Dobro jutro, kolegice i kolege. Evo ga imamo ipak stanku. Izvolite uvaženi zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U ime kluba SDP-a predlažem stanku i tražim stanku u najkraćem dozvoljenom poslovničkom trajanju kako bi upozorio na neprimjeren odnos prema žrtvama rata.
Uvaženi kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Tražim stanku od deset minuta kako bi upozorio na problem kašnjenja stipendija za učenike koji se školuju za deficitarna zanimanja.
Hvala. Još netko? Uvaženi zastupnik Grmoja.
… [[Govornik nije uključen.]]
Molim radi zapisnika.
Znači tražim stanku u ime kluba o monopolu telekom korporacija i mogućem korumpiranju hrvatskih institucija.
Hvala. Još netko? Imamo tri. Ako ne hvala lijepo. Vidimo se u 9,45. STANKA U 9,35 SATI. NASTAVAK NAKON STANKE U 9,40 Evo kolegice i kolege, stanka je završila pa ću zamoliti da u ime Kluba SDP-a govori uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Klub SDP-a zatražio je stanku da bi s ovog mjesta upozorili na neprimjeren odnos prema žrtvama rata. To je tema koja je u Hrvatskoj ova zadnja dva dana aktualna, a i bit će još neko vrijeme ako Vlada ne reagira. Što se tiče razloga zašto sam tražio stanku želio bih dakle reći nešto o tome da je nepoznati počinitelj uništio izložbu Vukovar, Ubijanje jednog grada, koju je u Novom Sadu povodom 25. obljetnice uništenja grada postavila organizacija za ljudska prava Žene u crnom u suradnji s aktivističkom umjetničkom trupom Artklinika. Panoi s fotografijama u sklopu izložbe koja je otvorena 18. studenog najprije su prije nekoliko dana nagrđeni uvredljivim i nacionalističkim grafitima, a potom su u ponedjeljak razbijeni. Autor izložbe fotograf Srđan Veljović kazao je da ga uništavanje nije iznenadilo. Kako sam imao određeni strah da će izložba završiti ovako, postoji strah da će moja i tuđa djeca doći u situaciju da se takvo nešto ponovi, kazao je aludirajući na razaranje Vukovara. Opet nasuprot tome postoji paradoks da s teritorija za koji se moja generacija, citat, tako zdušno klala, svi žele otići. Ta energija u nedosanjanim teritorijama je dovela do toga da 25 godina kasnije ljudi ne žele živjeti na ovim prostorima. Kao što vidimo i s druge strane u Srbiji ima ljudi koji imaju svijest o zločinima koji su počinjeni, navodne znakove, u ime njihove države. Takva svijest postoji i u Hrvatskoj. I zato svima onima koji mi ovih dana šalju prijeteće poruke u Inbox, potpisani: Za dom spremni, i dijele se na vaše i naše, mogu samo sporučiti, oni ljudi u Srbiji koji su organizirali ovu izložbu su moji, a oni koji su ovu izložbu su uništili su vaši. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Živog zida govorit će uvaženi zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala lijepa predsjedavajući. U ime Kluba zastupnika Živog zida zatražio sam stanku kako bih upozorio na kašnjenje stipendija za učenike koji se školuju za deficitarna zanimanja. Mi ovih dana slušamo kako je nezaposlenost mladih u Hrvatskoj oko 50 posto. Kako u Hrvatskoj postoji niz zanimanja koja su praktički iščezla, a za njima je velika potreba, i također slušamo najave poslodavaca da će zbog takvoga stanja dakle nedostatka odgovarajućih zanimanja, uvesti strane radnike. Planira se njih 19 tisuća. Ministarstvo obrta i poduzetništva pokušalo je ublažiti ovaj problem na način da je raspisalo natječaj za učenike u deficitarnim zanimanjima. U tu svrhu odobreno je 18 milijuna kuna. Natječaj je raspisan 1.9.2016. Završen je 14.10.2016. po prilično kompliciranim uvjetima prijavljivanja. Mladi ljudi su se dakle prijavili. Očekivali su da će dobiti 750 kuna mjesečno odnosno 9 tisuća kuna godišnje, međutim sve do dana današnjega oni nisu dobili nikakav odgovor na prijavu na natječaj. Danas je 7.12.2016. Prvo polugodište se bliži kraju. Dakle, ponavljam još jednom, učenici koji su se prijavili na natječaj ne samo da nisu dobili predviđena sredstva i u rokovima nego nisu dobili niti odgovor na rezultate samoga natječaja. Dakle, postavlja se pitanje što radi Ministarstvo poduzetništva i obrta, odnosno po novome Ministarstvu gospodarstva, poduzetništva i obrta. Zašto ovim mladim ljudima dakle ne omogućava da se školuju onako kako su im najavljivali? Zbog čega država odugovlači s takvim jednostavnim stvarima kao što su natječaji? Zbog čega država dakle ne poštuje jednu običnu proceduru koja je stajala u javnom pozivu i zbog čega država na koncu konca potiče kulturu neplaćanja koja je također u ovoj državi istaknuta kao jedan od ključnih problema u gospodarstvu. Nadam se da ovakvo kašnjenje neće uzrokovati neki novi štrajk učenika kao što je bio ove godine studenata pred Ministarstvom znanosti, kad su tek u 6. mjesecu, dakle na kraju akademske godine uspjeli izboriti svoje pravo na stipendiju. Učenicima je dakle potrebna stipendija iz razloga da dakle plaćaju one obaveze koje su bitne a ne da dobiju stipendiju u 6. ili 7. mjesecu iduće godine kada će, im možda to eventualno trebati za ljetovanje ili za godišnji odmor. Mi vidimo iz ovakvoga stanja da je Ministarstvo poduzetništva i obrta u 2016. godini bilo najlošije Ministarstvo ove Vlade, da tamo vlada potpuni kaos, da je između ostaloga, podsjećam još jednom to ministarstvo iskoristilo samo 50% proračunskih sredstava koja su bila predviđena, dakle bila je predviđena jedna milijarda sredstava 500 milijuna kuna, ostalo je potpuno neiskorišteno. S druge strane, sada spajanjem ova dva Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta, nova ministrica i potpredsjednica Vlade Martina Dalić najavljuje nekakve giljotine, ona je između ostaloga najavljivala da će plaćati svoje zaposlenike po učinku, ustvari ne samo svoje nego sve državne službenike. Pa evo upravo sada ima mogućnost da te mjere prvo primijeni na svojemu ministarstvu, da provjeri tko su ti ljudi koji neodgovorno, dakle postupaju prema mladim ljudima koji imaju nekakve ideale, koji još uvijek imaju povjerenje u ovu državu, koji još uvijek razmišljaju o tome da ostanu ovdje raditi da se ne odsele u inozemstvo. Neka utvrdi ne odgovornost, odnosno odgovornost onih koji su za to krivi i neka konačno izvrši svoje obaveze kako podrazumijeva jedna kulturna i uređena pravna država. Toliko o tome. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I u ime kluba MOST-a govoriti će uvaženi zastupnik Nikola Grmoja.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja već duže vrijeme pripremam jedan osvrt na stanje u RH jer smatram da na svakoj sjednici Hrvatskoga sabora moramo govoriti o društvenim aspektima koji koče i onemogućavaju razvoj Republike Hrvatske sve dok se taj aspekt u potpunosti ne riješi. Ekonomska situacija, siromaštvo, beznađe, iseljavanje u Republici Hrvatskoj imaju jedan zajednički nazivnik, jedan okidač zbog kojeg je ugrožena opstojnost i stabilnost Republike Hrvatske. Taj faktor neprevidivosti, beznađa i nepravednosti što rezultira siromaštvom i iseljavanjem a time i političkom nestabilnošću, poštovane kolege zastupnice i zastupnici se zove pravna porobljenost našeg društva. Do porobljenosti je došlo, mojim mišljenjem, zbog jednog manjeg dijela pravosuđa, kažem manjeg dijela ali očito vrlo utjecajnog dijela. Naime, nepovjerenje u pravosuđe proizlazi iz efekata koje ta skupina ostvaruje na društvo i pojedince pa je očita dominacija te manjine nad onim većim dijelom pravosuđa koje radi na dobrobit naše domovine i njene budućnosti. Najveća šteta nakon stvaranja Hrvatske učinjena je kod, kroz nepravednu i divlju pretvorbu i privatizaciju. Međutim 25 godina od uspostave RH i svih donesenih zakona naše pravosuđe ne nalazi odgovor na ove izazove i nema nikakvog pomaka. Gospodarski krugovi i kontakti uvjeravaju me kako nitko normalan i informiran ne može i neće raditi ozbiljne investicije u RH jer ne može očekivati pravu sigurnost i predvidivost. E sada, onaj konkretan primjer koji me je naveo na ovu raspravu. Znači tu iznosim područje telekomunikacijama gdje se po dokumentiranim tvrdnjama sudionika ostvaruje potpuna i nezakonita vladavina velike Telekom kompanije. Za tu kompaniju se tvrdi kako naši sudovi u konkretnim slučajevima pronalaze vrlo sporna pa i apsurdna stajališta kako bi zataškali ponašanje koje narušava temeljne vrijednosti ovog društva. Tako u jednom pravnom konfliktu jednog koncesionara sa spomenutom velikom kompanijom sudovi potpuno izokreću smisao tadašnjeg zakona o telekomunikacijama i njegovih pravilnika proglašavajući te propise kojima se uređuje tržišno natjecanje u telekomunikacijama potpuno neobvezujućim za spomenutu veliku kompaniju. Zamislite na primjer kao da po odlukama domaćih sudova za stranog prijevoznika ne vrijedi pravilo vožnje desnom stranom prometnice. Zamislite da je nezavisni regulator utvrdio kako velika tvrtka postupa protuzakonito, da zlorabi monopol i previše naplaćuje svoje usluge a da onda sudovi u sudskom postupku radi povrata previše naplaćenog i koji traje već skoro 20 godina, jednostavno kažu da taj zakon nije obvezujući za tu veliku kompaniju, tu veliku tvrtku i da velika tvrtka može naplaćivati kako i koliko hoće i to sve unatoč činjenicu da su tržišne slobode i tržišno natjecanje temelji gospodarskog razvoja RH. Nije na odmet spomenuti kako u konkretnom slučaju takva apsurdna stajališta naših sudova da su potpuno oprečna ranijim presudama i stajalištima i Vrhovnog i ustavnog suda. Takva stajališta naših sudova vrijeđaju zdrav razum, elementarnu logiku te stručna mišljenja nezavisnih sektorskih eksperata pa i recentne odluke i kazne komisije od 70 milijuna eura grupaciji kojoj pripada velika tvrtka upravo zbog kršenja prava tržišnog natjecanja u telekomunikacijama. I to može nositi samo jednu poruku, poruku kako RH pomalo postaje zarobljenikom međunarodnih interesnih skupina. Opisana spoznaja oporobljenosti RH u konkretnom telekomunikacijskom primjeru je toliko snažna, konkretna i dokumentirana da izaziva strah od budućnosti. Dodatno svjetlo na ovu korporaciju daju i dokumenti američkih istražnih organa o načinu poslovanja međunarodne grupacije kojoj pripada spomenuta velika Telekom kompanija u RH koja izgleda uživa bezrezervnu naklonost naših sudova ili nadležnih institucija imajući na umu zabrinjavajuće stanje ne tržištu elektroničkih komunikacija. Naime, iz javno dostupnih dokumenata neosporno je kako je spomenuta međunarodna grupacija koja je prisutna u RH u nama susjednim zemljama korumpirala političke stranke i pojedince s ciljem nelegalnih utjecaja na tržišnu utakmicu u tim zemljama. Utvrđenja do kojih se dolazi kroz konkretne primjere postupanja sudova u RH u predmetima spomenute grupacije govore kako opisana pojava privilegiranosti pred sudovima savršeno odgovara utvrđenom koruptivnom načinu rada te kompanije u nama susjednim zemljama. I na kraju drage kolege i kolegice postavljam pitanje zna li se gdje su krajevi utjecaja navedenog koruptivnog djelovanja spomenute međunarodne grupacije i je li možda takvom djelovanju bila izložena RH i s kakvim posljedicama? Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo nastaviti sa dnevnim redom i prva točka bit će kao što je i najavljeno: - Konačni prijedlog Zakona o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E.BR.48. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172., 204. i 206. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prilozi uz izvješće nisu umnoženi već se nalaze na web stranici Hrvatskog sabora. Sukladno članku 206. Poslovnika prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Rasprava su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Njihova izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Uvažena državna tajnica u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Maja Markovčić Kostelac. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici. Ovo je moje prvo obraćanje ovom Visokom domu pa ćete mi ispričati ako uslijed treme određene dijelove ovog važnog zakona ne obrazložim na odgovarajući način, ali tu sam da odgovorim na sva pitanja. Ovim zakonom se dakle u pravni sustav RH unose odredbe pravne stečevine EU, konkretno direktive 2014/94 o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva. Dakle, osim što je to naša obveza koja proizlazi iz članstva u EU. U hrvatsko zakonodavstvo unosimo, odnosno donosimo ovaj značajan pravni akt iz jednog drugog temeljnog razloga a to je da za našu budućnost osiguramo promet sa značajno nižim emisijama, štetnim emisijama za okoliš. Time doprinosimo dogovora o klimatskim promjenama a potičemo korištenje dakle prometnih vozila ne samo u cestovnom nego i u drugim vidovima prometa koji imaju značajno niže emisije štetnih goriva, štetne emisije. Što su to alternativna goriva? Kao što svi znamo to su goriva koja su nisko karbonska ili uopće ne karbonska kao što je prirodni plin, vodik ili električna energija. A ovim zakonom stvaramo zapravo zakonodavni okvir kako bi se potpomoglo korištenje takvih prometnih vozila na osnovu izgrađene infrastrukture. Dakle, ovaj zakon sam po sebi predstavlja pravni okvir a konkretne mjere koje ćemo poduzimati u izgradnji infrastrukture definirat će se i posebnim podzakonskim propisom a to su okvirne politike. Ovaj zakon ne predviđa, dakle za primjenu ovoga zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu jer će kao što sam rekla donošenjem podzakonskoga propisa biti predviđeni financijski modeli za izgradnju konkretne infrastrukture. To u konačnici znači da ćemo u rokovima koji su predviđeni i nacrtom takvih okvirnih politika a i u samoj direktivi imati na hrvatskim prometnicama, znači kako na TNT koridoru u cestovnom ali i u željezničkom prometu te u zračnim i morskim lukama odgovarajuće punionice za električnu energiju kao i za korištenje plina. Uz ovo Hrvatska vlada razvija i projekt koji će se odnositi na pomorski prijevoz i koji će obuhvatiti razvoj obalnog linijskog putničkog prometa koristeći alternativna goriva. Evo ovo je bilo u najkraćim crtama, vjerujem da ima razloga da podržite odnosno donesete ovaj zakon u predloženom tekstu. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je uvaženog zastupnika Arsena Bauka. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice vi ste sve to lijepo rekli i ja ustvari da vam budem iskren o ovoj temi pojma nemam. Međutim, javio sam se za repliku samo da bi ovo bilo u kameri. I kako mi ne bi gospodin potpredsjednik oduzeo riječ ja ću čitati obrazloženje zakona slijedeće dvije minute da ne kažete da se ne držim teme, a to će nakon mene napraviti i kolega Bojan Glavašević za danas će biti to toliko. Rast prometnih sustava zasnovanih na korištenju obnovljivih izvora prostora i energije doveo je do promela zagušenja onečišćenja okoliša te ovisnosti o korištenju nafte. Kako bi se jedne strane omogućio daljnji razvoj prometa a s druge strane smanjio negativni utjecaj prometa na okoliš i ovisnost o uvozu nafte potrebno je razviti preduvjete za korištenje alternativni energenata u prometu. To treba ostvariti pomoću niza političkih inicijativa uključujući i razvoj prometa uz korištenje alternativnih goriva kao i razvojem pripadajuće infrastrukture. Uopće nije bitno što pričam, isključit ću ja mikrofon, važna je slika.
Kolege su silno zainteresirane za to što vi govorite.
Da su oni i zainteresirani ovo ne bi bilo ni potrebno. U skladu sa zasada raspoloživom tehnologijom uzimajući u obzir europsko okruženje i pravni okvir EU tj. Direktive 2014/94 EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva SLL 307 28.10.2014. u daljem tekstu direktiva 24/1/94 EU RH alternativni energenti za razvoj prometnog sustava obuhvaća električnu energiju, … [[Govornik se ne razumije.]] vodik, biogoriva, prirodni plin, ukapljeni plin. Ja nemam vremena gledati gore pa me slobodno prekinite. Osim … [[Govornik se ne razumije.]] i korištenja biogoriva u Republici Hrvatskoj za sada postoji izuzetno ograničeno korištenje ostalih … [[Govornik se ne razumije.]] energenata u prometu uz vrlo malo tržište za prijevozna sredstva koja ne koriste naftu. U svrhu provođenja odredbi pravnog okvira za korištenje alternativne energije u prometu i razvoj infrastrukture za energente koji se još u nedovoljnoj mjeri korite donosi se ovaj zakon.
Evo hvala lijepa vašem doprinosu ovoj temi [[Upadica Bauk: Zahvaljujem.]] Uvaženi zastupnik Bojan Glavašević.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja ću nastaviti gdje je kolega Bauk stao, nadam se mrvicu možda izražajnije zbog kolega sa druge strane. U svrhu provođenja odredbi pravnog okvira za korištenje alternativne energije u prometu i razvoj infrastrukture za energente koji se još u nedovoljnoj mjeri koriste. Donosi se ovaj zakon. Provedba zakona pratit će se na način koji odgovara smjernicama zadanima za transpoziciju Direktive 2014/94EU nacionalnim okvirom politike i drugim obvezujućim dokumentima, tj. ocjenama stanja i izvješćima. Ovim prijedlogom zakona u pravni poredak Republike Hrvatske prenosi se direktiva 2014/94EU čime se hrvatsko zakonodavstvo usklađuje sa pravnom stečevinom EU u području razvoja infrastrukture, alternativnih goriva u prometu. Direktiva 2014/94EU ima za cilj ujednačavanje uvjeta razvoja prometne mreže na području EU. Cilj je razviti infrastrukturu za alternativna goriva kao preduvjet za korištenje alternativnih energenata u prometu kako bi se postigao razvoj održivog prometnog sustava uz minimalne negativne učinke po okoliš i društvo. Osnovna pitanja koja se trebaju urediti ovim zakonom. Zakonom se određuju mjere poticanja i razvoja infrastrukture za alternativna goriva, a subjekti njihovog izvršavanja su tijela državne uprave nadležna za prometnu infrastrukturu, energetiku, zaštitu okoliša, graditeljstvo, unutarnje poslove i financije, te tijela lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave. Najvažnija pitanja koja se uređuju ovim prijedlogom zakona a proizlaze iz prenošenja odredaba Direktive 2014/94EU odnose se na utvrđivanje minimalnih zahtjeva za izgradnju infrastrukture za alternativna goriva uključujući i mjesta za punjenje električnih vozila i mjesta za opskrbu prirodnim plinom, a to su ukapljeni plin itd.
Hvala vam lijepa [[Upadica Glavašević: Hvala vam.]] Naravno ovo što ste vi sad napravili se ne kosi sa Poslovnikom i to naravno se uklapa u praksu parlamentarizma, pa čak i povijesti parlamentarizma. Međutim, nisam siguran da doprinosi ugledu ovog Sabora jer vaša poruka koju ste htjeli prenijeti se mogla prenijeti drukčije, na drugi način od traženja stanke pa iznošenja kao što ste vi jednu drugu poruku prenijeli do sazivanja konferencije za medije itd. itd. Prema tome, ja plediram na sve kolege da pokušamo u okviru parlamentarizma doprinijeti dignitetu ovog Sabora, a ne ga rušiti. Evo hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda ću otvoriti raspravu. Prvi se za raspravu javio pa će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti uvaženi zastupnik Mihael Zmajlović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade Republike Hrvatske. Ovaj prijedlog zakona o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva na prvi pogled se čini kao da bi ga trebalo podržati, jer je i obrazloženje takvo da se zapravo samo usklađujemo sa europskom direktivom i on zaista ne sadrži ništa sporno. Jer njegova svrha je upravo prenošenje odredbi direktive. No, ono što je ovdje sporno je da ovaj zakon samo nosi taj ambiciozan naslov. A ključni elementi provedbe implementacije direktive uopće nisu sadržani u ovom prijedlogu. Upravo zato smatramo da je donošenje ovog zakona nužno, ali da u zakonu nema provedbenih mjera koje dovoljno precizno i jasno definiraju kako će se implementirati direktiva. Drugi važan element je taj da je Hrvatska imala rok do 18.11. ove godine u potpunosti implementirati odredbe ove direktive. Dakle, mi kasnimo a sa ovim zakonom zapravo samo kupujemo vrijeme i napravili smo copy paste odredbi iz direktive. Dakle, ne zna se koliko će biti punionica, kako će one biti rasprostranjenje, koja su to alternativna goriva koja su od strateškog interesa za RH koja će se koristiti da bi se smanjile emisije u prometu itd. To se sve prebacuje na jedan dokument koji se zove nacionalni okvir politika koji isto tako iz zakona se ne vidi jasno i što treba definirati precizno, tko će biti nositelji provedbe. Ne daje se dakle jasan okvir. Vrlo je jasno da je ovaj zakon važan i da je ta infrastruktura važna, jer dok se s jedne strane razvijaju projekti za što bolje povezivanje prometnim pravcima s druge strane se naravno javljaju i ambiciozni ciljevi u pogledu smanjenje onečišćujućih emisija koja nastaju u Sektoru prometa. Gotovo četvrtina emisija stakleničkih plinova na području EU nastaje u Sektoru prometa. Također dodatan problem predstavlja i ovisnost europskog prometa i hrvatskog prometa o nafti od koje veći dio dolazi iz uvoza. I budući da uvezena nafta uglavnom dolazi iz sve nestabilnijih područja u svijetu to dodatno povećava nesigurnost opskrbe, a time ugrožava redovito funkcioniranje prometa. Iz prethodno objašnjenih potreba za razvojem prometnog sektora uz istovremeno uzimanje u obzir zahtjevnih ciljeva u pogledu smanjenja onečišćenja okoliša, te smanjenja ovisnosti o uvozu goriva, proizlazi jasna nužnost za diversifikacijom izvora energije u prometu. I upravo u tom smislu se nameće rješenje u vidu uspostava i jačanja infrastrukture za alternativna goriva koja se između ostalog smatraju prihvatljivima i za okoliš u usporedbi za konvencionalnim gorivima kao što je benzin i dizel. Takva mogućnost prepoznata je na razini EU, te je donesena direktiva o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva koju je bilo potrebno transponirati odnosno prenijeti u hrvatski nacionalni zakonodavni okvir. Razvoj cjelokupnog prometa u pogledu upravo ovih alternativnih goriva suočava se sa dobro poznatim začaranim krugom, a to je da investitori ne ulažu svoj kapital u gradnju infrastrukture jer ne postoji dovoljna potražnja na tržištu. Nastavno, cijena pogonjena alternativnim gorivima vrlo je visoka zbog niske potražnje kupaca, a s druge strane kupci ne žele nabavljati takva vozila budući da su skupa, te zbog nepostojanja odgovarajuće infrastrukture. Stoga je nedvojbeno potreba potpore javnih tijela kako bi se premostili navedeni problemi, a koje na razini EU ostvarena spomenutom direktivom. Prethodna vlada, dakle vlada u kojoj sam ja bio ministar je započela sa implementacijom ove direktive i zapravo na jednoj primijenjenoj razini uspostavljen je sustav poticaja za električna hibridna, hibridna plug-in vozila. Tako smo u dvije godine na Hrvatskim cestama imali registrirano 1347 hibridnih vozila, 156 električnih vozila i 70 hibridnih plug-in vozila što je pokazalo da je to jedan ogroman trend povećanja takvih vozila koji trebaju u konačnici rezultirati i smanjenom emisijom. Paralelno sa time poticala se izgradnja mreže punionica, električnih punionica, ali i punionica za neka druga goriva kao što je stlačeni prirodni plin. Tako su prve punionice postavljene bile u Rijeci, puštena vozila, autobusi koji su pogonjeni prirodnim plinom isto tako nakon Rijeke je to pratio i grad Zagreb. No ono što je ovdje sporno je da je implementacija u potpunosti zaustavljena. Dakle 2016. godine nemate poticaja za električna vozila, zaustavljena je izgradnja mreže punionica i apsolutno Hrvatska na ovom tragu ništa više ne provodi. Pored ovih suštinskih strateških problema, imam primjedbe i na određene konkretne članke, a to je da članak 4. zapravo prepisuje doslovno članak 3. direktive u kojem se definira sadržaj nacionalnog okvira politike. Ona se povjerava nacionalnom koordinacijskom tijelu, a to je CEI i ono što je bitno naglasiti da su države članice trebale komisiji upravo te svoje nacionalne okvire politike notificirati do 18.11.2016. godine, dakle mi sa ovime kasnimo. Gdje je naš nacionalni okvir politika? I ne mogu se oteti dojmu da se ovaj zakon donio samo da se uspostavi neka zakonska podloga kako bismo mogli kupiti vrijeme i odgoditi sankcije i plaćanje određenih kazni i penala zbog ne prenošenja i ne poštivanja ovih rokova. I rezultat svega toga je da idemo obrnutim redoslijedom, da najprije radimo zakon, a onda ćemo provesti detalje analize kroz okvir politika i postaviti ciljeve, te definirati mjere da za ostvarenje ciljeva. I nakaradnost ovog pristupa je po meni u tome da se u ovom zakonu pojavljuju često formulacije kao što je npr. uspostavit će se primjereni broj javno dostupnih mjesta za punjenje električnom energijom itd., a ne odgovara se na pitanje tko će ih postaviti, koji je to primjereni broj, tko će to financirati, koji su financijski modeli, tko će to platiti i zapravo se postavlja temeljno pitanje koja je svrha onda ovog zakona ukoliko je on toliko neodređen. Takve formulacije se protežu i kroz članke 6., 7., i 8. donose se minimalni tehnički uvjeti koji su prepisani iz direktive što je dobro. I ono što je zanimljivo u članku 6. stavku 10. je sljedeće: cijene koje naplaćuju operatori iz stavka 7. ovog članka moraju biti opravdane, lako i jasno usporedive, pregledane i ne diskriminirajuće. I to je sjajno isto tako prepisano iz direktive, ali direktiva daje okvir. Ali Hrvatska i ovaj prijedlog zakona je trebao sadržavati detaljnije provedbene odredbe. Dakle trebao je ovaj prijedlog zakona odgovoriti na pitanje, što znači opravdano i ne diskriminirajuće. Da li će se donijeti neka metodologija za određivanje cijena? Tko će to kontrolirati i hoće li uopće i kako će se ova odredba u praksi provoditi? I jedna isto tako ozbiljna primjedba, a to je da članak 8. u stavku 10. se poziva na pravilnik iz članka 6. stavka 1. koji tamo uopće nije niti definiran. Dakle potpuno neprovediv zakon. Nacionalni okvir politike kojim će se dati ocjena stanja procjena razvoja tržišta kao i konkretne mjere za provedbu zakona, izraditi će se naknadno, što smatramo pogrešnim. I upravo ova rasprava u Hrvatskom saboru nema smisla jer je potrebno prethodno znati koje mjere ćemo provoditi i koliko će to doprinijeti ili neće doprinijeti hrvatskom gospodarstvu i njezinim građanima. Upravo izgradnja infrastrukture kako za električna vozila tako i za komprimirani prirodni plin, nužni je preduvjet za razvoj, a ne samo grubo ispunjavanje ciljeva prema EU. I kada sada vidimo jedan ovakav prijedlog zakona koji je u potpunosti nepovrediv i ništa ne definira i uzmemo u obzir zaustavljanje poticaja za nabavku vozila koja su upogonjena na alternativna goriva, zaustavljanje mreže izgradnje punionica. S druge strane dodatno opterećenje kroz poreznu reformu jedinica lokalne samouprave koja isto tako kao javna tijela moraju sudjelovati u tome, i s treće strane kroz poreznu reformu se doveli do toga da poskupljuju jeftinija vozila koji imaju niže emisije, manju potrošnju, ona su manje pristupačna našim hrvatskim građanima, dakle otvorili smo prostor za uvoz rabljenih vozila koja imaju visoke emisije CO2, onečišćuju, smanjuju sigurnost prometa na hrvatskim cestama. Postavlja se pitanje da li ova hrvatska Vlada uopće međusobno u resorima komunicira i da li su prepoznati strateški, hrvatski strateški nacionalni interesi. Po meni nacionalni interes je da Hrvatsku očuvamo čistom, zelenom, ona je turistička zemlja i ukoliko želimo da takva ostane ne možemo poticati nabavku rabljenih vozila koja onečišćuju okoliš, koja ugrožavaju sigurnost prometa na cestama, a ovaj prijedlog zakona i set zakona koji je usvojen u ovom Saboru da ga kompletna porezna reforma zapravo dovodi do jednog kaosa, do kolapsa tržišta s jedne strane, i s druge strane do povećanja zagađenja u prometu. Zato ispred Kluba SDP-a mogu reći da ne možemo podržati ovakav prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo repliku uvaženog zastupnika Branka Hrga. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega, dobar dio vaše rasprave je u redu i stvarno je točan. No ja sam se javio za repliku da vas podsjetim možda kad ste spomenuli kako ste vi kao ministar poticali to sve skupa, da vas podsjetim da je Fond zaštite okoliša u debelom deficitu, da ste vi kao ministar dvije godine unaprijed potrošili sredstva fonda koja niste ni imali, i da je vjerojatno jedan od glavnih razloga zašto sada ovoga trenutka nema poticajnih mjera za ovu problematiku. Jeste li to možda zaboravili? Ako ste zaboravili, ja vas to podsjećam, a da evo, kaže kolega tu iza mene da vas podsjetimo još i na onaj dio vaših megalomanskih želja za prekrasnim prostorima kakvi nemaju ni Westin ni Sheraton u krajnjem slučaju, pa ste si i to omogućili. Vi ste bili ministar i stvarno mi je smiješno da vi sada govorite kako nije dobro da nema poticajnih mjera, a kažem, ponavljam, ostavili ste iza sebe ogroman deficit u fondu, potrošili novce unaprijed, centralizirali sve to skupa da bi bilo daleko od očiju i lokalne samouprave, a i nju ste spominjali ovdje. I sada kažete da ovo nije dobro. Hajdemo se malo vratiti samo koji dan unazad kad smo raspravljali o tome.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Mihael Zmajlović.
Hvala lijepo. Pa, kolega Hrg, ja ću vas podsjetiti da je Financijski plan za 2016. godinu upravo donijela ova Vlada, vaša Vlada HDZ-a i MOST-a. Da je za deficit odgovorna upravo ta Vlada. Ne prethodna Vlada. Izvor tog deficita je loše planiranje, vidite tko je potpisao Financijski plan i tko odgovara za realizaciju. Ja ću vam reći, dopustite, da je rezultat tog deficita jedino isključivo upravljanje fondom. Nastavili su rasti rashodi dok su prihodi smanjeni kroz parafiskalne namete. Totalni kolaps sustava gospodarenja posebnim kategorijama, otpadom, to vam je 300 milijuna minusa. A što se tiče energetske učinkovitosti niste bili u stanju povući 150 milijuna kuna koje je bilo planirano na poziciji Ministarstva graditeljstva. U rebalansu ste samo to prekrižili. To je trebalo završiti u fondu i toliki deficit ne bio s aspekta energetske učinkovitosti. I molim vas, nemojte manipulirati i obmanjivati hrvatsku javnost. A što se tiče upravo energetske učinkovitosti u prometu, pa svi vi koji ste bili gradonačelnici i načelnici znate da je aktivnost Fonda za zaštitu okoliša, ukoliko želite biti iskreni, deset puta povećana u mandatu prethodne SDP-ove Vlade. Deset puta, a to govori činjenica da kada su općine i gradovi provodili energetsku obnovu obiteljskih kuća, godišnje se provelo do 700, 800 kuća, a u godinu dana provedbe nakon ovog modela 8 do 10 tisuća obiteljskih kuća. Eto tako, ostavili smo vam sređen resor, a to što ste nastavili slobodan pad i loše upravljanje Fondom za zaštitu okoliša, to je odgovornost i jedino isključivo vas. Hvala lijepo.
Molim vas, tišina. Hvala lijepa. Sljedeći bi u ime Kluba zastupnika Živog zida trebao govoriti Ivan Vilibor Sinčić uvaženi. Nema ga. Gubi pravo na govor. Sljedeći Klub zastupnika, onaj HDZ-ov, u ime kojeg će govoriti uvaženi zastupnik Darko Horvat.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predlagatelji zakona, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Slušajući pozorno izlaganje evo prethodnika kolege Zmajlovića, ja bih rekao za razliku od nekih drugih da bi se s otprilike 50 posto iznesenog mogao složiti. Ono što je činjenica, 18.11.2016. direktiva koja je trebala do tada biti transponirana u hrvatsko nacionalno zakonodavstvo do tada nije, nije do dana današnjega, ali svjesni smo činjenice da je ta direktiva direktiva iz 2014. godine. Cijela 2014. godina, cijela 2015. godina, i sada bi bilo lijepo, ja bih rekao, da obje strane Sabora konstatiraju: jesmo, zakasnili smo. Možda su ovih 6 mjeseci Vlade HDZ-a krivica s te strane ali dvije godine ja bih rekao anemičnosti koalicijske Vlade i krivice tog resora. Dakle, jedna činjenica koja je ovdje izrečena sa ove govornice da je zakon vrlo općenit, da zakon nema provedbene mjere, da zakon nema provedbene akte, podsjetiti ću samo da su i podzakonski akti koji će se izraditi temeljem ovog zakona sastavni dio zakon i upravo definiranje nacionalnih politika kroz snimanje stanja dati će akcijske planove temeljem provedbe kojih će se doći do onih ciljeva koji su kroz taj nacionalni okvir, započeti će 2016. godine i neće stati do trenutka dok se isti ne ispune. Podsjetiti ću vas na još jednu činjenicu. Dakle kada govorimo o ovom resoru alternativnih goriva, onda smo svjesni činjenice da u hrvatskom zakonodavstvu imamo Zakon o obnovljivim izvorima temeljem kojeg je izrađen u Europskoj komisiji i verificiran a sada već u izradi drugi nacionalni akcijski plan, imamo zakon o energetskoj učinkovitosti temeljem kojeg također imamo određene akcijske planove. I moram priznati da sam se neugodno iznenadio činjenicom koja apostrofirano malo prije iz ove govornice da je možda bilo pametnije prvo izrađivati nacionalne akcijske planove pa temeljem tih nacionalnih akcijskih planova stvarati pravni okvir temeljem kojih bi se oni donosili. Mislim da je to potpuno pogrešno a i mislim da je ovo pravi put. Dakle zakon koji, složiti ću se je jedan općeniti pravni okvir, zakon donošenjem kojega ćemo obvezati resorno ministarstvo da u roku od 6 mjeseci napravi sve one provedbene mjere koje su nužne i potrebne za realizaciju ciljeva ove tematike, dakle kroz nacionalni okvir politika, donošenjem ovog zakona u sljedećih 6 mjeseci biti će upravo definirani svi ti akcijski planovi. Ono što je činjenica, dakle hitni postupak definiran je upravo time što predmetnu direktivu br. 94 iz 2014. godine moramo transpornirati u hrvatsko zakonodavstvo i sukladno člancima 204. i 2o6. Poslovnika Hrvatskoga sabora ja sam uvjeren da će se upravo to i dogoditi. Dakle neću ponavljati ovaj performans koji je izveden čitajući jednu ocjenu stanja i temelj koji je prethodio donošenju ovog zakona, ono što je činjenica da u skladu sa trenutno sada na prostoru RH, raspoloživim tehnologijama a uzimajući u obzir naše europsko okruženje i pravni okvir EU predmetna Direktiva 94 iz 2014. godine tretira alternativnim gorivima električnu energiju, vodik, bio goriva, bio goriva koja danas već postoje i koriste se na prostoru RH a to su bio dizeli, bio etanol, prirodni plin i ukapljeni naftni plin. Dakle što je cilj, odnosno što je prava svrha ovog zakona? Cilj je određenom metodologijom razviti infrastrukturu, infrastrukturu potrebno da bi se uopće kroz korištenje razno raznih poticajnih mjera na tržište RH stavilo vozila u izvjesnoj količini a koja onda ne bi bila limitirana radijusom kretanja i nekim drugim limitima već bi kroz predmetnu infrastrukturu im se omogućilo normalno korištenje i prometovanje hrvatskim prometnicama. Isto tako onoga trenutka kada razvojem infrastrukture stvorimo mogućnost za tržišne uvjete odnosno razvij tržišta takvim energentima dogoditi će se jedna sinergija i u tom trenutku nećemo zahtijevati ili trebati poticajne mjere iz državnog proračuna temeljem kojih će se nabavljati takva vozila već će i cjenovno a i nekih drugih komparativnih prednosti takva vozila biti daleko pristupačnija hrvatskom građaninu. Dakle o čemu mi ustvari govorimo, odnosno na koja osnovna pitanja zakon odgovara. Dakle, zakonom se moraju utvrditi minimalni zahtjevi za izgradnju infrastrukture za alternativna goriva uključujući i mjesta za punjenje električnih vozila i mjesta za opskrbu prirodnim plinom i vodikom kao i do sada postojeće tehničke specifikacije a dobro ste apostrofirali i tu se kolega Zmajlović sa vama u potpunosti slažem, nismo izmišljali toplu vodu već smo predmetne tehničke specifikacije koje su normala u našem europskom okruženju jednostavno prenijeli u zakon i podzakonske akte. Ključni dokument koji nas tek očekuje i veliki dio posla koje resorno ministarstvo i neke druge institucije tek moraju napraviti je nacionalni okvir politika. Dakle opet jedno pravno okruženje unutar kojeg će se razvijati akcijski planovi, dakle od procjene trenutačnog stanja i budućeg razvoja tržišta alternativnih goriva, nacionalnih, pojedinačnih i skupnih ciljeva za postavljanje infrastrukture, potrebnih mjera za ostvarivanje nacionalnih pojedinačnih i skupnih ciljeva, mjera kojima se može propisati postavljanje infrastrukture za alternativna goriva u sklopu usluga javnog prijevoza. I opet napominjem negdje početkom godine dogodio se jedan veliki radikalni zaokret već kod donošenja proračuna za 2016. godinu. Jedan veliki dio poticajnih mjera uključivo subvencioniranje kamata na poduzetničke kredite i one druge mjere. Jednostavno su izbačene, isključene iz sufinanciranja iz državnog proračuna okrenuli smo se europskim fondovima. I ja bih rekao to je čak možda i jedno malo opravdanje zbog čega priljev tih sredstava u ovom trenutku nije u onim mjesečnim tranšama kako je to kroz određene natječaje i projicirano jer korespondencija sa Komisijom i uz usuglašavanje natječajnih dokumenata sa Komisijom ipak traje malo duže. Još je jedna bitna zadaća koju zakon predstavlja pred ljude koji će se baviti izradom NOP-a. Dakle nacionalne politike a iz ove govornice isto tako je bilo apostrofirano da ne postoji međuresorna suradnja ove Vlade. Jednostavno u članku 4. obvezuju na međuresornu suradnju. Dakle pročitat ću samo jednu rečenicu dakle NOP se usklađuje s aktima planiranja u području prometa, energetike, prostornog uređenja i zaštite okoliša. Ja ovu rečenicu ne mogu nikako protumačiti nego temelj jedne međuresorne suradnje koja je osnova da bi predmetni NOP izrastao u jedan kvalitetan akcijski plan koji će imati konkretne mjere i konkretnu provedbu. Isto tako predmetni zakon definira metodologiju izvješćivanja i obavješćivanja a predmetnim je zakonom uređena odnosno stvoren pravni okvir za opskrbu prometa električnom energijom, opskrbu prometa vodikom, prirodnim plinom a ono što u konačnici i treba predstavljati jedan ovakav općeniti zakon on stvara pretpostavke za donošenje akcijskog plana. Formiranje nacionalne politike i kada mi danas raspravljamo o tome što je glavni uzrok nepostojanja, ja bih rekao čak i nepopularni poticajnih mjera jer ih 2014., 2015., 2016. pa spram računa koji još uvijek stižu temeljem objavljenih natječaja iz 2015. godine isplaćujemo, ja neću reći direktno iz državnog proračuna ali imajući u vidu da je i proračun Fonda za zaštitu okoliša koji je na razini milijarde i 800 milijuna kuna u 2016. godini probijen za gotovo petstotinjak milijuna kuna vrlo vam je indikativno vidjeti koji su to natječaji iz 2014. i 2015. godini upravo stvorili deficit u proračunu Fonda za zaštitu okoliša a čijim je deficitom onda eliminiran uopće bilo, eliminirana bilo kakva perspektiva formiranja bilo kakvih poticajnih mjera kakve su se one davale 2014. i 2015. godine. Zaključno klub HDZ-a podržati će ovaj zakon, klub HDZ-a bez obzira na jedno blago kašnjenje smatra da je predmetni zakonodavni okvir dobar i smatram da kroz definiranje nacionalnih politika ali prvenstveno kroz snimku jednu kvalitetnu snimku zatečenog stanja. Kroz predmetni zakon možemo dobiti i pravni okvir da i predmetni provedbeni akti budu doneseni u prvoj polovici slijedeće godine a već tokom 2017. imamo i određene benefite odnosno koristi od predmetnih podzakonskih akata. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prava je ona uvaženog zastupnika Mihaela Zmajlovića. Izvolite.
Hvala lijepo. Dakle ja se isto tako sa jednim djelom vašeg izlaganja mogu složiti jer se poklapa sa onim što sam i sam rekao. No, ne mogu se složiti sa time da povijest, da Hrvatska nema povijesti. Zapravo da se ništa nije događalo prije nego što je došla Vlada HDZ-a i MOST-a. Dakle, stručna podloga za izradu nacionalnog okvira politika izrađena je u zadnjem kvartalu 2015. godine. Dakle to postoji. I cijelu 2016. godinu umjesto da su se razradile mjere i razradila zapravo konkretna priča vezano za uspostavu ove infrastrukture cijela godina nam je prošla i donijeli smo jedan okvirni zakon i sada očekujemo idućih 6 mjeseci ćemo dodatno nešto analizirati a zapravo smo to napravili, imate to u ladicama ostavljeno vam je u zadnjem kvartalu 2015. godine izrađeno od uglednog hrvatskog jednog instituta, ministarstvo je naručilo, mislim da prometa, pomorstva i veza. Dakle, stručne podloge postoje i nije bilo nikakvog razloga da donosimo ovakav jedan okvirni zakon, moglo se to puno konkretnije definirati jer sam siguran da će ovaj zakon doživjeti izmjene kad se krene u konkretnu razradu i izradu okvira politika a vidjet ćete da će trebati nešto mijenjati i zakonodavni okvir da bi smo opće mogli provesti ovaj zakon. A što se tiče fonda i poticaja za nabavku električnih i hibridnih vozila na razini godine što je to bilo od 15 do 18 milijuna kuna to nije trebao biti problem u 2016. godini da se zadrži kontinuitet a prihodi fonda nisu bili samo iz državnog proračuna, iz određenih naknada već iz europskih sredstava pogotovo vezano za ove mjere iz sustava trgovanja emisijskim jedinicama, dakle prihod iz europskih sredstava. Tako da mislim da nije bilo nikakvog razloga da se ne zadrži jedan kontinuitet jer se počelo stvarati tržište, paralelno se počela raditi mreža punionica, a isto tako je tržište takvim vozilima bilo poticano i mislim da je to bilo dobro nastaviti i vjerujem da se to hoće nastaviti jer je to interes države za to. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Darko Horvat.
Dakle, ja bih umjesto odgovora mogao prvo početi sa ispravkom netočnog navoda. Dakle, nije sa ove govornice ni jednom rečeno da se nikad ništa nije radilo ili da koalicijska Vlada ništa nije radila. Ali sam samo napomenuo činjenicu da je predmetna direktiva na stolove Vlade došla u 2014. godini. I sve o.k. U jednom trenutku malo se zapostavila, prošla je četrnaesta, prošla je petnaesta i mi u šesnaestoj imamo podloge i ja se s time slažem. I tu ste u potpunosti u pravu i kolege koji su napravili i ovaj zakon, dakle zakonodavac koji je napravio i ovaj pravni okvir temeljem tih podloga pa reći ću metodologijom prihvaćanja onoga što je ostavila prethodna Vlada za razliku od nekih stvari i kojima sam osobno svjedočio, gdje je netko tko je ili poslije mene ili poslije nas dolazio praznio ormare i sve ono što je bilo do tad napravljeno smatrao potpuno nebitnim. Dakle da, kolege će te podloge uzeti i te će podloge biti iskoristive za izradu provedbenog akta. A kolega Zmajlović, uzmite gotovo svaki zakon i pokušajte naći u kom zakonu je implementiran akcijski plan, u kom zakonu je implementiran bilo koji pravilnik. Dakle, da na takav način konstruiramo zakone, onda ne bi trebale ni odluke, ni pravilnici ni akcijski planovi, ni jedan ni drugi podzakonski akt. Zato smatram da je ovo osnova, da je ovo pravni okvir unutar kojeg ide priča u razradu provedbenih akata, provedbenih mjera. I slažem sa vama u potpunosti jedan veliki dio onih tehničkih specifikacija koje nam je Europa jednostavno dala ili servirala nitko neće zaboravit ili ne koristit već ćemo ih jednostavno u taj akcijski plan transponirati i ista pravila [[Upadica Reiner: Hvala.]] koja vrijede u zemljama našeg okruženja već u sljedećoj godini vrijedit će i na prostoru RH.
Hvala. Kolega Horvat, molim vas samo na nešto upozoriti, odnosno ispraviti. Ministarstvo, odnosno Vlada je predlagač zakona. Mi smo zakonodavac, mi smo zakonodavno tijelo. Moramo bit toga uvijek svjesni. No, sljedeća replika je uvaženog zastupnika Branka Hrga. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Horvat, vi ste izrazili čuđenje iznijetim stavom u ime kluba SDP-a od kolege Zmajlovića da se prvo praktički rade akcijski planovi, pa onda zakonodavni pravni okvir. Zašto se čudite tome? Pa on je kao ministar upravo to radio. I nije samo on, bilo je još ministara u toj Vladi koji su upravo tako radili. Dijelili su novce bez pravilnika, bez pravih utvrđenih da kažem nekakvih pravila igre koja bi trebala biti, bez mogućnosti mnogima da se uopće jave. A ima nekih naznaka da su čak dijelili nove iz Fonda za zaštitu okoliša iz njegovog resora tadašnjeg na način da i nisu prošli neki na natječaju, pa su dobili novce, pa su ih možda čak i nenamjenski kasnije potrošili. A ja sam uvjeren da ste vi u ovom vremenu ministra obrta, malog i srednjeg poduzetništva često puta bili u situaciji čuti iz žalbe malih poduzetnika i obrtnika posebno onih građevinskog dijela, građevinskog sektora koji su se žalili da im je Fond ostao dužan za radove koje su oni izveli. I onda danas čujemo ovdje kad kaže bivši ministar da nisu unaprijed trošili novce. Trošili su ono što nisu imali, ja ne razumijem vaše čuđenje uopće ovim dijelom.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Darko Horvat.
Pa evo hvala kolega Hrg. Dakle, nije to bilo čuđenje. To je jednostavno bilo proživljavanje svega onoga što su slažem se sa vama i obrtnici, mikro, mali i srednji poduzetnici proživljavali. Ali ne samo čudnom metodologijom ugovaranja poslova kroz Fond za zaštitu okoliša. Dakle, činjenica je da sam bio dio Vlade koja je u jednom trenutku ne mogavši iznaći niko drugo rješenje dozvoljavala minus po poslovnom računu fonda na razini 150 milijuna kuna, pa nakon toga gomilanjem tih faktura došli smo do potrebe za dozvoljavanjem minusa na poslovnom računu skoro do 400 milijuna kuna. I sad kad se meni proba objasniti što je bio uzrok tome, a svjestan činjenice da smo punjenje proračuna imali istom onom dinamikom kakva je bila 2015., 2016. Ali nije problematična bila prihodovna strana, problematična je bila rashodovna strana. I ne trebate se sa mnom složiti, ali to se vrlo lako da provjeriti. I kad krenemo sad postojećeg direktora Fonda pitati zbog čega u ovoj godini nije raspisao ni jedan takav ili sličan natječaj, dakle vrlo je jednostavan odgovor. Dakle, temeljem Zakona o fiskalnoj odgovornosti ako na pozicijama proračuna ne možete osigurati izvore financiranja, onda niti rashodovnu stranu ne možete planirati prema prihodovnoj strani. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća je replika uvaženog zastupnika Ivice Mišića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora, kolega Horvat. Ja bih volio više da ste vi iznijeli u ovom vašem izlaganju šta se do sad napravilo i šta su oni u stvari malo ste rekli kroz replike koliko se uradilo u zaštiti okoliša i ovim energentima koje trebamo koristiti to bih više volio čuti, a puno se novaca potrošilo. Ja bih volio predložiti zašto mi kao Hrvatska država imamo već velike proizvođače elektromobila hibridnih, ne dajemo posebne povoljnosti građanima da to uvoze, da mi bar budemo prvi u nečemu u Europi? Nemamo dovoljno nafte, imamo hvala Bogu plina i na to već nešto u tom se i radi. O luksuzu koji su imali oni u zaštiti okoliša i njihovim prostorima to već dobro znamo, samo bih volio znati koliko se toga napravilo šta se to napravilo i šta će se napraviti u sljedeće četiri godine. A ovo zakoni, podzakoni, donošenja, stalno se nešto donosi, a ustvari se ništa ne vidi. Pa ćemo svake četiri godine opet mijenjati zakone, a zašto se samo zakon ne bi doradio i da vidi se i iznese toliko je napravljeno, a mi ćemo napraviti evo toliko. Ja smatram da Hrvatska država ima šansu dati povoljnosti građanima da se uvoze elektromobili, hibridni auti i da se mi smo turistička zemlja, vidimo sami da svijet ide tim putem. Nijemci su izgradili tisuće priključaka za elektromobile koji mogu 400km, 500km već doseći daljine i smatram da bi možda bilo dobro da se mi opredijelimo jedan dio programa gdje će nas možda Europa prepoznati, dozvoliti građanima pod normalnim cijenama da uvezu vozila i da ih država stimulira u tome dijelu. Ako je milijardu 800 milijuna potrošeno za zaštitu okoliša, a da ne pričamo o našim smetlištima i svemu ostalom što ništa nije napravljeno, ja smatram do sada u Hrvatskoj nije niti slučajno ni 20% napravljeno od onog što je trebalo [[Upadica Reiner: Hvala.]] i volio bih znati šta će se napraviti sljedeće četiri godine. Hvala.
Hvala. Ne znam da li će kolega Horvat uspjeti vam odgovoriti ali izvolite.
Evo vrlo kratko. Slažem se u potpunosti sa primjedbom i ono što sam rekao i sa govornice da biste uopće razvili i razigrali tržište morate stvoriti pretpostavke. Pretpostavke su stvaranje infrastrukture, ali ne na način kako je to bilo rađeno u RH u proteklih desetak godina. Stihijski, metodologijom koja ustvari ni ne postoji, zakonskim okvirom koji ne stvara nikakve obveze ili zakonskim okvirom kojega ustvari niti nema. Dakle, ovaj je priča bila, do sada u RH parcijalno definirana u nekoliko drugih zakona, nedorečena, bez bilo kakvog provedbenog akta. Konačno i ja bih rekao nažalost, ne zbog toga jer smo se to sami sjetili nego zbog toga jel nas je i Europa jednostavno natjerala, dobivamo jedan pravni zakonodavni okvir unutar kojeg će se razviti akcijski plan ili nacionalna politika i napraviti metodologija lokaliteta gdje se takve punionice moraju raditi sukladno tome koliko će takvih prevoznih sredstava biti ili dolaziti na prostor RH.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Josipa Borića.
Hvala lijepo. Kolega Horvat, vidjeli ste tu smo od početka rasprave i vidjeli ste da se kolegama iz SDP-a na prijedlogu zakona o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva ukazalo slovo U, oni su očekivali i slovo U na kvadrat jer to je zapravo jedina njihova alternativa tj. jedina infrastruktura ili jedino gorivo koje ih očito pokreće. I pokušavaju i ovu jednu raspravu koja treba biti kvalitetna koja govori o budućnosti oni je pokušavaju zadržati u prošlosti, čak se i rugaju toj prošlosti i vlastitom radu, ako ste slušali kolegu koji je govorio u ime kluba koji je uspio kažem evo čuli smo danas već potrošiti unaprijed jedno 500 milijuna kuna koji su bili namijenjeni upravo kao poticaj za mnoga područja posebno u ovome o čemu mi danas govorimo. I onda nas pitaju, a kada ćete vi to vratiti, kada ćete vratiti onih 100 milijardi javnog duga kojeg smo mi uspjeli zadužiti u četiri godine, kada ćete to riješiti i zašto to niste stigli u mjesec i pol dana. Jednostavno stranka koja funkcionira od ploče do ploče raznih sadržaja u prošlosti i mislim da ih ne treba previše u svemu tome niti slušati. Ustrajmo na ovome o čemu mi pričamo, jasno im pokažimo da postoje načini da postoje zakoni, ali da svaki zakon ima i provedbene akte koji su kao pravilnik, kao uredba koja će doći nakon ovoga. I ne treba se obazirati na njihove primjedbe jer što reći jednom bivšem ministru koji kaže uredba, direktiva EU super ona je unesena u zakon, ali sve poslije toga više ne valja, kao da nije bio ministar i kao da ne znam da postoje mogućnosti da se svaki ovaj članak razradi kroz pravilnike, uredbe itd. i da će to biti puno detaljnije. Ali kažem, ostavimo ih u prošlosti i neka tamo i dalje žive.
Uvaženi zastupnik Darko Horvat.
Pa evo jedna samo kratka rečenica kao odgovor. Dakle, ovaj zakon je jedan od onih zakona u kojima ja gotovo ni ne vidim politiku, dakle ovo je jedan potpuno tehnički zakon koji će u provedbenom aktu dobiti metodologiju koja će biti potkrepljena formulom, brojkama, imputi su bitni i rezultati te metodologije ovisiti će o vjerodostojnosti tih imputa. Što ih prije, dakle metodologiju što prije iskonstruiramo i počnemo je primjenjivati to ćemo prije početi graditi sustav i s jedne stihije koja je bila do danas prisutna, počet ćemo graditi sustav koji će polako dobivati glavu i rep.
I zadnja replika uvaženog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Horvat, dobro ste vi konstatirali da ovo naknadno pametovanje o stvarima koje nisu odrađene je zapravo bespotrebno. Ovaj zakonski prijedlog sigurno je dobrodošao i on će imati dobar pravni okvir za naredno potpomaganje u simuliranju ovakve forme. No zaboravljeno je reći ono što ste spomenuli Fond za zaštitu okoliša da je rebalansom proračuna koji je donesen pokriveno ono što je probijeno i da je 750 milijuna kuna osigurano kako bi one ugovorene forme koje jesu bile poplaćane. To je ono što se čini da je zlouporaba ovlasti položaja kada se nešto neplanirano ugovori i podijeli. To je jedna stavka u svim aferama onih koji su upravljali ministarstvom kao i fondom. A ona najveća je jednaka, možda i veća od Planinske kada se preselilo ministarstvo u zgradu koju je gradio bivši direktor Sven Muller, a postao je direktor Fonda za zaštitu okoliša. E u tom grmu leži sva ova napredna pamet, sve ovo zamagljivanje s ovim zakonom i vjerujem da institucije rade svoj posao pa će razotkriti i tu najveću aferu bivših upravljača Ministarstva za zaštitu okoliša kao i fondom. U tom grmu leži zec. I bilo je lijepo vidjeti kako se nabavljaju Toyote koje su stimulirane kao hibridi koje koriste alternativna goriva pa vjerojatno jedna i za bivše upravljače ministarstvom za njegovu obitelj. To su sve stvari koje prvo ćemo sebi, po onoj prvoj bog sebi bradu stvorio, a onda ćemo svima drugima, a danas ćemo pametovati bez ikakve potrebe jer ono što smo trebali raditi o 2014. do danas nismo ni taknuli.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Darko Horvat.
Pa evo ja bih sad ponovno se morao okrenuti unatrag i izreći ono što sam pokušao nekako izostaviti s ove govornice, i opet ću ponoviti kolegi Zmajloviću, dakle nije rečeno da se ništa nije radilo. Eto nekoliko naših govornika je reklo da se radilo puno toga. E sad što i s kojim ciljem, ja se slažem s time jesmo mi zakonodavac, ja sam pozdravio ovdje predlagače zakona, a sve ove afere i sve ove događaje koji su uslijedili 2014. i 2015. godine nekako maknimo iz ove sabornice i pustimo tijela neka druga da obave svoj posao. A s kakvim rezultatom, ja jesam za to da te rezultate tih analiza i tih istraga i mi čujemo ovdje kao saborski zastupnici. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepo. Sada bi u ime predlagatelja riječ uzela uvažena Maja Markovčić Kostelac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Evo pokušat ću kroz ovo završno izlaganje referirati se na sve do sada iznesene primjedbe. Pa tako u odnosu na primjedbe koje je uvaženi zastupnik Zmajlović iznio u odnosu, u ime Kluba zastupnika SDP-a, a odnosi se u osnovi na činjenicu da je ovaj zakonski prijedlog okviran, bezsadržajan i neprovediv. Dakle, kao što sam uvodno i rekla, ovaj zakon doista predstavlja zakonodavni okvir, nužan zakonodavni okvir temeljem kojeg se donosi nacionalni okvir politika koji sadrži konkretne mjere. Bez ovog zakona nije moguće donijeti nacionalni okvir politika jer je on jednostavno nužni preduvjet za donošenje. Mi nismo spavali, nismo čekali da se donese ovaj zakon kako bismo izrađivali nacionalni okvir politika. Nacionalni okvir politika, ja ovdje imam njegov sažetak, je gotov i bit će donesen i usvojen na hrvatskoj Vladi odmah po usvajanju ovoga zakona. Nećemo čekati zakonski rok od 6 mjeseci. On je izrađen, on je izrađen temeljem vrlo široke javne rasprave kojoj je prethodila i izrada i stručne podloge, ali u kojoj je sudjelovao cijeli spektar i industrija, različitih zainteresiranih industrija, nacionalnih vijeća, znanstvenih institucija i naravno nadležnih tijela. Taj nacionalni okvir politike govori o konkretnim mjerama u području infrastrukture, ali isto tako i o konkretnim mjerama u pogledu korištenja određenih prijevoznih sredstava. Kako bi to možda bilo puno jasnije, ja ću ovdje iščitati neke osnovne elemente koje nacionalni okvir politike donosi, ali prije toga dozvolite mi da se referiram na još jednu činjenicu. Ovdje je iznesena teza da je u zadnjih godinu dana zapravo zaustavljen razvoj mreže za infrastrukturu, za alternativna goriva, što je potpuno promašeno jer je samo u posljednjoj godini izgrađeno 126 novih punionica. Nadalje, HEP je u međuvremenu aplicirao i dobio kroz instrumente CEF-a sredstva Europske komisije temeljem kojih će se uz mediteranski koridor uspostaviti 27 ultrabrzih punionica za električna vozila. Jednako tako mi možemo podijeliti izvjesno nezadovoljstvo zašto je kroz Fond zaštite okoliša u posljednjoj godini utrošeno nedovoljno sredstava za razvoj prometnih politika. Ali to je posljedica činjenice da je utrošeno više sredstava u neke druge politike kao što je recimo u obnavljanje energetske učinkovitosti građevinskog sektora. Nismo zadovoljni s činjenicom da je za vrijeme prethodne Vlade gro onih mjera koje su usmjerene na energetski učinkovita vozila, usmjerene prema hibridnim vozilima za koje ne postoji nikakav znanstveni temelj koji bi pokazao da doista učinkovito smanjuje emisije. Mi kroz ove mjere nacionalnog okvira politike želimo usmjeriti svoju politiku i konkretne mjere na poticanje onih sredstava koje dokazano umanjuju štetne emisije i mogu postići one ciljeve koje smo si zadali i ovim zakonom i nacionalnim okvirom politika. Pa tako i evo u području infrastrukture za alternativna goriva, kad govorimo o električnoj energiji, do 2020. godine punionice će biti dostupne na svakih 50 km auto cesta, a u svim aglomeracijama sa više od 20 tisuća stanovnika također će biti dostupne punionice, kao i u svim morskim, zračnim i lukama unutarnje plovidbe te željezničkim kolodvorima. U odnosu na morske luke i luke riječnog prometa bit će potrebno uspostaviti opskrbu električnom energijom s kopna za plovila u unutarnjim vodnim putevima i morske brodove. Prije svega u lukama osnovne TNT mreže a u drugim lukama do 31. prosinca 20125. godine. Nadalje, do 31. prosinca 2025. godine uspostaviti će se punionice u lukama Rijeka, Vukovar, Slavonski Brod a do 2020. ako se do 2020. godine ne pokaže nedostatak takvih punionica i u tzv. suplementarnoj mreži. Kada govorimo o primjerice ukapljenom plinu onda je predviđena potreba izgradnje za prekrcaj i opskrbu ukapljenog plina u Rijeci do 2025. godine a u ostalim lukama do 2030. godine. Naravno obzirom da se previđa svake tri godine procijeniti učinkovitost ovih mjera moguće je da će biti potrebno i ubrzati ovu dinamiku. Što se tiče mreže na unutarnjim plovnim putevima predviđa se potreba izgradnje infrastrukture za prekrcaj i opskrbu ukapljenim plinom u Vukovaru i Slavonskom brodu a revidirati ćemo i procjenu potrebne infrastrukture u skladu sa razvojem tržišta kao što je već rečeno svake tri godine počevši od 2019. godine. Što se tiče stlačenog prirodnog plina na temelju procjene ekonomski isplativih goriva predviđa se izgradnja punionica za vozila u Puli, Rijeci, Zadru, Šibeniku, Splitu, Dubrovniku, Karlovcu, Sisku, Osijeku, Varaždinu, Čakovcu i Zagrebu. U ovim gradovima predviđa se izgradnja 13 kompresorskih sustava sa mogućnošću istovremenog punjenja osobnih vozila, teretnih vozila i autobusa. Mogla bih ovdje pročitati i cijeli spektar, ali biti će prilike da predstavimo i javno ćemo predstavljati sve mjere predviđene nacionalnom politikom. Ali još jedanput naglašavam donošenje zakona naprosto je preduvjet da uopće možemo donijeti nacionalni okvir politika. Evo hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. S time bismo zaključili raspravu o ovoj točci a glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Sljedeći je konačni prijedlog Zakona o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 48. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva. Molim uključite se. Glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 100 za, 3 suzdržana i 24 protiv donesen Zakon o uspostavi infrastrukture za alternativna goriva.
Preći ćemo na sljedeću točku a to je: - Konačni prijedlog Zakona o kombiniranom prijevozu tereta, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 53; Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172., 204. i 206. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Materijal je dostavljen u pretince. Sukladno članku 206. Poslovnika prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprava sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu, njihova izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Ponovo uvažena državna tajnica u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Maja Markovčić Kostelac. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Ovo je još jedan zakonski prijedlog kojim se postižu slični ciljevi kao i sa prethodnim zakonom. Dakle, smanjuju se štetne emisije iz cestovnog prometa i u pravni sustav RH unose se odgovarajući dijelovi pravne stečevine EU. Zakonom o kombiniranom prijevozu osigurava se dakle puna primjena tri europske direktive i to Direktive Vijeća 92/106/EZ, Direktive Vijeća 2006/13/EZ i Direktive Vijeća 2013/22. Naime mi smo i ranijim zakonima imali implementirane odredbe ovih direktiva međutim to nije bilo dostatno. I Europska komisija je bila na pragu pokretanja pilota protiv RH što nas je naravno dodatno potaknulo da uskladimo ovaj zakonodavni okvir u cijelosti. Što ćemo postići donošenjem ovog zakona? Dakle osigurati ćemo da se dio cestovnog teretnog prijevoza usmjeri ka ekološki prihvatljivijim vidovima prometa kao što su željeznički prijevoz, pomorski prijevoz i prijevoz vodenim plovnim putovima. Na koji način? Pa na način da će se prijevoznike u cestovnom prijevozu stimulirati u plaćanju naknade za registraciju, prilikom registracije vučnih vozila oslobađajući ih dijela naknade za korištenje javnih cesta. Ta mjera je previđena i direktivom, dakle ona je harmonizirana u svim zemljama EU što jednom riječju znači a se ova mjera odnosi na stimuliranje kombiniranog prijevoza na cijelom području EU neovisno gdje se ova mjera provodi. Jednom riječju hrvatski prijevoznik na temelju tovarnog lista dokazivati će da je ostvario ovdje zakonom predviđene uvjete za korištenje olakšice i prilikom registracije u RH moći će koristiti ovu povlasticu. Ukoliko bude bilo kakvih dodatni pitanja, ovdje sam.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i prvi se javio u ime Kluba zastupnika HDZ-a uvaženi zastupnik Pero Ćosić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege, uvaženi predstavnici hrvatske Vlade. Klub zastupnika HDZ-a podržati će Konačni prijedlog zakona o kombiniranom prijevozu tereta. Donošenjem novog Zakona o kombiniranom prijevozu tereta predstavlja daljnje usklađivanje zakonodavstva RH sa pravnom stečevinom EU. Obveza je da se hrvatsko zakonodavstvo uskladi sa odredbama direktiva Vijeća vezanih za prometnu politiku i kombinirani prijevoz roba a ovim zakonom će se na sustavan način urediti pitanja mjere poticanja kombiniranog prijevoza tereta. A cilj je kao što smo čuli i od gospođe uvodničarke je preusmjeravanje na ekološki prihvatljive oblike prometa čime bi se doprinijelo rasterećenju cestovnih prometnica, smanjenju posljedica prometnih nesreća, uštedi energenata te smanjenju onečišćenja okoliša i razine buke. Zakon predstavlja i bitnu pretpostavku za provedbu mjera smanjenja stakleničkih plinova i zaštite zraka. Zakonom se jasnije definiraju određeni pojmovi u prava i dužnosti pravnih osoba koje se bave s prijevozom tereta, Zakonom o kombiniranom prijevozu tereta definiraju se i udaljenosti u kombiniranom prijevozu tereta sukladno direktivi. Tako se kod kombiniranog prijevoza tereta smatra prijevoz tereta koji između država članica pri čemu se kamion, prikolica, poluprikolica s vučnim vozilom ili bez njega, izmjenjivi sanduk ili kontejner od 20 stopa i više koristi na cesti pri početnoj ili završeno dionici putovanja a u dionici prijevoza željeznicom, unutarnjim vodama ili morem ta dionica mora biti dulja od 100 kilometara zračne linije. Pri tom prijevoz tereta koji se obavlja cestom čini početnu i završnu dionicu kombiniranog prijevoza koja u pravilu treba biti što kraća. Nadalje, zakon definira sve uvjete za obavljanje prijevoza u kombiniranom prijevozu teretu te mjere poticanja. A osnova mjera kojom se potiče kombinirani prijevoz tereta je smanjenje ili nadoknada godišnje naknade za uporabu javnih cesta koja se plaća pri registraciji vučnih i priključnih vozila. Zato je od strane resornog ministarstva predviđeno donošenje pravilnika kojim će se podrobnije razraditi mjere poticanja te naknada koja se donosi, koja se odnosi na sva vučna i priključna vozila koja sudjeluju u kombiniranom prijevozu tereta. I u projekcijama proračuna za 2017. i 2018. godinu osigurana su sredstva za provedbu ovog zakona u iznosu od 2 milijuna kuna, no ne možemo biti sigurno koliko će ta predviđena sredstva biti dostatna jer danas ne možemo točno utvrditi o kojim se količinama prevezene robe radi, koja je sudjelovala u kombiniranom prijevozu tereta jer Zavod za statistiku gleda zbirno sve podatke i prikazuje kao unutarnji prijevoz roba. Naravno da će ministarstvo morati uložiti dodatni trud i od i njihove stručne službe i vjerojatno će dobiti te podatke preko dionika koji sudjeluju u tom prijevozu. Sukladno bijeloj knjizi koja definira strategiju razvoja i budućnosti prometa u EU potrebno je smanjiti emisije stakleničkih plinova za najmanje 40% između 2021. do 2030. godine. To znači da bi prometni sektor trebao upotrebljavati manje energije i energiju koja je čišća, bolje iskorištavati modernu infrastrukturu i smanjiti njihov učinak na okoliš. U bijeloj knjizi također stoji da je cilj do 2030. godine preusmjeriti 30% tereta sa ceste na željeznicu i na plovne puteve a do 2050. godine čak više od 50% tereta preusmjeriti sa ceste na željeznicu i plovne puteve. Te ciljeve i Europa teško može ostvariti a naše željeznice niti ne treba spominjati u tom kontekstu jer od 2011. godine pad prometa na našim željeznicama je više od 2 milijuna tona robe. No europske smjernice najbolje govore, odnosno signaliziraju gdje trebaju ulagati i na čemu se među ostalim može graditi budućnost razvoja Hrvatske. Nažalost mi nismo slijedili te smjernice što se vidi iz niza činjenica. Hrvatska željeznička infrastruktura treba potpunu rekonstrukciju i modernizaciju i ukoliko to žurno ne krene željeznica će izgubiti i smisao postojanja. Upravo jučer su članovi Odbora za pomorstvo, promet i infrastrukturu dobili zabrinjavajuće pismo sindikata prometnika vlakova koji nas upozoravaju na ono kako oni to pišu uznemiravajuće odstupanje od sigurnosti u željezničkom prometu u HŽ Infrastrukturi d.o.o. u kojem navode da se višekratno događaju incidenti, smetnje i kvarovi na željezničko-cestovnim prijelazima koji će zakon o velikim brojevima neminovno dovesti do najtežih nesreća onih sa ljudskim žrtvama ako se ništa ne poduzme. Iz tog dopisa vidi se da neslavni rekorde znači željezničko-cestovni prijelaz sa najvećim brojem neispravnosti na prugama HŽ Infrastrukture ima 128 neispravnosti u 2016. godini. Iz svog osobnog iskustva mogu reći također jednu poražavajuću činjenicu da je vlak iz Slavonskog Broda za Zagreb bio brži kada sam ja studirao nego što je to danas. Dakle prije 30 godina do Zagreba se moglo stići za 2 sata, a danas taj put traje više od 3 sata. Da bi se zaustavio trend pada željezničkog teretnog prijevoza kao što sam rekao mora nam prioritet biti razvoj i modernizacija željezničke infrastrukture a velika sredstva za unaprjeđenje željeznice osigurana su u europskim fondovima no sudeći po stanju i pripremljenosti projekata i veličini zahvata, odnosno složenosti tih projekata na vjerujem da ćemo ih dovoljno dobro iskoristiti. Pomorski promet na unutarnjim vodama također su sastavni dijelovi kombiniranog prijevoza. Nažalost u Hrvatskoj riječni prijevoz je nerazvijen i ukupne količini prevezene robe u Hrvatskoj sudio je sa malim postotkom. Na rijeci Savi je to samo transport sirove nafte od Slavonskog Broda do Siska, na Dunavu je nešto bolja situacija ali kao što sam rekao zanemariva u ukupnom prijevozu tereta u Hrvatskoj. Brojne su aktivnosti koje trebamo poduzeti da bi zaživio ova vid prometa od obnove i uspostavljanja plovnog puta na unutarnjim vodama, izgradnje i modernizacije riječnih luka pa do povezivanja unutarnjeg plovnog puta Hrvatske znači Dunava i Save višenamjenskim kanalom Dunav-Sava koji će za 4 stotine kilometara skratiti plovni put prema zapadnoj Europi. Također, u pomorskom prometu potrebno je specijalizirati jadranske luke za prihvat određene vrste tereta, opremiti i modernizirati iste kako ne bi pretovar, utovar odnosno manipulacija tereta unutar luke predstavljao usko grlo u kombiniramo transportu. Važno je istaknuti da su jadranske luke najdublje uvučene u tlo Europske unije i najkraći su put za robu s Bliskog i Dalekog istoka. Međutim, opet se vraćamo na promet Hrvatskih željeznica i njihov dalji transport roba u Europu. Pored turizma i poljoprivrede za budući hrvatski razvoj prometni je sektor među najvažnijim gospodarskim granama efikasan prijevozni sustav osnovni je preduvjet konkurentnosti. Mi moramo raditi na promicanju učinkovite, sigurne i održive prometne politike kojom će se ostvariti uvjeti za konkurentnu industriju i nova radna mjesta. Naravno da ćemo učiniti sve kako bi se naše zakonodavstvo uskladilo sa europskim, riješit ćemo sve administrativne prepreke. Ali samo to nije dovoljno za razvoj prometa i ukupnog razvoja hrvatskog gospodarstva. Pred nama je po meni sada ili nikada izazov osuvremenjavanja prometnog sustava koristeći raspoloživa sredstva europskih fondova s prioritetom na željezničku i plovnu infrastrukturu i to u svim njihovim dimenzijama i uključivanje istih u europske prometne tokove. Posljednji je trenutak da se poduzmu mjere i aktivnosti koje će zaustaviti negativne trendove prometa u Hrvatskoj. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva je uvaženog zastupnika Ivice Mišića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Ćosiću, lijepo ste spomenuli željeznice, pa htio bih se referirati upravo na željeznice. Mi znamo da dolazimo iz Slavonije, vi iz Broda, ja iz Vinkovaca i svi znamo da smo putovali do 2 i pol sata do Zagreba. Imamo Hrvatsku državu 25 godina. Za 25 godina smanjili smo brzinu vlaka na nekakvih 4 sata. Sada putujemo iz Vinkovaca. Pitam se šta smo to mi napravili. Vidim da su investicije prema Križevcima i prema Mađarskoj u punom su zamahu, a da ne pričamo o promašaje što do sad već nisu napravili to. Međutim, pitam ovdje u Saboru i pitam hrvatsku javnost i sve vas ovdje kako je moguće da željeznica prema istoku preko Vinkovaca, pa dolje do Turske, Grčke nismo napravili, da bi vezali do Francuske, Njemačke, Austrije, Švicarske a mi investiramo negdje u sporednu nekako preko Mađarske, a iz Turske i okolo robe idu okolo Rumunija, Bugarska, Mađarska, Ausrija. Pa da li mi spavamo u ovoj državi? Da li mi uopće znamo što mi radimo uopće? Da li je moguće da naše, ja putujem vlakom pa sam jedan puta iz Novske do Gradiške čitav vlak je u dva autobusa stao plus 35 je vani bilo. Nisam mogao izaći iz autobusa, to je bilo da ljudi pomru. Pa vas pitam, zar nije sramota istok Hrvatske zapostavljen totalno. To je sramota Hrvatske, pa i vas, a gospodo i vas! Vi kao da ste se jučer probudili kao da ništa ne znate raditi. Investicije su sve pogrešne. Od Vinkovaca do Tovarnika idemo 160 i do Broda, a studenti i đaci do Kutine idu sat i pol vremena. Pa da li smo mi normalan narod? Da li mi normalno investiramo u našu državu? Pa mi kao da radimo sve naopako! 300 tisuća pragova digli bi 20% brzinu.
Hvala lijepo. Evo odgovorit će uvaženi zastupnik Pero Ćosić.
Hvala lijepa kolega Mišić. Pa evo i vi ste potvrdili tu činjenicu u kakvom je stanju željeznička pruga koja povezuje da kažem istok sa zapadom naše zemlje i koja je jedna bila kičma transporta dalje za Bliski istok. Što reći? Taj problem nije od jučer, znači on nije danas, on već duže godina traje, a intencija EU je kao što smo čuli je da se što više tereta prebaci na željeznicu i koja je kičma tog kombiniranog prijevoza. I zato je Hrvatska i dobila dovoljnu količinu sredstava koje na žalost do sada nije uspjela pokrenuti, realizirati u projekte. Jedini projekt koji je ove godine da kažem zaživio i koji je evo spreman za izvođenje to je Dugo Selo – Križevci koji je isto dio jednog koridora, znači nizinske pruge od Rijeke prema Budimpešti i to je jako važan koridor, a ovaj koridor deseti, naš koridor o kojem ste vi govorili on je izgubio totalno robe deset puta više roba ide ovim sjevernim koridorom, koridorom 4 koji je uzeo taj primat u transportu roba. I ne vjerujem da tako brzo će se vratiti transport roba na ovaj naš deseti koridor, ako mi sada ne poduzmemo, znači odlučne korake. Imamo još vremena do 2020. Znamo da je problem i izgraditi projekte i studiju utjecaja na okoliš i sve što to zahtijeva. Ali jednostavno krajnje je vrijeme kao što sam rekao sad ili nikada se u to upustimo, jer inače željeznica će izgubiti smisao svog postojanja.
Hvala. Sljedeća je replika uvaženog zastupnika Josipa Đakića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Ćosić, dobro ste govorili o tome kako je smanjen broj željezničkih prijevoza i kako je brzina apsolutno smanjenja. No, desetci su ugašeni zbog nerentabilnosti pružnih pravaca koji su bili funkcionalni. Ja bih se osvrnuo i na ono što se govori o plovnim putevima. Plovni putevi u RH su totalno zapušteni i devastirani. Oni uopće ne prate … [[Govornik se ne razumije.]] konvenciju, ne poštuju ono što je nužno i potrebno. Potrebno je da se jedan plovni put poveže sa željezničkim pravcima i tako se ostvari najjeftiniji prijevoz tereta i roba. To je ono što sigurno u budućnosti moramo učiniti, to je ono što je sigurno najjeftinije i najbrže. Sve se je svelo na putne pravce i najveći dio tereta se prevozi zapravo cestovnim koridorima i cestovnim pravcima, a možemo koristiti plovne puteve i Drave i Save i Dunava, a onda ih povezati sa željezničkim transportom. I to je ono što bi činilo Hrvatsku dobro povezanom i dobro umreženom ovim alternativnim pravcima, a ne zatrpanim prometnicama na našim cestama punih teretnih vozila, punih prometnih nezgoda, punih smrtnih slučajeva i svega onoga što u konačnoj detaljnoj raspravi doprinosi samo nazadovanju, a ne napredovanju. Stoga smatram da je rješavanje plovnih puteve nužno i potrebno naredbom Ministarstva prometa regulirati kako bi bile direktive EU ispoštivane, kako bi bili čisti plovni putevi, kako bi se moglo ploviti do odredišta koja su definirana u strategija i koja su se obavezala prema europskim konvencijama.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Pero Ćosić.
Hvala lijepo. Kolega Đakić, pa evo dobro ste to primijetili. Naime, rijeka Sava od naše granice sa Srbijom i do Siska je međunarodni plovni put, Dunav je međunarodni, Drava je do Osijeka, znači imamo rijeke koje su sastavni dio međunarodnog plovnog puta, međutim plovnost njima nije moguća osim kada su određeni vodostaji jer nijedna nije uređena plovni put nije uređen u onu kategoriju za koju propisuje međunarodni plovni put, znači koja je kategorizirana za te rijeke. Duži niz godina se ništa ne poduzima, bivša vlada je ukinula čak u Upravu za unutarnju plovidbu, što evo nadam se da će ovo ministarstvo vratiti. Mi znamo da je to uprava u odnosu na pomorsku plovidbu da je to mala uprava, ali njoj treba dati značaj jer se nikada neće pokrenuti unutarnja plovidba koja je jako bitna i jako važna za transport tereta bilo u kombiniranom prevozu bilo direktno na rijekama. Ono što svakako treba poduzeti znači nastaviti sa izgradnjom i modernizacijom ovih luka koje su započete i u Slavonskom Brodu i u Vukovaru i u Sisku, a ovaj strateški projekt Dunav-Sava njega treba prirediti i treba ga da li dati u izgradnju u koncesije ili neki drugi vid jel to je zaista će biti kičma na unutarnjim plovnim putevima i povezivanje i Save sa Dunavom. Hvala.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je onaj SDP-a u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Siniša Hajdaš Dončić. Izvolite.
Potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Zakon ima svega deset članaka, dakle tri i pol stranice od čega ih je šest isključivo tehničke naravi. Prva tri su definicije i polazišta, a zadnja tri su završene odredbe. Članci 4., 5., 6. i 7. su prepisani iz nadležne direktive. Tako da zapravo članak 4. zakona predstavlja članak 1. iz direktive, a članak 5. zakona članak 4. iz direktive, a članak 6. zakona je članak 8. i 9. iz direktive i članak 7. zakona je članak 3. iz direktive. Ukupno direktiva ima 12 članaka. To je prepisano i ovom zakonu se radi isključivo usklađivanje zakonodavstva RH sa EU-om. E sada ono što je zanimljivo u tom zakonu. Recimo u članku 6. stoji kako je dozvoljeno da bruto masa vozila koje je … transportu 42 odnosno 44 tone ovisno o broju osovina, što je malo kontradiktorno s najvećom dozvoljenom masom koja je u Hrvatskoj 40 tona. E sada pitanje, da li takav prijevoznik prijavljuje izvanredan prijevoz, ali za isti ne plaća naknadu ili plaća umanjenu naknadu, dakle to je prvo pitanje. Drugo pitanje, zakon predviđa dva milijuna kuna kao trošak za provedbu istog u 2017., isto toliko i u 2018., dakle radi se o sredstvima za poticanje kombiniranog prijevoza odnosno destimuliranje cestovnog, tj. stimuliranje željezničkog transporta. Poticaj bi bio u vidu djelomičnog ili potpunog oslobođenja od godišnje naknade za uporabu cesta, koje se plaća po registraciji vozila što će naknadno ministar definirati pravilnikom. Dakle tu treba biti skraćeni rok definiranja pravilnikom. E sada, tih dva milijuna kuna godišnje čini se malo neozbiljno. U principu ja ovdje vidim samo da se zadovolji teorija jednako formi, forma jednako teorija jer primjerice dakle 2015. vlada je smanjila naknadu prevoznicima ne istinabog za tu namjenu nego za drugu namjenu, to je bilo kroz rasterećenje parafiskalnih nameta i to je bio nekih sto milijuna kuna godišnje, a pitanje da li su bili toliki efekti za gospodarstvo osobito za prevoznički sistem. Dakle govorim o sto milijuna kuna manje parafiskalnih nameta, sada govorimo o dva milijuna kuna sredstava za kombinirani prijevoz. Sljedeća stvar je da tih dva milijuna kuna nije generalno ništa, znači upitno je da li će zakon zaživjeti i da se vraća svom početnom postulatu da je to zakon koji zadovoljava teoriju tj. formu. I još jedna stvar, a to je da je tih dva milijuna kuna će biti trošak Županijskih uprava za ceste, a nisam vidio oko registracije vozila nisam vidio u zakonu … zakona ili u nekim aktima na koji način će se to kompenzirati Županijskim upravama za ceste. I ključno je to da je moglo po našem mišljenju, dakle po mišljenju Kluba zastupnika i zastupnica SDP-a da je mogao Fond za energetsku učinkovitost i zapravo trebao biti uključen u subvencioniranje kombiniranog prijevoza. To je u EU definitivno prihvatljivo, ali vjerojatno je razlog da je fond u Hrvatskoj kao što smo čuli iz prethodnih izlaganja ostao bez sredstava. Da fond sudjeluje s nekim vidom subvencije, a ne da se prebacuje na regionalnu samoupravu moje mišljenje da bi vjerojatno i zakon zaživio jer je prema informacijama koje su vidljivi i dostupni, dakle fond je u 2016. imao u planu za promet oko 140 milijuna kuna, a potrošio je tek 36 milijuna kuna. Vjerojatno za elektromobile i bicikle. Stoga će Klub zastupnika SDP-a zbog ovih primjedbi koje imamo zapravo biti suzdržan kod donošenja ovog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je ona uvaženog zastupnika Željka Lenarta. Izvolite.
Evo poštovani predsjedavajući. Pa evo ja se stvarno čudim kolegama iz HDZ-a kada oni komentiraju da bismo trebali pročistiti putove zašto nam riječni putovi ne funkcioniraju. Mislim, gospodine Đakić, vi ste ovdje već jedno četvrti mandat koliko me sjećanje ne vara. Ja vas pitam tko je svih ovih godina [[Upadica Reiner: Kolega, oprostite, vi replicirate uvaženom zastupniku Hajdaš Dončiću.]] Ma smijem se malo osvrnuti, je li tako? Malo je širi kontekst [[Upadica Reiner: Da, da, ali ne možete replicirati drugome zastupniku.]] Dobro, oprostite, izvinjavam se. Znači, svih ovih godina znamo jako dobro tko je upravljao željeznicama, tko je upravljao riječnim putevima, prijevozom, tko je upravljao Hrvatskim auto-cestama, i danas raspravljamo o tome da nam željeznice nisu dobre, da su one lošije prije nego što smo nekada studirali, da su nam truli pragovi, da je brzina mala, da rijekama ne plove brodovi. Republika Hrvatska ne vadi šljunak iz Save, Bosna ga vadi. Zbog toga što ga mi ne vadimo riječni putovi nam nisu prohodni. Ovdje pokušavamo pomoći autoprijevoznicima kamionskima, oni stvarno jesu u teškom položaju zbog velike konkurencije i konkurencije koja je iz Europske unije i svaka pomoć je njima dobro došla. No međutim, postoje tu još mnoge stvari koje bismo mogli uštedjeti na ovoj emisiji CO2, tu su ljudi koji se voze na auto-plin i oni su pri registraciji kažnjeni s određenim iznosom kad registriraju svoja vozila umjesto da im se tih 600 kn skine pa bi više ljudi vozilo se na auto-plin i smanjilo emisiju CO2. Mislim da je željeznica u najlošijoj situaciji u kojoj je. Sve vlade su ovu željeznicu, prema njoj su se odnosile maćehinski i danas ne samo da nemamo određeni broj vlakova koji su nekada vozili nego imamo sramotne brzine pa ih maltene možete i traktorom pestići. Ja apeliram i na vladajuće, ali na oporbu da stvarno počnemo raditi na tome da pomognemo i autoprijevoznicima, ali i da pomognemo i željeznici, u krajnosti i hrvatskom narodu da se konačno dostojno i brže vozi, da može 100 km prijeći za sat i pol, najmanje željeznicom, a ne za 3 sata. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik. Nema. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Hajdaš Dončić, vi ste u svome izlaganju naveli da je za provedbu ovog zakona za kojeg se slažemo da ga treba donijeti i uskladiti s direktivama Europske unije, osigurano svega 2 milijuna kuna u narednu godinu i 2 u 2018. godinu, i slažem se da je to puno premalo, da uz ovaj zakon treba još niz mjera, projekata i više sredstava da bi se stvarno pomoglo gospodarstvu Hrvatske, da bi se riješilo prometne čepove koje imamo na hrvatskim željeznicama između Slavonije i Zagreba. Riješeno je samo 40-tak kilometara od Novske do Okučana. I što je s daljnjim investicijama? Zašto to nije intenzivnije rađeno, to i vi možete odgovoriti zašto nije intenzivnije rađeno. I sigurno tako da treba riješiti plovnost rijeke Save jer u prošlom sazivu je obećano da će se riješiti sedrena barijera prije Slavonskog Broda. Trebalo je manje od 2 milijuna kuna da se to napravi, nije napravljeno. A isto tako investicije u luke, riječne luke, Slavonski Brod, Vukovar, Osijek, ne idu onim tempom kojim bi trebali da bi ovakav zakon i mjere koje želimo kroz provedbu ovakvih zakona postigli. Prije svega, 5, 6 milijuna kuna koliko se godišnje investira u luku Brod, na njenu modernizaciju i za terminal za pretovar kamiona na željeznicu, je puno premalo. Pa vas pitam zašto se tako malo investira, a svi želimo da se Slavonija i Baranja razvije, a da ne spominjem kanal Dunav-Sava koje su sve zemlje dunavske regije stavile u strateške dokumente i u prioritet. Sad se o njem šuti zašto se ne ide s daljnjom izgradnjom ovog projekta iako je započet jednim dijelom od Babine Grede do Sikirevaca. Dio te trase je izgrađen. Zašto se to dalje ne spominje i to je preduvjet da bi se ovakvi zakoni provodili. Hvala.
Hvala. Odgovorit će poštovani zastupnik Siniša Hajdaš Dončić.
Hvala lijepo. To je jedan suštinski problem koji potječe iz jedne vrlo jednostavne činjenice, a to je, nažalost Hrvatska je u Europsku uniju ušla malo prekasno. To je isto kada dolazite, da se malo našalim, na party u 3 ujutro više nema ničeg. Nema cuge, nema ničeg. Pa tako smo ušli malo prekasno u Europsku uniju kada su već koridori bili određeni. Ja sad ne želim ulaziti dublje u raspravu, no međutim, nažalost kažem za Slavoniju taj koridor nije strateški, ne možete ga sufinancirati od strane, reći ću zajedničkog ulaganja Europske unije. Možete samo financirati taj koridor od Rijeke do madžarske granice do Bortova. Jer to je tragedija. Na to Hrvatska zapravo nije imala nikakav utjecaj jer je prekasno ušla u Europsku uniju. To je problem i s kanalom Dunav-Sava jer nije u operativnom planu bio. To je problem s Bosnom i Hercegovinom i s čišćenjem korita Save. Dakle, imate previše stvari na koje vi ne možete utjecati. Dakle, ne da branim sad postojećeg ministra, to je samo činjenica. Jer, to je ključni problem. Kažem, za promet smo malo prekasno ušli u Europsku uniju. Mogli smo neke stvari raditi puno ranije sami i onda možemo tek koristiti koncesiju. Sad će biti to jako teško raditi. Evo čisto jedan moj osobni komentar. Hvala lijepo.
Hvala. Za pojedinačnu raspravu se javio uvaženi zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicima i suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Pa uglavnom je u ovom zakonu koji je doista vrlo kratak i koji predstavlja usklađivanje s europskom direktivom već sve rečeno. Ja bih samo htio dati jedan drugačiji pristup ovom zakonu od onoga što je do sada u raspravi i o čemu je bilo govora. Dakle, kombinirani prijevoz podrazumijeva prijevoz roba u posebnim teretnim jedinicama na vozilima najmanje dviju prometnih grana, pri čemu se na mjestima gdje se sučeljavaju vozila različitih prometnih grana ne manipulira robom. To znači da je moguće uspostaviti kvalitetan kombinirani prijevoz u Republici Hrvatskoj, potreban strateški pristup u razmišljanju i izgradnji prometnih pravaca koji mogu ispuniti ovu zadaću kombiniranog prijevoza što držim da je iznimno važno kako bi s jedne strane smanjili trošak u prijevozu roba, a s druge strane kroz taj drugi vid prometa, jeftiniji i ekološki prihvatljiviji doprinijeli zaštiti okoliša. To je u stvari bila i najvažnija intencija zbog čega se donose i direktive i zbog čega se sufinancira, subvencionira kombinirani prijevoz u Europi pa onda i u Hrvatskoj. No da bi se ostvario kombinirani prijevoz u Hrvatskoj jer govorimo o zakonu koji će se provoditi na prostoru Hrvatske potrebno je strateški promišljati taj kombinirani prijevoz i njegov razvoj. Žao mi je što je u međuvremenu nakon što je u ime kluba SDP-a izlaganje iznio i svoju raspravu u ime kluba iznio bivši ministar prometa gospodin Siniša Hajdaš-Dončić jer čitavo vrijeme mandata Vlade Zorana Milanovića pokušali smo ovdje u ovoj sabornici raspraviti Strategiju prometnog razvoja RH. Ja moram reći da je ta strategija koja bi u bitnome odredila razvoj kombiniranog prijevoza u RH donesena 2015. godine, gotovo bez ikakve rasprave u hrvatskoj javnosti a posebno bez ikakve rasprave u Hrvatskome saboru. Ja se sjećam strategije koja je njoj prethodila koja je donesena 1999. godine kada je Hrvatski sabor o toj strategiji raspravljao tri dana. Vlada Zorana Milanovića takvu istu, odnosno sličnu a čini mi se i manje kvalitetnu strategiju donijela za svega 15 sekundi rasprave na sjednici Vlade. Zašto ovo govorim? Ovo govorim iz razloga što se tom strategijom je trebalo odrediti u financiranju upravo onih prometnih pravaca koji bi mogli u Hrvatskoj potaknuti kombinirani prijevoz. Već je bilo riječi jutros o raspravi kako je, kako su dvije temeljne grane prometa koje omogućuju jeftiniji promet roba i doprinose zaštiti okoliša a to željeznica i unutarnja plovidba u Hrvatskoj potpuno zapuštene. I jesu. No moram reći da je, da praktički nakon rata i nakon mirne reintegracije Hrvatskog Podunavlja Hrvatska je iznimno puno uložila u razvoj prometnih pravaca u Hrvatskoj, doduše u cestovni promet koji jest najskuplji oblik prometa roba ako ga se uspoređuje sa unutarnjom plovidbom i sa željeznicom. I tih prvih 10 godina ovoga stoljeća je bilo prioritetno označeno, određeno ulaganjem u cestovni promet, u razvoj, izgradnju autocesta i državnih cesta, doduše financiranih javnim sredstvima uz zaduživanje RH što je doprinijelo rastu javnog duga. I sada nam u ovom drugom dijelu, drugom desetljeću preostaje da upravo razvijamo kombinirani, odnosno one grane koje doprinose uspostavi i razvoju kombiniranog prijevoza iz sredstava EU što EU svojim fondovima i potiče i kada je riječ o željeznici i kada je riječ o unutarnjoj plovidbi. Pri tome moram reći da je unutarnja plovidba kod nas potpuno zapuštena ne samo iz razloga što se u nju ne ulaže dovoljno nego prvenstveno iz razloga što se u nju nije niti moglo ulagati dok se ne uspostave odnosi sa, kvalitetni odnosi sa Bosnom i Hercegovinom koji će omogućiti rehabilitaciju plovnog puta rijeke Save. Kada govorimo o rijeci Savi, kada govorimo o uspostavi unutarnje plovidbe onda moramo znati da je u tu svrhu i osnovana Međunarodna komisija za sliv rijeke Save čija je jedna od temeljnih zadaća pomoći državama članicama, to znači i Hrvatskoj i Srbiji i Bosni i Hercegovini i Sloveniji da se uspostavi plovnost rijeke Save, barem na razinu 1990. godine. U ovom trenutku to nije niti moguće zbog toga što nisu uspostavljeni takvi odnosi koji mogu realizirati kako rješavanje tehničke dokumentacije tako i ishođenje lokacijske dozvole i građevinske dozvole i kako bi se onda sredstvima EU, europskih fondova uspostavila plovidba rijekom Savom, govorim najmanje na razinu one koja je bila do 1990. godine. Naime, mi smo danas svjedoci da se u, da na unutarnjoj plovidbi čak manje od 0,2 ukupnog prometa roba u RH odvija na unutarnjoj plovidbi a to je do … [[Govornik se ne razumije.]] bilo negdje oko 6, čini mi se gotovo 6% se ukupnog prometa odvijalo na unutarnjoj plovidbi. Prema tome, zadaća ove Vlade i ovog ministarstva jest da se doista krene u projekt uređenja i rehabilitacije plovnog puta rijeke Save kako bi se upravo oživio istok Slavonije o čemu je prije bilo riječi kako bi se ulagalo i u Sisak i u Slavonski Brod i u Osijek i u Dunav, dakle sve naše riječne luke. Šteta je što je bivša Vlada ukinula Agenciju za unutarnju plovidbu čije je sjedište bilo u Vukovaru a čija je temeljna zadaća bila razvoja unutarnje plovidbe pa i tako, odnosno prvenstveno i uređenja rijeke Save ali i u svakom slučaju i Drave i izgradnje luke na Dunavu. Dakle ono što želim reći, da bi se uopće ovaj zakon mogao realizirati potrebno je urediti onaj dio kombiniranog prijevoza koji omogućuje njegovu provedbu. Jasno je da podatak da ćemo za tu svrhu u državnom proračunu izdvojiti svega 2 milijuna kuna sam po sebi dovoljno govori. To u prvom redu govori da nemamo dovoljno prijevoznika koji mogu apsorbirati više sredstava iz državnog proračuna. A s druge strane što je žalosnije, govoriti o činjenici da mi naime nemamo niti mogućnost da bismo i drugim korisnicima kombiniranog prometa u RH ostavili takvu mogućnost. Osim ako pored željeznice i ako pored unutarnje plovidbe izdvojimo i morski promet gdje je RH jako, jako puno uložila u izgradnju morskih luka. Kroz proteklih 15-ak godina u hrvatske morske luke pa tako i dvije najvažnije Rijeku i Ploče, kao dvije najvažnije teretne luke uloženo je oko 650 milijuna eura, opet u velikom dijelu zaduženjem, zaduženjem RH Ali ukoliko izgradnjom i dovršetkom izgradnje projekata i u Rijeci i u Pločama ne odgovorimo izgradnjom onog vida kombiniranog prometa a to je željeznica i tih će 650 milijuna eura ostati novci koji su upotrjebljeni u izgradnju infrastrukture koja se nećemo moći oplemeniti. Prema tome, zadaća ove Vlade, zadaća ovog ministarstva jest ne samo da … [[Govornik se ne razumije.]] ovaj zakon o kombiniranom prijevozu nego ono što je važnije a to je omogućiti da saživi kombinirani prijevoz u RH a to je ulaganjem prioritetno u željeznicu i to na onim koridorima za koje ćemo dobiti novce iz EU i ulaganjem u unutarnju provedbu a to je prije svega u rehabilitaciju plovnog puta rijeke Save, izgradnju Siska, izgradnju Slavonskog Broda, izgradnju Osijeka i uređenje luke u Vukovaru. Ako to uspijemo napraviti to su ogromni novci za koje se mogu sredstva dobiti u EU ali ako to ne napravimo onda ovaj zakon sam po sebi koliko god jest implementacija direktive u hrvatsko zakonodavstvo ostati će mrtvo slovo na papiru. Hvala.
Hvala. Imamo na vaše izlaganje jednu repliku to je ona uvaženog zastupnika Tomislava Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Bačić, i sami ste na kraju rekli u svojoj raspravi da ako ne budemo razvijali željezničke koridore, dakle kompletnu željezničku infrastrukturu neće ni ovaj zakon zaživjeti a u tom smislu mislim jedna opaska na vaše izlaganje. Vi možete sad na bivšu Vladu Zorana Milanovića svaljivati krivicu ali ovaj problem je, dugo se već vodi, 25 godina. 25 godina već taj problem postoji u RH. Dakle željeznički prijevoz a vidimo i prema pokazateljima, to smo na odboru čuli od uvaženih predstavnica ministarstva da svakim danom sve više opada željeznički prijevoz a na uštrb cestovnog prijevoza. Ono što sam htio zapravo reći i s vama se tu slažem mi nećemo s ovim zakonom postići ne samo to ako ne budemo sami donosili kvalitetne strategije, već ako ne uvjerimo doista prijevoznike da je to u interesu, njihovom interesu. Dakle ovaj poticaj direktno ide na oslobađanje nekakvih davanja koja oni imaju, međutim njima budući da oni postoje na tržištu, budući da cijena nafte svakim danom se mijenja njima je naravno u interesu prevesti što veću količinu robe u jedinici vremena. Ako ih mi ne uvjerimo da to doista će za njih, da će imati benefite, na ovaj način da će dobiti oslobađanje i od davanja za ceste, prilikom tehničkog pregleda vozila za naknadu za ceste i u drugim oblicima. Da je to njima doista isplativo, oni neće se odlučivati na ove mjere jer će im možda to čak biti opterećenje. No zašto bi sad pretovarali na željeznički prijevoz pa onda ili ovdje u slučaju prijevoz vodama. Ako im na ovaj način mogu osigurati veći profit. Dakle osim općeg interesa tu je i pojedinačni interes svakog prijevoznika koji ne trebamo zanemariti i tek ako pravilnom strategijom ovo što ste vi govorili i prometne povezanosti onda i pravilnim mjerama prema poduzetnicima posebno prijevozničkom sektoru može ovaj zakon zaživit.
Hvala. Odgovorit će poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega … Hrvatska je jako puno uložila u prometni sustav, jako puno. I to sam i rekao, prvenstveno u izgradnju cestovne prometne infrastrukture, to su ogromni novci, vrlo velike novce uložila je u izgradnju morskih luka rekao sam oko 650 milijuna eura. Značajne novce u ovom trenutku ulaže u zračni promet, u izgradnju, u uređenje zračnih luka međutim na ovom djelu o kojemu sam govorio i koji se rekao bih u najvećoj mjeri dotiče ovog zakona to su željeznice i unutarnja plovidba. Tu smo zakazali. Što se tiče unutarnje plovidbe donekle opravdanje možemo imati u činjenici da je riječna plovidba, odnosno unutarnja plovidba stradala za vrijeme Domovinskog rata i to je bio temeljni razlog zašto je nestao promet na Savi kao najdužem plovnom putu u RH. Rekao sam da zamjeram bivšoj Vladi tri stvari, prvu stvar to je što najvažniji strateški dokument koji možda više nego i strategija regionalnog razvoja doprinosi i regionalnom razvoju Hrvatske a to je Strategija prometnog razvoja Hrvatske. Taj dokument je morao proći kud i kamo veću javnu raspravu, biti sveobuhvatniji, biti i ovdje, vi ste bili u tom mandatu u Saboru, nismo ga uopće iako sam nekoliko puta u ime kluba s ove govornice tražio da mi o tome nešto kao saborski zastupnici možemo reći. Nije to došlo, nismo o tome odlučivali. To je jedna stvar. I druga stvar, mislim da smo, mislim da je u tom mandatu propuštena ipak prilika a imali su već na određeni način u vrlo visokoj fazi pripreme dokumentacije za uređenje plovnog puta rijeke Save. I tu sam rekao da je sada to izazov i zadaća ovoj Vladi i žao mi je što je ukinuta agencija koja se samo time imala i baviti, to je Agencija za unutarnju plovidbu koja je pripojena Hrvatskim vodama. Mislim da to nije dobro rješenje upravo iz ovog razloga koji sam iznio u svojoj raspravi. Hvala.
Hvala lijepa. I sada će završnu riječ imati uvažena državna tajnica u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture gospođa Maja Markovčić Kostelac. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Evo dozvolite mi prvo odgovorim na postavljena pitanja a potom nekoliko riječi o ovom strateškom okviru. Znači što se tiče financijskih učinaka činjenica jeste da smo u prijedlogu ovog zakona naznačili da je za provedbu ovog zakona neposredno potrebno oko 2 milijuna kuna u 2017. godini. Obzirom da su to procjene temeljene na dosadašnjem korištenju kombiniranog prijevoza od strane hrvatskih prijevoznika. Na temelju analize koju ćemo provesti tokom 2017. godine i u odnosu na realne potrebe osigurat će se naravno drugačiji iznos sredstava u 2018. godini što iz državnog proračuna što kroz sredstva Fonda za energetsku učinkovitost. Naime, vidjet ćemo koliko će biti apsorpcijska, ona će zavisiti naravno i o svim drugim mjerama koje ćemo na poticanju kombiniranog prijevoza zapravo uvesti i ponuditi. Kada je riječ o pitanju koje se odnosilo na masu vozila sadržanom u članku 6. upravo ovaj zakon predviđa dakle izuzeće kao lex specialis u odnosu na opća pravila o osovinskoj masi vozila kako bi stimulirao korištenje kombiniranog prijevoza. I ne to se neće koristiti, odnosno neće smatrati posebnim prijevozom i neće biti izvrgnuto naknadama koje za poseban prijevoz su predviđena u posebnom zakonu. Što se tiče ovih strateških pitanja o kojima je danas bilo ovdje riječi kao zemlja koja smo prije dvadesetak godina zapravo krenuli u revitalizaciju prometne infrastrukture i njihov razvoj moramo biti svjesni činjenice sa neke stvari u povijesti nismo mogli preskočiti i da sve traži svoj određeni tijek. Mi smo razvili cestovnu infrastrukturu jer je ona bila zapuštena i neadekvatna za odgovarajući razvoj. Velika sredstva su uložena u pomorsku infrastrukturu i taj sektor počinje lučiti svoje rezultate. U ovom trenutku moramo se usmjeriti i to je neka strateška odrednica ove Vlade i u tom pravcu ćemo mijenjati i Strategiju prometnog razvitka prema upravo onim vidovima prijevoza koji su kao sastavnice kombiniranog prijevoza do sada bile zapuštene. Ovdje govorimo, dakle o željezničkom prijevozu, prije svega o teretnom segmentu, ali i o putničkom i o plovidbi unutarnjim plovnim putevima. Čvorišta kao logističke centre koji povezuju različite grane kombiniranog prijevoza također ćemo različitim mjerama stimulirati i biti će ih potrebno razviti. Imamo veliku mogućnost da koristimo sredstva EU, ali zato je potrebno razviti projekte i u tome moramo biti značajno brži. Moramo jačati naše kapacitete za apsorpciju. To znači da sva ona zakonodavna i druga, druge prepreke na koje nailazimo u razvoju takvih projekata valja otklanjati. Mi moramo početi razgovarati o digitalizaciji prometa i u tom smislu trebamo unijeti određene snage u razvoj digitalnog društva. Vjerujem da ćemo to i kroz ovaj novi Ured za digitalizaciju Vlade moći postići. Naime, promet budućnosti je nešto o čemu zapravo trebamo razgovarati danas jer će nam ta budućnost doći mnogo prije nego što to možemo očekivati. Željeznica je definitivno strateški prioritet ove Vlade jednako kao i unutarnji plovni putevi. Činjenica jeste, da kada govorimo o prometu na unutarnjim plovnim putevima moramo znati da govorimo o multilateralnom okviru, dakle da tu nismo sami. Potpuno je nedostatno da razvijamo infrastrukturu na našem dijelu plovnoga puta kada ga dijelimo sa susjednim državama. I zato nam je upravo okvir kroz … [[Govornica se ne razumije.]] komisiju, kroz Dunavsku komisiju, okvir kroz koji možemo osnažiti ne samo infrastrukturne projekte i koristiti onda sredstva CEF-a već i ove logističke, dakle organizacioni i operativni segment koji je za učinkovitost prometa jednako bitan. Ja vjerujem da ćemo i u ovom Domu moći razgovarati o novom strateškom okviru prometne politike kao zaista žile kucavice uopće gospodarskog razvoja zemlje, a u tom kontekstu ovaj zakon je jedan kamenčić i treba ga tako promatrati. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Tomislava Žagara. Izvolite.
Uvažena gospođo Markovčić Kostelac, evo dozvolite da kraj iz kojeg dolazimo uputim jedan apel evo budući da ste sad ovdje. Dakle, riječ je Podravskom ipsilonu, cesti od Vrbovec dva prema Bjelovaru i Virovitici. Tamo je u fazi izgradnja od Vrbovca dva do Farkaševca, onda je dio isprojektiran do Bjelovara, da se doista sve poduzme da ta cesta što prije zaživi. Jer sve ovo što vi govorite i strategija i kad govorimo o poticajnim mjerama za kombinirani prijevoz sve to će uroditi plodom onda kad budemo imali sigurnost na cestama. Mi imamo državnu cestu D2 i državnu cestu DC34 koja ide od Slatine prema Miholjcu. Te ceste su vam u vrijeme kad ljudi idu na posao, te ceste su doista ceste smrti. Vrlo su opasne i ako se u tom smjeru i u strategijama ne bude razmišljalo i u skladu i sa ovim zakonima i drugim poticajnim mjerama, dakle neće biti niti dovoljne sigurnosti u prometu. Dakle, ovaj zakon ima širu dimenziju od onoga što se želi postići, te vas u tom smjeru i apeliram da učinite sve da se ti radovi ubrzaju.
Evo odgovorit će uvažena državna tajnica.
Da, zahvaljujem na ovom upitu. Sigurnost cestovnog prometa jedna je mnogo šira tema. Infrastruktura tek je jedan segment koji utječe na sigurnost cestovnog prometa. Prema tome, mi radimo i zajedno sa kolegama iz drugih ministarstava na cijelom paketu mjera kako unaprijediti sigurnost cestovnog prometa. U okviru toga je naravno i podizanje razine sigurnosti i kvalitete same infrastrukture. Ali kao što kažem to nije jedan i jedini preduvjet, a upravo razvojem kombiniranog prijevoza i usmjeravanjem dijela prometa na druge vidove prometa pospješuje se i sigurnost.
Hvala lijepa. S time bih ja zaključio raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Sljedeći je konačni prijedlog Zakona o kombiniranom prijevozu tereta, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 53. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o kombiniranom prijevozu tereta. Molim uključite se. Glasujmo. Glasovanje je završeno. Većinom glasova 101 za, 26 suzdržanih i bez glasova protiv donesen je Zakon o kombiniranom prijevozu tereta.
Prelazimo na sljedeću točku, a to je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o pristupanju Europske zajednice Međunarodnoj konvenciji o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe – EUROCONTROL od 13. prosinca 1960. kako je u nekoliko navrata izmijenjena te usuglašena Protokolom od 27. lipnja 1997., hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 49. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172., 204. i 206. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Sukladno članku 206. Poslovnika prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu čija ste izvješća primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Uvažena državna tajnica u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture gospođa Maja Markovčić Kostelac. Izvolite.
Hvala lijepa. Ovo je dakle jedan od onih ratifikacijskih zakona, zakona kojim se potvrđuje međunarodni ugovor u ovom slučaju Protokol o pristupanju Europske zajednici Međunarodnoj konvenciji o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe Eurocontrol od 13. prosinca 1960. kako je izmijenjen i dopunjen, te bi on temeljem Ustava postao dio unutarnjeg pravnog poretka RH po snazi iznad zakona. Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe, dakle Eurocontrol osnovana je Međunarodnom konvencijom o suradnji o sigurnosti zračnog plovidbe 1960. godine, a kao što sam već rekla u nekoliko navrata izmijenjena Protokolima iz 1970., '78., '81. i zadnji Protokol iz '97. godine. Hrvatska je ovaj Protokol popisala 2002. godine i njime se u bitnome uređuje pristupanje Europske zajednice, danas EU međunarodnoj konvenciji pa je uvjet za stupanje na snagu ovoga Protokola upravo vezan za ratifikaciju ovog Protokola od strane svih država članica EU, te stoga ne čudi da Europska komisija zapravo potiče države članice da čim prije okončaju ovaj ratifikacijski postupak. Svrha ovoga pristupanja je da se pomogne Europskoj organizaciji za sigurnost zračne plovidbe u ostvarivanju ciljeva predviđenih ovom konvencijom, a to je poglavito da bude jedno i učinkovito tijelo zaduženo za utvrđivanje politike upravljanja zračnim prometom Europe. Europska zajednica prema odredbama predmetnog Protokola, obavlja svoje nadležnosti prenesenoj od strane njezinih država članica u pitanjima koja su obuhvaćena konvencijom te je ovlaštena biti predstavljena i uključena u rad svih tijela Eurocontrola, a glasačka prava će ostvarivati od strane Europske zajednice ili njezinih država članica, ovisno o tome da li se odluka odnosi na pitanje koje iz direktne nadležnosti Europske zajednice ili je u nadležnosti država članica. Europska zajednica će prema odredbama predmetnog Protokola primjenjivati na službene rute zračne plovidbe, te odnosne prilazne i aerodromske službe zračnog prometa u području letnih informacija njezinih država članica i u okviru granica teritorijalne primjene ugovora o osnivanju Europske zajednice. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala. Onda prelazimo na raspravu. I u ime Kluba zastupnika HDZ-a riječ će uzeti uvažena zastupnica Ljubica Maksimčuk. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o pristupanju Europske zajednici Međunarodnoj konvenciji o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe Eurocontrol od 13. prosinca 1960. godine. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU, te se u prilogu dostavlja izjava o njegovoj usklađenosti s pravnom stečevinom EU. Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe Eurocontrol osnovana je Međunarodnom konvencijom o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe od 13. prosinca 1960. godine. Godine 1993. ugovorene stranke ove konvencije pokrenule su postupak revizije, a isti je završen 1997. godine. Cilj revizije bio je proširiti nadležnost Eurocontrola na sve aspekte upravljanja zračnim prometom, kao i uspostavljanje učinkovitijih mehanizama odlučivanja time jačajući disciplinu svojih država članica. Protokol je u nekoliko navrata izmijenjen, te usuglašen Protokolom od 27. lipnja 1997. godine. 8. listopada 2002. godine u Bruxellesu je 30 država potpisalo Protokol, među njima i RH, te Europska zajednica. Od 8. listopada 2002. godine protkolo je potpisalo još 10 država. Protokolom se uređuje pristupanje Europske zajednice Međunarodnoj konvenciji o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe Eurocontrol, te utvrđuju uvjeti toga pristupanja, nadležnost, glasačka prava i međusobni odnosi. RH je jedna od nekoliko preostalih država potpisnica koje još nisu ratificirale ovaj Protokol kao i u tom kontekstu upućeni poziv nadležnih institucija EU RH kao državi članici da u najskorijem roku učini isto i time otkloni mogućnost pokretanja daljnjih postupaka Europske komisije prema RH temeljem članka 258. Ugovora o funkcioniranju EU zbog povrede prava u vezi s nepoštivanjem članka 4. Ugovora o EU. Interes RH je što skorije okončati ovaj pravni postupak, izraziti svoj pristanak kako bi se stvorile pretpostavke da Protokol što skorije stupi na snagu. Kako se u ovoj fazi postupka ne može mijenjati niti dopunjavati tekst međunarodnog ugovora, te se predlaže da se ovaj zakon raspravi i prihvati po hitnom postupku objedinjujući prvo i drugo čitanje. I na kraju, Klub zastupnika HDZ-a prihvat će Prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o pristupanju Europske zajednici Međunarodnoj konvenciji o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe.
Hvala lijepa. S obzirom da se nitko drugi nije javio, zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti za to.
Sljedeći je konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola o pristupanju Europske zajednice Međunarodnoj konvenciji o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe EUROCONTROL od 13. prosinca 1960. kako je u nekoliko navrata izmijenjena te usuglašena Protokolom od 27. lipnja 1997., hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 49. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakon o potvrđivanju Protokola o pristupanju Europske zajednice Međunarodnoj konvenciji o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe EUROCONTROL od 13. prosinca 1960. kako je u nekoliko navrata izmijenjena te usuglašena Protokolom od 27. lipnja 1997. Molim uključite se. Glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 126 za, jednim suzdržanim i bez glasova protiv donesen Zakon o potvrđivanju Protokola o pristupanju Europske zajednice Međunarodnoj konvenciji o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe EUROCONTROL od 13. prosinca 1960. kako je u nekoliko navrata izmijenjena te usuglašena Protokolom od 27. lipnja 1997.
I sada ćemo prijeći na sljedeću točku, a to je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 36 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora, materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Evo, uvaženi ministar zaštite okoliša i energetike Slaven Dobrović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnike i saborski zastupnici. Donošenje ovog zakona nužno je radi uspostave privremenog obračuna naknade za korištenje voda koja se plaća uz cijenu vodne usluge javne vodoopskrbe i to u periodu od 1. listopada 2016. do 1. siječnja 2018. godine, a uzevši u obzir da je Uredba o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva, koja je donesena sukladno Zakonu o ovlasti Vlade RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora, prestala važiti s datumom 1. listopada 2016. godine. Prestankom važenja predmetne uredbe stupile su na snagu odredbe iz izvornog zakona iz 2009. godine koji je uredio način obračuna naknade za korištenje voda na način da se ista obračunava na zahvaćene količine vode na izvorištima i drugim vodozahvatima te kao obveznika odredio isporučitelja vodnih usluga. Naime, cilj zakona iz 2009. godine bio je u duhu načela povrata troškova od vodnih usluga i u skladu s principom korisnik plaća i zagađivač plaća, iz krovne vodne direktive EU, okvirne direktive o vodama, dugoročno riješiti problem gubitaka vode u mreži, a naknadu uskladiti s tehnički prihvatljivim gubitkom vode kao i uspostaviti telemetrijski nadzor zahvaćenih količina vode. Za prilagodbu novim uvjetima isporučiteljima vodnih usluga je ostavljen prijelazni rok prvotno 5 godina, a taj je rok produživan do 1. siječnja 2017. godine i to uredbom koja je prestala važiti 1. listopada 2016. godine. U istim rokovima naknada za korištenje voda nastavila se obračunavati i naplaćivati na isporučene količine vode krajnjim korisnicima odnosno potrošačima. Isporučitelji vodnih usluga u prijelaznom razdoblju nisu postigli očekivanu osposobljenost i nisu osigurali financijska sredstva za sanaciju gubitaka vode u mreži, te isti u prosjeku iznose 46 posto. Zbog ovih razloga primjena modela obračuna naknade za korištenje voda po zahvaćenim količinama vode, a ne po isporučenim količinama vode, dovela bi do značajnih poskupljenja vode, dok cilj sanacija gubitaka ne bi bio ostvaren. Obračun naknade za korištenje voda po zahvaćenim količinama prouzročio bi dodatno financijsko opterećenje korisnika vodnih usluga razlikom u cijeni vodnih usluga između zahvaćene i isporučene vode izravno opterećujući standard građana i poslovanje i financijsku stabilnost isporučitelja vodnih usluga. Stoga se ovim zakonom predlaže uspostava privremenog načina obračuna naknade za korištenje voda, zadržavanje prethodnog odnosno sadašnjeg modela obračuna pri kojem se naknada za korištenje voda obračunava prema isporučenoj količini voda krajnjim korisnicima i to za razdoblje od 1. listopada 2016. do 1. siječnja 2018. godine odnosno dok se ne steknu uvjeti ili dok se ne predloži pravičniji način obračuna s eventualnom izmjenom obveznika i osnovice. Povratno djelovanje odredbi se predlaže iz razloga što predloženi način obračuna naknade za korištenje vode ne mijenja dosadašnji način obračuna te time ne zadire u povećanje računa cijene vodnih usluga za krajnje korisnike te isto u skladu s odredbama članka 90. Ustava Republike Hrvatske da iz posebno opravdanih razloga samo pojedine odredbe zakona mogu imati povratno djelovanje, što je izbjegavanje dodatnog financijskog opterećenja krajnjih korisnika odnosno potrošača svakako jest. Nadalje, ovim zakonom predlaže se integracija namjena za koju se troše sredstva naknade za korištenje voda i naknade za zaštitu voda, tako da se omogući njihova preraspodjela prema projektima koji se sufinanciraju bespovratnim EU sredstvima, a sukladno preuzetim obvezama iz EU direktive o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda i direktive o kvaliteti vode namijenjene za ljudsku potrošnju. Naime, potrebe u planiranim ulaganjima su veće u javnu odvodnju i pročišćavanje otpadnih voda, što je oko 77 posto ulaganje, a prihod s osnove naknade za zaštitu voda niži je od 30 posto od prihoda s osnove naknade za korištenje voda, što će se predloženom integracijom vodnih naknada uskladiti. Također je proširena namjena ovih naknada na financiranje izgradnje priključaka za krajnje korisnike javne vodoopskrbe i javne odvodnje, kao i financiranje nabave opreme za pružanje vodnih usluga. Za vodnokomunalne projekte iz Operativnog programa zaštite okoliša 2007.-2013. koji završava 31.12.2016. godine, za vodnokomunalne projekte osigurano je 199,1 milijun eura, a iz OPKK 2014.-2020. 1,05 milijardi eura. Koliko je važna ova odredba pokazuje podatak da je njenim konzumiranjem budući da je ista bila propisana i Uredbom o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, značajno poboljšano povlačenje EU sredstava u 2016. godini do 25.11.2016. te je ukupna realizacija vodnokomunalnih projekata koji se financiraju iz EU fondova iznosila 806 milijuna kuna, od toga 609 EU sredstava, što je više nego 2014., 2015. godine zajedno. Dodatno treba naglasiti da se predloženim izmjenama zakona predlaže i proširenje i namjena financiranja iz vodnoga doprinosa za gradnju građevina, za navodnjavanje kao i namjene koje se financiraju iz naknade za uređenje voda npr. gradnja regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina, provedba preventivne, redovite, izvanredne obrade od poplava i drugo, također s ciljem veće učinkovitosti korištenja sredstava od vodnih naknada a potaknuti potrebom postizanja veće funkcionale sposobnosti sustava obrane od poplava i osnovne melioracijske odvodnje, ovim zakonom predloženo je i proširenje namjena financiranja iz naknade za uređenje voda, za gradnju i održavanje građevina za detaljnu melioracijsku odvodnju, odnosno financiranje gradnje građevina, urbane oborinske odvodnje. To su akumulacije, retencije, obodni kanali. Uzevši u obzir sve navedeno razvidna je potreba donošenja ovog zakona što je u interesu i građana i isporučitelja vodnih usluga RH kao i ukupnog vodnog gospodarstva u RH. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? A pardon, imamo replike, imamo dvije replike. Prva je ona uvaženo zastupnika Ivana Sinčića.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo ministre Dobrović pričali ste o vodi i ljudskoj potrošnji. Htio bih samo skrenuti pozornost na odluku Ustavnog suda iz 2007. godine u slučaju jedne tužbe iz Opatije kada je Ustavni sud dosudio da se isključenje kućanstva sa vodovodne mreže dakle ne može koristiti kao sredstvo naplate duga za vodu. Prema tome, postavljam pitanje vama kao ministru kakve akcije namjerava napraviti ministarstvo da digne svijest naših građana, da svi budu upoznati sa svojim pravima, da im ne može nitko isključiti vodu zato što neko vrijeme u svom životu nisu u stanju plaćati račune, dakle koje aktivnosti ćete poduzeti da informirate građane o njihovim pravima ustavnim pravima. Druga stvar, koje mjere ćete poduzeti, pošto znamo da je u slučaju komunalca iz Opatije brisan članak u statutu toga društva u kojem piše da je isključivanje moguće, dakle Ustavni sud je presudio da se članak briše, koje akcije ćete poduzeti što se tiče drugih opskrbljivača da se provjere njihovi dakle uredbe, statuti i da se odande izbrišu takvi slični članci kako bi bili usklađeni sa Ustavom.
Hvala. Dobro. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Davora Vlaovića.
Gospodine ministre, u svom izlaganju ste rekli da a i mi to podržavamo se moraju isporučitelji vode osposobiti da budu stabilni a cilj nam je da svaki građanin ima pitku vodu i naravno da ne želimo da se taj teret gubi takav u mreži, prelijeva na krajnjeg korisnika na potrošača jer sigurno da treba uz ovu ekonomsku cijenu vode voditi se i o socijalnim elementima da naši sugrađani imaju vodu i da imaju u svakom trenutku dostatno odnosno da cijenom bude prihvatljiva njihovom kućnom budžetu. U ovom trenutku se dio javnih poslova Hrvatskih voda želi prenijeti kada je riječ o javnoj vodo odvodnji na jedinice lokalne samouprave, vode se razgovori da uz komunalnu naknadu rješenja ta šalju i na uplatnice jedinice lokalne samouprave. Znam da je dosta to izazvalo negodovanja kod načelnika općine su mi se mnogi javili i boje se da nemaju kapaciteta za to, to je jedno, da nemaju usklađene kvadrature posjeda, identične kao za komunalnu naknadu između jedinica lokalne samouprave i Hrvatskih voda. Pa vas pitam što u tom pravcu planirate poduzeti jer je išla inicijativa da se s ovom mjerom odgodi za 2018. obzirom da u 2017. imamo i lokalne izbore. A isto tako ako imate mogućnost odgovoriti šta sa onim vodo isporučiteljima koji nisu riješili vlasništvo na vodocrpilištima. Konkretno crpiliše u Sikirevcima koje opskrbljuje i vodovod Vinkovci, područja Vukovarsko-srijemske županije i dijelom vodovod Slavonski Brod, Brodsko-posavsku županiju. Još uvijek nije riješeno imovinsko pravno i s pravom se mještani općine Sikirevci i susjednih općina pitaju kada će se to regulirati i da li će oni temeljem toga imati određene prihode kako bi osnažili svoje proračune. Hvala lijepa.
Hvala. Izvjestitelji odbora dakle ne žele uzeti riječ? Ne, hvala lijepa. Otvaram raspravu. Prvi je u ime Kluba zastupnika Promijenimo Hrvatsku uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović, nema ga ovdje, gubi pravo na ovo. Sljedeći u ime Kluba zastupnika Živog zida će govoriti uvaženi zastupnik Branimir Bunjac. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Pred nama se danas nalaze izmjene Zakona o financiranju vodnoga gospodarstva koje između ostaloga određuju i cijene vode za krajnje korisnike. Međutim, s obzirom da je ovo pitanje jedno od ključnih i strateških pitanja RH za njezinu budućnost ja bih se htio malo osvrnuti na širi kontekst vodnoga gospodarstva. Naime, Zakonom o financiranju vodnoga gospodarstva još 2009. godine predviđeno je da se voda naplaćuje prema zahvaćenim, znači uzetim na izvoru količinama vode a ne prema isporučenim količinama vode. Međutim, također je tada ostavljen prijelazni rok od 5 godina da isporučitelji vodnih usluga provedu mjere za saniranje gubitka u mreži kako bi one bile prihvatljive. Međutim, oni to nisu učinili. S obzirom na to Sabor je donio odgodu primjene ovoga zakona jer je potpuno jasno da bi njegova primjena bitno povećala cijene vode za krajnje korisnike. Sada se ta primjena zakona ponovno želi odgoditi, ovog puta do 1.1.2018. godine i zato je vrlo važno reći građanima da ovaj zakon predstavlja pravu tempiranu bombu za njihov standard. Znači gubici u vodovodnoj mreži trenutno iznose oko 50% zahvaćene vode što slijedom toga znači da bi se za isto toliko računi krajnjih korisnika primjenom ovoga zakona od 1.1.2018. godine trebali povećati. Ako se to dogodi, a mi upravo sada glasamo da će se dogoditi to znači da će već samim ovim zakonskim izmjenama biti poništeni svi pozitivni učinci ovih skromnih povišica plaća kakve smo imali u zadnje 2 godine. Dakle, ovaj zakon ustvari ne bi se ni na koji način smio primjenjivati a posebno ne prije nego dakle distributeri vode ne riješen problem gubitka vode u svojim sustavima. Pri tom je vrlo važno napomenuti odgovornost javnih tvrtki koje nisu postupile prema potrebnim preporukama javnih tvrtki koje u Hrvatskoj predstavljaju leglo uhljebništva, koje ljude na različite načine maltretiraju prisiljavajući ih ne znam da se spoje na mrežu iako imaju bunare, ili ako imaju svoje nekakve lokalne vodovode recimo na selima koji ne čine dovoljno kada se u nekom području dogodi poplava a istovremeno imaju takve uvjete rada na kakvima bi im pozavidjeli svi djelatnici u Hrvatskoj, imaju ogromne plaće, a koriste brojne povlastice, rade gubitke a nikada nikome za ništa ne odgovaraju jer su politički postavljeni i dakle nemaju obavezu prema građanima. Važno je dakle vidjeti kako mi već sada u ovom trenutku plaćamo vodu. Evo ja sam donio svoj osobni račun za vodu koji iznosi 200 kuna a sama cijena vode iznosi 80 kuna. Znači cijena vode je 80 kuna, a ostalo su različite naknade u iznosu od 120 kuna što znači da 60% ovoga računa iznose naknade a samo 40% voda koju sam ja evo osobno potrošio. Primjenom ovoga zakona od 1.1.2018. udio vode potrošene će se vjerojatno spustiti na 20% a 80% računa ćemo plaćati za vodu koju nismo potrošili. Pri tom također moram napomenuti da je cijena vode kriminalno skupa. Naime, Hrvatska je prema vodnom bogatstvu treća ili peta ovisno o procjenama država u Europi a mi imao cijenu vode koja se kreće od 14,90 kuna po kubnom metru do 15,30 kuna. Što preračunato u eure iznosi otprilike oko 2 eura. Znači 1,98 do 2,3 eura. Istovremeno cijena vode u Madridu iznosi 1 euro kubnog metra, a u trgovinama je litra vode jeftinija za oko 25%. Režije su u Madridu niže za 10% a prosječna plaća tamo iznosi 11 200 kuna. U Milanu u Italiji kubni metar vode košta 3,20 kuna, znači otprilike pet puta niže nego u Hrvatskoj, režije su niže općenito za oko 17% a plaće prosječne iznose 12 800 kuna. U Londonu su režije niže nego u Hrvatskoj za oko 13% a plaće prosječno iznose 18 220 kuna. Pa dajte vi sad nama recite, odgovorite građanima kako je moguće da uz takvo vodno bogatstvo i ovakav standard kakav imamo mi imamo takve cijene vode? Pa mi ćemo vodu još malo plaćati skuplje, već ju sada plaćamo skuplje nego mlijeko a vrlo vjerojatno ćemo ju uskoro plaćati skuplje nego benzin. I sada se još ovim zakonom dakle dopušta da se cijene vode još povećaju za 50%. Ako to vi ne znate predlagatelj zakona ja mislim da je važno da saznaju građani. Evo možemo otići, vrlo jednostavno tu ispred Sabor je trgovina 1,5 litra vode košta 7 kuna. U Sloveniji litra vode košta, 1,5 litra vode 1,10 kuna ili 15 centi. Očito na djelu je ili nesposobnost ili pljačka, a vjerojatno je u pitanju kombinacija i jednoga i drugoga. Također je važno napomenuti da su naši susjedi Slovenci, ni oni nisu daleko odavde možda najviše pola sata autom, donijeli zakon ustavno, ugradili su u Ustav evo nedavno da je voda javno dobro i da vodu dakle ne može biti na tržištu, da vodom samo i jedino može upravljati država i to na način koji je neprofitan. Evo to je dakle članak 70.a slovenskoga ustava. A mi što radimo? Mi dajemo vode u koncesije i omogućavamo tajkunima da zarađuju abnormalne profite dok se građanima povećavaju računi za vodu. Hrvatske je 2015. godine dala 29 koncesija za vodu na kojima su koncesionari zaradili oko 2 milijarde kuna, 2 milijarde kuna ponavljam, a Hrvatska država od toga je uprihodovala 12 milijuna kuna. Znači mi smo bogatstvo vrijedno 2 milijarde kuna, odnosno prihode nečije prodali za 12 milijuna kuna. I pritom se naravno mora postaviti pitanje kome se pogoduje. Kako je moguće da je recimo voda Jamnica izvuče 70 milijuna litara vode i da tu količinu vode plati 12000 kuna, a istovremeno se ista ta količina vode hrvatskim građanima naplati preko milijun kuna. Naravno o ovoj temi bi se moglo još elaborirati tko je nedavno dao vodu Studenac Česima itd. Ali evo ja mislim da ste u biti shvatili da je davanje vode u koncesiju posebno u svijetlu slovenske izmjene Ustava potpuno pogrešno i da ono dodatno daje prigovor na ovo povećanje vode koje je predviđeno predstojećim izmjenama zakona. Također kao što je rekao kolega Sinčić ja moram ovom prilikom spomenuti i to da gotovo svi proizvođači, odnosno distributeri voda se služe protupravnim mjerama prisilne naplate, odnosno isključuju ljudima vodu čime se na najgrublji mogući način krše članak 3. i 21. Ustava koji kaže da je Hrvatska socijalna država i između ostaloga da svaki čovjek ima pravo na život. Čovjek bez vode umrijet će u roku jedan do dva dana, a u Hrvatskoj se dakle provode mjere isključenje vode i to u pravilu za one građane koji su socijalno ugroženi. 2007. godine Ustavni sud donio je presudu, Ustavni sud da je iskapčanje vode neustavno. Znači, ugrožava se život ljudi. 2009. godine donesena je Europska direktiva broj 2003. 54EZ koja jasno kaže da je zabranjeno ne samo isključenje vode, nego da je zabranjeno isključenje struje i plina. Znači osnovnih režija. Evo jasno piše. U tom kontekstu svaka država članica definira koncept ugroženih kupaca koji se može odnositi na energetsko siromaštvo i među ostalim naglašavam na zabranu isključivanja električne energije i plina takvim kupcima u kritičnim vremenima. Znači, a u vremenima gospodarske krize, odnosno recesije. Također, Vlada RH je svojom uredbom iz 2015. godine jasno naznačila da je zabranjeno iskopčavati vodu korisnicima zajamčene minimalne naknade i korisnicima osobne invalidnine. Prošle godine svojim sam očima vidio nepokretnog čovjeka kojemu je isključena voda. Znači, recite mi gospodine ministre temeljem kojih vi to zakona isključujete ljudima vodu i ostavljate ljude, dakle da im se ugrožava zdravlje, da im se ugrožava samo pravo na život. Sav odgovor koji ste vi nama do sada ponudili na ova pitanja svodi se evo upravo na ovo što sada imamo pred nama, a to je da će se povećati cijene vode. To je sve što znate. Umjesto da zaštitite građane i omogućite im vodu kao javno dobro, da snizite cijene vode za barem 30% vi za 12 mjeseci planirate povećanje cijena voda za 30 do 50%, možda i za više. Prema tome, ovu odgodu ne samo da treba prihvatiti, nego treba ovu cijelu mjeru ukinuti i uvesti neke druge načine za obračun potrošnje vode kako ona ne bi dakle došla na status da se njome mogu koristiti samo bogati građani čime se opet u stvari pokazuje tendencija da u Hrvatskoj Vlada ne brine za interese građana, nego se sve mora platiti. I samo onaj tko će imati novaca, a zna se tko je to, jedna mala uska elita na vrhu društvene piramide, samo će si oni moći eto priuštiti neke stvari od zdravlja, obrazovanja. Pa evo kao što vidimo sada i od same vode bez koje nema života. Ako se ovaj zakon provede, a dakle piše u izmjenama da će se provesti ja želim upozoriti građane da oni više neće moći plaćati vodu, da će im distributeri mreža i dalje nastavljati iskopčavati vodu i dalje će provoditi ovrhe i blokade i dalje će im uništavati standard. U tom smislu preporučam svakom građaninu Republike Hrvatske da si čim prije iskopa bunar pred kućom ili da ugradi filter za skupljanje kišnice jer je očito u budućnosti vodu iz hrvatskih izvora više nitko neće moći piti bez da je vrlo skupo plati, a čini mi se da će je na kraju plaćati ne samo državi već u stvari tajkunima među kojima će znatan dio njih biti iz inozemstva. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Ivana Sinčića. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo kolega Bunjac govorili ste o tajkunima koji skupo prodaju vodu. Evo baš čitam članak o tome kako je gazda preko Jamnice iscrpio previše vode, pa bi bilo lijepo spomenuti kako je gazda došao uopće do Jamnice. Naime, u ona čarobna vremena pretvorbe i privatizacije nakon prvih lokalnih izbora '93. godine Branko Mikša je bio gradonačelnik Zagreba, a gospodin Vuljanić je bio župan županije Zagrebačke tada se zvala i Jamnica pošto je spadala pod županiju zagrebačku, došla je direktiva mora se dati Todoriću gazdi. Gospodin Vuljanić je to odbio napraviti. Što se radi? Ukida se županija, županija zagrebačka, spaja se sa Gradom Zagrebom, gospodin MIkša rješava stvar, gazda dobiva Jamnicu '95. u 6. mjesecu je bila skupština preuzimanja ako se ne varam. Nakon toga krajem '95. opet novi izbori, tu je bila i ona zagrebačka kriza kulminirala, vraća se na kartu županija, ali sada nije županija zagrebačka, nego Zagrebačka županija kakva je i danas i eto što se sve događalo u našoj prošlosti i na koji način su pojedinci stjecali imovinu. Inače ako je to bitno gospodin Mikša danas radi u Agrokoru, slučajno jeli, ako je bitno gospodin Vuljanić je bio na listi koalicije Jedna opcija. Hvala.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Branimir Bunjac.
Da, u biti radi se o tome prije svega kako je uopće bilo moguće u Hrvatskoj da neko kupuje tvrtke bez ijedne kune u džepu. Mi smo sada vidjeli da je donesen i zakon u prošli petak da se porijeklo imovine neće ispitivati, da dakle takvi slučajevi neće biti ispitani. Međutim što se tiče ovoga konkretnog slučaja Jamnice dakle radi se o tomu da netko plaća kubični metar vode 16 lipa, a kao što sam već rekao građani plaćaju 15 kuna. Znači netko plaća 16 lipa, a građani 15 kuna, a ustvari bi trebalo biti obrnuto. Trebalo bi se raditi o tome da koncesionar plaća viši iznos nego što je onaj koji se naplaćuje građanima. Vi sada izračunajte sami, ako Jamnica izvuče godišnje 270 milijuna litara vode i ako je cijena litre vode u trgovini pet kuna pa vi sada izračunajte kolika je to zarada. To je zarada oko milijardu i 300 milijuna kuna, a trošak je dakle 16 lipa po kubičnome metru. Znači u biti se litra vode prodaje u bescjenje. I to je netko dopustio i to dopušta onaj koji istovremeno sada želi povećati cijene vode građanima, ne sada ovoga časa ali od 1.1.2018. godine i to pokazuje jednu vrlo loš način gospodarenja koji što je najbitnije pokazuje tendenciju širenja. Jer ponavljam još jednom, ove godine smo izgubili izvor vode Studenac i javljaju se već i novi koncesionari koji bi željeli uzeti naše izvore vode, to u svakom slučaju bi trebalo čim prije spriječiti, a bojim se da to neće biti moguće tek tako jer su koncesije izdane na rok od 30 godina. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Bunjac, dakle s vama se slažem da nije pravedno nije pošteno isključivati ljude iz vodoopskrbne mreže jer voda je potrebna za život. Međutim, znate li da u RH postoje ljudi koji žele izaći iz vodoopskrbne mreže, a to ne mogu napraviti? U Općini Voćin naime ljudi piju zdravstveno neispravnu vodu koju uredno plaćaju, plaćaju i naknadu za održavanje sustava. Poduzimali su niz mjera od peticije, sve nadležne službe su o tome obavijestili međutim na tom pitanju se ništa još nije dogodilo. Ovdje je ministar, neka čuje, naravno najmanje je ministar odgovoran za ovu situaciju sada, ali neka se raspita neka malo vidi šta se događa u Općini Voćin. Kažem ljudi piju tu vodu, ja sam vidio na školi natpis, voda nije za piće. Pazite, u osnovnoj školi koja je spojena na taj sustava. I to je jedan apsurd koji kod nas postoji. Dakle s jedne strane ljudi koji ne mogu plaćati jer njih se isključuje, a s druge strane ljudi koji žele plaćati ispravnu vodu, a to ne mogu napraviti. Ako se isključuje iz sustava opet ni to nema svrhe jel njima je potrebna zdrava i ispravna voda. Dakle pred ministrom je puno posla da mnoge stvari koje su nelogične rješava. Hvala.
Hvala. Odgovorit će kolega Branimir Bunjac.
hvala predsjedavajući. Uvaženi zastupniče. Dakle to ide tragom ovoga nasilja kojega sam malo prije spomenuo, dakle isključenje vode, ali ljude se prisiljava da se spoje na vodovodni sustav, ja ne znam za slučaj Voćina, ali znam za slučaj sela Hlapići na Međimurskoj županiji koji ima svoj vlastiti vodovod gdje po svim mjerenjima Zavoda za javno zdravstvo je ta voda kvalitetnija i naravno jeftinija od one koju nudi distributer mreže. Međutim njih se jednostavno prisiljava da se spoje na tu vodu i što je najbitnije od svega kvaliteta vode znači da je slaba, a i kontrola je vrlo slaba. Znači, vi ustvari nemate jasne parametre u kojima građanin može saznati kakvu vodu pije nego ako to želi znati onda on mora sam plaćati na Zavodu za javno zdravstvo testiranje vode koje iznosi prema mojim saznanjima više od 200 kuna i tu se vidi činjenica se građanima ograničavaju njihova prava na način da se radi jedan monopol, da se nema izbora kod kako se zove uzimanja vode, nego ih se stavlja u jedan sustav, a onda kada ih se stavi kada on više nema nikakvu alternativu, e onda se te cijene povećavaju onda jednostavno građanin više nema izbora i ustvari se na taj način krše i tržišna načela cijena. Tako da bi na ova sva pitanja trebalo zakonski odgovoriti, a mjere bi trebale ići u smislu da onaj građanin koji ne želi ne mora biti korisnik vodovodne mreže nego može vodu uzimati na onaj način na koji on smatra da mu je najprikladnije. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika je uvaženog zastupnika Branka Hrga.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Bunjac nisam se mislio javiti za repliku ali neke stvari koje se ovdje iznose jednostavno nisu takve. Kao prvo i osnovno, govorim kao gradonačelnik grada koji je jako puno morao ulagati u vodoopskrbu. Dan danas još moramo ulagati, imamo i problema, imamo i punionicu izvorske vode na svojem području. I ako sam bio sretan kada je ta punionica napravljena jer tamo radi 80 ljudi koji redovno dobivaju svoju plaću, firma radi, plaća sve poreze i doprinose i ne može se samo gledati u jednom elementom, u jednom segmentu takva aktivnost. Ali javio sam se iz drugog razloga, cijena vode u Hrvatskoj iz pipe koja je u 90% jedinica lokalne samouprave pitka i vrlo smo rijetki po tome u krajnjem slučaju u svijetu košta u prosjeku jednu lipu u čemu je u uračunata i odvodnja i sve ove dažbine koje na nju idu. Jedan kubik vode je 10 kuna za odvodnjom u prosjeku sa svim ovim elementima koji se nadograđuju. Dakle to je istina. Jedna litra pitke vode u Hrvatskoj iz službenog vodovoda košta 1 lipu sa odvodnjom. I mnogi građani bi željeli imati vodovod, ali ga nemaju jer ga još nisu uspjeli izgraditi. I ja kod sebe imam čitav niz naselja koja nažalost još nemaju vodovod i ljudi traže vodovod. A što se tiče vaše ideje oko kopanja bunara, ne znam da li ste probali kopati bunar, da li se probali računati koliko košta kopanje bunara, da li ste probali računati koliko košta održavanje i kako bi vi zdravstveno tu vodu stalno imali ispravnu za građane.
Hvala. Odgovoriti će uvaženi zastupnik Branimir Bunjac.
Hvala predsjedavajući. Uvaženi kolega, ja ne znam o čemu vi govorite, naime, čovječanstvo je proživjelo nekoliko milijuna godina bez dakle Hrvatskih voda pa mi nije jasno kako bi sada oni dakle po vašem umrli da nema dakle te tvrtke. Radi se jednostavno o tome da je cijena vode preskupa i da ako je netko ne može plaćati onda mora pronaći neki drugi način da do te vode dođe. Meni je uopće nevjerojatno da u Hrvatskoj nije voda javno dobro na način da se vi sada možete napiti vode ukoliko ste žedni bez plaćanja. Znači nekada je u svim mjestima još u doba Rimskog carstva postojale su dakle nekakve javne česme, postojale su javne kupaonice, ne znam, znači ljudi su mogli koristiti vodu bez plaćanja a toga danas više nema. Danas kada se ljudima iskopča voda on jednostavno nema vodu gdje uzeti. On mora uzeti u trgovini, a kako da je uzme u trgovini ako nije mogao platiti ni taj račun za koji vi velike da je jako jeftin. Jednostavno to je ljudima preskupo. Voda ne odgovara, cijena vode ne odgovara standardu hrvatskih građana. Hrvatski građani nemaju 200, 300 ili koliko kuna da plate vodu jer preživljavaju mnogi od njih, ne znam sa socijalnim pomoćima, sa minimalcima i jednostavno je ta cijena previsoka. Ali isto tako je previsoka cijena plina, previsoka je cijena struje, sve vi to dobro znate ali vi ne tražite rješenja da te cijene snizite nego uporno tražite načine kako da tu cijenu povećate. I ovo isto sad što se kao smanjila cijena struje, navodno će se smanjiti za 10 kuna, vidjeti ćemo kako će to u sljedećoj godini izgledati ali ja sam gotovo uvjeren da će se te cijene povećati. I vrijeme je da se jednom stane s time.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pa evo želio bih reći nekoliko riječi oko ovoga predloženoga zakona. No neću govoriti svakako retorikom moga prethodnika Bunjca jer doista i kao dugogodišnji gradonačelnik grada Pleternice a evo i kolega se javio kao također i sadašnji gradonačelnik jednoga grada, ne bih se složio sa tom retorikom a pogotovo onako kako vi govorite negativno o konkretno ovim današnjim stvarima jer nije baš tako crno, nije da se ništa ne radi i nema kriminala. Ali da bi se moglo i više raditi, svakako da, no o tome ću svakako govoriti nešto malo kasnije u svojoj raspravi. Svjedoci smo da je ovaj Zakon o financiranju vodnog gospodarstva, da se primjenjuje od 1. siječnja 2010. godine no da je došlo do stanovitih i problema i da se shvatilo da određene stvari treba mijenjati pogotovo kada se tiče naknade i dakle svega onoga što je bitno o kojem skrbe i Ministarstvo zaštite okoliša i Hrvatske vode. U svakom slučaju se želi učiniti na dobrobit građana i sigurno se ne donose niti ovaj zakon niti drugi zakoni ne donose se na štetu građana. Pa tko bi to još u današnjem vremenu upravo to činio? Hrvatske vode uz ministarstvo žele upravo sa ovom naknadom oko zahvaćene i isporučene vode učiniti sve da upravo u što kraćem vremenskom periodu, svjesni smo da zakon i vrijeme koje je bilo zadano nisu određeni radovi napravljeni kod distributera kako bi i na koji način mogli primjenjivati ovaj zakon na zahvatu dakle na samome izvoru i da bi se na taj način naplaćivala voda. Svjesni smo i da naši distributeri nisu bili u mogućnosti dosada niti dizati kredite a i čekalo se da Hrvatska uđe u EU i da na taj način doista pokušamo osigurati sredstva iz EU što ona nepovratna, što ona kreditna uz minimalne kamate. Zato svjestan sam i upravo u moj sredini u kojoj dolazim u Požeško-slavonskoj županiji upravo naš distributer nije uspio osigurati sredstva niti izgradit ili popraviti one cjevovode na kojima ima gubitke u prosjeku 50%. Svjesni smo da drugi veći gradovi primjerice Zagreb imaju daleko veće gubitke. I to nije mali posao i moje je mišljenje da u ovih godinu dana do 1.1.2018. neće biti moguće primijeniti ovaj zakon jer u tom slučaju ako bi išli na zahvat vode na samom izvoru doista bi onda građani bili oštećeni jer netko bi to mora platiti. No, svakako i interes Ministarstva voda je da se upravo osiguraju sredstva, jer danas upravo i ove gubitke trpe i Hrvatske vode odnosno mogli bi ostvariti daleko veće prihode odnosno smanjili bi one troškove koje imaju sami distributeri. Zato želim upravo danas ovdje i govoriti da primjena toga zakona neće ići na štetu građana i da će se sigurno učiniti sve i naći neka druga rješenja. Želio bi reći nekoliko riječi jer doista u Hrvatskim vodama se danas rade ogromni poslovi na cijelome teritoriju RH i naravno prihod od vodnog doprinosa i naknade za uređenje voda koristi se prema načelima solidarnosti i prvenstva u potrebama na državnom području RH a prikupljena sredstva namijenjena su za gradnju i održavanje vodnih građevina u vlasništvu RH kojima upravljaju Hrvatske vode kao i za provedbu preventive redovite i izvanredne obrane od poplava što uključuje i radove redovitog održavanja voda u nadležnosti Hrvatskih voda. Jedan možda podatak da kažem koliko je kompleksan i zašto u biti nemamo danas i riješen sustav obrane od poplava, svakako su prihodi ali prije svega razina je i potrebe za zaštitom od poplava je što u Hrvatskoj imamo dužinu vodotoka koja premašuje 60 tisuća kilometara. Dakle sama pojava ove brojke od 60 tisuća kilometara nalaže nam da jednostavno se suočimo i da saznamo u biti kakav je to problem i da to nije moguće riješiti u kratkom vremenskom periodu. Dalje, za potrebe obrane od poplava dosada je izgrađeno preko 4 tisuće kilometara hidrotehničkih nasipa kojima je omogućena različita razina zaštite zaobalja od poplava. Obzirom da dolazim iz županije koja je također ugrožena sa vremenskim nepogodama i imali smo 2014. godine jednu veliku poplavu velikih razmjera. Činjenica je da u proteklom vremenskom periodu na pojedinim rijekama nismo imali potrebe za zaštitom no zbog ovih klimatskim promjena došlo je do potrebe izgradnje upravo zaštitnih kanala, pa tako evo reći ću i zahvaljujem i Hrvatskim vodama što su upravo za 2017. godinu uvrstili izgradnju nasipa i zaštitu od poplava u Gradu Pletrenici u dužini 4 kilometra i gdje ćemo na taj način riješiti pitanje obrane od poplava. Naravno kao što sam maloprije rekao u ovom proteklom vremenskom periodu nije bilo potrebe na toj dionici osim Pleternice graditi zaštitne kanale međutim kao što sam rekao klimatske promjene su se dogodile i danas jednostavno na pojedinim dionicama moramo i graditi ne samo nasipe nego moramo gradit i brane. Tako ćemo isto izgraditi jednu veliku branu koja će u potpunosti riješiti obranu od poplava ali i gradnja sviju ovih brana koje su rađene u Hrvatskoj rađene su i kao retencije i kao akumulacije ali radit će se odnosno ali i primjenjivat će se da bi bile i akumulacije koje će imati ogromnu količinu vode da zaštite određeno područje u datom momentu, ali evo prije svega mi u Požeško-slavonskoj županiji želimo izgraditi i hidroelektranu a već smo izgradili jednu u Gradu Pleternici koja se pokazala od izuzetne važnosti i vrijednosti za sam grad a siguran sam da ćemo i na određenim vodotocima, a dosada već imao izgrađeno nekoliko brana, planiramo još 6, 7 brana izgraditi ali ne samo u Gradu Pleternici nego to planiraju i drugi u RH. I to je nešto što je jako bitno jer ta energija koja se dobiva kroz hidro pogone doista danas preporučuje i EU i sigurno ćemo za takvu vrstu proizvodnje imati i obavezu to izgraditi ali kažem sami uvjeti koje imamo u RH nam se nameću da možda i jedinice lokalne samouprave daleko više ulažu u takve projekte. Ono što bi također želio reći da je do sada izgrađeno u Republici Hrvatskoj 58 višenamjenskih akumulacija zapremnine veće od jedne milijarde kubika, 43 brdske retencije te 5 nizinskih retencija na slivu Save, Lonjsko polje, Mokro polje, Kupčina, Zelenik i Jantak ukupne zapremnine veće od jedne i pol milijarde kubika. Evo sama izgradnja ovakvih upravo akumulacija nam govori da smo već dobrim dijelom u pojedinim gradovima, općinama učinili sve da se zaštitimo od onoga najgorega, od samih poplava. Također imamo i kanalsku mrežu koju čine oteretni i spojni lateralni kanali koje vi u svojim sredinama također možete vidjeti. No upravo, ova sredstva koja se danas izdvajaju svjesni su da su ona nedostatna i da jednostavno ne možemo sa tim sredstvima u potpunosti kontrolirati njihovo uređenje. I doista danas imamo dosta zapuštenih kanala bez obzira što smo u proteklom vremenu čistili. No, uređenje i čišćenje takvih kanala zahtijeva maltene svakodnevno održavanje. Kada gledamo danas i prihode Hrvatskih voda koji su negdje oko 3 i pol milijarde, možda možemo reći i možda pojedinci misle to su ogromna sredstva. No, istovremeno i znamo da u trošku također koji je također velik sudjeluje dosta sredstava koji se upravo koriste za obranu od poplava. Tako da od prihoda od vodne naknade godišnje se u prihodima dobiva oko 2 milijarde i 200 milijuna kuna. Također želio bih reći nekoliko riječi, a to je posebno bitno za sve nas u Republici Hrvatskoj jer one poplave koje smo imali a to je i zbog nedostatka sredstava što nismo izgradili određene zaštite možemo reći da ona poplava koja je bila na rijeci Savi i u Račinovcu i u Rajevom selu su doista poplave koje su uništile lokalno stanovništvo i uništile budućnost ljudi. Da bi izgradili daleko kvalitetnije obrambene sustave ova sredstva od naknade nisu dovoljna. I ulaskom Hrvatske u EU stvoreni su uvjeti da upravo Hrvatska povuče sredstva kako ona bespovratna, tako i ona kreditna uz minimalnu kamatu. I na taj način ćemo osigurati Republici Hrvatskoj mirniju budućnost kada se tiče zaštite od poplava i naravno budućnost stanovništva koje u blizini rijeka. Do nedostajućih sredstava za izgradnju novih građevina svakako samo do 2021. godine potrebno nam je 4 i pol milijarde, a do 2038. ni manje, ni više nego trebamo 12,8 milijardi. No, kako sam i prije rekao klimatske promjene upravo uzrokuju upravo i zaštitu tamo gdje je do sada nije bilo i vjerojatno i ova sredstva će biti potrebna u daleko većem iznosu. Ono što su Hrvatske vode osigurale upravo zajmom CEB-a 40 milijuna eura kredita za ovakve namjene i uz, pardon 40 milijuna eura kredita koji su dobili uz minimalnu kamatu Hrvatske vode će osigurati još dodatno 40 milijuna, dakle ukupno 80 milijuna kuna ide upravo na zaštitu obrane od poplava što je svakako za svaku pohvalu. Naravno da bi ovo sve skupa izgradili potrebna je jedna velika energija, ali prije svega trebamo se svi skupa uključiti sa dobronamjernim prijedlozima i ne trebamo govoriti iz riječi u riječi o negativnim stvarima, a pogotovo ne za one stvari koje uopće ne postoje i određeni problemi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je ona uvaženog zastupnika Domagoja Hajdukovića.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Lucić, spominjali ste to i moram se osvrnuti na ulogu jedinice lokalne samouprave u problemu vodnog gospodarstva, odnosno prije svega distribucije i odvodnje vode. Naime, budući da je uglavnom teret prije svega distribucije i odvodnje pitke vode ali i otpadnih voda na teretu jedinica lokalne samouprave potrebno je jačati financijski kapacitet istih da brinu o tome kako bi kvaliteta vode koja dolazi u domaćinstva bila što bolja kao isto kako bi se osiguralo i nesmetano odvođenje vode. Znači iz domaćinstava i njezino pročišćavanje. Tu je također problem i činjenice da se uz komunalnu naknadu naplaćuje naknada za uređenje voda. Komunalna naknada kao oblik naknade koji se plaća neće moći egzistirati još dugo. Dakle i u sklopu poreznih reformi ići će se na oblik poreza koji će se plaćati budući da se radi o harmoniziranju sa EU tako da se opet dovodi u pitanje način odnosno da način na koji će se ova naknada naplaćivati, odnosno kako će naplaćivati jedinice lokalne samouprave. Također a sve u smjeru jačanja fiskalnog kapaciteta jedinica lokalne samouprave da brinu o ovoj problematici dobili smo i na klupe prijedlog amandmana kluba HNS-a koji kaže da odnosno koji predlaže da se od prikupljenog vodnog doprinosa odnosno naknade za uređenje voda značajno veći postotak ostane jedinicama lokalne samouprave. To je smjer u kojem trebamo razmišljati, posebno sa obzirom kako ste i sami rekli da i budući da i sami dolazite iz lokalne samouprave, dakle bili ste gradonačelnik, budući da je teret ovoga upravo najvećim dijelom na jedinicama lokalne samouprave, a ne na centralnoj državi odnosno ne na Hrvatskim vodama. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor, gospodin Lucić.
Slažem se kolega Hajdukoviću da jedinica lokalne samouprave treba rasteretiti koliko je god to moguće. No ovaj svjesni smo da i ta naknada faktički o kojoj mi govorimo ona bi trebala biti daleko veća, no svjesni smo da se ta i naknada ne plaća onako kako bi se trebala plaćati, a obzirom da smo i prikupljali u proteklom vremenskom periodu određene vodne naknade, svjedoci smo da upravo je to velika borba sa građanstvom jel doista su građani u teškoj situaciji. I onda postavljaju često pitanje, a zašto se nije očistio ovaj kanal, onaj kanal, a u biti sredstava nema dovoljno i kažem dosta je to neredovito plaćanje i zbog toga su nam i kanali i stvoreni određeni problemi upravo zbog toga. No svakako mislim da upravo ovim sredstvima o kojima sam malo prije govorio, o sredstvima iz EU će upravo većinu toga tereta svakako podnesti Hrvatske vode jer siguran sam da jedinice lokalne i regionalne samouprave koliko god se to razmišljalo da bi se određeni kanali i prebacili na da li na jedinicu lokalne i regionalne samouprave faktički bi dovelo u jedan opći kolaps nefunkcioniranja tih kanala jer upravo smo svjedoci da u pojedinim gradovima i općinama se tako rekuć što zbog teškoća općenito u životu ljudi ne plaćaju i faktički ti kanali ne bi uopće bili održavani i još bi bilo to u većem kaosu nego što je to danas.
Sljedeća replika uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice. Poštovani kolega, govorili ste o iskorištenju sredstva iz EU, ovaj zakon u krajnjem slučaju izmjene idu u tom pravcu da se ta sredstva mogu koristiti za taj dio, govorili ste i o ovom dijelu utjecaja lokalne samouprave i na vodoopskrbu i razvoj mreže pa o gubicima u mrežama, čini mi se da je negdje oko 50% prosječni gubici su u RH i stvarno ovaj prolongat da se ne naplaćuje po zahvaćenoj nego po prodanoj vodi apsolutno ide u korist i građana i naravno distributera lokalnih koji su tamo. Ja ću ovdje malo možda, vi ste govorili o Pleternici, ja ću još malo dočarati probleme s kojima se mi u Hrvatskoj srećemo u nekim drugim područjima. Evo vidite jedan primjer koji je endemski primjer u Hrvatskoj, naime trebalo je razdvojiti vodovode i odvodnje od komunalnih i ostalih djelatnosti, svi su to u Hrvatskoj skoro uspjeli napraviti, nije bilo problema, ali eto dogodi se jedan slučaj da jedan od suvlasnika jedna mala općina ima 3% udjela u vlasništvu Komunalnog poduzeća Križevci i ona blokira. I sve to skupa završi na sudu, dobije se prvostupanjska presuda, onda završi na Visokom trgovačkom sudu i onda čekamo dvije godine da Visoki trgovački sud donese pravorijek. Ali za te dvije, tri godine koliko čekamo mi uredno uplaćujemo sve te doprinose Hrvatskim vodama, ali od Hrvatskih voda zbog toga što nismo razdijelili poduzeće nismo uspjeli dobiti niti jednu jedinu kunu u tri godine natrag povrata novaca onoga makar što smo mi uplatili. Tako da ima masa tih problema, očito da će trebati još malo te zakone dorađivati i neke stvari rješavati jer se ustvari dovode u pitanje ovakve situacijama realizacija tih europskih projekata. I u onom dijelu o kojem smo govorili jučer kod novog Zakona o javnoj nabavi pa do nekih drugih zakona pa evo i ovakvih zakona vezano uz Hrvatske vode, a i ovako neučinkovitosti pojedinih institucija u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Odgovor, gospodin Lucić.
Slažem se kolega da ima problema diljem Hrvatske, ali prije svega mi ovdje u Hrvatskom saboru i naša nadležna ministarstva moraju mijenjati zakone. Evo bio je Zakon o javnoj nabavi ali prije svega mi znamo da pojedini i fizičke osobe, ali svakako evo ovdje se radi o jednoj općini koja jednostavno svojim udjelom pokušala blokirati i izgubili ste dvije do tri godine. Mi svakako novim zakonima koje treba još poboljšati, a pogotovo kada se radi o strateškim investicijama, ne može se dogoditi da neka fizička osoba ili pravna ili ovdje kao jedinica lokalne samouprave blokira takav projekat koji je od iznimne važnosti za sve stanovništvo. Prema tome, dopunom Zakona o izvlaštenju, dopunom Zakona o davanju garancije da pojedini projekti moraju ići, a neko da li je to jedinica lokalne samouprave, da li je to pravna osoba, da li je to fizička osoba neka on sudskim putem rješava svoje probleme i traži svoju odštetu, a sudski vještak će svakako procijeniti koja je to šteta. Neka mu se uplati na račun poseban jedan račun, ali radovi jednostavno ne smiju trpiti i oni se moraju provoditi. No svakako je potrebno mijenjati zakone i sve ono što smo i do sada radili u proteklim godinama pokazalo se da to nije dostatno, da još uvijek na terenu upravo imamo takvih problema jer jednostavno evo to se vidi iz ovog vašega primjera, ali evo nadam se da upravo ovdje i naš ministar ovo sve skupa i čuje, ali sigurno i zna i da će svojim utjecajem sa drugim ministarstvom učiniti sve kako bi jednostavno ovakvi poslovi i određeni projekti daleko brže se izgrađivali, a da ne bi čekali zbog određenih zapreka.
Hvala lijepa. Sljedeća replika zastupnik Miro Totgergeli.
Hvala uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Kolega, govorili ste u svojoj raspravi o problemima sa čišćenjem kanala i sredstvima koje i Hrvatske vode imaju za tu namjenu i uglavnom da su ta sredstva nedostatna da bi se svi kanali očistili. E sad, prema nekim informacijama koje imam, način na koji se ti kanali čiste je možda onaj na koji se to radilo i prije desetak i više godina, a ti kanali su uglavnom obrasli s nekom drvnom masom pa dobar dio te drvne mase ili se pali ili zakopava prilikom čišćenja tih kanala. U razgovoru s nekim poduzetnicima koji se bave prikupljanjem bio-mase za rad elektrana i oni koji skupljaju drvnu masu za izradu iverice, kažu da bi jedan dobar dio te drvne mase mogao se upotrijebiti. Pa moja ova replika je jednim dijelom i prijedlog ministru pošto je u ministarstvu i energetika i zaštita okoliša i vodno gospodarstvo, da se vidi način da Hrvatske vode umjesto da čišćenje tih kanala smatraju samo troškom, da probaju jedan dio te drvne mase ustvari prodati i prilikom čišćenja tih kanala da se onda još i uprihoduju sredstva za čišćenje i još nekih drugih onda kanala gdje nema toliko drvne mase ili je nema uopće. Hvala.
Hvala lijepo, odgovor na repliku.
Kolega, repliku ste doista postavili ispravno i ja sam se evo i kao predsjednik Odbora za poljoprivredu za vrijeme SDP-ove vlasti i sa ministrom Jakovinom nekoliko puta žučno razgovarao upravo o tome, no nije ništa urodilo plodom. Pa ja upravo molim vas, ministre, a ovo što je kolega govorio to je prava istina. Onaj izvođač radova koji dobije krčenje na određenim vodotocima blago rečeno moram reći, znate šta rade s tom masom? Zakopavaju je u zemlju. A znate zašto? Zato što on ne smije tu masu nikome prodati. Hrvatske šume su obvezne po zakonu zbrinuti tu masu. Oni kažu: nas to ne interesira, šta će njima vrba. Ili ne znam bilo koji drugi sortiment. Mi imamo i drvoprerađivače koji imaju bio-plinska postrojenja. Pa ljudi su molili da odvezu to, a ne smije mu ovaj dati, a ovaj ako bilo kojem onom tamo seljaku, čak mu ne smije ni reći: evo vozi to, jer takav je zakon da jednostavno onda odgovara onaj koji je izvođač radova. I naravno dođe policija i onda prave zapisnike. Dakle, ja vas molim, riješite to vrlo jednostavno, da onaj ili, nemojte samo na Šume to davati, pardon jesam li ja rekao na Vode, na Šume nemojte to davati jer oni ne žele s tim gospodariti. Dajte neki jednostavniji zakon, smislite, pripremite što hitnije. Danas imamo doista jako puno ljudi koji se bave bio-masom. Dajmo mu da to iskoristimo, a ne da nam to tamo trune pored rijeka, u najgorem slučaju ja vam kažem, čovjek da ne bi onaj koji vrši radove imao problema on to zakopa u zemlju, nitko to ne vidi. Evo to vam se radi. To je prava istina, ja vam to govorim sa terena. Ali zakon je kriv što se ne može primjenjivati drugačije.
Hvala lijepa. Još jedna replika na vaše izlaganje. Uvažena zastupnica Branka Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice. Kolega Lucić, u jednom trenu spomenuli ste i klimatske promjene. Upravo jučer se moglo čuti da moj grad, grad Vodice je prvi koji je u Hrvatskoj krenuo s primjenom Plana upravljanja za obalno područje vezano za rast razine vode uzrokovane klimatskim promjenama. To je nešto što ću u dogledno vrijeme morati pokrenuti drugi gradovi i općine uz obalu i velik je dio posla, mi smo samo krenuli s tim, ali to traži i puno sredstava i puno vremena. Znamo koliko smo imali problema svi mi pa i grad Vodice vezano za obilne oborine. Ni tu nismo još krenuli s kvalitetnijim rješavanjem tih problema, a izgradnja vodnih građevina, velikih sustava odvodnje, sve je to nešto što je zadatak i stoji na Hrvatskim vodama. Evo, moj apel da što prije se još kvalitetnije ekipirate, da što prije krenete s raspisivanjem natječaja i omogućavanjem gradovima i općinama rješavanjem ovih problema ili da razmislite o modelu kao što imamo s nekim drugim prihodima, da dio sredstava direktno prebacite gradovima i općinama pa onda da mi to odrađujemo s tim sredstvima prikupljenim na našem području. Npr. na području grada Vodica samo vodne naknade se godišnje prikupi preko 2 milijuna kuna. Samo da je dio tih sredstava direktno prihod i ostaje u našem proračunu, mi bi već davno raspisali natječaj i odradili taj dio posla. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku.
Slažem se, kolegice, da su klimatske promjene upravo učinilo puno toga i o tome sam govorio da evo i u mojoj sredini u kontinentalnom dijelu na pojedinim dionicama nisu trebali obrambeni nasipi no pokazuje se da smo samo 2014. godine imali 180 milijuna štete u Požeško-slavonskoj županiji i to su ogromni iznosi i sada ćemo upravo s ovim nasipom riješiti određenu problematiku. Upravo i kod vas prije 10, 15 godina nisam čuo i nisam znao i nije primijećeno da su bile tolike oborinske vode, dakle da padne 180 litara čak i 200, ne znam, Rijeka, vi, i naravno evo i vi ste se našli sada u tom problemu i zato kada sam govorio o onim kanalima o kojima danas kažemo da treba do 2021. godine 4,5 milijarde, ukupno 13 milijardi, ta sredstva će biti kako vrijeme bude odmicalo i zbog ovih klimatskih promjena, upravo još nedostatnija, ali evo hvala bogu ulaskom i Hrvatske u Europsku uniju imat ćemo i nepovratna sredstva, ali moći ćemo doći i do kvalitetnijih sredstava odnosno kredita uz nižu kamatu. Jednostavno ćemo se morati tome posvetiti jer kažem, evo i kod vas su upravo takvi problemi koji uzrokuju velike materijalne štete i gdje su direktno kroz takve padaline ugroženo lokalno stanovništvo kako pravno tako i fizičke osobe. U svakom slučaju Hrvatske vode rade dobar posao, treba im dati potporu ali moramo brže djelovati, moramo što prije osigurati ta sredstva jer vremena nemamo. Šteta su ogromne, a to smo vidjeli upravo iz ovog prethodnog vremenskog perioda.
Hvala vam lijepo. Prelazimo na raspravu u ime kluba HNS-a i HSU-a uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Ministre, pomoćnice ministra, kolegice i kolege. Dio ovih izmjena zakona možemo podržati, a odnose se u samom obrazloženju na točke 1 i 2, znači uspostavljanje privremenog obračuna naknade za korištenje voda. Naprosto u obrazloženju je vrlo jasno definirano i svjesni smo i situacije i okolnosti. Pod točkom 2, također znači integracija namjene. S obzirom na potrebe i Hrvatskih voda, a rekao bih prije svega i na potrebe građana Hrvatske, međutim pod točkama 3 i 4 klub HNS-a ne može podržati ove izmjene, a evo obrazložit ću i zašto. Naime, uvije je bila dilema po pitanju tko i kako treba plaćati zahvaćenu vodu, tko isporučenu vodu. I dobro da je uredbama riješeno i definirano drugačije. Naime, svjesni smo situacije kod javnih isporučitelja vodnih usluga, praktički 50, 55% mislim da je to prosjek u RH gdje su postojeći gubici. Iako velim ovaj dio izmjena zakona da se prolongira obračun do 1. siječnja 2018. godine je za podržati, međutim nisam siguran da i tada nećemo biti prisiljeni ići na prolongaciju toga roka jer bojim se da ovakvom dinamikom, ovakvim tempom sa ovakvim slabim financijskim mogućnostima i kapacitetima isporučitelja vodnih usluga komunalnih tvrtki mislim da nećemo popet se dalje od nekakvih možda 5 do 7% poboljšanja u tim gubicima vode. Svakako da nije dobro da krajnji korisnici kao građani i mislim da po Ustavu ne mogu plaćati nešto što ne dobiju, da se ne može taj teret svaliti na njih. Naravno to će biti i vaš zadatak i Hrvatskih voda da u te dvije godine pokušate nać adekvatno rješenje. Što se tiče same integracije namjena, znači naknade za korištenje voda, naknade za zaštitu voda apsolutno možemo podržati. Velim treba sagledati u kontekstu vremena i prostora što se tiče namjene korištenja tih sredstava i slažem se i ovaj podatak svakako govori ono što su trenutne potrebe da je što se same vodoopskrbe tiče da smo tu na jednoj relativno dobroj razini, međutim što se tiče pročišćavanja otpadnih voda i odvodnje, fekalne odvodnje tu praktički zaostajemo i ispod stvarnih standarda ne samo tranzicijskih zemalja nego i onih drugih. Tu svakako treba učiniti dodatne napore i vjerujem da će se ovim izmjenama donekle to ubrzati. E sada od dvije naknade, vodnom doprinosu i naknadi za uređenje voda koje svakako ne možemo podržati izmjene. Klub HNS-a i HSU-a dali smo i amandman kojim nastojimo ispraviti nepravdu. To isto smo pokušavali bili i za vrijeme biše Vlade i one vlade prije toga naprosto niti jedan ministar niti jedna vlada nije našla za shodno da razmotri, detaljnije da razmotri naše zahtjeve pa evo dajemo vama na razmatranje u nadi da ćete prihvatiti, razmotriti ili da ćete naprosto u duhu ovih zadnjih poreznih izmjena poreznih zakona, nazovimo je porezne reforme da ćete vidjeti i da ove vodne naknade da bi svakako trebalo napraviti jednu cjelovitu reviziju jer jedan dio i gospodarstvenika i građana ih naziva parafiskalnim nametima, možda imaju neke elemente, ja se ne bih s tim složio. Ta sredstva imaju svoju namjenu, svoje opravdanje, ali mislim da bi trebao raspored tih sredstava koja se ubiru, trebalo bi distribuirati odnosno locirati na jedan sasvim drugačiji, prihvatljiviji način, a sve po modelu o kojoj govori i i direktiva, korisnik plaća. Isto tako bi trebalo biti i da onaj tko nešto plaća da nešto i dobiva za tu uslugu. Što se tiče znači vodni doprinos, povlačim analogiju sa Zakonom o komunalnom gospodarstvu koji definira komunalni doprinos, znači plaća se kod gradnje čvrstog objekta, plaća se ista je osnovica za plaćanje, prostorni kubni metar. Ne vidim razloga zašto dio tih sredstava analogno namjeni korištenju sredstva komunalnog doprinosa, za što se on može namijeniti da dio tih sredstava se namijeni i vodnog doprinosa da ostane na raspolaganje jedinici lokalne samouprave i da se koristi temeljem namjenskih sredstava. Nadalje, što se tiče vodne naknade za uređenje voda, tu ćete vjerojatno imati u narednoj godini ukoliko da li uvažite amandmane ili ne uvažite te, imat ćete određene nove izmjene zakona naprosto jer intencija Poreznog zakona o tome govori o ministar financija da se ne plaća na jednu te istu nekretninu nekoliko poreza. Naknada za uređenje voda trenutno se plaća na istu nekretninu na koju se sada plaća komunalna naknada, a plaćat će se porez na nekretnine. Svakako da nisam za dvostruko oporezivanje nekretnine, tijekom 2017. naredne godine to još može proći međutim od 2018. godine imat ćemo određenu dilemu, dvojbu prvenstveno vi kao resorno ministarstvo. I kada se pogleda da se naknada za uređenje voda plaća na sve nekretnine, da li će se plaćati na neizgrađeno građevinsko zemljište kako se preporuča odnosno u Zakonu o porezu na nekretnine se ide, i da li će se plaćati kao što su se nekad plaćale slivne vode na poljoprivredno zemljište. Zašto sam spomenuo slivne vode? Vi u prijedlogu zakona navodite s čime se ne mogu složiti, to sam kazao jasno na odboru. Namjenu vodnog doprinosa da ide za gradnju građevina za navodnjavanje. Ne znam u čemu, gdje ste našli u ovom prijedlogu uporište za to. Kada imate vrlo jasno u postojećem Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva koji govori, točka 6. Naknada za navodnjavanje. Članak 45. Naknada za navodnjavanje plaća se na poljoprivredno zemljište koje se navodnjava iz građevina za navodnjavanje u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Naime, korisnik plaća. Načelo direktive, načelo porezne politike. Ne vidim razloga zašto bi građani koji nemaju poljoprivredno zemljište, koji grade kuću u urbanoj nekoj sredini plaćali gradnju sustava navodnjavanja u ruralnom prostoru u namjeni poljoprivrede. Ne vidim razlog zašto. Razumijem da se sredstva s vodne naknade općenito porezna politika da se sredstva skupljaju solidarno i da ne mogu sva sredstva biti baš tamo gdje su prikupljena, da se tamo i utroše. I nisam za to. Postoje razvijeni, više razvijeni, manje razvijeni krajevi. Isto tako s tog osnova dobio sam pojašnjenje i od prethodne Vlade i od ove bivše, pa zamislite koliko će samo s osnova vodne naknade za uređenje voda dobiti grad Zagreb. Pa zašto ne. Ali ako dobiva sredstva, dobiva i obavezu namjenskog korištenja tih sredstava. Prema programima, prema onome koju treba uskladiti s Hrvatskim vodama. Prema Zakonu o vodama, prema Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva. Ne vidim razlog zašto ne. Nadalje, u postojećem zakonu dobio sam također odgovor: Pa da, iz vodnog doprinosa jedinica lokalne samouprave dobiva 8 posto. Da, točno. Pa mislim, ne bih želio biti neugodan, ali uzmite si tih 8 posto. Nemojte nam na taj način pomagati lokalnoj samoupravi jer tih 8 posto je više nego sramotno. 5 posto dobivamo na lokalu, lokalna samouprava, za ubiranje vodne naknade plus administrativne troškove. Zajedno s komunalnom naknadom, poštovani ministre, gospođo pomoćnice, to nisu dostatna sredstva. To nije dostatno. Minimalni troškovi, neto troškovi da tako kažem, su negdje su između 7,5 do 8 posto. A da ne kažem o bruto plaći gdje imamo zaposlenu osobu koja se isključivo mora baviti samo s tim. Tako da moj je prijedlog da ovaj dio izmjena što se odnosi na, ukoliko nećete prihvatiti amandman, ne možemo podržati zakon. Ovaj dio izmjena što se odnosi na integraciju namjene potrošnje naknade za korištenje voda, naknade za zaštitu voda i prolongiranje roka apsolutno možemo podržati. Međutim, budite svjesni toga da u narednoj godini temeljem koncepta poreznih politika koje se daju naslutiti iz ovih mini poreznih reformi, morat ćete raditi jedne cjelovitije izmjene Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, Zakonu o vodama, jer nije jasno definirano u Zakonu o vodama ili možda nedovoljno kvalitetno iščitavamo koji su vodotoci u nadležnosti jedinica lokalne samouprave, područne samouprave, mislim da nije nijedan ono što je u nadležnosti Hrvatskih voda. Vi ćete kazati da to vrlo jasno piše, međutim mi smo uspjeli makar ne znam, tu mi može, puno kolegica i kolega ima s lokala, da li netko točno može znati o kojim vodotocima je riječ. Mislim da ne. Trebate izrijekom, ako ne drugačije, Hrvatske vode imaju registar vodotoka, da jasno naznače za svakoga što je u čijoj nadležnosti. Što se tiče samih Hrvatskih voda kao tvrtke u vlasništvu grada, predložili smo znači da se i dio vodnog doprinosa 30 posto i dio naknade za uređenje voda rasporedi odnosno da se ostavi jedinicama lokalne samouprave. Smatram da temeljem i dugogodišnjih iskustava i praksa, a vjerujem da ćete se i sami imati prilike uvjeriti u poslovanje, racionalnost, racionalnost gospodarenja unutar Hrvatskih voda, da ćete spoznati da to neće biti nikakav udar na proračune Hrvatskih voda. Dapače, građani će dobiti kvalitetniju, bolju uslugu. Ukoliko, znači radi se samo o 30 posto tih sredstava i da možemo pravovremeno promptno reagirati. Svjesni smo okolnosti, svjesni smo klimatskih promjena. Od danas do sutra treba reagirati. I građani to od nas očekuju. Očekuju i od vas, gospodine ministre, jer naravno građani koji plave pogotovo u području gdje imamo puno bujičnih vodotoka, gdje praktički u roku sat, dva stogodišnje vode premaše, praktički plivate. Gospodarski objekti, dvorišta, kuće. Ja ih ne mogu jer nisam neodgovoran u tolikoj mjeri da ih pošaljem vama ili u Hrvatske vode. Nastojim naći način kako odreagirati i kako spriječiti odnosno prevenirati. Vjerujem da ćete uvažiti naša razmišljanja. U nadi da ćete prihvatiti amandmane Kluba HNS-a i HSU-a, a vidim da i slušajući raspravu kolegica i kolega da postoji promišljanje u tom smjeru ukoliko dođe do prihvaćanja amandmana, spremni smo podržati i ove izmjene i dopune zakona. Hvala.
Budući da imamo dosta replika, mislim da ćemo replike odraditi u 15,00 sati zajedno sa raspravom u ime kluba. Hvala lijepa. STANKA U 13,30 SATI. Evo nastavljamo popodnevni dio sjednice sa replikama. Prvi je na izlaganje gospodina Batinića, Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Batinić. Iako je prošlo nešto vremena od vaše rasprave vi ste otvorili jedno jako važno pitanje, a to je odnosa između poreza i naknada. Kao što vidimo u ovom prijedlogu zakona spominje se obračun naknade za uređenje voda, postoji pravilnik na temelju kojeg se ta naknada uređuje i vezan je uz komunalnu naknadu. Ovdje dok je ministar Marić branio poreznu reformu rekao je da će komunalnu naknadu zamijeniti porez na nekretnine. To nikako ne možemo biti točno. Mi komunalnu naknadu možemo ukinuti, možemo uvesti porez na nekretnine, ali to jedno s drugim nema veze. Istina u budućnosti ćemo vjerojatno imati problem i sa naknadom za uređenje voda. Vi ste s pravom spomenuli zašto tu naknadu netko plaća jer kada govorimo o naknadama uvijek očekujemo za razliku od poreza očekujemo nekakvu protuuslugu. U ovom slučaju teško je definirati, a vidim da ovdje u zakonskom prijedlogu se širi ta namjena korištenja naknade za uređenje voda, pa se onda doista postavlja pitanje jeli mi kao platioci te usluge imamo određenu protuuslugu ili se to sve više pretvara u porez. I što se tiče prihoda ovdje je u zakonskom rješenju rečeno da se najviše očekuje 70% prihoda od naknada za korištenje voda, a 30% od naknade za zaštitu voda i da se negdje 1/5 toga namjerava trošiti za vodoopskrbu, a 4/5 za odvodnju. Ono što će nam se u budućnosti sigurno dogoditi, a to je s obzirom da sve manje stanovništva ima posebno u ruralnim područjima, a kanalizacijski sustav gradimo i u tim područjima doći do toga da taj kanalizacijski sustav neće biti održiv. Jednostavno da kažemo slikovito njega treba netko napuniti. I sada se događa to da se sustav mora ispirati redovito da bi pumpne stanice sve da bi bilo u funkciji. Dakle tu će nastati neki troškovi na koje u ovom trenutku ne možemo računati iako smo dobili, bilo je sredstava iz fondova EU ili negdje dalje iz drugih izvora dobili smo sredstva za izgradnju, ali će bit velikih problema u održavanju tih sustava.
Hvala puno. Odgovor na repliku kolega Batinić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Žagar, da ma namjerno sam se dovezao na raspravu ministra Marića kada je govorio o mini poreznoj reformi naprosto na način što će i Hrvatske vode sa svojim naknadama morati promijeniti ne samo paradigmu odnosa naspram toga nego i namjenska trošenja. Svjesni smo svi da ta sredstva skupljaju se na razini cijele RH da se shodno potrebama na pojedinom području mora i trošiti, ali isto tako s punim pravom građani svakodnevno pitanju što dobivam kao protuuslugu za plaćena sredstva. I gdje se javljaju? Javljaju se u lokalnu samoupravu. Lokalna samouprava nema namjenskih prihoda za to za što se koristi naknada za uređenje vode i za što se koristi vodni doprinos. Naprosto to je samo još jedan od dijelova poreza koje plaćamo kao građani gdje će se trebati redefinirati namjena način prikupljanja itd. Što se tiče vašeg drugog dijela replike, što se tiče naknade za korištenje i voda slažem se. Međutim, ja jesam pobornik ovoga načela da korisnik plaća onečišćivač plaća. Mora moramo biti svjesni toga da ono što koristimo da ono moramo i sami financirati. Da li će ti sustavi biti održivi ili ne, pa svako od nas ima određeno iskustvo i ove aglomeracije koje su u fazi neke početka radova, neka završetka, neke sredine itd. kada se pogleda studija koliko će koštati u konačnici cijena vode ona će naprosto morati poskupiti. Morat ćemo to kao građani kao krajnji korisnici morat ćemo sami to financirati i plaćati. Toga smo vjerojatno svjesni. Da li je to moglo biti jeftinije, da li je to moglo biti, naprosto u ovom trenutku mislim da nemamo nikakvih relevantnih pokazatelja osim samih studija pojedinih aglomeracija koliko pročišćavanje otpadnih voda košta.
Hvala puno. Sljedeća replika Marko Vešligaj.
Hvala potpredsjednice. Evo kolega Batinić, podržavam ovaj vaš amandman koji ste uputili kao klub zastupnika o povećanju iznosa vodnoga doprinosa i ustupanju vodne naknade, dijela vodne naknade jedinicama lokalne samouprave 8% je stvarno jedan iznos koji ne znači lokalnim jedinicama ništa. U proračunu grada Pregrade gdje sam ja gradonačelnik to iznosi 27 tisuća kuna. S tih 27 tisuća kuna možete nekakvih 200 metara kanala očistiti, eventualno zacjevit za jednu ulicu. Ne vjerujem da će vam proći jer tendencija je očito ove Vlade da se smanjuju izvorni prihodi lokalnih jedinica, inače ne bi izglasali onu poreznu reformu prošli tjedan. A u ovome području imamo izuzetno velike financijske izdatke. Vodoopskrba je dobrim dijelom odrađena, makar još tu ima puno, puno za odraditi, ali mene više brine odvodnja. Opet ću se vratiti na primjer svog grada, mi smo ove godine napravili kompletnu projektnu dokumentaciju, naše poduzeće za vodoopskrbu i odvodnju koje je jako malo, ima 2,5 tisuće korisnika, dakle i to planiramo kandidirati, međutim problem je opet rješavanje imovno-pravnih odnosa odnosno služnosti za tu odvodnju koja iznosi oko 600 tisuća kuna. I ja ne vidim jednostavno na koji način ćemo sredstva iz gradskoga proračuna ukoliko se ove, a zapravo to je izglasano, na koji način da ih uopće osiguramo. Apeliram ovdje ne samo na nadležnog ministra nego i na Ministarstvo regionalnog razvoja da ipak nađe određene programe kroz koje će dati nekakvu pomoć da bi mogli pripremiti dokumentaciju, riješiti imovno-pravne odnose i kandidirati na te fondove koji će se otvoriti. Hvala.
Hvala puno. Odgovor na repliku.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa kolega da, naime amandman je išao na način da se 30% sredstava od prikupljanja, znači one jedinice koje prikupljaju vodnu naknadu da ostane proračunima i da po gradskim vijećima da se napravi program utroška tih sredstava. Znači to su namjenska sredstva i moraju se koristiti namjenski sukladno i Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva, isto tako i Zakonu o vodama. To je bila intencija ovog amandmana kojeg smo predložili. Što se tiče redefiniranja kompletne porezne politike, ova porezna reforma ovo je samo bio jedan mali dio, jedan mali segment zahvaćen onoga što će trebati. Sukladno kad pogledate vodnu naknadu, za ceste, nerazvrstane ceste ne dobivamo nikakva namjenska sredstva na lokalu. To ide iz komunalne naknade, iz poreznih prihoda itd. itd. Znači, ukoliko će se napustiti paradigma namjenskih sredstava, spuštanja namjenskih sredstava na lokalnu samoupravu, tada idemo uvesti jednu jedinstvenu stopu poreza koju ćemo kao građani plaćati, a redistribucija poreznih prihoda kako će ići to se internim aktima može riješiti. Naime, što se tiče odgovora i prethodnih vlada bilo je: pa koliko će dobiti veliki gradovi? Pa imamo evo zadnje što se tiče vodne naknade vjerujem da bi gradu Rijeci koji su imali katastrofu da tako kažem, što im se desilo da bi vrlo dobro došlo 30 posto tih sredstava da riješe problem kojega bojim se da jednokratno novčanim prilivom s osnova vodne naknade ne mogu riješiti. Tu se radi o oborinskoj odvodnji. Tu se radi o oborinskoj odvodnji, tu se radi i o nizu drugih kategorija odvodnje koje svakako treba riješiti. Sredstva koja lokalna samouprava prihoduje naprosto nisu dostatna. Nisu dostatna i stoga evo tu je i ovaj amandman koji smo predložili u nadi da će se razmotriti i da će se predložiti adekvatna rješenja. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo još jednu repliku. Poštovana zastupnica Grozdana Perić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Evo kolega Batinić, s obzirom da dolazimo iz lokalnih jedinica onda znamo probleme koji zaista jesu. Naime, stala sam, da se inače sve naknade koje se odnose na vode, imamo zaista puno primjedbi od građana kad kažu: plaćaju puno naknada u vodi, dvije naknade, pa onda još imaju naknadu za uređenje voda, sve je to vrlo korisno, ali građani su često zbunjeni što to sve plaćaju i sigurno bi bilo dobro da su ove dvije naknade za zaštitu voda i korištenje voda zaista objedinjene, a kako će se unutar sustava vašeg, unutar planova i financijskih planova to događati, dobro bi bilo da su one objedinjene i da se onda zna da je to namjena upravo za ono što se odluči. Isto tako slažem se da je zaista naknada od 5 posto kada se govori o ugovoru koje jedinice lokalne samouprave imaju kao trošak kojim se nadoknađuje sav posao koji se odrađuje je relativno mali, ali moramo i naznačiti da se od naknada, zaista postoje direktne i indirektne koristi, pa tako jedinice lokalne samouprave imaju mogućnost da kroz naknade za uređenje voda zaista mogu povući dio sredstava u ovom smislu da se može izgraditi jedan dio sustava odnosno u samom sustavu odvodnje gdje onda se aplikacijom pri Hrvatskim vodama zaista mogu povući određena sredstva, a to u konačnici gradovi zapravo, odnosno građani ne vide te prednosti koje imaju zapravo od tog indirektnog ubiranja takvog prihoda.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku.
Pa nisam, kolegice, siguran da s osnova onih 5 posto naknada za uređenje voda možete nešto isfinancirati. Postoji znači naknada za razvoj. Vjerojatno ste to mislili koja se prikuplja kroz cijenu vode. Naprosto to su sredstva s kojima grad nema ništa. To su sredstva javnog distributera, vodoopskrbe, gdje njihova tijela, skupština, obično su većinski vlasnici jedinice lokalne samouprave. Znači, preko njihovih upravljačkih tijela može se na neke projekte i programe. Međutim, kad pogledamo koliki su gubitci na vodoopskrbi, preko 50 posto, znači svi distributeri kada bi ta razvojna sredstva koristili samo za zanavljanje, rekonstrukciju vodoopskrbe, trebalo bi narednih sto godina iz tih razvojnih sredstava koja se alimentiraju da se svedu gubitci vode na prihvatljivu mjeru. Kad sam govorio za ovih 5 posto da nije dovoljno, govorim ne samo iz vlastitog iskustva nego i iz iskustva mnogih sredina, a vjerujem ako će se ići analitički raditi svaki u svojoj jedinici lokalne samouprave, pitajte kroz udrugu gradova, pitajte kroz neke druge da li su to dostatna sredstva tih 5 posto. Nisu. Naprosto nisu, međutim, tu se vidjela jedna kooperativnost, jedan partnerski odnos jedinice lokalne samouprave naspram države i mi smo partneri. Ali isto tako tražimo i s druge strane partnerstvo. Znači, da se i država odnosi prema nama. Zašto amandman? Amandman naprosto iz razloga kod kolege Obersnela ono što se dogodilo, on nema namjenska sredstva za to. Pitanje je da li ima i porezni prihod. Ili ne daj bože da se desilo u nekoj jedinici lokalne samouprave koja ima 800, 900 kuna prihoda po glavi stanovnika. Pa kako on može spriječiti to da se to ne desi za narednih tjedan ili dva, ovisno o vremenskoj prognozi. Upravo iz tog razloga, znači, sredstva koja će biti i za prevenciju, a isto tako i za sprječavanje direktnih šteta.
Hvala lijepo. Završili smo s replikama. U ime Kluba zastupnika SDP a Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Mi u Klubu Socijal-demokratske partije Hrvatske smo svjesni potrebe donošenja ovog zakona. Naime, potrebno je uspostaviti Privremeni obračun za korištenje voda do početka 2018. godine i tu ću se pridružiti skepticizmu kada kažemo da ćemo vjerojatno na taj obračun ili vrlo sličan morati se oslanjati jedno duže vrijeme. Isto tako se možemo složiti da je integracija namjene potrošnje naknade za korištenje voda i naknade za zaštitu voda, ulaganje u odvodnju i pročišćavanje, u čemu smo prilično loši, dobra stvar te protiv toga nemamo ništa. No ono na što želimo skrenuti posebno pažnju je to da postoji potreba osigurati stabilnost cijene vode, iz više razloga. Prvi je naravno da je cijena vode socijalna kategorija budući da je voda neophodna za život i normalno funkcioniranje kućanstva ali isto tako da je pitka voda ljudsko pravo. Odnosno kada govorimo konkretno to je ljudsko pravo na pitku vodu i sanitariju koja je 28.7.2010. godine donijela opća skupština UN-a. Dakle imamo obavezu budući da je Hrvatska dio UN-a, budući da smo i mi preuzeli neke obaveze, budući da je pitka voda uostalom i ljudsko pravo, imajte i to na umu kada govorimo o problemima vodoopskrbe. Veliki problem je kao što su govornici prije mene isticali razlika koja nastaje od vodozahvata do krajnjeg korisnika koja je u prosjeku 50%. Ali na žalost kolegice i kolege u mnogo slučajeva je ona i puno veća. Mogu vam konkretno govoriti, za onom govornicom smo već nekoliko puta čuli i neke konkretne primjere loših ili dotrajalih vodovoda, odnosno sustava kanalizacije. Ja vam mogu skrenuti pažnju na primjer općine Čepin gdje su me građani te općine informirali o katastrofalnom stanju njihovog vodovoda gdje Vodovod Čepin kojem je dobavljač vode Vodovod Osijek, dakle od mjesta prihvaćanja vode, odnosno kupovine, do krajnjeg korisnika nestane, to su neke liberalne procjene oko 80% vode. Odnosno drugim riječima taj sustav kolegice i kolege curi na sve strane, da se izrazim kolokvijalno. Isto tako osim gubitaka u mreži postoji problem zraka u sustavu. Zrak u sustavu je posebno osjetljiv budući da voda kada prolazi kroz cijevi, vodomjeri ukoliko zraka u njemu ima u sustavu obračunavaju puno veću potrošnju nego što ona je. I na kraju problem mulja odnosno onečišćenosti vode, budući da mnogi distributeri štede zapravo na čišćenju cijevi budući da je za to potrebna voda, dakle u ovoj spomenutoj općini sustav vjerojatno nije opran otkada je pušten u funkciju. Dakle cijevi su pune mulja što onda dolazi, dolazimo i do problema zdravstvene ispravnosti vode koja mora biti prioritet budući da je voda nosi oznaku kao pitka u većini našeg sustava dakle voda koja curi iz slavine je pitka, koristi se za piće, koristi se u pripremi hrane, ona mora zadovoljavati osnovne zdravstvene uvjete, odnosno osnovnu zdravstvenu ispravnost a da bi bila takva distributeri ali i mi kao zakonodavac se moramo pobrinuti. Upravo dok sada mi ovdje raspravljamo o vodnom gospodarstvu rasprava se vodi i na jednom saborskom, odnosno na dva saborska odbora o zdravstvenoj ispravnosti hrane. Mislim da to možemo povezati sa zdravstvenom ispravnosti vode budući da u čitavom nizu jedinica lokalne samouprave imamo i ovaj problem, uključujući tu i grad Zagreb od prije nekoliko godina kada je bila velika rasprava o tome odnosno fizički su se vidjele i neke primjese u vodi koja je izlazila iz slavina. Dakle osiguravanje kvalitete također mora biti jedan od prioriteta. Kada govorimo o preraspodjeli sredstava odnosno o ulaganju sustava za navodnjavanje tu također trebamo biti ozbiljni iz čitavog niza razloga. Prije svega mi smatramo da problemu navodnjavanja treba strateško i planski sustavno pristupati a bojimo se da je dosadašnji pristup uglavnom bio po principu ad hoc. Dakle imamo čitav niz situacija u kojemu već izgrađenim, postrojenja za navodnjavanje nisu stavljena u funkciju odnosno ne ostvaruju svoju prvobitnu namjenu, samim time novac koji je u njihovu izgradnju uložen je bačeni novac i potencijal koji su te građevine nosile i za poljoprivrednu proizvodnju ali i za opskrbu pitkom vodom je također bačen. Reći ću vam i na što konkretno mislim a to mislim na slučaj sustava Veliškovci i Gat. To je sustav u Osječko-baranjskoj županiji za navodnavanje koji je potencijalno mogao služiti, dakle ima vodozahvat, ima sva postrojenja koja su potrebna za pumpanje vode u sustav navodnjavanja. Također je potencijalno moglo služiti i kao djelom dakle kao sustav za vodoopskrbu grada Belišća a sjetite se podsjetiti ću vas da smo imali veliki problem prije nekoliko godina u vodoopskrbi grada Belišća, dakle opskrbi pitkom vodom zbog sporova i nesporazuma između grada Valpova i grada Belišća, dakle puno problema se moglo riješiti stavljanjem ovoga sustava za navodnavanje u funkciju. Nažalost do dana današnjeg nakon stotina milijuna kuna koje su uložene u njegovu izgradnju ovaj sustav i dalje zjapi prazan. Jedinica regionalne odnosno područne samouprave ga nikada nije niti preuzela u svoje gospodarenje a prema zakonu bi to trebala i taj vam sustav zarasta u korov, propada, ne služi ničemu. Odnosno dovesti ćemo se u situaciju u kojoj će biti skuplje staviti već ovo izgrađeno postrojenje u funkciju nego izgraditi novo. I što smo s time postigli? Ništa. Zašto je tome tako? Zašto jedinica lokalne samouprave to nije preuzela u svoje gospodarenje od hrvatskih voda, zašto taj sustav nije u funkciji, to vam ne mogu odgovoriti ja ali institucije koje su to trebale učiniti moraju, moraju jer se radi o velikoj investiciji, o velikom novcu poreznih obveznika koji je uložen u projekt koji je dakle ponavljam mogao riješiti puno problema i što se tiče vodoopskrbe i što se tiče navodnavanja. Dakle kada govorimo o navodnjavanju, o ulaganju navodnjavanja, u poljoprivrednu proizvodnju mi tome moramo strateški i planski pristupati. Na žalost još uvijek nemamo strategiju razvoja poljoprivrede, imamo najave doduše od ministra da se na tome radi, ali za sada samo najave. A da bi uopće mogli planirati našu mrežu navodnavanja potrebno nam je upravo to. Da bi mogli planirati izgradnju mreže potrebni su nam korisnici, zašto Veliškovci i Gat nemaju niti jednog korisnika? Stavimo sad na stranu što to nije u funkciji. Možda bi bilo da je bilo više korisnika koji su zainteresirani. Zašto neki drugi projekti poput lateralnog kanala u Kneževim Vinogradima imaju. Dakle treba sagledati i taj problem. Tim više što govorimo o projektima koji se financiraju javnim novcem, dakle novcem poreznih obveznika bez obzira što eventualno EU u određenom iznosu to sufinancira, dakle i novac EU je novac poreznih obveznika budući da i RH uplaćuje u zajednički proračun. I na kraju imamo problem distribucije, odvodnje i pročišćavanja voda. Dakle moji prethodnici su govorili dosta o tome. Nažalost kod problema odvodnje i pročišćavanja vode smo daleko daleko ispod europskog prosjeka. To je veliki problem s kojim ćemo se morati suočavati, za koji doduše imamo sredstva iz EU koja su nam na raspolaganju, koje smo i povukli dobrim djelom ali i dalje nedovoljno, i dalje nedovoljno zato što je postotak odnosno postotak riješenosti ovih problema na vrlo niskoj razini. Budući da ona, da rješenja ovih problema zahtijevaju značajna financijska sredstva za potrebno unaprjeđenje ovih sustava a budući da i teret leži dobrim djelom na jedinicama lokalne samouprave, dakle kada govorimo o distribuciji, odvodnji vode tu prije svega mislim na jedinice lokalne samouprave koje su najčešće i u vlasništvu tvrtki koje se bave opskrbom i odvodnjom potrebno je veći financijski kapacitet dati upravo jedinicama lokalne samouprave. Često govorimo o decentralizaciji, često govorimo o tome da jedinice lokalne samouprave moraju preuzeti odgovornost, često govorimo o tome i s time se apsolutno slažem da su članici jedinica lokalne samouprave bilo načelnici, gradonačelnici, župani prvi komunikacijski kanal koji naši građani imaju prema vlasti kada imaju neki problem potrebno im je dati poluge vlasti odnosno dovoljan fiskalni kapacitet da te probleme mogu i rješavati sami sa svojim građanima na njihovu dobrobit i prema prioritetima koje jedinice lokalne samouprave same odrede. Zašto je to jako bitno? Upravo zbog toga što jedinice lokalne samouprave su mikro menadžment. Recimo tako i u ovom sustavu i mogle bi puno kvalitetnije nego možda neki veliki distributer ili Hrvatske vode ocijeniti koji su prioriteti, koji su gorući problemi i zašto je tome tako. Kada govorim o distribuciji vode, odvodnji također imamo jedan veliki problem a to su distribucijska područja. Drage kolegice i kolege skrenut ću vam pažnju samo na jednu stvar, prema podacima iz 2013. godine u RH postoji 152 distributera vode, na području dakle cijele države. Primjerice samo, dat ću vam usporedbu u Mađarskoj, u Nizozemskoj ta je brojka oko 10. E sad usporedite i Mađarsku koja je duplo veća od Hrvatske i Nizozemsku koja je nekoliko puta veća od Hrvatske je taj broj značajno manji. Da bi osigurali kvalitetu, da bi osigurali financijsku moć koju te tvrtke trebaju imati da bi kvalitetno održavale mrežu ali isto tako da bi mogle održavati određeni standard i vode i opskrbe i usluge potrebno je okrupniti naša distribucijska područja. Na tome je prošla Vlada krenula u tom smjeru, nažalost prilično smo tu stali odnosno ništa se ne dešava na ovom, značajno barem na ovom području. Tako da tu molim i ministar ovo je bitan problem, značajan problem koji se treba riješiti. I na kraju cjelokupnom problemu vodnog gospodarstva pa tako i problemu distribucije odvodnje i pročišćavanja ali i ostalim problemima dakle navodnjavanju, stabilnosti cijene vode itd. potrebno je pristupiti strateški i rješavati etapno i sustavno a ovaj zakon ocjenjujemo samo kao vatrogasnu mjeru u tom smjeru. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo nekoliko replika na vaše izlaganje. Prvo uvaženi zastupnik Ivan Pernar.
Poštovanje uvaženi kolega iz SDP-a. Moja kritika neće biti usmjerena na vas, niti na kolege iz HDZ-a, ona će biti usmjerena protiv jedno sustav odnosno načina upravljanja vodnim resursima tj. kanaliziranje korita rijeka i potoka kojima se ubija biološka raznolikost i kojima se zapravo stvaraju pogodni uvjeti za poplave. Naime, poplave se kao takve odnosno katastrofe, odnosno poplave se ne mogu izbjeći, kada dođe do navale velike količine vode očito je da ta voda negdje mora izaći van iz korita i zbog toga je potrebno raditi znači sustave u kojima će bit tzv. naplavna područja u koja će se te vode izliti. Umjesto da se rade takvi sustavi kao što je recimo Lonjsko polje ili Kopači rit jednostavno se ignorira potpuno taj problem poplava, betonizira se i kanaliziraju rijeke, u tim rijekama više nema riba, imaju samo žabe i na to kanaliziranje rijeka i potoka naše, znači Hrvatske vode troše milijune kuna a sve to uzimaju od građana. Znači radi se zločin nad prirodom novcem od građana i ja ne vidim u ovom zakonskom prijedlogu i ne znam čemu već da će se prekinuti sa tom po meni suludom praksom. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Pernar, pa da dotakli ste se zapravo jedne teme koja je vrlo široka. To je obrana od poplava, to su čitav niz drugih stvari koje se mogu riješiti doduše ne ovim zakonom ali relativno jednostavno. Evo skrenut ću vam samo pažnju na činjenicu da je i danas na snazi zabrana vađenja pijeska iz rijeke Drave odnosno šljunka iz rijeke Save. To dovodi do velikih problema. Nama je nekad lakše nešto zabraniti nego kontrolirati. A reći ću vam u čemu je problem, dakle budući da se na vadi pijesak iz rijeke Drave smanjuje se gaz, dakle brodovi nemaju pristup u luku, riječnu luku Osijek, također povećava se korito same rijeke odnosno razina vode. I na kraju ekonomski učinak je također vrlo značajan i prilično dalekosežan budući da naša susjedna zemlja Srbija taj pijesak kada dođe u Dunav dakle tokom Drave izvlači van i prodaje nama taj isti pijesak, naš pijesak koji smo mi mogli izvaditi iz Drave i mi koristiti. Ista stvar vam je i sa rijekom Savom. Doduše tu se radilo o prevelikom iskorištavanju odnosno vađenju šljunka iz rijeke Save i sa strane naše susjedne države ali to je išlo tako daleko da su se podlokavali i temelji mosta, odnosno mostova na rijeci Savi. To je problem, ali se može regulirati a vjerujem da naše lučke uprave to mogu držati pod kontrolom a i sami poduzetnici barem oni s kojima sam ja razgovarao su mi rekli da oni ne traže naknadu za vađenje pijeska odnosno šljunka. Njima je dovoljno plaćati taj pijesak koji su izvadili i oni pozivaju lučku upravu, evo recite nam ovdje, vadite ovoliko kubika, ondje onoliko nek to bude apsolutno pod njihovom kontrolom. Time bi pomogli i našoj ekonomiji, dakle plovnim putevima, građevinskoj industriji i našim lokalnim poduzetnicima koji i onako odražavaju riječne i plovne puteve. Hvala.
Hvala vam lijepo. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Ante Sanader.
Hvala potpredsjednice, uvaženi ministre, doministrice. Poštovani kolega želim replicirati na ovo vaše okrupnjivanje distributera. Naime, imamo vrlo loša iskustva na terenu u postojećem stanju primjer kod mene evo u Splitu gdje je vlasnik grad Split distributera ili poduzeća, vodovod i kanalizacije i ne šljivi on puno ove male općine posebno u zagorskom dijelu koji donose jako malo prihoda i većinski vlasnik je grad Split. I oni nemaju nikakvog razloga ni ambicija pomagati, investirati ni slučajno, a čak niti širit mrežu na bilo koji način jer nemaju razloga za to. I mi razmišljamo kako bi raspali tog velikog na manje, ja znam da to je problematično financijski. Ali bi trebalo dati nekakvu slobodu, jer ovaj sustav je neodrživ ili to dignut na županijsku razinu da županija bude vlasnik nekog. To je opet okrupnjivanje. Svi mi težimo decentralizaciji normalno, ali ovaj sustav je neodrživ na ovakav način. Jer veliki grad nema niti jednog razloga, odnosno poduzeće koje je vlasnik veliki grad da on investira, da on traži europske fondove, da se on natječe za programe. I to je nama neizdrživo stanje.
Hvala. Imamo odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Sanader, da logika je da bi trebalo biti bolje. U većim sustavima to je više novaca. Pretpostavit ćemo da je sustav solidaran, da će ravnomjerno ulagati i da će im interes biti kvalitetna usluga svugdje. Ista stvar se može desiti ako to dignemo na županijsku razinu. Dakle što županiju može sprječavati da se koncentrira na veće centre, a na manje ne? Ali uvijek moramo imati i tu dozu dobre vjere, jer Domovina nije firma. Da je, onda mnoga naselja ne bi imala cestu, zato što je cestu dovesti neisplativo, zato što ima premalo stanovnika. Ako uključujete znači sve troškove amortizaciju itd. jednostavno nije isplativo. No i ovaj sustav, ovaj sustav malih, partikularnih distributera također nije održiv. Evo rekao sam vam primjer recimo općine Čepin u kojemu je zaista vodoopskrbna kanalizacijska mreža u katastrofičnom stanju. I sad, ja se bojim toga da ćemo u jednom trenutku samo doći čitati iz novina da se netko otrovao, da je voda bila neispravna. Mnogi mještani već ne mogu koristiti tu istu vodu koju im naplaćuju za piće, za kuhanje, pa pitanje dokle će to moći koristiti i za osobnu higijenu. I imajte na umu da ukoliko imate veliku primjesu mulja, odnosno pijeska u sustavu da to, da se brže troše i sustavi unutar kućanstava, dakle cijevi, da ih češće morate održavati, mijenjati itd. Dakle, postoji čitav niz problema. Koje je najbolje rješenje? Pa tu smo da se dogovorimo i da ga pokušamo naći. Po meni i iskustvima koje ja imam, dakle Vodovod Osijek također vodi brigu i o nekoliko susjednih općina koje imaju udjele u vodovodu. Do sada nije bilo zabilježeno većih prigovora. I naravno, treba se tome pristupati dogovorno, etapno, strateški i sa vizijom i osigurati svima zapravo najbolju moguću uslugu. Hvala.
Hvala vam lijepo. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Marko Vešligaj.
Hvala potpredsjednice. Evo kolega Hajduković, dvije stvari koje su me potakle kroz vašu raspravu na ovu repliku. Prvo spominjali ste gubitke u samoj mreži. Smatram da je izuzetno važno tu da se od strane Hrvatskih voda posveti još veća pozornost na sufinanciranje projekata koji se odnose na sanaciju gubitaka u samoj vodovodnoj mreži. Izgradili smo sustav, ja smatram da nismo dovoljno velikom brzinom makar su bila velika sredstva svakako u njega uložena. Ali s druge strane imamo velik dio mreže koja je u izuzetno lošem stanju i koja zapravo proizvodi velike, velike gubitke koje na kraju krajeva plaćaju naši građani. Druga stvar ovo oko ovih uslužnih područja. Ja isto dolazim iz grada koji ima izuzetno maloga distributera vode koje pokriva isključivo zapravo dijelove još dviju lokalnih jedinica manje, ali zbog čega je važno ići na uslužna područja. Mislim da neće imati manji distributeri niti financijske, a niti ljudske kapacitete da provedu sve ove projekte koje bi trebali, koji se prvenstveno odnose na odvodnju, a jednim dijelom i na vodoopskrbu. Dakle, što prije krenemo u to ukrupnjivanje na neki način bit će nam lakše. Jer veliki projekti su pred nama, a radi se zapravo o manjim distributerima. Ja mislim da onaj prijedlog uslužnih područja koja postoje je svakako dobar i da treba taj zakon također evo što prije da uđe u proceduru. Hvala.
Hvala vam lijepo. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo kolega Vešligaj. Da, slažem se. I kada govorimo o sufinanciranju razvoja mreže, dakle koji je fiskalni kapacitet jedinica lokalne samouprave kojoj ste vi na čelu. Da li bi mogli isfinancirati ukoliko se od vas traži recimo sudjelovanje u iznosu od 45%. Koliko bi vam dugo trebalo za to? Ja se kladim da bi barem jedan godišnji proračun potrošili upravo na to. I sada kada govorimo da dolazite ipak iz mjesta koje ja bih se usudio reći iznad prosjeka razvijenosti u Republici Hrvatskoj što da kažemo o čitavom nizu drugih općina, gradova recimo na istoku Hrvatske ili iz Dalmatinske zagore ili iz Like koji nemaju te kapacitete. Kako tome doskočiti? Tu treba doskočiti država prije svega. Dakle, da što više jedinica lokalne samouprave pokuša rasteretiti. Dakle, slažem se i tu ponovo podcrtavam distribucijska, odnosno opskrba područja, okrupnjivanje njihovo, odnosno okrupnjivanje distributera je jedan od mogućih rješenja. Ali to je isto usko vezano i sa recimo zbrinjavanjem otpada koje je u nadležnosti ovoga ministarstva. Dakle jedna mala općina, jedan mali grad ne može riješiti probleme odlaganja otpada, dakle koji će biti u skladu sa europskim normama, direktivama i standardima. Ne može to učiniti sama, ali može ukoliko se ujedini sa više jedinica lokalne samouprave. Tada će imati fiskalni, vi ste govorili i o kadrovskom, dakle i kadrovski kapacitet i sve ostalo što je potrebno da se taj problem kvalitetno riješi, a da to bude najjeftinije za građane. Hvala.
Hvala lijepo. Završili smo sa replikama. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime kluba. U ime kluba MOST-a nezavisnih lista Marko Sladoljev.
Hvala vam potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani ministre i suradnica, poštovane kolege saborske zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona čije donošenje je potrebno iz nekoliko razloga. Prvenstveno radi uspostave privremenog obračuna naknada za korištenje voda koja se plaća uz cijenu vodne usluge, javne opskrbe za razdoblje od 1. listopada 2016. godine do 1. siječnja 2018. godine. Podsjećamo Uredba o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva koja je donesena sukladno Zakonu o ovlasti Vlade RH, da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora, prestala je važiti 1. listopada 2016. godine, čime su stupile na snagu odredbe izvornog zakona iz 2009. godine, a koji je zakon uredio način obračuna naknade za korištenje voda na način da se ista obračunavana količina vode zahvaćene na izvorištima i drugim vodozahvatima, te kao obveznika odredio isporučitelja vodnih usluga. Stoga je cilj tog zakona bio dugoročno riješiti probleme gubitka vode u mreži, a naknadu uskladiti s tehničkim prihvatljivijim gubitkom vode kao ispostaviti telemetarski nadzor zahvaćenih količina vode. Budući da se radi o značajnim promjenama isporučiteljima vodnih usluga je za prilagodbu ostavljen prijelazni rok od prvotno pet godina, a taj rok je produživan 1. siječnja 2017. godine, upravo uredbom koja je prestala važiti 1. listopada 2016. godine. U istim rokovima naknada za korištenje voda nastavila se obračunavati i naplaćivati na isporučene količine vode krajnjim korisnicima odnosno potrošačima. Kako se isporučitelji vodnih usluga u prijelaznom razdoblju nisu osposobili niti osigurali financijska sredstva za saniranje gubitka vode u mreži na prosječno gubici u mreži iznose oko 46%, kolega Hajduković je rekao da u nekim dijelovima je do 80% negdje je to 15% ali gubici su veliki. Zadržavanjem modela obračuna naknade za korištenje voda po zahvaćenim količinama vode, a ne po isporučenim količinama vode doveli bi do značajnijeg poskupljenja vode, a da cilj sanacije gubitaka ne bi bio ostvaren. Nastavno posljedično bi došlo do nepravičnog opterećenja korisnika vodnih usluga razlikom u cijeni vodnih usluga između zahvaćene i isporučene vode što predstavlja i dodatni udar na standard građana kao i na samo poslovanje i financijsku stabilnost isporučitelja vodnih usluga. Stoga se ovim zakonom predlaže uspostava privremenog načina obračuna naknada za korištenje voda, zadržavanje prethodnog sadašnjeg modela obračuna prema kojem se naknada za korištenje voda obračunava prema isporučenoj količini voda krajnjim korisnicima i to za razdoblje od 1. listopada 2016. godine do 1. siječnja 2018. godine odnosno dok se ne steknu uvjeti ili dok se ne predloži pravičniji način obračuna s eventualnom izmjenom obveznika i osnovice. Povratno djelovanje odredbi se predlaže iz razloga što predloženi način obračuna naknade za korištenje voda ne mijenja dosadašnji način obračuna, te time ne zadire u povećanje računa cijene vodnih usluga za krajnje korisnike što je u skladu s odredbama članka 90. Ustava RH da se iz posebno opravdanih razloga samo pojedine odredbe zakona mogu imati povratno djelovanje, a mislimo da izbjegavanje na dodano opterećenje krajnjih korisnika potrošača odnosno opterećenja standarda građana poskupljenjem proizašlim iz razlike između zahvaćene i isporučene vode itekako opravdan razlog. Nadalje, donošenje ovog zakona uvjetovano je potrebom integracija namjena za koje se troše sredstva naknade za korištenje voda i naknade za zaštitu voda, čime će se omogućiti njihova preraspodjela prema projektima koji se sufinanciraju bespovratnim eu sredstvima. Naime, važećom zakonskom regulativom potrošnja sredstva naknade za korištenje voda i naknade za zaštitu voda je ograničena na način da se naknada za korištenje voda koristi za financiranje gradnje građevina javne vodoopskrbe, a naknada za zaštitu voda za financiranje građevine javne odvodnje. Imajući u vidu veliki investicijski ciklus koji je pred RH u pogledu ispunjavanja obveza u dijelu koje se odnosi na financiranje izgradnje vodne komunalne infrastrukture i potrebu za osiguranjem pokrića dijela nacionalnih sredstava za financiranje eu vodno komunalnih projekata čime se maksimizira povlačenje sredstva fondova EU ovim zakonom predložena je integracija namjene naknade za korištenje voda i naknada za zaštitu voda. Isto tako proširena je namjena ovih naknada na financiranje izgradnje priključaka za krajnje korisnike javne vodoopskrbe i javne odvodnje, kao i financiranje nabave oprave za pružanje vodnih usluga. Ovdje je bitno napomenuti da je konzumiranjem ove odredbe koja je bila određena i Uredbom o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva znatno poboljšano povlačenje eu sredstava pa je tako 2016. godine do 25.11.2016. ukupna realizacija vodno komunalnih projekata koji se financiraju iz eu fondova iznosila oko 806 milijuna kuna od toga 609 milijuna eu sredstava što je više nego 2014. i 2015. godine zajedno. Naime, tijekom 2014. godine ukupno je realizirano oko 99 milijuna kuna, od toga 64 milijuna eu sredstava, a 2015. oko 396 milijuna kuna od toga 255 milijuna kuna iz eu sredstava. Nadalje, predložene izmjene ovog zakona odnose se na proširenje namjena financiranja iz vodnog doprinosa, financiranja i gradnja građevina za navodnjavanje i namjene koje su financirane iz naknade za uređenje voda. Imajući u vidu da se pokazalo da su sredstva za financiranje gradnje građevina za navodnjavanje i nedostatna za provedbu projekta u okviru nacionalnog projekta navodnjavanja i gospodarenja poljoprivrednim zemljištima i vodama u Republici Hrvatskoj, predložene izmjene ovog zakona odnose se na proširenje, kako je navedeno namjena financiranja iz vodnog doprinosa na način da se iz iste financira i gradnja građevina za navodnjavanje kao i namjene koje se financiraju iz naknade za uređenje voda, kao što su gradnja regulacijskih i zaštitnih vodnih građevina, provedba preventivne redovite i izvanredne obrane od poplava, gradnja građevina za osnovnu melioracijsku odvodnju i ostale namjene koje se financiraju iz naknade za uređenje voda. Svakako treba naglasiti da je ova mjera rezultirana smanjenjem sredstava državnog proračuna za gradnju građevina za navodnjavanje, a samim time omogućila Hrvatskim vodama korištenje 58 milijuna kuna u 2016. godini prikupljenih s osnova vodnog doprinosa za gradnju građevina za navodnjavanje. Zahvaljujući između ostalog i tim sredstvima, sredinom ove godine nakon sedmogodišnje izgradnje dovodno-melioracijskog kanala za navodnjavanje će ukupna vrijednost 493 milijuna kuna, konačno smo vodu iz rijeke Save doveli do Bosutskog polja čime će poboljšati režim malih voda vodotoka Biđa i Bosuta te omogućiti navodnjavanje otprilike 8.500 hektara poljoprivrednih površina. Dovršenje radova na izgradnji ovog kanala znači prekretnicu u mogućnostima navodnjavanja istoka Hrvatske jer je svako ulaganje podizanje standarda i kvalitete života u ruralnim područjima zalog za njihovu budućnost. Zaključno, donošenjem ovog zakona omogućit će uspostava privremenog obračuna naknade za korištenje voda kako bi se izbjeglo opterećenje krajnjih korisnika odnosno opterećenje standarda građana poskupljenjem cijena voda proizašlim iz razlike između zahvaćene i isporučene vode dok se ne uspostavi pravičniji način obračuna predmetne naknade. Nadalje, omogućit će se osiguravanje dodatnih sredstava za pokriće dijela nacionalnih sredstava za financiranje EU vodnokomunalnih projekata odnosno ispunjavanje preuzetih obveza Republike Hrvatske u dijelu koji se odnosi na financiranje izgradnje vodnokomunalne infrastrukture. Također osigurat će se stabilni izvor financiranja za gradnju građevina za navodnjavanje i gradnju, održavanje građevina za detaljnu melioracijsku odvodnju odnosno financiranje gradnje građevina urbane oborinske odvodnje te time funkcionalna stabilnost sustava obrane od poplave i osnovne melioracijske odvodnje. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo nekoliko replika na vaše izlaganje. Prvi je na redu uvaženi zastupnik Ivica Mišić.
Hvala potpredsjednice Sabora. Kolega Sladovljev, lijepo ste spomenuli. 40 posto da u našim mrežama imamo gubitak u vodama. 46 ili 44, nebitno. Ali tu je negdje. Ali je sramotno tolike gubitke imamo u mrežama. Našim građanima se dešava jasno da su mreže stare i da proprsne, pa se dešava od sata da pukne od kuće, a što se onda dešava? Dešava se onda da se ti građani stavljaju pod ovrhe, naplaćuje ta ista voda iako istina mreža od sata do kuće pripada građaninu. Ali ako toliko gubimo vode i svjesni smo da su te instalacije stare onda bar bi građanima u tim slučajevima kod puknuća cijevi trebalo bar oprostiti taj dio vode koji je istekao. Drago mi je i ovo čuti da smo krenuli praviti kanale za navodnjavanje Slavonije, pa evo sad MOST ima u Vodama i ministra Dobrovića. Nadam se da će napraviti nekakve pomake u tome. Ako Vode troše 3 milijarde otprilike novaca hrvatskog proračuna mislim da se tu može dosta napraviti, da se moglo čak vjerujem i puno, puno, puno ranije napraviti za interes Slavonije. Ali hvala bogu da se bar i sada napravilo bar jedan dio iako je moglo puno više. I kod tih gubitaka vode ne znam koliko je mogućnosti i koliko ministarstva mogu napraviti da se ti gubici smanje. Istina, mi jesmo bogata zemlja vodom i da barem u tome ne oskudijevamo, ali opet ponavljam ne bi bilo lijepo ljudima kojima pucaju cijevi, koje su stare i stare kuće, ljudi koji sve manje imaju novaca, baš se okomiti na njih da to moraju platiti ako je pukla cijev. To govorim: ako je pukla cijev iza sata. Istina građanin je odgovoran, međutim ne može građanin otkopavati stalno zemlju i vidjeti i mijenjati cijev. Bar u tome dijelu ako izgubimo 40 posto u nešto drugo, pustimo i te ljude da imaju nekakav bar u tome dijelu povoljnosti da ne plate za ono što ustvari i nisu krivi jer su postavljene i nekvalitetne cijevi nekada kada je on to dobro platio. Hvala.
Hvala vam lijepo. Imamo odgovor na repliku.
Pa poštovani gospodine Mišiću, slažem se s vama da građani ne bi trebali plaćati puknuće cijevi pogotovo ako je investitor kriv za puknuće te cijevi. Ali htio bih napomenuti da je upravo ovim zakonom na neki način se isporučitelje vodnih usluga prisiljava da u određenom roku smanje te gubitke koji iznose ogroman postotak. Mi smo svjesni u turističkoj sezoni koliko hrvatski otoci, a turistička smo zemlja, u pojedinim dijelovima ostaju bez vode s druge strane. Nekad se ponašamo kao pijani bogataši što se tiče vode. Mislim da je Hrvatska jedina zemlja gdje se zapravo ulice peru pitkom vodom. Kada gledaju to stranci oni se ne mogu načuditi. To je samo sitnica, ali slažem se da neki socijalni ljudi koji ne mogu plaćati vodu da bi trebali imati pravo na pitku vodu. Evo naši susjedi Slovenci su u ustav unijeli da je voda ljudsko pravo i mislim da bi mi to u tom smjeru isto trebali ići.
Hvala vam lijepo. Sljedeća replika je uvaženi zastupnik Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega, dvije su me stvari zapravo potaknule na repliku. Rekli ste ovo je privremeni obračun i privremeni bi trebao biti do 1.1.2018. godine. Da, privremeni je, slažemo se. Privremeni je uvela i prošla Vlada, razloge ste lijepo naveli. No, ono što želim, o čemu želim raspravljati i što želim podcrtati ne vjerujem da ćemo do 2018. nešto radikalno promijeniti situaciju što se tiče stanje mreža ako to nismo uspjeli učiniti u prethodne dvije godine sumnjam da ćemo još u godinu dana napraviti neki generalni iskorak. Daj Bože da sam u krivu pa da me vrijeme ispravi, ali ne vjerujem. Iskreno ne vjeruje, vrlo sam skeptičan. Druga stvar što kažete navodnjavanje sredstva su nedostatna. O.k. Mogu se složiti u jednom dijelu, ali vam opet skrećem pažnju na stotine milijuna kuna koje su uložene u kapacitete za navodnjavanje koji sada propadaju ako nisu već propali. Dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] veliko postrojenje pogledajte. To je sad u situaciji da raste u korov. Ne znam što je sa … [[Govornik se ne razumije.]] koliko to ima korisnika, da li je to stavljeno u funkciju. Ali situacija u kojoj mi prvo gradimo infrastrukturu a onda se brinemo tko će biti krajnji korisnik to nije niti realno, niti odgovorno gospodarenje javnim novcem.
Hvala vam lijepo. Odgovor na repliku.
Poštovani gospodine Hajduković, slažem se pogotovo što vjerujem da ste vi bolje upućeni u ta konkretna problematiku što se tiče Slavonije. Meni je isto nevjerojatno da mi do sada nismo uspjeli, dakle Hrvatsku premrežiti navodnjavanjem jer smo zemlja obilata pitkom vodom i vodom za navodnjavanje pogotovo kad imamo na primjer zemlje kao što su Izrael koji su jedni od najvećih izvoznica i povrća i voća, a znamo kako Izrael stoji sa vodom. Ali kažem evo, vidjet ćemo kako će se to odvijati. Svima nam je u interesu da se to popravi i da se tu gubici saniraju i da se više navodnjava. Evo ići ćemo u tom smjeru i vjerujem i ministar.
Hvala vam lijepo. Imamo još jednu repliku, uvaženi zastupnik Ivan Pernar.
Hvala poštovanje. Pa evo pričamo o gospodarenju vodama, međutim ako pogledate na koji način naša država gospodari vodama vidjet ćete da je to jedna katastrofa, da mi uvozimo čak i vodu. Znači, ne samo da uvozimo tone smrznutog kruha, ne samo da uvozimo novčanice, znači kune se ne proizvode u Hrvatskoj naš novac već mi uvozimo i samu vodu. Smatram da ova država na žalost i vlade i prethodne i sadašnje i buduće kao da žive u jednom paralelnom svemiru u kojem uopće ne vide niti ih zanimaju stvarni društveni problemi i da se zakoni izglasavaju svakodnevno kao na pokretnoj traci. Nas se zatrpava papirima, a sutradan ćemo imati iste probleme koje smo imali jučer i prekjučer. Znači, ništa se ne mijenja, forma se samo mijenja, a sadržaj u suštini ostaje isti. Hvala.
Hvala vam lijepo. Sljedeći klub je klub HSS-a Ana Marija Petin. Ne vidim je u dvorani, dakle gubi pravo na raspravu. Imamo još jednu raspravu pojedinačnu. Uvaženi zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepa uvažena potpredsjednice, kolegice i kolege. Pa Zakon o financiranju vodnog gospodarstva zahtijevan je zakon i o njemu priča se već podosta dugo od samih početaka i uvijek izaziva pažnju jer dira u ono što, o čemu volimo pričati voda, infrastruktura, lokalna samouprava, država. I zaista su mnoge današnje i rasprave pa i kritike bile usmjerene upravo na ovaj način financiranja samog vodnog gospodarstva, tj. na te brojne naknade koje se pojavljuju kroz sam zakon, a koje plaćaju ili građani ili gospodarstvenici. I tih 7 naknada je cijeli izvor svih prijepora u proteklih 20-tak godina uglavnom kad govorimo o vodnom gospodarstvu. Imamo naknadu za korištenje voda, naknadu za zaštitu voda, naknadu za uređenje voda, naknadu za melioracijsku odvodnju, naknadu za razvoj, naknadu za navodnjavanje i vodni doprinos. Kad pogledamo 7 naknada svi ćemo zaključiti možda malo previše, možda malo ipak previše. Međutim, sve se one objašnjavaju da su razložne i da postoji razlog zašto postoji i zašto moraju baš biti tolike kolike su sad. I svi smo danas čuli da ako nečeg u Hrvatskoj ima, ima vode međutim to je problem kao i u nekim državama koje recimo imaju naftu, pa onda uđu u problem zato što imaju puno nafte. Mi u problem zato što imamo očito i puno vode. Kad ima puno nečega nastaje, kažem problem upravljanja tim resursima. i tu je bilo nekih rasprava sa kojima bih se mogao složiti, nekih koje su išle malo čisto prema nekim pojedincima koji to žele iskoristiti više radi populizma nego radi toga zaista što žele u tom dijelu uvesti se reda. E sad govorimo o naknadi za korištenje voda. Ona je u proteklih nekoliko godina zaista porasla enormno. 2011. godine ta naknada je iznosila 0,80 kn po metru kubičnom potrošene ili isporučene vode. 2013. već je podignuto to na kunu i 35, a 2014. podignuto na 2 kune i 85 lipa po metru kubičnom. Znači, imamo povećanje u vrijeme vlasti kolega iz SDP-a za 300%, 300% sa 0,80 na 2 kune i 85 lipa. Kasnije ću pokazati što to znači u financijskom računu samih Hrvatskih voda. Kako je to tada objašnjeno? Tu nastaje jedan glavni prijepor. Bivši ministar poljoprivrede gospodin Jakovina je to objašnjavao tri milijarde eura stoje ispred nas. Mi moramo osigurati vlastito učešće, mi to moramo podignuti jer moramo razvijati, znači sustave vodoopskrbe, odvodnje, navodnjavanja itd. Međutim, ovaj zakon govori nešto drugo. Znači da ovu naknadu za korištenje voda moramo uložiti u smanjenje ili otklanjanje nedostataka na mrežama, vodoopskrbnim mrežama gdje postoje silni gubitci. I dolazimo u prijepor. Zašto? Jer kad god nekoga pitate što financiraju Hrvatske vode, oni kažu financiramo glavne vodoopskrbne objekte. To su vodospreme, glavne magistralne vodove itd. Sekundarne mreže čiji su problem? Sekundarne mreže su problem lokalne samouprave gdje su gubici najveći od ovih 40% u sekundarnim mrežama. Znači nama novci, vama obaveze da sanirate sekundarne mreže iz prihoda koji ćete vi sami iznaći iz vlastitih mogućnosti. I sada dolazimo do sami Hrvatskih voda. Njihova bilanca je vrlo interesantna za 2015. godinu. Njihova imovina iznosi negdje oko 13 milijardi kuna. Novca na blagajni ako sam dobro pogledao 263 milijuna kuna ili u banci. Potraživanja su im 533 milijuna kuna. Od koga potražujemo od zadnjih onih koji troše od korisnika. Obveze 3,5 milijarde kuna, za kredite i zajmove 2,8 milijardi kuna pored svih naknada koje plaćamo, pored svega šte se isfinanciralo plaćamo, znači imao i zaduženje od 2,8 milijardi. Kako je izgledao financijski plan nedavno smo imali izvršenje proračuna za 2015. ovdje na raspravi prošli tjedan a tamo u razdjelu stoji da su Hrvatske vode u 2015. planirale 3 milijarde i 130 milijuna kuna prihoda a rashodi su bili izvršeni sa 3 milijarde i 83 milijuna kuna. Od toga na plaće ide 109 milijuna kuna, zajmove godišnja otplata 570 milijuna kuna a onda idu programi ulaganja. Održavanje vodotoka i vodnih građevina 843 milijuna kuna, investicije su planirane znači u vodoopskrbu i odvodnju na nivou 1 milijardu i 433 milijuna kuna od toga vodoopskrba 83 milijuna, odvodnja 104 plus projekt Jadran 197. Znači oko 300 milijuna kuna. Navodnjavanje 127 milijuna kuna i financiranje iz EU projekata na razini 397 milijuna kuna. Financiranje projekata kroz zajmove CEB i EIB 329 milijuna kuna. To je tih 1 milijardu i 400 u smislu izgradnje infrastrukture na razini 2015. godine. I sad kad usporedimo što smo imali 2011. i što znače ove naknade i njihova povećanja sa 2015. kao izvršenjem onda možemo vidjeti gdje se desio nekakav pomak prihoda Hrvatskih voda. Prihodi 2011. iznosili su kad gledamo izvršenje 1 milijardu i 509 milijuna kuna. Znači sad govorimo već o 3 milijarde. Mi smo tada trošili za uređenje voda, od naknade za uređenje voda uprihodilo se 659 milijuna 2011., a 2015. 779. Razlika je negdje 120 milijuna kuna. Za zaštitu voda 288 milijuna 2015., 221 2011. jedno malo povećanje. Ali imamo sada naknadu za korištenje voda 2011. 298 milijuna kuna, to je onih 0,80 lipa. 2015. 769 milijuna kuna. Razlika vam je u 4 godine samo s tim povećanjem od 300% 471 milijun kuna više. I vodni doprinos na istoj je razini 330 milijuna 2011. i nešto malo više 2015. godine. Gdje vidimo povećanje prihoda Hrvatskih voda? Naknada za korištenje voda 470, i fondovi EU rekao sam ulaganja na nivo 397 milijuna kuna. To je onaj plus kojeg imamo u protekle 4 godine u odnosu na sve ono što se događalo znači do 2011. godine i do povećanja ove naknade. Što to sugerira? Sugerira da Hrvatske vode imaju jedno utaban put, stazu kojom se svi ponašaju svake godine jednako pa ako nam malo pofali ajmo podignut neku ajmo reći naknadu. I tu se dolazi do sukoba sa lokalnom razinom koja kaže dajte i nama nešto da mi toga napravimo. Jer ostaje nam obveze, ovaj zakon predviđa uklanjanje nedostataka tj. smanjenja izgubljenih kubika raznih voda u mreži ali ta mreža je sekundarna većinom puno više nego su to glavni objekti vodoopskrbe i tu će doći do određenog problema barem ja to tako vidim. Jer lokalna samouprava tu teško može isfinancirati te gubitke i zato oni stalno svake godine i jesu veliki, a zakon predviđa nešto drugo. Tako da evo volili bi da u nekakvoj raspravi čujemo što ministar misli jer mislim da te Hrvatske vode trebaju ipak nekakvu drugačiju možda u slijedećem razdoblju možda malo nešto promijeniti u svojoj politici. Jer kad gledamo sve te brojke više-manje one su jednake svake godine skoro. Približno 20 više, 10 manje, iskaču samo fondovi i ova naknada za zaštitu voda za korištenje voda koju plaćaju građani na računu a ti računi su poskupjeli negdje 20 do 25% ovisno o tome koliko se troši voda. I mislimo da bi možda trebalo, ovo je uredu da moramo odgoditi na godinu dana još, jer teško da će se sanirati ti gubici i ne bi bilo dobro da na leđa tih građana padnu i svi gubici koji bi se pojavili u mreži pa da nam to netko sukladno nekakvim svojim tablicama obračunava koliko je ko kriv zato što sustav nije dobar. To je zaista ok ali mi zaista moramo 2017. godinu iskoristiti da se napravi pomak u tom djelu i da se nađu način kako sanirati po meni onaj dio gdje se odnosi na sekundarne mreže a tamo su gubici najvažniji. Kad pitate Hrvatske vode oni kažu mi to ne financiramo. Mislim da u tom, vi ste ministre sada u tome po meni novi, jer vama su pripale sada vode, prije su bile u Ministarstvu poljoprivrede i trebat će vam vrijeme da i to kažem usmjerite u pravom pravcu jer bi moglo kažem biti očito problema i slijedeće godine možda budemo raspravljali da odgodimo još za godinu dana onda ovakav jedan prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Na vaše izlaganje imamo 3 replike. Prvu repliku uvaženi zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Borić, shvatio sam vašu raspravu i u smjeru tome da je jako bitno da kad građani plaćaju određenu naknadu da zato što plaćaju dobiju i određenu uslugu tj. da znaju gdje se njihov novac troši. Reći ću vam na jednom primjeru iz moje županije što se može dogoditi a vidimo da je jučerašnja tema kad smo govorili o Zakonu o javnoj nabavi itekako ima veze sa ovim. Vidite jedan od najvećih projekata sustava navodnjavanja projekat Kapinci-Vaška sad je u završnoj fazi, prva faza od nekih 126 hektara, ukupno je predviđeno 2000 hektara. Kad se izrađivala projektna dokumentacija tad je ukupna procijenjena vrijednost radova na 80 milijuna kuna, županija je trebala uplatiti 20% ali to je bio ogroman novac za županiju. Međutim, samo na nesreću ili na sreću dogodilo se to da izvođač nije mogao ispoštovati išao je sa damping cijenama, nije mogao ispoštovati ono što je dogovorio i došlo je do raskida ugovora. Nakon toga pristupa se izmjeni projekta. U izmjeni projekta promjenom tehničkih karakteristika dobijamo istu površinu za navodnjavanje jeftiniju 20 milijuna kuna. I to je ta priča u kojoj Hrvatske vode zajedno sa jedinice lokalne (regionalne) i područne samouprave moraju transparentno raspisivati natječaje jer badava možemo mi ovu naknadu povećati koliko god hoćemo ako se ne bude to pošteno trošilo nećemo uspjeti postići one ciljeve koje smo si zacrtali, pogotovo ako uzmemo u obzir da je u RH 2,6 milijuna hektara samo na jedan posto je napravljen sustav za navodnjavanje. I kada govorim ovo kolega Hajduković je govorio koliko će biti korisnika, to je isto jako bitno već u fazi projektiranja uzeti u obzir jer ako ne budemo imali korisnika morat ćemo plaćati penale, a to će nam se onda obiti o glavu.
Hvala vam lijepo. Odgovor na repliku.
Kolega Žagar, ja sam naveo sedam naknada, ove dvije ja mislim da još nisu uvedene za melioraciju i za navodnjavanje i tu bi neka ovlast bila ja mislim da županija da nešto u tome dijelu napravi međutim očito i oni izbjegavaju svoj dio odgovornosti. Međutim, što mene još muči, znači mi smo od bivšeg ministra, bivšeg ministra poljoprivrede imali još jednu inicijativu koja je silno poskupila naš komunalni sustav, to je jedna famozna priča o vodnim aglomeracijama gdje ćemo imati 20 vodovoda na nivou RH koji će opskrbljivati čitavo područje RH i tu je donesena bila jedna uredba, osnivana su nova komunalna poduzeća koja se imaju baviti samo vodoopskrbom, sve drugo je tjerano van u druga komunalna poduzeća. Dobili smo dupla komunalna poduzeća, negdje je isti direktor radio u obadva komunalna poduzeća da se uštedi jer tako je bilo i moguće i nismo priču doveli do kraja. Mi ne znamo gdje je ta priča stala i to stoji također ispred i ovog ministra da vidi što će se s time događati dalje, ne samo tu nego i drugog ministra, ministra poljoprivrede. Jer i ova priča o Hrvatskim vodama nam treba biti pouka što i kako raditi dalje, da li ćemo nastaviti istim putem, pa kada malo fali dignemo naknadu ili ćemo nešto pokušati mijenjati kroz sustav jer što god mi napravili Hrvatske vode kada ulože, ulože u lokalnu samoupravu, to je činjenica. I ne možemo reći da se ništa nije radilo. Kada se potroši milijarda i pol, dvije milijarde kuna to se vidi osim naravno vodovod se ne vidi pa je to malo problematično. Uglavnom se vidi kada je raskopano sve. Međutim to je nešto što ne moraju raditi. Samo je pitanje možemo li na neki način pomoći građanima da budemo učinkovitiji da ne prelamamo sve na njihovim leđima i da vidimo kako se gospodari s tim poduzećem da ono zaista bude jedno normalno poduzeće jer vidimo da je njegova razina zaduženosti dosta visoka s obzirom na njihovu bilancu ne previše, ali nije beznačajno. I naravno da se velik dio godine tj. godišnje 570 koja trošite na povrat zajmova nije mali novac i s time bi se dalo puno toga napraviti. Ali dobro, to je priča za …
Dobro. Imamo sljedeću repliku Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Borić. Krenut ću od kraja. Samo ću vam postaviti jedno pitanje. Da li vi mislite da je normalno da Hrvatska sa svojih 4 milijuna stanovnika ima 152 distributera vode, a jedna Mađarska sa 10 milijuna ima 10 ili jedna Nizozemska sa 20-ak milijuna na isti taj broj? Pa ja mislim da ne i da tu leži ta zamka koju je prošla vlada vidjela i zašto se išlo na ta … odnosno na distribucijska područja. E sada, vi dajete uvijek široki povijesni pregled naravno uvijek sa naglaskom na one stvari koje vama odgovaraju, ali želim podsjetiti na nešto drugo. Sve ove godine dokle postoji lokalna samouprava u Hrvatskoj, dakle u modernoj Hrvatskoj od '94. nadalje se plaća komunalna naknada. Zašto se troši komunalna naknada? Za unapređivanje komunalne infrastrukture. Dakle tu govorimo i o vodovodnoj mreži, plinskoj mreži, mreži opskrbe električnom energijom itd., itd. dobro električna energija je više pod HEP-om. Ali problem je upravo u tome što se taj novac trošio ili se nije trošio kako bi trebao i zato mnoge jedinice lokalne samouprave taj namjenski novac nisu upotrebile kako bi mrežu obnovile kako bi je unaprijedile kako bi ju modernizirale. Neke jedinice lokalne samouprave jesu, ali problem je upravo u tome što ste i sami rekli u odgovoru na repliku sada malo prije, to je da je ta mreža pod zemljom i plinska i vodovodna ona se ne vidi i ona nije atraktivna, a jedna fontana vam se itekako vidi ona nije atraktivna. A jedna fonta vam se itekako vidi, ali se cijevi u zemlji ali se mali gubitak u mreži ne vidi. I na kraju, što je u interesu nekom recimo „lokalnom moćniku“ pa što više fontana, a za gubitke u mreži pa to će već i onako platiti građani.
Hvala vam lijepo. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Hajduković, to ova priča o komunalnoj naknadi koju ubiru općine i gradovi koji se ubire na nekretninama nije ono što vi kažete i ona se ne ulaže u vodoopskrbne sustave nego za ceste i groblja i održavanje nerazvrstanih cesta i šta ja znam u šta sve ne ide. Ovo što rade komunalna društva i stvaraju razliku gdje mogu nešto uložiti u sekundarne mreže zove se naknada za razvoj ili nekakva moguća naknada za razvoj koja se veže uz potrošeni kubik koju svaki grad odredi za sebe pa je s time mogao uprihodi određena sredstva koja onda može koristiti kao ulog za kredit ili za nešto drugo. I neki gradovi su to koristili i moj grad i otok Rab naplaćivao je, to se zvala nekada famozno nekakva eko markica ili slično tome i iz toga su se gradili sustavi odvodnje ili vodoopskrbe. Međutim ovdje strši jedna stvar iz financijskog plana Hrvatskih voda da je u vodoopskrbu prošle godine uloženo 83 milijuna kuna kao posebno i još imamo dio eu projekti 397 i CEB i EIB zajmovi 329, znači u tome je vjerojatno ima i vodoopskrbe nešto. A prihodi samo naknada za korištenje voda prelaze 700 milijuna kuna i trebali bi biti kao u svrhu onoga o čemu priča ovaj zakon. Tu moramo uspostaviti normalno funkcioniranje i omogućiti ako je već za to onda idemo otkloniti gubitke u mrežama i dozvolite nam da onda to i riješimo. Ako ne onda ćemo platiti nešto što će i dalje svih teretiti u sljedećem razdoblju. O tome govorimo i nije ništa u smislu da je nešto toliko negativno. Ja Hrvatskim vodama, svi znamo da tamo rade stručni ljudi i da ih ima zaista vrlo stručnih u svim područjima i da puno toga rade jel Hrvatska je velika, raštrkana i nije lako napraviti vodovod u našim mjestima koja su pogotovo na otocima ili negdje, ali sve to košta, ne vidi se, ali jednostavno samo neki mali inputi ili sugestija da bi morali vidjeti što zaista kad već donosimo zakon što učiniti s tim sredstvima.
Hvala lijepo. Imamo još jednu repliku na vaše izlaganje. Zastupnik Tomislav Klarić.
Uvaženi kolega Borić, iako zaista dug niz godina u suradnji s Hrvatskim vodama mogu iznijeti čitav niz pohvala u onom dijelu koliko su sudjelovali u financiranju izgradnje i učestvovali u samoj pripremi dokumentacije. Ali kad spominjemo gubitke i ono što se događa, naša situacija je diljem Hrvatske takva da još imamo čitav niz vodoopskrbnih sustava kroz azbestne cijevi čak na nekim područjima i da su propuštanja tu velika. Međutim, kad ste govorili o financiranju i načinu rješavanja tog problema, postoji jedna odredba gdje se omogućava jedinicama lokalne samouprave ukoliko to žele i u dogovoru s Hrvatskim vodama, da one naplaćuju ovu naknadu, a onda za tu uslugu Hrvatske vode ostavljaju 5 posto. Mislim da bi to pitanje bilo potrebno riješiti zakonskim putem da se omogući jedinicama lokalne samouprave, jer Hrvatske vode ionako koriste podatke koje im daju jedinice lokalne samouprave, gradovi i općine, o kubikaži prostora, stambenih objekata, poslovnih objekata i na osnovu njih se naplaćuju ove naknade. Kad bi se zakonski riješilo da to za ime i račun Hrvatskih voda obavljaju jedinice lokalne samouprave, po naplati uplate sredstva Hrvatskim vodama, ali da za tu uslugu zadrže 10, ne 5 nego 10 posto i da ta sredstva budu strogo namjenska upravo za ove stvari otklanjanja gubitaka, mislim da bi se i taj dio problema koji je vezan za financiranje direktno uručivanje same jedinice lokalne samouprave, a neovisno o Hrvatskim vodama puno lakše riješilo.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku.
Kolega Klarić, ja znam da Hrvatske vode zaista puno ulažu, imaju puno i višegodišnjih sporazuma i dvogodišnjih sporazuma i to uopće nije sporno. Ja sam čak iznio koliko je to na nivou godine. To nije malo. Mislim ja sam samo htio upozoriti da mi imamo jednu priču koju smo naslijedili, a to je priča da se podigla cijena naknade za korištenje voda s 0,80 na 2,85, s ciljem da sudjelujemo znači u većem povlačenju sredstava iz EU fondova, da imamo svoj dio itd. Međutim, kad pogledamo godišnje izvršenje proračuna vidimo da u dijelu od opskrbe o kojem govori baš ovaj zakon, to iznosi 83 milijuna 2015. godine plus neka sredstva iz fondova i iz zajmova CBR-a i ja ne znam koliki su ti odnosi za odvodnju, a koliko su za vodoopskrbu i višestruko su veća sredstva naknade za zaštitu nego što se očito ulaže u sustav vodoopskrbe i tu treba pronaći najbolji model i najbolje rješenje ako već naplaćujemo za korištenje voda, da se ulaže i otklone se ti gubitci kako opet ne bi došli u priliku da moramo odgađati primjenu ovog zakona. Ili da se to na kraju sve prelomi na hrvatskim građanima, mislim da je to dovoljno razumno i da to možemo napraviti u sljedeće dvije godine. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Završili smo sa replikama. Završno izlaganje ministar zaštite okoliša i energetike gospodin Slaven Dobrović.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Sabora. Evo ja sam čuo dakle u ovoj raspravi veći broj vrlo korisnih izlaganja i ja ću se osvrnuti u ovom završnom obraćanju dakle na, mislim da tu ima tri glavne točke. Prvo, javna vodoopskrba i odvodnja jesu djelatnosti od općeg javnog interesa, dakle one ne spadaju u gospodarske djelatnosti na tržištu. Mislim da je dobro da je to tako. Dakle, voda nije roba na tržištu. Roba spada, i definirana je kao opće dobro. To je definirano dakle u Zakonu o vodama i mislim da je to jedan dobar osnov za graditi cijeli sustav u pravnome smislu također. Jedinice lokalne samouprave su te koje su dužne organizirati ove djelatnosti i one to uglavnom čine kroz svoja javna poduzeća. Međutim, taj sustav iako je ovako voda jednostavna stvar, zvuči to prilično jednostavno, moramo znati da ona polazi prvo od izvorišta, dakle tamo se organizira vodozahvat, dakle tamo počinje distribucijski sustav, crpke, dakle dolazi se do grada, distribucija dakle pitke vode, dobava potrošačima, briga o kvaliteti vode. Dakle, znamo da postoje prilično jaki standardi po pitanju zdravstvene ispravnosti vode jer ona je dakle ustvari namirnica, hrana. Međutim, tu nije kraj, onda slijedi odvodnja, odvodni sustav, prikupljanje, ispust, transport, uređaji i konačno ispust u recipijent. I to je doista jedan složen sustav koji mora zadovoljiti mnoge standarde i kriterije. Dakle, i tu postoje mnoge odgovornosti. Tako da taj sustav definitivno ima i mnoge troškove. Poznata je ta struktura, dakle cijene i upravitelji tih sustava imaju odgovornost podmirivati sve nastale troškove da bi taj javni sustav mogao funkcionirati. Tako da što se tiče pitanja plaćanja za one građane koji to ne mogu podmiriti zbog svojeg teškog socijalnog stanja i statusa, to svakako nije pitanje koje mora riješiti vodoopskrbni sustav nego je to socijalno pitanje i smatram da postoje neki instrumenti kao socijalna cijena vode, međutim, socijalni programi su ti koji moraju osigurati da praktički za sve građane bude omogućeno dakle to pravo, dakle osnovno pravo na vodu kao znamo tvar bez koje se živjeti ne može. Jer, naravno pitanje je tko je taj socijalno ugroženi, ne može biti pitanje koje se postavlja upravitelju tog sustava jer on mora biti odgovoran za ekonomsko stanje svoga poduzeća. No svakako kažem tvrdim da, tj. smatram da se na to pitanje u cijelom sustavu, dakle država o tome mora voditi brigu. Pitanje gubitaka, dakle to je ustvari razlog zašto smo sada kroz ove izmjene predlagali odgodu primjene obveze, obveze da se naknada za korištenje vode obračunava na zahvaćenu vodu. Dakle u tom cijelom sustavu koji sam malo prije spomenuo dolazi do gubitaka, gubici su uvjetovani mnogo čime, dakle stare cijevi, nepravilnosti, nedovoljno brige oko uočavanja kvarova, kvarovi mogu biti takvi da se na mnogo mjesta dešava ustvari difuzijsko curenje, dakle nestajanje vode i upravitelji poduzeća na to reagiraju na različite načine, na koncu postoje i različite tehničke datosti, odnosno stanja, nije svima taj problem jednako složen, odnosno nije rješenje jednako jednostavno. Tako da na koncu ako pogledamo stanje gubitaka a to je prilično raznoliko, imamo rekordere po pitanju gubitaka, imamo rekordere po pitanju niskih gubitaka i imamo na koncu ono što je jako važno stanje po pitanju promjena. Dakle neka poduzeća brinu o tome jer se ovdje zahtjeva jedan sustavni pristup, dakle sustavni pristup u otkrivanju mjesta rizičnih, u planiranju investicija da se zamijene neke dionice i onda se kroz godine ipak vidi tendencija pada tih gubitaka. I kod nekih poduzeća koja su hvale vrijedna se vidi taj trend, dakle smanjenje gubitaka. Neka ne čine baš puno, jasno, i mislim da je ovo već sada možda zadnji trend, zadnji slučaj da si smijemo dozvoliti ovakvu odgodu i da tijekom 2017. je naša zadaća da zajedno sa dakle sektorom vodno gospodarskim definiramo te ih upozorimo na potrebu da će ipak morati se suočiti sa time da će ova naknada se morati obračunavati na zahvaćenu vodu. Kroz u Hrvatskim vodama postoji jedan sustavni, dakle pitanje prvo metodologije utvrđivanja, na tome se radi i onda je, nakon toga slijedi jedan akcijski program, dakle da se pomogne onim jedinicama lokalne samouprave, odnosno njihovim poduzećima da takav program krenu provoditi, da počnu planirati investicije koje su ovdje ipak nužne ali za dio mjera investicije nisu tako intenzivne. Dobro i treće, dakle je pitanje evo prijedlog koji smo čuli u pogledu distribucije i prikupljene naknade. Naime ovih 8% za koje se tvrdim da je daleko premalo da bi jedinica lokalne samouprave mogla sustavno voditi neku politiku, čuli smo evo i konačno je i takav amandman i stigao. Međutim ja bih upozorio sve da mi na državnoj razini moramo voditi o ravnomjernosti razvoja, dakle često se spominje kao vrlo važan princip državne politike pružiti svima jednake prilike za razvoj. I upravo je kroz planiranje, dakle Hrvatskih voda omogućeno to da se detektiraju, ustanove dakle mjesta, odnosno jedinice lokalne samouprave gdje je potrebno ulagati da bi se stanje u pogledu dakle uređenja ovih sustava podiglo na, za stepenicu ili dvije. Druga je velika zadaća koju mi imamo je sufinaciranje dakle vrlo bogatih, odnosno zahtjevnih, investicijskih zahtjevnih projekata u vodoopskrbi i odvodnji, vjerojatno vam je poznato da u operativnom programu konkurentnosti i kohezija je za ovo područje predviđeno preko milijardu eura, dakle to je 6.-godišnje razdoblje, '14.-to do '20.-ta odnosno to je plu 3 negdje do '23. bi morali to potrošiti. Mi moramo negdje cca. 30% još gore naći, dakle to je barem 3 milijarde kuna. Ovo je upravo područje, dakle budući da državni proračun definitivno neće moći sudjelovati u podnašanju ovoga tereta, upravo ove naknade će služiti dakle za tu namjenu. Naravno da neki projekti nisu najbolji i jako važna je kontrola dakle zamisli, projekata, negdje su projektanti možda napravili grešku i ovdje je potrebna revizija, potrebne su informacije sa terena i mislim da se tu može napraviti dosta. I zato evo svi oni koji to prate su u svojim lokalnim jedinicama trebaju pratiti, reagirati da bismo od ovih novaca napravili što funkcionalnije sustave, dakle ne mrtve kapitale koji će onda, gdje ćemo biti suočeni sa problemom financiranja pogonskih troškova. No zbog ove činjenice, evo konkretno gospodin Batinić nije ovdje ali evo ja sam izvukao, tj. izvukli smo podatke za grad Ivance, dakle na području grada Ivanca je u razdoblju 2010. do 2016. dakle to je čisto za ilustraciju dakle nije ništa nešto s čime bi se htjelo napasti jel evo da ilustriramo našu politiku odnosno potrebu da ovakva raspodjela naknade ostane. Dakle u tom razdoblju 2010. do 2016. je naplaćeno ukupno 12 milijuna i 200 tisuća dakle nešto više kuna kroz naknadu za uređenje voda. Grad Ivanec je dobio nazad otprilike gotovo 700 tisuća međutim u projekte zaštite od štetnog djelovanja voda, dakle obrana od poplava u istom razdoblju je investirano na području Grada Ivanca 12,01 milijun kuna. Dakle, da se podigla naknada sa 8 da je bila 30 to opet ne bi bilo dovoljno pokriti tih 12 milijuna i praktički što je prikupljeno na području je vraćeno. To sad ne znači da se to, to ne može sasvim sigurno svim biti tako međutim očito je Grad Ivanec imao pripremljene projekte, demonstrirao potrebu i onda je to realizirano. I sustav upravljanja ovim sredstvima na odgovoran način je upravo taj koji može dakle kroz jedan sustavan način preusmjeriti odnosno odobriti sredstva tamo gdje su potrebna. Dakle, negdje će se dobiti manje, negdje će se dobiti više. U principu uz pravilne kriterije mislim da je opća korist, dakle opća nacionalna korist dobrobit dakle ovakvog sustava mora biti značajna. Evo dakle ja bi time završio. Dakle još jedanput zahvaljujem svima na prijedlozima i ja napuštam govornicu. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepo ministre. Imao 3 replike na vaše izlaganje. Prva replika je Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre Dobrović, evo na kraju samo jedan apel s obzirom da i vaše ministarstvo dobilo Hrvatske vode u svoju nadležnost i neka vam ne bude teško i vi osobno šaljite ljude na teren, neka vide kakvo je stanje. Znate u oku ako imate malu mrvicu smeta vam, ljude smeta nepravda. Netko je ovdje iz HDZ-a danas govorio da samo sa čišćenjem kanala se može određena korist dobiti ako se ta drvna masa iskoristi. Imamo određene retencije gdje isto dolaze ljudi pa uzimaju taj materijal ajmo reći ovako uvjetno na divlje, pa pazite taj još materijal ugrađuju u nekakve druge radove koje su dobili javnim natječajem i na taj način ostvare još određenu imovinsku korist. Te stvari treba pratiti i kontrolirati. I na takvim malim stvarima će se steći onda i povjerenje ljudi i neće biti ovih problema i oko plaćanja naknade. I danas sam vas upozorio na Voćin, provjerite i tu situaciju tamo. Jer ako se novac ulaže taj novac onda mora biti i svrsishodan i mora biti na kraju imati od njega svi koristi. Jer riječ je o javnom novcu a na kraju kao što ste rekli riječ je o neprofitnom poslovanju i poduzeća koja se bave s vodoopskrbom dakle trebaju imati svi od toga koristi. Hvala.
Hvala lijepo. Nemate potrebu? Dobro. Idemo na slijedeću repliku zastupnik Tomislav Klarić.
Uvaženi gospodine ministre, ja bi ukazao na jedan problem koji je prethodna Vlada prije vaše, jer je dotad bilo dosta dobro reguliran onaj iznos koji naši građani po područjima jedinica lokalne samouprave plaćaju za cijenu za razvoj. Prijašnja Vlada, evo sad govori na telefon neće čut. Prijašnja Vlada je tu odredbu promijenila i omogućila praktički većinskom vlasniku komunalnih poduzeća koji upravljaju vodovodom i kanalizacijom da oni određuju odlukom skupštine a budući da imaju većinu u skupštinama onda oni i usmjeravaju ta sredstva bez obzira na područje jedinica lokalne samouprave gdje su ona ubrana. Dakle, moj prijedlog bi bio da se ovaj dio cijene za razvoj u strukturi cijene komunalne usluge namjenski troši isključivo na području, što je prvotna i namjera toga bila, na području jedinca lokalne samouprave na kojoj je ubrano. Dakle da se ne može dogoditi da komunalno poduzeće gdje je većinski vlasnik Grad Zagreb u postotku ne znam 50, 60, 70% praktički donosi sve odluke samostalno, da sredstva koja su ubrana primjerice u Svetoj Nedjelji ili nekom drugom gradu se troše prema odlukama dakle većinskog vlasnika. Dakle moj prijedlog ide u smjeru da sredstva koja moji građani, građani bilo kojeg grada, općine plaćaju namjenski za razvoj vodoopskrbnog sustava na svome području se na toj lokaciji, dakle na području tog grada ili općine i troši. Evo to je jedan dobronamjeran prijedlog jer se takva praksa u prethodnim godinama bila pokazala dobrom. Kasnije kad je promijenjena odredba, kad većinski vlasnik praktički preglasavanjem svih ostalih suvlasnika komunalnog društva može donijeti odluku i ta sredstva ubrana na području bilo kojeg grada i općine usmjeriti u neki za njega prioritetni projekt na području svoga grada.
Hvala vam lijepo. Hoćete odgovoriti? Evo izvolite ministre.
Hvala lijepo. Razmotrit ćemo i uzeti u obzir evo koliko je moguće.
Hvala lijepo. I još jedna replika gospodin Anđelko Stričak. Izvolite.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice, kolegice i kolege. Ministre vi ste dali u svom izlaganju jedan pregled sustava i korištenja vode od izvorišta tj. njenog zahvaćanja pa do ispusta tj. otpadnih voda. To je svakako jedan složeni sustav i zahtjevan i naravno to i košta, odnosno održavanje i izgradnja zahtjeva određena financijska sredstva. Da je voda najbitniji resurs govori i podatak da planet Zemlja pokriva 71% vodene mase, od toga je 97,5% slana voda, 2,5% svega slatka voda, a slatka voda 68m,9% je zarobljeno u ledenjacima, 30,58% su podzemne vode a 0,3% jezera i rijeke. Da je voda najbitniji resurs govori nam i podatak da za uzgoj kilograma rajčice potrebno je 1000 litara vode, pšenice 1500, riže 3450, piletine 4600 litara vode. I sad, jedna litra ulja može onečistiti 2 milijuna litara vode, odnosno 1 gram pesticida 10 milijuna litara vode. I sad vidimo koliko je to u biti jedan ranjiv sustav. Prema tome, smatram da je ovo, donošenje ovog zakona jedan bitan iskorak u racionalnom gospodarenju i korištenju vodama jer voda za ljudsko čovječanstvo je najbitniji resurs. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepo. Ako nemate odgvora zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 36. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Klub zastupnika HNS-a i HSU-a. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Ante Čikotić, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike.
Poštovani predsjedniče, Vlada ne prihvaća prvi amandman. Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva nije obuhvaćen članak 5. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Stoga se predmetni amandman ne prihvaća jer nije predmet izmjene ovog zakona, a što je u skladu s člankom 196. stavkom 3. i 4. Poslovnika Hrvatskog sabora.
Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Zastupnik Batinić.
Hvala predsjedniče. Naime, da članak 196., ali članak 196. govori još nešto drugo što ste vi propustili kazati jer ne ide u prilog odbijanja ili prihvaćanja amandmana. Znači, radi ostala dva ostala amandmana, amandmana broj 2 i amandmana broj 3, nužno je, a što Vlada može ukoliko želi prihvatiti pred postojeće amandmane, može izmijeniti amandman koji nije bio u prijedlogu zakona svojim amandmanom. Naime, mi smo samo u ovom amandmanu, da pojasnim radi ostalih kolegica i kolega, znači u članku 5. stavak 6. mijenja se i glasi: Vodne naknade iz stavka 1. i 2. prihod su Hrvatskih voda i jedinica lokalne samouprave. Da bi bilo razumijevanje preostala dva amandmana nužno je bilo i to primijeniti. Stoga tražim glasovanje po amandmanu.
Hvala. Molim cijenjene zastupnice i zastupnike da pristupe glasovanju. Jesu li za to da se 1. amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. 2. amandman također je podnio Klub zastupnika HNS-a, HSU.
Dakle, Vlada ne prihvaća predloženi amandman. Predložena preraspodjela prihoda od vodnog doprinosa u omjeru 70:30 ugrozila bi održivost upravljanja vodama u području zaštite štetnog djelovanja voda te bi narušila temeljni princip odnosno postojeće načelo solidarnosti prvenstva u potrebama na ukupnom području Republike Hrvatske. Nadalje, predloženom raspodjelom kojim bi 30% prihoda umjesto postojećih 8% prihoda od vodnog doprinosa pripalo jedinicama lokalne samouprave sredstva sa osnova predmetne naknade bila bi neravnomjerno raspodijeljena čime bi najviše sredstava ostvarilo upravo oni gradovi i općine koji imaju najveće prihode, najveći broj stanovnika dok bi se u općinama i gradovima sa manjim brojem stanovnika moglo dogoditi da se sustavi zaštite od štetnog djelovanja voda, obrane od poplava zbog nedostatnosti sredstava uopće ne izgrade.
Predstavnik predlagatelja, zastupnik Batinić.
Hvala predsjedniče Sabora. Naime, sa odbijanjem ovog amandmana i sa vašim obrazloženjem narušili ste članak 51. Ustava RH koji govori o raspodjeli poreza ravnomjernom razvoju i raspodjelu ravnomjernog poreza. Naime dosadašnjim prijedlogom zakona 8% vodnog doprinosa koji se prikuplja na području jedinice lokalne samouprave 8% je pripadalo JLS-ima, ostatak je išao Hrvatskim vodama. Našim prijedlogom da se 30% ostane na području gdje se porez prikupio i da se utroši sukladno Zakonu o vodama i Zakonu o financiranju vodnog gospodarstva, upravo da jedinice lokalne samouprave, upravo one koje nemaju dovoljno visoke proračune, fiskalno su slabi da mogu upravo u trenucima potrebe, poplava da mogu preventivno ali i tako da mogu i spriječiti određene pojavnosti koje su negativne na imovinu. Nadalje, u raspravi sam bio isto tako povukao jednu paralelu, vodni doprinos, komunalni doprinos. I ovo obrazloženje vaše svakako je neprihvatljivo naprosto iz razloga što smatramo da se i u skladu, da nije ovaj Zakon o financiranju vodnog gospodarstva usklađen sa novom paradigmom koju ova Vlada nameće po pitanju porezne politike i onih prošlih izmjena poreznih zakona, korisnik plaća, tu se slažemo, ali isto tako i daleko jednu pravedniju raspodjelu onih poreza koje građani plaćaju. Građani naprosto pitaju, platio sam vodni doprinos, kuda je otišao taj novac. Platio sam komunalni doprinos, komunalni doprinos koji je platio ostaje za gradnju postojeće infrastrukture. Ovih 8% naglasio sam i u raspravi, posebno ću kazati možete komotno uzeti tih 8% jer naprosto to nije dostatno. Tražim glasovanje.
Hvala. Molim poštovane zastupnice i zastupnike da glasuju jesu li za to da se drugi amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona? Glasovanje je završeno. Utvrđujem da navedeni amandman nije dobio dovoljan broj glasova da se uvrsti u konačni prijedlog zakona. Treći amandman također je od Kluba zastupnika HNS, HSU.
Vlada ne prihvaća ovaj amandman. Razlog tome je što predložena preraspodjela prihoda od naknade i uređenje voda u omjeru 70:30 ugrozila bi održivost upravljanje vodama u području zaštite od štetnog djelovanja voda te bi narušila temeljni princip odnosno postojeće načelo solidarnosti i prvenstva u potrebama na ukupnom području RH. Nadalje, predloženom raspodjelom kojom bi 30% prihoda umjesto postojećih 5% prihoda od naplaćene naknade za uređenje voda pripalo jedinicama lokalne samouprave sredstva sa osnova predmetne naknade bi bila neravnomjerno raspodijeljena čime bi najviše sredstava ostvarili upravo oni gradovi i općine koji imaju najveće prihode dok bi se u općinama i gradovima s manjim brojem stanovnika moglo dogoditi da se sustavi zaštite od štetnog djelovanja voda, obrana od poplave zbog nedostatnosti sredstava uopće ne izgrade. Vezano uz prijedlog o uvođenju novog planskog programa dokumenta kao sastavnice programa, gradnje objekata i uređaja, komunalne infrastrukture kojom bi se čak definirale i namjene sa osnova prihoda naknade za uređenje voda a koji bi se odnosio sukladno zakonu kojim se uređuje komunalno gospodarstvo. Napominje se da bi ovakav prijedlog doveo do neučinkovitosti odlučivanja u planu građenja i održavanja svih vodnih građevina i zadirao bi u već usklađeni zakonski okvir koji se građenje i održavanje tih građevina regulira propisima o vodama a ne propisima o komunalnom gospodarstvu. Hvala.
Predlagatelj amandmana izvolite.
Hvala predsjedniče. Naime, spomenuli ste 5%. Ja ću ponoviti, tih 5% dobivaju jedinice lokalne samouprave za uslugu skupljanja ubiranja vodne naknade odnosno naknade za uređenje voda što je nedostatno. Procijenjena vrijednost onog troška direktno kojeg ima unatoč tome što Hrvatske vode vraćaju kao materijalne troškove negdje preko 8%. Znači to je nedostatno tako da to ne možete tvrditi da je dovoljno. To je jedna stvar. Druga stvar, obrazloženje zašto smo tražili 30%, to je procjena. Očekivao sam da ćete iako je kratko vrijeme malo izanalizirati i iz Hrvatskih voda pa predložiti možda da je to 25%, da je dovoljno. Zadnji puta je ministar, nažalost, bio sam, iz zdravstvenih razloga, morao sam napustiti raspravu odgovorio i neuobičajeno, ja nisam ni u jednom kontekstu svoje rasprave spomenuo sredinu iz koje dolazim pa sam mu za sada pripremio kompletnu elaboraciju o postojećoj sredini iz koje dolazim, koliko kilometara, 100 kilometara vodotoka. Koliko se skupi, koliko se utroši i koliko je sredstava. Jedinica lokalne samouprave iz koje dolazim, vlastitih sredstava investirala, mimo ovoga što su radile i Hrvatske vode. Ja ću vam to dostaviti. Nadalje, smatram da je ovo učinjena nepravda sa samim donošenjem zakona. I za očekivati je da ćete u narednoj godini jer ćete morati mijenjati, pogotovo naknadu za uređenje voda jer se time duplo oporezuje nekretnina, prvo Izmjenama zakona o porezu na nekretnine i ponovo opterećujete da ćete mijenjati, da ćete razmotriti ove prijedloge, to je jedna stvar, i da ćete naravno uvažiti. A drugo, nadam se da ćete i vi i ministar i vaše službe. I zašto 30%? Naprosto iz razloga što smatram da sustav Hrvatskih voda danas kakav je ima prostor za racionalizaciju. Imate novi Zakon o javnoj nabavi i postojeći je postojao. Ja mislim da bi se u tom dijelu trebao ministar i vi zagrebati malo više u funkcioniranje sustava i više koristiti javnu nabavu u obavljanju radova od strane Hrvatskih voda. Tražim glasovanje.
Molim poštovane zastupnice i zastupnike da glasuju jesu li za to da se 3. amandman uvrsti u konačni prijedlog zakona. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da većinom glasova navedeni amandman nije dobio da se može uvrstiti u konačni prijedlog zakona. Kako članak 5. konačnog prijedloga zakona ima povratno djelovanje o istom se očitova Odbor za poljoprivredu. Temeljem članka 193. Poslovnika zaključkom ćemo utvrditi je li za povratno djelovanje pojedinih odredbi postoje osobito opravdani razlozi. Sukladno prijedlogu saborskog radnog tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak ocjenjuje se da postoje posebno opravdani razlozi za povratno djelovanje odredbe članka 5. konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva. Molim uključite se glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 83 za, 37 suzdržanih i 1 protiv donijeli predloženi zaključak. Sad prelazimo na glasovanje o samom zakonu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakon o financiranju vodnog gospodarstva. Molim uključite se glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 86 za, 38 suzdržanih i bez glasova protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju vodnog gospodarstva.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 35. Prijedlog je podnijela Vlada RH. Raspravili su Odbori za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav, socijalno partnerstvo, Odbor za ratne veterane. Imamo i jedan amandman koji je podnio Odbor za zakonodavstvo i molim izvjestitelja da uzme riječ. U ime izvjestitelja ako je ovdje dobro zapisano, onda će to biti Katarina Ivanković Knežević, državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, poštovane zastupnice i zastupnici. Naime, važećim Zakonom o mirovinskom osiguranju uređene su različite aktualne vrijednosti mirovina za određivanje mirovina koje se ostvaruju isključivo prema odredbama Zakona o mirovinskom osiguranju u odnosu na mirovine koje se određuju prema posebnim propisima o mirovinskom osiguranju. U trenutnoj situaciji to je značilo da su se mirovine prema Zakonu o mirovinskom osiguranju usklađivale 1.1. i 1.7. Ove godine je to iznosilo 0,46% odnosno 0,35% što je zapravo predstavljalo povećanje. Dok se mirovine prema posebnim propisima vezanim za mirovinsko nisu usklađivale. Znači ovim zakonom mi predlažemo primjenu jedinstvene aktualne vrijednosti mirovine pri izračunu i usklađivanju svih mirovina jednakog položaja zapravo svih korisnika u pogledu usklađivanja mirovina. I predlažemo da se ovaj zakon donese po hitnom postupku kako bi se to isto usklađivanje moglo primijeniti već od 1. siječnja 2017. godine. Što se tiče financijskih troškova ovim zakonom povećat će se rashodi u državnom proračunu za ovu namjenu i to za 96 milijuna kuna u 2017. te 127 u osamnaestoj i posljedično nadalje u devetnaestoj godini. Ta sredstva su predviđena u državnom proračunu na stavci, odnosno razdjelu Ministarstva rada i mirovinskog sustava, glavi Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Hvala lijepa.
Hvala lijepo predlagatelju. Idemo na prvi klub. Silvano Hrelja u ime kluba HSU-a i HNS-a.
Uvažena gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, uvažena državna tajnice sa suradnikom. Pa što reći? Ovaj zahtjev je istaknut tamo pred tri godine u Savskoj u šatoru i obećanje se izvršava. Prema tome, tu dileme nikakve nema. Zašto je ovo i po hitnom postupku i o čemu se ovdje radi? Samo da znate, da je moguće da negdje u petom, šestom mjesecu budemo opet raspravljali o ovom zakonu i vratili ga na ono što sad, kako sad izgleda jer je to usklađeno sa Europskom komisijom kad je naša Vlada radila ove poteze u mirovinskom sustavu. Isto tako, samo da znate da ako je mirovina ostvarena po posebnim propisima da se može regulirati i usklađivanje po posebnim propisima. Jer već kad je mirovina ostvarena po posebnim propisima postoji određena razlika od općih propisa. Da li je to kraći radni vijek? Da li je bolji prosjek godina? Ali već time su ti osiguranici u boljoj poziciji. Prema tome, u različitim periodima Vlada može na različiti način i sa različitim kriterijima usklađivati mirovine. Do čega mi sad dolazimo? Pa dakle, Vlada Republike Hrvatske može svim umirovljenicima koji imaju mirovine po posebnim propisima uredno uz isplatu prve mirovine odnosno odmah sada, može čestitati sretnu, uspješnu i beričetnu novu godinu, a svim ostalima ništa. Ovih ima 180000, a svih ostalih ima milijun i 50000. Među njima i onih 800000 sa mirovinom manjom od 2000 za koje se ništa neće dogoditi. Ovo je još šlag na tortu, jer tortu su dobili oni koji imali, odnosno koji imaju mirovine preko 6000 kuna u vidu, odnosno dobit će sa 1. siječnja sljedeće godine u vidu plaćanja manjeg plaćanja poreza jer ih je obuhvatila stopa oporezivanja od 12% umjesto od 24% kao što su do sada plaćali. Njih isto tako 50000 od ukupno 65000 je umirovljeno po posebnim propisima. Dakle, dužni smo reći građanima, da Vlada nakon što je dala povećanje mirovina svima koji imaju veće mirovine od 6000 dodaje im još jedan poklon, a to da im usklađuje mirovine ponovno na isti način kao što usklađuje svima. Prigovor Europske komisije je išao na prijevremene mirovine, na velik broj mladih umirovljenika i sve smo to otklonili za vrijeme naše Vlade te prigovore koji ne rješavaju ništa, nikakve uštede u mirovinskom sustavu. Međutim, Europska komisija nije imala ništa protiv onoga kako smo predložili rješavanje usklađivanja mirovina. I cijelo vrijeme prigovori Europske komisije jesu na mirovine po posebnim propisima koje od ukupne mase 36 milijardi na njih otpada negdje između 6 i 7 milijardi plaćanja godišnje mirovine. One u prosjeku strše, one imaju relativno manji staž osiguranja pogotovo onaj za koji su uplaćeni doprinosi, i to je bio naš odgovor na zahtjeve Europske komisije i s time su se složili. Ne znam da li ste vi tražili, da li ste o tome negdje razgovarali. Ja nisam za to da nam negdje drugdje kroje mirovine, ali moram isto prihvatiti da ako je mirovina uređena po posebnom propisu da može biti i usklađivanje drugačije uređeno, jer nekako lakše mogu dijeliti tešku situaciju u društvu odnosno mogu je pretrpjeti oni koji imaju mirovine 5, 6, 10 tisuća kuna od onih koji doista imaju do 2 tisuće kuna. Podsjećam da ukupno 40 posto umirovljenika ima visinu mirovine ispod onih prihoda zbog kojih su oslobođeni plaćanja dopunskog zdravstvenog osiguranja, znači da im je prihod manji do 1.516 kuna po članu obitelji, ili manji od 1.936 kuna ako žive kao samci. Dakle, mi u pravom valu kod paketa poreznih zakona, ni u ovom valu za njih nema ništa. Potpisnici smo gotovo svih povelja, Europske socijalne povelje u tom dijelu, ali bi trebali biti i trebali bi ovdje na neki način dati prioritet borbi protiv siromaštva jer građani u godinama nisu krivi što nemaju drugog izvora prihoda i dio koji smo ovdje uzeli onima s najvećim mirovinama odnosno uštedjeli od neusklađivanja trebali smo usmjeriti u borbu protiv siromaštva. Isto smo to trebali usmjeriti i ono što smo do sada uzimali u stopi od 24 posto poreza jer uzajamnost i solidarnost u mirovinskom sustavu mora imati svoj red i ne možete nagrađivati na neki način i to dvostruko jednu manjinu, a većina ostaje bez ičega, odnosno onaj koji ne napreduje, on ne da stoji nego nazaduje jer troškovi života idu dalje, bolest, starost čine svoje i jednostavno oni iz godine u godinu su sve u težem i težem, težem stanju. Dakle, vjerojatno će vam zbog ovoga biti zahvalni i svi dosadašnji saborski zastupnici i svi članovi Vlade i svi akademici. Vjerojatno bi trebali biti zahvalni branitelji jer je to njihov zahtjev prema ovoj Vladi i vraćanje duga ove Vlade prema njima. Kako će to proći u budućnosti ne znam, ali ozbiljno se igramo sa mirovinskim sustavom. Ako ste htjeli reforme o kojima javno govorite, pa stavite, ljudi, onda budžet za mirovine koje su ostvarene po Zakonu o mirovinskom osiguranju u Ministarstvo rada i mirovinskog sustava, pa stavite vojne mirovine u Ministarstvo obrane, pa stavite policijske mirovine u Ministarstvo unutarnjih poslova, stavite braniteljske mirovine u Ministarstvo branitelja da znamo što je što. Ako ste željeli reforme mogli smo učiniti mnogo više i bolje od toga zajedno jer bivši ministar Mrsić je predlagao uvođenje profesionalnih mirovina i onda se ne bi dogodilo ovo što se sada dogodilo aplikacijom poreznog paketa. Naime, do sada su recimo policajci koji su bili u mirovini radili preko ljeta kao čuvari kampova. I vrlo uspješno. Jer imaju određena iskustva i oni su senzibilizirani za neke opasnosti koje mi možda obični ljudi ne vidimo. Nisu plaćali njihovi poslodavci doprinose ni za zdravstvo ni za mirovinsko i nitko prema njima nije bio obvezan. Plaćali su se samo porezi. E sada, po novom, ćemo za te ljude ako rade plaćati poreze, doprinose od 10 posto za mirovinski i doprinose od 7,5 posto za zdravstvo, ali ne lezi vraže! Ti ljudi koji imaju mirovinu po posebnim propisima od toga što su uplatili doprinosa neće moći iskoristiti niti jednu kunu za svoje povećanje mirovine. Neće moći. Pogledajte u našem mandatu, u vašem mandatu oni koji su iz takve situacije došli raditi u ministarstva pa su odradili 4 godine u ministarstvu, otišli su u mirovinu s manjom mirovinom nego kad su došli raditi, jer te 4 godine uplate doprinosa oni ne mogu koristiti jer su umirovljeni po posebnim propisima. Mi nismo stigli napraviti što smo htjeli, a htjeli smo napraviti da ti ljudi idu u profesionalnu mirovinu, da je to jedan blok, a svaki radni staž nakon toga ako je netko odradio da dobiva pravo na razmjernu mirovinu, otprilike kao što imaju pravo na razmjernu mirovinu iz različitih država tako bi imali pravo i na razmjernu mirovinu po više poslova koje su u životu radili ali zato treba definirati točno što za pojedina zanimanja, zvanja znači profesionalna mirovina. I to je bio izazov, i to je dio, to bi trebao biti dio reformskog paketa, tek onda bi znali što gdje košta. Nažalost, mi smo počeli, nismo završili taj projekat, dakle u našoj koalicijskoj Vladi, sada se sve vraća nazad, vjerujem da će biti opet prepucavanja sa Europskom komisijom. Samo nemojte doći sutra zbog toga da se na neki način prilagodite ili na neki način ugodite Europskoj komisiji ovdje pred nas sa pričom da ćemo povećati penalizaciju kod odlaska u prijevremenu mirovinu i na taj način uštedjeti, da ćemo smanjiti mirovine zbog toga što su mirovinski rashodi veći, nemojte doći nakon ovoga što ste sada napravili sa pričom da ćete na neki drugi način uštedjeti u mirovinskom sustavu i da vam je neka druga priča nepodnošljiva u mirovinskom sustavu. Dakle ja kao poznavalac mirovinskog sustava ja sigurno za ovaj zakon ne mogu glasati. Članovi našeg kluba HNS-a, HSU-a glasati će po svojoj savjesti jer ne mogu nikoga obvezati da dijeli moja uvjerenja ali ja mislim da ovo što se radi je debeli korak, debeli korak nazad kao što je i korak nazad da u ovom kratkom vremenu nismo donijeli Zakon o prenošenju imovine Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje na županije, dakle vlasništvo nad domovima umirovljenika jer bi oni mogli ostvariti određene europske projekte jer bi pored osnivača postali i vlasnici a ovako su vlasnici, ovako je vlasnik HZZMO koji za te namjene nema ni jedne kune, nema ni jedne kune za popravak svojih prostorija i uređenje uvjeta rada u kojima rade i žive i rade a kamoli da bi se bavili domovima umirovljenika. Dakle to bi za nas značilo reforme i ići naprijed u mirovinskom sustavu. Dakle, podcrtavam borba protiv siromaštva a ne ovo o čemu govorimo, dakle koncentrirati se kako drugačije definirati obiteljske mirovine, kako prestati plaćati penalizaciju nakon isteka roka u kojem je radnik išao u prijevremenu mirovinu i kako uvesti zaštitni dodatak za one koji nemaju nikakvih izvora prihoda jer njima je država majka i mora brinuti o njihovoj egzistenciji jer su u godinama gdje nemaju druge pomoći i napustili su ih djeca i svi ostali su sami, mi moramo o njemu brinuti. Ako Republika Slovenija je donijela takav zakon koji umirovljenicima garantira primanja ispod kojeg se ne može i recimo oni koji primaju male mirovine iz BiH-a imaju prebivalište u Sloveniji njima slovenska država onu razliku doplaćuje da mogu normalno živjeti u toj državi, odnosno u Sloveniji, zašto nešto od toga ne bi mi naučili, zašto ne bi išli tim putem i zašto ne bi postepeno došli na jednu razinu europskih demokratskih zemalja i europskih mirovinskih sustava. Hvala lijepa još jednom, ja sigurno neću glasati za ovaj zakon a klub HNS-a i HSU-a, odnosno članovi kluba mogu po svojoj savjesti. Hvala lijepa.
Hvala lijepo na raspravi. Sljedeća rasprava u ime kluba SPD-a je uvaženi zastupnik Mirando Mrsić.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, uvažene kolegice i kolege. Žao mi je što o ovom zakonu raspravljamo u ovako kasna vremena a vjerojatno je to i tehnologija vlasti da građani što manje saznaju o kojim izmjenama zakona se radi, o čemu se radi. Apsolutno je sramotno da je uvažena državna tajnica ovom zakonu posvetila tri minute i 25 sekundi. Ovo je zakon koji će Hrvatsku koštati do 2025. godine 800 milijuna kuna. Ovo je zakon koji nije, dakle izmjena zakona koja nije trebala uopće doći na dnevni red ovog Sabora jer ova materija je uređena postojećim važećim Zakonom o mirovinskom osiguranju. To je zakon koji je svojim izmjenama između ostaloga unio transparentnost u financiranju mirovina ali još više jednakost u mirovinama. Jer je svima jasno da određene skupine osiguranika koje ostvaruju prava iz mirovinskog osiguranja na temelju posebnih propisa imaju blaže uvjete za stjecanje tih prava ili povoljniji način određivanja mirovina od mirovina određenih općim propisom, nazovimo iz radničkih mirovina. Svim tim posebnim mirovinama je zajedničko da se one financiraju iz proračuna, djelomično i u cijelosti a usklađivale su se do ovog sadašnjeg zakon koji smo donijeli 2013. godine na isti način kao što su se financirale, kojim su se usklađivale mirovine po općim propisima što nije pošteno. Jer mirovine koje nazovimo ih radničke mirovine one se financiraju iz doprinosa, iz naših plaća gdje je vrlo jasno uspostavljena veza između doprinosa i mirovina. Ove mirovine se financiraju direktno iz proračuna i trebale su slijediti sudbinu proračuna i u ovom sadašnjem zakonu iz 2013. je to i učinjeno. Žao mi je što ovdje nema ministra Ćorića koji ima najveću zadaću da brine o tome da mirovinski sustav bude sustav jasan, transparentan, da bude sustav jednakih prava, da bude sustava u kojemu smo svi jednaki a ne da neki budu na neki način i povlašteni. Da podsjetim što je ovim zakonom učinjeno, da nam svima bude jasno i da ukažem da je ovo potpuno bespotrebno, bespotreban zakon, da je bespotrebno uopće bilo donositi izmjene ovog zakona. Dakle u članu 88. Zakona o mirovinskom osiguranju mirovine ili dijelovi mirovine određeni odnosno ostvarene prema posebnom propisu pod povoljnim uvjetima usklađuju se tako da se prati rast bruto domaćeg društvenog proizvoda i da ako u tri prethodna uzastopna tromjesečja je porast BDP-a veći od 2% a deficit proračuna manji od 3% mirovine se usklađuju odlukom Vlade. I to će se desiti i u 2017., i to ukazuje da je ovo potpuno bespotrebne izmjene zakona jer zakon je onaj koji je pokazao da mirovine po posebnim propisima trebaju slijediti proračun i one i one nisu ograničene zakonom nego su ograničene našom ekonomskom situacijom. Sada je bolja i te mirovine će se usklađivati. Koji je bio cilj … sjećate se svih onih priča, šatora i svega ostaloga, cilj i to da smo mirovine braniteljske razdvojili 7 mjeseci poslije i pokazali da se što se tiče same visine mirovina nije ništa desilo. Razdvajanjem mirovina je pokazano da sustave konačno imamo transparentne, da znamo koliko financiramo iz proračuna a koliko dobivamo iz doprinosa pa je prije razdvajanja mjesečna svota obveze proračuna za mirovine po posebnim propisima bila oko 550 milijuna kuna, na razini godine oko 6,6 milijardi dok je nakon razdvajanja ona bila 450 milijuna kuna mjesečno odnosno 5,4 milijarde kuna. Dakle, proračun je bio 1,2 milijarde manje u obvezi financiranja proračuna, posebnih mirovina jer su one bile i trebaju biti financirane iz sredstava koja dobijemo doprinosima. Na taj način je postignuta visoka transparentnost u financiranju a s druge strane su smanjenje obveze proračuna a i kritike o izrazito visokom postotku udjela troškova mirovina ostvarenih prema posebnim propisima u odnosu na ukupne mirovine. Ovdje smo pokazali da ljudi koji odlaze u mirovinu po posebnim propisima imaju radnog staža koji treba biti financiran iz doprinosa a ne iz proračuna. Što nam donose ove nove izmjene? Donose ne transparentnost i ponovno uspostavljanje nejednakosti. Napominjem da je mirovinski sustav sustav solidarnosti i sustav koji bi trebamo omogućavati svima dostojnu starost. Prema prijedlogu zakona koji je pred nama predstavljen nažalost vrlo kratko, tako da je izgledalo kao da se radi o nekoj tehničkoj izmjeni a ona je suštinska, izjednačava se aktualna vrijednost mirovine za sve korisnike mirovina. Počevši od 1.1.2017. mirovine se opet usklađuju jedinstveno bez toga da se usklađuju odvojeno i to onda dovodi do još jedne druge stvari, a da ćemo stupanjem na snagu ovog zakona 1.1. doći do usklađivanja aktualne vrijednosti za mirovine odnosno povećat će se mirovine po posebnim propisima za 1,1%. To znači da ćemo u 2017. na to morati izdvojiti 96 milijuna kuna, 2017. 127, 2018. 205. Čitam ono što piše u obrazloženju zakona, ali bi bilo fer i pošteno od Ministarstva rada i mirovinskog sustava i državne tajnice i gospodina pomoćnika da nam jasno kažu koliko je to cijena do 2025.? Neke izračune smo napravili, do 2025. ovaj zakon košta 800 milijuna kuna. Napominjem da vjerojatno će biti izvršeno još jedno obećanje koje je dato u šatoru u Savskoj a to je da će se vjerojatno ukinuti ono 10%tno smanjenje mirovina iznad 5 tisuća kuna što će dodatno opteretiti mirovinski sustav. Nije na odmet reći da će Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje morati u roku od 6 mjeseci izdati novih 180 tisuća bespotrebnih rješenja o jedinstvenoj svoti mirovine, a ono što je frapantno da u ovom zakonu piše da će ministar nadležan za mirovinski sustav donijeti pravilnik kojim će u suradnji sa ministrom financija urediti način utvrđivanja sredstava koliko nam treba sredstava za mirovine koje se financiraju iz proračuna i da će se to urediti pravilnikom. Po prvi puta imamo u našem pravnom sustavu da će se sredstava u državnom proračunu urediti pravilnikom. Koliko ja znam tu je ili zakon ili državni proračun, ne vidim načina kako će se to pravilnikom riješiti ali očito kreativnost je na djelu. Zakon će oštetiti mirovinski sustav RH i to na način da ćemo osim povećanog izdvajanja mirovina imati i ponovno nejednakost u mirovinama. Ono što je rekao kolega Hrelja ja ću još jedanput ponoviti prosječna mirovina po Zakonu o mirovinskom osiguranju je 2251 kunu dok je prosječna mirovina ostvarena prema posebnim propisima gospodo 3774 kune, 68% viša nego mirovina, radnička mirovina. Prema tome, da li trebamo ići u ovo, a u isto vrijeme ministarstvo odnosno premijer Plenković najavljuje da nema sredstava u proračunu. Danas su propali pregovori oko povišenja osnovice. Ne vidimo u proračunu gdje su sredstva za božićnicu. Sljedeće godine je regres i božićnica što je 800 milijuna kuna, a za ovo se nalaze sredstva. No, nije samo to što će se desiti u ovom sustavu posebnih mirovina. Dodatno će i korisnici mirovina biti ostvareni, koji su ostvareni prema posebnim propisima i koji imaju mirovinu veću od 6185 kuna biti zahvaćeni poreznom reformom tako da će iza 1.1.2017. njihova mirovina biti još veća. Dva puta nagrađujemo one koji imaju relativno visoke mirovine koje su određene zakonima i propisima i tu nema nitko ništa protiv toga da država uređuje to na svoj način, ali mora se biti fer i pošten prema onima drugima koji su krvavo radili da zarade svoju mirovinu. Mirovine će biti nejednake i ono što će se također ponovno desiti da nećemo imati uvida koliko se financira iz državnog proračuna, a koliko se financira iz doprinosa jer plaće će rasti. Rasti će prihodi doprinosa i nije pošteno da u onom trenutku kada prihodi doprinosa, a to će se desiti prerastu troškove mirovina mjesečno, da se onda iz doprinosa financiraju posebne mirovine. Znači da radnici u Hrvatskoj svojim doprinosom umjesto da financiraju mirovine radničke da će financirati i mirovine po posebnim propisima koje se moraju financirati iz državnog proračuna. Sve ovim izmjenama se to poništava. Poništava se učinak transparentnosti u financiranju mirovina kako ukupno na razini svih mirovina tako na razini svakog pojedinog korisnika. Napominjem da je put do ovoga bio dosta mukotrpan, da je Europska komisija inzistirala na puno drugih stvari, ali da smo uspjeli Europsku komisiju uvjeriti da nema potrebe da se radi drugačije, da se diže penalizacija u Hrvatskoj, ali da možemo napraviti transparentniji sustav. To se vraćamo natrag. Napominjem da je u ovom Saboru bilo osnovano povjerenstvo koje je cijeli sam dio provedbe tog sustava analiziralo i nije se desilo ništa jer mirovine hrvatskih branitelja su ostale u lipu iste kao što su bile i prije razdvajanja. Ono što će se sada desiti da ćemo to sada isto rješenje izdati i da će opet te mirovine u lipu biti iste kao što su bile i do sada. I ono što je također za naglasiti da će ova dodatna rješenja biti trošak otprilike oko tri milijuna kuna godišnje. To smo mogli investirati u informatizaciju sustava mirovinskog, u neke druge stvari umjesto za izdavanje bespotrebnih rješenja kao što napominjem. Ovaj zakon se nije smio i nije trebao desiti. Bit će jako zanimljivo vidjeti kako će se pravilnikom riješiti preraspodjela sredstava u državnom budžetu. To je još jedna novina. Vidjet ćemo kako to pravno izgleda jer je posve nejasno što bi takav pravilnik sadržavao i regulirao kad je to pitanje regulirano postojećim zakonom koji je pravno jači na snazi nego sam pravilnik. I za kraj, očito da nas je šator koštao ne samo lošeg imidža u Europi nego nas je očito koštao između 400 i 800 milijuna kuna i to je nešto što nije bilo potrebno i mislim da je trebalo napraviti drugačije i jednostavno ostaviti rješenje ovakvo kao što je a ne raditi stvari koje su neracionalne, koje stvaraju trošak, a da se ništa u sustavu neće desiti. jedino što će se desiti da ponovno imate netransparentnost i da će Europska komisija očito na ovo reagirati. Pa kao što je rekao gospodin Hrelja vjerojatno ćemo u petom mjesecu imati razgovore o tome da li će se mijenjati Zakon o mirovinskom osiguranju još jedanput jer će Europska komisija zahtijevati puno nekih drugih stvari kada vidi da se mi vraćamo bespotrebno korak natrag. Obećanje je obećanje, ali očito da se moglo riješiti na drugačiji način i očito da nas je skupo koštao šator u Savskoj. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo tri replike na vaše izlaganje. Prva replika zastupnik Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Mrsić, htio sam samo dodati s obzirom da ste i vi i ja da smo članovi odbora jednu činjenicu koju ne bi trebalo prešutjeti, da je matični odbor je bio protiv donošenja ovog zakona. Drugu činjenicu koju sam vam htio reći, da to još na neki način pojasnim, da radničke mirovine, odnosno one mirovine koje su pokrivene doprinosima su limitirane koeficijentom 3,6. To vam otprilike znači vrlo jednostavno, da najviša mirovina može biti 220 kuna po godini staža. Mogu ih samo povećati godine staža. Dakle, tako ta stvar funkcionira. Dok bez obzira koliko ima uplate mirovinskog, da li ima uplate mirovinskog, određene grupacije konkretno branitelja mogu imati neograničenu mirovinu. Dakle, ona se uopće po tim kriterijima ne određuje bez obzira da li su prethodno radili ili nisu radili. Hoću samo ilustrirati da postoje različiti pristupi i zato se zalažem da to bude sutra u Ministarstvu branitelja kompletan budžet za mirovine branitelja. A želim isto reći da ovih 93 milijuna koje je planirano za sljedeću godinu 2/3 će pojesti mirovine koje su veće od dvije trećine će pojesti mirovine koje su veće od 5 tisuća kuna, a ja bih stvarno ako bi trebalo svima onima koji imaju manje od 5 tisuća i nek jesu po posebnim propisima, njima bih dao, ali ono što je malo previše previše je, bez osjećaja za nekakvu ravnotežu, činimo vrlo loše stvari.
Imamo odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospodine Hrelja. Da, bili smo zajedno na odboru. Matični odbor to nije podržao jer jednostavno ovaj zakon koji se nije smio desiti i ovaj zakon koji nije potreban jer je sve uređeno vrlo jasno, transparentno. Na razini Europske unije smo dobili i pohvale za takvo rješenje. S druge strane nitko nije bio tim zakonom oštećen, nikome nije bila smanjena mirovina, a s ovim što radimo sada radimo tako da stvaramo još veće nejednakosti, još veći razdor između onih koji imaju male mirovine i onih koji imaju veće mirovine. I to je ono što nije trebalo napraviti niti u izlaganju državne tajnice niti u obrazloženju samog zakona se ne vidi razlog zašto se ovo radi osim obećanja da će se to napraviti koje je dano očito u šatoru u Savskoj. Nikakvih drugih, niti ekonomskih niti pravnih niti ljudskih nema da se ovaj zakon predloži, da ovaj zakon bude u Saboru. Gospodo u HDZ-u ponovno stvarate nejednakost u sustavu mirovina da oni koji imaju velike mirovine da imaju još i veće, a da oni imaju male mirovine od toga nemaju nikakvu korist.
Hvala lijepo. Sljedeću repliku ima zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Mrsić, kažete da 2025. godine da će trebati 800 milijuna kuna za provedbu ovog zakona. Ne znam zašto ste se na tu godinu referirali, mogli ste recimo reći 2045. godina pa bi trebale 4 milijarde. Ono što se iz ovoga zakona vidi to je da godišnje treba oko 130 milijuna kuna da bi se ovaj zakon u iduće tri godine mogao provesti. Inače kada govorimo o braniteljskoj populaciji, maloprije sam spomenuo 2040. godinu, kad ste vi već spomenuli 2025., pitanje je koliko će branitelja s obzirom na njihov prosječni životni vijek biti u mogućnosti u toj godini primati mirovinu. Naime, prema podacima, vi jako dobro znate i trebali biste znati da je prosječni životni vijek branitelja kudikamo ispod ostalih građana Republike Hrvatske. U drugom dijelu ste spomenuli božićnicu i regres. Meni se čini da ste upravo vi javnim i državnim službenicima potpisali i ukinuli i božićnicu i regres. Tako sada krokodilske suze lijete nad onima kojima ste upravo vi ukinuli božićnicu i regres, mi se čini malo neprimjereno kad prozivate Hrvatsku demokratsku zajednicu koja je izgleda ovim zakonom po vama naplaćuje šator u Savskoj. Ovdje se radi o brizi upravo onih koji su krvavo zaradili svoje mirovine kao što ste vi rekli kao što ste vi rekli da su krvavo zaradili i drugi umirovljenici u Republici Hrvatskoj. Slažem se s vama da su umirovljenici zaradili krvavo svoje mirovine, ali kad već spominjemo taj pridjev onda ja mislim da su ih upravo krvavo zaradili hrvatski branitelji. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. U mirovinskom sustavu, kolega Bačić, uvijek kada napravite jednu izmjenu morate točno vidjeti što će se to desiti u sljedećih 10 i 15 godina. Jer izmjena koja je sada izgleda relativno mala, ali ona kad se desi u jednom dugom periodu, a ovdje je dugi period otprilike oko desetak godina, tada se to multiplicira i to je suma koju ćemo izdvojiti, a mislim da u ovom trenutku za to nema potrebe jer to većina tih mirovina je ionako relativno visoka. Da, branitelji umiru. Umiru ranije, ali ono što bi trebalo braniteljima napraviti je napraviti adekvatnu skrb jer imenovanje bolnice veteranskim bolnicama umjesto da se naprave centri kao što su recimo centri u Americi. Imamo Dujlovo u Splitu koji smo mogli prebaciti i napraviti jedan veliki centar za dijagnosticiranje i terapiju i oporavak branitelja, onda bi i ovih neželjenih slučajeva vjerojatno bilo manje. Što se tiče božićnice i regresa, da, mi smo ukinuli božićnicu i regres odnosno nismo isplaćivali. Jednostavno situacija u državi je bila takva da nismo mogli u proračunu podnijeti te izdatke, a to znači da je u našem proračunu to bilo planirano i jasno smo iskazali da nemamo novaca za to. Vi niste uspjeli ispregovarati sa sindikatima niti temeljni kolektivni ugovor za državne službenike niti za javne službe niti sada ovaj dio koji govori o sporazumu i ne vidim nigdje da ćete to uspjeti, a to se mora isplatiti jer je to tako po zakonu.
Hvala lijepo. Imamo još jednu repliku. Uvažena zastupnica Grozdana Perić.
Poštovani gospodine Mrsiću, ako znamo da ukupno za 2015. godinu je isplaćeno 36,7 milijardi kuna ukupnih mirovina i da je od toga 53,76 posto ostvareno temeljem doprinosa na temelju generacijske solidarnosti, a 45,76 posto iz ostalih prihoda proračuna, onda je to odnos između 20,8 milijardi i 17,7 milijardi. Kada govorite o ovoj izmjeni onda moramo reći da osiguranici po posebnim propisima su između ostalog osim branitelja djelatne vojne osobe, policijski službenici, radnici na poslovima razminiranja, bivši politički zatvorenici, pa čak i pripadnici NOR-a i bivše JNA. Prema tome, ne dižu se u tom slučaju samo mirovine branitelja nego i ovih ostalih, a da ne spominjem da je tu između ostalog i službenici u saveznim tijelima bivše SFRJ pa nadalje. Prema tome, evo mislim da ima više razloga.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Poštovani zastupnici kada citirate podatke onda ih trebate citirati vjerodostojno i to je vaš slogan iz kampanje. I reći da, da treba nam 36 milijardi. Ali kad govorimo o radničkim mirovinama za to nam treba 24 milijarde, prikupimo godišnje između 19 i 20 milijardi iz doprinosa, prema tome, transfer iz doprinosa, iz proračuna je samo 4 odnosno 5 milijardi dok za ovaj ostatak od 12 milijardi je potrebno imati sredstva u proračunu i to je transfer koji ide iz proračuna. Jasno da osim ovih kategorija o kojima smo pričali ima cijeli niz kategorija, napominjem da je Vlada SDP-a ukinula saborske mirovine, da više saborskih mirovina neće biti ali gledajući prosjek mirovina, vojska policija, branitelji i svi ostali onda je vrlo jasno vidljivo da gro ovih velikih mirovina je u braniteljskim mirovinama što je takav zakon koji je tako država donijela i tu nema nitko ništa protiv ali moramo biti jasni i pošteni prema svima onima koji imaju manje mirovine nego oni koji imaju relativno visoke mirovine u ovom trenutku. I sa ovim što sada radite nećete t manje mirovine u posebnim propisima podignuti nego ćete još više napraviti jaz između tih malih mirovina kao što su recimo mirovine rudara Tupljak ili neke druge mirovine da bi onda ove mirovine bile što veće uz opet napominjem da će uz ovo ići i porezna olakšica i vjerojatno ćete ukinuti i ovih 10% a onda na kraju ćete ukinuti i ono što smo mi donijeli da možete otići u mirovinu sa 60 godina i 41 godinu radnog staža gdje smo honorirali one koji su počeli rano da ih ne penaliziramo jer to će vam zahtijevati Europska komisija kada vidi što ste napravili sa ovim sada.
Hvala lijepo. Prelazimo na raspravu i ime kluba HDZ-a zastupnik Mladen Karlić.
Potpredsjednice, poštovana državna tajnice, cijenjeni pomoćniče ministra, poštovane kolege. Pa evo pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o mirovinskom osiguranju gdje je cilj predviđenim zakonom osigurati primjenu jedinstvene aktualne vrijednosti mirovine pri izračunu i usklađivanju svih mirovina, jednakog položaja svih korisnika u pogledu usklađivanja mirovina a naravno i zbog lakše tehničke provedbe zakona osigurati njegovu primjenu od 1. siječnja 2017. I mislim da je vrlo važno svakom umirovljeniku bez obzira kako došao do mirovine da ima jedinstvenu mirovinu, da je nema iz dva dijela, da je nema na različite načine upravo zbog toga što to može izazvati probleme naravno kod uzimanja kredita, kod raznih drugih potreba gdje umirovljenik treba osigurati nekakva sredstva, ulaganje ili nešto drugo tako da je jako važno da se na jedan evo pravedan način zapravo svakome uskladi mirovina, da budu jedinstvene, da budu jednake po jednakim pravilima posebno zbog toga što ove mirovine, odnosno ovaj dio zakona koji se odnosi na hrvatske branitelje, upravo zbog toga, zbog tog njihovog doprinosa, zbog tog teško stečenoga staža na jedan poseban način koji nije klasični radnički nego je upravo krvav način bio, za nekoga puno teže, za nekog nešto lakši ali na jedan poseban način. I mislim da u tom vremenu poslodavac to takvoj osobi, tom hrvatskom branitelju je bila hrvatska Vlada, odnosno Vlada, je li tako, država, i zbog toga je logično meni da se mirovine na ovakav način usklade da se zapravo na jedinstven način usklađuju i da imamo jednak položaj svih umirovljenika. Ono što je važno kod usklađivanja da se na isti način usklade sve mirovine neovisno o propisu prema kojem su ostvarene. Mirovina koja pripada na 1. siječanj osnova je za sljedeće usklađivanje koje će uslijediti prema jedinstvenoj aktualnoj vrijednosti mirovine kada za to budu usvojeni propisani uvjeti i naravno to će dovesti kao što je već rečeno do porasta mirovine od 1,11%. Mislim da je i to nešto što posebno zbog toga što jedno vrijeme a to su 2015. i '16. upravo zbog načina obračuna mirovine nisu usklađivane zbog toga što znači one ovise o realnom rastu BDP-a prema Državnom zavodu za statistiku u svakom od tri prethodna ustupna mjesečna, tromjesečna najmanje 2% i u odnosu isto tromjesečno prethodne … [[Govornik se ne razumije.]] godine iako je deficit državnog proračuna u istom razdoblju manji od 3% i zbog toga u dvije godine te mirovine i nisu usklađivane. I mislim da je to ono što je nepravedno upravo prema hrvatskim braniteljima. Naravno obzirom da se na ovaj dosadašnji zakon da je upućeno i nekoliko ustavnih tužbi, da se može očekivati da ovaj zakon možda i na Ustavnom sudu padne. I zbog toga mislim da je jako važno da ga se što prije uskladi i da ga već od 1.1.2017. počnemo primjenjivati. Znači mirovine ostvarene ili određene prema posebnom propisu utvrđuju se odlukom … [[Govornik se ne razumije.]] Vlada na prijedlog ministra za … [[Govornik se ne razumije.]] mirovinski sustav uz prethodno mišljenje Ministarstva financija. Ako je taj realni rast BDP-a veći od 2% odnosno najmanje 2% u tri prethodna tromjesečna razdoblja i ako je deficit manji od 3%. Ono što se tiče onih dodatnih rješenja i troškova koji bi mogli nastati a to može biti negdje do iznosa 2,5 milijuna kuna mislim da rješenja se ne moraju donositi osim ako to stranka zatraži tako da na taj način se mogu zapravo smanjiti ovi troškovi. Evo Klub zastupnika obzirom da je već dosta rečeno će podržati prijedlog ovog zakona posebno evo zbog toga da se ispravi nepravda prema hrvatskim braniteljima.
Hvala vam lijepo. Imamo dvije replike na vaše izlaganje. Prva replika zastupnik Mirando Mrsić.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Karlić, vjerojatno su vas sada uvalili u ovo pod hitno jer vidim da niste bili niti pripremljeni niti očito da ste na brzinu neke stvari gledali. Dakle izjednačavanje čega, s kime? Jer ove mirovine su mirovine koje su po posebnim propisima, koje su vezane uz proračun. Lakša provedba čega? Zakon je proveden, on je već, dakle godinu i nešto dana ta rješenja postoje. Daj Bože da ove godine bude deficit manji od 3%, BDP nam raste, slijedeće godine će Vlada donijeti odluku o usklađenju i te mirovine bi onda rasle kao što rastu i mirovine po, radničke mirovine. I to je ono poštenje, pošteno kažemo dijelimo sudbinu državnog proračuna jer nas proračun financira. Što se tiče mirovina radničkih one dijele sudbinu svih radnika u Hrvatskoj. Ako rastu plaće, ako nam je inflacija za toliko 50% toga nam rastu mirovine. Potpuna je laž i to je valjda jedini način zašto ste išli u ove izmjene zakona da ljudi kad su dizali kredite nisu mogli dizati jer im je mirovina na dva djela. Koliko znam dostavlja se samo odrezak od mirovine gdje je točno dolje suma mirovine koja je predviđena. Prema tome, banke s time nemaju nikakve veze i potpuno je nezakonito da se ne donose rješenja, Zakon o upravnom postupku je vrlo jasan za sve će se morati donijeti rješenja samo je pitanje da li će se ta rješenja slati ili neće i to je ušteda samo na poštanskim troškovima. Ali cijeli sustav informatički i sve ostalo će koštati preko 3 milijuna kuna.
Imate odgovor na repliku? Hvala.
Hvala. Evo gospodinu Mrsiću, naravno da je puno veći stručnjak za mirovinski sustav od mene, ali ono što je bitno znači da se mirovine za Hrvatske branitelje nisu usklađivale zadnje dvije godine i to znači upravo zbog toga, znači dvije godine i može se desiti da i slijedeću godinu hrvatski branitelji imaju zbog toga niže mirovine, a ovim izjednačavanjem odnosno ne isti način obračunavanjem i stavljanjem u jednak položaj svih umirovljenika dobit ćemo evo upravo to da na neki način nadoknadimo to što su hrvatski branitelji kroz godine izgubili.
Hvala lijepo. Slijedeća replika zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Karlić, ne trebate se previše uzbuđivati na ovo što govori kolega Mrsić jer oni su vam 2014. godine recimo isto izmijenjali ovaj Zakon o mirovinskom osiguranju i onda su nagradili pripadnike bivše JNA. Ako ne znate omogućili su im da im se znači u njihovu mirovinu može ako žele ponovno obračun priznati i radni staž nekih 60 i nešto posto ako se ne varam i to je njima bilo ok. I ne treba se to previše uzbuđivati jer oni na hrvatske branitelje reže već od kad su bili došli na vlasti i dva puta kad su izgubili. Oni njima smetaju jer znaju da su za njih ne znam što, osim što su naši hrvatski branitelji i omogućili su nam da danas budemo ovdje i da možemo raspravljati pa i o ovom zakonu. Inače da znate mirovina bivših pripadnika JNA za njih se isplaćuje 293 milijuna kuna godišnje, a za bivše borce narodno oslobodilačkog rata 228 milijuna kuna godišnje. Ovih ima 8105 a ovih boraca narodno oslobodilačkog rata 19 442. Zaista puno i nikome to ne smeta. Ja ne znam zašto oni stalno imaju problem sa hrvatskim braniteljima i zašto im nameću stalno nekakvu krivnju kažem kad su 2014. bez problema omogućili bivšim pripadnicima JNA da im se podignu mirovine ako oni to žele. Ako bude potrebe još ćemo reagirati jer njihove laži treba stalno ispravljati.
Odgovor na repliku. Nemate? Prelazimo na pojedinačne rasprave. Zastupnik Nenad Stazić.
Zahvaljujem potpredsjednice. Znači već smo čuli matični odbor je odbio ovaj prijedlog zakona. Jutros je o njemu trebao raspravljati i Odbor za ratne veterane ali nije raspravljao jer zamislite ni jedan HDZ-ov zastupnik, član toga odbora nije došao na sjednicu odbora. Ponavljam, ni jedan zastupnik HDZ-a član Odbor za ratne veterane nije došao na sjednicu. Ostaje tajna zašto oni nisu došli. Da li su samo lijeni i pospani jer je sjednica bila zakazana u 9 sati a to je njima prerano ili im je bilo neugodno, ili im je bilo neugodno jer bi se već u 9 na sjednici toga odbora saznalo iz rasprave ako ni iz čije tuđe onda iz moje da hrvatski branitelji od ovog zakona neće dobiti ništa, nula, potpuna nula. Kao što im nije ništa oduzeto kada su mirovine razdvojene, tako neće dobiti ništa ni sada kad budu spojene. Naprosto ništa, jedna obična laž, jedna prevara branitelja. Ako je to bio razlog zašto nisu došli na sjednicu pokazuje da barem imaju malo morala. Lagali su branitelje, sad kad bi se jutros saznala istina da su ih lagali i da branitelji od toga neće imati apsolutno ništa onda su naprosto odlučili da ne dođu na sjednicu da se to ne bi čulo u 9 sati ujutro i da se ne bi kroz vijesti ponavljalo cijeli dan. Ali mi ćemo to ponavljati i sutra, i prekosutra dok branitelji ne shvate da su prevareni i tko ih je prevario. Šatoraši i ministar Medved. I ovime ih varate. Nešto ste im obećali, a obećanje je nula, nula kuna, nula lipa. Toliko će branitelji iz ovoga profitirati. Šta je mirovina? Izmislio ju je Bismarck, do tada ona uopće nije postojala, dotada su o starijim članovima obitelji brinuli članovi obitelji mlađi. Oni su ih hranili, uzdržavali i to je Bismarck izmislio prije 130 godina. I taj sustav generacijske solidarnosti funkcionira dok je broj zaposlenih veći od broja umirovljenika i to mora biti znatno veći. Odnos broja umirovljenika i u odnosu na broj radnika je drastično smanjen 90. te godine. 989. godine po podacima Zavoda za mirovinsko osiguranje prosječna mirovina je bila 77,22 prosječne plaće. Ljudi su rado išli u mirovinu. 77, njihov život je nastavio se odvijati dalje posve normalno, imali su isti standard. Danas je jedva 40. Pa kako je do toga došlo da je život umirovljenika u Hrvatskoj daleko lošiji, znatno lošiji nego što je bio u bivšoj državi. Pa došao je i zbog toga što je devedesete godine HDZ najprije u mirovinu poslao ogroman broj ljudi, na desetke tisuća ljudi jer su im smetali, smetala im je njihova ideologija i smetala im je njihova nacionalna pripadnost. Pa da bi ih se riješili iz sustava državne uprave oni su ih naprosto poslali u mirovinu i narušili odnos broja zaposlenih i broja umirovljenika radikalno. Drugi put su to napravili nakon Domovinskog rata. Ljudi su otišli u rat iz svojih poduzeća, bili su zaposleni. Kad su se vratili nazad poduzeća su bila privatizirana, poduzeća su bila opljačkana i poduzeća su bila ugašena. Ostala je samo imovina. A taj koji je privatizirao taj je imao sad i imovinu sa kojom je kasnije trgovao. Da ne bi otišli na burzu rada poslali su ih u mirovinu i drugi put drastično narušili omjer između broja zaposlenih i broja umirovljenika. Zbog toga je došlo do toga da je današnja mirovina nedovoljna za život i da je ona u strašnom nesrazmjeru prosječna mirovina prema prosječnoj plaći. I to se neće moći popraviti, to se decenijama neće moći popraviti. Šta se sada ovim zakonom radi? Tu se ugrožava pozicija redovnih umirovljenika ili korisnika radničkih mirovina. Pazite oni su 40 godina radili, izdvajali iz svoje plaće da bi funkcionirao fond, 40 godina. A ovi po posebnim propisima ne moraju imati dan radnog staža ili možda pa godinu dana. Saborski zastupnici, mi smo ukinuli saborske mirovine. Ali saborski zastupnici u vrijeme prve HDZ-ove administracije su stekli pravo na mirovinu i još ju dobijaju. Ako su bili jedan jedini dan u ovom Saboru zastupnici, jedan jedini dan i sada ovi koji su 40 godina radili, izdvajali u mirovinski fond sad će se mirovine tih saborskih zastupnika koji su jedan jedini dan radili isplaćivati iz tog Fonda mirovinskog u koji su radnici uplaćivali. Pa to je prevara tih radnika. To ide na njihovu štetu. Nešto što je bilo bistro se sada zamućuje, nešto št je bilo transparentno sada postaje neprozirno. Da li je išta logičnije od toga da se onaj dio mirovine koji je zarađen radom, radom, efektivnim radom isplaćuje iz mirovinskog fonda, a onaj koji nije zarađen radom nego za koji je država odlučila da da određenim skupinama ljudi da se isplaćuje iz proračuna. Dakle, država može razmišljati ovako i treba razmišljati tako. Ne da može nego mora razmišljati tako. Država hoće recimo da Predsjednik Republike kad ode u mirovinu nema ispod prosječnu mirovinu, da ima nekakvu pristojnu mirovinu, pa će njemu dati neki dodatak. Država može razmišljati tako da će onome tko je branio Domovinu dati dodatnu mirovinu na ono što je zaradio radom. I država ne samo da to može napraviti, ona to i mora napraviti. Pa ne može oni koji su branili Domovinu, pogotovo ako su ostali invalidi i nesposobni su za rad baciti na cestu. I država se o njima na taj način i brinula i brine se i dalje i brinut će se. Ali taj dio ne smije ići iz onog fonda u koji su uplaćivali oni koji su radili. To ne znači da ne treba isplaćivati branitelje. Kako? Tko je to rekao ikada? Treba, ali ne iz tog fonda, nego iz državnog proračuna kao što je to do sada transparentno i činjeno. Neće, dakle branitelji ovdje neće dobiti ništa, to je čista laž. Jednu jedinu lipu im se neće povećati mirovine. Samo će se zamutiti čista voda. Tko će profitirati? Nekadašnji članovi izvršnog vijeća Sabora, djelatnici federacije u Jugoslaviji, saborski zastupnici, bivši članovi Vlade. Eto oni će profitirati. Oni će sada dobiti rješenja Mirovinskog fonda, da li će im bit poslana na adresu ili ne, ne znam ali sada će taj dio mirovine kojim se do sad isplaćivao iz proračuna on će biti uklopljen u taj, isplate iz Mirovinskog fonda. I sad se više neće znati, neće se znati da li ću ja sutra kad budem išao u penziju dio penzije dobivati iz Mirovinskog fonda temeljem svoga rada 40 godina staža koliko ću ja imati. Pa mi država na to doda ili ne dodaje i da li će taj HDZ-ov saborski zastupnik koji je stekao pravo na mirovinu sa jednim danom boravka u Saboru, da li je on tu mirovinu zaradio radom ili mu je to država poklonila jer je tada HDZ imao takav zakon. Imao je. I bile su saborske mirovine. Mi smo ih ukinuli. Prema tome, ovo je pogodovanje onima koji mirovinu nisu stekli radom na štetu onih radnika koji su je stekli mukotrpnim radom radeći 40 godina. I zbog toga je ovaj zakon nepravedan. On nikome ne pomaže, najmanje ne braniteljima, njima nula, njima ništa. On ne pomaže, on šteti. Prema tome, ja mislim da je posve glupo glasati za ovaj zakon. On je nekakvo bezvezno dato obećanje iz šatora onih koji se uopće ne razumiju u mirovinski sustav, koji su mislili da će im ovo koristiti. To njima ne koristi ništa. I to se u praksi pokazalo i dokazalo. A članovima saborskog Odbora za ratne veterane iz redova HDZ-a poručujem da se obrate javnosti i da objasne i šatorašima i ukupnoj braniteljskoj populaciji zašto ne rade svoj posao za koji primaju plaću, zašto ne dolaze na sjednice odbora, a i vas predsjedniče pozivam da ih ukorite javno. Sjednica odbora je bila sazvana ni jedan zastupnik HDZ-a ni MOST-a, ni vašeg MOST-a nije bio jutros na sjednici Odbora za ratne veterane kad se ovaj zakon trebao raspraviti. Hvala vam.
Prije nego krenem sa replikama morat ću uputiti koju riječ saborskom zastupniku Staziću. Naravno da i ovim putem odmah ukoravam sve one koji ne prisustvuju sjednicama odbora, ali isto tako bih ukorio sve one koji danas bi trebali biti na plenarnoj sjednici budući da ne znam da se održava u ovom trenutku bilo koji odbor, a mislim da nedostaje velika većina saborskih zastupnika i namjerno ću reći na svom radnome mjestu. Pa onda pohvaljujem ove koji danas ovdje sjede, a molio bih da prenesete svojim kolegama da trebaju zaslužiti svoju plaću što god da oni mislili o tome. Prvi za repliku se javio zastupnik Mirando Mrsić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Stazić, da u pravu ste. Branitelji će dobiti 1,1% povećanja mirovine kao i svi ostali, ali Vlada namjerno ovo radi. Radi namjerno jer po sadašnjem zakonu kada se steknu uvjeti a to su opet ponavljam BDP veći od 2% kroz tri tromjesečja, državni proračun u deficitu manji od 3%. Vlada može podići mirovine u postotku kojem hoće, koje Vlada odredi. Da li će to biti jedan, dva, pet, deset posto ovisi o tome koliko Vlada odluči i koliko ima novaca u proračunu. I to je ona laž koju ste sakrili pred braniteljima ovom izmjenom zakona. Jer ako se tako kunete u branitelje, a vidi se i po današnjem sastanku Odbora za ratne veterane, onda ste ovo trebali ostaviti i odlukom Vlade za 5 dana podići mirovine po posebnim propisima za 2, 3, 5% koliko imate, ako imate novaca. I to je ono što ova Vlada nije učinila. I da gospodine Staziću, u pravu ste, branitelji neće dobiti ništa ili će dobiti puno manje nego od onoga što su trebali dobiti.
Sljedeći zastupnik koji se javio za repliku jest Josip Borić.
Hvala lijepo predsjedniče. Kolega Stazić, mislim morate se dogovoriti o tom klubu što zastupate. Cijelo vrijeme koncept kolege Mrsića uredno izlaganje je bilo da će branitelji dobiti 800 milijuna kuna u sljedećih 10 godina 2025. Onda se dignete vi i kažete branitelji neće dobiti ništa. Znači da se niste dobro iskoordinirali. Dajte se iskoordinirajte prije nego što nastupate, jer očito da lažete ili vi ili gospodin Mrsić to je činjenica. Drugo, zašto kad govorite o mirovinama hrvatskih branitelja ne kažete da se radi o invalidskim mirovinama. Znači, nisu oni nešto radili, otišli u mirovinu zdravi i imaju još 30 godina da su mogli raditi. To priznajte. Ali je i činjenica da ste vi 2014. omogućili da pripadnici bivše JNA također mogu svoje mirovine uskladiti ako to žele i ponovni postupak i da će im se uračunati dio radnog staža kojeg su ostvarivali do 63%. I to je razlika između nas i vas. I vi to ne želite priznati. I ako želite moralizirati onda bi bilo korektno mislim da vam kolega Mrsić kaže kad vam već sugerira da kažete kolegi Mrsiću da bi bilo uredno i moralno ako postoje nekakvi dugovi, pa makar i u obiteljskoj firmi koji su nekom drugom fondu nešto dužni da to vratite. To bi bilo korektno. To bi bio doprinos zdravstvenom sustavu i centrima koje ste spominjali koje bi mogli napraviti za hrvatske branitelje, a ne dugovati i drugome nametati nekakve krivnje i moralne lekcije. To bi bilo fer po meni. To bi bilo fer. Da je to kod mene tako ja bih to učinio i onda bih ovdje došao i mogao bih govoriti. A ovako to je sve na vrbi svirala što govorite tamo.
Odgovor na repliku zastupnik Stazić.
Najprije pa nije kolega Mrsić govorio o tome da će ovih 800 milijuna kuna otići na branitelje. Ne, oni će otići na povlaštene mirovine i saborskim zastupnicima HDZ-a koji su ovdje radili jedan dan, tako je i njima [[Upadica predsjednik: Ja vas molim da se suzdržite od komentara.]] I članovima izvršnog Vijeća Sabora u bivšoj Jugoslaviji i djelatnicima Federacije i bivšim članovima Vlade. O tome je govorio kolega Mrsić. Kad govorite o bivšim oficirima JNA znate kojima? Onima koji su prešli u Hrvatsku vojsku i koji bi inače da to nismo napravili primali penzije iz Beograda, iz JNA. A znate kolike bi im bile te penzije? Možda 20 maraka tada njemačkih. E pa ti su ljudi napustili JNA, ušli u Hrvatsku vojsku, išli branit svoju zemlju, a vi nama zamjerate što smo ih uveli u mirovinski sustav Hrvatske. A valjda im je jedina krivnja što nisu u HDZ ušli. Dakle, njima smo omogućili tim zakonom, pa recite istinu. Recite istinu. Pogledajte tim ljudima u oči. Omogućili smo im da dobijaju hrvatske mirovine iz hrvatskog fonda. Nemojte dobacivati! [[Upadica predsjednik: Zastupnik Borić!]] Nemojte dobacivati, nemojte biti nervozni Boriću! Govorite neistine ovdje, obmanjujete ljude i onda kad vam se kaže istina onda počnete nervozno skakati. Pa nemojte skakati! Prema tome, to smo napravili i na to smo ponosni.
Hvala. Sljedeći zastupnik koji se javio za repliku je Mladen Karlić. Izvolite.
Ja sam slično htio replicirati kao što je i gospodin Borić, jer isto me je u više navrata gospodin Stazić je rekao da branitelji neće dobiti ni jedne kune, a gospodin Mrsić je u više navrata došao do 800 milijuna kuna ukupno, znači povećanja troškova od 96, sedam. Prve godine pa 400, pa do 800 2020. Pa mi evo malo taj nesrazmjer vidim da je kasnije gospodin Mrsić pokušao to malo ublažiti sa 1,1%. Ali mislim da se ne govori istina pa zbog toga samo sam htio.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnik Stazić.
E pa sad još jedanput ako niste shvatili, ne branitelji ili ne samo branitelji, nego i zastupnici HDZ-a s jednim danom rada u Saboru i bivši članovi Izvršnog vijeća Sabora i djelatnici federacije u Jugoslaviji i bivši članovi Vlade. A što se tiče branitelja, pa imali su veću mogućnost po sadašnjem zakonu. Pa što Vlada ne donese odluku pa im poveća mirovine 5 posto? Pa to može po sadašnjem zakonu napraviti. Zašto ih svoditi na sve ostale? To možete, to ova Vlada može napraviti. Ima, u sadašnjem zakonu ima uporište za to. Da vi hoćete pomoći braniteljima to biste vi i napravili. Da je vama stalo. Vama su branitelji jako dobro došli dok su dizali šator, dok su hodali ulicama, dok su iznosili plinske boce jer su htjeli srušiti Vladu SDP-a. Dotle su vam koristili. Sad vam više ne koriste. Ja se samo bojim da će Đuro Glogoški i Klen kad čuju da HDZ-ovci danas nisu došli na sjednicu Odbora za ratne veterane sutra pred HDZ-om podići šator onaj. Otići u Vukovar po njega i podići ga ispred HDZ-a. Ja se nadam da to Glogoški i Klen neće saznati kako se ponašaju zastupnici HDZ-a.
Hvala. Sljedeća zastupnica je Marija Jelkovac.
Hvala lijepo predsjedniče. Pa ja bih htjela ovako prije svega replicirati glasno da se čuje budući da je kolega zastupnik Stazić u nekoliko navrata ponovio da su samo zastupnici HDZ-a koji su bili jedan dan ovdje u sabornici i dandanas ostvaruju povlaštenu mirovinu. Želim glasno izgovoriti da su svi zastupnici koji su u to vrijeme sjedili u ovoj sabornici pa tako i zastupnici SDP-a isto tako ostvarili te povlaštene mirovine i ostvaruju ih i dandanas. Također sam htjela replicirati, ali je to kolega Borić već iskomunicirao vezano na različitu raspravu kolege Mrsića i kolege Stazića jer se oni očito nisu dogovorili koliko će to branitelji i ostale povlaštene mirovine odnosno kategorije dobiti promjenom ovog propisa. Ono što želim reći, žalosno je da uvijek kada govorite o neravnoteži mirovina uspoređujete i glavni adut su vam braniteljske mirovine. Naravno da su braniteljske mirovine veće od ostalih mirovina i ne kažem da su radničke mirovine onolike kolike bi trebale biti s obzirom na skup život odnosno s obzirom na sve ekonomske cijene koje imamo. Ali, braniteljske mirovine su posebna kategorija i ne bismo ih nikad trebali dovoditi u pitanje upravo zato što su branitelji ti koji su omogućili da danas svi zajedno ovdje sjedimo. Branitelji koji su ostali invalidi, koji su većina od njih jedini hranitelji obitelji. Mislim da nije u redu da se stalno povlače njihove mirovine. Ispada da su oni branili domovinu samo radi mirovina što nije tako i što nije točno. Nemojmo biti licemjerni. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Stazić.
Evo zašto sad spominjem zastupnike HDZ-a. Prvo, jer je takav zakon donio HDZ. I drugo, zbog toga što nijedan zastupnik SDP-a nije ovdje zamijenjen na jedan dan da bi otišao u mirovinu, na jedan dan. To su radili HDZ-ovci, a šta im ja mogu, radili ste to. Ne vi, kolegice, ali u onome mandatu kad su to mogli. Žao mi je. Tko, kažete da netko dovodi u pitanje mirovine branitelja, tko je to doveo u pitanje mirovine branitelja. Zašto opet obmanjujete javnost? Jesam li ja to napravio u svom izlaganju? Upravo suprotno. Rekao sam da država radi i mora raditi to, da socijalno zaštiti one koji su, pogotovo one koji su dali zdravlje u toj borbi, u tom ratu. Jer su nesposobni za rad, jer su izgubili ekstremitete. Pa šta ćemo ih ostaviti na ulici, to sam rekao. I to država može po ovom zakonu raditi i efikasnije nego sada po ovim izmjenama. Može, ako hoće. A ako neće kao što vidimo da neće i ne želi, nego ih trpamo sa svim ostalima, a onda to recite, to priznajte, ali nemojte, molim vas, obmanjivati javnost netočnim izjavama. Jer to što ste vi rekli apsolutno je netočno od prve do zadnje riječi.
Hvala. Zastupnik Ivan Kirin javio se za repliku.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvaženi zastupniče Stazić. Točno je da je sustav socijalne solidarnosti u rasulu. To je jasno i to je godinama da ne kažemo od onoga što ste spomenuli. To ne služi nikome na čast. Privatizacija koja se dogodila i gdje su mnogi i ono što ste rekli koji su se vratili iz rata ostali bez posla, i to je negativno što se odrazilo na sustav solidarnosti. Ali mislim da bi trebalo spomenuti i to da 2000. do 2003. godine privatizaciju pustimo po strani, ali tada se dogodila velika, to vrijeme je obilježeno stečajevima i tada je sustav solidarnosti najviše pao preko 300 tisuća nezaposlenih. Evo to je istina. Dakle, da li tu ima onih koji su bolji i pošteniji. Svi zajedno smo odgovorni za ovo što se dogodilo. Hvala.
Hvala zastupniku Kirinu. Odgovor na repliku zastupnik Stazić.
Hvala. Što su stečajevi? Čega su oni posljedica? Oni su posljedica potpuno upropaštenih privrednih subjekata. Tamo su bili radnici koji su radili mjesecima a da nisu dobili nijednu plaću. A znate tko to radi a da ne dobiva nadnicu? Rob. Samo rob tako radi. Stečajevima oni su dobili bar neka socijalna prava. Bez stečaja oni su formalno bili zaposleni bez ikakvih prihoda, čak i bez prava na socijalnu pomoć. Stečajevima koji su bili nužni i koji su bili posljedica HDZ-ovske kriminalne privatizacije, kriminalne, lopovske, su ti nesretni ljudi barem zaštićeni. Stečajevi su bili priznanje države da ta privatizacija nije uspjela i da je bila pljačkaška. Neki su se debelo okoristili u toj privatizaciji dok su drugi, pa i branitelji ratovali, gubili živote i zdravlje, ovi nisu išli na frontu, ne, ne, oni su se za to vrijeme bogatili i upropaštavali ta poduzeća koja su u interesu tih radnika koji nisu dobivali plaću morala poslati u stečaj.
Hvala. Sljedeći zastupnik koji se javio za pojedinačno sudjelovanje u raspravi je zastupnik Zdravko Ronko.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Ja sam pokušao taj svoj stav izraziti, ili imao sam volju izraziti na Odboru za ratne veterane još prošli utorak kad je bila zakazana sjednica, pa ju je u posljednji trenutak predsjednik odbora otkazao. Zakazana je ponovo za danas ujutro. I kad smo taman imali kvorum i da početi raditi, HDZ je srušio kvorum. Ja znam da je kvorum jedna demokratska poluga oporbe rušenja kvoruma, ovaj put je to učinio HDZ. Ne znam da li se spremaju za oporbu i šta se je desilo, ali uglavnom HDZ je srušio taj svoj kvorum. E pa nisam mogao tamo iznijeti svoj stav pa bih sada rekao, ali bi molio da se shvati ne da govorim o braniteljskim mirovinama, ja o tome ne želim govoriti, mogu samo govoriti o mirovinama koje su po općim propisima i mirovinama koje su po posebnim propisima. I o tome ću jedino i isključivo govoriti. Dakle, Vlada SDP-a je uvažavajući i recesiju i gospodarsko stanje i bruto društveni proizvod i naslijeđenog teškog stanja koje nam je ostalo, bila u teškoj situaciji. Krenula je u racionalizaciju nekih određenih većih izdataka. Jedan od tih je i 19 milijardi izdvajanja iz proračuna za mirovine. Vi znate da se prvo pristupilo smanjenju 10 posto za mirovine iznad 5 tisuća kuna, i drugo, da se išlo u razdvajanje mirovina, tj. izdvajanje mirovina ostvarenih po posebnim propisima i one po, i one u odnosu na one po općim propisima. I po meni je upravo namjera bila te mirovine iskazati transparentnije i čvršće vezati ove što idu iz državnog proračuna, dakle po posebnim propisima čvršće vezati za realni rast bruto društvenog proizvoda, vezano za smanjenje deficita tri tromjesečja zaredom. Isto tako se mora znati da je raskorak između mirovina po općim propisima u odnosu na mirovine po posebnim propisima dosta velik. I dok je po općim propisima prosjek mirovine 2.251 kuna, prosjek po općim propisima 2.251, a po posebnim 3.774 kuna ili 1.523 kune je razlika u postotku 68 posto. Koliki je to raskorak, nije loše usporediti da 350 tisuća naših umirovljenika ne prima više od 1.523 kune svoju mirovinu. I dakle i taj se moment pokušao uzeti u obzir kako bi se hajde smanjio taj jaz i raslojavanje među umirovljenicima. I dok je na snazi bio jedinstveni kriterij formiranja aktualne vrijednosti mirovine, dakle dok nije bilo tog razdvajanja u toj masi mesa i kupusa, nije bilo vidljivo koliko je to razdvajanje odnosno koliko je to raslojavanje kad su u pitanju umirovljenici, i to je na neki način izašlo bilo i na površinu. Ovo sad vraćanje koje imamo na jedinstven kriterij znači i povećanje mirovina po posebnim propisima zašto treba dodatno, čuli smo 430, kroz određeno vremensko razdoblje i 800 milijuna kuna, ali treba dodati da s obzirom da se radi o obećanju da se i vrati i onih 10 posto, to vam iznosi negdje po gruboj računici oko milijardu i 200 tisuća kuna koliko će koštati promjena ovog zakona u određenom vremenskom periodu. Moje je mišljenje, ja osjećam, mislim, da je Vlada SDP-a napravila dobar posao u svom mandatu. To pokazuju i danas svi makro i mikro ekonomski pokazatelji. Ali, da smo tako dobro odradili, da bi jednostavno ovim zakonom, ili da se ovim zakonom jednostavno može zagrabiti ta milijarda dvjesto u nekakvom vremenskom periodu, ja to doista nisam znao da smo tako dobro odradili posao. Pa ako smo tako dobro odradili posao, ako nas doista se uvjerava da je to tako, da je Vlada SDP-a stvorila tako čvrste temelje i da nam je budućnost tako svijeta, evo ja obećajem ako me se do kraja bude uvjerilo ja ću glasati s obje ruke za ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Budući da nema replika, prelazimo na završnu riječ predlagatelja. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Prije nego što samo kažem ponovim zapravo koji je bio cilj ovog zakona, htjela bih reći da prihvaćam odnosno da smo suglasni sa amandmanom na članak 5. kojeg je podnio Odbor za zakonodavstvo. A htjela bih samo još jednom ponoviti koji je bio osnovni cilj ovog zakona, a to je primjena jedinstvene aktualne vrijednosti mirovine, pri izračunu i usklađivanju svih mirovina odnosno osiguranje jednakog položaja svih korisnika u pogledu usklađivanja mirovina što je i intencija ovog prijedlog izmjena i dopuna i što je zapravo ono kako će i nastaviti provoditi Zakon o mirovinskom, a kasnije i sve ostalo što će slijediti u mirovinskoj reformi. Hvala.
Hvala. Za repliku se javio zastupnik Mirando Mrsić.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče. Minutu i osam sekundi za obrazloženje zakona koji je težak 800 milijuna kuna, za obrazloženje zakona koji uvodi nejednakost, netransparentnost zakona koji je potpuno bespotreban jer ovo nije cilj zakona da se utvrdi jedinstveni izračun mirovine nego je ovo zakon koji ide za time da se ostvari obećanje koje je dato u šatoru u Savskoj. I da ste bili pošteni onda ste mogli iščitati zakon kao što smo ga čitali mi cijelo vrijeme, a to je da kada je u situacija u zemlji loša, kada nam BDP pada, kada nemamo rasta proračuna, kada imamo veliki deficit u proračunu da oni koji dobivaju mirovine iz tog proračuna trebaju dijeliti sudbinu tog proračuna. A da oni koji dobivaju mirovine iz naših plaća, trebaju dijeliti sudbinu tih plaća. Dakle, rasti ili padati sa tim plaćama. Opet ponavljam, namjerno ili ne namjerno, ali vjerujem namjerno, da izbjegnete sukobe sa braniteljima niste jasno protumačili stavak zakona koji kaže, ako se poveća BDP iznad 2% kroz tri tromjesečja, a to već imamo, ako je deficit proračuna manji od 3% da onda Vlada odlukom utvrđuje povišenje tih mirovina. Umjesto 1,1% mogli ste staviti dva, mogli ste staviti tri ako imate novaca, ali nemate novaca za isplatu božićnica, nemate novaca za isplatu regresa, pali su vam pregovori oko povišenja osnovice i to je ono što treba reći. Nemate za radnike, nemate za profesore, nemate za liječnike ali imate za ovu kategoriju umirovljenika kojima to u ovom trenutku ne treba. Hvala lijepo.
Hvala vama. S ovim zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti, s tim da ima par obavijesti, sada mi je jako žao, žalostan sam što nema gospodina Stazića ovdje da ga usrećim zajedno sa drugim saborskim zastupnicima, budući da će se raditi i u petak i subotu. Dakle, petak u deve i pol bit će glasovanje o dopuni dnevnog reda i raspravljenim točkama, također dnevni red bi se dopunio prijedlogom proračuna. U subotu u 9,30 nastavljamo s radom plenarne sjednice i točka će biti rasprava o proračunu RH. Naravno sutra nastavljamo s radom, sutra nastavak rada bit će prva točka Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj izmjeri i katastru nekretnina. Izvolite. … [[Govornik nije uključen.]] Dogovorit ćemo se sa predstavnicima klubova zastupnika iako nije isključeno i da u ponedjeljak budemo radili. Hvala. Slijedeći je konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o mirovinskom osiguranju, molim zastupnika Bulja, mirovinskom osiguranu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.BR.35. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnica predlagatelja prihvatila je amandman odbora te on postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Sukladno članku 202. Poslovnika dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o mirovinskom osiguranju. Molim uključite se glasujmo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova 85 za, 14 suzdržanih i 26 protiv donesen Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o mirovinskom osiguranju.