Poštovani predsjedniče Sabora, u ime zastupnika kluba MOST-a Nezavisnih lista tražim stanku od 10 minuta vezano za stanje u tvrtki Crosco. Hvala lijepa.
Ukoliko nema drugih zainteresiranih određujem stanku od 10 minuta. STANKA U 9,35 SATI Poštovane kolegice i kolege zastupnici, nastavljamo sa radom. Za stanku se javio Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. U njihovo ime zastupnik Tomislav Panenić će obrazložiti razlog stanke.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče Sabora, kolegice i kolege burna noć je bila. Dugo je trajala, ali ja bih iskoristio ipak ovaj momenat. Na žalost kraj tema koje nekad nam se čine da su najbitnije kroz noge nam daju opet golove. I tema koja bi nam trebala biti, a to su radna mjesta nam prođe kroz vizir. Upozoravao sam na stanje koje je teško u Borovu, upozoravao sam na stanje koje teško u drugim tvrtkama. Sad imamo novo stanje, a to je INA-ina tvrtka kćer CROSCO, tvrtka koja se treba baviti istraživanjem, eksploatacijom ugljikovodika, zapravo istraživanjem prvenstveno, pronalaskom novih zaliha koja bi trebala biti mjerilo vrijednosti INA-e upletena je u cijeli niz afera. Kad se vidi, jer evo jučer je izišao podatak ako netko nije primijetio da je preko određenih off shore računa, tvrtki nekih posredničkih izvučeno 40 milijuna dolara. Zar INA CROSCO kao tvrtka možda ne izgleda nekome tako dramatično jer mi govorimo uvijek o INA-i. Ali još 2007., devete, znači u vrijeme opet se vraćamo, vrijeme ljudi koje svi skupa prozivamo za teško stanje u INA-i i kroz druge tvrtke provodio se kriminal. U te djelatnosti opet su uvučena i spominju se ista ona imena, imena bivšeg premijera Ive Sanadera, imena tadašnjih ljudi koji su oko INA-e bili, prvenstveno evo ime Joze Petrovića. A ovo izvlačenje zapravo mi možemo reći još imamo jedan hrvatski Panama papers. Znači, preko off shore tvrtki koje su tamo izvučeni su novci, gdje je CROSCO fiktivno kupovao prekomjernu vrijednost dviju tvrtki. I ta razlika završila je u nečijim džepovima, u džepovima ljudi koji su sustavno povezani preko raznih posrednika, prekomorskih rajeva gdje se skrivaju porezi. I ti ljudi i dan danas zapravo nama vode politiku, a mi dijelimo se, ono što evo i jutros sam čuo na jedne koji su prevaranti, drugi koji su lopovi, tužimo jedni druge, igramo se a zaboravljamo zapravo da trebamo štititi nacionalne hrvatske interese. I nama će se dogoditi da Panama bude nam omča oko vrata. Neće to biti u korist ne Hrvatske države, nego neće biti niti u korist Mađarske države. To će biti u korist određene klike koja upravlja i koda nas i tamo sa svim dobrima i koji pokušavaju i dalje vladati na ovaj ili onaj način prvenstveno u energetici gdje su i najveći interesi. Kad samo pogledamo, vratimo se u ono vrijeme, jedno ime tvrtke koja drma sa svima nama je Mossack Fonseca, tvrtka koju rijetko tko može upamtit po imenu, ali s kojom se povezuju sva imena. I ova imena koja sam naveo, a isto tako i imena i Sandora Chanija, isto tako i našeg poznanika makar putem naloga kojeg smo izdali Hernandya. I radi toga ja pozivam i sada nemojmo danas praviti podjelu među nama oko tema koje nam neće riješiti ono što je ključno, a to je vratiti u hrvatske ruke ono što nam je od ključnih interesa. Ja tražim u ime Kluba zastupnika MOST-a hitno da se poduzmu aktivnosti da stvarno otkrijemo sve ove radnje da bismo na kraju, ne radi toga što se dogodilo, to ćemo teško vratiti, nego radi toga da nam se ne događa danas u ovoj podjeli koju imamo i da nam se ne dogodi u budućem vremenu. I meni je drago evo da je i USKOK na tragu toga. Hvala lijepo.
Sada ćemo prijeći na onu točku koja je sljedeća, a to je: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju fakultativnog protokola uz Konvenciju o pravima djeteta o postupku povodom pritužbi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 77. Predlagatelj akta Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obitelj, mlade i sport. Izvješća ste njihova primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državna tajnica u Ministarstvu za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku gospođa Margareta Mađerić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. RH potpisala je fakultativni protokol uz Konvenciju o pravima djeteta u postupku povodom pritužbi 2013. godine, te je time izrazila namjeru za poduzimanjem daljnjih koraka kako bi postala njegovom strankom. Ovaj protokol predstavlja treći fakultativni protokol uz Konvenciju o pravima djeteta, uz fakultativne protokole glede uključivanja djece u oružane sukobe, te o prodaji djece, dječjoj prostituciji i dječjoj pornografiji. Protokol omogućava podnošenje pritužbi pojedinaca ili skupine pojedinaca ili drugih osoba u njihovo ime koji tvrde da su žrtve kršenja od strane države stranke protokola bilo kojeg prava iz Konvencije o pravima djeteta i njezina prva dva fakultativna protokola. Svrha protokola jest osiguravanje pristupa djeteta međunarodnoj pravnoj zaštiti, ukoliko nacionalni sustav nije omogućio odgovarajuću zaštitu. Ovaj protokol ustvari predstavlja dodatni mehanizam zaštita dječjih prava i sloboda. Naime, pritužbe po fakultativnim protokolu su dopustive, međutim među ostalim kada su iscrpljena sva raspoloživa domaća sredstva pravne zaštite i kada je primjena domaćih sredstava pravne zaštite bezrazložno produljena ili nije vjerojatno postizanje učinkovitog rješenja. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala. Onda prelazimo na raspravu, otvaram raspravu. Prva se u ime Kluba zastupnika HDZ-a javila uvažena zastupnica Irena Petrijevčanin-Vukasnović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani izvjestitelji, poštovane kolegice i kolege. Evo čuli smo o ovom prijedlogu Zakona o potvrđivanju fakultativnog protokola raspravljali su odbori koji su ga jednoglasno podržali, Odbor za obitelj i Odbor za zakonodavstvo i nije bilo nikakvih primjedbi na tekst zakona koliko sam vidjela. Ratifikacija ovog fakultativnog protokola je prije svega preporuka Obora UN-a za prava djeteta i na tu potrebu upozoravaju i Ured pravobraniteljice za djecu i civilne organizacije čije su aktivnosti usmjerene na dobrobit djece već neko vrijeme. Prije svega treba reći da je zakonodavstvo u Hrvatskoj već dostiglo jednu možemo reći zadovoljavajuću razinu zaštite prava i poticanja razvoja djece, a ratifikacijom ovog fakultativnog protokola doseže se i ona razina da će Hrvatska biti pridružena onim zemljama koje zajedno jačaju taj sustav zaštite djece. Zašto je to dobro? Zašto bi fakultativni protokol trebalo ratificirati i zašto je to uopće pozitivno? Pa zato što je jednostavno rečeno njime se može rješavati one pritužbe kada su iscrpljena sva raspoloživa domaća sredstva pravne zaštite. Inače ovaj fakultativni protokol je Hrvatska potpisala još 2013. i od tada se kontinuirano govori o potrebi njegove što žurnije ratifikacije. Donošenje tog fakultativnog protokola o postupku povodom pritužbi iz 2011. godine to je taj tzv. treći fakultativni protokol njime se daje mogućnost da djeca također podnose pritužbe zbog povrede ljudskih prava Odboru za prava djeteta. I sad što je taj odbor? Pa Odbor za prava djeteta je jednostavno rečeno sastavljen od 18 međunarodnih neovisnih stručnjaka koji se bave područje ljudskih prava, te on na neki način čini nadzorno tijelo za provođenje odredbi Konvencije o pravima djeteta, te protokola koji su povezani uz tu konvenciju, a tih protokola je tri, prvi, drugi i ovo je treći. Taj treći fakultativni protokol je potpisalo 50 država, ja ću samo spomenuti neke od države od Argentine, Austrije, Belgije, Cipra, Finske, Francuske, Njemačke, Litve, Luksemburga, Srbije, Poljske, Slovačke, Slovenije, Španjolske, Turske, Ukrajine itd. ratificiralo je 20 država, među njima su Njemačka, Irska, Crna Gora, a u državama koje su ga ratificirale stupio je na snagu 2014. Što je bitno reći? U okviru nacionalnih pravnih sustava država koje su ga ratificirale, on se smatra temeljem sustava koji jamči zaštitu ljudskih prava djeci dok je pritužba koju predviđa taj treći fakultativni protokol još jedna dodatna mogućnost u slučaju da sustav nacionali na neki način uvjetno rečeno zakaže. I pritužbom se osim povrede prava koja su zajamčena onom Konvencijom o pravima djeteta može zahtijevati zaštita i u slučaju povrede prva dva fakultativna protokola. A prvi fakultativni protokol je zapravo zaštita, govori o djeci u oružanim sukobima, on je iz 2002. godine, a drugi fakultativni protokol je već spomenut ovdje, govori o prodaji djece, dječjoj pornografiji i dječjoj prostituciji i on je također iz 2002. godine. Inače u hrvatskom pravnom sustavu znamo da je ratificiranja spomenuta Konvencija o pravima djeteta i važno je istaknuti da se ona izravno primjenjuje, te je ta konvencija po svojoj snazi je iznad zakona. I djeca i njihovi zakonski zastupnici njome su ovlašteni pokrenuti postupak u slučaju prava koja su zajamčena Konvencijom o pravima djeteta pred sudom i dodatnu garanciju ostvarenja tih prava u skladu sa Konvencijom o pravima djeteta čini i ta mogućnost pokretanja postupka podnošenja ustavne tužbe pred Ustavnim sudom. Ono što je bitno za istaknuti da je trećim fakultativnim protokolom su predviđene tzv. 3 posebne procedure. Prvi postupak je individualna tužba pojedinca ili skupine pojedinaca ili drugih osoba u njihovo ime koji tvrde i to trebaju dokazati da su žrtve kršenja nekih prava zajamčenih konvencijom ili protokolom od strane države stranke, od nekog od prava koje je predviđeno Konvencijom o pravima djeteta ili ta njezina fakultativna protokola. Zatim drugo je postupak u povodu međudržavne pritužbe, znači država stranka, može tužiti drugu državu stranku i utvrđivati u postupku pred odborom. I treće je istražni postupak, u slučaju teških ili sustavnih kršenja te Konvencije o pravima djeteta ili ta spomenuta dva fakultativna protokola iz 2002. koje sam rekla. Neki pravni eksperti su ovdje postavili i dodatno pitanje i to je pitanje legitimno. Pitanje se tiče izostavljanja mogućnosti podnošenja svojevrsne kolektivne pritužbe koja je bila predviđena u prijedlogu trećeg fakultativnog protokola. I u tom smislu, kažem pitanje je legitimno analizirana su rješenja nekih od država članica u čijim su nacionalnim pravnim sustavima u primjeni mehanizmi i ti za ostvarivanje kolektivne zaštite prava djece. Što se tiče individualnih pritužbi Odboru za prava djeteta UN-ovom, rekla sam, može ju podnijeti pojedinac, skupina osoba ili u njihovo ime netko treći i protiv države stranke zbog povrede prava. Ono što je bitno još reći da treći fakultativni protokol predviđa da u slučaju potrebe za žurnim postupanjem Odbor za prava djeteta u bilo kojem trenutku nakon primitka pritužbe a prije donošenja odluke o glavnoj stvari može podnijeti na hitno razmatranje zahtjev državi stranci da odredi privremene mjere kojima bi se dakle u tim iznimnim okolnostima spriječio nastanak tzv. nepopravljivih posljedica djetetu ili skupini djece. I također može zatražiti od države stranke da ga obavijesti o tim radnjama koje ta država stranka podnijela vezano za tu pritužbu i o stavovima države stranke. Dakle ako je sklopljen taj dogovor sa odborom a Hrvatska sudjeluje u tome. I prije podnošenja naknadnog dakle izvješća što je u skladu sa onom odredbom članka 44. konvencije o, konvencije i odredbe fakultativnog protokola o prodaji djece, dječjoj pornografiji, dječjoj prostituciji vezano uz Treći fakultativni protokol. Ono što je još bitno za reći da žrtve dakle pojedinaca ili grupa kada govorimo o djeci, moje osobno mišljenje i mišljenje pravnih eksperata je da spadaju definitivno ti pojedinci ili te grupe koje zlouporabe Treći protokol u domenu patopsihologije. Dakle osobe koje djecu koriste za dječju pornografiju, za spolno ili bilo kakvo drugo zlostavljanje psihičko ili fizičko, dakle moramo se svi složiti oko toga da zaslužuje najveću osudu i primjerenu kaznu. I bilo kakav oblik zlostavljanja je apsolutno neprihvatljiv a zlostavljanje djece kao nemoćne kategorije ljudi je apsolutno čisti pakao. U tom smislu, svako poboljšanje nacionalnog zakonodavstva je više nego pohvalno a isto tako pozivanje u međunarodne asocijacije i međunarodne sustave kojima je cilj pomoći prevenciji i zaštiti djece kao nemoćnih od odraslih koji su moćni je više nego poželjno.
Hvala lijepa Imamo dvije replike. Prva je uvaženog zastupnika Ivana Ćelića.
Kolegice Petrijevčanin, spomenuli ste dakle da je Treći fakultativni protokol potpisan još 2013. a evo sada čekamo na ratifikaciju i stoga pozdravljam konačni prijedlog zakona. Dakle u rujnu 2015. Udruga sudaca za mladež na čelu sa sutkinjom Lanom Pete Kujundžić je govorila i organizirala stručnu tematsku raspravu. I zapravo taj Treći fakultativni protokol omogućava pravo djeteta na pritužbu izvan nacionalnog okvira države i u skladu sa tim protokolom je to potrebno omogućiti djeci u Hrvatskoj. Ovdje bih htio naglasiti dakle da su djeca često žrtve psihičkog, fizičkog i seksualnog zlostavljanja. Mi u gradu Zagrebu imamo Polikliniku za zaštitu djece koju jako dobro vodi prof. Gordana Buljan Flander. Međutim ono što postoji kao problem jest pitanje hospitalnog tretmana djece adolescenata. Dakle još uvijek Hrvatska pomalo zakazuje na tom planu. U RH imamo samo jednu bolnicu, to je psihijatrijska bolnica za djecu i mladež u gradu Zagrebu, to je nedovoljno, sada postoje nove inicijative. Dakle u Osijeku i Splitu docentica Katarina Dodig Ćurković i docent Tomislav Franić ulažu velike napore da se razvije ta dječja adolescentna psihijatrija. Sve je to nekakav put prema boljem i zajednički sa ovim pravnim, regulatornim okvirom nadam se da će prava djece biti što više zaštićena.
Hvala lijepa. Odgovor poštovane zastupnice Petrijevčanin Vuksanović.
Poštovani kolega Ćelić, sve što ide u prilog bolje sigurnosti i zaštite djece kao kategorije koja je nemoćnija u odnosu na odrasle je dobro došlo. Hrvatski zakonodavni okvir je već prilično na tu temu rekli bismo na zadovoljavajućoj razini. Naravno da svaki sljedeći element koji vodi ka poboljšanju je više nego dobrodošao. Jedino što eventualno možemo reći da bi bilo još i poželjnije da na žalost tim fakultativnim protokolom nisu predviđene nikakve sankcije za državu, država stranke koje ne postupaju po mišljenjima i preporukama tako da je to tijelo koje samo daje preporuku državi članici, a onda je prepušteno nacionalnom zakonodavstvu da zapravo posao odradi onako kako bi trebalo. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je uvažene zastupnice Ljubice Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice vi ste u svom izlaganju spomenuli kako je naravno djecu potrebno zaštiti od svih vrsta nasilja i kako će ovaj fakultativni protokol sigurno pomoći i u tome. Ja se nadam da će i djeca s teškoćama u razvoju jednako tako biti dodatno zaštićena obzirom da na žalost evo u zadnje vrijeme imamo i statističke podatke o tome kako se nasilje vrši nad djecom sa teškoćama u razvoju što je svakako nedopustivo. Naravno i mislim i na svu djecu, ali djeca s teškoćama u razvoju su dodatno izložena nasilju, pa vjerujem da će i poboljšanje zakonodavstva i ovim fakultativnim protokolom sasvim sigurno pomoći. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odgovorit će poštovana zastupnica Petrijevčanin Vuksanović.
Poštovane kolegice, kao što znate Konvencija o pravima djeteta ne radi razliku niti iznimku kad su djeca s poteškoćama u razvoju u odnosu na djecu koja nemaju te poteškoće, a na to se nadovezuju i sva tri protokola. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti uvažena zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Svaka konvencija daje neki okvir, neki putokaz. Međutim, ako se ona ne implementira kroz nacionalno zakonodavstvo u principu ona ne rješava niti jedan problem. Onda imamo drugi korak kada i donesemo neki zakon ako se ne primjenjuje opet imamo problem. Puno se na primjer govorilo oko Zakona o sprječavanju nasilja u obitelji, o tome da neke stvari ne funkcioniraju. Dakle, lijepo su zapisane u zakonu, postoje određene mjere. Međutim, često puta se ne provode na terenu. Dakle, najteži put je uvijek sam zakon, dovesti do toga da ga svi uredno primjenjuju i da svi funkcioniraju i rade po zakonu. Pa tako na primjer sve policijske postaje u većim gradovima imaju sobe za video ispitivanje, dakle za snimanje, ispitivanja djece koja su žrtve nasilja. Međutim, opet imamo problem u praksi, a to je da dobar dio ili jedan dio sudaca naprosto ne želi izaći iz svojih sudnica, ne žele otići do ili policijske postaje ili do nekog drugog mjesta gdje postoje mogućnost da se putem video linka ispita dijete i da ga se doista ne traumatizira. Ono što je važno, dakle i ovaj fakultativni protokol nas još jedanput u stvari podsjeća na to da moramo graditi posebne mehanizme koji će štititi djecu jer oni su najnezaštićenija kategorija kada se nađu kao bilo, dakle ili kao žrtva nekakvog kaznenog djela ili se nađu u nekom sudskom postupku. Pa bih htjela reći da mi se čini da je dota važan bio iskorak onaj koji smo napravili jer smo gubili presude na Europskom sudu za ljudska prava upravo zbog toga što nitko djecu kada su se našli u postupku koji se ticao njihovih prava nitko nije pitao za njihovo mišljenje, a to po Konvenciji o pravima djeteta je nužno i potrebno. Dakle formiranje Centra za posebno skrbništvo, dakle određenog broja pravnika koji imaju položen pravosudni ispit, koji idu na sud i koji potpuno besplatno brane djecu onog trenutka kada se djeca nađu u sudskom procesu. Drago mi je da je ova Vlada, odnosno ministarstvo resorno u ovom proračunu povećalo sredstva za Centar za posebno skrbništvo što znači da će se u tom centru i dalje širiti da tako kažem i osigurati dovoljan broj ljudi koji će moći i dalje zastupati djecu u sudskim sporovima, jer je to po meni najbolja skrb za djecu. Treba reći da su samo u 2016. godini, dakle djelatnici Centra za posebno skrbništvo zaprimili 2200 predmeta koji se odnose samo na zaštitu prava djece. U tim predmetima uključeno je više od 3100 djece, dakle riječ je o brojnim situacijama u kojima se djeca nalaze od konfliktnih razvoda braka, od odlučivanja o roditeljskoj skrbi, mjera za zaštitu prava djece. Imovinskim postupcima koji se isto tako tiču djece, dakle svega onoga što se dotiče prava djece. I ono što je još važno reći, a to je da su ti djelatnici educirani, dakle u interdisciplinarnom usavršavaju komunikacije sa djetetom u pravosuđu što je dosta važno. Dakle, važno je da imamo određeni kontingent ljudi koji znaju komunicirati sa djecom onog trenutka kada se nađu u sudskom procesu. Postoje još neki mehanizmi koji su se pokazali dobri. Dakle u novom Obiteljskom zakonu u odnosu na stari po svim pokazateljima koje su sudovi dali u odnosu na godinu prije povećao se drastično broj onih koji su se razvodili sporazumno. Dakle prije ih je bilo oko 33%, sada je 67% oni koji se razvode sporazumno, dakle zahvaljujući roditeljskom planu što mislim da je dobro. Djeca se najviše traumatiziraju upravo u razvodu braka, bili su često puta predmet sudskih sporova, sudskih parnica, nakon toga bi završavali kod psihologa i ovo kao što je rekao kolega Ćelić nažalost Poliklinika za zaštitu djece grada Zagreba sa najvećim brojem bavila upravo djecom koja su traumatizirana u konfliktnom razvodu braka. Prema tome, ovo je jedan mehanizam koji je pokazao da su roditelji ipak dakle negdje oko 70% njih odgovornih za svoju djecu i da će se dogovoriti o zajedničkoj skrbi za dijete, a onda onih 30% koji su konfliktni možemo rješavati uz pomoć medijacije, dakle puno manji postotak nam ostaje da uopće djecu izlažemo bilo kakvom sudskom procesu i dodatnom traumatiziranju. Pojavljuju se novi oblici zlostavljanja djece putem interneta, krađe identiteta, prikazivanje djece u raznim situacijama, dakle na internetu, krađe slika, svašta naprosto oni koji su skloni bilo kakvim kaznenim radnjama i štetnim radnjama na uštrb djeteta su vrlo maštoviti i svakim danom nažalost otkrivamo neke nove metode zlostavljanja djece. I utoliko mislim da je jako važno raditi na prevenciji, dakle na edukaciji djece da znaju sve to prepoznati, da znaju na internetu prepoznati kada je netko u neprimjerenoj komunikaciji s njima, da ne stavljaju fotografije na Internet dakle na svoj facebook profil ili bilo koji drugi koje se mogu zloupotrijebiti, koje neko može sutra staviti u neki drugi kontekst koji može uništiti život. Dakle, mislim da je edukacija i prevencija u ovom trenutku izuzetno važna i da na tome treba raditi. Dakle, još jedanput bi samo htjela reći nijedna konvencija sama po sebi ne rješava problem, svaku konvenciju treba provesti kroz nacionalno zakonodavstvo i treba raditi i onaj korak dalje, a to je da se svi u sustavu doista prime posla i da rade onako kako treba kako smo u zakonu napisali jer ako i to ostane mrtvo slovo na papiru onda govorimo o ovim slučajevima o kojima je zadnjih nekoliko rasprava ste vi ovdje govorili. U zakonu je ustvari sve dobro postavljeno, ali nažalost u praksi se ljudi koji bi to trebali raditi ne drže onoga što je zapisano. Hvala lijepa.
Hvala. I na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prva je uvažene zastupnice Irene Petrijevčanin-Vuksanović. Izvolite.
Pa poštovana kolegice Opačić, slažem se s vama da nije dobro da ostane mrtvo slovo na papiru, ali već vidimo iz nekoliko prijedloga zakona ili zakona koji su nam stigli ovdje u saborsku proceduru da ovo resorno ministarstvo prilično afirmativno radi. A vezano uz nasilje u obitelji i Istambulsku konvenciju koja će se prema najavama premijera i resorne ministrice ratificirati već ove godine, a nije od 2013. i isto vidimo da je naznaka dobrog rada ministarstva i to pohvaljujem i drago mi je da ste vi to objektivno ustvrdili i to je činjenica. A isto tako dakle činjenica je da ovo ministarstvo osim Istambulske konvencije i evo vidimo danas i ovaj hitan slučaj Zakona o trećem fakultativnom protokolu i još nekih zakona za koje pouzdano znam da su u pripremi radi afirmativno, radi dobro i pokazuje jako dobru tendenciju. Tako da moram objektivno ustvrditi da rade jedan solidan posao. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovorit će potpredsjednica ovog Visokog doma uvažena Milanka Opačić.
Pa je se s vama apsolutno slažem, međutim ako govorimo šire o zaštiti prava djece onda to nije samo na jednom ministarstvu to je nekoliko ministarstava i Ministarstvo obrazovanja i Ministarstvo zdravstva i MUP, ali treba reći da smo ipak s godinama poprilično napredovali. MUP je dosta poradio u proteklih nekoliko godina na edukaciji posebnih timova koji se bave djecom kada se nađu kao žrtve određenog kaznenog djela. Mislim da smo još uvijek najtanji nekako u pravosuđu, još uvijek se dobar dio ljudi u pravosuđu opire tome da se koriste ovom vrstom ispitivanja, a to je da su svi koji trebaju iskaze na jednoj strani, a dijete sa psihologom na drugoj strani i da nemaju nikakvog doticaja i da nemaju ispitivanja u nekoliko navrata sa ljudima koji najčešće ne znaju niti kako postaviti djetetu pitanje niti znaju kako pristupiti djetetu od ne znam 4 godine, 6 dakle vrlo malom djetetu. Ovo je pitanje suradnje nekoliko ministarstava jer ako jedno ministarstvo zakaže u svojoj provedbi, to što drugo radi nažalost onda isto tako pada u vodu.
Hvala. Sljedeća je replika uvaženog zastupnika Ivana Ćelića. Izvolite.
Uvažena zastupnice Opačić. Slažem se s onim što ste rekli i o tim razlikama koje postoje od pojedine jedinica lokalne samouprave, isto tako slažem se što ste rekli da je to jedno međuresorno područje i važan je angažman kako Ministarstva socijalne politike i mladih tako i drugih ministarstava. Spomenuli ste da su razvodi jedan od čestih, najčešćih razloga zašto dijete treba stručnu pomoć. Tu treba svakako spomenuti i ovisnosti, osim ovih starijih ovisnosti problem je i sa tim novim ne supstancijalnim ovisnostima. Pa se tako organizira 7. veljače je i obilježen Dan sigurnijeg interneta ove godine na temu „Budi promjena, ujedinimo se za bolji Internet“ gdje se i djecu i roditelje informira, educira o važnosti sigurnosti interneta. I još bih kratko spomenuo, vi ste isto tako se referirali na Polikliniku za zaštitu djece grada Zagreba, mislim da je to nešto što treba isticati i pohvaliti i tijekom ovakvih rasprava. Nažalost, bilježi se sve veći broj psihijatrijskih vještačenja u toj ustanovi, sve veći broj dijagnostike terapijskih zahvata, što s jedne strane može govoriti da je poboljšana zdravstvena skrb vezana za djecu ali isto tako daje nekakve pokazatelje kako je nasilje nad djecom u porastu.
Hvala. Odgovor uvažene potpredsjednice Hrvatskoga sabora, Milanke Opačić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa da, apsolutno je edukacija po meni najvažnija i roditelja i djece, dakle da vrlo brzo mogu prepoznati ove nove opasnosti koje nam dolaze, naravno, tu je i ovo što ste rekli neke nove vrste ovisnosti, opet neka maštovitost, dakle u nekim laboratorijima gdje se štošta miksa što poprilično može uništiti mlade generacije i djecu koja nemaju dovoljno znanja pa onda posegnu za nečim. Ali bi se možda u ovom trenutku referirala i na ono što ste govorili maloprije a to je zdravstvena zaštita dakle djece koja imaju određene psihijatrijske dijagnoze. Da, postoji samo jedna bolnica, međutim to je problem koji se vuče već niz godina. Ja se sjećam dok je ministar bio Darko Milinović, u tom trenutku smo mi govorili o tome da bi trebalo više dječjih psihijatara, međutim svaka raspisana specijalizacija je ostala ustvari nepopunjena. Nema interesa za to i očito je to vrlo težak dio u medicini ili naprosto nije toliko zanimljiv ili nije popularan, doista ne znam što je razlog zbog čega se ljudi tako malo javljaju na specijalizaciju za dječju psihijatriju ali da, u pravu ste, nemamo dovoljno dječjih psihijatara nemamo dovoljno odjela koji su specijalizirani, postoji samo bolnica u Kukuljevičevoj u Zagrebu, ja se nadam da će se možda stvari malo promijeniti, da će se ljudi možda malo više specijalizirati za to i da ćemo možda i u nekim bolnicama drugima to otvarati, jednako kao što bih voljela možda da se, ne možda kao poliklinika ali kao neke druge možda manje jedinice otvaraju i u Splitu i u Osijeku, Rijeci funkcioniraju putem jedne dosta razvijene i velike udruge Tić jer je teško ljudima putovati iz Dubrovnika u Zagreb kada moraju ići na terapiju sa djetetom u Polikliniku, dakle to ipak iziskuje određene troškove. Pa evo, ukoliko se može, nažalost imamo i problem dosta velike nerasprostranjenosti i stručnjaka pa ni ne znam da li ih dovoljno ima u nekim dijelovima Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti, odnosno u 12h. Sada ćemo napravit jednu stanku do 12h i u 12h vas molim da svi budemo ovdje radi glasovanja o točkama koje su do sada raspravljene. STANKA U 11,25 SATI
Sljedeća točka je Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju fakultativnog protokola uz Konvenciju o pravima djeteta o postupku povodom pritužbi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 77. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju fakultativnog protokola uz Konvenciju o pravima djeteta u postupku povodom pritužbi. Molim uključimo se i glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da smo većinom glasova, jednoglasno 135 glasova za, bez suzdržanih i bez glasova protiv donijeli Zakon o potvrđivanju fakultativnog protokola uz Konvenciju o pravima djeteta o postupku povodom pritužbi. Sljedeća točka je mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na temelju zahtjeva za mišljenje o povredi Poslovnika zastupnika Peđe Grbina. Želi li predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Robert Podolnjak dodatno obrazložiti mišljenje? Ne. Zahvaljujem predsjedniku Odbora. Sukladno članku 236. Poslovnika o mišljenju Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav odlučuje se bez rasprave. Dajem na glasovanje mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na temelju zahtjeva za mišljenje o povredi Poslovnika zastupnika Peđe Grbina. Molim uključite se i glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da smo većinom glasova 88 za, 2 suzdržana i 44 glasa protiv prihvatili mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav.