represivnim mjerama postojati još represivniji. Znači trebalo bi prekrižiti ruke, mirovati i čekati da oni sami od sebe postanu manje, manje zločesti, manje surovi, manje bahati. Ja mislim da to nije dobar pristup da jednostavno država mora reagirati i štititi one društvene vrijednosti i pojedince koji se normalno štite u svakoj državi. Ja sam to rekao već u jednom užem krugu zar bi policija na postupke takvih kriminalaca trebala odgovarati recitiranjem ljubavnih pjesama ili čitanjem deklaracije o ljudskim pravima i moliti ih da prestanu kršiti zakon, da prestanu ugrožavati sigurnost imovine ljudi da prestanu raditi ubojstva ili trebamo primjenjivati sve zakonske mjere koje su nam na raspolaganju. Ovaj MUP i ova Vlada će postupati na ovaj drugi način. Beskompromisno ćemo primjenjivati sve zakonske mjere koje su nam na raspolaganju, a sa kriminalcima nećemo razgovarati i pregovarati. Gospođa Antičević je isto rekla da ova policija praktično ništa ne radi, ali evo ovih dana je policija, odnosno MUP RH u suradnji s MUP-om Srbije razotkrio jednu autobandu, automafiju gdje će biti pronađeno puno počinitelja i puno ukradenih automobila. To se nije dogodilo slučajno, nego se to dogodilo upornim radom hrvatskog MUP-a u suradnji sa MUP-om Republike Srbije. Tu se govori o tome da je rješenje policajac u zajednici, da je rješenje, da je bolje rješenje policajac u zajednici od represije. Međutim, gospodina Stazića nema tu, ali gospodin Lučin je isto o tome nešto rekao pa ću vam samo reći nekoliko podataka. Vi znate dobro da je taj projekat kontakt policajca, policajca u zajednici prvo krenuo u Zagrebu, a u zagrebu imamo najveći porast razbojništava i drugih kaznenih djela. Ja ne želim dovoditi to direktno u vezu zbog toga što je jasno da je u Zagrebu došlo do tog velikog povećanja zbog toga što je u Zagrebu najveća koncentracija novčarskih institucija. Zbog toga što u Zagrebu imamo najviših dnevnih migracija, zbog toga što u Zagrebu imamo puno toga što jednostavno je izazov za kriminalce. Ali, teško je povući korelaciju u uspješnosti tog projekta policajca u zajednici i pada kriminaliteta. Tamo gdje djeluje policajac u zajednici on ima značajno manje ovlasti, ima druge zadaće nego borbe protiv tog najtežeg kriminala. Zadaća kontakt policajca je da bude u kontaktu sa građanima, da gradi dobre odnose sa lokalnom zajednicom i to je apsolutno u redu i mi to podržavamo. Međutim, surovim policajcima se ne mogu suprotstaviti kontakt policajci nego dobro opremljeni interventni policajci, specijalni policajci i temeljni policajci. Teško se je boriti protiv te pošasti zbog toga što ste vidjeli da kad kriminalci opljačkaju FINA-u nestanu u prometu, u zagušenom zagrebačkom prometu i vrlo teško, odnosno nemoguće ih je pratiti. Ključ toga je da policija bude opremljenija, da nabavimo i laki helikopter što nam i je plan da ih možemo pratiti iz zraka, gdje nema tih barijera prometnih koje imamo u praćenju automobilom. I tu podržavam apsolutno diskusije nekih zastupnika da policija, da bi bila efikasnija mora biti opremljenija. Zbog toga smo i tražili veći proračun, zbog toga ćemo inzistirati na boljoj opremljenosti. I ova polemika oko broja policajaca, da li ima previše ili premalo policajaca, mislim da se o tome špekulira bez poznavanja pravnih činjenica zbog toga što ne postoji gotov propisani broj policajaca na 100 tisuća stanovnika u Europi. Ta praksa je od zemlje do zemlje različita, pa imamo od 450 policajaca u Italiji do neki 100 i nešto policajaca. A pogledajte taj prosjek u Italiji, Španjolskoj, Grčkoj i nekim drugim zemljama, on je daleko iznad 350 policajaca. Ne postoji gotov propisani recept koji je univerzalan za sve države. Svaka država se bori različitim institucijama i različitim brojem policajaca protiv kriminala i svih ostalih deformacija koje ugrožavaju društvene vrijednosti. Tako da mislim da nije dobro baratati s tim podatkom o tome da li imamo 450 ili 350, da li u to ulazi granična policija ili ne ulazi, mi točno znamo te podatke i bitno je da policija bude efikasna, da bude dobro opremljena, a broj će zasigurno biti onakav kakav treba biti, koji treba odgovarati potrebama hrvatske države. Normalno, uvažavajući pri tome standarde i Europske unije. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Netočan je navod da sadašnja Vlada za razliku od bivše ne politizira policiju. Evo argumenta, kako protumačiti da se jedan od kandidata za novoga ravnatelja policije preko medija direktno obraća premijeru sa zahtjevom da želi punu slobodu u obnašanju te funkcije. Zašto mu se obraća ako je zakonom točno propisano što je uloga, zadaća i što mu je raditi, dakle ravnatelju policije? To je zapravo najjači argument.
Poštovani zastupnik Mato Crkvenac.
Gospodin Buconjić je naglasio da je gotova sva pozornost javnosti bila usmjerena na to kako je policija bila postupila prema počinitelju tog djela, da je u drugi plan otišlo to da je ubijen, da je stradao policajac. Ja bih htio reći da to nije točno i da je javnost vrlo osjetljiva na to kad neki policajac bude doveden u takvu situaciju, osobito kad pogine, da javnost tu vrlo solidarno reagira i stavlja se na stranu policije. A s druge strane, policija ne bi trebala tražiti svoju obranu u tome da se okomljuje na eventualne reakcije udruge za ljudska prava itd. na reakciju policije. One, te udruge normalno rade svoj posao, a javnost je uz policiju … [[Govornik se ne razumije.]]
Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam dva netočna navoda gospodina Buconjića koji je meni odgovarao. Prvo, gospodine Buconjiću, vezano za broj policijski službenika po Hrvatskoj. Rekao sam, preporuka Europske unije je da je poželjna kvota 350 policijskih službenika na 100 tisuća stanovnika, nisam rekao da je propisana. Kod nas je ona oko 450, ali je nesklad. Postoji asimetrija u broju policajaca u ruralnim predjelima, u nekima ih je previše, a u urbanim predjelima kao što je Zagreb je premalo. To sam rekao. Dalje, rekao sam za koncept rada policije u zajednici, da je u Hrvatskoj uveden brzopleto, neplanski i djelomično je uveden. Izgubili smo pozorničku djelatnost koja je nekad bila glavni čimbenik sigurnost. To je kritična točka javne sigurnosti … [[Govornik se ne razumije.]] su građani, iako službena izvješća nastoje stvar prikazati u boljem svijetlu. Hvala.
Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala gospodine predsjedniče. Eto, makar je u dosadašnjoj raspravi puno toga rečeno, ja ću se u nekoliko rečenica osvrnuti na ovaj prijedlog zakona. Naime, neminovno je, činjenica da su ove izmjene proistekle kao posljedica sve češćih i sve brutalnijih razbojstava u Hrvatskoj i da se na takav način želi zapravo barem u jednom dijelu smanjiti opasnost od takvih dijela. I sam državni tajnik je rekao da je to jedan od kamenčića u mozaiku svih mjera koje bi trebalo poduzimati. Naime, mi smo i u ime kluba, kolega Lučin je rekao da nismo sigurno da baš u ovakvom obliku izmjene zakona će polučiti takve mjere, odnosno takve posljedice i da bi bilo dobro da ovaj zakon ipak ide u drugo čitanje. Gledajući statistiku koja nam je u obrazloženju zakona priložena može se vidjeti zapravo da su najčešća po broju i po financijskom iznosu razbojstva koja se dešavaju na ulici i u trgovinama. Eto, već je bilo rečeno da je ljetos u samo 8 sati u Zagrebu, da su razbojnici uz prijetnju pištoljem ručnom bombom tjelesnom snagom opljačkali 7 malih trgovina i kladionica. Ovaj zakon ne rješava problem razbojstava tamo gdje se ona najčešće dešavaju, prema ovoj statistici i gdje se zapravo najviše financijski, ako se može tako reći profitira. Eto, ja ću reći na nekoliko primjera iz, što se desilo meni blizu, u moj županiji. U Prelogu je prije nekoliko godina u jednoj mjenjačnici ubijena trudnica. Počinitelj je istina Bog, uhvaćen nakon nešto više od godinu dana, kažnjen i možemo prema tome kakvo je naše sudstvo očekivati da će vrlo brzo biti pomilovani. Prije nešto više od godinu dana ubijen je policajac samo zato što je vršio svoju dužnost ali nije imao adekvatnu opremu. I mislim da je nužno ne na ovaj način zakonima pokušati riješiti ovaj problem. Nužno je da se za policiju osigura više sredstava za opremu. Koliko su razbojnici opremljeniji, koliko imaju sofisticiranije naoružanje, koliko imaju sofisticiranije metode toliko policija nažalost danas zaostaje u svemu tome. Dakle, treba biti bolje opremljena i treba biti podvrgnuta odnosno policajci moraju biti podvrgnuti i stalnom obrazovanju i doškolovanju jer je i to način da se stane na kraj ovakvim rabotama. Eto, i treći slučaj koji se desio prije samo nekoliko dana u Čakovcu. Ujutro, dakle u prijepodnevnim satima u centru grada u pješačkoj zoni ušeta vam se čovjek u štedionicu, opljačka ju, izađe. Mogao je samo 50 metara dalje u kafiću popiti kavu i nitko ne bi znao tko je to bio. U centru grada Čakovca godinama ne možete sresti policajca. I zato ja mislim da treba razvijati ovaj projekt policajac u zajednici, da se policajci kreću barem u onim dijelovima grada koji su najizloženiji tome. Vi se možda s time ne slažete ali činjenica je da kad su policajci blizu da i građani imaju određenu sigurnost. Oni će mu se obratiti. Možda da je bio deset metara dalje možda se to ne bi ni desilo, možda bi ga uz pomoć građana i identificirali. I samo evo dvije primjedbe o kojima je već bilo riječ, neću duljiti, na predloženi zakon. Već su kolege rekle. U članku 7. gdje se šire minimalne mjere koje je potrebna zadovoljiti novčarska institucija točno se zakonom navodi koje su to minimalne mjere. Vi ste rekli da su počinitelji takvih kaznenih djela sve opremljeniji a mi im ovdje kao na tacni kažemo kako se još dodatno trebaju opremiti da bi mogli opljačkati određenu novčarsku instituciju. Također ih upućujemo da čitaju "Narodne novine" jer ćemo tamo objaviti sve norme, hrvatske norme, međunarodne norme, specijalizirane norme koje su prihvaćene od struke. Kažem, objavit ćemo to u Narodnim novinama pa tamo pročitajte da biste znali kad dođete u pljačku što će vas tamo dočekati. I u članku 10. gdje se kaže da će se zabraniti privremeno rad novčarske ustanove koja ne otkloni utvrđene nepravilnosti što im je rješenjem naredilo ministarstvo ili nadležna policijska uprava. Što to znači za takvu jednu novčarsku instituciju? Jedna štedionica, stambena štedionica, druga štedionica, jedna manja banka može zatvoriti za stalno svoja vrata i svoje šaltere jer komitenti koji neće raditi ne jedan dan, ne pet dana nego i nešto više, možda i dva mjeseca više zaista nemaju šta tražiti u takvoj štedionici i ona kažem može staviti ključ u bravu. Dakle, bilo bi dobro da nakon ovih rasprava koje smo ovdje vodili, nakon ovih vaših razgovora koje kažete da ćete imati sa određenim stručnim institucijama ovo prihvatimo u prvom čitanju, dopustimo da zakon ide u drugo čitanje, onda bismo eventualno kao što je rekao kolega Lučin i mi glasali za ovakav prijedlog. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ante Markov. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospođe i gospodo zastupnici, sada bi prekinuli, imali stanku do 15 sati kada je glasovanje o raspravljanim točkama dnevnoga reda. A nastavak ove rasprave u utorak u 9,30 sati. Prvi na redu je poštovani zastupnik Miroslav Rožić u utorak u 9,30 sati. Sada stanka do 15 sati. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa radom. Na dnevnom redu je rasprava o Konačnom prijedlogu zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju sa gotovim novcem i vrijednostima. Riječ ima poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, dobro jutro, vama i svim zastupnicima kojih nema baš u velikom broju. No, nastojati ću ne ponavljati ono što je rečeno u petak o ovom dijelu koji se odnosi na Zakon. Ipak dopustite nekoliko stvari koje nisam želio kolegama replicirati, da iznesem i u svojoj osobnoj raspravi. Dakako ja se neću pridružiti kolegama poglavito iz SDP-a koji su komentirali izjave ministra Kirina jer držim da su izjave o, njegove izjave o deranju kože i slično doista ispod razine dobrog ukusa i dostojanstva, ministra barem hrvatskog. Ali nekoliko napomena koje zapravo nemaju neposredne veze sa samim Prijedlogom zakona a koje su izišle u raspravi. Prije svega rekao bih gospodinu državnom tajniku Buconjiću da kao broj policajaca nigdje i nikada ne mora i najčešće ne kolidira sa uspješnošću zaštite građana što je konačno u krajnjoj liniji i on sam izgovorio ovdje govoreći o tome da u različitim zemljama dolazi različiti broj policajaca prema broju stanovnika. Ima o tome dakako brojnih primjera, da broj policajaca nije kolidirao sa uspješnošću zaštite građana, brojnih primjera i iz prošlosti i iz sadašnjosti a gotovo sigurno i iz budućnosti. Naime, toliko o opasci da je u proteklom razdoblju tijekom prošle Vlade negdje oko 2000 policajaca otpušteno smatrajući to određenom, dovodeći to u određeni odnos sa razinom sigurnosti. Mislim da su, da su razlozi zbog kojih raste i to dramatično raste broj oružanih razbojništava, zapravo posve druge prirode. I ja sam nešto o tim razlozima govorio i u posve drugom kontekstu od ovoga Zakona. Činjenica je da u samom uvodu, odnosno u ocjeni stanja prilikom Prijedloga ovoga Zakona i sama Vlada, odnosno Ministarstvo kaže da pokazatelji o mjestu počinjenih razbojništava ukazuje da je najviše kaznenih djela počinjeno zapravo na ulici i to u 30% slučajeva. I siguran sam da odredba o razini zaštite koja se odnosi na to da neprobojnost stakala mora biti najniža, da bi zaštitila od ispaljenog projektila kalibra 9 puta 19 milimetara … [[Govornik se ne razumije.]] se ne odnosi na ovih 30% porast razbojništava na ulici i da neće donijeti apsolutno nikakvu veću zaštitu. No, isto tako bilo je istaknuto od kolege Stazića da bi takvoj zaštiti zapravo doprinio puno više razvoj projekta policajac u zajednici, kojeg je on nazvao uspješnim projektom, nažalost moram konstatirati da taj projekt je sve samo ne uspješan. I to iz jednostavnog razloga, kažem o kojem sam ja već govorio u nekom posve drugom kontekstu a to je činjenica da policajac u zajednici da je njegova plaća otprilike 3000 kuna i mislim da nitko neće riskirati, ili rijetki ljudi će riskirati zapravo život štiteći od razbojništva na ulici za 3000 kuna bez prsluka koji je neprobojan za 9 puta 19 milimetara … [[Govornik se ne razumije.]] No, u svakom slučaju projekt "policajac u zajednici" imao je nekakve dobre zamisli ali na način na koji mi zapravo tretiramo policiju i to je moje duboko uvjerenje, način na koji se odnosimo prema egzistenciji policajaca, prema njihovoj opremi, opremljenosti, zaštiti njihovih života, pa ako hoćete u određenoj mjeri njihovim ovlastima, sasvim sigurno ne doprinosimo razini zaštite građana, to je posve sigurnost. Policajci su doista posve i neopremljeni i nepripremljeni a pogotovo oni koji bi trebali sudjelovati u tom projektu policajac u zajednici i ne pripremljeni i ne opremljeni i ne stimulirani dovoljno da bi obavljali zapravo taj posao na zadovoljavajući način. Isto tako ono što bih svakako želio istaći dakle, bez obzira što broj policajaca posve sigurno nije u izravnoj vezi sa uspješnošću zaštite građana, oprema policajaca nešto je posve drugo. Ona sasvim sigurno jest u direktnoj korelaciji sa uspješnošću zaštite građana ali u situaciji u kojoj se kažem nalazimo vjerujem da su policajci jedna od najpodcjenjenih profesija danas u Hrvatskoj što se tiče njihovog dohotka, njihovih plaća i njihove razine sigurnost za obavljanje poslova kojeg bi trebali uspješno obavaljati. S jedne strane, i s druge strane sa takvom opremom, sa takvom stimulacijom, sa takvom organizacijom policije i sa tom razinom njihove osobne zaštite ne može nitko ozbiljan u ovoj državi računati na to ne samo da će spriječiti i smanjiti broj razbojništava nego da će uopće ući u bilo kakvu ozbiljniju bitku sa kriminalom a pogotovo organiziranim kriminalom koji postaje sve veći problem u ovoj državi. Iz jednostavnog razloga što su razine zarada organiziranog kriminala na takvoj razini da jednostavno policija ne može se suprotstaviti takvom jednom profitabilnom biznisu pogotovo ne na način ako se država odnosi, odnosno društvo odnosi prema njima na način na koji se odnosi. Sada nekoliko riječi o samom Prijedlogu zakona. U članku 1. piše da odredbe ovoga Zakona ne primjenjuju se na prostore novčarskih institucija koje su dio štićenih objekata, Ministarstvo unutarnjih poslova, Ministarstvo obrane, Ministarstva pravosuđa i drugih tijela državne uprave, koje se štite vojnim policijskim ili snagama pravosudne policije te tehničkim sustavima kontrole ulaza i izlaza. I ja postavljam vrlo konkretno pitanje da li se taj, onako kako ja čitam članak 1. to se ne odnosi na Sabor Republike Hrvatske i na banku koja se nalazi unutar Sabora? Ili možda da ali ja to ne iščitavam pa bih volio da mi recimo odgovorite. Jer Sabor nije u svakom slučaju tijelo državne uprave. Nadalje članak 7. koji je toliko spominjan doista gospodine državni tajniče sadrži u nekim svojim odredbama zapravo upute za kriminalce kako se trebaju opremiti i koju razinu opreme moraju imati da bi mogli nastaviti sa svojim poslom razbojništava. A to je već spomenuta priča na razini neprobojnosti stakla, kojeg samostalno odabire pravna osoba sa tom najnižom razinom o kojoj je govorilo, ali onda odmah u stavku iza 5. kaže se popis hrvatskih normi, međunarodnih normi, specijaliziranih normi i prihvaćenih pravila struke iz stavka 4. dakle, prethodnog u kojem se spominje ova snaga ispaljenog projektila. Kaže na prijedlog Hrvatskog navoda za norme utvrditi će ministar unutarnjih poslova, pa mi doista nije jasno zašto ako postoji ovakvo objašnjenje u stavku 5. uopće postoji stavak 4. Isto tako u, stavak 6. kaže da će se popis, taj popis hrvatskih normi objaviti u Narodnim novinama. Držim da je to doista nepotrebno da se objavljuje taj popis normi pogotovo onih međunarodnih normi u Narodnim novinama. Nadalje novčarske institucije dužne su, kaže, donijeti opći akt s kojim će propisani pismenu, propisati primjenu minimalnih sigurnosnih uvjeta iz zaštite iz stavka 1. i 2. ovog članka, ali se ne navodi rok do kada oni moraju donijeti te akte. Pa mi nije posve jasno kako ćete zapravo kontrolirati primjenu toga. I konačno stavak 8. kaže: «Provedba tehničke zaštite u objektima novčarskih institucija mora biti u skladu s odredbama propisa o uvjetima i načinu provedbe tehničke zaštite» dakle jednom riječju u stavku 8. zapravo objedinjeno je sve ovo iz prethodna 4 stavka.
Hvala lijepa.
I doista pogledajte gospodine državni tajniče da taj članak ipak na izvjestan način uredite da bude primijenjen zakonu, a ne propisima. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa uglavnom bih se složila s većinom što je rekao kolega Rožić, ali naprosto nije točno da projekt «Policajac u zajednici» nije dobar. On je započeo i dobro je da se taj projekt razvija. Ne samo iz osobnog iskustva nego ljudi gotovo nije bilo čovjeka u našoj mjesnoj, odborima, a vjerojatno je to i u drugim gradovima da nisu sa oduševljenjem govorili upravo o ovom projektu «Policajca u zajednici». Bili su upravo oduševljeni pristupom tih ljudi koji su prvi pristupali građanima, svim onim radnjama koje su na tom području, a i uloga policajca u zajednici je upravo preventivna, a ne da je on naoružan.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepa. Ja nisam rekao da je projekt «Policajac u zajednici» neuspješan. Čak štoviše rekao sam da je vrlo dobro zamišljen, ali da projekt «Policajac u zajednici» ne može saživiti sa razinom sigurnosti koju policajac u zajednici ima i da ne može saživjeti nikada na načine kao što je zamišljen dok njegova plaća iznosi 3 tisuće kuna mjesečno. Hvala lijepa.
I druga replika poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. I ja se slažem s kolegom Rožićem, s puno toga što je rekao i činjenica je da će materijalni položaj policajaca biti ovakav dok je odnos sredstava u Proračunu 85% za plaće, a 15% za materijalne troškove. Ovaj Sabor treba donijeti odluku zapravo da policija dobije više, više novaca. Vani je alarmantna situacija kad je 60% za plaće, a 40% za opremu. Međutim što se tiče policije u zajednici ne može se ocjenjivati projekt koji nije doveden do kraja. Predviđeno je bilo da i policajci u zajednici imaju veće plaće. Postoji nešto što se zove prevencija i policija u tom dijelu mora odigrati svoju ulogu. Zapravo policija u zajednici jeste bila zamišljena da dok, da zamijeni i nadoknadi ono što se nekad zvala pozornička služba. Na kraju krajeva to je jedini projekt u Ministarstvu unutarnjih poslova oko kojega su se jagmili i Britanci i Nijemci da bi bili, da bi bili sponzori. Nažalost onaj zadnji iskorak kad su se trebali formirati vijeća po gradovima i općinama nije završen. I moram kazati da svi ljudi dakle kontakt policajci su prošli cjelovitu obuku, da su bili educirani i da prva skepsa kod samih policajaca za taj projekt koja je bila kod kandidiranja u drugom navratu i trećem bila je jako velika. Dakle pokazan je, pokazan je interes. I tu su obično išli najosposobljeniji policajci. Dakle to je onaj dio o kojem moramo voditi računa, a to je prevencija.
Hvala. Idemo na pojedinačnu klupsku petminutnu raspravu. U ime Kluba HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Završno u ime Kluba Hrvatske stranke prava mogu reći da pitanje opće sigurnosti građana nije stranačko pitanje i zbog toga smo se mi i ovako i odnosili u ovoj raspravi. Naime to za nas sve ovdje treba biti najbitnije pitanje jer i sami znamo da je opća sigurnost građana iz dana u dan sve lošija. I zbog toga smo mi rekli da treba poduzeti skup mjera. Prvo, mjere koje se mogu odmah napraviti kratkoročne naravi, a drugo je skup mjera dugoročne naravi. Što se tiče kratkoročnih mjera opće naravi znači postoje mjere koje su žurne. Odmah valja objektivno snimiti postojeće stanje i precizno utvrditi i provesti mjere kratkoročnog djelovanja radi sprečavanja daljnjeg pogoršanja stanja sigurnosti. Policija se mora osloboditi svih nepolicijskih zadaća, ustrojiti prema stvarnim potrebama društva i djelovati u istom smislu u prostoru u kojem žive građani. Znači prvo aktivno policija mora krenuti u prevenciju. Zatim treba sustavno eliminirati političke momente kod imenovanja operativnih policijskih službenika ako se, ako se sa svakom promjenom političke vlasti mijenja vodeća struktura kriminalističke policije učinkovitost u otkrivanju i suzbijanju organiziranog i drugog težeg kriminaliteta je nezamisliva. Dalje postoji i skup dugoročnih mjera i to odmah treba prići. Znači ustroju i djelovanje hrvatske policije treba prići sustavno temeljitom analizom stanja i postojećih problema. Prije svega treba osmisliti i političku platformu javne sigurnosti iz polazišta Ustava i zakonskog uređenja. Reforme u nekim područjima nužno će zahtijevati reformu političkog ustroja. Ona mora biti planirana i sustavna. Tako je vjerojatno i zvanje sudske kriminalističke policije i njezino vezivanje uz tijela kaznenog postupka kod … [[Govornik se ne razumije.]] uređenja tog područja i tako dalje. To se nastoji na dulji rok. Također je potrebno kazati zaposlenicima u policiji valja posvetiti bitno drukčiju pozornost. To nije sindikalno pitanje. Prema tome policija mora biti opremljena i plaćena. I na kraju mogu reći da mi u Klubu HSP-a ne možemo pristati na to da mi štitimo nekakve bankarske lobije što je ovdje bilo kazano, gospodin Markovinović i drugi. Ako je netko štiti bankarski lobi to smo mi ovdje najmanje. Jer mi nismo sudjelovali ni u pretvorbi i privatizaciji hrvatskih banaka. Sve ostale stranke su u tome sudjelovali osim nas iz Hrvatske stranke prava. Za nas je znači najbitnija situacija opća sigurnost hrvatskih građana. I ako od toga ne krenemo sve ovo dalje što mi danas ovdje činimo neće nažalost ovaj Zakon proizvesti nikakve učinke koji se žele ostvariti. Jedino je bitno da će proizvesti učinak od negdje do milijardu kuna koliko će koštati nabavka sve opreme. I nije točna ona varijanta da neće imati utjecaj na državni proračun. Imat će. Imate slučaj Hrvatske poštanske banke. Imate slučaj Hrvatskih pošta koji će morati izdvojiti ogromna sredstva da bi nabavili svu opremu koja je stavljena u članku 4. Prema tome mislim da bi bilo pametnije da se odustalo od donošenja ovoga zakona u hitnome postupku i prema tome, nažalost nisu točne ni ocjene predsjednika Vlade koji je ovdje rekao prvi dan početkom ovoga Sabora da onaj koji nije za ovaj Zakon da je on za to da se nastave pljačke. Ne, obrnuto. Moramo urediti sustav koji će preventivno djelovati, a ne ovaj način koji sad imamo. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ističem svoje zadovoljstvo da je broj kaznenih djela u Istarskoj županiji u prvih 6 mjeseci 2005. godine u odnosu na prvih 6 mjeseci 2004. godine u značajnom padu od 61,4%. Volio bih da taj trend bude zadržan i u ovih tekućih 6 mjeseci, a i nadalje. Temeljem prikazane statistike volio bih čuti i mišljenje predstavnika Ministarstva unutarnjih poslova odnosno imati izvješća Policijske uprave Istarske i Karlovačke te da izvorno dobijem spoznaje što se na tim prostorima čini u sustavu prevencije kaznenih djela. Što se tiče prijedloga, što se prijedloga zakona tiče mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika smatramo da je prijedlog zakona trebao biti upućen u normalnu proceduru. To smatramo zbog toga što ovaj prijedlog zakona i jest važan, ali ne i presudan za osjećaj sigurnosti građana Hrvatske zbog toga što on uopće ne utječe na smanjenje kaznenih djela razbojništva na ulici, u trgovini, benzinskim postajama, kioscima, kućama, stanovima i ostalim mjestima, a tu je broj razbojništava koje utječu na osjećaj sigurnosti građana najveći. Naravno da koncentracija novca u bankama, poštama, mjenjačnicama i kladionicama povećava rizik od razbojstava, ali to nije i jedini razlog postojanja i povećanja rizika od razbojstava u društvu. Nedovoljna tehnička opremljenost Ministarstva unutarnjih poslova, neefikasnost u otkrivanju počinitelja, sporost pravosuđa i relativno blage kazne također doprinose povećanju rizika. Temeljem mojih poznavanja struke zaštite na radu odgovorno tvrdim da se prijedlogom zakona želi supstituirati nedostatak propisa koji određuju organizacijske uvjete kako bi se sam rad zaposlenika i ukupno djelatnosti mogao odvijati sa najmanjom razinom rizika. U zaštiti na radu obveza je poslodavca izraditi procjenu razine rizika od štetnosti opasnosti na radnom mjestu uradio to sam ili u suradnji sa stručnim institucijama i osiguranjima Inspektorijatom zaštite na radu. Zato se i ovdje pitam zašto u ovom slučaju gradimo svuda bunkere i prilazimo materiji kao da u svakoj ekspozituri ima dnevni obrt novca u visini 50 milijuna kuna. To jednostavno nije točno i ova materija traži također selektivni pristup u ovisnosti o procijenjenom stupnja rizika, a upravo u toj procjeni vidim ključni doprinos Ministarstva unutarnjih poslova. Da bih mogao prosuđivati dosege ovoga prijedloga zakona potrebne su mi spoznaje kako to rade drugi odnosno prikaz efikasnih modela borbe protiv kaznenih djela razbojstava u državama koje postižu veće efekte u suzbijanju i otkrivanju, te kažnjavanju kaznenih djela razbojstava. Obzirom da nas predlagač nije nagradio tim spoznajama, prenijet ću mu spoznaje moje struke. Prioritet je zaštite pa tako i prioriteti zaštite u poslovanju gotovim novcem jesu organizacijom posla, arhitektonskim rješenjima, izborom lokacija, adekvatnim tehnološkim pristupom svesti rizike na najmanju mjeru. Takvih primjera ima naročito u starim zgradama koje koristi FINA. I skratit ću, ispred HSU dao sam amandmane koji će popraviti ovaj Prijedlog zakona. Konkretno amandman na članak 9. ne želimo sutra čitati u novinama da su razbojstvo počinili kriminalci koji su se predstavili kao policijski službenici. Problematiziramo i mogućnost da procjenu ugroženosti čine obrtnici za obavljanje poslova privatne zaštite. Uz dužno poštovanje oni imaju u prvom planu svoj privatni interes što po nama nije dovoljno za sveobuhvatno sagledavanje ove problematike. Zaključno. Hrvatska stranka umirovljenika ne spori predlagaču da na ovaj način iskazuje brigu o sigurnosti građana Hrvatske i sigurnosti poslovanja novčarskih institucija. Iako ga smatramo nedostatnim za ukupnost borbe protiv kaznenih djela razbojstava. Zastupnici Hrvatske stranke umirovljenika glasat će o ovisnosti o prihvaćanju poboljšanja ovog prijedloga po vlastitoj savjesti, ali u konačnici neće biti protiv prijedloga. Zahvaljujem.
Hvala. Klub IDS-a. Poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa evo onaj tko je pratio, pardon, ove najnovije prijepore u Britaniji oko onog Blairevog zahtjeva da se produži pritvor sa 15 na 90 dana bez sudskog zahtjeva vidi da engleski Parlament nije želio napustiti temeljno načelo svog procesnog zakonodavstva, a sve s ciljem jačanja policijske vlasti ili ne znam same pozicije vlasti. Ni Francuzi isto tako nisu izašli iz okvira Republike, bez obzira što su itekako bili gadno pod navodnicima iznutra udareni, pa im je u nekoliko tjedana nekoliko tisuća automobila zapaljeno. I utoliko i ovlasti hrvatske policije moraju po mom dubokom uvjerenju ostati u okviru uobičajenih. Isto tako, slažem se sa svima onima koji kažu da te ovlasti nisu male. One su očito primjerene trenutku. Međutim, neprimjereno je nešto drugo, da hrvatska policija ne uspije otkriti najveći broj počinitelja najtežih hrvatskih pljački. To je po meni problem, a ne proširenje recimo policijskih ovlasti koje su ionako velike. Problem je jasno prevencije da se ne dešavaju ove pljačke, a ne radikalno dizanje kao što neki predlažu kazni, jer one ionako su zapriječene gotovo sa maksimalnim rokovima ukoliko se počinitelje i otkrije. Problem je sigurnosti tih novčarskih institucija, a ne pretvaranje policije u jednu instituciju gotovo bez pod navodnicima kontrole. Jasno da policija mora imati ovlasti. Jasno je da policiju treba respektirati. Jasno je isto tako da se na kriminal mora udariti. Jasno da se novčarske ustanove moraju prilagoditi ovom broju razbojstva. Jasno da moraju uložiti u svoju zaštitu. Konačno, samo prošle godine ako se ne varam ostvarili su negdje oko 4 milijarde kuna dobiti, pa neka nešto i investiraju u zaštitu. Ali, uglavnom su na meti male, seoske ekspoziture, mjenjačnice, pošte, koje gotovo nikako nije moguće tim mjerama zaštititi. I slažem se ovdje sa onim sudom da bi taj i takav zakon itekako opteretio državni proračun. Konačno, bankama se možda više isplati zatvoriti te male ekspoziture u selima, nego ih na takav jedan način blindirati. Na strani drugoj vidi se kako se vrše razbojstva, pištolj, nož, sprej itd. Znači sa relativno malim sredstvima sigurno je moguće podići tu zaštitu, ali po meni je ipak bit učinkovitost policije. Konačno, 2004. bilo je 770 prijavljenih kaznenih djela, a riješeno ih je 353. Znači 353 razbojstva je riješeno. 2005. bilo je prijavljeno 734 takva kaznena djela, a riješenih je 401. To je problem. Znači, 735 2005, a riješeno je svega 401 ili 770 prijavljenih 2004. riješeno 353 razbojstva. Znači, potrebna nam je učinkovita policija, mjere da, priče o jednoj milijardi kuna itd. očigledno ne stoje. Ali apel mora biti na institucijama. Vidljivo je isto tako što je na neki način i logično da su bogatije hrvatske županije više na udaru tog razbojstva. 2004. u Zagrebu, u Istri, Splitsko-dalmatinskoj i Primorsko-goranskoj županiji gdje živi 2 milijuna ljudi bilo je 90% razbojstva što odgovara i gospodarskoj stazi tih prostora. Ali znači da bogatiji su isto tako više na udaru kriminala. I za kraj jasno stimulirajmo policajce i plaćama, a građani razumljivo da očekuju i moraju se tome nadati da će se udariti na kriminal, da će policija biti maksimalno učinkovita, da policija neće stajati skrštenih ruku, da se oni sami kao takvi imaju, znači govorim o građanima osjećati sigurnim i da im zajednica mora jamčiti isto tako sigurnost njihove imovine.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Šime Lučin.
Netočan je navod gospodina Kajina da je bilo 734 kaznenih djela iz ove oblasti već ih je bilo 931. To znači da i razriješenost nije rasla 13% nego skoro da je za 1/3 pala.
Poštovani zastupnik Frano Piplović, Klub zastupnika HSLS-a, DC, LS-a.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa mi u Klubu DC-a, HSLS-a i LS-a izražavamo nezadovoljstvo što je Vlada na ovakav način reagirala, jer na prvom mjestu Vlade i odgovorne Vlade treba biti zaštita njenih građana, imovine. Dosadašnji naš sustav sigurnosti u pogledu zaštite odnosno prometa u poslovanju znači gotovim novcem i vrijednosnicama, odnosno vrijednostima je pokazivao propust manjkavosti. Tako da onaj koji je imam namjeru i želju domoći se novca na jedan razbojnički način to je činio kao što vidite pogotovo u zadnje vrijeme gotovo svaki dan smo imali poneki prepad, neke manje zadruge, odnosno neke mjenjačnice itd. To ukazuje da razbojnici nisu prezali pred postojećim mjerama koje su se, koje su bile propisane i da je trebalo mjere zaoštriti i dići jednu višu razinu, višu razinu odgovornosti, kako samim u samu državu tako i sve one koji se bave ovim novčarskim poslovima. Jer rekao sam zadnji put u mojoj raspravi da je novac jedna opasna roba koja jednostavno izaziva mnoge, osobite one koji žele doći na lak način do novca. Znači, prije svega zaštita imovine, znači i samih građana da nam se ne događa da nam građani na jedan mafijaški način ne budu ubijani kad dolaze u poslovnice odgovarajućih novčarskih usluga podići svoju ušteđevinu, mukom stečenu ušteđevinu. Mi u klubu se zalažemo za jedan proaktivni sustav, znači da nije samo dovoljno imati ove propisane mjere, nego je potrebno i opstali cjelokupni sustav u to uključiti tako da se može preventivno djelovati prije nego dođe do ovakvih nemilih djela i scena. Još predlažemo, odnosno tu ja sam već dao jedan amandman. Predlažemo da dođe do promjene samog naziva, da se izbaci ova rečenica, ovaj dio rečenice minimalne mjere i da se zakon zove Zakon o zaštiti u poslovanju gotovim novcem i vrijednostima. Jer ove minimalne mjere navode da su zapravo poduzete samo najmanje minimalne mjere. Mislim da država treba poduzeti potrebne maksimalne mjere da ne dođe do ovakvih jednih čina. To već sam ovaj naziv upućuje, onaj koji je mislio činiti ovakva kriminalna djela da idu na rađenje tih kriminalnih djela. Znači, država mora odgovorno pristupiti, energično pristupiti jer je zaštita njenih građana i imovine na prvom mjestu im treba biti. U svakom slučaju, mi ćemo podržati ovaj zakon i dat ćemo svoj glas. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Netočan je navod kolege Piplovića da država mora propisati maksimalne mjere. Država uvijek propisuje zakonom minimalne mjere u svakom pogledu. Zahvaljujem.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Štovane dame, gospodo zastupnici. Ja mislim da je rasprava i u petak i danas pokazala da postoji jedinstveni stav, konsenzus da treba stanje sigurnosti i novčarskih institucija i građana popraviti. Možda se razilazimo oko toga kojim metodama to postići, ali je vrlo važno istaći to da su svi iskazali i zabrinutost zbog ovih razbojništava, zbog brutalnosti počinitelja kaznenih djela, ali mislim da to jako dobro, da smo svi svjesni da trebamo nešto poduzeti. Sve nadležne i odgovorne državne institucije da se stanje popravi, da se počinitelji demotiviraju, da sigurnost i novčarskih institucija i građana bude veća. Ja bih samo htio ponoviti nekoliko stvari. Broj kaznenih djela razbojništava je u opadanju. Međutim, očigledno je došlo do promjene strukture tih kaznenih djela. Opada broj kaznenih djela na ulicama, na javnim mjestima, međutim, povećava se broj kaznenih djela, razbojništava na banke, na FINA-u, na neke druge novčarske institucije i pokušali smo zbog toga ovim zakonom reagirati upravo uvodeći dodatne mjere za te novčarske institucije. Normalno je da moramo voditi isto tako i brigu i računa o svim drugim mjestima na kojima se događaju kaznena djela i da se treba preventivno djelovati na svim mjestima, na sve oblike kaznenih djela na koje policija mora odgovoriti kako bi sigurnost građana i institucija bila veća. Toga smo svjesni i kažem, ovo je jedna od mjera. Prijedlog promjene ovog zakona je jedna od niza mjera koje ćemo i predložiti i poduzeti kako bi svim oblicima kriminala stali na kraj, odnosno doveli do smanjenja tih kaznenih djela. Ja sam to rekao na početku da ovo nije jedina mjera nego je jedna od niza mjera koje moramo provoditi zbog toga što je smanjivanje broja kaznenih djela vrlo težak i odgovoran posao i zadaća. I ono što je možda isto bilo vidljivo, što bih samo htio reći, da smo svjesni da ne možemo samo promjenom zakona dovesti do smanjivanja broja kaznenih djela, nego da treba provoditi druge mjere. I tu je sigurno i ono što su neki zastupnici rekli da treba povećati opremljenost, odnosno popraviti, poboljšati opremljenost policije i tu je ovo vodstvo MUP-a već napravilo određene korake. Tako da smo potpisali ugovor o nabavci sustava digitaliziranih veza, tzv. TETRA. Nabavili smo najsuvremeniji sustav, dakle … [[Govornik se ne razumije.]] nabavit ćemo potreban broj zaštitnih prsluka, uvest ćemo standardizirano naoružanje. Ići će i određeno povećanje plaća. Potrudit ćemo se da kroz i promjenu sistematizacije isto popravimo i način obavljanja službe i položaj djelatnika. Dakle, svjesni smo da samom ovom promjenom zakona nećemo moći drastično popraviti stanje, nego promjene ovoga zakona i mjere koje se njime predviđaju trebaju biti samo jedne u nizu, mozaiku mjeru koje će Ministarstvo unutarnjih poslova poduzimati kako bi se stopa kriminaliteta smanjila kako bi sigurnost i građana i svih institucija bila veća. Mislim da je, još jedanputa ponavljam, bila primjetna jednodušna želja svih zastupnika koji su sudjelovali u raspravi da svojim raspravama daju doprinos u predlaganju mjera koje mogu biti učinkovite. O svima njima ćemo u ministarstvu raspraviti i očitovati se o njima prilikom usvajanja zakona kroz amandmane koji su dostavljeni. Sve smo njih shvatili kao, prije svega, dobronamjerne, sve smo njih shvatili kao dobrodošle. I kažem, o njima ćemo se izjasniti prilikom izglasavanja zakona kroz amandmane koji budu dostavljeni. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodin državni tajnik je rekao da je ovaj zakon jedan u nizu onih u cilju, koji će se donijeti u cilju da bi srali razbojstvima. To jednostavno nije točno. Mi možemo samo taj rizik od razbojstava svim mjerama dovesti samo na podnošljivu, razumnu granicu rizika. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim. Dobro, ako ste imali zašto me … … [[Upadica se ne čuje.]] Onda dignite. Izvolite.
Netočno je što je istvrdio gospodin državni tajnik da je broj razbojništava u opadanju. Samo u 8 mjeseci ove godine bilo ih je 80. prošle godine u istom razdoblju 14. ali čudna je dioba koju sada uspostavlja državni tajnik da je doduše smanjeno, smanjen broj razbojništava na ulici. To je nešto, to je nekakva dioba koju ne pozna ni kriminologija, ni kriminalistika. To je nešto slično kao da ubojstva dijelite na ubojstvo u potiljak, ubojstvo u lijevu stranu glavu, ubojstvo u desnu stranu.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju sa gotovim novcem i vrijednostima. Prvo, postoji prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a koji glasi: O Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o minimalnim mjerama zaštite u poslovanju sa gotovim novcem provedena je rasprava u prvom čitanju. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Za zaključak 26, 5 suzdržanih, 61 protiv. Nije dobio potrebnu većinu.
68 i 9 je 77. Da li je to kvorum? S obzirom na broj pa utvrdite.
Nemojte gospodine potpredsjedniče. 77 nije kvorum. Dajem na glasovanje daklem da li ćemo raspravljati i glasovati o amandmanima Vlade. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 73 glasa za, 4 suzdržana i 1 protiv, ćemo glasovati i raspravljati o tim amandmanima. Molim državnog tajnika Ivicu Buconjića da obrazloži amandman 1. Vlade.
Samo obrazloženje? Hvala lijepa.
Imaju svi. Kratko recite samo.
Ovako, amandmanom na članak 7. osnovnog zakona izostavljen stavak 3. gdje je rečeno da minimalni sigurnosni uvjeti zaštite iz stavka 1. ovog članka utvrđuju se na temelju prosudbe ugroženosti koju izrađuje ovlašteno trgovačko društvo ili obrtnici za obavljanje poslova privatne zaštite i stoga je proizlazilo da se ta prosudba trebala utvrđivati odnosno provoditi u svim slučajevima što je kontradiktorno članku 8. zakona koji kaže da su novčarske institucije i prve kategorije dužne i onda je nabrojano koje mjere su dužne provoditi. Znači, ne temeljem prosudbe nego temeljem ovoga zakona su dužne provoditi i zbog toga provođenje prosudbe u svim slučajevima nije potrebno.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman jedan Vlade. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 74 za i jedan suzdržan. Hvala. Da to mi je jasno, ne morate mi obrazlagati. To je jasno onima koji znaju računati. Poštovani zastupnik Luka Bebić.
Na temelju Poslovnika ako se ne može utvrditi ili se ne utvrdi…
Nemojte dobacivati! Zastupnik govori pa kakav je to način gospodine Kovačević? Nemojte dobacivati? Dakako se imam pravo ljutiti jer se ne može, zašto onemogućavate ako zastupnik je dobio i tražio riječ zašto ga onemogućavati. Izvolite.
Tražim da se utvrdi kvorum brojenjem ruku ili na drugi način možda i prozivanjem ako treba. Članak 229.
Dakle, sada ćemo. Dobro, dobro. Sjajno. 79. Imamo kvorum. Idemo na glasovanje daklem. Ponovo amandman jedan Vlade. Tko je za? Odlično. Glasovanje. Hvala. Protiv? Suzdržan? Hvala. Sa 76 za i 3 suzdržana donesen je predloženi amandman. Amandman drugi.
Amandman drugi je u vezi sa amandmanom prvim budući je izostavljena obveza utvrđivanja…
Hvala lijepa državni tajniče. Dajem na glasovanje amandman drugi. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 76 za i 3 suzdržana donesen predloženi amandman. Amandman zastupnika Frane Piplovića. Idemo na tablicu.
Ne prihvaća se zbog toga što bi se promijenio smisao i koncepcija zakona, budući bi onda se utvrdio niz novih mjera, a ovdje se govori o minimalnim mjerama poslovanja gotovim novcem.
Zastupnik Piplović.
Ma moja namjera je bila zapravo da se u izričaju popravi ovaj sam naziv zakona, jer kad se kaže o minimalnim mjerama ispada da nismo napravili sve potrebno da bismo. Prema tome, ja povlačim ovaj amandman.
Amandman povučen. Drugi Kluba zastupnika SDP-a.
Ne prihvaća se.
Hvala lijepa. Dajem na glasovanje amandman jer nema ih. Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Pa dobro zašto to radite? Pa zašto ne pratite gospodo? Treći, kluba zastupnika HSU-a.
Ne prihvaća se. Obrazloženje.
Kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, obzirom da ste u vašem amandmanu, u drugom amandmanu Vlade u stavku 6. djelomično riješili ovo pitanje na koje smo ciljali s ovim amandmanom povlačim ovaj amandman.
Amandman povučen. Treći, četvrti, također kluba zastupnika HSU-a.
Ne prihvaća se zbog toga što se ovom odredbom ne uvodi kontrola u sve novčarske institucije, nego samo u novčarske institucije II. kategorije sa manje gotovog novca i manjim mjerama.
Kolega Hrelja. Izvolite.
Ma bez obzira na vaše obrazloženje mi ostajemo kod našeg prijedloga. Ja molim glasanje po ovom amandmanu.
Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Peti, kluba zastupnika SDP-a.
Ne prihvaća se.
Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Šesti, kluba zastupnika HSP-a.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Sedmi, kluba zastupnika HSU-a.
Ne prihvaća se zbog toga što se ne zabranjuje rad instituciji odmah nego ako ne otkloni uočene nedostatke.
Kolega Hrelja? Povučen. Osmi, kluba zastupnika HSP-a.
Ne prihvaća se.
Tko je za taj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Dajem na glasovanje zakon. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je sa 75 glasova za i jednim protiv i 2 suzdržana usvojen predloženi zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima. I još imamo izbore, imenovanja, razrješenja. Odbor za izbor, imenovanja i razrješenja, molim predsjednicu da uzme riječ.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskoga je na 33. sjednici, održanoj 9. studenog 2005. godine jednoglasno utvrdio prijedlog odluke o razrješenju i izboru potpredsjednika Odbora za useljeništvo Hrvatskoga sabora. Prvo. Razrješuje se potpredsjednik Odbora za useljeništvo Hrvatskoga sabora Valter Poropat, a za potpredsjednika Odbora za useljeništvo Hrvatskoga sabora bira se Dorotea Pešić Bukovać.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Molim uključimo se. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 90 glasova za, 1 suzdržanim donijeta je predložena odluka. Imate li još nešto predsjednice?
Odbor za izbor imenovanja i upravne poslove Hrvatskoga sabora je na 33. sjednici održanoj 9. studenog 2005. godine jednoglasno utvrdio Prijedlog odluke o razrješenju i izboru člana Odbora za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora. Prvo. Razrješuje se član Odbora za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora Dorotea Pešić-Bukovac. I drugo. Za člana Odbora za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora bira se Valter Poropat.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Prijedlog zaključka. Uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Sa 94 glasa jednoglasno je donijeta predložena odluka. Odbor za izbor, imenovanja. Predsjednica Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskoga sabora je na 35. sjednici održanoj 22. studenog 2005. godine jednoglasno s 9 glasova za utvrdio Prijedlog odluke o imenovanju 2 člana Sveučilišnog savjeta Sveučilišta u Zagrebu. Za članove Sveučilišnog savjeta Sveučilišta u Zagrebu imenuje se akademik Mirko Zelić i doktor znanosti Željko Horvatić.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je predložena odluka donijeta sa 76 glasova za, 8 suzdržanih i 4 protiv. Sad bi s time završili.