Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada je predložila Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi i to u prvom čitanju sa namjerom da se on temeljito raspravi. I ovim Zakonom želi zadovoljiti tri osnovna trenda koja se događaju u razvoju lokalne samouprave u zemljama Vijeća Europe čije smo mi članice. Prvo, želimo poticati najbolju praksu u jedinicama lokalne samouprave, nadalje, napraviti daljnji korak u decentralizaciji, te osigurati trajne instrumente jačanja administrativnog kapaciteta jedinica lokalne samouprave. Nadovezujući se na raspravu o prethodnom zakonu moram reći da ovaj Zakon nije rađen na brzinu, nije rađen preko noći i nije rađen samovoljno već smo prije upućivanja u vladinu proceduru održali raspravu sa nacionalnim udrugama jedinica lokalne samouprave i dobili smo podršku. Dobili smo podršku na ova predložena zakonska rješenja i dakako i prijedloge koji bi valjalo po njihovom mišljenju dopuniti. Dakle ovim Zakonom Vlada želi institucionalizirati model poticanja najbolje prakse koju smo uveli ove godine gospodo u petak, prošli petak u Starogradskoj vijećnici u Zagrebu održana je svečanost dodjeljiivanja priznanja za najbolju praksu jedinica lokalne samouprave. To je projekt kojeg provodi Vijeće Europe, Savez gradova i općina i Središnji državni ured za upravu naravno Središnji državni ured je pokrovitelj i snosi znatan dio troškova tog projekta. Mi želimo da se jedinice lokalne samouprave međusobno takmiče, želimo da daju sve od sebe, da daju doprinos razvoju svoga kraja i da svoja dostignuća izlože široj javnosti kako bi mogli kao najbolju praksu drugi kopirati i predlažemo da se dodjeljuje godišnja državna nagrada za najbolju praksu u jedinicama lokalne samouprave. U raspravi o Zakonu o područjima kao jedan od gorućih problema istaknuo se monotipski oblik jedinica lokalne samopurave. Da, mi smo toga svjesni. Nije svejedno jedan veliki grad Split, grad Rijeka, Osijek i s druge strane općine evo neću ih nabrajati, ali sa tisuću stanovnika, a one su prema sadašnjim propisima u nadležnosti jednake. Mi napuštamo ovim Prijedlogom zakona monotipski oblik jedinica lokalne samouprave. Predlažemo da se uvedu posebne kategorije jedinica lokalne samouprave. To su veliki gradovi. Za hrvatske prilike prema ocjeni Vlade to su gradovi koji imaju više od 40 tisuća stanovnika i oni koji nemaju 40 ali su sjedišta županija. Tim velikim gradovima želimo već ovim Zakonom u okvirni djelokrug dati, predvidjeti da oni mogu obavljati izdavanje svih dozvola koji se tiču izgradnje lokacija i prostornog uređenja. Želimo im, učiniti ih aktivnim sudionicima u Bolonjskom procesu. Dati, dati odgovornost u razvoju školstva. Želimo im prenjeti ovlasti u pogledu održavanja javnih cesta i otvoriti mogučnost da kako bude proces decentralizacije kojeg je Vlada Republike Hrvatske usvojila prošle godine za mandatno razdoblje 2004., 2007. i prema dinamici kojeg će kreirati povjerenstvo za decentralizaciju u čijem sastavu su pored državnih dužnosnika i predstavnici nacionalnih udruga jedinica lokalne samouprave i jedinice područne samouprave da mogu ti veliki gradovi dobivati posebnim zakonima i dodatnu nadležnost. Mi vjerujemo da te jedinice lokalne samouprave imaju kapacitet, da one mogu osigurati i tehničku i materijalnu infrastrukturu za obavljanje više poslova nego što danas obavljaju. Dakako da te državne poslove koje sam naveo za područje izvan velikih gradova obavljale bi županije. Ovim Zakonom želimo pratiti trendove u razvoju tehnolgoije i stoga omogućujemo da se tko to može, tko to želi i tko to temeljito uredi Poslovnikom provedu sjednice predstavničkih tijela i putem video konferencija. Želimo poticati stalno stručno usavršavanje lokalnih službenika ali isto tako i lokalnih dužnosnika. Stoga predlažemo da se uspostavi jedan mehanizam, jedna, mi smo za sada radno nazvali akademiju lokalne demokracije kojom bi se različitim oblicima work shopova, predavanja, seminara pa čak i jednim širim edukacijama, edukacijskim procesima podizala razina kapaciteta jedinica lokalne samopurave. Mi to ne želimo nametnuti, mi želimo graditi tu instituciju u partnerskom odnosu sa nacionalnim savezima gradova i općina odnosno zajednica županija. Ovim Prijedlogom zakona želimo popraviti i uočene nedostatke u nadzoru. Smatramo da nije bilo dobro rješenje, da je svaki opći akt osporavao, osporavalo tijelo nadležno za lokalnu samoupravu. To bi u ovom ustroju Vlade bio Središnji državni ured zato što on nema stručnjake svih profila da bi se mogao baviti općim aktima od školstva, zdravstva i, i socijalne skrbi, građevinarstva i ne znam čega. Stoga predlažemo da svako središnje tijelo državne uprave može obavljati nadzor iz svojeg djelokruga. Ostalo je otvoreno pitanje u slučaju raspuštanja predstavničkog tijela kao najteže kazne za kršenje zakona. Rok u kojem bi Vlada trebala raspisati izvanredne izbore. Naime iako je Vlada rijetko pribjegavala tom modelu, toj mjeri ipak je bila nužna raspuštanje nekoliko predstavničkih tijela pa su predsjednici raspuštenih predstavničkih tijela podnosili tužbe Upravnom sudu. Zbog podnošenja tužbi Upravnom sudu mi nismo mogli održati rok od 60 dana od dana raspuštanja radi raspisivanja novih izbora stoga je došlo do kršenja tog roka. Iako su svi, sve vladine odluke bile potvrđene od strane Upravnog suda jer to je najbolji dokaz da smo radili na zakonit način, ipak da se ne bi događalo da Vlada krši rokove jer moramo pretpostaviti da će i ubuduće kada ne bude drugog rješenja doći do raspuštanja. Predlažemo da se ovim Zakonom odredi da se izbori održe u roku od 60 dana od donošenja odluke Upravnog suda. Gospođe i gospodo zastupnici predlažemo da se ovaj Zakon raspravi u prvom čitanju. Sve primjedbe i prijedloge razmotrit ćemo prilikom izrade Konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Antičević.
Evo gospodin državni tajnik je rekao jednu netočnost da najbolje svjedoči da se radilo zakonito glede raspuštanja općinskih, glede raspuštanja Vijeća jedinica lokalne samouprae jer da Upravni sud nijednu odluku takvu nije ukinuo ili poništio. Međutim ja ovdje skrećem pozornost ponovo gospodinu državnom tajniku sa suradnicima da nisu raspuštena ona općinska vijeća gdje su ispunjeni uvjeti odnosno Središnji državni ured se oglušuje mjesecima i mjesecima. Prema tome nepoštivanje zakona kada se ne radi dakle dakle propust ogluhe, a ne samo nezakonitog radi jer nezakoniti rad je i onda kada se ne radi, ne reagira a zato su ispunjene zakonske pretpostavke. Ja ovdje ne plediram da se usvoji [[Upadica: Zahvaljujem.]] takav prijedlog ali u svakom slučaju treba odlučiti i to u zakonskom roku.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Odbor za lokalnu i područnu, uvaženi zatupnik Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Odbor za lokalnu i područnu regionalnu samoupravu Sabora, na 24. sjednici održanoj 16. ožujka 2005. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 3. ožujka. Odbor je u smislu članka 102. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom aktu raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnika Vlade obrazložio je predložene izmjene i dopune Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi pri čemu je istaknuo da se predloženim izmjenama i dopunama ovog Zakona proširuje djelokrug poslova jedinice lokalne i područne regionalne samouprave, u prvom redu velikih gradova i županija. Naime, prijedlogom ovog Zakona proširuje se djelokrug poslova jedinice lokalne i područne regionalne samouprave na poslove koje se odnose na promet u mirovanju, održavanju nerazvrstanih cesta, održavanje javnih cesta, te izdavanja građevinskih i lokacijskih dozvola, te drugih akata vezanih uz gradnju. Pored toga u uvodnom izlaganju naglašeno je da rješenja koja se predlažu ovim prijedlogom Zakona predstavljaju daljnje jačanje lokalne samouprave osobito onih jedinica koje imaju preduvjete za preuzimanje i obavljanje poslova u širem opsegu u odnosu na važeća zakonska rješenja. U raspravi je većina članova Odbora podržala prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona, ovog Zakona pri čemu je ocjenjeno da predložena rješenja pridonosi jačanju lokalne i područne regionalne samouprave. Pozitivnom je ocijenjeno rješenje predloženo člankom 2. prijedloga Zakona, kojim se uvodi mogućnost dodjele godišnjeg priznanja za najbolju praksu u lokalnu i područnoj regionalnoj samoupravi jedinicama lokalne i područne regionalne samouprave za doprinos razvoju i jačanju područne lokalne i regionalne samouprave. Iznijeto je mišljenje članova Odbora, prema kojem rješenja predložene izmjenama i dopunama ovog Zakona pridonosi jačanju ovlasti velikih gradova, pri čemu je djelokrug poslova koji obavljaju veliki gradovi, a koje se odnose na održavanje javnih cesta, izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola, te drugih akata vezanih uz gradnju jednak djelokrugu poslova županija. S tim u vezi ukazano je na potrebu razgraničenja ovlasti u obavljanju poslova između jedinica lokalne samouprave i jedinica područne regionalne samouprave. Također je ukazano na potrebu jasnijeg definiranja članka 4. prijedloga Zakona u smislu da se pod velikim gradovima podrazumijevaju sva županijska središta. Pored toga u raspravi je iznesen prijedlog da se u članku 4. prijedloga Zakona umjesto predloženih 40 tisuća stanovnika utvrdi 30 tisuća stanovnika, odnosno da velike gradove čine gradovi sa više od 30 tisuća stanovnika. Prema mišljenju dijela članova Odbora potrebno je preispitati rješenje predloženo člankom 10. prijedloga Zakona kojim se predlaže da pročelnici mogu biti članovi poglavarstava. Također ukazano je potrebu preispitivanja predloženog rješenja koje se odnosi na nadzor nad zakonitošću općih akata predstavničkih tijela jedinice lokalne i područne regionalne samouprave. S tim u vezi izneseno je mišljenje prema kojem nije prihvatljivo rješenje prema kojem predstojnik Ureda državne uprave u županiji ovlašten donijeti odluku o obustavi primjene općeg akta koje je donijelo predstavničko tijelo jedinice lokalne i područne regionalne samouprave. U odnosu na rješenje predloženo člankom 20. prijedloga Zakona, prema kojem će jedinice lokalne i područne regionalne samouprave u skladu sa posebnim Zakonom preuzeti poslove koje su obavljali uredi državne uprave u županijama iznijeto je mišljenje da je potrebno definirati izvore sredstava za financiranje tih poslova. Pored toga iznijeto je mišljenje prema kojem bi obzirom na proširenje djelokruga poslova jedinica lokalne i područne regionalne samouprave koje se predlaže ovim prijedlogom zakona trebalo predložiti izmjene Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne regionalne samouprave kako bi se uz prijenos poslova sa Državne uprave na jedinice lokalne i područne regionalne samouprave osigurala i odgovarajuća financijska sredstva. U raspravi je konstatirano da bi sukladno smjernicama utvrđenim okvirnim programom decentralizacije za razdoblje od 2004. do 2007. trebalo pristupiti izradi novog Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi. Nakon provedene rasprave Odbor je zaključio većinom glasova da predloži Hrvatskom saboru donošenje sljedećeg zaključka. Pod 1. prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi. I pod 2. mišljenje, primjedbe i prijedloge iznijete u raspravi dostavit će se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga Zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Možete vi ostati. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Vrijeme ide.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana pomoćnice. Mi u Klubu SDP-a moramo nažalost konstatirati sljedeće. Da je građanima Republike Hrvatske bilo obećano da će kada budu prvi sljedeći lokalni i zbori na te lokalne izbore izlaziti i neposredno birati gradonačelnike, načelnike i župane. I drugo, da će do tog vremena, dakle do lokalnih izbora koji će se održati 15. svibnja 2005. godine biti provedena ili biti proveden daljnji korak decentralizacije Republike Hrvatske. Nažalost, niti jedno niti drugo, a što jest u programu Vlade Republike Hrvatske nije provedeno. I očito je da na ovim lokalnim izborima građani neće moći neposredno birati načelnike, gradonačelnike i župane i očito je da od 2001. kada je napravljen prvi odlučujući korak decentralizacije nema nastavka te decentralizacije. I bez obzira što mi govorili danas o tome da ovaj Zakon govori o decentralizaciji, daljnjoj decentralizaciji, da ovaj korak, da ovaj Zakon, prijedlog Zakona govori o daljnjem jačanju jedinica lokalne samouprave, moramo konstatirati da temeljni akt koji bi trebao govoriti o decentralizaciji, a to je proračun Republike Hrvatske za 2005. godinu ne predviđa povećanje sredstava za jedinice lokalne samouprave. Da projekcije proračuna do kraja mandatove Vlade ne predviđaju povećanje sredstava za potrebe jedinica lokalne samouprave. Dakle, ako čak i donesemo ovakav Zakon to ni u kojem slučaju neće značiti da je nastavljana decentralizacija i to neće značiti da snažni fiskalni kapacitet jedinica lokalne samouprave decentralizacijom zajedničkih poreza. Moguće da će fiskalni kapacitet jedinica lokalne samouprave porasti zato što će jedinice lokalne samouprave uvoditi nove poreze, uvoditi prirez ili stavljati neke nove namete građanima. Ali je činjenica da se ova Vlada nema namjeru odreći dijela zajedničkog poreza u korist jedinica lokalne samouprave. E sada postavlja se pitanje zašto smo na ovom zasjedanju Sabora dva zakona s područja lokalne samouprave dobili u hitnom postupku, a jedan zakon smo dobili u prvom čitanju. Nažalost, jedan od tih zakona koji smo dobili u hitnom postupku povućen je iz procedure. I mi smo danas u situaciji, a ja ponavljam ono što sam jutros rekao da imamo 52 dana do održavanja lokalnih izbora. Da imamo 22 dana do raspisivanja lokalnih izbora, a da naši građani ne znaju nekoliko osnovnih stvari. Naši građani ne znaju po kojem će zakonu birati, naši građani još uvijek ne znaju koliko i koje jedinice lokalne samouprave će biti i naši građani ne znaju koje ovlasti će njihove jedinice lokalne samouprave imati nakon što budu provedeni izbori. Postavlja se pitanje da li će sva ta pitanja i biti razriješena prije raspisivanja lokalnih izbora odnosno da li će ta sva pitanja biti razriješena prije samih izbora ili će građani izaći na izbore a onda kada odglasaju ljude koji će voditi gradove, općine i županije nakon toga će tek saznati koje ovlasti će te jedinice lokalne samouprave imati. Što nam ovaj prijedlog zakona donosi? On nam donosi neke novine koje bi naizgled mogli podržati. Donosi nam novinu o uvođenju nagrade za najbolju praksu. Donosi nam novinu o velikim gradovima, donosi nam novinu o stalnom obrazovanju zaposlenika službenika i namještenika u lokalnoj samoupravi i doista protiv toga nitko ne bi trebao imati nekakvih ozbiljnih primjedbi. Možemo govoriti o tome što bi trebala biti granica velikog rada ali u suštini ne bismo trebali imati nekih ozbiljnih primjedbi. Međutim, mi u Klubu SDP-a imamo primjedbu zašto dobijamo ovako parcijalne izmjene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi ako je savez gradova prije godinu dana u saborsku proceduru pokušao uputiti prijedlog zakona koji je donesen suglasjem članica saveza gradova a moram reći da su taj zakon pisali i bivši ministri i sadašnji ministri. Prema tome, pisali su ljudi koji vode te jedinice lokalne samouprave ili su vodili, ali nažalost parlamentarna većina nije dozvolila čak da taj zakon uđe u proceduru nego smo ga na matičnom odboru rekli da ćemo to uputiti državnom uredu pa neka državni ured uzme u razmatranje. Ja moram konstatirati da nažalost državni ured nije uzeo u razmatranje taj prijedlog zakona koji je dakle zakon prijedlog onih koji su najviše zainteresirani za taj zakon i jer da je onda bi dobili danas cjeloviti jedan Zakon o lokalnoj samoupravi što smo svi mi očekivali. Ovdje se u ovom zakonu uz to moram reći da mi na dnevnom redu primjerice imamo i Prijedlog Zakona o velikim gradovima koji je predložio kolega Zlatko Kramarić. Postavlja se pitanje ako ovaj zakon jedna od najvažnijih stvari koje ove izmjene i dopune zakona uvode termin velikih gradova i status velikih gradova zašto nismo objedinili raspravu i o Kramarićevom prijedlogu Zakona o velikim gradovima pa da vidimo što je tamo dobro pa da eventualno onda ugradimo i u ovaj prijedlog zakona ali nažalost ne zna se uopće kada će doći na red taj prijedlog zakona. Isto tako, imamo prijedlog izmjena i dopuna zakona koje je dao u proceduru Odbor za izbor i imenovanja koji mjesecima već čeka da dođe na red. Ne znam zašto to nismo raspravljali sada ili zašto jednostavno odbor ili Vlada ne kažu da to treba sve povući. E sada, što donosi ovaj zakon konkretno. Govori se o tome da se definiraju status velikih gradova. Ja s jedne strane se mogu s time složiti. S druge strane s time se ne mogu složiti. I do sada je zakon definirao člankom 20. da gradovi koji imaju više od 30 tisuća stanovnika mogu preuzeti poslove, pardon članak 21. dakle da gradovi koji imaju više od 30. tisuća stanovnika mogu preuzeti poslove iz djelokruga županija. Prema tome, mi ako hoćemo govoriti na toj razini mi smo i do danas imali posebne gradove ili gradove sa statusom velikih gradova. Zašto se do sada nije dogodilo da niti jedan takav grad nije mu županija odnosno država povjerila obavljanje tih poslova to je drugo pitanje. E sada se postavlja pitanje ako smo do sada imali gradove sa 30 tisuća stanovnika koji su imali taj posebni status zašto danas dižemo granicu na 40 tisuća stanovnika. Dakle, zašto nismo definirali veliki grad kao grad sa 30 tisuća stanovnika i sjedište županije, iako je državni tajnik u uvodnom obrazloženju rekao da bi se to trebalo podrazumijevati to ne piše u obrazloženju ovog zakona. U obrazloženju ovog zakona izričito piše da su veliki gradovi gradovi sa 40 tisuća stanovnika. Jest da se sjedištima županija povjeravaju neki poslovi iz djelokruga županije koje su ovdje taksativno nabrojeni, međutim člankom 21. govori se da su veliki gradovi gradovi sa 40 tisuća stanovnika, dakle definitivno veliki gradovi njih 14, dakle imamo 14 gradova sa više od 40 tisuća stanovnika su veliki gradovi. Mi imamo i sedam gradova između 30 i 40 tisuća stanovnika i doista ne vidimo nikakvu prepreku da oni koji su do sada takav status imali na koje smo prenijeli određene decentralizirane funkcije to nemaju i u budućnosti. Što dajemo novo od poslova velikim gradovima? Dajemo im promet u mirovanju što su i do sada imali zato jer su gradovi donosili odluke o uređenju prometa na području jedinice lokalne samouprave, dajemo im održavanje javnih cesta što ih do sada su de facto mogli preuzimati da im je županija bila spremna predati te poslove. Međutim, moram vam reći da pod javnim cestama se podrazumijevaju i auto-ceste. Znači li to da će pojedini veliki grad moći dobiti na održavanje primjerice i auto-cestu ili brzu cestu jer Zakon o javnim cestama to kaže. I naravno, izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola što je nekakvo stvarno prenošenje nekakvih poslova iz državne uprave na velike gradove. Međutim, ovdje se postavlja pitanje tko će u velikim gradovima održavati nerazvrstane ceste jer se kaže da nerazvrstane ceste održavaju gradovi i općine ali se ne kaže da veliki gradovi održavaju nerazvrstane ceste. A Zakonom o javnim cestama smo rekli da nerazvrstane ceste nisu javne ceste. I tko će dakle održavati nerazvrstane ceste u velikim gradovima? I u velikim gradovima postoje nerazvrstane ceste. Isto tako, dovodim, stavljam ovdje, prepisujemo iz starog zakona protupožarnu i civilnu zaštitu što smatramo da bi primjerice bilo logičnije da se piše zaštita i spašavanje jer smo u međuvremenu donijeli Zakon o zaštiti i spašavanju. Prema tome, moglo bi to naprosto tamo biti. Mi ovdje dakle kod općine i gradova unosimo samo ono što je inače nekim drugim zakonima bilo dodijeljeno općinama i gradovima da to čine a kod velikih gradova evo postavlja se jedno od pitanja tko će održavati nerazvrstane ceste i dovodimo do toga da se ne može jasno razlučiti tko će izdavati primjerice koje građevinske dozvole u velikom gradu u odnosu na županiju. To se kaže da će se pojedinim zakonom poslije urediti koje poslove će županija dobiti odnosno bit će joj povjereno. Međutim, ne kaže se da će posebnim zakonom se odrediti koje poslove će veliki grad jednako tako moći dobiti na obavljanje od strane države. Dakle, očito da ovdje se željelo nešto učiniti ali nije se to ni na koji način jasno napravilo. Mi se zalažemo da se veliki grad definira kao grad koji ima 30 tisuća stanovnika i sjedište županije. Dakle, da se na jednom mjestu u zakonu definira pojam velikog grada a da se onda taj pojam vuče kroz cijeli zakon, dakle u potpunosti a ne da se svaki puta u svakom članku opisuje kakav će biti. Što još ovaj zakon donosi? Ovaj zakon mijenja članak 46. koji govori o tome da u poglavarstvu više neće morati sjediti vijećnici jer je do sada se reklo da člankom 46. članove poglavarstva jedinice lokalne samouprave bira predstavničko tijelo u pravilu od svojih članova. Mi to mijenjamo. Međutim, događa se jedan drugi apsurd. Mi ne mijenjamo članak koji govori da se gradonačelnik i načelnik općine biraju u pravilu od nositelja liste a ovaj prijedlog zakona smo dobili u trenutku kada je bio izmijenjen Zakon o izborima u lokalnoj samoupravi koji je rekao da nositelj liste može biti bilo tko. Prema tome, ako smo u tom trenutku rekli da nositelj liste može biti bilo tko onda je bilo logično da se ovim zakonom predvidi da ne mora biti nositelj liste ujedno i kandidat za gradonačelnika, odnosno načelnika nego to može biti bilo tko, može biti u tom slučaju prvi sa liste, ili može biti netko tko uopće nije kandidirao se kao što dovodimo ovdje u ovaj Zakon, u ovom Prijedlogu zakona, dakle, definiramo da član poglavarstva može biti netko tko uopće nije na listi. Niti se kandidirao, niti je bio, niti je bio kandidat na lokalnim izborima. Nadalje, ovaj Zakon loše rješava pitanje statusa pročelnika, jer smatramo mi u SDP-u da pročelnici ne bi smjeli biti članovi poglavarstva. Naime, ovaj Zakon definira da članove, da pročelnike imenuje poglavarstvo. Ako pročelnike imenuje poglavarstvo, onda se postavlja pitanje kako će poglavarstvo koje čine pročelnici imenovati sami sebe i kome će oni odgovarati. I kome će oni odgovarati i da li nećemo onda doći u poziciju da ustvari gradovima upravljaju pročelnici koji nisu bili na izborima a ne oni koji su doista bili na izborima. Naime, mi smatramo da je i do sada u zakonu bilo izuzetno loše rješenje oko nadzora nad zakonitošću općih akata, jer i do sada je to moglo činiti središnje tijelo državne uprave, danas, sada ovim prijedlogom se to prenosi na ured državne uprave u županijama. Ja smatram da nitko, odnosno Klub SDP-a, da nitko osim upravnog suda ne može donijeti odluku da je neki opći akt koji je primjerice donijela županijska skupština nije u skladu sa Ustavom i sa Zakonom. Prema tome, mi tražimo da se ovo izmijeni da se ovdje kaže da predstojnik ureda državne uprave može pokrenuti upravni spor jer smatra da neki opći akt nije u skladu sa Ustavom i sa zakonom ali je nedopustivo da bilo tko pojedinac se stavlja iznad primjerice županijske skupštine gradskog vijeća ili općinskog vijeća. Dakle, mi tražimo da predstavnik države ima pravo pokretanja upravnog spora ali nikako da ima pravo obustave od primjene, od primjene toga, toga, toga akta. I jednako tako dalje analogno treba vidjeti šta je sa pojedinačnim slučajevima. Dakle, mi u Klubu SDP-a ne možemo biti zadovoljni ovim Prijedlogom zakona, tražimo od Vlade da povuće ovaj Prijedlog zakona budući da se on ne odnosi niti na ovu proračunsku godinu niti na ove izbore, a da do kraja ove proračunske godine predloži ovom Saboru novi cjeloviti tekst zakona o lokalnoj samoupravi koji će biti u skladu sa onim što je Vlada predložila ovom Saboru u svom programu, a to znači daljnji korak decentralizacije i ovlasti i fiskalne decentralizacije. Ovako predloženi tekst zakona ustvari samo zavarava da se nešto na području lokalne samouprave radi i to se radi evo u ovo predizborno vrijeme. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, gospodin Mršić je kao i obično iznio znatan broj netočnih navoda, zbog kratkoće vremena samo ću se očitovati na tri najvažnija. Prvo, netočan je navod da je savez gradova uputio u proceduru Zakon, savez gradova ne može uputiti prema našem Poslovniku proceduru u Zakon što bi gospodin Mršić kao predsjednik Odbora trebao znati, to može Vlada, zastupnici, on može samo dati inicijativu, poticaj, a vi ste na to trebali kao SDP-e ili netko drugi uputiti u proceduru. Dalje, netočna je stvar da je Zakonom o zaštiti i spašavanju regulirano pitanje protupožarne zaštite i civilne zaštite, nije nego je to posebnim zakonom o protupožarnoj zaštiti i Zakonom o civilnoj zaštiti. Dalje, netočno je da u pravilu znači da mora, ne mora, onda je pisalo treba u pravilu znači da može biti iznimci. Prema tome, ne bih dalje jer nemam dugo vremena ovo što je on sve iznio. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ u ime SDSS-a ima uvaženi zastupnik Milorad Pupovac. Gubi pravo na raspravu. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Pejo Trgovčević.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Izmjene i dopune Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi trebale bi definirati nadležnosti lokalnih jedinica te mehanizme kontrole i nadzora nad zakonitošću njihova rada a ujedno i ovlasti Vlade Republike Hrvatske pri provedbi i kontrolnih mehanizama. Neracionalno veliki broj jedinica lokalne samouprave i zaposlenika u njezinim različitim upravama, upravnim tijelima bitno je i neposredno utjecao na razinu javne potrošnje. Dok je s druge strane centralizacija mnogih upravnih tijela sprječavala učinkovitost rada tijela lokalne samouprave. Naime, postojeći sustav financiranja jedinica lokalne samouprave izrazito je neprimjeren budući da onemogućava razvitak komunalne infrastrukture i kao takav nije u stanju odgovarati na osnovne potrebe građana u području zdravstvene zaštite, socijalne skrbi, zapošljavanja, obrazovanja, kulture i zaštite okoliša. Predlagatelj Izmjena i dopuna ovoga Zakona naglašava poticanje što bolje prakse u lokalnoj i područnoj (regionalnoj ) samoupravi te motiviranje jedinica lokalne samouprave u provedbi spomenute prakse a da nije u ovom prijedlogu zakona definirao što je to dobra a što po njihovom mišljenju najbolja praksa. Predlaže se ustanovljavanje velikih gradova i definiranje njihova djelokruga. Naime, prijedlog je da status velikog grada imaju gradovi preko 40 tisuća stanovnika koji su ujedno gospodarska, financijska, kulturna, zdravstvena, prometna, središta te drže širi razvitak toga kraja. Ovim prijedlogom ti veliki gradovi preuzeli bi neke poslove iz djelokruga županija, dakle izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola te i drugih akata vezanih uz izgradnju te dokumenata oko prostornog uređenja. Predlagatelj nije prethodno dao ocjenu sadašnjega stanja pa će rezultat primjene ovoga zakona biti da će neka županijska središta sa 8 ili 10 tisuća stanovnika preuzeti spomenute poslove iz djelokruga županija a neki gradovi koji nisu županijska središta a imaju nešto manje od 40 tisuća stanovnika i u ovom trenutku već imaju urede državne uprave i obavljaju poslove iz djelokruga županije, postavlja se pitanje da li će ti gradovi primjenom ovoga Zakona jer ne udovoljavaju kriterijima izgubiti ove spomenute urede. Ne slažemo se ni sa prijedlogom Kluba SDP-a da veliki gradovi budu oni gradovi iznad 30 tisuća stanovnika. Smatramo da to nije dobar kriterij jer će neki gradovi recimo sa 31 tisuću stanovnika koji nemaju sada urede državne uprave po prijedlogu tome dobiti a neki graodovi sa 29 tisuća stanovnika, uzmimo primjer grada Petrinje koji ima u ovom trenutku sve urede državne uprave, ima svoj katastar, ima svoj sud, ima gruntovnicu, dakle, sve poslove iz djelokruga županije obavlja ali nema ni 30 tisuća stanovnika, pitamo se hoće li grad Petrinja ove urede ovakovim Izmjenama i dopunama ovoga Zakona izgubiti i ostati bez njih. Predlagatelj izmjenama i dopuna ovoga Zakona daje mogućnost da sjednice predstavničkih tijela osim što su javne i na njima se javno glasuje daje mogućnost da se o nekim pitanjima glasuje i tajno. Pitamo se gdje to postoji i tko to poznaje takovu praksu? U čije ime bi vijećnici glasovali ... [[Govornik se ne razumije.]] Sasvim je logično i prihvatljivo da članove Poglavarstva bira predstavničko tijelo na prijedlog predsjednika Poglavarstva, ali je sasvim neprihvatljivo da članovi Poglavarstva mogu biti i pročelnici jer mi u Hrvatskoj stranci prava držimo da su to dvije nespojive dužnosti jer bi u tom slučaju pročelnici kao članovi Poglavarstva bili ti koji bi sami sebi davali ovlasti. Pročelnici ne kreiraju politiku. Oni provode politiku. Oni su profesionalci zaposleni temeljem javnog natječaja. Zato mi u HSP-u držimo da to oni trebaju i ostati. Klub Hrvatske stranke prava podržava u ovom Prijedlogu zakona da službenici u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi imaju trajno stručno osposobljavanje i usavršavanje putem tečajeva i raznih seminara tj. školovanja i doškolovavanja ali je neprihvatljivo da se u svezi ovoga upotrebljavaju trajni glagoli jer se postavlja pitanje kada bi onda počela primjena ovoga i ovakvoga zakona jer nisu ovim izmjenama i dopunama definirani rokovi. Kao zaključak možemo reći da se ovdje ne radi o nekim velikim izmjenama i dopunama ovoga Zakona. Više držimo da se radi o nekim nomotehničkim promjenama kao na primjer umjesto riječi lokalna samouprava uvode se riječi općine i gradovi. I ove izmjene i dopune zapravo samo definiraju velike gradove kao jedinice lokalne samouprave. Klub HSP-a radi daljnje decentralizacije lokalne samouprave i što bolje prakse predlažemo donošenje novog i kvalitetnijeg Zakona o lokalnoj, područnoj i regionalnoj samoupravi. I na kraju moram reći da i ovaj Zakon kao i Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj donose se pred same lokalne izbore i s pravom mi u HSP-u držimo da je to jedan vid i način izbornoga inžinjeringa. Ali gospodo ne postoji takav inžinjering odnosno izborni inženjering kojim se može umanjiti rejting i izborni uspjeh Hrvatske stranke prava. Hvala lijepa.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepa. Pa kolega Trgovčević stalno se i to se u nekoliko rasprava čini mi se dosad proteže kako i trenutno županije ili gradovi izdaju građevinske dozvole. To je potpuno netočno pogotovo je to opasno pred lokalne izbore govoriti jer jedino grad Zagreb u okviru svog djelovanja ima i urede državne uprave. Sve ostale županije znači građevinske dozvole izdaju uredi državne uprave i ispostave koje postoje. Nikako ovoga časa niti jedna jedina županija to ne radi u Republici Hrvatskoj. To je netočan navod.
Zahvaljujem. Riječ ima u ime IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici što je bitno u ovome Zakonu? Prvo, vrši se određena decentralizacija na području izdavanja građevinskih i lokacijskih dozvola. Drugo, kao što su svi o tome govorili iako ja to ne držim i ne doživljavam kao najbitniji problem funkcioniranja lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Znači uvodi se pojam velikih gradova. I treće, vrača se na neki način ustrojstvo Poglavarstva koje je vrijedilo do 2001. godine točnije da član Poglavarstva može biti i pročelnik. Ono što je međutim interesantno da ovaj Zakon ne prati i Zakon o financiranju lokalne samouprave jer svi ćete se složiti da taj novi djelokrug koji se sada prenosi na lokalnu samoupravu košta. Da ga jednom riječju netko treba platiti. Da te poslove je do sada obavljala država ili državna uprava samim time i financirala, a da sada prepuštajući te poslove lokalnoj samoupravi trebati će se iznaći srdstva na toj razini. Znači ako već nešto spuštate neke ovlasti onda gospodine državni tajniče spustite i novac na onu razinu koji će se tim poslovima početi baviti. Najveća nelogičnost međutim ovoga Zakona uz ovo financiranje je ona koja je izražena u članku 12., a to je da nadzor zakonitosti općeg akta koje u samoupravnom dijelokrugu donose predstavnička tijela obavljaju uredi državne uprave u županijama uz jasno središnju državnu upravu. To tako jednostavno gospodo ne može stajati. Nije sporno da nadzor vrši državna ili središnja uprava. To nije sporno, ali je sporno da to čine ljudi na razini tzv. županijskih ureda. Tih detaširanih tijela državne vlasti. Niti ta detaširana tijela državne vlasti imaju legitimitet građana. Svaka vlast je do sada na toj razini sama sebi postavljala kadar koji joj je lojalan i IDS se zalaže da to bude znači taj nadzor povjeren centralnoj vlasti, a da što je moguće više poslova uz adekvatan Zakon o financiranju lokalne samouprave država prenese na županije. Apsurd je da županije npr. Istarska nije bila moguće, nije bilo u mogučnosti izdati ni jednu lokacijsku ili građevinsku dozvolu. S druge strane možda je bolje da ta tijela kako su već formirana ostanu netaknuta pa da veliki gradovi i županije imenuju posve nove ljude nekompromitirane, nekorumpirane što je naročito bitno kada je ova materija izdavanja građevinskih, lokacijskih dozvola posrijedi. Navjeći, pod navodnicima kriminal na nižim razinama je upravo u tom području. I osobno se nadam da će se ta delikatna materija već jedanput na jedan adekvatan način urediti, da će se moći preko nadležnih gradskih, općinskih vijeća iz Županijske skupštine nadzirati postupanje ljudi koji u tim službama radi, da će se do lokacijske i građevinske dozvole brže dolaziti i da će se postojeći monopol kojeg su po tim poslovima imali neki ljudi preraspodjeliti konačno na one koji imaju izborni legitimitet. Točnije da ljudi sa izbornim legitimitetom znači u tim gradovima, županijama mogu već jedanput početi nadzirati što se radi u tim uredima koji izdaju lokacijske, građevinske dozvole potom uporabne i tamo, i tako dalje. Upravo u tom dijelu dogodila se ili može se dogoditi ukoliko usvojimo ovaj Zakon o lokalnoj, područnoj (regionalnoj) samoupravi velika promjena i to svakako treba priznati. Država se sa tim poslovima očigledno više nije mogla nositi. Ona jako dobro zna što se dešava u tim uredima i sad to prepušta da se tom materijom bavi lokalna samouprava što je po meni i ispravno. Prije je gospodin Meden spominjao da je u županiji Istarskoj ili na prostoru Županije Istarske odbijeno 65% ili 66% lokacijskih, građevinskih rješenja koje su izdavala tijela državne uprave. Samo ono što po mom sudu bi trebalo učiniti je to da treba odrediti jedna prijelazni period da nova tijela koja će se formirati ne zablokiraju na nekih 6 mjeseci, a možda i godinu dana izdavanje tih lokacijskih i građevinskih dozvola. To bi naprosto bila tragedija, jer svi ćemo se složiti da život u ovoj zemlji ne smije stati. Netko bi možda zbog toga bio malo i sretan, možda i ja kada je gradnja uz more ili neposrednoj blizini uz more posrijedi. Ali imajući na umu da je recimo promet nekretninama na primjer u Istri sa 210 tisuća stanovnika veći, nego u gradu Zagrebu sa 800 tisuća stanovnika, pravni vakum, tj. organizacioni vakum, može potpuno blokirati građevinsku aktivnost koja će onda logikom stvari dovesti s jedne strane do pada vrijednosti nekretnina, a možda kod nekih koji imaju "uredne" papire do ogromnog poskupljenja upravo njihovih lokacija. I ponovit ću ono što sam rekao možda i prije sat vremena, u 99% slučajeva nek taj promet nekretnina u Istri obavljaju upravo građani, jedini grad koji de facto nešto prodaje je grad Pula, kao da znaju da više neće biti na vlasti. Što je gospodo sa onima koji su pokrenuli postupak izdavanja građevinske, uporabne itd. dozvole? To je izuzetno bitno. To trebaju po mom sudu riješiti postojeća tijela u jednoj postojećoj proceduri uz eventualnu mogućnost podnošenja prigovora lokalne samouprave. Ako se tome ne postupi na jedan takav način, u Klubu IDS-a bojimo se da će na terenu zavladati kaos, gdje se jednostavno neće znati tko pije, tko plaća. I da će to dovesti indirektno i do totalne blokade aktivnosti u tom građevinskom smislu koje u ovom času na prostoru Republike Hrvatske poduzimaju bilo županije, bilo gradovi, bilo države, bilo država bilo strani investitori. I zato vas molim da jednostavno to imate na umu. Imajući isto tako na umu da ti poslovi, izdavanje dozvola koštaju. Da valja zaposliti niz novih ljudi, što će ponovo izazvati jednu inflaciju dodatnog zapošljavanja u administraciji, postavlja se pitanje, tko bi tu novu administrativnu aktivnost trebao platiti? Da li bi to trebala platiti država ili bi to trebala platiti lokalna samouprava? Država je to do sada plaćala, što će reći da je u svom proračunu za to imala osigurana sredstva. To će reći da bi ta svoja osigurana sredstva znači trebala prepustiti lokalnoj samoupravi. Na primjer Pazin će imati mogućnost obavljanja tih administrativnih poslova izdavanja građevinskih, lokacijskih itd. dozvola. Za pretpostaviti je, da bi to Pazin mogao raditi za područje svog rada, da će morati zaposliti najmanje troje novih ljudi. Da će bruto morati izdvojiti da bi taj ured mogao funkcionirati ili odjel svejedno najmanje 30 tisuća kuna puta 12 to je 360 ili možda 400 tisuća kuna, to je 50 ili više tisuća eura. Taj novac bi kroz neku formu netko jednostavno morao nadoknaditi gradu Pazinu, jer se je i do sada za te državne poslove novac osiguravao. To je znači bit. Drugo, zašto se gospodo još ću jedanput reći, čeka sa novim Zakonom o financiranju lokalne samouprave? Poznato je da su županije u jednoj apsurdnoj situaciji sa proračunima koji se kreću između 60 milijuna kuna ne znam do one Splitske županije sa 550 tisuća stanovnika, koja ima možda proračun 300 ili 350 milijuna kuna. Županija istarska koja ostvaruje po stanovniku najveće prihode iza grada Zagreba ima autonomni proračun od 200 milijuna kuna kao grad Poreč sa 50 milijuna kuna kredita. Činjenica da su gradovi uspjeli povećati proračune, pogotovo oni koji recimo imaju status brdsko-planinskog područja ili su tik uz more, a i gospodarstvo se, to moramo priznati ovoj zemlji ipak nešto oporavlja što vidimo iz rasta i proračunskih prihoda, to će eto na kraju pobuditi interes i tzv. nezavisnih lista, koji su u pravilu interesne zajednice, bez ideologije, ali zato sa ogromnim interesom kada proračunska sredstva treba usmjeriti prema poslovima njihovih tvrtki, to je bit. Ono što će Hrvatska vjerojatno isto tako morati uskoro shvatiti da ovako centralizirana zemlja jednostavno ne može ovaj "opstati". Shvatili ste to gospodo u ministarstvu, to kod građevinskih dozvola da država se tim poslovima više ne može nositi, morat ćete shvatiti da i ovakva centralizacija nema budućnosti. Znači decentralizirajte i ostale poslove. Konačno, što će vam čitav niz djelatnosti s kojima se država jednostavno ne može nositi? Povedimo se jednom riječju primjerom kada je lokalna samouprava posrijedi kako ju je definirao Ustav iz godine 1974. tada je Hrvatska imala najbrže stope rasta, a najbrže stopa razvoja i bila je najviše decentralizirana. Tada su skupštine, općine birale i suce, birale su šefa Policije i šefa financija i katastra i šefa Narodne obrane i inspektore itd., a danas župani, gradonačelnici, pa i velikih gradova nije bitno kako ćemo ih zvati ne mogu utjecati niti na ponašanje matičara, jer su oni državni službenici. U tom razdoblju nije postojala podjela na velike i male gradove, postojale su samo općine sa jasno definiranim ovlastima i mislim da se je zemlja u tom periodu neusporedivo brže razvijala, no što je to slučaj danas. I da taj razvoj u velikoj mjeri koči blokira i ova inertna državna administracija, odnosno želja da se iz jednog centra vlada cijelom Republikom Hrvatskom, pa jasno i u onim prostorima gdje se nema izborni legitimitet. Što još reći? Rekoh, neka rješenja su rješenja koja su vladala do 2001. godine. Ono što bi mi u IDS-u voljeli da su u cilju jačanja lokalne samouprave decentralizacija regionalizacije vrati tzv. gornji dom tj. Županijski dom. Ukinuće tog doma po nama je bila greška. A u njemu bi trebali naći mjesta i dijaspora i neke manjine, jer je apsurdno da u Zastupničkom domu recimo sjede ljudi koji su ostvarili 200 glasova i tamo neka se bave i decentralizacijom, ustrojstvom lokalne samouprave i tome slično. Dogovorimo se isto ovom prilikom o raspuštanju Vijeća. Neka to bude 10.4. pa da znamo kada počinju izbori. A što se tiče izbora, IDS je apsolutno za neposredan izbor načelnika, gradonačelnika, župana. Protivimo se da svaka Vlada sama sebi piše izborna pravila. Pitamo se i zašto je 2001. trebalo ukinuti neposredan izbor 25% članova Vijeća, 93. godine biralo se neposredno čak 50% vijeća, i to je zasigurno bio najbolji Izborni zakon kojega je Republika Hrvatska od formiranja tog novog ustrojstva lokalne samouprave do danas imala. I upravo to brisanje mogućnosti neposrednog izbora na terenu naprosto dovodi do tih svih mogućih neprirodnih situacija, koalicija i svega ostalog. Ja ću uvijek braniti tezu da je bolje neposredno birati 50% članova liste, nego samo jednoga recimo načelnika i gradonačelnika. Ukoliko jasno ne definiramo odnos između njega i Vijeća, iako ponavljam ako bi nekome u ovome trenutku koristili neposredni izbori načelnika, gradonačelnika, župana onda bi to bilo IDS-u.
Zahvaljujem. S ovim smo završili dopodnevni rad sjednice. Nastavak je u 15 sati, a na redu je u ime Kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Zvonimir Puljić.
Gospođe i gospodo, nastavljamo sa radom. Na dnevnom redu je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice poštovani zastupnik Zvonimir Puljić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege! Predložene izmjene i dopune Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi nadograđuju i usavršavaju uspostavljeni sustav lokalne samouprave koji kroz dosadašnju praksu zaslužuje ocjenu uspješnog projekta čime ne želim umanjiti obvezu za trajno stvaranje pravnih i političkih pretpostavki za konstantno jačanje lokalne i regionalne samouprave. Ovim zakonskim prijedlogom osnažuje se te pozitivne tendencije, prije svega institucionaliziranjem godišnjeg priznanja za najbolju praksu u lokalnoj i područnoj samoupravi kojeg bi dodjeljivala Vlada Republike Hrvatske na prijedlog Nacionalnog saveza jedinica lokalne i područne samouprave. Ovo priznanje osim pozitivnog poticajnog efekta implicira i nesumnjivo korisnu suradnju Vlade Republike Hrvatske sa Savezom lokalnih samouprava u ocjenjivanju i usmjeravanju razvitka lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Nadalje, prijedlog sadrži razmišljanja i odluku o napuštanju monotipskog modela lokalne samouprave koji se do sada prakticirao a sastojao se u statusnom niveliranju jedinica lokalne samouprave bez obzira na njihovu veličinu, gospodarski, kadrovski, tradicijski ili općenito društveno-gravitacijski potencijal. Time su do sada sve jedinice lokalne samouprave imale isti pravni status u odnosu na jedinice višeg stupnja odnosno prema organima središnje uprave i u načelu obavljale iste poslove. Politipski model uveden je u ovom prijedlogu kroz pojam velikih gradova koji su gospodarska, financijska, kulturna, zdravstvena, znanstvena i prometna središta šireg okružja te imaju potencijal za obavljanje većeg obima poslova od onog lokalnog značenja. Ovim je selektivno napravljen daljnji iskorak u decentralizaciji upravnih funkcija te je udovoljeno prigovorima iz spomenutih sredina koje su i do sada pretendirale to obavljati i ukazivale da imaju sposobnosti preuzeti te obveze. Izmjenama zakona koje se odnose na izbor članova poglavarstva, krug kandidata za izvršnu vlast ponovo je potpuno otvoren izvan kruga vijećnika što je u dosadašnjem rješenju pod pritiskom realiteta negdje tamo u šestom mjesecu 2001. bilo naknadno korigirano vjerodostojnim tumačenjem Hrvatskoga sabora. Ocjenjujem pozitivnim i odredbu koja omogućava da pročelnici budu članovi poglavarstva jer je dosadašnja interpretacija jedne zapravo nategnute inkopatibilnosti u nekim sredinama i situacijama onemogućavala dobra i djelotvorna organizacijsko-kadrovska rješenja izvršne vlasti u lokalnoj samoupravi. U člancima 12. do 19. prijedloga jasno je i izbalansirano utvrđena procedura ocjene zakonitosti od strane državnih tijela tj. nadzora zakonitosti za koje su dani realni rokovi i potvrđena i utvrđena nemogućnost ocjenjivanja svrsishodnosti odluka lokalne samouprave. Dakle, samo ocjena zakonitosti a ne svrsishodnosti čime je potvrđena i zaštićena autonomnost lokalne samouprave u poslovima samoupravnog djelokruga a zajamčena je pravna, sudbena zaštita od eventualne arbitrarnosti. Po prvi put zakonom se ustanovljuje obveza donošenja strategije i plana trajnog osposobljavanja i usavršavanja lokalnih službenika kao akt Vlade Republike Hrvatske na temelju prijedloga Nacionalnog saveza jedinica lokalne samouprave i Središnjeg ureda za upravu. Trajno osposobljavanje i usavršavanje službenika i dužnosnika u lokalnoj i područnoj samoupravi provodilo bi se u ustanovi za razvoj lokalne i područne samouprave koju je Vlada Republike Hrvatske dužna osnovati prema odredbi ovog zakonskog prijedloga. Ovim se želi ubrzati razvoj kapaciteta za uspostavljanje učinkovite i razvojno orijentirane lokalne samouprave te povećati i proširiti sposobnost uspostavljanja kontakata i jačanja međunarodnih partnerstva. Nadalje, zakon ne ignorira nego izrijekom afirmira nove sve više prisutne informatičko-komunikacijske mogućnosti pa ih legalizira kao sredstvo sazivanja i održavanja sjednica predstavničkih tijela potičući lokalne samouprave da se otvore i poslovnicima preciziraju upotrebu ovih tehničkih sredstava. Zbog svega navedenog Klub HDZ-a će podržati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi uz one dopune i izmjene koje se kroz raspravu pokažu kao relevantne. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Najprije da pogledamo u kom smislu zapravo radimo ove promjene što je do sada učinjeno, što je trebalo učiniti. Pa ja ću u tom smislu citirati neke Vladine izjave koje je Vlada davala odgovarajući na razne zastupničke inicijative proteklih mjeseci a jedna od njih je i bio i prijedlog zaključka o perspektivama, položaju i perspektivama lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj koji je predložio Klub zastupnika HNS-a i PGS-a i još nekih stranaka. U odredbama Vlada odgovarajući, dajući svoje mišljenje govori kako je stanje lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj vrlo loše, o tome vrlo jasno stoje ocjene Vlade i u ovom materijalu koji imamo, dakle, u obrazloženju ovoga Prijedloga zakona, a u mišljenju Vlade od 2. rujna 2004. godine stoji kako će Vlada Republike Hrvatske i prije 90 dana, kako je to predloženo u zaključcima predložiti zakone koji se tiču reforme lokalne samouprave. Dakle, to je 2. rujan, 90 dana je trebao biti 2. prosinac, a mi smo davno odmakli od 2. ožujka, prema tome, Vlada ne samo da nije to predložila ranije, nego što je sama rekla, sebi postavila rok nego je i taj rok prekršila za 100 dana, tako da smo kao što su danas neke kolege rekli ovdje, niti 50 dana, odnosno 50-ak dana prije lokalnih izbora. Ovo mišljenje potpisuje predsjednik Vlade gospodin Ivo Sanader, pa u najmanju ruku ako se nema snage da se neka mišljenja Vlade realiziraju onda bi trebalo zaštiti predsjednika Vlade da ne potpisuje dokumente na kojima, u kojima se govore stvari koje ne stoje, koje neće biti realizirane. Jednako tako u mišljenju koje je potpisao opet predsjednik Vlade stoji kako u izbornom zakonodavstvu u Republici Hrvatskoj predstoji značajna i sveobuhvatna reforma, no prije reforme nužno je provesti široku stručnu ali i javnu raspravu svih relevantnih čimbenika, kako bi se domicijelno izborno zakonodavstvo noveliralo tako da u cijelosti učini kompatibilnim s teorijom i praksom zemalja sa dugogodišnjom demokratskom tradicijom. To piše u mišljenju Vlade koju je opet potpisao predsjednik Vlade gospodin Ivo Sanader, a mi imamo ovo što imamo. Imamo ova tri prijedloga koja se ne mogu zvati reformom lokalne samouprave. Ako do reforme lokalne samouprave ne dođe prije lokalnih izbora onda je najvjerojatnije za očekivati da ih niti neće uopće biti. Pitanje je smisla reforme koja se ne događa i primjenjuje odmah prilikom konstituiranja predstavničkih tijela a to znači nakon izbora. Pitanje koje će Vlada imati prioritete da ulazi u nekakvu sveobuhvatnu reformu lokalne samouprave kada izbora za lokalnu samoupravu više neće biti. Prema tome, ni od ovoga stava koji je ovdje potpisao predsjednik Vlade odgovarajući na zastupničko pitanje da nam treba sveobuhvatna rasprava, da ćemo provesti tu reformu nažalost nema ništa, prema tome, mi ulazimo u lokalne izbore, definitivno bez iole značajnije reforme lokalne samouprave a da je to tako mislim da je to jasno iz prijedloga ova tri zakona, odnosno Zakona o izmjenama i dopunama Zakona, prema tome nema cjelovite promjene modela lokalne samouprave. Pri tome u obrazloženju ovoga Zakona stoji kako je Vlada prihvatila nacionalni program rada za područje lokalne samouprave 6. listopada prošle godine, kako je Vlada prihvatila okvirni program decentralizacije od 2004. do 2007. godine i kako je imenovano Povjerenstvo za decentralizaciju, a da pri tome Hrvatski sabor o tome nije imao nikakav, nikakvu informaciju i da Hrvatski sabor u tome nije sudjelovao. Proteklih 10-ak ili 15-ak godina ne znam kakve strategije nisu prodefilirale ovim Hrvatskim saborom, a nikada se nije vodila cjelovita rasprava o lokalnoj samoupravi i o strategiji razvoja lokalne samouprave. Drugo je pitanje što te strategije često puta nisu bile poštivane, ali lokalna samouprava je vrlo važan segment političkoga segmenta zemlje i doista nije primjereno da Vlada dakle, donosi nacionalni program rada za područje lokalne samouprave, okvirni program decentralizacije, a da pri tome zapravo Hrvatski sabor nije uopće konzultiran, Hrvatski sabor o tome uglavnom nije imao informaciju, nije o tome raspravljao a onda se u mišljenju Vlade govori o tome kako treba provesti široku stručnu i javnu raspravu svih relevantnih čimbenika. Pa valjda je Hrvatski sabor najrelevantniji čimbenik koji bi o tome trebao provesti raspravu pa onda verificirati, odnosno postaviti ovaj okvirni program odnosno nacionalni program rada za područje lokalne samouprave. U ovakvim okolnostima naravno da je jasno da Vlada improvizira, da je Hrvatski sabor zanemaren, a i iz samoga sadržaja ovoga zakona kao i ova druga dva zakona od jednoga koji je bio ovdje raspravljan, drugi je i povućen ali će se poslije ponovno pojaviti pred nama. Jasno je da o lokalnoj samoupravi, o reformi lokalne samouprave, o lokalnoj samoupravi kao važnom području političkoga života zemlje nema niti govora. Ja ću samo u tom smislu konzultirati neke od odredbi ovoga Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, odnosno samoga prijedloga, izmjena i dopuna toga Zakona pa će se iz toga jasno vidjeti da su te promjene i svojim opsegom a i svojom kvalitetom takove da se uopće ne može govoriti o nekakvoj reformi lokalne samouprave. I mislim da tu Vlada kao i na mnogim drugim područjima, to ću reći, zapravo šalje signale kao da se nešto ozbiljnije radi, a zapravo se Vlada zadržava na površini i nema snage ili nema volje ući u ozbiljnije zahvate na bilo kojem području, mislim da se to može reći i za područje znanosti i obrazovanja i jednako tako se to može reći za područje gospodarskoga života zemlje, porezne politike, ovdje se to vrlo jasno može reći i za područje lokalne samouprave. U kakvom smo stanju što se jedinica, što se lokalne samouprave tiče, treba reći i da Republika Hrvatska je vjerojatno jedna od najcentraliziranijih zemalja članica Vijeća Europe, a vjerojatno smo na posljednjem mjestu po centraliziranosti odnosno, decentraliziranosti u odnosu na zemlje članice Vijeća, članice Europske unije, dakle, one integracije koje tako željno želimo biti član. Već skoro 10-ak godina Republika Hrvatska od svih svojih javnih prihoda, iz svih svojih troškova za lokalnu samoupravu troši negdje oko 14%. I ta se brojka gotovo ne mijenja. Za 1% mislim da je ta brojka se povećala proteklih godina ali rastom državnog proračuna postoji opasnost da ta brojka ponovo se vrati. Mi se stalno vrtimo oko tih 14% a prosjek zemalja članica Vijeća Europe je negdje oko 25% javnih prihoda i javnih troškova se troši odnosno, prikuplja na razini jedinica lokalne samouprave a neke najrazvijenije zemlje a to su najčešće Skandinavske zemlje u ovom segmentu, troše, odnosno, prikupljaju negdje oko 50% svih javnih prihoda na području jedinica lokalne samouprave. To je podatak kjoi vrlo zorno govori o nerazvijenosti naše Hrvatske, lokalne samouprave, ako tome pridodamo činjenicu da je od tih 14% gotovo 7% čini grad Zagreb, onda znači da sve naše županije, svi naši gradovi veliki i mali, sve naše općine troše nešto malo više od 7% javnih prihoda što doista govori o zaostalosti, o nerazvijenosti lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. I to je jedna činjenica koja nas u očima te Europe također diskvalificira. Republika Hrvatska je prihvatila lokalnu samoupravu europsku, Povelju o lokalnoj samoupravi sa velikim brojem izuzetaka. Neki elementi, neki dijelovi te povelje se krše i prilikom predlaganja ovih zakona. Primjerice taj da kada se spuštaju nadležnosti jedinicama lokalne ili regionalne samouprave da onda se obavezno moraju spustiti odgovarajuća sredstva. Toga ovdje nema, a koliko se može vidjeti iz ovih materijala nije konzultirana što je također odredba Europske povelje o lokalnoj samoupravi niti udruga jedinica lokalne i regionalne samouprave. Ako je konzultirana ta udruga odnosno Savez udruga gradova i općina u Republici Hrvatskoj onda je taj, ta udruga dala negativno mišljenje na prijedlog ovoga Zakona jer se ovdje brojka za dobijanje statusa velikoga grada makar nije jasno što to znači po našim zakonima ali to je nekakova demarkacijska linija, podiže sa 30 tisuća što je stav Saveza gradova i općina na 40 tisuća. Prema tome ta udruga nije niti, ili nije konzultirana ili je na ovaj Prijedlog zakona dala negativno mišljenje. A konzultiranje i dobijanje mišljenja pa onda vjerojatno u najvećem broju slučajeva i poštivanje toga mišljenja je jedna od vrlo važnih odredbi Europske povelje o lokalnoj samoupravi. Prema tome i tu vidimo da zapravo prihvaćamo dokumente, prihvaćamo povelje, prihvaćamo europske standarde nominalno, a zapravo u praksi ih nastojimo izigravati. A nema potrebe za time. Mislim da je Republika Hrvatska zrela za jedan snažniji zahvat u području lokalne samouprave. Zato nije potrebno ništa drugo nego ovo što imamo. Treba samo veći dio sredstava, veći dio ovlasti spustiti na područja lokalne samouprave, a ovo što se radi dakle o ovim zakonima je doista samo simbolično. Za razliku od ova druga dva zakona koji se možda mogu nazvati protueuropskim zakonima ovaj Zakon to nije, ali njegovi pomaci u smislu europskih rješenja su minorni, gotovo nepostojeći, a naravno ponavljam da vjerojatno neće biti nove prilike do idućih, ne ovih sljedećih nego onih lokalnih izbora tamo negdje 2009. godine. Do tada će naša lokalna samouprava biti jednako ovako razvijena kao što je danas dakle nerazvijena i time ćemo se vjerojatno u odnosu na europske zemlje koje u tom smislu idu naprijed naći zasigurno još dublje na začelju zemalja u pogledu razvijenosti lokalne samouprave. Što se ovdje konkretno u vezi sa ovim zakonima može reći? Kada se radi o novim ovlastima jedinica lokalne samouprave radi se samo zapravo o prometu u mirovanju. Dakle to je parkiranje i održavanje nerazvrstanih cesta, ali naravno postoji ona famozna odredba da će se to pitanje riješiti specijalnim posebnim zakonima. Prema tome ti posebni zakoni to pitanje mogu riješiti i drugačije i vjerojatno će ga tako i riješiti, a zašto će ga baš tako riješiti o tome ću nešto malo poslije reći. Jednako je to slučaj i sa velikim gradovima. Isto se ovdje govori dakle o izdavanju građevinskih i lokacijskih dozvola. Nije jasno da li će građani za to imati dovoljno snage, a jednako tako se govori o održavanju javnih cesta, ali opet nije jasno što će reći ti posebni zakoni budući da županije ovoga časa imaju zapravo jedine uvjete za održavanje nerazvrstanih odnosno javnih cesta. Prema tome ti zakoni mogu zapravo u potpunosti derogirati tu promjenu koja se pokušava postaviti više deklarativno nego stvarno u ovome našemu zakonu. A da je sve to tako dakle da od ovoga nema velike promjene odnosno gotovo nema nikakove promjene stoji u obrazloženju zakona kada se govori o tome koliko će novca trebati za provođenje ovoga zakona pa kaže da će za provođenje ovoga Zakona trebati milijun kuna, da, upravo upravo onoliko koliko je potrebno za funkcioniranje akademije za razvoj lokalne samouprave što znači da Državni proračun ostaje kakav je, a to jednako tako znači da proračuni jedinica lokalne samouprave ostaju kakovi jesu. Bez fiskalne regulative koja će pratiti ovaj Zakon ovi zakoni ostaju dakle mrtvo slovo na papiru. Prema tome nema govora o tome da bi jedinice lokalne samouprave mogle ozbiljnije sudjelovati o ove dvije nadležnosti koje dobijaju dakle održavanju nerazvrstanih cesta jedinice lokalne samouprave i gradovi odnosno veliki gradovi u održavanju javnih cesta jer će novim zakonima, a odnosno silom prilika to znači nedostatog novca biti zapravo tako da će te poslove i dalje obavljati županije što naravno nije intencija onih tijekova u lokalnoj samoupravi koje trebamo slijediti. Prema tome temeljem svega ovoga u ime Kluba zastupnika HNS-a i PGS-a mogu samo iskazati žaljenje da smo propustili jednu priliku za ozbiljniju reformu lokalne samouprave, da te prilike vjerojatno neće biti do 2009. godine kada će biti drugi po redu lokalni izbori i da smo se na takav način i na tom segmentu nažalost samo deklarativno odredili za Europu, a stvarno se udaljavamo od nje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSLS-a, LS-a i DC-a. Poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Klub DC-a HSLS-a i LS-a će u prvom čitanju podržati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o lokalnoj i područnoj odnosno regionalnoj samoupravi međutim dužan sam ovdje iznijeti i nekoliko primjedbi zapravo nekoliko sumnji na neka rješenja koja su data ovdje u ovim člancima izmjena i dopuna ovog Zakona pa bi molili predlagatelja da se o ovim našim primjedbama do drugog čitanja očituje. U članku 4. se govori o velikim gradovima a u članku 7. se spominje da je zapravo veliki grad znači grad koji ima četrdesetak tisuća stanovnika znači da obavlja poslove za općine i gradove, kao jedna vrsta zajednice općine i gradova na jednom, jednom području. Sam pojam budi tako neku euforiju kad je netko nešto veliko mora biti nešto sadržajno veliko, ne samo po, po formi. Prema tome naša osnovna zamjerka je što nije kvalitetno ovdje definirano što je to zapravo, zapravo veliki grad? Je li to jedna, jedna urbana cjelina koja ima puno stanovnika odnosno 40 tisuća stanovnika? Je li to urbana sredina koja ima razvijene gospodarske kapacitete, kulturne i druge? Je li to može biti sredina jedna koja ima veliki broj nezaposlenih ili ima veliki broj problema ili recimo ima veliki broj izbjeglih i prognanih ljudi? Znači to je, može se ovaj pojam velikog grada različito tumačiti ako se uzme samo formalno da je to jedna urbana sredina sa osnovnom kvalifikacijom da je to 40 tisuća stanovnika. Nadalje ova, ova rješenja bude sumnju da će doći do dupliranja poslova između velikih gradova odnosno županija odnosno postavlja se pitanje znači li veliki grad demontažu odgovarajućih funkcija županije i da se te funkcije delegiraju velikome gradu. Bojimo se da ako ne bude kvalitetno razgraničeno nadležnosti velikih gradova i županija da će u praksi zapravo doći do situacija koje će morati rješavati i arbitrirati. Bolje da je zakon odmah na početku jasan da bi bilo manje kasnije problema. U članku 8. taj bismo zaista članak pozdravili jer na ovakav način se na razinama lokalne uprave i samouprave na neki način potiće na korištenje informacijskih i tehnologija. Cijelo naše društvo je u pogledu korištenja informacijskih tehnologija nerazvijeno u, velikim dijelom nepismeno. To je jedan veliki naš društveni hendikep. Na ovakav način ipak ćemo poticati ljude u lokalnoj upravi i samoupravi da se počnu pomalo koristiti informacijskim tehnologijama i da se recimo čak što je inače u svijetu poznato a na razini recimo pojedinih tvrtki da se održavaju konferencije, sastanci putem Video veza odnosno tele-mitinga odnosno tele-learninga. To je znači jedan poticaj da se u lokalnoj zajednici počne poticati i razvijanje i korištenje informacijskih tehnologija, Interneta i tako dalje, tako dalje. U članku 10. je ovdje definirano da pročelnici mogu biti članovi poglavarstava. Pitamo se koliko je to svrsishodno, dali je to zapravo dobro rješenje. Ako ne netko član poglavarstva a k tome je još i pročelnik on zapravo priprema kompletnu materiju materijale, iz područja za koje je pročelnik zadužen. I on je k tome taj na poglavarstvu koji donosi odluke. Ne znamo dali je baš to najbolje rješenje. U članku 13. se navodi da općinski načelnik i gradonačelnik župan su dužni dostaviti statut poslovnik predstojniku Ureda državne uprave, u županiji u roku od 8 dana od dana donošenja općeg akta. Čini mi se da ovakvo jedno rješenje o predstojnika državne uprave zapravo promovira jednu vrstu gubernatora. Jednu vst providura na razini lokalne zajednice. Pa se tako recimo može dogoditi da eto načelnik, gradonačelnik tijekom cijelog svoga mandata ne dođu u poziciju recimo da se nađu u poziciju da se nađe recimo sa nadležnim ministrom. Sve će to rješavati gospodin uvaženi predstojnik ureda Državne uprave. I u članku 16. kada nadležno središnje tijelo državne uprave zaprimi odluku predstojnika o obustavi općeg akta ocijenit će osnovati odluke u roku od 8 dana od dana njezina prijema. Odnosno ukoliko središnje tijelo državne uprave odluku o obustavi ocijeni neustavnom ukinut će odluku predstojnika. Budući da imamo tako tih iskustava u funkcioniranju tih odnosa između sadašnje razine, dakle predstojnika i lokalne uprave bojim se da bi ipak odnosno trebali definirati jednu vrstu sankcija. Što će se dogoditi ukoliko dođe predstojnik državne uprave zareda sa takvim svojim pogrešnim i neosnovanim ocjenama i procjenama i stvara se jedno kaotično stanje na razini lokalne zajednice. Mislim da bi možda tu trebalo tražiti jedno efikasnije rješenje. Ako je poenta smanjiti utjecaj državne administracije svesti funkcije lokalne zajednice na odnose župan, predstojnik državne uprave načelnik, gradonačelnik, slažem se s tim međutim čini mi se da ipak država zapravo želi delegirati dosta tih funkcija da skine dio odgovornosti sa sebe na ovakav način dajući ova rješenja. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Pecek Klub zastupnika HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Kolegice i kolege. Interesantno je gledati ovaj naš rad u posljednje vrijeme koji se odvija u Saboru gdje zapravo imamo premalo zakona koji imaju zakona Europske unije, a previše onih koji zapravo služe za dnevno političke potrebe. A vjerojatno među takvima se može procijeniti je i ovaj. Jer pod prividom neke nove decentralizacije i davanja podrške lokalnoj samoupravi mi opet dajemo krive poruke prema građanima ukoliko ne shvate što je tendencija ovoga zakona. Odnosno, dajemo krive poruke prema biračima. Posebno je interesantno obrazloženje koje možemo vidjeti ovdje u prijedlogu izmjena zakona, gdje se mi pozivamo na standarde Europske unije, pa spominjemo kako smo 97. godine potpisali povelju o lokalnoj samoupravi. Međutim nigdje ne kažemo da smo zapravo prihvatili minimum iz te povelje kako bi je mogli potpisati i primjenjivati. I na kažemo nigdje da od 97. godine pa do danas nismo ništa ozbiljnije promijenili i pomaknuli Ono što je najvažnije mi uopće nemamo Hrvatsku definiranu kao zemlju regija, pa ni u ovom prijedlogu zakona, što znači da nećemo moći a niti ne možemo koristiti pristupne fondove i brojne druge inozemne donacije, koje upravo idu prema regionalnim centrima i prema takovim dijelovima teritorija države. Ono što je posebno zabrinjavajuće u sadašnjem stanju jeste prepletenost između županija i državne uprave u radu. Jednako tako između županija, gradova i općina. I uopće nemamo taj definiran odnos naročito što se tiče velikih gradova. Ono što bi trebali promijeniti a to je prevelika usitnjenost općina što je ograničenje u fiskalnom njihovom kapacitetu to onemogućava razvoj, a u razvoju nam nedostaju i ljudi, nedostaju nam kadrovi tako da taj potencijal je također loš. Međutim što nama zapravo nudi predlagatelj zakona kroz ovo rješenje. Prinos vlasti na veće jedinice i gradove. I postupanje državnih tijela uz program najbolje prakse. Također nam nudi i da se osnuje ustanova za razvoj lokalne i regionalne samouprave. I tek na kraju na kapaljku uz put nam nudi i jedan jači državni nadzor koji je da kažem, u potpunosti neprimjeren. A težište je ovdje poprilično jako naglašeno, gdje je lokalni predstavnik državne uprave može ići protiv odluka i akata županijske skupštine te gradskim i općinskim vijeća. Od 20 članaka u ovom zakonu zapravo se govori o jačanju državne uprave, jer se govori o osnivanju ustanove, o dodjeli priznanja, o osposobljavanju službenika, o jačem nadzoru dok su stvarne promjene kod davanja većih ovlasti gradovima, općinama i županijama deklarativne odnose se na komunalni red što su oni do sada i obavljali. Odnosi se na promet u mirovanju, održavanje nerazvrstanih cesta. I zapravo jedina novost koju ovdje vidimo je izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola na području velikih gradova. Međutim te nove mogućnosti znače i nove obaveze, naročito financijske jer će gradovi morati preuzeti i ljude i kadrove. Koji su radili u državnoj upravi morat će im osigurati plaće, i druge materijalne uvjete. I to će biti dodatno opterećenje za lokalnu samoupravi jer vidimo u proračunu novac barem za ovu godinu za te namjene nije osiguran. Dodatna mogućnost je održavanje i javnih i nerazvrstanih cesta, međutim kod financiranja i ovdje ima brojnih dilema. Ukoliko će grad se baviti održavanjem javnih cesta i ukoliko se prihod od cestarina koji se naplaćuje kod registracije vozila bude također koristio na dosadašnji način tada će grad imati na održavanju 5% cesta, a sakupljat će 20% prihoda ako kriteriji bude registracija prema mjestu boravišta građana. Zapravo ovdje stvari treba strateški mijenjati. Mi moramo napraviti jednu novu preraspodjelu sredstava između države i jedinica lokalne samouprave. I tu decentralizaciju moramo dijeliti automatizmom. Drugim riječima Hrvatskoj je potrebna stvarna reforma lokalne samouprave, i najbolje ćemo to učiniti ukoliko u što kraćem vremenu ove zakone i promijenimo. Odnosno izađemo sa jednim novim modelom. Ono što potpuno sigurno Hrvatskoj nedostaje jeste fiskalni regionalizam. Nama nedostaje jedan među među-budžetski transfer u financiranju javnih potreba i taj sustav u potpunosti ne razvijen. Je vjerujem nema razloga da on takav i bude. I ono za što se HSS zalaže, a ja bih molio predlagatelja ovog zakona da i razmotri tu mogućnost je davanje dodatne ovlasti odnosno mogućnosti općinama do 3 tisuće stanovnika da formiraju vlastito poglavarstvo. Naime, ovo funkcioniranje putem vijeća je čudno, često puta u naravi je teško obnašati vlast na taj način. Mi smo predložili poseban zakon koji bi upravo ukoliko općina to želi ugradila u statut mogućnost da formira i poglavarstvo u takvim naseljima, pošto amandmanski taj prijedlog ne možemo predložiti upravo bi zakonodavac trebao razmotriti tu mogućnost kako bi poboljšali još više kvalitetu rada na nivou lokalne samouprave. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Štovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Izborno obećanje ove Vlade jedna strateška orijentacija između mnogih stvari bila je i decentralizacija. Zato smo s punim pravom svi očekivali da će glede ovih pitanja, dakle ovog seta zakona o kojima smo raspravili i o kojima upravo raspravljano u tom pogledu biti napravljen i značajan korak. Srećom da je Vlada povukla ovaj zakonski Prijedlog o izmjenama i dopunama zakona o izboru članova predstavničkih tijela, jer vidimo da je to bio jedan korak nazad od postojećeg stanja, a ne korak naprijed, niti ostvarenje izbornog obećanja o neposrednom biranju čelnika jedinica lokalne samouprave. S ovim Prijedlogom zakona koji smo netom raspravili o područjima općina, županija i gradovima vidimo također jednu netransparentnost postupanja da se predlažu osnovati nove općine bez da se za to daju valjana, zapravo bilo kakva obrazloženja, a s druge strane ne udovoljava se onim traženjima i inicijativama građana iz pojedinih naselja gdje za to ima opravdanog razloga. Ali ostaje za vjerovati da će Vlada o tome razmisliti bar glede predloženih amandmana da taj se tekst onda i poboljša i otklone političke špekulacije glede postavljanja stanja stvari kako stoji u Prijedlogu. Što se tiče ovog Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi također su bila velika očekivanja da će se značajne i sadržajne promjene dogoditi. Međutim radi se o maloj promjeni. Ovdje je već upravo kolega Mršić govoreći u ime Kluba SDP-a napomenuo da je velika šteta zašto se nije poslušao bar glas, i tu su različite političke opcije saveza gradova koji su dakle imali jedan kvalitetan prijedlog a o kojem ne znamo ništa, na koji način je Vlada taj Prijedlog tretirala i da li je išta od toga, iz ovog Prijedloga je očito da nije ništa usvojila, ali ne vidimo obrazloženje zbog čega je tomu tako. Jedna od udarnih promjena kada se pogleda ovaj Prijedlog zakona, jedna od prvih promjena odnosi se upravo na to da će Vlada općinama, gradovima i županijama dodjeljivati godišnja priznanja za doprinos, razvoj i jačanju lokalne i područne samouprave. Da se dogodila jedna značajna promjena onda bi i ova bila dobrodošla, ali ovako u ovoj jednoj siromašnoj promijeni izgleda da će Vlada eto kad hvali neku uspješnu općinu, grad ili županiju biti, da je to prigoda da promovira i samu sebe bez ikakvih zasluga umjesto kao što je ovdje već bilo sugerirano da se odrekne onog jednog bar fiskalnog dijela ukoliko želi pomoći jedinicama lokalne samouprave. Nažalost evo mi smo svjedoci, evo u drugoj proračunskoj godini da su za mnoge županije dvostruko smanjena sredstva, a prije toga u onoj prvoj proračun čak i za 4 puta. Županijama gdje se daju dotacije za pojedine poslove, upravo ove komunalne poslove, za općine i druge, i naselja koja si ne mogu osigurati normalno funkcioniranje. Dakle postupa se po onom starom rimskom načelu, hvaleći drugoga hvalim u biti samoga sebe. Međutim ovdje imamo zaista dva dobra napretka, ja bih rekla, u obavljanju poslova, odnosno u proširenju mogućnosti djelokruga obavljanja poslova koji se daje u nadležnost velikim gradovima i možda nije ni bitno da li će to biti gradovi od 30 ili 40 tisuća poslova. Svakako je za pohvaliti ovu odredbu u članku 4. gdje se upravo izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola i drugih akata vezanih za gradnju, dakle takva jedna mogućnost daje sada i velikim gradovima. Svakako da je to jedan naš gorući problem i da je to posao koji će se sada ukoliko ovakav prijedlog ostaje, dakle gdje se daje mogućnost i velikim gradovima da obavljaju te poslove sigurno biti onim bližim neposrednim tražiteljima ovakvih potreba izdavanja građevinskih i lokacijskih dozvola. Međutim, odmah od ovog problema dakle proširenjem mogućnosti djelokruga poslova koji će obavljati veliki gradovi, dakle da li će to biti sa 30 ili 40 tisuća stanovnika manje je važno, ali neminovno će doći do sukoba nadležnosti između županija i gradova, jer zakon jednako permisivnošću dozvoljava i velikim gradovima i županijama da obavljaju te poslove. I to tek onda kad on kaže evo izrekom u članku 5. i u 7., da veliki gradovi odnosno županije mogu obavljati te poslove ukoliko su osposobljeni. Tko će rješavati taj sukob, pozitivni sukob nadležnosti, ostaje također neriješeno pitanje. A sigurno je da će upravo u biti za poslovima a time i određenim prihodima dolaziti neminovno do sukoba između županija i gradova. U svakom slučaju možda se iz ovoga dade iščitati da sigurno mi priključenje Europskoj uniji nećemo doživjeti sa ovako velikim brojem županija. Ali u svakom slučaju ako je već to jedna tendencija prema tomu, što i ne mora značiti ništa loše, ali ovaj akutni problem koji će se u praksi sigurno pojaviti treba predvidjeti mehanizam njegovog rješavanja. Smatram da je korak nazad činjenica da članove Poglavarstva bira predstavničko tijelo na prijedlog predsjednika Poglavarstva, dok postojeća zakonska mogućnost je bila u pravilu upravo iz svojih redova. Na taj način mi ponovo, iako u praksi također je za zaključiti što se događalo da u biti tu zakonsku mogućnost koju je do sada pružao zakon da postane izuzetak ona je u biti počesto u nekim sredinama bivala pravilo a ne izuzetak. Sada imamo dakle nedvosmisleno zakon raščišćava tu situaciju i činili smo da je upravo, smo korak dalje od one ustavne odrednice glede izbora članova predstavničkog tijela, da su to i na ovakav način kad se bira i Poglavarstvo ipak građani nekako udaljeniji od prepoznavanja tih osoba koje će sutra ući u općinsko gradsko vijeće ili županijsku skupštinu i sutra možda i obnašati izvršnu vlast u tim jedinicama lokalne samouprave. Ovako je to i dalje jedan još udaljeniji i građanima nejasan kriterij prepušten određenim političkim opcijama. Dok kažem, postojeća zakonska regulativa, ipak oni koji su bili savjesni ako su se strogo držali zakona, onda im je zakon omogućavao samo nekakav izuzetak ali ne pravilo. Svakako je dobro da se vodi i da se počinje voditi računa o osposobljavanju i stručnom usavršavanju službenika u lokalnoj i područnoj(regionalnoj) samoupravi i koliko vidim ovdje su i osigurana inicijalna sredstva od milijun kuna, to se i predlaže da će troškovi donošenja ovog zakona prilično biti, otprilike biti u tom iznosu. Smatram da su oni ipak nedovoljni, ako vidimo i onaj drugi dio poslova i onih izmjena koje prati ovaj zakon. Međutim smatram da treba rigoroznije nastupiti glede obveze stručnog usavršavanja. Prema tome nije dovoljno ovako deklaratorno navesti samo da će se poticati službenici u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi, treba to biti njihova obveza onda kada su ispunjeni uvjeti, odnosno kad je ta jedinica lokalne samouprave osposobljena da te službenike i namještenike pošalju na edukaciju, odnosno uputi ih na nekakav seminar ili kažem neku stručnu edukaciju. Dakle to se ne može više prepustiti volji nego to je sastavni dio njihovih obveza. Ono što mi se čini da je trebalo biti promijenjeno i što praksa govori da je trebalo biti promijenjeno na žalost nije pa ću ja na to upozoriti. Odredba članka 84. postojećeg zakona ne doživljava promjenu, a mislim da je prijeko potrebna. Ako je za raspuštenu jedinicu, predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave određen rok kada može se obratiti Upravnom sudu, ako je također obveza Upravnog suda, dakle mi smo stavili zakonsku obvezu Upravnom sudu u kojem roku mora se očitovati, odnosno donijeti odluku onda mislim da je došlo i krajnje vrijeme da oni koji su naumili druge disciplinirati discipliniraju sebe i da se odredi rok središnjem tijelu državne uprave u kojem roku je središnje tijelo državne uprave dužno raspustiti jedinicu lokalne samouprave, odnosno postupati po zakonu kada su za to ispunjeni zakonski uvjeti. Ja ponovo spominjem slučaj Vrhovine. Sjetimo se Požege koja je raspuštena sutradan, nećemo ulaziti u kronologiju kako je to bilo, eto posljedice su pokazale što je tu bilo na stvari, ali Vrhovine se ne raspuštaju, odnosno šuti središnji državni ured već osam mjeseci o tom slučaju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ja podržavam inicijativu da se donesen Zakon koji bi uveo velike gradove ali mi nije jasno zašto nema u članku 4. tamo gdje se govori što veliki gradovi mogu raditi, upravljanje javnim pomorskim dobrom, konkretno za sve gradove na moru to znači da oni ne raspolažu svojom obalom u Splitu od Žnjana pa do Marijana grad nema nikakve nadležnosti, isto je sa Rijekom, Zadrom, Šibenikom, Splitom, Dubrovnikom. Napominjem da sve što je dobro u tim gradovima napravljeno na tim dijelovima napravili su lokalni ljudi i zaista je glupo, neracionalno, čudnovato kako god hoćete da oni koji tu žive nemaju pravo da s time raspolažu. Mislim da bi u članku 4. to trebalo ispraviti. Nikada nije niti Venecija, niti Budimpešta niti Beograd nikakva vlast izvan tih gradova na Jadranu Hrvatskom nije to radila, nije davala novu vrijednost tom gradu nego ti ljudi koji su tu živjeli, pa zbog toga mislim da bi bilo pametno da se to uvaži i da predlagatelj to unese u drugom čitanju. Isto tako čudnovato je i nelogično je što u članku 4. kada se kaže čime veliki gradovi raspolažu, šta rade ne spominju se parkovi prirode. Ja to spominjem posebno radi grada iz kojeg dolazim, iz Splita jer se to tiče Marijana, napomenuo bih da je u prošlom mandatu izmjenama Zakona o zaštiti prirode donesen, prihvaćen prijedlog po kojemu lokalna zajednica u ovom slučaju Split može osnovati javnu ustanovu koja bi se brinula za Marijan. To sada postoji po ovom prijedlogu i po Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o zaštiti prirode to se ukida jer se prenosi ustvari po tom Zakonu o zaštiti prirode na županiju da se treba imati njezina dozvola a ovim Zakonom se to ustvari uopće ne predviđa, kažem to je vrlo čudnovato, nelogično i neprihvatljivo za nas koji živimo, konkretno u Splitu koji bi trebao imati status velikog grada, a vidite ne raspolaže svojom obalom, ne raspolaže Marijanom. Isto tako u članku 4. ne spominje se da je u nadležnosti velikih gradova zaštita kulturne i povijesne baštine. Trebate donijeti zakon o miru u Sabornici dok se govori. Ili je neka ekskurzija upala u Sabor, ne znam, vidim da su velika gibanja prisutna.
Ja vas molim malo na tišinu. Produžit ćemo vam minutu.
Ma dobro ja ću skratiti dvije ako treba, da gospoda odu, dođu premjeste se, legnu, sjednu kako hoće. Dakle, po ovom prijedlogu veliki gradovi ne raspolažu dakle, njihove nadležnosti nije zaštita kulturne i povijesne baštine, u Splitu se radi o Dioklecijanovoj palači, dakle jezgra Splita, Zadra, Dubrovnika, i Šibenika ne bi bila u nadležnosti tih gradova iako bi oni imali status velikih gradova. Dubrovnik je štitio svoju jezgru i za vrijeme Dubrovačke republike nije mi jasno zašto to ne bi bilo u nadležnosti i za vrijeme Republike Hrvatske. Zbog čega se, prije smo raspravljali o jednom zakonu koji se tiče lokalne samouprave, i bila su nam puna usta samouprave kada smo govorili da razvijamo samoupravu tako da ćemo svakoj i najmanjoj jedinici lokalnoj dati pravo da se izdvoji u općinu ako to želi, a vidite tamo, ukoliko zadovoljava uvjete koji se predlažu, ali vidite čini mi se da je puno važnije govoriti o sadržaju. Ovdje imamo velike gradove, koji zaista prema ovom prijedlogu, barem prema onome što se spominje u članku 4. jednostavno se u njihovoj nadležnosti nije ono što bi bilo logično da je. Ako uzmete Split, u Splitu su simboli grada su Marijan, Katedrala Svetog Duje, Dioklecijanova palača, Splitska riva pa i Hajduk sigurno, ali on ne ulazi u ovaj zakon, ali vidite radi se o tome da sa niti jednim od tih elemenata osim nogometnog kluba Hajduk, a i tu grad ne upravlja osim sa stadionom, dakle radi se o tome da grad ne bi imao nadležnosti nad njegovima simbolima glavnim, to je nelogično, neprihvatljivo. Što je sa lučkom upravom, što je sa lučkom upravom, ona u velikim lučkim gradovima mora biti u velikim lučkim gradovima, to je tako u Roterdamu, tako je u Hamburgu, tako je u Genovi, tako je u VEracruzu, zašto ne bi bilo u Splitu, Rijeci, Dubrovniku, nemam pojma, Šibeniku, Zadru. Zaista nije logično da državna uprava, dakle ili županija ili država ima nadležnosti nad tim elementima a ne grad. Naravna stvar da bi se ovo izmijenilo treba promijeniti i neke druge zakone kao što je Zakon o pomorskom dobru itd. Za mene je prava stvar što je Zagreb kao najveći naš grad, kao veliki grad koji ima status županije uspio na Sljemenu napraviti skijašku stazu i sve čestitke stižu iz hrvatske, pa evo i od nas, ali zašto ne dopustite, sada govorim predlagatelju da i mi odlučimo što će biti na Marijanu, normalna stvar da neće biti skijaška staza ali bit će nešto što najviše odgovara građanima Splita i što oni najbolje znaju što je to. Zašto to ne bi bilo u nadležnosti velikih gradova nego se i ovim zakonom ne predviđa, ne predviđa se ni onim Izmjenama zakona o zaštiti prirode gdje opet treba tražiti dozvolu Županije itd. Mislim da se radi o razvojnim stvarima za te gradove i zbog toga je potrebno da te izmjene se unesu. Županije trebaju obavljati poslove koji su od regionalnog značaja i čini mi se onda kada komunalne djelatnosti jedinica lokalne samouprave ne mogu samostalno obavljati iz financijskih ili bilo kakvih drugih razloga onda je logično da to bude županija. Opet se vraćam na našu prethodnu raspravu mi imamo otoke, imamo Brač, ima 7 općina, mnoge stvari ne funkcioniraju i kada je bio požar itd. Razmislimo možda što treba objediniti a što treba biti na lokalnom nivou. Dakle, neefikasnost i nelogičnost nekih većih sustava koji se onda rasparcijaliziraju treba se prevladati time da županija tu ima nadležnost. Ako imamo vodovod a jedan jedini je sustav, dakle, kao što je vodovodni sustav isti pokriva Omiš, Brač, Hvar, Šoltu onda je čini mi se logično je, logično je da nemaju te jedinice lokalne samouprave svaka svoju firmu koja se time bavi nego da onda županija ima organizaciju koja bi imala nadležnost nad svime time. Ne znam nisam našao, tamo gdje se spominje županija, zaštite okoliša, možda sam predvidio ali možda nisam, radi se dakle o tome apsolutno podržavam inicijativu da se uvedu veliki gradovi, da dođe do te izmjene i drago mi je što je došlo do te inicijative, bez obzira, bilo tko šta misli, evo ja osobno apsolutno to podržavam ali bih molio predlagatelja da neke nelogičnosti ispravi jer što ćemo to da se zovemo veliki grad a da ne raspolažemo niti rivom, niti Marijanom, niti Dioklecijanovom palačom, mislim jednostavno nalazimo se onda u nemogućoj nelogičnoj situaciji. Evo hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Jurjević da bi se govorilo o Dubrovniku trebalo bi nešto znati o tom istom gradu i kako on funkcionira i kako se brine o zaštiti spomenika. Građani Dubrovnika i grad kao institucija itekako brinu i sudjeluju kroz razne institucije. Prvo, građani Dubrovnika kroz jednu udrugu djeluju vrlo efikasno na zaštiti Dubrovačkog najglavnijeg spomenika, to su tvrđave, to su zidine, dakle ta udruga je vrlo efikasna već desetljećima i kroz nju su ustvari briga o spomenicima. Dalje grad itekako participirao u Zavodu, u kojem je i suvlasnik i suosnivač zajedno sa državom i sa županijom i značajna sredstva se kroz taj Zavod jednostavno slijevaju na obnovu, i grad aktivno participira u kreiranju politike zaštite tih istih spomenika. Da ne spominjem još konzervatorski odjel da ne spominjemo da je pod posebnom zaštitom UNESCO-a itd. Da biste govorili o nekom gradu treba znati činjenice, to prije svega.
Zahvaljujem. Nemate mogućnost, sami ste rekli. Riječ ima uvaženi zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. U ovih svojih 10 minuta iskoristit ću najprije za tri prijedloga koji u ovom prijedlogu Zakona nisu predviđeni, ali do drugog čitanja nadam se da će gospodin državni tajnik zajedno sa Vladom i ove prijedloge pozorno razmotriti. Inače ne vidim razloga zbog čega sad ovaj Zakon prije lokalnih izbora u prvom čitanju, jer je očito da i njegovo eventualno usvajanje u prvoj polovici ove godine u primjenu ne može doći iz dva razloga. Prvo, zbog toga što nemamo prijedlog dopuna Zakona o financiranju lokalne i regionalne samouprave. A posebice zbog toga što ova područja decentralizacija kod građevinskih i lokacijskih dozvola se direktno ne primjenjuju dok god se ne primjeni matični ili posebni zakon koji regulira to područje. Pa zato imamo prvi prijedlog, a čini mi se da ste takvih prijedloga primali zadnjih dva, tri tjedna veliki broj. One općine koje imaju do 3 tisuće stanovnika traže mogućnost izbora poglavarstva. I zaista ova granica od 3 tisuće numerička, brojčana ništa ne mora govoriti i vrijediti o kvaliteti rada lokalne samouprave. Zakonom ne moramo naređivati da moraju, ali dajmo im mogućnost kao što smo onima dali između 3 i 10 tisuća. Pa ukoliko ocjene da im je poglavarstvo efikasnije i da mogu djelovati i funkcionirati ne stvarajući nove troškove, zašto ne. Drugi moj prijedlog odnosi se na poglavlje na Zakon na koji se ni ovaj put ne mijenja, to je mjesna samouprava, mjesni odbori. Kad sam govorio o Zakonu o području općina i gradova rekao sam da je najčešće zahtjevi za formiranje novih općina posljedica toga što mjesna samouprava i u postojećem zakonu, ali nažalost i u … praksi još uvijek nije iskorištena ni 50% onoga što bi mogli i trebali. Pa bi bilo veoma interesantno vidjeti i prijedlog Vlade oko regulative mjesnih odbora, gradskih Kotara i četvrti, ne samo u smislu pravne osobnosti, nego i pravo na žiro-račun i vlastita sredstva. I treće je vezano na članak 84. i 85. postojećeg Zakona koje daje pravo Vladi raspuštanje predstavničkog tijela pod određenim uvjetima, ali nema roka u kojem roku Vlada takvu odluku može ili mora donijeti. Pa se može smatrati, a u praksi smo imali to, da iz istih razloga Vlada, nego predstavničko tijelo raspušta u roku keks odmah, a negdje treba čak i godinu dana da se Vlada ohrabri i da raspusti predstavničko tijelo. I mislim da bi bilo uputno Zakonom regulirati 30 dana, 15, 60, neki rok zastare kada Vlada više ne može retroaktivno raspuštati, ako nije u primjerenom roku donijela takvu odluku. Ova tri prijedloga su u cilju poboljšanja rada lokalne samouprave, i mislim da sa dnevnom politikom zaista nemaju nikakve veze. Samo stvaramo još više jasnoća, reda, i unaprijed poznatih pravila da svi se držimo istog vremena. I sad par primjedbi na predloženi tekst izmjena i dopuna. Da li će Vlada dodjeljivati godišnja priznanja za dobar rad nekoj lokalnoj samoupravi ili ćemo uvesti i virtualne sjednice općinskih vijeća, manje je bitno. Ja bih volio recimo da uvedemo virtualno zasjedanje Sabora, to nitko se nije sjetio. Ali ne vjerujem da je za razvoj lokalne samouprave bitno to da Općinsko vijeće recimo u Velikom Trgovišću održi sjednice putem video veze. Ali i to da će Vlada osnovati posebnu ustanovu za razvoj lokalne samouprave pokraj žive zajednice općina i gradova i zajednica Hrvatskih županija, ne razumijem zašto, ako se mislilo za razvoj lokalne samouprave. Ako se radi o nekakvom državnom novom tijelu, onda ustanova vjerojatno sam krivo razumio. Drugo, onome što se daje ovlast općinama i gradovima novost je, u ovom Zakonu promet u mirovanju i održavanje nerazvrstanih cesta. Ali to nije nova nadležnost općina i gradova, jer one su već utvrđene posebnim zakonima, samo ih unosimo i u ovaj red. Ali ono što me posebice pada u oči ovdje po treći put se to dešava, da ovim zakonom prepisujemo iz Ustava ovlast općina u primarnoj i zdravstvenoj zaštiti. Sad ja pitam recite mi jedan propis u sustavu zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja koje je donio ovaj Sabor u prošlom ili u sadašnjem sazivu, koji je i jednu ovlast lokalne samouprave, odnosno državnog prava ili regionalne samouprave prenio na općine i gradove. Ništa, ali baš ništa. U primarnoj i zdravstvenoj zaštiti ni po jednom zakonu ne može odlučivati općinsko ili gradsko vijeće. Ali baš ništa. Rekli su mi 2003. da tako u Ustavu piše da mora pisati i u zakonu. Pa onda recimo da ova odredba u primarnoj i zdravstvenoj zaštiti ovom zakonu je upisana samo zato što i u Ustavu tako piše, ali je onda valjda problem u područjima zakona iz zdravstvene domene što tu decentralizaciju u matičnim ili posebnim zakonima nismo predvidjeli. Inače osobno smatram da je to nemoguće, da općine i gradovi imaju nadležnost primarne zdravstvene zaštite, jer smo to jedva spustili do nivoa regija, negdje funkcionira negdje ne. Članak 4. izmjena i dopuna kategorija velikih gradova. Nabraja ovlasti. Ali pogledajte fali stavak 2. tog članka. I kod članka 3. i članka 5. kad se nabraja tko što smije, na kraju dolazi stavak posebnim zakonima kojima se uređuju pojedine djelatnosti iz stavka 1. će se. Ali u članku 4. toga nema. Dakle, kad su veliki gradovi ne upućuje se na posebne zakone. Da li je došlo do ispuštanja stavka 2. u članku 4. izmjena i dopuna ili je to namjerno, ne znam, ali vas molim da pogledate, jer je sasvim normalno da ovi posebni zakoni koji daju nadležnost općini i gradu i županiji moraju vrijediti i za velike gradove kao novu kategoriju. A tog stavka u ovom članku nema. Kod županija obrazovanje, odnosno školstvo je postalo obrazovanje. Održavanje javnih cesta također već zakonom uvedeno i dobivaju građevinske i lokacijske dozvole. Dakle, iz Ureda državne uprave selimo u urbanizam u nadležnost općina i gradova, odnosno županija i gradova. U prelaznim i završnim odredbama piše da županije koje to preuzimaju i gradovi koji to preuzmu preuzimaju predmete i ljudstvo. Ne preuzimaju prostor i tehniku. Probam simulirat to u praksi, da li kad taj zakon stupi na snagu, da li će ti službenici koji sad rade u Uredu državne uprave raditi kredom i olovkom ili će te kompjutere na kojima sad rade isto preselit i namještaj i te iste kancelarije i da li će na teret postojećih proračuna županija oni primati plaću ili će se nekako drugačije to rješavati. Dakle, u onim odredbama koje govore o preuzimanju službenika, namještenika, predmeta, arhiva bilo bi uputno riješiti i pitanje tehnike koja je za taj posao izuzetno skupa. Pozdravljam prijedlog o tome da članovi poglavarstva ne trebaju biti birani isključivo iz redova predstavničkog tijela ali u dilemi sam oko članka 10. koji daje mogućnost da pročelnici mogu biti članovi poglavarstva i nemam ništa protiv. Da li pročelnici koji se biraju natječajem u radni odnos ili oni postaju i biraju se na mandat. Jer kad je pročelnik član poglavarstva on je dužnosnik, on sudjeluje u izvršnoj vlasti regionalnoj. Mi imamo sada pročelnike koji su došli sada u radni odnos, imaju ugovor do penzije, jedino ako ih ne smijene ih drugih razloga. Prema tome, ja bi volio raščistiti ovo. Pročelnik koji je član poglavarstva je na mandat i on je u tom mandatu. Dolazi druga vlast koja ga ne treba ili ne želi u tom poglavarstvu, on ostaje ili ne ostaje. Ta dilema nije nova. Ona je bila prisutna i prilikom donašanja zakona iz 2003., 2001., 1997. Ovo rješenje nije dobro. Ako ostaje pročelnik s ugovorom o radu na neodređeno vrijeme a ulazi u sastav poglavarstva. Javlja se u dvostrukoj funkciji. On je ujedno član izvršne vlasti i lokalni službenik. I primjenjuju se na njega različiti zakonski propisi. Do drugog čitanja bilo bi dobro zaista razmotriti takvo … [[Govornik se ne razumije.]] rješenje. I članak 14. izmjena i dopuna koji govori o predstojniku ureda državne uprave i njegovo pravo i obavezu da izvrši nadzor nad zakonitošću općeg akta. Samo jednu rečenicu, molim vas državni tajniče, dodajte na čiji zahtjev. Mi imamo sada, vi to znate, da vijećnici pojedinačno ili grupa vijećnika traži nadzor nad zakonitošću. Po sadašnjim odredbama zakona nejasno je da li on mora na njegov zahtjev reagirati ili ne i zato ste vi obasuti velikim brojem predmeta i pitanja. Vijećnik općine, grada i županije i građanin ima pravo od njega zatražiti nadzor. Onda ćemo napraviti reda i nadzor lokalne i regionalno. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Jedna obavijest članovima Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav. Za sutra je sazvana sjednica u Dvorani Ivana Kukuljevića u 9 sati. Riječ ima uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče! Pa evo, predlagač zakona je dobro uočio da jedinice lokalne samouprave treba poticati na što bolju praksu i normalno je da se to oslanja na Nacionalni savez lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Ovdje treba ponešto reći i o Savezu udruga gradova i udruga općina. Ako želimo tom savezu dati ulogu pokretača kvalitetnog rada u gradovima i općinama, savjetnika pa i savez koji će nas informirati o stanju u lokalnoj samoupravi onda tu treba nešto bitno učiniti. Savez udruge gradova i udruge općina raspolaže sa veoma malo sredstava. Nije opremljen pa rijetko i povremeno izdvaja svoj bilten. Nije ekipiran i bez obzira na trud malobrojnih zaposlenika ne možemo očekivati značajnije uspjehe u educiranju zaposlenika gradova i općina, saveza gradova i općina. Stoga je i normalno da mora prihvaćati pomoć meni neuvjerljivih stranih udruga, na primjer američkog i urban instituta čiji djelatnici provode trening po istom programu po kojem educiraju najzaostalije krajeve u Afrizi i Aziji. Mislim da su nas došli više proučavati nego podučavati. Iz uloge zamoraca možemo se izvući ustanovljavanjem najavljene akademije lokalne demokracije jer uz proučavanje najboljih svjetskih sustava možemo sintetizirati najbolje za nas. Mnogi stranci koji su posjetili i moju općinu čudili su se da naši najveći gradovi imaju jednaka ovlaštenja kao i najmanje općine. Decentralizacija kojom je tridesetak gradova preuzelo osnivačka prava prije svega školstva počela je stvarati tu razliku a ovaj zakon predlaže da gradovi veći od 40 tisuća stanovnika preuzimaju brigu o javnim cestama a najveća predložena promjena je u urbanizmu gdje tzv. veliki gradovi dobivaju mogućnost izdavanja građevinskih i lokacijskih dozvola. Ovdje me konkretno zanima da li ćemo u istoj gradu imati dvije službe koje rade isti posao, jednu gradsku, i drugu državnu, za općine oko velikog grada kad grad sam ustanovi svoje službe. Održavanje javnih cesta spominje se i u poslovima županija i velikih gradova pa bi trebalo to jasnije definirati. Inače mi veliki gradovi po ovlaštenjima počinju sve više ličiti na županije pa su jasna razgraničenja neminovna jer ispada da ćemo imati povećanjem broja velikih gradova i povećanje broja županija ili županiju u županiji. Sada je prilika popraviti i promijeniti nešto što je bilo teško izvodljivo u praksi. Riječ je o općinama s manje od 3 tisuće stanovnika čija su vijeća bila ujedno i poglavarstva što je dvojbeno jer je predstavničko tijelo ujedno bilo izvršno. Takove općine su vrlo teško donosile odluke jer je u vijeću previše politike, znamo kako to više stranke određuju nego što politika određuje i jako je teško za svaku odluku treba donijeti suglasnost, to je stvarno teško. Znamo kako izgleda prvo vijeće, a ako je svako daljnje takvo onda je to loše. Predlažem da u članku 44. ostane samo 1. stavak "Izvršne poslove obavlja u općini općinsko poglavarstvu, u gradu gradsko poglavarstvo i u županiji županijsko poglavarstvo (u daljnjem tekstu: poglavarstvo)" i ništa dalje. Dobro je da se mijenja članak 46. da članovi poglavarstva ne moraju biti birani iz redova članova predstavničkih tijela ali mislim da pročelnici ne bi trebali biti i članovi poglavarstva. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Biserka Perman.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Nastojat ću biti što kraća s obzirom na to da smo već puno toga čuli u ovoj raspravi. Čitajući materijal uz ovu točku dnevnog reda a posebice izvješće sa rasprave Odbora za lokalnu i područnu regionalnu samoupravu i slušajući dosadašnji tijek rasprave osjećam potrebu osvrnuti se na nekoliko detalja koji mi se u prijedlogu zakona čine posebno važnim. Ovim zakonom predloženi sustav velikih gradova nije primjenjiv na postojeći ustroj županija. Naime, razvija se samo komunalni sustav a stagnira kompletan razvoj regionalnog sustava odnosno županija. Nije mi jasno zašto povjerenstvo za provedbu okvirnog programa decentralizacije za razdoblje od 2004. do 2007. godine kojeg je imenovala Vlada nije razmatralo ovaj prijedlog zakona. Zaista čudno, ne znam čemu onda uopće povjerenstvo zapravo i služi. Povećana prava velikih gradova dovest će županije u položaj neobuhvatanja vlastitog područja u cijelosti pa će se nadležnosti županija svesti na prsten područje oko velikog grada. Na taj način ona neće imati saznanja ni utjecaja na neka pitanja koja su od bitnog značaja za regionalni razvoj. Osvrnut ću se i samo na neka od konkretnih rješenja koja nudi ovaj zakon. Mislim da u ovaj zakon ne spadaju odredbe koje su ili bi trebale biti temama zasebnih zakona. Na primjer, donošenje građevinskih i lokacijskih dozvola trebalo bi regulirati Zakonom o gradnji, obrazovanje upravnih službenika, Zakon o lokalnim službenicima i namještenicima i slično. Nadalje, dio članka 8. kojim se mijenja članak 37. postojećeg teksta zakona govori o sazivanju i održavanju sjednica predstavničkog tijela jedinice lokalne samouprave elektroničkim putem i time nepotrebno zadire u poslovničke odredbe a to je pitanje već uređeno člankom 33. U člancima 3., 4. i 5. izmjena koje se odnose na članke 19. i 20. sadašnjeg teksta i novi članak 19.a, pomiješane su kategorije djelatnosti i poslova koje su tim djelatnostima obuhvaćeni. Na primjer, održavanje nerazvrstanih cesta dio je komunalnog sustava dok održavanje javnih cesta spada u prometnu infrastrukturu. U uvodnom dijelu Prijedloga zakona, u dijelu koji nabraja osnovna pitanja koja se predlažu urediti ovim Zakonom i posljedice koje će proisteći donošenjem ovoga Zakona u prve dvije alineje kaže se, citiram: "Zakonsko definiranje, poticanje što bolje prakse, dakle što bolje prakse u lokalnoj i područnoj, regionalnoj samoupravi.". I drugo:"Motiviranje jedinica lokalne i područne, regionalne samouprave u provedbi najbolje prakse.", završen citat. Žao mi je što ovdje nema gospodina Palarića, jer bih voljela čuti i bila bih mu zahvalna kada bi mi pojasnio što znače zapravo pojmovi "što bolje prakse" i "najbolje prakse". Zbog svega navedenog, mislim da ovaj Prijedlog izmjena nije dobar te bi ga trebalo povući iz procedure, a umjesto toga prema odrednicama okvirnog programa decentralizacije kojeg je usvojila Vlada Republike Hrvatske izraditi potpuno novi zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi koji će se temeljiti na načelu supsidijarnosti i činiti cjelovitu reformu lokalne samouprave te jasno utvrditi ovlasti i jedinica lokalne i područne samouprave kako ne bi došlo do njihovog dupliciranja i preklapanja kao što se vidi na nekim ovlastima sada uvedenih velikih gradova i obaveznu decentralizaciju financija kao jednog od kriterija prilagodbe državne uprave europskim standardima a što bi podrazumjevalo i obavezu donošenja Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne, odnosno (regionalne) samouprave. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Kramarič. Gubi pravo na riječ, nije u dvorani. Riječ ima uvaženi zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Dakle, Zakon o lokalnoj samoupravi i upravi usvojen je 1992. godine i on je utvrdio osnove sustava lokalne samouprave. Utvrdio je nadležnost i ovlasti tijela lokalnih jedinica, njihove međusobne odnose i osnove njihovog financiranja odnosno druga pitanja od značaja za djelovanje lokalnih jedinica. Koncem 92. i početkom 93. godine donijeti su i ostali zakoni koji su bili nužni za početak funkcioniranja lokalne samouprave. S vremenom su u hodu otklanjane određene nelogičnosti i sustav je nadograđivan i usavršavan. Ta nadogradnja ostvarivala se širenjem kruga poslova lokalnih jedinica i osiguranjem višeg stupnja samostalnosti u odnosu na centralnu državnu vlast. Da li je taj postupak decentralizacije i širenja ovlasti bio dovoljan ili ne o tome bi se već svakako dalo raspravljati. Jedan od ciljeva reforme lokalne i područne samouprave koji nam neminovno predstoji, mikrofon, je daljni proces ovlasti na jedinice lokalne samouprave posebno dakle na veće gradove kao gravitacijske centra i gospodarske i financijske značajnije cjeline. Daljnja decentralizacija svakako zahtjeva i daljnju financijsku decentralizaciju i dodatne izvore sredstava za jedinice lokalne samouprave potrebno za financiranje dodatnih poslova koje će oni i izmjenama zakona preuzimati. I možda nekoliko riječi o samom tekstu Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Mi sada na neki način dakle, dobivamo tri razine lokalne samouprave, jedno su općine i nazovi mali ili manji gradovi, drugo su veliki gradovi i treće je županija kao jedinica lokalne odnosno (regionalne) samouprave. Prokomentirao bih malo neke sadržaje regulirane u članku 3. odnosno dosadašnjem članku 19. gdje se kaže dakle i općine i gradovi brinu za obavljanje određenih djelatnosti i poslova pa između ostalog dakle i za socijalnu skrbi. Mislim da bi zaista trebalo vidjeti i definirati na koji način to jedna siromašna ili mala općina može voditi socijalnu politiku kada ona u često slučajeva ima čak problema za financiranje onih temeljnih svojih poslova, gotovo problema sa samim funkcioniranjem i financiranjem. Primarna zdravstvena zaštita je i do sada formalno regulirana kao nadležnost jedinice lokalne samouprave no stvarnu nadležnost nad primarnom zdravstvenom zaštitom ipak kao osnivač ima županija. Isto tako pitanje obrazovanja jer brigu nad školstvom vodi i do sada županija. Mi dakle ipak do sada kao što je to bilo i rečeno i kao što je u obrazloženju zakona kazano imamo na neki način monotipsku koncepciju definiranja djelokruga jedinice lokalne samouprave. Po meni mislim da bi gradovi mogli preuzeti obveze nad primarnom zdravstvenom zaštitom dakle, da gradovi postanu osnivači i brinu o domovima zdravlja a županije da brinu o županijskim bolnicama, mislim da bi to bila jedna adekvatna, adekvatna podjela. Što se tiče ovog dodatnog posla koji bi sada prešao u nadležnost velikih gradova, odnosno županija a odnosi se na izdavanje građevinskih i lokacijskih dozvola, zatim na prostorno plansku dokumentaciju. Mislim da će se u praksi javiti prilična nelogičnost a u čemu vidim tu nelogičnost. Naime, veliki gradovi koji preuzimaju te poslove su istovremeno i sjedišta županija. U istom mjestu će se dakle i dalje izdavati i lokacijske i građevinske dozvole samo na dva mjesta, na jednom mjestu u gradu, odnosno u gradskoj upravi tog velikog grada za građane, konkretno grada a u županiji, odnosno u ispostavama županijskih ureda za one jedinice, građane onih jedinica lokalne samouprave koje dakle nisu područje tog velikog grada. Možda dakle u samom sjedištu županijskom ne, ali je nepobitno da će županija i ona centralna uprava u sjedištu županija i dalje morati imati neke zaposlenike koji će se baviti tom problematikom a koja se obavlja i u većim gradovima. Želio bih prokomentirati i članak 40. dosadašnjeg zakona koji nije reguliran ovdje u izmjenama i dopunama a radi se o onim jedinicama lokalne samouprave koje imaju ispod 3 tisuće stanovnika. Naime, dosadašnjim zakonom rečeno je da je, i tako u praksi jeste da je predstavničko tijelo istovremeno i izvršna vlast. Mislim da to mnogim malim općinama stvara određene poteškoće u funkcioniranju iz razloga što je predstavničko tijelo ipak političko tijelo, ono je sastavljeno od predstavnika niza političkih stranaka, ne želim time ništa negativno reći ali rekao bih na neki način ono je, u puno slučajeva pojavljuje se kao jedan politički debatni klub a na tom tijelu treba donositi provedbene tehničke odluke i mislim da bi trebalo vratiti onu varijantu po kojoj bez obzira na veličinu ipak postoji samostalno izvršno tijelo ali bi se moglo regulirati brojem članova tog predstavničkog tijela po meni zašto ne i tri osobe kao članovi poglavarstva. Dakle, to ne bi bio veliki trošak ali bilo bi puno operativnije i puno manje problema u praksi obavljanju onih svakodnevnih poslova. Članak 10. regulira status pročelnika. I kaže, pročelnici mogu biti članovi poglavarstva ukoliko je to propisano zakonom ili statutom jedinice lokalne odnosno, područne samouprave. Ja sada ne bih čak se niti opredjeljivao dali varijanta A ili varijanta B ali u svakom slučaju jasno treba definirati poziciju pročelnika, odnosno puno jasnije nego što je to ovdje u ovom prijedlogu rečeno. Naime, pročelnici koji sada funkcioniraju u jedinicama lokalne i regionalne samouprave, primljeni su temeljem natječaja i oni u stvari imaju radni odnos na neodređeno vrijeme. Ukoliko bi se išlo na varijantu da oni budu članovi poglavarstva njih tada bira predstavničko tijelo. Dakle ili županijska skupština ili vijeće općine ili grada. Oni tada moraju izgubiti taj status. Samim time oni bi i sa promjenom vlasti onda ili sa promjenama otišli sa toga radnog mjesta i to prelazno razdoblje ukoliko ostajemo kod ove odredbe onda treba definirati dakle što se tim ljudima. Ja sam osobno sklon onoj varijanti da gradonačelnik, načelnik ili župan imaju osobu i biraju suradnike s kojima će moći surađivati i s kojima će moći provoditi onu politiku kada kažem politiku, ne mislim na političke odluke ali dakle obavljati one poslove za koje misle da su prioriteti naime poslove koje su nudili u svojim predizbornim programima. Dakle, ovdje samo napominjem mislim da treba onda decidirano, točno i jasno definirati što se u kojem slučajem sa pročelnikom dešava jer ovom varijantom ovdje predloženom ostaje apsolutno nejasna situacija što će sa pročelnicima dogoditi. I na kraju, u članku 20. kaže se dakle da će jedinice lokalne samouprave kojima su dodijeljeni dosadašnji poslovi državne uprave, preuzeti službene i predmete u radu arhivirane predmete i dokumentaciju ali ono što je najvažnije jedinice lokalne samouprave moraju preuzeti i pripadajuće izvore financiranja da bi mogli one poslove koje dodatno dobivaju ovim zakonom da bi ih mogli obavljati. Ja se nadam će to biti regulirano zakonom o financiranju jedinica lokalne i regionalne samouprave. I zadnje, u članku 21. isto tako mislim da bi trebalo pojasniti da ovu odredbu kojom se primjena ovoga zakona dakle od dana službenih rezultata prvih slijedećih redovnih izbora za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave. Tu bi trebalo pojašnjenje dati jer ne znam što sama odredba znači. Mislim da nakon rasprava u ovom prvom čitanju će i predlagatelj moći doći do kvalitetnijeg zaključka i prijedloga i uvažiti te prijedloge i u konačnom prijedlogu zakona ih uzeti u obzir. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Nikola Ivaniš. Nije u dvorani, Gubi pravo na raspravu. Riječ ima uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa evo uvodno bih htio naglasiti da osobno podržavam prijedloge koje imamo prilike iščitavati analizirati u samom prijedlogu zakona. Međutim dopustite mi da ipak se osvrnem na određene pravne institute koji je u ovom smislu prijedloga zakona i prakse koju smo imali u protekle 4 godine vrijedno proanalizirati. Prvo bih se osvrnuo na članak 53. stavak 4. koji regulira zapravo jedan specifičan odnos, odnos u gradskoj općinskoj županijskoj upravi pročelnika o kojima je i gospodin Jelkovac evo upravo govorio. Sama odredba toga članka doslovce glasi, da upravnim tijelima upravljaju pročelnici koji na temelju javnoga natječaja imenuje poglavarstvo. Na prvi pogled nikakvog spora nema. Odredba je jasna, precizna, i uglavnom onakva kakva zasigurno treba da se regulira …/Govornik se isključio/ … i, status pročelnika u jedinicama lokalne samouprave. Međutim kada odredbu članka 53. stavak 4. povežemo sa člankom 97. onda i u smislu zakonske razradbe a pogotovo u smislu prakse nailazimo na čitav niz problema. Naime, članak 97. glasi; Postupak imenovanja pročelnika upravih tijela prema odredbama članka 53. stavak 4. ovoga zakona provest će se nakon konstituiranja predstavničkih tijela izabranih na redovnim izborima za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne regionalne samouprave 2001. godine. Dakle, već je uzeta tu 2001. godina kao jedan dakle, godina od koje se računa zapravo primjena ovoga instituta. I sada što je tu sporno. Sporno je to kakav mi radno pravni status pročelnika u sadašnjem odnosno u jedinicama lokalne samouprave imamo. Nedvojbeno je da su ti ljudi imenovani na temelju javnog natječaja da je njih odabrano određeno, odnosno dotično gradsko poglavarstvo. Međutim postavlja s pitanje dali je njihov radni odnos u tom smislu na određeno vrijeme ili na neodređeno vrijeme. Dali to znači da 2001. godinu kada imamo travanj mjesec i stupanje na snagu ovoga zakona, podrazumijeva da su te osobe imenovane za sva buduća vremena u smislu zakonske obveze raspisivanja javnog natječaja od strane poglavarstva. Moje mišljenje da su dakako pročelnici pogotovo na razini jedinice lokalne samouprave upravo te stručne osobe koje ne samo da objedinjavaju upravu na lokalnoj razini. To su zapravo oni stručnjaci, oni ljudi koji program konkretan program poglavarstva provode kroz gradsku upravu u život u djelo. Ako ostane ovakva regulativa i ako mi ne propišemo izričito da zapravo svako novo konstituirano i izabrano poglavarstvo zapravo ima mogućnost raspisivanja natječaja i da zapravo odabere temeljem toga natječaja osobu pročelnika koji će pratiti taj program njihov u smislu rada i gradskog vijeća i gradskog poglavarstva i općinskog vijeća i općinskog poglavarstva onda bismo mogli. A već imamo pomalo na terenu apsurdne situacije. Dakle imamo novo konstituirano poglavarstvo, imamo zatečene ljude koji su tu pročelnici bez obzira dali su oni ili ćemo propisati zakon i dali ćemo propisati zakon o članovima poglavarstva ili nisu članovi poglavarstva, ali to su oni neposredni ljudi koji su pa usudio bih se tako kazati, duše gradskih i općinskih uprava i koji zapravo objedinjavaju sav onaj rad. I u upravnom smislu ali i u smislu provođenja konkretnih programa na nivou jedinica lokalne samouprave. I zaključno što se ovoga instituta tiče, čini mi se da je potrebno se tu jasno i precizno odrediti, kako ne bismo u praksi imali situacija da se u smislu tumačenja upravo ovih odredaba zakona traži očitovanje stručnjaka, mišljenja, na koji način ovo zapravo tumačiti odnosno koji je taj radno pravni status pročelnika. Dakle regulativa na način da se svako poglavarstvo nakon završenih izbora, nakon konstituirajućih sjednica na čelu sa svojim gradonačelnikom ili općinskim načelnikom ima pravo raspisati natječaj. I da temeljem toga natječaja odaberu naravno stručnu osobu pročelnika recimo gradskih upravnih odjela koji bi skupa sa njim činio ili s njima činio jednu ekipu koja bi provodila dakle program za koji je određeno poglavarstvo dobilo mandat da ga provodi na nivou jedinice lokalne samouprave. Druga stvar koju sam htio naglasiti odnosi se na odredbu članka 90. postojećeg zakona gdje po mom mišljenju imamo jednu apsurdnu situaciju a vezano, i koju treba promijeniti, a vezano za radno pravni status i to i župana i gradonačelnika i načelnika. Ta odredba konkretno glasi. Općim aktom predstavničkog tijela može se odrediti da općinski načelnik i njegovi zamjenici, gradonačelnik i njegovi zamjenici te župan i njegovi zamjenici svoje dužnosti mogu obavljati profesionalno. Dakle ponavljam, mogu obavljati profesionalno. Ovaj zakon iz 2001. godine, dakle načelno regulira situaciju i propisuje je da su u pravilu to volonteri, da su svi volonteri, odnosno da se iznimno mogu biti profesionalci. Moje je mišljenje a i radi nakaradnih situacija koje smo imali u praksi da ovo načelo zapravo treba obrnuto promovirati, odnosno staviti drugi predznak da mi promoviramo. Pa ne možemo valjda dopustiti praksu da, pa danas gradići ili gradovi od 10 tisuća stanovnika imaju proračune blizu 50 milijuna kuna, da ne kažem veći gradovi. Evo imamo rješenja, uvodimo status većih gradova. I da imamo zakonsko načelo članka 90. da su to volonteri, da su ljudi koji upravljaju programima, oni su dakle odgovorni za trošenje tih sredstava, da su to, mi propisujemo da to mogu biti dakle volonteri, neprofesionalci, netko tko uz jedan drugi posao može biti gradonačelnik ili načelnik, čak i župan i obnašati tu odgovornu, rekao bih jednu zahtjevnu funkciju u mandatnom razdoblju od 4 godine. I mislim da treba propisati kao i razraditi načelo da je to, dakle treba ih profesionalizirati a da iznimno statutima ili općim aktima jedinica lokalne samouprave se može propisati ali moraju se propisati i uvjeti pod kojima ti ljudi mogu, možda u manjim sredinama po specifičnim okolnostima ali iznimno u svakom slučaju iznimno svoje dužnosti obavljati i volontirajući u smislu obnašanja te dužnosti. Primjera radi, iz sredine u kojoj ja dolazim gradonačelnik upravo primjenjujući ovu odredbu zapravo gradonačelnik volonter koji je zaposlenik Hrvatskih šuma poduzeća sa sjedištem u Zagrebu. Dakle on radi i živi u Zagrebu, ima svoje poslove i radne zadatke od ponedjeljka do petka. On je profesionalac u javnom poduzeću a paralelno s tim je i gradonačelnik grada temeljem ove zakonske odredbe volonter. Ja neću kazati da ga ljudi u sredini zovu "vikend gradonačelnik", a uistinu je to tako. I na nama je da ovaj upravo institut radi ovih nakaradnih situacija koje se u praksi dešavaju promijenimo u korist, da afirmiramo zapravo obrnuto, obrnuto načelo. U smislu prebivališta i boravišta tko može u kojoj jedinici obnašati, uopće se i kandidirati za predstavnička tijela ili za poglavarstva jedinica lokalne samouprave, možda više u smislu zakona koji je isto u dnevnom redu a naravno regulira prebivalište i boravište građana vezano za lokalne izbore. Hvala.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa drago mi je da je ovo upravo kolega Tomljanović skrenuo pozornost na neke probleme, ali nažalost kolega ovo o čemu ste vi govorili uopće nije predmet izmjena i dopuna zakona koji je predmet naše rasprave. Prema tome to je još jedan argumenat zašto bi trebalo ovaj predmetni zakon povući iz procedure i napraviti cjeloviti tekst Zakona o lokalnoj samoupravi koji će riješiti doista ove dileme o kojima ste vi govorili a i cijeli niz drugih, cijeli niz drugih dilema, jel’. Primjerice isto tako u članku 90. o kojem ste vi govorili, kaže da osnovna mjerila za određivanje plaće, odnosno naknade plaće osobe iz stavka 1. ovog članka, to su gradonačelnici i župani će se urediti posebnim zakonom, što nije napravljeno, jel’. Dakle taj zakon, očito taj članak je neprimjenjiv. Isto kao što je neprimjenjiv članak 97. kojeg ste vi citirali koji je sastavni dio prelaznih i završnih odredbi a koji se ovim Prijedlogom zakona uopće ne dotiče. Očito da se radi o jednom zakonu koji je trebalo pustiti u predizborno vrijeme sada tako da zamažemo oči građanima i kažemo, evo mi smo napravili velike gradove i ne znam što još riješili, a u suštini se ništa bitno ne rješava, a posebno se ne rješava cijeli niz ovih dilema koje imamo. Ne samo da sad ove dileme će biti oko pročelnika o kojima ste vi govorili, nego sada je, ne dilema nego će sad ti isti pročelnici moći biti i članovi poglavarstva. Dakle pa će onda postati član poglavarstva, pa će nakon toga sebe imenovati za pročelnika. Dakle dolazimo do još jedne apsurdne situacije. I doista evo ova vaša rasprava je prilog onome mome argumentu da zakon treba povući iz procedure. On i onako neće stupiti na snagu sada nego može stupiti na snagu s novom proračunskom godinom i do tada se može napraviti cjeloviti tekst Zakona o lokalnoj samoupravi koji će riješiti sve ove i cijeli niz drugih dilema.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Tomljanović.
Moja rasprava uopće nije bila u smislu, ako ste pažljivo slušali moj uvodni dio izlaganja da se eventualno ovaj zakon treba povući iz procedure. Naprotiv. A vi kolega jako dobro znate da u smislu donošenja zakona postoji procedura prvog i drugog čitanja. Zar mi u prvom čitanju ne bismo kao saborski zastupnici trebali o pravnim institutima upravo razgovarati na takav način da kroz samo prvo čitanje i u smislu Konačnog prijedloga zakona iznjedrimo kao saborski zastupnici najbolja ili najoptimalnija rješenja. Samom činjenicom što je zakon u prvom čitanju i što o njemu raspravljamo, ja ne da se nadam nego sam uvjeren da ovaj zakon koji treba biti upravo u ovom momentu u proceduri i da će predlagatelj, naravno kao što to inače čini sagledati i proanalizirati sve naše prijedloge u smislu pojedinačnih rasprava i da će se o njima odrediti i napraviti najbolja moguća u ovom momentu rješenja. Ove primjedbe koje sam ja kazao se vrlo jednostavno mogu razriješiti bilo amandmanski, bilo na način da se prihvati, ajmo reći, dio onoga o čemu sam ja raspravljao ili da se prihvati načelno ili konceptualno i vrlo brzo ćemo doći do rješenja. Moja rasprava je bila i to je replika nama da upravo, da naglasim koliko je ovaj zakon koji je donesen 2001. godine u svojoj primjeni, a neću vam spominjati namjerno ono što se odnosi na državnu upravu, jer tamo nakaradnih rješenja ima još i više, je prouzrokovao problema u smislu funkcioniranja jedinica lokalne samouprave. I ako treba biti 2001. godina nekakva granica, kao da su dva svijeta, kao da od 2001. godine sad treba izmišljati nekakve nove pravne institute. Dragi kolega ovo su nakaradni instituti koji su ušli u zakon 2001. godine i moj je samo prijedlog da ih se izmjeni. Ništa više i ništa manje. … [[Upadica se ne čuje.]]
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Nikola Sopčić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Puno je toga već rečeno o ovom Prijedlogu izmjena i dopuna zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi pa nema potrebe ponavljati. Dobro je što se ovim Prijedlogom zakona predviđa daljnje proširenje ovlasti jedinica lokalne i područne samouprave pogotovo gradova iznad 40 tisuća stanovnika kao i gradova sjedišta županija. Pogotovo u domeni gradnje i prostornog uređenja jer je to upravo područje i djelatnost koja je vezana i na komunalno opremanje i na komunalnu izgradnju što je i osnovna djelatnost jedinica lokalne samouprave. Mnoge stvari se reguliraju ovim prijedlogom izmjena, no šteta što nije obrađen i članak 44. postojećeg zakona o kojem mislim da su neke kolege i govorili, a to je da općine do 3 tisuće stanovnika nemaju poglavarstva nego praktički predstavničko tijelo obavlja ulogu poglavarstva što mislim da je kontradiktorno, a nema nikakove svrhe jer smatram da jedno malo efikasno poglavarstvo koje može biti i trebalo bi biti daleko stručnije od predstavničkog tijela, može i pojeftiniti sam rad te općine, a sigurno može i kvalitetnije neke stvari i odraditi. Činjenica da predstavničko tijelo se ređe saziva nego što je to poglavarstvo i smatram da bi ovaj institut trebalo promijeniti na način da jedinica do 10 tisuća stanovnika ima mogućnost izbora i reguliranja svojim statutom da li želi imati poglavarstvo. Evo, samo toliko ukratko. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima državni tajnik Palarić, zaključno.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Upravo je namjera Vlade bila da se ovaj zakon temeljito raspravi, zato smo ga i dali u prvo čitanje da se rasprave prijedlozi koje smo mi predložili, a tiče se ne kozmetike kako se to htjelo imputirati nego zapravo rada na ključnim pravcima razvoja lokalne samouprave u Vijeću Europe. Naime, hrvatska Vlada je u ovom dosadašnjem dijelu mandata puno učinila na razvoju lokalne samouprave. Ona je donijela nacionalni program rada za lokalnu samoupravu. Mi smo održali i regionalnu Ministarstvu konferenciju u Zagrebu, Hrvatska je bila domaćin. Izvanredno je primljena. Na Ministarskoj konferenciji u Budimpešti prije mjesec dana referat, izvještaj Hrvatske izvanredno je dobro primljen. Mi nemamo nikakvih primjedbi iz Vijeća Europe na kvalitetu naše lokalne samouprave, a ovim zakonskim izmjenama želimo poticati najbolju praksu podizanje kapaciteta lokalne samouprave i svakako proces decentralizacije provesti na način da napustimo monotipski oblik jedinica lokalne samouprave. Uvaženi zastupnici govorili su i o dijelu zakona koji nismo predložili promijeniti stoga ćemo mi za drugo čitanje sve to pažljivo proučiti i uzeti u obzir i vjerojatno najveći dio prijedloga uvažiti. Posebno ćemo razmotriti i odredbe u poglavarstvu u manjim jedinicama lokalne samouprave jer u tom smislu je i zakonski prijedlog Kluba zastupnika HSS-a koji je danas uvršten u dnevni red i pokušati ćemo naći najbolja rješenja jer razvoj lokalne samouprave time lokalne demokracije, a onda i demokracije uopće je svima nama velika briga. Hvala vam lijepa svima koji ste sudjelovali u raspravi i mi ćemo pažljivo proučiti fonogram i za drugo čitanje pripremiti još bolji tekst zakona.
Zahvaljujem državnom tajniku. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Glasanje će biti kada se steknu uvjeti.
Drugo, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi, prvo čitanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključite se. Možemo i glasovati odmah. Molim rezultat. 90 glasova za, 4 suzdržana i 6 protiv donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o genetski modificiranim organizmima, drugo čitanje P.Z.E. br. 212. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akata primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, članak 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za poljoprivredu i šumarstvo, Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo i Odbor za europske integracije. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik u Ministarstvu kulture. Izvolite, gospodin Antolović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo, Konačni prijedlog Zakona o genetski modificiranim organizmima izrađen je sukladno svim europskim standardima u tom području kao i na temelju svih danih primjedbi i prijedloga u prvom čitanju prigodom rasprave u Hrvatskom saboru. Dozvolite mi da samo podvučem nekoliko najvažnijih dijelova ovog zakonskog prijedloga osobito onih koji bi trebali na restriktivan način urediti ovo područje uvažavajući sve nepoznanice i rizike koje sa sobom nosi eventualna primjena genetski modificiranih organizama. Naime, i u javnoj raspravi do sada moglo se čuti prijedlozi da se najjednostavnije odredimo kao slobodna zemlja od genetski modificiranih organizama što bi dakako bila jedna deklaracija i volja da se odredimo prema upotrebi genetski modificiranih organizama. No međutim, time bi se samo deklarirala volja, ali ne bi postojali instrumenti koji bi učinkovito spriječili neodgovornu upotrebu genetski modificiranih organizama. Iz tog razloga ovaj zakon na jedan složen način uređuje ovo područje uvažavajući da se isprepliću ovdje tri najvažnija djelokruga, ali i djelokruzi nekih drugih ministarstava, pri tome poglavito mislim na područje zdravstva, na područje poljoprivrede i šumarstva i na područje zaštite prirode. Upravo iz tog razloga jedno je od najsloženijih pitanja prilikom izrade ovog zakona je bilo jasno razgraničiti nadležnost za provedbu ovog zakona. Naime da bi se provodio ovaj zakon i da bi se učinkovito nadziralo područje primjene genetski modificiranih organizama potrebno je imati stručne kadrove, potrebno je imati laboratorije i sve službe koje učinkovito mogu osigurati i nadzor i provedbu zakona. Iz tog razloga vi ćete vidjeti u članku 3. i 4. da smo postavili jedan vrlo složen i restriktivan način odlučivanja o upotrebi genetski modificiranih organizama pri kome bi ja to nazvao jednim sustavom veta, dakle svako tijelo sudjeluje u svakom postupku bez obzira na podijeljeni djelokrug i svako tijelo može zbog uvažavajući svoje stručne razloge blokirati bilo koje od dopuštenja predviđeno zakonom. Čak kada se bolje prouče odredbe zakona neki su rekli da se teško će se odlučiti podnositelj zahtjeva uopće podnijeti zahtjev, jer je procedura toliko složena da je malo vjerojatno da će uspješno završiti. Jedna od važnijih razlika u odnosu na postojeće odredbe Zakona o genetski modificiranim organizmima koje nalazimo u sada važećem Zakonu o zaštiti prirode je bitno drugačija, a to je način na koji se provodi postupak. Sadašnji Zakon o zaštiti prirode kaže da je taj postupak identičan upravnom postupku što znači da kad podnositelj zahtjeva za upotrebu GMO-a podnese zahtjev nadležnom tijelu, da tada nadležno tijelo treba dokazivati osnovanost ili neosnovanost toga zahtjeva. Ovaj konačni prijedlog zakona to uređuje na potpuno drugi način, dakle na teret dokaza je na strani podnositelja zahtjeva i on mora izraditi i procjene rizika i planove u slučaju nesreće i sve ostale stručne podloge i dokaze da upotreba genetski modificiranih organizama neće biti štetna. To je bitna razlika i u shvaćanju šutnje administracije, naime, u upravnom postupku kada administracija šuti smatra se da odobrava a u ovom slučaju ukoliko administracija šuti tada zahtjev nije odobren. Dozvolite da još podvučem jednu od vrlo važnih segmenata ovog Konačnog prijedloga a to je nadzor nad provedbom odredbi koji je također podijeljen prema djelokrugu i u koji je uveden i državni inspektorat u provedi inspekcijskog nadzora. Dakako da čim se podijeli ovako djelokrug da mora se postaviti i koordinativno tijelo i to je u ovom našem slučaju Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Također je promijenjena nadležnost u pogledu vođenja prekršajnog postupka. Do sada zakonom o zaštiti prirode prekršajni postupak provodi Ministarstvo kulture, odnosno Ministarstvo nadležno za zaštitu prirode što je u našem slučaju Ministarstvo kulture. Dakako da je to nelogično i da to naprosto je teško provedivo što smo vidjeli i u dosadašnjim primjerima dakako lošim kada smo imali probleme sa GMO kukuruzom i svim ostalim spornim situacijama da Ministarstvo kulture to ne može biti, pa je Konačnim prijedlogom zakona predviđeno da nadležnost preuzmu ponovno prekršajni sudovi. Još jedna važna komponenta u Konačnom prijedlogu zakona a to je osiguravanje javnosti u provedbi postupaka odobravanja upotrebe genetski modificiranih organizama. Naime, veliki broj odredbi posvećen je upravo obvezi javne osiguravanja javnog uvidu u svu dokumentaciju pa čak i provedbe javne rasprave u pojedinim situacijama sa zainteresiranim osobama. U određenim odredbama zakona vidjet ćete da su dane odredbe koje nas povezuju sa istim tijelima u Europskoj uniji, naime po pristupanju Republike Hrvatske u punopravno članstvo mi ćemo biti u obvezi da po svim postupcima i o svim odlukama koje donosimo temeljem ovog zakona obavještavamo odgovarajuće tijelo Europske unije i svih članica Europske unije. To samo znači da će i njihovi i oni imati mogućnost da reagiraju i da se očituju o potrebi izdavanja dopuštenja odnosno zabrane upotrebe pojedinih genetski modificiranih organizama. Čak i sama činjenica da je u nekoj zemalja Europske unije odobrena upotreba neće moći povući za sobom automatizmom upotrebu u Republici Hrvatskoj nego će se i u tom slučaju morati provoditi postupak ali će u tom slučaju postupak moći biti skraćen. I dozvolite da na kraju, da podvučem još onu odredbu koju smatram izrazito važnom i također različitom od dosadašnjeg zakonskog rješenja a to je pitanje odgovornosti za štetu. Naime, odgovornost za štetu po dosadašnjem zakonu je samo ukoliko dođe do namjerne upotrebe GMO-a što otežava postupak prilikom utvrđivanja odgovornosti jer treba dokazati namjeru. Naime, naš pristup u ovom konačnom prijedlogu je da odgovornost za štetu postoji i u jednom i u drugom slučaju, dakle i kod namjernog i kod nenamjernog uvođenja genetski modificiranih organizama u upotrebu ili u okoliš. To su najvažnije odrednice Zakona sa velikim brojem mjesta u kojem postoji mogućnost da se svaki postupak koji je čak i završio izdavanjem dopuštenja da se to dopuštenje stavi van snage bilo zbog novih informacija o tako genetski modificiranom organizmu, bilo iz nekih drugih razloga koje utvrdi bilo koje od nadležnih ministarstava. Evo, toliko za uvod a za vaša pitanja pokušat ćemo dati odgovore.
Hvala lijepa. Ispravak gospodin zastupnik Pero Kovačević izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodin državni tajnik je rekao da je prema sadašnjem načelu ZUP-a do sada bilo da šutnja administracije na podneseni zahtjev znači odobravanje zahtjeva. To nikada nije bilo prema Zakonu o općem upravnom postupku, niti je sadašnje načelo, dapače u takvim slučajevima se samo može podnijeti upravna tužba, upravnom sudu zbog šutnje administracije. A također je netočan navod da je novi postupak tako regulira pitanje uvoza genetski modificiranih organizama da će to otežati. Dapače, on će olakšati, najbolji je prijedlog bio kluba HSP-a vezano za to.
Hvala. Da li želi još netko od predlagatelja? Ne. Otvaram raspravu. Pri je gospodin u ime Kluba HSLS-a DC, LS-a gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Nema ga, gubi pravo. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Andrija Hebrang izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre, državni tajnici, dame i gospodo zastupnici. Kada god se govori o genetski modificiranim organizmima onda se izaziva široka javna polemika, jer se radi o području o kojem svi malo znamo. Dakle, genetski modificirani organizam je onaj kojem je izmijenjana struktura dezoxirbonukleinske kiseline što znači, osnovne kiseline koje određuje nasljedna svojstva, dakle zadiremo u nasljedna svojstva budućih generacija neke stanice. U Ovom slučaju radi se o izmjeni nasljednih svojstava na način da se ona poboljšaju da bi naši poljoprivredni proizvodi bili ljepši, da ne bi trebali puno pesticida i drugih kemikalija, da bi bili otporniji na vlagu prekomjernu ili na sušu. DA bi bili jeftiniji, da bi ih više proizveli. Naravno dio znanstvenika kaže da je to vrlo opasan pothvat jer da zadiranjem u genetsku strukturu možemo kod konzumenta izazvati čitav niz nepoželjnih posljedica, od alergije čak do prerane smrti, tu smo neki dan čuli na jednom odboru da se mogu sanjati kojekakve nakaze ako se jede takva hrana. Drugi dio znanstvenika to opovrgava i sada mi možemo upotrebljavati i jedne i druge argumente. Činjenica je da smo mi u medicini već odavno kapitulirali pred genetskim inženjeringom jer proizvodimo cjepiva i neke lijekove koji su dobiveni takvim genetskim inženjeringom i koji su apsolutno kvalitetniji od onih ranijih. NO, oprez i mudrost nameću nam da se u zakonodavnoj regulativi držimo odrednicama koje će svesti mogućnost nepoželjnog djelovanja na zdravlje čovjeka a pogotovo živog čovjeka na minimum, na najmanju moguću mjeru. I naša javnost je izrazito senzibilizirana na ovu temu, sjetimo se samo kada je jedan laboratorij u Osijeku dao krivi podatak o GMO objektima u nekih 11 ili 12 živežnih namirnica kakvu je to buru izazvalo u našoj javnosti. Na svu sreću pokazalo se da se radi o pogrešnim analizama. Zakonska regulativa je ta koja treba zaštititi jednu zemlju od najvećeg mogućeg rizika. Isto tako ta zakonska regulativa mora biti usklađena sa zakonodavnom regulativom zemalja Europske unije, dakle kao kandidati za Europsku uniju mi ne možemo praviti zakonodavstvo koje nije sukladno zakonima Europskih zemalja, odnosno svim dokumentima koji u svezi toga Europska unija izdala. Kod nas zakonska i zakonodavna regulativa kaskaju, zaostaju za Europskom unijom. I mi smo imali parcijalno riješen problem genetski modificiranih objekata u hrani u nekoliko zakona, i u nekoliko odluka, odnosno uredbi Vlade i u nekoliko pravilnika. Međutim, sve je to bilo nedostatno. I upravo je trebalo donijeti ovakav krovni zakon koji će popuniti sve postojeće praznine. I ovaj zakon to upravo čini i to na način sukladan rješenjima u Europskoj uniji. Dakle, radi se o zakonu sa cjelovitim rješenjima. Ovaj Zakon se odlučio, odnosno zakonodavac, predlagatelj se odlučio na višestruki sustav nadležnosti, što mnogi kritiziraju, ali mislim da je dobro i mi mislimo u Klubu HDZ-a da je to dobro rješenje, jer se radi o primjeni genetski modificiranih objekata u toliko različitih područja da jednostavno jedno ministarstvo to ne može pokriti. Zbog toga u ovom Zakonu stručne upravne i inspekcijske poslove obavlja nekoliko ministarstava. Za slučaj ograničene upotrebe proizvoda sa GMO objektima u zatvorenom sustavu ove stručne uprave i inspekcijske poslove odobravaju Ministarstvo za znanost. U slučaju namjernog unošenja GMO u okoliš Ministarstvo kulture, jer je odgovorno i za očuvanje okoliša. Ukoliko se radi o GMO u, dakle genetski modificiranim objektima u hrani, u lijekovima, u kozmetičkim proizvodima onda je to Ministarstvo zdravstva. Ako se pak radi o hrani za životinje o reprodukcijskom materijalu ili o lijekovima za životinje to je Ministarstvo nadležno za poljoprivredu. Dok označavanje proizvoda, što je silno važno ima u nadležnosti državni inspektorat. Posebno je važno osnovati kvalitetne laboratorije koji će kontrolirati koncentraciju GMO-a. Iz neugodnog iskustva koje sam spomenuo dobro se vidi što znači lažni alarm, a još je gore ako bi bili lažno negativni rezultati, dakle kada bi podcijenili koncentraciju GMO ili prisutnost GMO-a u nekoj hrani. Zato ovaj Zakon određuje da Ministarstvo zdravstva odredi stroge uvjete u obliku pravilnika i nadzire rad tih laboratorija i možemo reći nakon duljeg razdoblja uhodavanja naši laboratoriji neki od njih su spremni za ove važne zadatke i izazove. U ovakvo složenoj strukturi kao što ste čuli od predlagatelja, Ministarstvo zdravstva izabrano za koordinatora, što je također dobra odluka koja nije bila donesena u prvom čitanju, o kojoj se u međuvremenu dosta raspravljalo, vjerujem da je to dobro rješenje, jer ipak radi se na kraju o zaštiti zdravlja naših potrošača, odnosno naših stanovnika. Što sve ovaj Zakon regulira. Regulira sve ono što Europska unija traži od svojih članica i svojih budućih članica. A to je, prekogranični prijenos GMO-a, ograničena upotreba GMO-a, namjerno uvođenje GMO-a u okoliš, stavljanje na tržište proizvoda koji sadrže GMO, rukovanje i prijevoz i na kraju postupanje sa otpadnim materijalom koji sadrži GMO. Ono što jedan od razloga da se ovaj Zakon podrži je i to što su u zakon ugrađeni i mehanizmi, zaštitni mehanizmi u slučaju dolaženja i otkrivanja novih spoznaja. Naime, u ovom području su nove spoznaje gotovo svakodnevnica. I nove spoznaje se koriste više u ekonomskom ratu, nego li u znanstvenom. Jer GMO kao sadržaj živežne namirnice je važan, je vrlo važno oružje, vrlo važan argument u rukama uvoznika ili izvoznika nekih proizvoda. I da bi dobili tržište oni namjerno preuveličavaju ili namjerno umanjuju različite podatke o mogućnosti djelovanja GMO. Znanost će tu dati tek svoju posljednju riječ i to vjerojatno tek za više godina. Da li će biti u pravu oni koji kažu da je to štetno ili su u pravu oni koji kažu da u budućnosti bez GMO sadržaja nema opstanka čovječanstva, jer neće biti dosta hrane, to ćemo tek vidjeti. No, upravo ovaj Zakon ugrađuje i zaštitni mehanizam od bilo kojih stručnih ili znanstvenih spoznaja koje bi mogle negativno utjecati na svakodnevnu praksu, pa utvrđuje Vijeće za genetski modificirane organizme. To Vijeće je sastavljeno od vrhunskih stručnjaka različitih struka, imenuje ga Vlada na prijedlog resornih ministarstava, a rad ovog Vijeća je javan i kao što je rekao predlagatelj u članku 57. je definitivno zagarantirana javnog rada i Vijeće ima obvezu kao i dva odbora o kojima ću nešto reći, obvezu javnog priopćavanja svojih rezultata. Dakle, zakon je ugradio u sebe i javnost rada, što je vrlo važno i zato je bezrazložan strah simpatičnih predstavnika onih, one akcije zelenih neki dan koji su nam dijelile one talijanske zelene jabuke, za koje pretpostavljam da ipak ne sadrže GMO, makar su uvozne. Za utvrđivanje objektivnosti rada zakonodavac predviđa još i utvrđivanje dva odbora. To je Odbor za ograničenu upotrebu GMO-a, i Odbor za uvođenje GMO-a u okoliš. Jedan i drugi odbor se sastoji od stručnjaka različitih specijalnosti, dakle opet struka, a ne politika ili državna uprava drže nadzor nad novim spoznajama i nadzor nad informiranjem i obavještavanjem javnosti. U zakonu se predviđaju da će to biti stručnjaci iz oblasti mikrobiologije, genetike, medicine, biokemije, molekularne biologije, farmacije, poljoprivrede, veterine itd. Dakle, ovo vijeće za genetski modificirane organizme i ova dva odbora garantiraju praćenje stručnih i znanstvenih spoznaja i obavještavanje javnosti o svim promjenama što se toga tiče. Ja bih ovdje prije zaključka iznio i neke primjedbe koje smo sretali u javnosti ovih dana, a to je da su neke zemlje Europske unije proglasile slobodne zone od genetski modificiranih objekata. To naravno nije istina i to nije moguće, jer su članice Europske unije u kojoj su genetski modificirani objekti ne zabranjeni, nego strogo kontrolirani. I oni su strogo kontrolirani i preko ovog zakona, jer je ulaz GMO popraćen brojnim barijerama koje su ovdje detaljno opisane. A kao što znate označavanje strogo propisano sa uredbom Vlade koja je donešena još u ožujku prošle godine, po kojoj svaki GMO proizvod koji ima više od 0,9% sadržaja takvih objekata mora biti posebno označen, a kod sjemena je razina za obvezu označenosti 0,0%, dakle ni jedno sjemene ne može imati ništa od GMO sadržaja, a da to ne bude posebno označeno i upozoreno. U zemljama Europske unije postoje određene zone koje su deklarativno proglašene zonama slobodnim od GMO-a, deklarativno, a ne zakonodavno. I mi imamo takve zone, jer su neke županije, ja čak mislim 6 ili 7 njih, donijele takve deklarativne odluke, ali to nisu odluke na zakonskoj razini. Prema tome, u zemljama Europske unije nema slobodnih zona od GMO osim na ovakvoj jednoj deklarativnoj razini. A postoji čak jedan primjer jedne pokrajine u Austriji koja je zbog toga i na sudu u Strasbourgu jer je htjela i zakonodavno uvesti potpunu zabranu GMO objekata u hrani. Prema tome, takve primjedbe da bi ovaj zakon trebao zabraniti GMO u hrani ili da bi trebalo ići na neki referendum apsolutno nisu sukladne sa onim što je prihvatila Europa, a prihvatila je puno bolje i za nas sigurnije, … sigurnije zakone i zakonske propise, nego mnogi izvan Europe. Zaključno, mi smatramo u Klubu HDZ-a da treba podržati ovaj Zakon, jer omogućava strogu kontrolu nad GMO objektima, jer omogućava da Hrvatska i dalje ostaje ekološki čista zemlja sa strogim nadzorom nad ulazom ovakvih objekata. Uz napomenu da sam zakon i cijela zakonska regulativa sigurno nisu jedini koji mogu sačuvati naš okoliš da je prije svega potrebna dobra edukacija, objektivno prikazivanje situacije u medijima i neprestano praćenje znanstvenih spoznaja. Sa ovim napomenama mi podržavamo ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Uvaženi kolega doktor Hebrang je rekao kako podijeljena nadležnost u ovom području znači veću zaštitu. To je netočan navod zbog toga što podijeljena nadležnost u teoriji i praksi u pravu uvijek znači da se ne zna tko za što odgovara. Također je netočna ova varijanta da mi moramo to prihvatiti zato što su to stečevine Europske unije. Europska unija je ovdje podlegla pritiscima Sjedinjenih Američkih Država a Hrvatska bar ima sreće da odbije taj pritisak. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospođa Jagoda Martić. Izvolite!
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege! Malo koje pitanje je tako podijelilo javnost pa i stručnu javnost kao pitanje genski modificiranih organizama. Unošenje GMO-a u okoliš i prodaja namirnica od GMO-a rezultirala je mnogim raspravama u svijetu. Iako su pitanja za raspravu vrlo slična u prvom redu troškovi i koristi i pitanja zdravstvene ispravnosti rezultati rasprava se razlikuju od zemlje do zemlje. To je i razumljivo ako imao u vidu da su genski modificirani organizmi i sve ono što je vezano uz njih relativno novo područje pa samim tim nisu poznate moguće negativne posljedice koje GMO-i mogu predstavljati za biološku raznolikost. Tu prvenstveno mislim na činjenicu da je nedovoljno poznat mogući učinak GMO-a na ekološke sustave i vrste koje kroz svoje međuodnose čine živu mrežu na zemlji a isto tako nedovoljno je poznata i činjenica kakav učinak genetski modificirani organizmi mogu imati i na ljudsko zdravlje. Zbog svega toga upotreba i način korištenja GMO-a mora biti pod strogim nadzorom i kontrolom jer kad se ovakvi organizmi nađu u prirodi, znači izvan laboratorija gdje su i proizvedeni oni postaju nova neprirodna komponenta ekoloških sustava koja može utjecati na ukupnu biološku raznolikost. Nadalje, povjerenje potrošača u zdravstvenu ispravnost hrane u Europi a i kod nas znatno se smanjilo zbog niza afera vezanih uz hranu. Prisjetimo se samo kravljeg ludila ili dioksina u piletini. Navedene afere su nastale zbog ekonomskih interesa proizvođača hrane, nedovoljne ili krive informiranosti javnosti i neodgovornog ponašanja odgovornih Vladinih tijela. Prisjetimo se i onog slučaja od prije otprilike godinu dana, njega je spomenuo i gospodin Hebrang prije mene, kada se vrlo nespretno manipuliralo laboratorijskim nalazima po pitanju sadržaja GMO-a u nekim prehrambenim proizvodima u Hrvatskoj. Sve to za posljedicu ima veće nepovjerenje javnosti prema službenim informacijama. Zbog toga nije ni čudno da je na Svjetski dan zaštite potrošača ova godina proglašena Godinom GMO-a. Nadalje, uvriježeno je mišljenje u javnosti da su tradicionalne namirnice koje se jedu već tisućama godina zdravstveno ispravne. Navesti ću samo jedan primjer koji kazuje da to mišljenje baš i ne mora uvijek biti točno. Prilikom razvoja novih usjeva pomoću tradicionalnih metoda neke od postojećih karakteristika namirnica mogu se promijeniti a najčešće se nove biljke razvijene pomoću da tako kažem tradicionalnih uzgojnih tehnika ne istražuju dovoljno detaljno metodom procjene rizika. Ne istražuju se na primjer mogući negativni učinci novog proteina na zdravlje, tj. ne ispituje se njegova toksičnost ili alergogenost. Kod genetski modificiranih organizama upravo zbog svijesti o mogućim štetnim posljedicama koje mogu nastati njihovom primjenom uspostavljeni su posebni sustavi za detaljnije analiziranje, vrednovanje i provjeravanje GMO organizama i od njih dobivenih namirnica s obzirom na ljudsko zdravlje i okoliš. Područje genetski modificiranih organizama posebno je uređeno međunarodnim dokumentima i to Konvencijom o biološkoj raznolikosti i Protokolom o biološkoj sigurnosti koji je posebno usmjeren na ispitivanje modificiranih živih organizama u okoliš što može izazvati negativne i nesagledive posljedice po biološku raznolikost i ljudsko zdravlje ukoliko se prethodno kroz postupak procjene rizika ne razmotre mogući utjecaji i utvrde mjere sigurnosti. Protokol osigurava zemljama u koje se uvoze modificirani živi organizmi određeni … [[Govornik se ne razumije.]] zaštite i mogućnost da prije samog uvoza razmotre svaki slučaj i donesu razumnu i znanstveno utemeljenu odluku. Republika Hrvatska je potpisala i ratificirala oba ova međunarodna dokumente te se obvezala provoditi ih unutar svojih granica. Osim toga, ovi dokumenti su uzeti u obzir prilikom izrade zakona o genetski modificiranim organizmima čiji konačni prijedlog je predmet ove današnje rasprave. Ovim zakonom se želi urediti prekogranični prijenos, ograničena upotreba, proizvodnja i stavljanje na tržište genetski modificiranih organizama i proizvoda propisivanjem postupaka utvrđivanje stupnja opasnosti i rizika a također i mjera koje treba poduzeti u slučaju nekontroliranog širenja živih genetski modificiranih organizama u okoliš. Sve to sa ciljem da se spriječi ili na najmanju mjeru svede rizik za biološku raznolikost i ljudsko zdravlje. Sama problematika GMO-a zadire u nadležnost nekoliko ministarstava što u takvim slučajevima može izazvati zbrku u određivanju što je u čijoj nadležnosti i tko je za što odgovoran. Da se izbjegnu sve moguće nedoumice zakonodavac je člancima 3. i 4. jasno razgraničio nadležnosti za provedbu ovog zakona između nadležnih ministarstava. U članku 3. nadležnosti su još preciznije i detaljnije razrađene nego što je to bilo u prijedlogu zakona u prvom čitanju. Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi postaje središnje i koordinativno tijelo za obavljanje stručnih poslova u svezi s genetski modificiranim organizmima. To ministarstvo je ujedno ovlašteno da vodi jedinstveni upisnik GMO-a. Članak 5. stavak 4. nadopunjen je u odnosu na prvo čitanje jer se uz obveznu izradu procjene rizika traži izrada pripadajuće tehničke dokumentacije s obavijestima i planom nadzora nad učincima na okoliš. Moram reći da me veseli da je predlagatelj uvažio primjedbe koje smo mi iz Kluba SDP-a iznijeli prilikom prvog čitanja zakona pa eto to pokazuje kako ponekad Vlada ipak može uvažiti mišljenje oporbe i voljela bih da takvih primjera ima i više, pa je tako u članku 13. Vlada prihvatila sugestije iznesene prilikom rasprave kod prvog čitanja zakona i sukladno tim izmjenama Vlada je obavezna poduzeti mjere ograničenja ili zabrane uporabe GMO-a u slučaju nedostatka znanstvenih informacija i znanja o mogućim negativnim posljedicama na biološku raznolikost, okoliš ili zdravlje ljudi ili u slučaju ako postoje novi ili dodatni znanstveno utemeljeni podaci o tome da proizvod može izazvati opasnost za biološku raznolikost, okoliš ili zdravlje ljudi. Na taj način se nužna predostrožnost kada su u pitanju GMO-i diže na viši stupanj. Sigurno da je daleko veći rizik i opasnost za biološku raznolikost i zdravlje ljudi prilikom namjernog uvođenja GMO-a u okoliš od rizika koji je nastao ograničenom upotrebom GMO-a u zatvorenim sustavima. Zbog toga je predlagatelj Zakona posebnu pažnju posvetio namjernom uvođenju GMO-a u okoliš pa je člankom 27. predvidio mogućnost uvođenja GMO-a u okoliš samo na površinama koje će na prijedlog ovlaštenih tijela uredbom utvrditi Vlada Republike Hrvatske. Zaštićena područja i područja ekološke mreže, zatim područja namijenjena ekološkoj proizvodnji poljoprivrednih proizvodima i ekoloških oblicima turizma izuzeta su od bilo kakve primjene GMO-a. Kako bi se spriječilo širenje GMO-a na područjima na kojima nije dopušteno namjerno uvođenje GMO-a utvrđuju se zaštitne zone utjecaja. Na temelju ovog Zakona pristupiti će se izradi provedbenih propisa i njihovoj izradi treba pristupiti krajnje ozbiljno i odgovorno jer će se njima propisati detaljna procedura za dobivanje uvoznih dozvola, zatim ono što je za ovo područje itekako bitno, propisati će se sadržaj i opseg te, metodologija izrade procjene rizika, pravilnikom će se propisati detaljan sadržaj, prijava i način njenog podnošenja, zatim uvjeti za ograničenu upotrebu u laboratorijima itd.. Zakon propisuje i način postupanja sa otpadom nastalim upotrebom GMO-a što je regulirano člankom 54. podnositelj prijave ili osoba koja upotrebljava GMO dužna je uništiti nastali otpad na način da GMO više nije sposoban za reprodukciju ili prijenos genetskog materijala. Dobro je što se zbog praćenja stanja i razvoja na području koje pokriva problematika genetski modificiranih organizama te pružanja stručne pomoći osnivaju znanstveno stručno tijelo za provedbu zakona i to vijeće za GMO, Odbor za ograničenu upotrebu GMO-a i Odbor za uvođenje GMO u okoliš. Naravno da se tu postavlja pitanje kadrova, odnosno da li Hrvatska ima dovoljno stručnih ljudi koji će svojim znanjem i stručnošću omogućiti provođenje ovog Zakona na najbolji mogući način. Zbog toga je itekako važna edukacija i stručno usavršavanje i administrativnog osoblja i inspekcije kako bi sve službe bile osposobljene za izvršavanje svih onih zadaća koje su im namijenjene kada ovaj Zakon stupi na snagu. Vrlo važno je i obavješćivanje i educiranje šire javnosti o problematici genetski modificiranih organizama i to isključivo na znanstvenim i utemeljenim činjenicama. Jedino na taj način će se izgraditi povjerenje potrošača u odobravanje proizvoda od genetski modificiranih organizama i u ispravnost svih odluka koje donose nadležna tijela po pitanju GMO-a. Zbog toga je dobro što Zakon predviđa uključivanje javnosti u proces donošenja odluka. Hrvatska ima izvrsne uvjete za poljoprivrednu proizvodnju, međutim, manje od 75% raspoloživih oraničnih površina je iskorišteno. Budući da cijena transporta, plasmana, skladištenja i tržišna cijena proizvoda nisu usklađene, vrlo često se dogodi da proizvođaču nije ekonomski isplativo prodavati svoje proizvode te se u Hrvatskoj godišnje uništava oko 20% poljoprivrednih proizvoda. Poljoprivredna proizvodnja u Hrvatskoj je konvencionalna i nije konkurentna međunarodnoj industrijskoj proizvodnji konvencionalne i GM hrane. To su problemi koje treba rješavati i ova Vlada i sve buduće Vlade, trebamo učiniti sve da se uklone svi oni problemi koje našu poljoprivrednu proizvodnju čine nekonkurentnom u odnosu na velike proizvođače. Ako to postignemo onda nitko neće niti razmišljati o unošenju GMO-a u okoliš. Mi u SDP-u zalažemo se upravo za takav koncept, zalažemo se za očuvanje i unaprjeđenje onih komparativnih prednosti koje Hrvatska posjeduje u odnosu na neka druga područja. Ako imamo na umu iznimno biološku i krajobraznu raznolikost prostora Republike Hrvatske i uvažavajući visoku razinu očuvanosti prirodnih eko sustava zalažemo se prvenstveno za održavanje i jačanje imiđa Hrvatske kao zemlje vrlo očuvane prirode i zdravog okoliša. Ali isto tako smo svjesni činjenice da na današnjem stupnju razvoja čovječanstva i na današnjem stupnju razvoja tehnologija sad tu prvenstveno mislim na različite tehonologije u proizvodnji hrane a koje za cilj imaju u prvom redu postizanje kvantiteta ali i kvaliteta ne možemo se staviti pod stakleno zvono kako bi se izolirali od svega i tako izbjegli potencionalne opasnosti. Zbog toga ćemo mi iz Kluba SDP-a, glasati za Zakon o genetski modificiranim organizmima jer ćemo jedino strogom zakonskom regulativom upotrebu i promet GMO-a držati pod kontrolom i nadzorom i na taj način ćemo spriječiti moguće zlouporabe i malverzacije koje za posljedicu mogu imati velike štete i za okoliš i za ljudsko zdravlje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. Na redu je Klub IDS-a i gospodin, gospođa zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovane kolegice i kolege, štovani ministre, gospodo iz ministarstva. Klub IDS-a ne može podržati i neće podržati ovaj Konačni prijedlog zakona o genetski modificiranim organizmima. Prije svega što Istarska županija donijela odluku da na njezinom teritoriju neće biti genetski modificiranih organizama ali iz mog izlaganja ćete vidjeti koji su i ostali razlozi takvoj odluci. U razlozima donošnjima ovog Zakona jasno se kaže da se ovi organizmi nađu u prirodi izvan labolatorijskih uvjeta oni postaju nova, neprirodna komponenta ekoloških sustava koja na najčešće nepoznat način može utjecati na ukupnu biološku raznolikost. Nadalje, kaže se kako je Hrvatska prihvatila Konvenciju o biološkoj raznolikosti iz Ria, dakle preuzela je obavezu njenog očuvanja. Ipak ovim Zakonom široko se otvaraju vrata ulasku genetski modificiranih organizama na tržište i okoliš Republike Hrvatske. Time se defacto Hrvatska prvo odustaje od održivog razvoja, drugo, svoje građane stavlja u poziciju pokusnih kunića globalnih korporacija. Treće, umanjuje sposobnost nacije da se samostalno prehrani. Četvrto svoje poljoprivredne proizvođače lišava mogućnost da iskoriste rastuću potražnju u svijetu za zdravom hranom a izlaže opasnosti da još se lošije posluje. Peto svoje poljoprivredne proizvođače ostavlja ne zastičene bez mogućnosti obeštećenja za neželjenu kontaminaciju njihove zemlje i kultura od genetski modificiranih organizama. Šesto umanjuje demokratska prava svojih građana jer im odriče pravo slobodnog izbora, odnosno mogućnost da kažu ne genetski modificiranim organizmima u svojoj zemlji. Prije nego obrazložim sve ove tvrdnje, postaviti ću svima nama, saborskim zastupnicima jedno pitanje zašto Hrvatska otvara vrata GMO-u, koji je naš ineteres u tome? Da li smo iscrpili sve mogućnosti klasične poljoprivrede pa nam GMO treba da ne bi zavladala glad? Svi znamo da to nije razlog! Da neobrađenih površina ima na sve strane. Zašto onda izlažemo se riziku i svoje stanovništvo i svoj okoliš? Zbog regulative Europske unije. Pa niti to ne može biti razlog! Jer se već 100 europskih regija i tri tisuće i 500 subregija proglasilo zonama slobodnim od genetski modificiranih organizama. I oni čine sve veći pritisak na Europsku uniju i na njezinu administraciju za novim zakonima koja će ta područja zaštiti od kontaminacije GMO-a. Želimo li profitirati na GMO-ima? To je pak iluzija. Profit od GMO-a rezerviran je za globalne korporacije a posljedice za lokalne proizvođače i lokalno stanovništvo u pravilu su negativne i sve teže. Kako vrijeme primjene GMO-a duže traje raspitajte se što se dogodilo sa poljoprivredom u Argentini. No da se vratim na obrazloženja. Zašto otvaranjem vrata GMO-a Hrvatska defacto odustaje od održivog razvoja. Jedno od osnovnih načela održivog razvoja je načelo predostrožnosti a ono od nas traži da odustanemo od pothvata za koje nismo sigurni da neće imati negativne posljedice na okoliš. U ovom zakonu se ne negiraju rizici i konstatira se da rizici postoje. DA mogu biti veliki i da su nepoznate sve moguće negativne posljedice. Pa ipak se otvara mogućnost korištenja GMO-a. Drugi bitan princip održivosti je da zagađivač moga plaćati. Zakon predviđa kazne samo za nedopuštene radnje sa GMO-ima ako korisnicima sva dopuštenja a šteta ipak nastane što onda sa proizvođačima hrane na tradicionalan način. Po tome nikome ništa. Može se čak dogoditi ono što je postalo predmetom sudskih sporova Kanade i Amerike da korporacija vlasnik nad patentiranim Genetski modificiranim organizmima sudski traži od poljoprivrednih proizvođača koji su kontaminirani GMO imaju naravno susjedne parcele i od njih se traži da plati pravo na korištenje Genetskih modificirani organizama koje su došle na njihovu poljoprivrednu kulturu a koje oni u stvari nisu nikada niti htjeli. Zašto će uvođenje GMo-a u Hrvatsku njene građane pretvoriti u pokusne kuniće globalnih korporacija. Bio tehnološke korporacije koje patentiraju GMO-e rade to, to nije tajna zbog profita i ovladavanja tržišta hrane. U bio tehnološka istraživanja te velike korporacije ulažu velike novce ali u aspekt bio sigurnosti one ne ulažu niti jedan posto od ukupnog novca za istraživanja. Ovo vrijedi i za Europsku uniju i sa Sjedinjene Američke Države. Negativne posljedice višegodišnje komercijalne uporabe GMO-a otkrivaju se praktički svakodnevno. Ali se teško probijaju u javnost zbog snažnog pravnog aparata kojim bio tehnološke korporacije sprečavaju pa i zastrašuju one koji se usude objaviti istinite podatke. Zato je sve raširenije mišljenje da je puštanje u okoliš i uprava GMO-a najveći globalni eksperiment nad ljudima. Predmetni zakon identificirao je ovaj rizik ali dopušta da se građani Hrvatski pridruže armiji pokusnih kunića svijeta. Ja vama zastupnicima predlažem da idete na Internet i svi može vidjeti GMO katastrofe na toj listi. Lista se zove GMO katastrofa 2002.dok. Pa ćete vidjeti kako su te katastrofe u svijetu obilježene. Zašto će uvođenje GMO-a umanjiti sposobnost Hrvatske da se samostalno prehrani. Prvo bio tehnološke korporacije žive od naknada za korištenje njihove tehnologije. Što više korisnika to je naravno njima veći prihod. Korištenje tehnologije se regulira ugovorom koji osim naknade za tehnologiju traži da se pristane i na to primjer je to Monsanta u slučaju GMO pamuka, znači da poljoprivrednik ne smije koristiti vlastito sačuvano sjeme. Da poljoprivrednik nikome ne smije dati sačuvano sjeme ako prethodno navedeno ne poštuje mora platiti 120 veću vrijednost naknade za tehnologiju plus sudske troškove. To je dotičnoj Monstanto korporaciji. Postavlja se pitanje zašto bismo ulazili u ovakvu vrstu ovisnosti o stranim korporacijama. Pored naših tradicionalnih kultura i poljoprivrednih tehnika. Zbog veće zarade. Sva iskustva govore suprotno. Korištenje GMO-a znači još čvršće vezivanja za mono-kulturnu poljoprivredu. Ogromna prostranstva pod jednom kulturom, a mali poljoprivrednici nestaju. To jeste odlaze u gradove. Moderna mono-kulturna poljoprivreda predstavlja jedan od najvećih problema globalnog održivog razvoja. Ona je ogromni potrošač vode, ona uništava tlo i uzrokuje eroziju. Ona je velik zagađivač tla vode i zraka. Ona je odgovorna za 25% CO2 emisija, 60% emisija metana, i 80% emisija dušičnog oksida. Što su sve moćni izađivači efekta staklenika. K tome ona zahtijeva 6 do 10 puta više energije od tradicionalnih održivih poljoprivrednih tehnika. A kraj ere fosilnih goriva se ubrzo primiče. Znanstvenici sve više uviđaju da tradicionalne poljoprivredne metode imaju veće izglede da prehrane svijet u uvjetima klimatskih promjena nego intenzivne poljoprivredne metode GMO. Zašto baš sada se moramo onda orijentirati na GMO. Zašto će uvođenje GMO-a u Hrvatsku poljoprivredu proizvođače lišiti mogućnosti da iskoriste rastuću potražnju u svijetu za zdravom hranom, i izložiti se novim ekonomskim problemima. Na područjima gdje se odobri sijanje GMO kultura prestaju uvjeti za organsku proizvodnju tih isti kultura. Raznošenje polenog praha vjetrom ili na druge načine nemoguće je spriječiti, pa bi svaka detaljnija kontrola nekada organske kontrole otkrila njenu GMO kontaminaciju. S druge strane čak i Velika Britanija koja je naklonjena bio tehnološkim korporacijama za razliku od ostatka eurospske unije mora voditi računa o zahtjevima svoga konzorcijima trgovaca koji okuplja negdje oko 90% trgovina i koji upozoravaju Vladu da GMO hrana ne prolazi na tržištu. Oni koji se bave promidžbom GMO kultura tvrde da one traže manje pesticida i daju veće prenose pa onda i zaradu. Mnogo je gorskih iskustava pokazalo da to nije tako, ali istraživanje koje je proveo DNG za poljoprivredu Europske komisije koji kaže. Provedene studije ne pružaju dokaze o profitabilnosti GMO kultura na razini farme. Zašto izlažemo svoje poljoprivrednike novim razočaranjima. Zašto naša poljoprivreda i naš turizam ne bi poentirali na činjenici da kod nas GMO nije prisutan ni u okolišu ni u trgovinama. Zašto ovaj zakon ne štiti hrvatske poljoprivredne proizvođače. Koji ostaju bez mogućnosti da budu obeštećeni za neželjenu kontaminaciju njihove zemlje i kultura od GMO-a. Pravilo WTO-a da se mora dopustiti sve ono što nema znanstvenih dokaza da je štetno u oštroj je suprotnosti sa principom zagađivača koji mora plaćati. Teret dokazivanja da je nešto štetno svaljuje se na oštećenog a ne na onoga koji štetu izaziva. Tako bi poljoprivredni proizvođači čije su kulture kontaminirane sa GMO-ima ili ljudi koji zbog uporabe GMO-a imaju problema sa zdravljem ili država kada uoči da se u nekim eko sustavima nastupili poremećaji trebali bi platiti istraživanje a u stvari trpe štetu od GMO-a. Ne traži se da isporučitelj garantira kontrolu i neškodljivost svoje genetski modificirane kulture, koja bi uključivala obavezu na naknadu šteta svima onima koji su bili pogođeni posljedicama netočno deklariranih svojstava GMO-a i nedostatnih ispitivanja i posljedica primjene GMO-a na zdravlje ljudi i životinja i na okoliš. Zašto se ovim zakonom umanjuju isto tako demokratska prava građana Hrvatske? Uvođenje GMO-a u Hrvatsku na mnoga načina će odrediti buduću kvalitetu življenja svakog njezinog stanovnika osobito poljoprivrednih proizvođača. Može se reći da je to važna odluka sa aspekta nacionalne sigurnosti, prehrambene neovisnosti, stanja zdravlja stanovništva i stanja okoliša. Međutim ovo odlučivanje o uvođenju GMO-a preneseno je na nekoliko nadležnih tijela. Ne sumnjajući u stručnost i dobronamjernost nadležnih tijela ovdje se radi o temi o kojoj građani Hrvatske, jedinice lokalne samouprave i regije moraju imati pravo se izjasniti za ili protiv GMO-a. Na žalost ovaj zakon njima pruža tu mogućnost. Zahtjev IDS-a je svakako ne dopustiti unos GMO-a u okoliš Hrvatske pod bilo kojim uvjetima. Ne dopustiti da prehrambeni proizvodi koji sadrže GMO bez jasno vidljivog obilježavanja dospiju u naše trgovine. Dopustiti proglašavanje županija i jedinica lokalne samouprave slobodnim od GMO-a, rigorozne kazne za prekršitelje koji će obuhvatiti i naknadu šteta svim subjektima koje su nastale kao posljedica nemara, nezakonitog ili neodgovornog postupanja sa GMO-om. Ja sam danas išla isto na Internet da vidim što misle građani, i anketa koja je sprovedena vodi li Hrvatska dovoljno računa o GMO-u. DA, je 10,83%, NE je 89,17%. Zato Klub IDS-a ne može nikako podržati ovaj Konačni prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HNS-a PGS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predsjednici Vlade, kolegice i kolege. Ja ću biti znatno kraći nego kolege koji su govorili prije mene, jer mislim da nema potrebe se ponavljati. Slažem se sa puno onoga što je rekla kolegica Martić, gospodin Hebrang. Kao znanstvenik pomalo bi rekao dijametralno suprotno razmišljam u odnosu na ono što je kolegica Pešić-Bukovac rekla. Ali mislim da je dobro ipak ovdje upozoriti na neke činjenice. Prije svega bih želio reći da kao član Odbora za europske integracije složio sam se da je ovime u biti korektno usuglašen naš zakon sa zakonodavstvom Europske unije, ali sam isto tako upozorio već na toj sjednici da između prvog i drugog čitanja ovoga zakona, već je Vijeće Europe donijelo niz novih dokumenata u svezi ove materije. Prema tome iz toga vidimo koliko je to dinamično jedno područje, iz toga vidimo i što nam je činiti. Naime, ja ću samo upozoriti na Rezoluciju 1419 o genetski modificiranim organizmima koje je Vijeće Europe donijelo u siječnju mjesecu, krajem siječnja mjeseca ove godine. I iz te Rezolucije ću navesti nekoliko podataka. Ono što bih međutim želio prije toga učiniti je zahvaliti se stručnim službama Sabora koje su me poslušale i na moju zamolbu u biti i umnožile ove dokumente Vijeća Europe, uputili ih članovima Odbora za europske integracije. Nadam se da su i članovi Vlade također dobili, Rezoluciju i samo izvješće jer mislim da oni trebaju služiti svima nama kao obrazac kako treba ubuduće raditi. Ono što je mene ugodno iznenadilo glede tog dokumenta Vijeće Europe je činjenica da samo izvješće je popraćeno sa 123 znanstvene i stručne reference. Dakle svaki argument objektivno je i točno obrazložen, to više liči na jedan pregledni članak u kvalitetnom znanstvenom časopisu, nego li politički dokument. Ali tako se radi onda kada je Europa nesigurna, kada treba nešto posložiti na korektan način. Ukratko. U tim dokumentima, najrecentnijim dokumentima Parlamentarne skupštine Vijeća Europe nastoji se u biti izmiriti pravo na slobodan izbor potrošača s jedne strane, pa se inzistira sad više ne samo na obilježavanju proizvoda već i cijelog procesa proizvodnje GMO proizvoda. A s druge strane nastoji se omogućiti i jasno pravo na slobodan izbor proizvođača GMO-a uz ispunjavanje svih preduvjeta o kojima smo malo prije slušali jasno od predstavnika Vlade. Međutim glavna se rasprava na Plenarnoj sjednici Parlamentarne skupštine vodila oko 4 parametra u svezi GMO. To su ekološki parametri, to su ekonomski parametri, to su društveni parametri i etički parametri. Pa možda u najkraćim crtama samo par riječi o jednim, drugim, trećim i četvrtima. Glede zaštite okoliša posebno se i stalno apostrofira nepoznanica u svezi mogućeg horizontalnog transfera gena i na taj način nastoji se upozoriti na moguće dugoročne posljedice na biološku raznolikost. To je ipak nepoznanica bez obzira što je tu malo prostora, kao znanstvenik to mislim mogu kompetentno reći, ali ipak oprez postoji i treba postojati i još uvijek ima tu prostora i razloga da sumnjamo u ono što se može dogoditi. Proizvedemo transgeničnu životinju, tko kaže da ona neće biti osjetljivija, prijemljivija na bolesti, tko kaže da neće zonozeta moći ugroziti čovjeka u većem opsegu no danas. Tko kaže da alergije o kojima je govorio gospodin Hebrang neće jasno doći do izražaja sutra kod primjene novih vrsta, ako i kod ovih 60-tak koje komercijalno danas koristimo, nije slučaj, to može sutra postati slučajem. Infekcije sa genetički modificiranim mikroorganizmima, uvijek postoji mogućnost bez obzira što mi znanstvenici znamo s njima raditi. Ali da li ćemo uvijek i u svakoj situaciji moći kontrolirati i njihovo širenje veliki je znak, pod velikim je znakom pitanja. Dalje. Vrlo su zanimljive bile i rasprave oko najnovijih ekonomskih parametara, da li će GMO riješiti pitanje gladi u svijetu. Odgovor je na Vijeću Europe prije mjesec i pol dana bio jasan, ne, ne i ne. Zašto ne? Zato što se smatra da će jasno patentna prava, propisi u svezi intelektualnog vlasništva, proizvođački i trgovački monopoli samo stvoriti dodatni jaz između bogatih i siromašnih. Prema tome nije uopće više sporno da se glad na taj način neće eliminirati bez velike volje onih koji proizvode takvu hranu i takve proizvode i koji su tehnološki jasno u situaciji da sve drže u svojim rukama. Dapače, rečeno je vrlo otvoreno na toj sjednici Vijeća Europe da već danas Europske unija može potpuno zatvoriti svoje tržište za takve proizvode iz zemalja "Trećeg svijeta", iz nerazvijenih zemalja. Zašto? Zato što ne udovoljava uvjete u kojima treba uzgajati takve proizvode. Evo uvjete mi sad unosimo u zakone. Oni to sigurno ne mogu ispuniti. Blokirati se može u svakom trenutku uvoz hrane iz tih zemalja i jasno dovesti ih u još goru ekonomsku situaciju. Konačno otvaraju se i brojna etička pitanja. Da li smijemo, prije svega zbog ekonomske koristi proizvoditi transgenične životinje? Mi kod tih životinja narušavamo prirodne metaboličke procese, ubrzavamo i mijenjamo mehanizam rasta, izazivamo brojne druge promjene u tih životinja. Da li je to kolegice i kolege etično? Narušavamo dakako i njihovo zdravlje kroz sve te manipulacije. Meni je žao da danas nije ovdje bio prisutan nitko da govori ispred Odbora za poljoprivredu i šumarstvo jer ja mislim da su oni zaista proveli jednu vrlo kvalitetnu raspravu, da su brojni zaključci i prijedlozi sa tog odbora trebali ovdje biti predmetom naše rasprave. Ja bih samo izdvojio jedan detalj koji oni traže, oni traže da se eventualno vidi i raspravi danas da li da se ide i na treće čitanje ovoga zakona. Ja osobno mislim ne. Ja smatram da ovaj zakon mora biti u trajnom čitanju. U trajnom čitanju. Smatram da i mi moramo preuzeti svoj dio odgovornosti, smatram da bi naši odbori svi nadležni odbori sa stručnjacima iz svih ministarstava koji su ovdje prisutni, sa vijećima i odborima koje formiramo ovim zakonom morali barem jednom godišnje se naći, sjesti i dogovoriti da li idemo u nove izmjene i dopune ovoga zakona. Dakle trajno čitanje u ovom smislu je jedino rješenje. Predinamično je područje. Vidimo da između dva čitanja dolaze rezolucije Vijeća Europe koje već su išle prema Europskoj uniji i oni će početi u svojem parlamentu vrlo uskoro mijenjati svoje zakone, a mi smo se tobože adaptirali. Nismo. Jer će oni za dva mjeseca promijeniti svoje zakone temeljem tih preporuka. Zato molim vas lijepo kolegice i kolege odradimo i mi svoj dio obveza, neka nam ne bude teško ovaj zakon vraćati, vidimo da neke zakone vraćamo i po nekoliko puta zbog tehničkih propusta. Ovdje tih propusta ne smije biti, ovdje ne smijemo se dovesti u situaciju da napravimo jednu veliku štetu koja je potencijalno moguća. Ovdje pokušajmo međutim s druge strane i benevolentno gledati na ovo područje. Ako nam ova tehnologija može donijeti dobra, iskoristimo to dobro. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HSP-a gospodin zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz hrvatske Vlade. Odmah da na samom početku budemo jasni, Klub zastupnika HSP-a neće glasati za ovaj zakon i smatramo da ga treba povući iz procedure i da se treba … [[Ne razumije se.]] na ovakav način sa zakonskim rješenjima o GMO-u. Dakle HSP je svoj Zakon o zabrani GMO-a podnio u proceduru bio još u travnju 2002. U tom zakonu čiju su nam hitnu proceduru tada bili poduprijeli brojni zastupnici iz praktično svih saborskih stranaka od HDZ-a do SDP-a preko HSS-a i HSLS-a, tražili smo da se Hrvatska trajno ogradi od unošenja GMO-a osim u vrlo jasnim okolnostima, a to su situacija kada se koriste lijekovi ili medicinski preparati temeljeni na genetski modificiranim organizmima gdje je pacijent kao i liječnik svjestan svih eventualno nus pojava i ograđuje se od svega što taj organizam može učiniti, dakle pacijent sam prihvaća rizik i drugo je, znanstvena istraživanja na ovom području gdje je znanstvenik također svjestan rizika koji preuzima baveći se ili razvijajući takve materijale, odnosno genetski modificirane organizme i koji je također odgovoran za njihovo korištenje i uništavanje. Sve drugo po nama u Hrvatskoj nije trebalo biti dopušteno. Zašto? U prvom redu iz niza slučajeva koji su pokazali štetnost unošenja GMO-a u okoliš u zemljama koje su sa time eksperimentirale, a s druge strane, a to je daleko važnije, zato što Hrvatska na taj način gubi jedinstvenu povijesnu šansu da postane proizvođač ekološki zdrave hrane, odnosno da se jasno u Europi deklarira kao zemlja slobodna od genetski modificiranih organizama, dakle kao GMO free country. Kristalno je jasno da mi Europi i WTO-u ne možemo parirati sa klasičnom poljoprivredom niti sa poljoprivredom temeljenom na GMO-u. Tu služimo isključivo kao pokusni kunić i kao tržište za proizvođače GMO sjemena, GMO organizama i svih popratnih herbicida i pesticida koji se posebno razvijaju za te nove biljke, a s druge strane kao tržište za velike proizvođače hrane temeljene na GMO komponentama i to je jedina svrha zapravo dame i gospodo ovog zakona. Dakle jedina svrha ovog zakona jest legalizirati unos GMO organizama i proizvoda u Hrvatsku, odnosno legalizirati pravo stranih korporacija koje proizvode GMO da zarađuju na teret građana Republike Hrvatske. To je jedina svrha ovog zakona. Mi smo tada taj naš zakon dali u proceduru, on je doživio dva čitanja. U drugom čitanju Vlada ga je odbila, odlučila je napraviti svoj zakon koji je zapravo bio kopija našeg s tom razlikom što se Vlada te 2002. odlučila ne za trajnu zabranu kao što je to predlagao HSP nego za privremenu zabranu. Možda je riječ o igri riječi, ali ne vidim potrebe da se ide dalje od toga. Ja ovdje podsjećam na činjenicu da Hrvatska može u poljoprivredi uspjeti samo ako je GMO free country. Ako to nismo, ovakvim zakonom to definitivno nećemo postati. Dakle tu se govori o ograničenom unošenju GMO-a u prostor, o rizicima itd. Kristalno je jasno. Primijeni li se ovaj zakon, za deset godina on Hrvatskoj više uopće neće biti potreban jer ćemo do te mjere kontaminirati Hrvatsku sa GMO-om da nam nikakva zakonska regulativa o ograničenom unosu više neće trebati. GMO će biti notorna činjenica. Dakle to se vidi iz nekoliko članaka ovog zakona. Kao prvo tu je pet različitih državnih uprava nadležno za poslove nadzora i za odobravanje korištenja GMO-a. Mi smo u našem zakonu bili vrlo jasni. Jedan problem, jedan zakon i jedna nadležnost. Ovdje je međutim to razbijeno na središnja tijela državne uprave za poslove znanosti, na središnje tijelo državne uprave za poslove zaštite prirode, na isto tako središnje tijelo za poslove zdravstva pa onda na tijela državne uprave za poslove poljoprivrede, ribarstva i veterinarstva pa onda na Državni inspektorat. Dakle svi nadležni, nitko odgovoran. Također, a to je doista vrhunac apsurda je to da u svim člancima koji govore o riziku to je članak 16., članak 28. i članak 42. procjenu rizika radi onaj u čijim rukama je profit. Kristalno je jasno da će taj učiniti sve da procjena rizika bude idealna, odnosno da rizika gotovo i nema. Pazite sa ovakvim zakonom se nije za igrati. Također članak 24. govori o tome da se može naravno i naknadno doći do nekih spoznaja o štetnosti nekih proizvoda. Samo znate što dame i gospodo, naknadna spoznaja znači zapravo naknadna pamet ali stara šteta. Šteta je već počinjena i ona se ne može popraviti. I tu je naravno čuveni članak 27. koji govori o tome da je GMO dopušten uvoditi u okoliš samo na površinama koje će dobiti suglasnost a da se inače predviđaju posebne zaštitne zone uticaja itd. itd. itd. Pazite to su očito pisali oni koji se ne razumiju u biologiju, jer širenje peluda ubrzava širenje GMO-a. Gotovo je nemoguće na ovakav način regulirati ovaj problem i mi smatramo da ovaj Zakon sa ovakvim odredbama naprosto ide u posve krivom smjeru i da ga mi sa amandmanima ne možemo popraviti. Ako je neki genetski modificirani usjev potencijalno opasan za zdravlje čovjeka ili životinje, ako ugrožava okoliš i biološku raznolikost, ako ne posjeduje posebnu gospodarsku prednost jer mora koristiti posebne za njega dizajnirane herbicide i sekticide i fungicide, ako ima otežani plasman na tržištu koji su razlozi da mi inzistiramo da se baš taj i takav proizvod kod nas mora upotrebljavati. Čovjek se mora zapitati jesu li iza svega toga novci. I to je ono što se obično ljudi koji se bave zaštitom okoliša pitaju u brojnim takvim situacijama. Dakle, mi smatramo da je ovakav Zakon jednostavno loš, da ovaj Zakon ne osigurava Hrvatskoj zaštitu od štete koja nastaje unošenjem GMO-a u okoliš da ne osigurava niti predviđa naknadu štete koja nastaje od uporabe ili samog provoza GMO-a u svrhu korištenja u trgovinama. I također smatramo da ovakav Zakon ne omogućava proglašavanje pojedinih dijelova Hrvatske pa i čitave zemlje za GMO free country a to je prvenstveni nacionalni interes. Ponavljam, Hrvatska može postići maksimum u poljoprivrednoj proizvodnji, može postići maksimum u iznosu samo i samo onda ako zarađuje od svog očuvanog okoliša, ako zarađuje od svog imiđa čiste zemlje, zemlje slobodne od genetski modificiranih organizama. Ovdje se takva vizija Hrvatske razbija u prah i pepeo. Ja vam ovdje neću govoriti dalje o primjerima koji se mogu naći u svjetskoj literaturi o štetnosti GMO-a i o besmislenosti usmjeravanja Hrvatske u tom smjeru, neću raspravu ridikulizirati kao što je bilo primjera u tisku o nekakvim teškim snovima ili o tome da će nam narasti rogovi ili škrge ili šta ti ja znam što. Ali jedino što želim jest to da oni koji pišu ovakav Zakon i koji se za njega zalažu i oni koji za njega glasuju kad-tad progledaju i shvate što su sa ovakvim Zakonom učinili Hrvatskoj. Dakle, iz svih tih razloa HSP neće glasati za ovakav Zakon i smatramo da ga treba povući iz procedure. Hvala.
Hvala lijepa. U 18,06 je prošlo vrijeme za prijavu za raspravu od 10 minuta. U ime Kluba HSS-a, gospodin zastupnik Božidar Pankretić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade, cijenjena gospodo i gospodo zastupnici. Pa evo, dozvolite nekoliko riječi u ime Kluba, cijenim ovo što je rekao prethodni kolega Dorić vezano uz Klub pa ću možda sutra iskoristiti priliku da u ime odbora jer smo imali vrlo opširnu raspravu kažem još nekoliko rečenica pojedinačno a sada u ime Kluba. Rizici koje nosi biotehnologija nisu još do kraja u znanosti verificirani niti su poznate moguće negativne posljedice koje mogu od GMO-a nastati kako u okolišu tako i za zdravlje ljudi. U razlozima zbog kojih se ovaj Zakon donosi nigdje nije navedena njegova gospodarska korist, odnosno upitno je da li su analize sa konkretnim podacima o gospodarskoj koristi isplativosti uopće napravljene. Naime, u slučaju društveno ekonomskih i po okoliš negativnih posljedica usljed puštanja GMO-a u okoliš više gospodarska isplativost i sama naknada štete u tome slučaju nije ni važno. Zato se prije treba zapitati, tko može nadoknaditi štetu nastalu uporabom i puštanjem GMO-a u prirodu? Da li se i sa kojim stupnjem sigurnosti može procijeniti rizik namjernog stavljanja GMO-a u prirodu? Da li imamo osigurane kadrove, institucije koje su tehnološki i financijski osposobljene za provedbu ovog Zakona? Te što ako kod nekih zakona provedbeni propisi ne budu doneseni ne samo u zakonskom roku nego nažalost godinama? Kakvi će biti utjecaj na mnoge proizvodnje u nas za koje imamo sve predispozicije i osigurano tržište te kakvi će biti efekti, ne samo gospodarski, socijalni, zdravstveni već ukupno društveni u ovom pogledu. Iz svega toga kada sagledamo samo od sebe nameće se pitanje ko je ko ima interes za donašanje ovog Zakona naročito u kontekstu svega ovoga što smo čuli vezano uz europske direktive pa na kraju i za naš položaj vezano uz Europsku uniju. Da li je moguće da ne znamo iskoristiti čistu i kvalitetnu plodnu zemlju, prirodu, pogodnu klimu, biološku raznolikost već to želimo dovesti u pitanje ili ne daj Bože uništiti. Oni koji to nemaju traže načina da genetskim manipuliranjem osvoje tržište a mi koji u startu imamo sve mogućnosti za proizvodnju zdrave hrane koju tržište traži želimo postati njihovo tržište. Razvijene i bogate zemlje zakonski štite građane od mnogih šteta za njihovo zdravlje. Hrvatska se već izjasnila da podržava samo organsku proizvodnju i taj stav se nipošto ne smije mijenjati. Naime, organska i genetski modificirana poljoprivreda mogu slobodno reći dva su gotovo suprostavljena pojma. Komercijalizacijom GMO-a nekoliko zapadnih korporacija moglo bi kontrolirati cjelokupno domaće tržište sjemena, time se GMO upliće u sigurnost proizvodnje hrane na nacionalnoj razni. Treba donijeti zakon o GMO-u kojim će se onemogućiti uvoz i sijanje genetički modificiranog sjemena te tako zaštiti okoliš u RH te organsku i tradicionalnu poljoprivredu. U svakom slučaju sva sredstva treba uložiti u ogransku, ekološku poljoprivredu. Dužni smo našim poljoprivrednicima osigurati da mogu raditi i zaraditi tamo gdje su se rodili, gdje žele živjeti i da ako tome se nitko ne protivi niti Europska unija. A to nećemo moći ako pustimo GMO u prirodu jer će tada na ovom području zarađivati multinacionalne kompanije. U Hrvatskoj je predviđeno povećanje površina pod ekološkom poljoprivredom ukupno na 10% obradivih površina odnosno do 2010. godine, gotovo 120 tisuća hektara za ekološku proizvodnju. Tome se posvetimo, svom mudrošću, znanjem, strukom, financijski, pripremimo sve potrebno da takve projekte iskoristimo europske fondove, neka cijela Hrvatska postane zaštićena zona i postane broj 1. u eko proizvodnji. Naši nacionalni trgovački lanci spremni su uložiti u reklamu i napraviti posebne odjele za naše domaće ekološke proizvode, no traži da ih se kontinuirano opskrbljuje tijekom cijele godine što nažalost u ovim uvjetima naši eko proizvođači nisu u mogućnosti. Smijemo li ignorirati određenje 6 i 7 županija da žele biti slobodne od GMO-a u svakom pogledu. Mislim da ljudi imaju pravo o tome odlučivati i taj glas se mora čuti. U raspravi o Prijedlogu zakona 2. prosinca 2004. gotovo su svi govornici isticali da GMO treba biti pod strogim nadzorom i kontrolom a to se može jedino ako se zabrani GMO, osim dakako ovdje je već bilo riječi u znanstvenim istraživanjima i pod strogom kontrolom. Kada se GMO pusti u prirodu nema više strogog nadzora i kontrole, čuli smo sve što se može dogoditi. Poljoprivredno zemljište koje je godinama bilo neobrađeno odmah je spremno za ekološku proizvodnju. Ekološkoj proizvodnji bi trebalo dati prednost pri prodaji, zakupu, koncesiji poljoprivrednog zemljišta u državnom vlasništvu. … [[govornik se ne razumije.]] poljoprivrednom proizvodnjom Hrvatska može biti konkurentna a već je ovdje i naglašeno pitanje je da li može sa GMO poljoprivredom. Ako ne možemo biti konkurentni zašto ćemo dovoditi u opasnost biološku raznolikost, u opasnost zdravlje ljudi i nesagledive štete za okoliš. Ne bi li bilo bolje da se ministarstvo uhvati u koštac sa brojnim zakonima, provedbenim propisima koji rješavaju u područjima na kojima imamo daleko veće šanse za uspjeh odnosno gdje bismo bili daleko konkurentni. S obzirom na usmjerenost Hrvatske, na proizvodnju hrane i turizam zdravstvena ispravnost i sigurnost hrane predstavlja imperativ za daljnji uspješni razvoj tih djelatnosti jednako kao što je donošenje takvih propisa važno za osiguranje ravnopravnog položaja hrvatskih proizvođača. Primjerice, hrvatsko oplemenjivanje bilja i sjemenarstvo ima dugu tradiciju i zavidan uspjeh. Nakon drugog svjetskog rada hrvatski oplemenjivači stvorili su više od 900 kultivara poljoprivrednih vrsta prilagođenih na naše klimatske prilike. Dozvoliti GM usjeva stranih multinacionalnih korporacija u zemlju značilo bi uništiti naše sjemenarstvo i poljoprivrednu znanost u tom segmentu. Tko ima hrabrost donijeti takvu odluku, ne dati prednost ekološkoj proizvodnji moguće daje prostora skretanju u negativnom smjeru. U strategiji gospodarenja poljoprivrednim zemljištem stoji kako je Hrvatska zemlja bogatih resursa razmjerno dobre plodnosti i jedna od očuvanijih u Europi te se govori o zaokretu iz poljoprivrede orijentirane na količinu ili prinos u poljoprivredu okrenutu kakvoći. Nadalje stoji da se izlaz iz postojećeg stanja vidi u održivoj poljoprivredi bezopasnoj za okoliš koja budućim naraštajima ostavlja čisto tlo, vodu i zrak. Zanimljivo je možda ovdje naglasiti neke ja bi rekao slobodno zablude iz prošlost kao pouku za budućnost. Godine 1950. samo dvije godine nakon dodjele Nobelove nagrade za otkriće insekticida DDT-a objavljeni su rezultati istraživanja koji pokazuju da i male doze tog insekticida uzrokuju teške hormonske poremećaje. Ti podaci nisu spriječili da sve do zabrane tog insekticida godine 1972. plodnu zemlju Sjedinjenih Američkih Država kontaminira se sa više od 700 tisuća tona DDT-a. Slični sukobi upravo traju i obilježavaju post modernu znanost, genetički izmijenjena hrana, kloniranje, globalna kontaminacija plastičnom ambalažom itd. Američki poljoprivrednici i dalje dominiraju kada je riječ o površini zasađenoj GMO usjevima pa 59% svjetskih površina zasađenih takvim usjevima otpada na Sjedinjene Američke Države. Za razliku evo u Hrvatskoj trenutačno imamo 189 poljoprivrednih proizvođača koji se bave ekološkom poljoprivrednom i to na ukupno 2 tisuće 654 hektara a u pripremnoj fazi koliko mi je poznato još gotovo 2 tisuće hektara. Unapređenje ekološke poljoprivrede nužno je putem zakonske i podzakonske regulative. U suradnji sa strukom što kvalitetnije educirati proizvođače na terenu te pomoći da se kvalitetnije organizira prerađivački dio ekološke proizvodnje. Posebnu pozornost pri ekološkoj proizvodnji mora se usmjeriti na zemljište koje mora zadovoljiti određene standarde. Hrvatska je krenula jedinim pravim putem da se zadrži proizvodnja prirodne hrane proglašavajući pojedina područje ekskluzivnim ekološkim zonama. To zaobilazno rješenje protiv najezde GMO proizvoda duhovito su patentirali i Austrijanci. Koliko mi je poznato dopustili su sijanje genetski preinačena sjemena, jedino u Alpama na mjestima vječnog snijega i leda. Ne bi li bilo mudro i da mi idemo jednim takvim smjerom, idemo prema ekološkim zonama gotovo u cijeloj državi. Smijemo li donijeti zakon kojim se dozvoljava puštanje GMO-a u prirodu znajući da će posljedice genetičkog inžinjerstva nepoznate, nepovratne i nepredvidive. Kompanije koje su proizvele GMO usjeve istovremeno povećavaju proizvodnju herbicida i zahtijevaju dozvolu za višom razinom ostataka tih kemikalija u GM hrani. GMO biljke mogu prenijeti strani gen odgovoran za toleranciju na herbicid putem polena do drugih biljaka potičući pojavljivanje otpornosti na herbicid te tako zahtijevajući nove generacije herbicida. To će nastaviti ovisnost o agro kemikalijama kao onečišćivačima okoliša. Vrlo jasno rješenje kontrole korova ne leži u tehnologijama genetičkog inžinjerstva nego u obnavljanju održive poljoprivrednog prakse kao što je primjena plodo reda i manje poljoprivredne parcele. Proizvodnja genetički modificirane hrane je potpuna suprotnost organskom uzgoju hrane i narušava temeljna načela organske poljoprivrede. Kako se radi o puštanju GMO-a u prirodu što može imati trajne i nesagledive posljedice za okoliš, tlo, zdravlje građana mora se prije donošenja predmetnog Zakona o GMO-u što je također obaveza Republike Hrvatske ratificirati … [[govornik se ne razumije.]] konvencija koja promiče pristupanje informacijama i javnog sudjelovanja po pitanjima zaštite okoliša. Ako je već toliko toga napravljeno u svezi sa sudjelovanjem javnosti zašto donositi zakon kojim se pušta GMO u prirodu a što može imati nesagledive posljedice bez širokog sudjelovanja javnosti. Arhuška konvencija otvara nove mogućnosti za obrazovanje za okoliš i održivi razvoj. Građanima se mora omogućiti bolje razumijevanje odnosa između pitanja okoliša te društvenih i gospodarskih pitanja. Trebaju naučiti praktično primjenjivati svoja prava na pristupu informacijama i pravosuđu kao i sudjelovati u donašanju odluku. Aktivno uključivanje glavnih društvenih skupina, nevladinih druga koje se bave zaštitom okoliša, udruženjima za zaštitu potrošača smatra se neophodnom za učinkovitiju politiku zaštite okoliša. Odnosno, može se postaviti pitanje zbog čega je važno donošenje Zakona o genetski modificiranim organizmima prije Zakona o zaštiti prirode koji više neće biti oni članci koji se odnose na GMO. Možda nekoliko sada riječi konkretnih što sam dužan riječi, imali smo na odboru mišljenja Hrvatskog agronomskog društva pa dozvolite još nekoliko rečenica. Hrvatsko agronomsko društvo naglašava da zakon nije u skladu sa nacionalnom strategijom zaštite okoliša, nacionalnom strategijom poljoprivrede i ribarstva i nacionalnom strategijom šumarstva. U zakonu se ne koristi niti su dovoljno naglašava princip predostrožnosti koji je Hrvatska dobila ratifikacijom protokola iz Kartagene. Ovaj princip daje mogućnost legalnog odbijanja sjetve GM usjeva dok se s ispitivanjima ne uklone sumnje o potencijalnoj štetnosti. Ovaj zakon ne daje mogućnosti županijama, lokalnoj zajednici da se opredijele za GMO slobodnu regiju. Apsurdno je novi zakon temeljiti na neostvarenim snovima zagovornika ove nove znanosti jer nažalost u slučaju genetičnog inžinjerstva bilježe se samo promašaji što se ne navodi još brojni argumenti protivnika ove nove tehnologije. Ako je neki GMO usjev potencijalno opasan po zdravlje čovjeka ili životinje, ako ugrožava okoliš i biološku raznolikost, ako ne posjeduje gospodarsku prednost koji su razlozi da se zakonom odobrava uvoz, sjetva takvog usjeva pa čak i po ubrzanom postupku. Iskustvo pokazuje da su odgovorni službenici vezani uz uvođenje GMO-a u neku zemlju potencijalne žrtve mita i korupcije, znamo te pojave, od Indonezije itd. Zakon niti u jednom članku ne pokušava spriječiti takve pojave način utvrđivanja moguće štete kao ni odgovornost odnosno obeštećenje. Zbog ovako velikih temeljnih propusta takav zakon ne može proći nakon djelomičnog dotjerivanja već ga treba u cijelosti odbaciti pristupati stvaranju novoga zakona i zato mi u Klubu se protivimo donašanju ovakvog zakona, razmišljamo da je dakako bolja solucija od donašanja samoga zakona i treće čitanje da se u njemu još raspravi. Pa prema tome osim ovog našeg protivljenja dakako mi u Klubu HSS-a stojimo da je potrebito zasigurno vjerujem da će to biti stav većine u ovom Parlamentu treće čitanje ovoga zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. S Time smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog zakona trebao je regulirati postupanje sa Genetski modificiranim organizmima, pri njihovom uvođenju u eko sustav kao i prilikom transporta, uvoza, i stavljanja na tržište. Međutim on zapravo i ne unosi neke bitne novine u odnosu na postojeći zakon o hrani i zakon o zaštiti prirode. Možda je najbitnija razlika u podjeli nadležnosti između ministarstva zdravstava i Ministarstva poljoprivrede i šumarstva te carinske i sanitarne inspekcije i hrvatske agencije za hranu. Za izdavanje dozvola upravo ili odbijanje pojedinih GMO projekata prema novom zakonskom prijedlogu nadležno bi bilo tijelo unutar državne uprave. I mislim da upravo u tome i jeste najveći problem odnosno naš najveći problem. Jer je bitna poteškoća upravo kontrola. I ne pridržavanje propisa i već takvih i postojećih propisa poput ni malo bezazlenog varanja kupaca neoznačavanjem one potrebne zakonske oznake ovaj proizvode je genetski modificiran. Dovoljno je možda prisjetiti se nedavne afere koja je izbila nakon što je u suhomesnatom proizvodu jednoga domaćeg proizvođača otkrivena količina Genetski modificiranih organizama odnosno, taj proizvod je sadržavao preko 0,9% dakle daleko, daleko iznad dozvoljene granice, a i nije bio označen. Dakle proizvod nije bio označen onako kako to zakon i postojeći zakon predviđa potrebom naznakom ovaj proizvod sadrži GMO. Ne bi se moglo reći da Vlada nije svjesna rizika negativnih posljedica odnosno nepoznavanja utjecaja na ljudski organizam na biološku raznolikost na eko sustav na vrste genetske i općenito na raznolikosti genetskih sustava, odnosno utjecaja GMO na njih. Treba napomenuti upravo stoga da upravo zbog takvog jednoga rizika a i ne poznavanja niti početka a kamoli do krajnjih dosega a granica utjecaja treba se onda prisjetiti u svakom slučaju da je Hrvatska još 1996 . ratificirala konvenciju o biološkoj raznolikosti, a spomenuta upravo konvencija definira biološku raznolikost kao temeljno međunarodno načelo u zaštiti prirode i zajedničku obvezu čovječanstva. TE obvezuje zemlje potpisnice upravo na očuvanje sveukupne biološke raznolikosti. Također treba napomenuti da smo mi zemlja potpisnica protokola o biološkoj sigurnosti 2000. godine gdje se Hrvatska također obvezala osigurati takav razvoj rukovanje i i ispuštanje u okoliš GMO koji neće ugroziti biološku raznolikosti. U vladinom obrazloženju navodi se kako i zagovornici biotehnologije dakle to je kao jedan i potpora samom vladinom prijedlogu, da jednostavno takav način može utjecati na rješenje problema hrane, u svijetu i kod nas. Smanjiti potrebe stvaranja novoga poljoprivrednog zemljišta. Povećati prinose na slabo plodnim tlima te smanjiti potrebe za navodnjavanjem i za agro kemikalijama. Međutim treba napomenuti zaista da Hrvatska nema takav problem. Da Hrvatska nema problem prehrane stanovništva, da Hrvatska jednostavno nije Afrika. Kod nas ne postoji problem gladi. Dakle i ne vidim zaista potrebu proizvodnje i sijanja takvog sjemena. Kod uvoza su stvari jasne nitko nema ništa protiv i kao što reče upravo naša zastupnica Jagoda Martić kada je govorila u ime Kluba SDP-a, da mi ne živimo ispod staklenog zvona ali dakle osnovni je problem da ono što se uvozi da se dade na izbor građanima kupcima. I da bi to moralo biti jedno teško kršenje. Nismo vidjeli kakve su bile posljedice za takvoga proizvođača koji nije naznačio to na svom proizvodu. I mislim da je to osnovni problem upravo netransparentnosti. A odakle onda i strah ne samo strah od nepoznatog nego i strah građanina kupca da kupuje nešto što nije siguran. Mislim da bi upravo naša upravna tijela u tom smislu trebala biti vrlo, vrlo rigorozna, kako bi na neki način mogli zadobiti povjerenje građanina da zaista ima pravo izbora pri kupnji. Međutim vraćam se upravo ovdje na proizvodnju GMO hrane ili na sijanja GMO usjeva koji nemaju nikakvog opravdanja u Hrvatskoj. Jer mi nismo kažem u takvoj situaciji. Evo samo naši Ravni Kotari u Zadarskom zalažu uz jednu bolju poljoprivrednu organizaciju mogu riješiti ne samo problem zadarske županije nego prehrane i susjednih županija. A na kraju krajeva ako nismo u nešto sigurni onda mu, to je jedno staro englesko pravilo, ako ne znaš nešto jeli vrijedi pogledaj mu cijenu. Pa onda se možemo i uvjeriti kako su proizvodi i u Europi koji nisu genetski tretiran na ovakav način da su oni skuplji. Na kraju krajeva i Europski je trend upravo prilaženje na ekološku poljoprivredu. Sve su to dakle upozorenja koja Hrvatska i koje mi moramo dale sa oprezom saslušati. I respektirati. I ovo su pitanja koja se zaista ne tiču nikakve politike nego tiču se svih građana. I šteta je zaista da Vlada nije malo osluhnula što kažu i nevladine udruge, Vlada se počesto zna u svom zakonskom prijedlogu kada izlazi sa nekim prijedlogom pohvaliti evo dobila je pristanak ove udruge, one udruge, doduše to se događa rijetko. Ali ipak sa pravom se u tim slučajevima pohvali. Dakle da osluškuje pa makar i sve udruge nisu ali neka jedan dio građana misli tako kako Vlada predlaže. I to je sigurno jedan poticaj i zato je pravo čudo zato se Vlada potpuno oglušila na apel nevladine udruge za zaštitu okoliša Zelene akcije, koja upravo na ove stvari upozorava. Ona također upozorava na jedan najveći problem glede ovoga pitanja to je problem netransparentnosti. I zato ova odredba u zakonu da će se naknadno formirati upisnik i to posebnim pravilnikom sigurno nije nešto što će građani pozdraviti niti što je u prilog transparentnosti i mogućnosti građanina da se opredijeli. To je svakako nešto što je trebao sadržavati i sam zakon. Ne treba biti paranoičan međutim svjetski genetičari, evo upravo na to i skreće pozornost ta udruga Zelena akcija gdje citiraju upravo genetičara, profesora na hrvatskom univerzitetu, sveučilištu, koji kaže, naše razumijevanje uloge DNA u razvoju organizama toliko je nedostatno da nas čeka šok za šokom. Hrvatska nije prisiljena da to čini i nema nikakvog razloga da to čini, nikakvog, ima samo štete.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo potencijalna korist koje čovječanstvo može imati od bio tehnologije jeste njen doprinos razvoju medicine, razvoju novih medicinskih tehnika i cjepiva. Ovdje govorimo uglavnom o GMO proizvodima a malo se osvrćemo na ovaj isto doprinos. Svakako da je potencijalna korist i u razvoju i poljoprivredi. Ovdje je isto tako istaknuto da zagovornici ove metode i znanosti ističu da se može riješiti svjetski problem hrane. Može se smanjiti potreba za stvaranje novih plodnih površina, može se povećati prinosi na slabo plodnim površinama, zatim može se smanjiti potreba za navodnjavanje i primjenom agro kemikalija. Ja bih se osvrnula na ove agro kemikalije. Mislim da malo govorimo o primjeni i o pojavi drugih štetnosti kao što je primjena, nekontrolirana primjena i gnojiva i pesticida i isto tako nekontrolirano odlaganje njihove ambalaže što sigurno stvara štetnosti, ja bih se usudila reći, možda i više nego i sami ovi GMO proizvodi. Bitno pitanje na koje ustvari bi trebalo dati odgovor kako GMO organizmi kao i genetski modificirane biljke i njihovi proizvodi djeluju na ljudsko zdravlje. Pa zagovornici kažu da ustvari, da iznose svoje mišljenje da su ti proizvodi jednako sigurni kao i ovi koji su tradicionalni, čak kažu da su i zdraviji zato što imaju veće sadržaje vitamina, minerala. Dok protivnici pak kažu da su štetni ili izuzetno štetni. Pa tako i javno mijenje ustvari u raznim zemljama pokazuje da nije pristalica GMO organizama i GMO proizvoda. Pa tako recimo oko 80% Njemaca, nešto malo manje Francuza i Britanaca je protiv GMO proizvoda, a i Hrvati su tu negdje oko 74% Hrvata je protiv GMO proizvoda. Vjerovatno da je u tome svemu dobar dio i zato što je nedovoljna i obaviještenost. Genetički modificiranu hranu obično kritiziraju i oštro kritiziraju oni koji imaju obilje hrane, no moramo ipak postaviti pitanje šta je sa onima, milijunima koji, siromašnih i gladnih koji umiru od gladi i od nedostatka hrane i sigurno da njima dobro dođe i ovakva vrsta hrane. No postavlja se isto tako pitanje, postavlja se tako pitanje kako uporaba GMO organizama i GM sjemena utječe na biološku raznolikost, na ekološke sustave i vrste. Kako se ovakvi organizmi ponašaju kada se nađu u prirodi izvan laboratorija, tada sigurno da oni mogu postati jedna neprirodna komponenta ekoloških sustava i tada mogu utjecati na ukupnu biološku raznolikost. Potencijalna opasnost leži svakako u nenamjernim promjenama karakteristika virulencija i drugih osobina. Tada se stvara mogućnost da modificirani usjevi recimo počnu se nekontrolirano širiti i to je ustvari ono što se svi pribojavamo kada nešto izmakne kontroli. I svakako pored nekih ovih poželjnih učinaka koje smo naveli nesumnjivo da uz uporabu genetski modificiranih organizama idu i rizici i obzirom da je ovo jedno novo područje, mislim da nam ti rizici koje je za biološku tu raznolikost kao što sam rekla za ekološke sustave i vrste, za genetske resurse, zatim za zdravlje nisu nam u potpunosti poznati i ne možemo ih u potpunosti sagledati. I zato mislim da je nužno ukazati da je potrebno jače znanstveno istraživanje utjecaja genetski modificiranih organizama jer znanost ipak još nije odgovorila na niz pitanja na koje se traži odgovore i na koje se mora dati odgovore. Predloženi Zakon o genetski modificiranim organizmima trebao bi osigurati učinkovitije obavljanje stručnih upravnih inspekcijskih poslova koji se odnose na područje znači uporabe tih genetski modificirane hrane, proizvoda koji sadrži genetski modificirane organizme te uvođenje genetski modificiranih organizama u okoliš. Ja bih ovdje samo istakla članak 39. gdje podnositelj prijave dužan je pribaviti znači dopuštenje za svaki genetski modificirani organizme ili proizvode koji sadrže ili pak potječu od njih. I također treba izraditi procjenu rizika. Ja moram reći da stvarno je kada se zamislimo u praksi kako će to funkcionirati, mislim da će tu biti znatnih poteškoća i da to zaista treba kontrola, čvrsta kontrola. Zatim bi se osvrnula na članak 51. koji regulira to označavanje. I evo ja bi se složila sa kolegicom Antičević koja je rekla da zaista nama sijanje tih proizvoda nije potrebno. Mi imamo dovoljno neobrađenih zemljišta koje možemo obraditi i sve. Ali bi bila eto mogla se nekako suglasiti da ti genetski modificirani proizvodi se mogu uvoziti, strogo kontrolirano uvoziti i da budu jasno označeni, da jasno budu označeni, znači da to sve bude pod jednom strogom kontrolom. I da kažem samo da ja nisam zagovornik genetski modificiranih proizvoda i ja volim obične domaće, domaće naše proizvode i zaista bih voljela kada bi Hrvatska bila zemlja bez genetski modificiranih proizvoda. Ali bojim se da u ovome svijetu globalizacije da se tome nećemo moći oduprijeti, pa ako je već tako onda bi trebali imati zakon koji će to regulirati. I evo od ovog zakona očekujemo da je to, da bi to je. A evo vidjeli smo i u Prijedlogu zakona da je u svim onim stavkama da piše ustvari da je u potpunosti usklađen samo u nekim djelomično sa pravnim stečevinama Vijeća Europe i Europske unije, pa evo s tog osnova onda bi mogla podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Replika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa evo jedna mala replika na tvrdnju uvažene zastupnice koja je rekla da upravo ovi proizvodi rješavaju problem gladi u svijetu i problem prehrane i nedostatka hrane. Mogu reći da sam i sama bila žrtva takve tvrdnje. Međutim, tomu nije tako. Glad i problem hrane u svijetu je upravo politički i ekonomski problem. Neke imaju previše i zato je drugi imaju premalo. A ne trebamo imati iluziju da će upravo ovi proizvođači GMO proizvoda, odnosno sjemenja davati vrlo povoljne, odnosno impatente za to sjeme. Oni ga ne mogu sačuvati, dakle radi se o vrlo nepovoljnim ugovorima. Oni ne mogu sačuvati sjeme jer je to sjeme patentirano pa ga moraju stalno kupovati. Na kraju krajeva i najmanje se čak i proizvodi za ljudsku upotrebu, više za tekstil, za stočnu prehranu. Prema tome to je jedna ovako krilatica koja je upravo došla od proizvođača GMO sjemena.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Pa evo ja mislim da se mi u nekim gledištima i u većini gledišta oko genetski modificirane hrane slažemo. I ja nisam, ja sam ovdje rekla da se slažem s vama što ste rekli da nama takva sjetva nije potrebna, ja isto to mislim zato što mi imamo dovoljno površina koje možemo obrađivati i proizvoditi ekološki zdravu hranu koja će nama biti osnova i za razvoj i za izvoz i tu vidimo našu šansu. I ja sam zaista izuzetno zagovaram takav način proizvodnje. A sigurno da genetski modificiran, sigurno će to imati, da imamo jaku ekonomsku snagu i da će na taj način pokušati širiti takve proizvode i ja mislim ipak da može pridonijeti na smanjivanju gladi, ali sigurno ne ukloniti jer to ne može ni jedna mjera sama za sebe riješiti neki svjetski problem, ali može pridonijeti tome.
Hvala. Poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Članovi Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Sigurno da nakon Zakona o zaštiti prirode, Zakona o hrani, poljoprivrednom zemljištu i nakon okruglih stolova pod udrugom zelenih se očekivao ovaj zakon kojim se nastoji regulirati i namjerno uvođenje prekogranični prijenos, stavljanje na tržište itd. GMO proizvoda. U skladu s onim što sam govorila u prvom čitanju svjesna da GMO proizvodi se u Hrvatskoj nalaze ako krenemo od genetski modificirane soje koja je zastupljena oko 60% gotovih proizvoda u Republici Hrvatskoj, zasigurno je i potreban ovakav zakon. Hrvatska je jedna od bioloških najraznolikijih zemalja na svijetu i mislim da nam je prioritet da to i očuvamo. Naša strateška odluka je da budemo zona bez genetski modificiranih organizama i da takove usjeve ne uzgajamo. U svijetu GMO lobiji su vrlo jaki. Genetsko inžinjerstvo je zlatna koka industrije no unatoč tome mislim da možemo imati zdravu hranu, ekološku proizvodnju i konvencionalnu proizvodnju bez zagađenja i GMO proizvoda. Sigurno je da GMO usjevi predstavljaju rizik po zdravlje čovjeka i po biološku raznolikost. Ono što znamo da GMO usjevi ne pružaju nikakvu gospodarsku korist. Sjeme je skuplje, troši više pesticida, urodi su manji, plasman je otežan jer ih tržište više ne prihvaća. Ono što je trend je ekološki zdrava hrana koju ako ne možemo plasirati u Europu koja nas sada još uvijek neće, možemo je plasirati u turizmu, a budućnosti postati konkurentni i u Europi. Zakonodavstvo Europske unije vezano uz GMO naglašava da zemlje članice Europske unije trebaju poštivati. Poštivanje slobode izbora konzumenta i proizvođača što za mene znači osigurati dostupnost do hrane bez genetski modificiranih organizama. Unatoč brojnim predavanjima, unatoč novinskim napisima i televizijskim emisijama, javnost u Republici Hrvatskoj još je uvijek nedovoljno obaviještena o mogućnostima i opasnostima nove biotehnologije te je pitanje donošenje jasnoga stava o tome. Neke ankete pokazuju da je 78% građanstva u Republici Hrvatskoj za to da se ne prihvaća ideja o hrani proizvedenoj uporabom rekombinantne tehnologije, a ostali o tome nemaju svoj stav ili o tome nikada nisu ni čuli. Mi Hrvati imamo pravo odlučiti da li ćemo jesti takvu hranu ili ne nakon onoga što smo donesli odluku u ovome Saboru da se takve namirnice označe da na njima piše. Drugi princip iz te legislative je osiguranje održivosti poljoprivrede što znači da trebaju biti osigurane GMO slobodne regije. Najbolji oblik održive poljoprivrede je ekološka poljoprivreda. Veselilo me je da se u Hrvatskoj, da su se u Hrvatskoj javile one GMO slobodne zone, među njima je bila i Bjelovarsko-bilogorska županija i ljudi me pitaju šta to znači ako smo mi sada GMO free, slobodni. Ništa ne znači jer je to zaista deklarativno, a jedino što znači to je ovaj članak 27. koji kaže da nije dopušteno uvođenje GMO-a u okoliš u zaštićenim područjima, u područjima ekološke mreže, zaštitne zone utjecaja. Kako će ostale županije to proglasiti i naravno da o tome ne treba više raspravljati, jer je zaista deklarativno kao što je onda i deklaratorno u Italiji što je gotovo cijela Italija zeleno označena. Treći princip je princip predostrožnosti što znači da se kontaminacija okoliša … [[Ne razumije se.]] organizmima treba izbjeći dok se ispitivanjima ne uklone sumnje o potencijalnoj štetnosti opasnosti. Hrvatska je, ovdje je bilo riječi, potpisnica Protokola iz Kartagene, Konvencija o biološkoj raznolikosti. Prema tome u tom dijelu možemo naći mnogo prostora. Četvrti princip je objektivnost znanstvene rasprave i sudjelovanje javnosti, dakle transparentnosti. Članak 33. govori o skraćenom postupku, o ubrzanom postupku izdvajanja dopuštenja za uvođenje GMO-a u okoliš najkasnije u roku od 30 dana, a koji je stvoren u drugim klimatskim uvjetima. U Hrvatskoj oplemenjivač sorte na novu sortu treba 12 godina rada u klimatskim uvjetima Hrvatske pa nakon toga još tri godine ispitivanja na šest lokacija. O tome govori i Zakon o sjemenu i Pravilnik o priznavanju sorti. Da li u skraćenom postupku možemo govoriti o potencijalnoj štetnosti po zdravlje i okoliš u Hrvatskoj? Ne 30 dana, po meni čak nešto i više, ako ne i godinu dana. Pristup GMO-u ovisit će i o 17 članova Vijeća za GMO koje imenuje Vlada i kojim će vrednovati rizike i izdavati dozvole za GMO. Europska legislativa govori o tome kako treba izgledati procjena rizika, jasna identifikacija GMO-a, označavanje donatorskog organizma, bilo koji utjecaj na okoliš i zdravlje. Mi neznamo o toj procjeni rizika jer nju donosi naravno onaj koji će podnositi tu prijavu, a na vijeću je dalje da o tome raspravlja. Članovi vijeća su imenovani na prijedlog nadležnog tijela za zaštitu prirode, okoliša, znanost, zdravstva, socijalu, poljoprivredu, šumarstvo itd. koje dalje imenuje Odbor za ograničenu uporabu sa 11 članova i Odbor za uvođenje GMO-a sa 9 članova. Vjerujem da će u to biti uključeni zaista stručnjaci iz tog područja, a po meni čak i iz sociologije, etike pa čak i predstavnici crkve ako se deklariramo da smo 85% kršćani. Budući iza GMO-a stoje i multinacionalne kompanije iskustva pokazuju da su članovi vezani za uvođenje GMO-a u neku zemlju potencijalne žrtve mita i korupcije. Možda jednim dijelom treba i o tome govoriti u ovom zakonu. Svakako je potrebno iz tog razloga uvesti višestruko odlučivanje i nadležnost više ministarstava. Jednom riječju potreban je oprez. Genetska manipulacija gospodo nema ništa sa prirodom. Selektirani geni iz jednog organizma bilo da se radi o životinji, biljki, bakteriji, virusu i ribu, prebacuju se u druge vrste u soju, u rajčicu, u krumpir. Zašto? Da bi bili ljepši, dugotrajniji, otporniji na insekte i herbicide. Čovjek ne može prepoznati nove proteine i zna se danas da reagira alergijom, da reagira anafilaktičkom reakcijom do smrti a neki proizvod je dokazano da imamo kancerogeni učinak. Znanost danas malo zna o ekološkim posljedicama, o dugotrajnom učinku GM hrane na zdravlje čovjeka. Primjer hrana za dojenčad se podvrgava cijelom nizu ispitivanja, kliničko ispitivanje traje najmanje dvije godine. Kod GMO hrane nema kratkoročnih i dugoročnih ispitivanja, a čitali smo ako je neki znanstvenik u multinacionalnoj kompaniji ili negdje otkrio o čemu se radi, vrlo brzo je bilo zataškano ili je dobio otkaz. Neke zemlje Europske unije zabranile su uporabu GMO hrane i u vrtićima i u školama. Ne zaboravimo odgovorni smo za ono što ostavljamo u nasljeđe našim potomcima, manipulirajući nasljednim svojstvima. Ponekad se zapitam da li smo samo pokusni zamorci bez privole i bez znanja. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Iako sam osobno protivnica genetski modificirane hrane i ja ću kao i kolege iz Kluba SDP-a glasati za ovaj zakon jer on bar nastoji kontrolirati primjenu genetski modificiranih organizama u Hrvatskoj tako da u svakom slučaju je bolje nego da to bude potpuno izvan kontrole. Ipak ću se osvrnuti na neke dileme i nejasnoće koje ipak nisu najbolje riješene ovim zakonom odnosno koje mislim da bi trebalo bolje definirati. Donošenje ovog zakona zasigurno neće doprinjeti ublažavanju straha potrošača od genetski modificiranih organizama s obzirom na činjenicu da nisu provedena neophodna znanstvena ispitivanja kojima bi se potvrdile ili odbacile tvrdnje da je hrana dobivena iz genetski modificiranih usjeva jednako sigurna kao i ona dobivena iz prirodno uzgojenih kultura te na podjeljenost mišljenja o štetnosti odnosno neštetnosti GMO-a. Pitanje genetski modificiranih organizama nije samo pitanje zaštite okoliša, biološke raznolikosti i zdravlja već i strateško razvojno pitanje za Hrvatsku. Za zemlju čiji se razvoj temelji na održivom korištenju prirodnih dobara tj. turizmu i proizvodnji zdrave hrane najbolje rješenje bi bila zabrana GMO-a a kako to zbog potencijalnih tužbi Svjetskoj trgovinskoj organizaciji ipak nije moguće potrebno je donijeti što preciznije i primjenjivije propise koji neće ostaviti prostora za nekontrolirano stavljanje genetski modificiranih proizvoda na tržište. Primjerice, u članku 47. nije definirano maksimalno vrijeme važenja dopuštenja za stavljanje na tržište proizvoda sa GMO-om odnosno nije uopće ograničeno iako je primjerice u Europskoj uniji limit za to deset godina nakon čega se procedura ponavlja. U članku 62. kaže se da svatko ima pravo uvida u podatke iz upisnika GMO-a te zahtijevati i dobiti ispise iz upitnika GMO-a uz plaćanje stvarnih troškova izdavanja ispisa. Uvid u podatke iz upisnika GMO-a trebao bi biti dostupan svim građanima besplatno, po meni besplatno putem web stranica nadležnog tijela. Iako je Konačni prijedlog Zakona o genetski modificiranim organizmima u najbitnijem dijelu usklađen sa odredbama Europske unije koje uređuju ovo područje ostaje i dalje problematičnom činjenica da on nije jedinstveno zakonsko rješenje kojim bi se reguliralo ovo područje. Naime, tu su i drugi zakoni koji uključuju ovu problematiku kao što su primjerice Zakon o zaštiti prirode ili Zakon o hrani. Postojanje jedinstvenog zakona koji bi regulirao sva pitanja vezana uz GMO izbjegla bi se eventualna preklapanja nadležnosti i odgovornosti te povećala transparentnost. Nadalje, ovaj zakon nije uzeo u mogućnost postojanje tzv. GMO slobodnih zona. Prema istraživanjima javnog mijenja takve inicijative nalaze podršku u javnosti, na primjer Zadarska županija pa bi zakonom trebalo predvidjeti i urediti postojanje tih zona. Kao država koja još nije preplavljena GMO proizvodima trebali bi iskoristiti tu svoju prednost i kao svoj cilj koliko je god moguće zadržati tu svoju posebnost. Donošenje jednog jedinstvenog i transparentnog zakona kojim bi se reguliralo ovo područje i njegova kvalitetna primjena moglo bi značajno doprinjeti postizanju ovakvog jednog cilja. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Željko Pavlic. Nema ga. Gubi pravo na riječ o ovoj temi. Poštovani zastupnik Zlatko Tomčić. Također, nema ga. Gubi pravo na riječ o ovoj temi. Poštovani zastupnik Kajo Bučan. Izvolite! I večeras ćemo s vama, s vašom raspravom zaključiti sjednicu.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre, državni tajniče, članovi Vlade! Pa dopustite evo da istaknem ovaj prijedlog zakona nosi oznaku P.Z.E. Kada govorimo i o ovome E. onda se sjetimo i direktive Europskog parlamenta i vijeća od 12. ožujka 2001. godine pod brojem 2001/18/EZ. U toj direktivi doslovno stoji da nijedna država ne može odbiti uvoz GMO proizvoda nakon što ga je već odobrila bilo koja zemlja članica. U zagradama osim ako postoje opravdani razlozi koji se tiču zaštite okoliša ili zdravlja ljudi. Međutim, treba odmah naglasiti da iskustva empirija i znanstvene spoznaje govore kako svaka hrana čija se fiziološka podnošljivost nije evolutivno razvijala ili čije su karakteristike mijenjane na bilo koji invazivan fizikalan ili kemijski način nije optimalno podnošljiva ili je čak štetna. Tragična spoznaja o štetnosti takve hrane kulminirala je dobro svi znamo u pojavi kravljeg ludila, rezultatu omalovažavanja svih imalo logičnih prirodnih pravila da se primjerice biljožderi ne mogu hraniti degradiranim sirovinama životinjskog podrijetla. No, zakon treba pažljivo isčitavati i ne dopustiti emocijama da budu prethodnici donošenja odluke o ovom zakonu. Ja bih možda ukazao na dva članka. Članak 28. stavak 5. koji govori o ovlašćivanju pravnih osoba za procjenu rizika za namjerno uvođenje GMO-a u okoliš. Vjerujem da bi trebalo dopuniti na način da pravnu osobu ovlašćuje čelnik središnjeg tijela državne uprave za poljoprivredu, šumarstvo i vodno gospodarstvo uz suglasnost čelnika središnjih državnih tijela već navedenih u tom stavku. Članci 55. i 68. u kojima se predviđa nadoknada štete u slučaju nekontroliranog širenja GMO-a. Ovdje je ključno pitanje hoće li uzgajivači takvih biljaka biti odgovorni za ekonomsku štetu nastalu na susjednim ne GMO poljima čak i kad u potpunosti slijede propisanu proceduru i regulativu. O tom se sada vode velike rasprave u okviru Europske unije gdje je … [[govornik se ne razumije.]] donio zadnji jedan veliki članak o tome kada su ustanovili kao na primjer u Sjedinjenim Državama da je itekako moguće da se da tako kažem zaraze susjedna polja uz poštovanje sve moguće procedure. Veliku zabrinutost u javnosti a posebice u Sjedinjenim Državama je izazvala mogućnost križanja GM biljaka sa konvencionalnim usjevima. Ta opasnost je stvarna tako da je u Sjedinjenim Državama došlo do miješanja tipa kukuruza za stočnu hranu s kukuruzom namijenjenim ljudskoj prehrani. No, naravno imamo i pozitivnih primjera. Pozitivni primjer genetičnog inženjerstva su sorte uljane repice i riže obogaćene vitaminom A. Nedostatak vitamina A u hrani uzrokuje sljepoću u stotine milijuna djece širom svijeta i to onim najsiromašnijim njegovim dijelovima. Međutim, na istom takvom primjeru imamo i suprotni stav. Isto takvom projektu njemačke vlade, kancelara Cola o istraživanju GMO krumpira obogaćenom važnim karotenoidima, tj. djelovima vitamina A koji usporavaju slabljene vida u starijih osoba, obustavljeno je financiranje nakon dolaska nove Vlade. I načelni stav je kako nema smisla obogaćivati hranu pomoću GMO-a. Na taj način moj je stav, nepravedna je politika nadvladala struku, potencijalno na štetu ljudskog zdravlja, budući je tom petogodišnjem projektu preostala samo još jedna godina do realizacije. Za kraj dopustite da navedem, jer manje-više kolege su sve rekle, vjerojatno su se mnogi emocionalno opredijelili o ovo problemu prije nego što su i dobro iščitali Zakon, ali dopustite da kažem jednu misao dobitnika Nobelove nagrade za mir 1970. godine Normana Borlauga. U poljoprivredi, citiram: "…ne možemo vratiti sat unatrag i služiti se samo metodama koje su razvijene da bi prehranile znatno manji broj ljudi. Trebamo unijeti glas razuma u rasprave oko primjene znanosti i tehnologije u poljodjelstvu.". Slažemo se i treba glas razuma i treba prvenstveno znanstveni doprinos, ali da taj znanstveni doprinos ne bude na ovakav način izveden. Kada su se govedima davali umjetni hormoni rasta koji služe za poticanje veće produkcije mlijeka, pored uvećane proizvodnje, zamijećeno je sljedeće: povećanje sadržava hormona u mlijeku, mlijeko je bilo masnije, razvijale su se razno razne bolesti stoke a kod ljudi koji su uzimali takvu hranu je bila povećana učestalost raka debelog crijeva, prostate dojki i taj hormon je zabranjen i takva stimulacija u cijelom svijetu ali po mojim informacijama ne još u Sjedinjenim Državama. Evo pokušao sam u svojoj diskusiji na jedna način ne znam da li sam u tome uspio odijeliti znanstvenu spoznaju i empirijske zaklključke od evidentnog nedostatka znanstvenih dokaza. Iako je i to posebno pitanje zašto i njih još nema. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sutra nastavak rasprave o ovom Prijedlogu zakona u 9,30. Zastupnici, zastupnica prvo Lucija Čikeš, Ivana Sučec-Trakoštanac, Ivo Lončar, Ivan Bagarić, Željko Kurtov itd., itd., imamo još jedno sat vremena otprilike za sutrašnju raspravu po ovoj temi. I onda idemo na Izmjene i dopune Ovršnog zakona, izmjene i dopune Ovršnog zakona nakon, to će negdje vjerojatno oko pola 11 i tako dalje, je li. Hvala lijepa, nastavak u pola 10 sutra. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o genetski modificiranim organizmima. Poštovana zastupnica Lucija Čikeš. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi članovi Vlade, kolegice i kolege. Teško je bilo što reči u ovoj pojavnosti namjerno kažem, ne kažem problem nakon jučerašnje vrlo sadržajne i konstruktivne rasprave. Iz svih izlaganja dalo bi se izvući zajednički nazivnik: nismo protiv GMO-a jer je GMO stvarnost pred našim vratima, u našim laboratorijima, ali smo za to da sačuvamo autohtonost naše životne zajednice koja je često narušena i narušavana alohtonim organizmima, a ezohtoni organizmi u ovom slučaju GMO mogu biti ekociti. Naglašavam mogu biti. Svi organizmi za čiji nastanak su korištene tehnike suvremene biotehnologije su genetski modificirani organizmi. Biotehnologija u vidu tradicionalne fermentacijske tehnike koristi se desetljećima u proizvodnji kruha, sira, piva i još nekih namirnica. Bila je i osnova tradicionalne rasplodne tehnike u vidu hibridizacije i selekcije biljaka i životinja sa specifičnim karakteristikama kako bi se postigle kvalitetnije pasmine i sorte. Suvremena biotehnologija intervenira u genom, u genetski hod, kod i tako postiže prevladavanje prirodnih fizioloških prepreka za reprodukciju I rekombinaciju. Primjena genetski modificirane hrane počela je devedesetih godina prošlog stoljeća, a njena masovna komercijalna proizvodnja usjeva 1996. godine. Nisu prošle ni 4 godine od tada, a već 25. veljače 2000. godine u Vjesniku je osvanuo veliki naslov: “Hrvatska pokusni kunić i odlagalište genetski modificirane hrane neprihvatljive u zapadnoj Europi”. Jest da je na kraju ovog naslova stavljen upitnik i uskličnik, ali unatoč tom upitniku i uskličniku na kraju ovog naslova on nas je zaintrigirao i upozorilo nas je da je problem genetski modificirane hrane nije daleko od nas. Iako se u Hrvatskoj provodi najviši stupanj zaštitnih mjera, de facto moratorij još uvijek nije zakonodavno uređeno područje proizvodnje, uvoza, provoza, stavljanja na tržište i tako dalje genetski modificiranih organizama i hrane koja sadrži njihove dijelove. Upravo donošenjem ovog Zakona to bi se sve reguliralo, a po orijentaciji i politike i stručnjaka je da se po modelu Europske unije postave maksimalno restriktivni i znanstveno strukturirani procesi registracije i kontrole koji će uz najviši mogući stupanj zaštiti i zdravlje i okoliš i poštivati sve obveze koje su preuzete međunarodnim sporazumima. Moram istaknuti da je važan instrument provođenja propisa laboratorij u kojem se mogu odrediti genetski modificirani organizmi, a koji je pri Hrvatskom zavodu za javno zdravstvo. I kako sam čula na Odboru od predstavnika ovog Zavoda oni vrlo marljivo i odgovorno i u sadašnjim mogučnostima obavljaju svoj posao. GMO, GM organizmi donose nam dvije osnovne opasnosti. Opasnost po ljudsko zdravlje i opasnost po okoliš. Držim da je prekratko vremensko razdoblje ispitivanja ovih organizama, namirnica koje sadrže ove organizme i sjemena da bi se odgovorilo na mnoga paitanja. Jedno i osnovno pitanje je da li su GM biljke i njihovi proizvodi jednako sigurni kao i oni tradicionalni. Dosadašnja sve stručne i naučne analize daju negativan odgovor: nisu. Povećana toksičnost i povećana alergogenost u komparaciji sa tradicionalnim je signifikantna i mi preko toga ne možemo olako prijeći. Pouku povlačim i iz intervencije gotovo avanture u prehrani djece. Koliku je štetu generacijama potomaka učinila preporuka napuštanja, napuštanja dojenja djece, jedine tradicionalne i jedine prirodne ispravne prehrane i prelazak na adaptirana i modificirana mlijeka. I upravo u našoj hrvatskoj posebnosti i kulturi uopće i kulturi hranjenja vidim prednosti. Teza da će u bliskoj budućnosti dominirati GM proizvodi koji će pridonjeti smanjivanju siromaštva i konsekutivne gladi upitna je. Siromaštvo i prije svega i političko i ekonomsko pitanje. Koliko će povećana količina vitamina i povećana količina minerala u GM hrani riješiti problem avitaminoza i posljedičnih bolesti je medicinsko pitanje i do sada nije dalo adekvatan odgovor. Dakako da podržavam znanost i znanstveni napredak i istraživanja u znanstvenim institucijama konkretno u Hrvatskoj, u Prirodoslovno-matematičkom fakultetu, Biološko-tehnološkom prehrabmenom, Institutu Ruđer Bošković. Jer nezamislivo bi bilo danas živjeti bez adekvatnih cjepiva, bez učinkovitih antibiotika, a jedni i drugi su proizvod genetskog inženjeringa. Ali odgovorno ću tvrditi u 25-godišnjoj pedijatrijskoj praksi da je, da znam da djeca koja češće uzimaju antibiotike su prijemčivija za bolesti nego ona koja ih ne uzimaju. E pitanje je sada zašto uzimaju i ne bi li i u tome je odgovor upravo. Ne bi ih uzimali da nisu bolesni. Ali je u tome odgovornost pedijatra da intervenira antibiotikom samo onda kad je to neophodno, a da svagdje i kad je potrebito pusti i prepusti prirodni tijek bolesti. Kozmopolitizam i globalizacija su posljedica znanstveno-tehnološkog napretka i mi smo dio tog napretka. Ali kao gotovo 90% katolička nacija obvezuje nas ono da ne prekoračimo ni Božje ni prirodne zakone. Ni u čemu pa ni u ovome. I sada bi se htjela osvrnuti samo i sjetila se jednog poznatog i priznatog njemačkog, oprostite američkog pedijatra koji je u vrijeme odlaska u svemir i osvajanja svemira poručio: Niti će svijet promijeniti odlazak u svemir ni osvajanje svemira nego će svijet promijeniti sadržaj kuhinjskog lonca. Naglasio je upravo to koliko je važna prehrana i sadržaj lonca za razvoj mozga. Ja bih se na to nadovezala da je sadržaj lonca naših baka, naših prabaka i naših mama prebogat i da s njime možemo obogatiti Europu. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodo iz ministarstava, kolegice i kolege, ja ovaj Zakon smatram izuzetno bitnim i smatram da rasprava o njemu ne može nas opredjeliti za ili protiv GMO-a ili za ili protiv Zakona nego da svi zajedno bez obzira kojoj političkoj opciji pripadamo moramo vrlo ozbiljno razmisliti o posljedicama koje će proizači iz pojedinih članaka ovog Zakona ako ga u tekstu kakav je predložen u cijelosti prihvatimo. Zbog toga osobno imam stav da budući nemamo niti vremena, ja najmanje u ovoj desetminutnoj raspravi, a ni svi zajedno jer je i samim time što su različita ministarstva u dva čitanja oni koji su kao predlagači matično ministarstvo, a i niz drugih koja su uključena u tu, a nemamo niti dovoljno javne rasprave, dakle ja sam se priklonila onima koji smatraju da zbog nedovoljno informacija, zbog nemogučnosti sagledavanja posljedica koje će proizaći iz brze primjene ovog Zakona ako ga usvojimo još si damo svi zajedno malo vremena da o svemu u miru porazgovaramo. Dali je to 3 čitanje, dali je to jedan timeout do glasovanja to ćemo odlučiti svi zajedno predlagače molim da imaju tu moju molbu u vidu. A vidim da su već i neki kolege dali određene amandmane o kojima mislim da bismo se mogli razgovarati. Ja ću poći o onoga dijela koji me najviše zanima u ovom zakonu. Dakle svjesni smo i posljedica na zdravstvo ljudi, međutim postojećim zakonima koju su na snazi u Hrvatskoj već smo unekoliko zaštitili one koji jedu proizvode u čijem sastavu je GMO u određenim postotcima. Dakle onaj tko to želi budući da je proizvođač onaj koji stavlja u promet takve namirnice, dali su to lijekovi, dali je to voće i povrće, dali je to gotovi proizvod, dužni na deklaraciji opisati sastav toga. Istaknuti cijenu a veseli me i to što to prema stečevinama Europske unije se u najnovije vrijeme zahtjeva da se ispiše i proces nastanka toga dakle da se opiše tehnologija nastanka toga proizvoda. Pa onaj tko to želim svojim novcem kupiti to je volja pojedinca, neka to kupi ali mora znati koja je razlika između genetski modificiranog proizvoda i onoga koji je proizveden na klasičan prirodan i do sada uobičajen način. Ono što mene osobno ovdje zanima jeste poljoprivreda, dakle onaj dio koji govori o mogućnosti da se i na ograničenim količinama u otvorenom sustavu na području Republike Hrvatske zasijavaju određene vrste sjemena genetski modificiranih organizama. I tu sam protiv. Dakle, ja smatram da nema te male površine a ona čak nije ni određena dakle ostavlja se tijelima, vijeću. Ja sada neću govoriti da su mogući različiti pristupiti i članova Vijeća dakle oni koji su dušom i tijekom za genetski modificirano sjeme i takve usjeve i oni koji su protiv, dakle o sastavu vijeća će ovisiti i buduće odluke. Dakle, tvrdim a pokazala su ispitivanja da čovjek kada jednom stavi sjeme u otvoreni sustav, ne može kontrolirati što će se događati sa okolnim usjevima, što će se događati sa svim onim tradicionalnim usjevima okolo. Govorim o nekim istraživanjima koja su pokazala da u zemljama gdje je to dulje prisutno i gdje se prati na osnovu istraživanjima negdje od 98. se pokazalo da su se stvorile neke vrste nove korova koji su neuništive postojećim zaštitnim sredstvima. I neću vam govoriti ono što je netko sinoć spomenuo da je u kitovima na sjevernom Polu ne znam koliko dubine pod moren nađeni su rezidui DDT-a kada smo govorili o DDT-iju kao proizvodu koji je bio čudo tehnike odnosno nauke kada je pronađen a koji je u biti zagadio cijelu zemlju. Tako da ja bih pošla od realne situacije u Hrvatskoj. Ako govorimo da danas u Hrvatskoj imamo tri milijuna hektara zemlje, od koje obrađujemo samo 1 milijun hektara da je pretpostavka stručnjaka da Hrvatska može dakle na tim svojim poljima hraniti 20 milijuna stanovnika a podaci o našem izvozu i uvozu govore da danas hrani samo 2 ili više od polovice hrane uvozimo. Dakle 10 puta više možemo proizvesti na klasični, konvencijalni ekološko prihvatljiv i danas puno komercijalno poželjniji način onda bih samo rekla dakle da i kulture u kojima imao samodostatnost, a to su jaja, meso peradi, pšenica, kukuruz, vino, mandarinke i med nam ukazuju na to da ne bismo smjelo dozvoliti u otvorenim sustavima upravo radi pšenice i kukuruza kojeg Hrvatska ima dovoljno i kojeg može proizvesti još i više. Da se postojeći usjevi zagade. I sada bih možda vrlo kratko prešla preko zakona, i rekla. Da su članak 3. i članak 27. pupčano vezani. I da mi je čudno zašto nije u stavak 3. članka 3. navedeno da se kod namjernom uvođenja u okoliš zadužuje i državno tijelo za poslove poljoprivrede što bi bilo logično jer se radi o sjemenu. I sada se ponovno vraćam na članak 27. gdje piše genetski modificiran reprodukciji biljni materijal dopušteno je uvoditi u okoliš sam na površinama koje na prijedlog tijela središnjeg tijela države uprave nadležnog za poljoprivredu i šumarstvo. A uz suglasnost središnjeg tijela državne uprave nadležnog za zaštitu prirode. Uredbom utvrditi Vlada Republike Hrvatske. Dakle, to nije dopušteno na zaštićenim područjima, i onim dijelovima gdje smo već u nekim županijama donijeli odluku. Iako ne netko jučer rekao da je to samo deklarativnog karaktera. Ja se ne bi složila. Dakle, ta namjera da se u pojedine dijelove ne uvodi GMO sjeme odnosno kultura je vrlo stvarna. Ja moram reći da dolazim iz Koprivničko križevačke županije gdje sam predsjednica Kluba vijećnika Hrvatske demokratske zajednice i gdje je županijska skupština gdje su na vlasti HSS i SDP-e jednoglasno na moj prijedlog i prijedlog Kluba zastupnika HDZ donijela odluku kojom se cijelo područje Koprivničko križevačke županije proglašava onim područjem na kojem se neće dozvoliti sijanje GMO sjemena. Niti proizvodnja takvih ratarskih kultura. Dakle naše opredjeljenje sigurno nije deklarativno, ono je vrlo stvarno i nisam sigurna ako se zakoni usvoji koji bi dozvoljavao središnjem tijelu državne uprave da bi netko se usudio u Koprivničko križevačkoj županiji narediti saditi na površinama koje su predviđene dakle da budu područje turističkoj razvoja ekološke proizvodnje, i održivog razvoja sijati takve proizvode. I zbog toga ima tu još niz zakonskih da tako kažem, mogućnosti koje daju razmišljati o tome da u Hrvatskoj u zemlji koja je na ljestvici korupcije na žalost vrlo nisko su moguće one stvari koje su moguće i u drugim državama samo kod nas u puno većem postotku. I uz puno manje moralnih dilema što moramo imati na umu kao odgovorne osobe makar svi ovdje nismo stručnjaci niti za zdravstvo. Niti za bio znanosti, međutim, nešto što nas obvezuje na razumno postupanje, je naš biotički suverenitet. Koji nas zadužuje očuvati bioetičke suverenosti, a one nam kažu da ne možemo sagledati posljedice koje proizlaze, ne možemo vratiti negativne učinke i ne možemo predvidjeti katastrofalne posljedice. Ja ću vam samo reći kada sam pošla u osnovnoj školi to je bilo jako davno, učili su nas kako je čovjek zauzdao prirodu, sve je stavio u svoje ruke. Danas vidite da na žalost čovjek kad se miješa u prirodne i božje zakona dobiva kaznu, i dobiva nagradu. Za dobro što je napravio biva nagrađen za loše kažnjen. Ja u svakom slučaju birajući između kazne i nagrade više volim nagradu. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Evo i ovaj zakon o genetski modificiranim organizmima dokazuje kako smo mi Hrvati jedan vrlo specifičan narod. Mi govoreći o ovom zakonu, iznimno važnom zakonu podijelili smo se u dva tabora. Imamo i ekstremno protiv i ekstremno za. Umjesto da ovaj zakon koji je će u mnogome odrediti hrvatsku sudbinu, vrlo trezveno i na jedan znanstveno stručni način razgovaramo mi smo kao što sam rekao podijelili. Meni je ovo drugi mandat u ovome Saboru, puno puta sam ruku digao za, puno protiv, i puno puta sam bio suzdržan. Vjerujte mi na riječ ne znam što ću ovdje napraviti. Realnost mi kaže da dignem ruku za, nešto malo znanja što imam o ovoj problematici i razum mi kaže ne. Vidite ja bih vam iznio ovdje neke činjenice i volio bih da ovdje ne bude nikakvog strančarenja nego na osnovi, nismo za to svi kvalificirani ali na osnovi znanstveno stručnoga donesemo odluku koja će biti najbolja za našu Hrvatsku. Vidite kolegice i kolege ja bih vam rekao, mi imamo danas tri poljoprivrede, ja to uvjetno tako dijelim, imamo ekološku poljoprivredu, imamo konvencionalnu poljoprivredu i uvjetno rečeno imamo ovu GMO poljoprivredu. Jedna drugu isključuje. Ali ja se zalažem za alternativu jer bez alternative u proizvodnji hrane nemamo napretka. Da vam ukratko kažem, prije 20-tak i nešto godina kao mladi novinar nasjeo sam tada na ekološku poljoprivredu i tzv. zdravu hranu. Pa sam počeo kao novinar govoriti zdrava hrana što je bilo potpuno pogrešno i onda su me moji prijatelji, profesori, kolege koji su sa mnom skupa studirale upozoravale da hrana ne može biti zdrava, jer hrana ili je ili nije, ona ne može biti zdrava ili nezdrava. Da možemo samo govoriti o ekološki više ili manje onečišćenoj hrani. Kada bismo mi danas u svijetu imali ekološku proizvodnju dvije godine treće godine bi u svijetu nastala opća glad i idućih 7 godina mi bismo u svijetu imali glad. To ću vam potkrijepiti i jednim podatkom, mogu i više ali vrijeme mi ne dopušta. Primjerice kada bi ekološki proizvodili pšenicu mi na jednomu hektaru možemo dobiti dva do dva i pol, dvije do dvije i pol tone maksimalno pšenice. U konvencijalnoj poljoprivredi gdje je prisutna kemija možemo dobiti bez ikakvih problema 7 i pol do 8 tona. To je odgovor. Ne pripadam ni jednom kemijskom agrokemijskom lobiju niti se zalažem za kemiju, ali budimo realni. Ako se kemija upotrebljava uz prisustvo znanosti i struke onda nećemo imati problema. Ja bih to usporedio sa jednim banalnim ovako primjerom, kada čovjeka boli glava on će primjerice uzeti Bajerov aspirin, popiti će jedan do dva i vjerojatno će mu za neko vrijeme, pola sata ili sat vremena, tu oko mene ima puno liječnika pa oni to mogu potvrditi, glava će proći, ali ako ih popije 15 ili 20 on će se otrovati. Isto vam je tako i sa kemijom kod proizvodnje hrane. Što podrazumijevamo pod kemijom? To su pesticidi, a pesticidi su skupno ime za sva kemijska sredstva s kojima se borimo protiv bolesti i štetnika u poljoprivrednoj proizvodnji. I tu je mineralni gnoj. Kad sam malo prije govorio o razumu i kad sam govorio o nekakvom znanju. Vidite, mi danas u Hrvatskoj već nažalost imamo GMO. On je u Hrvatskoj prisutan već 15 godina. U našoj zemlji je jedna velika multinacionalna kompanija, a to je PAJONIR, prisutna sa svojim kreacijama i to u proizvodnji sjemenskog kukuruza. Mi sijemo te kreacije. Oni su 2000. godine priznali da u njihovim kreacijama sjemena ima genetski modificiranih organizama. Dragi prijatelji ne trebam vam govoriti da u našoj zemlji je preko soje GMO itekako prisutan. Da ne govorimo o rajčicama, da ne govorimo o paprikama, krastavcima itd., itd. Biljna genetika je toliko daleko napredovala da mi danas gotovo možemo oblikovati bilo koju proizvodnju napose u voćarstvu i povrtlarstvu da je to dovedeno gotovo do savršenstva. S druge pak strane naša Hrvatska je ekološki najčistija zemlja u Europi. Sad ću vam iznijeti, ne bila nego još uvijek. Sada ću vam iznijeti jedan podatak. Bio sam u nekoliko navrata u Nizozemskoj i gore sam radio dokumentarne filmove o proizvodnji ekološke hrane. Možda ste neki i gledali te filmove. Vidite, Nizozemska godišnje ima u svom bruto prihodu 60 milijardi dolara od proizvodnje cvijeća, sjemena, proizvodnje voća, povrća, u posljednjih 10-tak godina i proizvodnje poljoprivredne mehanizacije i nešto stočarske proizvodnje. Međutim, kod njih je najjači eko pokret u svijetu jer su oni gotovo svoju zemlju upropastili. E sad da vam nešto kažem. Kod njih na otvorenoj proizvodnji imamo po hektaru 26 kilograma rezidua. To su ostaci od kemije, dakle od pesticida i mineralnog gnojiva. U stakleničkoj i plasteničkoj proizvodnji imaju 125 kilograma. A staklenička i plasenička proizvodnja, to znademo još iz osnovne škole iz biologije je problematična zbog fotosinteze. Po FAO može biti dopušteno do 6 kilograma tih rezidua. A znadete li koliko toga ima u našoj Hrvatskoj? 1,5 kilogram. Malo prije je kolegica Ivana Sučec-Trakoštanec rekla da imamo nešto malo više od 3 milijuna poljoprivrednih površina. Ima ih negdje 3 milijuna i 420 tisuća. Nažalost obrađuje se negdje oko milijun i 400 tisuća. Da bi Hrvatska izišla iz ove gospodarske krize jedino može izići u proizvodnji hrane. Jer danas je na zemljišnoj kugli sve više ljudi a sve manje proizvodnih površina za hranu. Mi u zadnjih 7, 8 godina svake godine uvozimo više od milijardu dolara hrane. 2003. godine uvezli smo prema službenim podacima milijardu i 256 milijuna dolara hrane. Prošle godine je to bilo nešto više od milijardu i 400 milijuna dolara, ove godine će isto to otprilike tu biti. Odgovorno kažem ovomu Parlamentu da to što se uvozi to je doslovno dobro konfekcionirano smeće, u kvalitativnom smislu. Zdravstveno ja neću reći da je ta hrana otrovna, ali u kvalitativnom smislu to je doslovno smeće. Jer oni koji uvoze hranu oni na maržama zarađuju po 700, 800% što je nedopustivo. Zašto se zalažem? Zalažem se da u Hrvatskoj preko ovoga zakona, a ovdje ima i dosta amandmana, ovdje ima i dosta prijedloga, da ne idemo danas na glasovanje ovoga zakona, nego da sve ovo što je dobro, a ima tu jako dobrih stvari, inkorporiram ovaj zakon. Jer kao što sam malo prije rekao ovaj će zakon umnogome odrediti Hrvatsku sudbinu. Zalažem se za to da na svakomu proizvodu u kome je genetski inženjering, da se na njemu jednostavno napiše, jer ja sam za slobodu čovjeka, pa neka čovjek bira. Kao što na cigaretama piše da su cigarete štetne za ljudsko zdravlje tako i ovdje ovo mora biti. Još nešto. Mi znademo da svaka neprirodna intervencija u prirodu se vraća kao bumerang. Ovo, ovaj genetski inženjering on će se jednoga dana vratiti kao bumerang. Ali isto tako budimo realni da do dana današnjega mi nemamo znanstveno stručnih dokaza je li taj GMO štetan ili koristan. Kad smo krenuli u njegovu proizvodnju i kad smo ga počeli stavljati u biljnu proizvodnju mi smo tada krenuli, ne mi nego znanstvenici su krenuli u to, računali su evo ga idemo sa tim i tim genom onemogućiti tu i tu bolest, tog i tog štetnika. I mi do danas valjanih rezultata nemamo. Dakle da zaključim ovo. Genetski modificirani organizmi, ja sam apsolutno protiv njih. Ali sam isto tako realan da u našoj Hrvatskoj GMO je prisutan najmanje 15 godina i zato dobro se zakonski zaštitimo od toga. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil, replika.
Želim samo ukazati i replicirati kolegi na jednu činjenicu kada koristi izraz ekološki najčišća zemlja. Gledajući po količini rezidua da, na žalost po kvaliteti rezidua koji su u tlu mi pripadamo u zagađenije zemlje, jer koristimo atrazine koje Europa ne koristi od 93. godine, atrazini koji jako kumuliraju u tlu, atrazini su temelj zaštite u kuruzu. Znamo da 40% površina je upravo pod kukuruzom, često u monokulturi svake godine atrazin, atrazin. S te strane i drugu sam željela ukazati upravo kroz sve ovo. Govorimo o ekološkoj proizvodnji hrane. Ako smo u deset godina ispod 3 promila, odnosno ispod 3 promila površina imamo pod ekološkom hranom uključujući one 2 tisuće hektara koje su ovdje jučer bili najavljeni, bojim se da u tom slučaju Hrvatska neće vrlo skoro imati ozbiljne površine pod ekološki proizvedenom hranom i mislim da to nije budućnost da mi moramo tražiti načine kako posijati sve površine. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Pa ja se slažem sa kolegicom Zdenkom Čuhnil. Njezina uža specijalnost je zaštita bilja i ja joj tu skidam kapu. Ali ja kada sam govorio o ekološkoj poljoprivredi, kada sam govorio o alternativi, za mene je ekološka poljoprivreda kritika konvencionalne poljoprivrede. U tom smislu sam ja to govorio i mi je moramo podržati. Ali ja sam rekao sa primjerom što bi se dogodilo u svijetu da bi treće godine nastala glad, idućih sedam godina bi imali glad. Ja sam to samo rekao na primjeru pšenice, a vi još bolje znadete od mene što bi se događalo sa drugim žitaricama, a o voću i povrću da ne govorimo. Hvala.
Hvala. Druga replika poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Vrlo kratko ću nadopuniti, odnosno replicirati kolegi Lončaru u onom dijelu kada je rekao da nemamo znanstvenih dokaza o štetnosti. Na žalost ima ih puno, ja ću citirati samo četiri. Prvo izvješće o hranidbenom pokusu na štakorima podneseni upravi za hranu i lijekove u Americi o vrsti rajčice koja ukazuje na pojavu simptoma ranog raka želuca pokusnih životinja. Drugo je hranidbeni pokusi sa GM krumpirom na miševima pokazale su stvaranje i ubrzani rast kancerogenog tkiva probavnog trakta 98., autori su navedeni. Dakle imamo hranidbeni pokusi sa GM krumpirom na mladim štakorima, pokazali su usporen rast, sporiji razvoj vitalnih organa i smanjen imunitet pokusnih životinja. I četvrto, znanstvenim pokusom dokazan je štetni učinak rekokombinantnog vrste, jedne rekombinantne vrste toksina iz … kukuruza. Dakle nemam vremena i nemam namjeru, ali postoji niz znanstvenih radova koji dokazuju i zdravstvenu štetnost. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Kolegice Trakoštanec ja i dalje tvrdim da nema znanstvenih dokaza ni o štetnosti ni o koristi. Ovo što se je radilo na životinjama to još uvijek ne znači da li će se to jednako reflektirati na ljude, a reći ću vam jedan primjer koga je iznio svojedobno profesor Miroslav Radman. Kada je on govorio ako čovjek jede genetski modificiranu blitvu i ribu koja to isto nije, kada to uđe u ljudski organizam već u njemu se nalazi GMO.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege ja bih iskazao prvo svoje žaljenje da jučer javnost nije mogla čuti mnoštvo dobrih rasprava na ovu temu, a evo nadam se i danas. U isto vrijeme bih se zahvalio saborskim službama koje su umnožile i dostavile mnoštvo materijala koji nam je bio od koristi prigodom pripreme za ovu raspravu. Mislim da je to jedan dobar način kako zapravo javnost može biti uključena u rad Sabora i ona koja je protiv i ona koja je za neki od prijedloga. Dobro da je glas jednih i drugih čuje. Kada je u pitanju današnja točka dnevnog reda, odnosno genetski modificirani organizmi onda bih rekao da je to jedna od suvremenih tema s kojom se čovjek susreće, a meni osobno najbliža za usporedbu bi bila ona s kojom se susreo također u nedavnoj prošlosti čovjek, odnosno čovječanstvo a to je atomska energija. Samo što je jedna na organskoj, a druga na anorganskoj razini. Dakle kako god se atomska energija može upotrijebiti u najuzvišenije svrhe i ciljeve liječenja, može se također i upotrijebiti u svrhe ubijanja i u najlošije moguće načine. Tako isto i genetski modificirani organizmi mogu biti u službi jednog i drugog. Istraživačke porive na razini genoma je nemoguće zatomiti, odnosno spriječiti. Prema tome Hrvatska što god da poduzimala ona ne može staviti nekakvu barijeru, granicu na svojim granicama i kao da se to nas ne tiče ako mi samo donesemo neku odluku ili učinimo neznam što. Mi jednostavno smo dio globalnog svijeta i u takvom svijetu živimo. Prema tome što mi možemo postati? Možemo li mi biti doista zemlja slobodna od GMO-a? Ja stvarno u to ne vjerujem. Međutim kao što i od drugih problema s kojima se čovjek susreće u današnjici, kriminalitetom, terorizmom itd. tako isto i sa … ovog aspekta GMO treba promatrati na način da treba ga pratiti, da treba učiniti sve s ciljem njegovog nadzora i zapravo kako bi onaj štetni dio bio pod najvišom mogućom kontrolom i njegove posljedice također. Današnji prijedlog zakona doživljavam upravo kao svojevrstan sanitarni kordon kada je u pitanju GMO. Ako on to nema, ako on nema tu svrhu onda on doista je nepotreban i ja bih kazao iz jučerašnjih rasprava pojedinih kolega koji kažu da je to zapravo uvođenje GMO-a na naš prostor i potpuna njegova kontrola, onda je takav zakon štetan, odnosno takva zakonska osnova. Prema tome priključujem se svima onima koji drže kako je ovo suviše važna materija koju treba još razmotriti, uključiti sve priloge koje su dali pojedinci, a i grupe i zapravo onda donijeti konačan stav, između ostaloga jer se svi slažemo u tome da je malo onih koji o GMO-u puno znaju, a mi svi imamo vrlo malo relevantnih podataka. Prema tome ovdje smo bili nazočni totalno oprečnom stajalištu gospodina Ive Lončara i kolegice Sučec-Trakoštanec kada su u pitanju dokazi. Dakle za jedno od njih ne postoje dokazi, za drugoga postoje. Prema tome imamo li dokaz ili nemamo, stvarno je to vrlo vrlo upitno. I u jučerašnjoj raspravi uvaženog profesora kolege iz Rijeke čuo sam za jedan vrlo vrijedan materijal koji kruži ovom sabornicom, na žalost nisam ga vidio, gospodina Dorića, čuo sam za jedan vrlo vrijedan materijal sa mnoštvo refernci, žao mi je da ga nisam dobio na stol, mislim da je od koristi i da njega apsolutno treba uvažiti i razmotriti. U ovoj zelenoj brošurici od gospodina prof.Jošta našao sam jednu vrlo zanimljivu rečenicu od izvjesnog uvaženog on kaže vrlo poznatog stručnjaka na ovom polju, Erika Landera koji kaže da bi čovjek u susretu s ovim problemima, odnosno s ovim pitanjima trebao naučiti lekciju iz poniznosti. Međutim gospodin Jošt dodaje, ali ovaj čovjek nije spreman na poniznost, sadašnji čovjek, čovjek ovog vremena. A iz jednog govora, govora s gore, znamo da tamo stoji blago krotkima i poniznima jer oni će baštiniti zemlju. Vratio bih se na atomsku energiju i na gospodina Nobelovca Einsteina koji je kazao otprilike prepričat ću njegovu poruku u svezi s tim da cijepanjem atoma sve se promijenilo u ljudskoj povijesti osim jednoga a to je ljudskog razmišljanja. Prema tome, ljudski um u isto vrijeme i ono što izumi i ono s čim gospodari ne može da prati u toj istoj mjeri. Dok se ne dogodi poniznost u svijetu ne može očekivati ni Hrvatska ovdje. I stoga i u vremenu iščekivanja suradnje odnosno pregovora sa europskom unijom i dok se oni ne dogode i kada se dogode mislim da bi bilo dobro da Hrvatska strategija bude kao ona koja je bila između Francuske i Njemačke o uglju i čeliku i koja leži u osnovama taj dogovor, odnosno taj savez Europske unije. Samo da bude na određeni način i odgovorna tu Uniju jer ona između ostaloga proizvodi mnogo ekološki štetnog. A ta Unija bi recimo mogla biti između Hrvatske i bilo koje druge Europske zemlje u proizvodnji zdrave hrane i očuvanja zdravog okoliša. Dakle, u vremenu koje je pred nama uz stravično zagađenje okoline u kojoj živimo o čemu su govorili kolege prije mene, Hrvatska mora imati odgovor, odnosno suvremeni čovjek mora imati odgovor i on će ga tražiti, kada, kada se postigne kritična masa onih koji toga budu svjesni. Tvrdim da će to biti jednako ekonomski isplativo kao i čelik i ugalj ali i na dugu stazu potpuno isplativo i ja bih kazao jedino moguće. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Samo dopuna i pojašnjenje jer imam više vremena kroz repliku, dakle kolega Lončar i ja smo se u većini stvari složili slažemo se i u rezultatima istraživanja, samo što je kolega Lončar rekao da nema rezultata istraživanja na ljudima a priznaju naravno ove na životinjama. Ja ponavljam dakle da rezultata na ljudima nema zbog kratkoće vremena koje je proteklo od primjene GMO a možda i izostanak volje budući da je silan novac u pitanju multinacionalnih kompanija koje protežiraju GMO proizvode a i vjerojatno teže objavljivanje tih rezultata u širokoj javnosti ja ću se možda potruditi zajedno sa kolegama da nađemo te rezultate na ljudima, hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Za početak ću samo pročitati dijelove Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo a na kraju ću reći zašto to čitam. U raspravi vezanoj za odredbe koje se odnose na odgovornost za štetu posebno je upozoreno da u Konačnom prijedlogu nije na odgovarajući način riješeno pitanje odgovornosti za štetu kontaminacijom. Odredba članka 55. Konačnog prijedloga bi na jasniji način trebala utvrditi odgovornost za štetu bez obzira da li se radi o nenamjernom izazivanju štete odnosno postupanju sukladno Zakonu ili ne. Korisno bi bilo po mišljenju članova Odbora obvezati podnositelja prijave za uporabu uvođenje i stavljanje na tržište GMO-a na naknadu štete u slučajevima kada je odobrena uporaba GMO-a. Ovo je samo kratko osvrt na Odbor za rad, za socijalnu politiku. Odbor za zakonodavstvo, samo jedan pasus. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog Zakona ali naziv Zakona članak 2. jezično i pojmovno nužno je uskladiti značenje i izričaj u nazivu genetski. NO, zbog brojnih stručno-tehničkih odredbi u odnosu na svoj djelokrug odbor daje primjedbe i prijedloge glede brojnih manjkavosti kako bi ih predlagatelj otklonio podnošenjem svojih amandmana a odnose se na, pročitat ću vam i osvrt Hrvatskog agronomskog društva u 14. kratkih crtica na ovaj Zakon, Prijedlog zakona. Nije u skladu s navedenim nacionalnim strategijama te ih se samo dijelom pridržava. Nije u skladu s nekim odredbama i pravilnicima ranije donesenih zakona. Ne pridržava se osnovnih principa zakonodavstva Europske unije vezano uz GMO. Poštovanje slobode izbora konzumenata i proizvođača osigurati održivost poljoprivrede, princip predostrožnosti i objektivnost znanstvene rasprave i sudjelovanje javnosti. Ne koristi i dovoljno ne naglašava princip predostrožnosti. Ne daje mogućnost županijama, općinama i gradovima da se opredijele za GMO slobodnu regiju. Apsurdno je novi Zakon temeljiti na neostvarenim snovima zagovornika ove nove znanosti jer na žalost u slučaju genetičkog inženjerstva bilježe se samo promašaji, zašto se ne navode još brojniji argumenti protivnika na ove tehnologije. Ako je neki GMO usjev potencijalno opasan po zdravlje čovjeka i životinje, ako ugrožava okoliš i biološku raznolikost ako ne posjeduje gospodarsku prednost, manji urod, veća potrošnja herbicida, sekticida i fungicida, otežan plasman na tržištu koji su razlozi da se Zakonom odobrava uvoz i sjeta takvog usjeva pa čak i po ubrzanom postupku. Zakon ne štiti Hrvatsku od stranih ulaganja u rizična znanstvena istraživanja koja su zabranjena u zemlji koja ulaže financijska sredstva. Iskustvo pokazuje da se u odgovorni službenici vezani za uvođenje GMO-a u neku zemlju potencijalno žrtve mita i korupcije, naročito ako znamo da neke kompanije imaju veći prihod od jedne Švedske. Način utvrđivanja moguće štete kao ni odgovornost, odnosno obeštećenje ako je to uopće moguće za prouzrokovanu štetu upotrebom ili prijevozom GMO-a nije dovoljno precizno definirana. Zbog ovako velikih temeljnih propusta smatramo da takav Zakon ne može proći nakon djelomičnog dotjerivanja već ga treba u cijelosti odbaciti i pristupiti stvaranju novog po Hrvatsku povoljnijeg zakona koji će ekonomski prosperitet Hrvatske vidjeti u ekološkoj poljoprivredi i zaštićenoj od zagađenja s GMO-om. Predlažemo da novi Nacrt Zakona o GMO-u radi multidisciplinarna ekipa stručnjaka Ministarstva poljoprivrede i šumarstva, Ministarstva kulture i zaštite okoliša i Ministarstva zdravstva, a ne samo jednog ministarstva kao što je to sada bio slučaj. Predlažemo da se razmotri mogućnost izjašnjavanja stanovništva putem općeg referenduma o načinu zakonskog reguliranja GMO-a u Hrvatskoj jer se radi o vitalnim interesima naroda ove zemlje. Tražimo da se pri pisanju novog Zakona u cijelosti poštuju ranije donesene nacionalne strategije razvoja Republike Hrvatske. Ovo su primjedbe ispred Agronomskog društva Hrvatske. Pitam se, pitam i vas gospodo ovdje je li Hrvatska ima potrebu, ekonomsku, političku ili neku drugu za žurbom, čemu žurba, kada znamo da prvo treba riješiti neke naše probleme a u vezi sa poljoprivrednim zemljištem i samoj proizvodnji ekološke i ... poljoprivrede. Naša proizvodnja uz neke izmjene ne samo da je dostatna za našu zemlju nego smo sigurno spremni za izvoz. Turizam i GMO hrana, gospodo to ne može ići skupa, ja vas uvjeravam da za 10 godina tko bude imao normalno proizvodnju poljoprivrednu da će biti na Europskom tržištu sigurno jedna od najatraktivnijih destinacija naročito u turizmu. Svi ovi razlozi da ne spominjem opasnosti za zdravlje, najveća opasnost širenja GMO sjemena i biljaka u okoliš što mogu biti nesagledive posljedice, opasnost, ovisnost i o sjemenu, znamo da je sjeme GMO proizvodi samo u najrazvijenijim zemljama. Zato mogu podržati stav da GMO u Hrvatskoj ali samo u znanstvene svrhe i s najvećim stupnjem zaštite. Tek kada dođemo do takvih rezultata da GMO ima kontrolu bez velikih opasnosti, onda možemo bez žurbe prihvatiti takav način i takvo sjeme u Hrvatskoj. Primjer prof. Jošte za puštanje u proizvodnju sjemena pšenice koji 12 godina dok ga radi, treba mu poslije 3 godine i na 6 destinacija u Republici Hrvatskoj da bi ga mogli pustiti u proizvodnju. Na žalost od nas se traži da GMO sjeme u najkraćem roku bez ikakvih pokusa može biti pušteno u Hrvatsku i proizvodnju. Ovim zakonom nema sankcija za one koji uvedu GMO namjerno ili ne u okoliš a znamo da velika opasnost je upravo od širenja jer se on može razvijati u prirodi i nekontrolirano širiti. Zbog svih ovih razloga i inih drugih ne želim biti dosadan i ponavljati štosu kolege već rekle. Ja nisam protiv zakona za GMO dapače, ja sam za. Ali gospodo očito je jasno da ovaj zakon treba ići u treće čitanje i podržavam stav da ovaj zakon ide u treće čitanje i da što je moj kolega jučer rekao, gospodin MIljenko Dorić mi trebamo najmanje jedan puta godišnje imati temu u Hrvatskom saboru na ovu temu. Zahvaljujem.
Hvala. Replika. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolega Kurtov je rekao jednu rečenicu s kojom se ja u potpunosti slažem da turizam i posebno visoki turizam i GMO hrana ne bi trebali i ne idu zajedno. Na žalost mi smo svjedoci u Republici Hrvatskoj prevelikog uvoza hrane. Znamo da imamo i agenciju za hranu koja je osnovana i koja počela raditi u Osijeku. Međutim pitanje je kolika su jamstva, jer imali smo nekoliko pod navodnicima afera da imamo GMO hranu u paštetama i ne znam čemu sve ne. Pa je to bilo demantirano. Pitanje je koliko se u tom velikom uvozu hrane uistinu ima i GMO hrane. Prema tome čini mi se da bismo ako želimo biti i veliki patrioti veliki domoljubi što često puta svi pričamo i jako pričamo, da bi trebalo ići za tim da se poveća na jednoj strani proizvodnja domaće hrane, a na drugoj strani da ipak pazimo što i kako prodajemo. Ja očekujem pogotovo od agencije za hranu ipak veliki napredak u svemu tome. Međutim očito da i rasprodaja posebno naših hotela na obali turističkih područja i svega ostaloga ćemo dovesti do toga da će stranci još više uvoziti hrane nego što je bilo do sada.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Pa ja mogu dragom kolegi odgovoriti samo to da se u potpunosti slažem sa njime. DA je ovaj bez ovoga zakona danas moguće i neke manipulacije da može biti u hrani GMO u prehrani u Hrvatskoj a naročito uvozom izravni strani kompanija koje imaju svoje hotele na Jadranu i svoja turistička naselja, Oni izravno uvoze hrane bez kontrole, bez hrvatske kontrole. Mislim da bi to ovaj zakon sve trebao obuhvatiti i mislim da je Hrvatskoj potreban ovaj zakon, samo sam naglašavam opet da treba ići u treće čitanje, zbog svih ovih mišljenja da ovaj zakon je prevažan za Hrvatsku i za hrvatski narod. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Ledinski.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa evo dozvolite nekoliko riječi prijedlogu zakona o genetski modificiranim organizmima. Svjesni smo da današnji životni standard je teško zamisliti bez jednoga napretka znanosti i tehnologije. Međutim taj vrlo brzi razvoj bio tehnologije ne omogućava sagledavanje sve ukupnih popratih djelovanja uporabe GMO-a na prirodu i na ljudsko zdravlje. Nemoguće je zaustaviti globalizaciju koja kao negativnu stranu ima liberalizaciju tržišta a isto tako kao svoju pozitivnu stranu ima i veću dostupnost saznanja i informacija. Zato je potrebno sagledati pozitivne i negativne stane uporabe GMO-a. Istraživanja pokazuju da većina stanovnika europskih zemalja vjeruje u škodljivost proizvoda od GMO-a, nepovjerenje prema tih proizvodima ide tako daleko da se čak ne želi koristiti GMO proizvod koji ima veće nutricionističke vrijednosti. Kao npr. Zlatna riža ili banane sa cjepivom proti hepatitisa B. Izvor podataka iz 2001. godine. Stav javnosti od potencijalnoj opasnosti od GMO-a za okoliš i zdravlje rezultiralo je da je Europska zakonska regulativa stroža od kartagenskog protokola. Protokola o biološkoj sigurnosti, otpisnica kojega je i Republika Hrvatska. Pri analizi tko ima najviše ekonomske koristi od uporabe GMO u poljoprivrednoj proizvodnji evidentno je da ja najveću koristi ostvaruje poljoprivredni proizvođač koji uz uzgoja GMO usjeve. 76% od ukupne koristi kod uzgoja soje i 42% od ukupne koristi kod uzgoja pamuka. Ostala ekonomska korist potrošača kretala se svega od 4 do 7%. Izvor podataka Centar za ekonomska istraživanja Amerike iz 2000. Prema tome vidljivo je da krajnji potrošač nema neke velike koristi, i da najveću koristi ima onaj tko to proizvodi. Prema tome upravo zbog toga prijedlog ovoga zakona mora biti posebno pod lupom jer smo svi mi na kraju potrošači, konzumenti toga proizvoda. I greške koje eventualno bi mogle desiti sa emisijom u okoliš mogu poslije imati dalekosežne posljedice. Sve gore navedeno je temelj za donošenje odluke o našem temeljnom stavu prema GMO-u. Europski zakonski okvir i nama je okvir za donošenje odluke. Ali nam sa svojim načelima predostrožnosti pruća mogućnost donošenja strateške odluke o tome želimo li i u kakvom obliku koristit GMO. Ako želimo razviti sektor tržišno usmjerenih konkurentnih poljoprivrednih gospodarstava pitanje na koji način želimo to ostvariti. Evo danas je već bilo u raspravi rečeno i od kolege Lončara, i kolegica Trakoštanec. Znači možemo to na više načina proizvodnjom, komercijalnih proizvoda standardne kakvoće ili proizvodnjom proizvoda posebne više kakvoće. Od ekološki do tradicionalnih proizvoda zaštićenog podrijetla i oznake izvornosti. Ako i uz poljoprivredu, turizam naša strateška djelatnost postavljam pitanje kakav turizam želimo razvijati. Onakav koji će uz komparativne prednosti očuvane biološke i krajobrazne raznolikosti ponuditi tradicionalne i ekološke proizvode, kako je iz istraživanje vidljivo najveću ekonomsku korist ostvaruju proizvođači. U slučaju da iskoristimo mogućnosti koje nam daje i europska regulativa kroz načela predostrožnosti. I usporimo li ili onemogućimo ulazak GMO-a bit će potrebno osmisliti niz poticajnih mjera kako bi proizvođačima nadoknadili potencijalnu dobit. Kako je do sada problematika GMO-a bila regulirana u sklopu Zakona o zašiti prirode kroz opće odredbe se više govorilo o potrebi ukupnog očuvanja prirode. U Ovom prijedlogu zakona o GMO- u ostale su odredbe o informiranju , izostale su odredbe o informiranju sudjelovanja javnosti koji se u prijašnjoj regulativi bili vezano uz GMO. Izdvajanjem GMO-a u posebni zakon djelomično se izgubio prijašnji kontekst. Osobito u dijelu pristupa informacijama i sudjelovanju javnosti. Kako bi dostigli standarde Europske unije i osigurali i naša regulativa GMO-a bude u skladu i sa pravima WTO-a odnosno da odobravanje GMO-a bude jasno transparetno i da ne bude diskriminirajuće potrebno je unijeti izmjene u prijedloge zakona. Koje sam osobno predložio kroz nekoliko amandman koje vjerujem da će se jedna veći dio njih usvojiti u konačnom prijedlogu. Ono što bih još istakao s obzirom da je ovo prijedlog zakona ima oznaku PZE što je naša obaveza da uskladimo sa Europskim zakonima. A prijedlog zakona nije u potpunosti usklađen sa europskom regulativnom odnosno sa direktivom 18 iz 2001. godine. U naslovom programu pridruživanja Europskoj uniji od 2005. godine poglavlje 3-22 koje se odnosi na okoliš, a mi smo ga usvojili nedavno, naznačeno je da će zakon o GMO-u biti djelomično usklađen. Sigurno da zakon ne može biti u potpuno usklađen radi različitih situacija i institucionalne strukture. Ali neki bitni dijelovi, direktive nisu navedeni. O tome su i govorili dr. Bučan i još neki kolege jučer u raspravi. Primjerice u preambuli direktive 18 iz 2001. u pripremi direktive vodila se posebna briga o načelu predostrožnosti pod tim načelom se mora voditi implementacija direktive. Dalje, naglašena je uloga javnosti i konzultacija javnosti u pripremi i provedbi svih mjera koje su određene direktivom. Kada se radi procjena rizika osobita pozornost se mora posvetiti organizmima koji sadrži gen rezezistentnosti na antibiotike, o čemu je u raspravama jučer bilo puno riječi. Uvođenjem GMO u okoliš provodi se načelom korak po korak, odnosno postupno, ako prethodni koraci ne pokažu negativan učinak na okoliš ili zdravlje ljudi. Procjena rizika mora se izraditi onako kako je propisano ovom direktivom, točka 27. Naglašena je uloga znanstvenog odbora i donošenje odluka u konzultaciji sa njima. Mislim da smo trebali možda malo više posvetiti brige i uskladiti sve dijelove direktive kao što je ona, pošto je ona i dosta, rekao bih i dosta stroga. U prijedlogu amandmana koje sam dao ne bi ih posebno obrazlagao, nego bih samo istakao da i u ovom prijedlogu Zakona a i u prijedlogu još nekih zakona koji su dolazili iz ovoga resornog ministarstva se ne posvećuje dovoljno pažnje da o nekim stvarima moraju odlučivati druga ministarstva. Tu prije svega mislim da resorna ministarstva moraju isto tako biti upoznati kao i ovo ministarstvo gdje sada pripada GMO. Tu prije svega mislim na Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva, a isto tako i u Prijedlogu zakona o zaštiti prirode i ovome isto tako, ministarstvo resorno je izostavljeno iz nekih odluka. A isto tako posebno godišnje izvješće koje se mora, koje bi tijelo trebalo podnositi, ono se podnosi samo tome tijelu, a Vladi ne. Onda se pitam kako će kolega, evo pomoćnik ministra iz Ministarstva poljoprivrede dobiti informaciju o tome ako nije obaveza da to tijelo dostavi i njemu podatke odnosno resornom ministarstvu. I zbog evo svih navedenih prijedloga koji su bili jučer i danas ovdje, mislim da bi bilo možda dobro da idemo ipak u treće čitanje i da do tada uskladimo sve ove prijedloge koji su bili i da dobijemo stvarno jedan zakon. Jer o tom zakonu, taj nije običan zakon, taj zakon ako bi se krivo primjenjivao mogao bi biti jako opasan za zdravlje ljudi i za unošenje raznih stvari u okoliš koje kao takove se ne bi smjele unositi. I u tom dijelu ukoliko ide u treće čitanje onda je ovo ću, kasnije povući amandmane, ako ne molim da se predlagač o njima očituje. Hvala.
Hvala lijepa. Idemo na pet minutnu raspravu po klubovima. Prvi poštovani zastupnik Božidar Pankretić u ime Kluba HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Cijenjena gospodo iz Vlade, dame i gospodo zastupnici. Pa, dozvolite mi možda da u samoj ovoj raspravi istaknem nekoliko bitnih, ja bih rekao rasprava koje smo imali na odboru. Rekao bih da je odbor izuzetno kvalitetno raspravljao o ovoj temi. Pa da naglasim ono što je bitno istaknuto na samom odboru, a to je da ovaj zakon nije u skladu sa nacionalnom strategijom zaštite okoliša, nacionalnom strategijom poljoprivrede i ribarstva, te nacionalnom strategijom šumarstva. Ukazano je nadalje da se ne koristi niti dovoljno naglašen princip predstrožnosti koje je Hrvatska dobila ratifikacijom protokola iz Kartagene. Ovaj princip daje mogućnost legalnog odbijanja sjetve genetski modificiranih usjeva dok se ispitivanjima ne uklone sumnje o potencijalnoj štetnosti ili opasnosti. U raspravi je također upozoreno da predloženi zakon ne daje mogućnost županijama, odnosno lokalnoj zajednici da se opredijele za genetski modificiranu slobodnu regiju. Kao što nam je poznato već je 8 županija takve GMO free regije proglasila. Isto tako ne daje se lokalnoj zajednici mogućnost da sudjeluje u donošenju odluka o uvođenju GMO-a u okoliš. Postavljeno je i pitanje, ukoliko neki genetski modificirani usjev potencijalno opasan po zdravlje čovjeka ili životinje, ako ugrožava okoliš i biološku raznolikost, ako ne posjeduje gospodarsku prednost, koji su razlozi da se zakonom odobrava uvoz i sjetva takvog usjeva pa čak i po ubrzanom postupku. Također je izneseno mišljenje kako način utvrđivanja moguće štete kako neodgovornost, odnosno obeštećenje za prouzrokovanu štetu upotrebom ili provozom GMO-a nije dovoljno precizno definiran. Izneseno je i mišljenje kako bi bilo dobro razmotriti mogućnost da stanovništvo putem općeg referenduma se izjasni o zakonu o kojem danas govorimo, jer mislimo da je taj zakon od vitalnog interesa. I dozvolite mi možda još nekoliko riječi o samom, evo i o ovoj ukupnoj raspravi. Slušajući gotovo sve govornike jučer, evo i danas gotovo da se nije moglo čuti da se itko od govornika založio za namjerno puštanje GMO-a u okoliš ili za sjetvu genetski modificiranih usjeva. Gotovo nitko. Ako se nitko ovdje od saborskih zastupnika za to nije založio, ja se onda pitam, vas i sebe s kojim pravom ćemo donijeti zakon. A koliko sam vidio i na odboru kolege iz Kluba HDZ-a su podržali takav zakon, tko nam onda dopušta da protivno tome donesemo takav zakon. Mislim da je realni prijedlog da ovaj zakon još raspravimo, da predložimo treće čitanje, da nađemo model po kojem ćemo zabraniti sjetvu GMO usjeva, da nađemo model kao što smo čuli ovdje iz rasprave, stižu nove direktive Europske unije, mislim da o tome svi zajedno trebamo raspraviti. Mi ovdje ipak malo kasnimo s ovim direktivama. Imamo toliko vremena, ne žuri nam se nigdje da po hitnom sada postupku donesemo ovaj zakon. Apeliram na sve zastupnike neovisno o stranačkoj pripadnosti da s obzirom na važnost ove teme predložimo čitanje ovog zakona za slijedeći puta, tj. treće čitanje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajnici. Naime mnogi su u raspravi spominjali Božje, kozmičke i prirodne zakone. A upravo je ovaj zakon i protiv Božjih i kozmičkih i prirodnih zakona. Prema tome tu je jasan i odgovor i stajalište Kluba HSP-a da mi za ovakav zakon nikad ne možemo biti. Mi možemo podržati GMO samo u medicinske i znanstvene svrhe, ali druge svrhe ne. Pa dajmo napravimo iskorak, proglasimo Hrvatsku slobodnom zonom od GMO-a, napravimo budućnost za hrvatske naraštaje i napravimo budućnost za razvoj hrvatskog gospodarstva, poljoprivrede i svega ostalog. Opasna je i zabrinjavajuća činjenica što ovaj zakon podržavaju jedino klubovi SDP-a i HDZ-a. To je opasno i zabrinjavajuće zbog toga što takve podrške kad su negdje oni zajedno nikad nije dobro završilo po hrvatski narod. Nikad nije dobro završilo po hrvatski narod. Također je opasna činjenica da je i Europska unija dopustila genetski modificirane organizme. Na pritisak Sjedinjenih Američkih Država. Pa se tu ne moramo mi prikloniti Europskoj uniji jel’ i znamo sami kakva je situacija. Mi hvala Bogu tu imamo mogućnost proglasiti Hrvatsku slobodnom zonom i napraviti zemlju prosperiteta. O samom zakonu je stvarno izrično govoriti, samo se osvrnimo na članak 3. koji govori o tzv. podijeljenoj nadležnosti između 5 razno-raznih inspekcija i razno-raznih državnih tijela a u pravu se zna kad je riječ o podijeljenoj nadležnosti da onda na kraju nitko za ništa nije odgovoran, odnosno to vam je poznati onaj sustav prevaljivanja odgovornosti, uvijek će biti kriv netko treći ili netko četvrti. Ali ovaj način prema tome je nedopustiv i zato predlažemo Vladi da u roku sat vremena povuče ovaj zakon ako želi dobro hrvatskim građanima, jer ovakve stvari stvarno ne možemo dopustiti. Hvala lijepo.
Hvala. Klub IDS-a, poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, štovane kolegice i kolege, gospodo iz ministarstva. Klub IDS-a ne može i neće podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o genetski modificiranim organizmima kao prvo jer dolazimo iz regije koja se očitovala da ne želi na svom prostoru imati genetski modificirane organizme. S druge strane čujemo ovdje da još osam drugih županija je protiv takvih genetski modificiranih organizama i mislim da za gospodu iz ministarstva bi to nešto trebalo i značiti. Što se tiče Hrvatske ja zaista smatram da ovim zakonom de facto se u Hrvatskoj želi odustati od održivog razvoja, da se svoje građane stavlja u poziciju pokusnih kunića, naravno onih globalnih korporacija. Da se umanjuje sposobnost nacije da se samostalno prehrani na tradicionalan način. Da svoje poljoprivredne proizvođače lišava mogućnosti da iskoriste rastuću potražnju prirodne hrane u svijetu a izlaže ih opasnostima da još lošije posluju. Znamo da Ministarstvo poljoprivrede mora subvencionirati svoje poljoprivrednike a nedajemo im mogućnost da se razvijaju u onom dijelu koji je njima najpovoljniji, a to je tradicionalno uzgajanje voća i povrća. Umanje se isto tako demokratska prava svojih građana, jer im se odriče pravo slobodnog izbora, odnosno mogućnost da se kaže ne genetski modificiranim organizmima. Vidjeli smo isto anketu da 10% građana podržava GMO, a 90% ne, što isto po našem mišljenju je jedna od važnijih stvari. Ovdje se radi zaista o temi o kojoj građani Hrvatske bi trebali odlučivati kao jedinice lokalne samouprave i naravno da regije moraju imati pravo se izjasniti za ili protiv GMO-a. Na žalost ovaj zakon im ne pruža tu mogućnost. Naši zahtjevi iz kluba IDS-a su svakako nedopustiti unos GMO-a u okoliš Hrvatske. Dopustiti proglašavanje županijama i jedinica lokalne samouprave zonama slobodnim od GMO-a i rigorozne kazne za prekršitelje koji obuhvaćaju i naravno naknade šteta što se ovdje u ovim dokumentima, odnosno ovom zakonu ne vide, a koje bi mogle nastati u posljedicama koje je kolega Pankretić govorio prije. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ivo Lončar.
Evo htio bih ispraviti kolegicu Doroteu Pešić-Bukovac kada je rekla da se regijama treba omogućiti i da se referendumom to treba omogućiti. Pa evo uzmimo samo vašu županiju, samo ću vam reći dvije kulture. U Istarskoj županiji ima kukuruza, u tom kukuruza sve što je od sjemena «pajonir» već je GMO unutra, u rajčicama također. U Istri se jako puno proizvodi industrijske rajčice koja ide za našu «Podravku» i u njoj ima GMO-a. Ja sam malo prije rekao u svojoj raspravi, ja sam protiv svakog neprirodnoga utjecaja na prirodu jer se to vraća kao bumerang, ali mi to već imamo ali moramo sada donijeti jedan zakon kako se od toga zaštititi. Ne možemo biti otok i nemojmo ovdje stvari politizirati, ovo je iznimno važno područje i ovdje moramo konsenzualno biti jer će ovaj zakon u mnogome odrediti budućnost naše Hrvatske. Imamo već GMO ovdje. Onaj tko kaže da nemamo, taj ne govori istinu. I to već 15 godina ga imamo.
Hvala. Poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil u ime Kluba zastupnika Nacionalnih manjina. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, članovi Vlade, kolegice i kolege. Moram reći da mi u klubu Nacionalnih manjina podržavamo donošenje ovog zakona jer jedino na temelju njega moguće je pratiti prekogranično kretanje GMO-a, proizvodnja u ograničenom prostoru, proizvodnja u prirodi da ne kažem i hrane. No sam zakon nije dovoljan ukoliko ne budemo raspolagali sa kvalitetnim laboratorijima, ali i sa znanstvenicima koji će moći kao i znanstvenici koji selekcioniraju genetski modificirane organizme odgovoriti koji su geni upotrijebljeni, kako se kreću u biljci, kako se kreću u samoj prirodi, kako utječu na okoliš i kako se u prirodi razgrađuje takav biljni materijal. Nije dovoljno koristiti argumente skuplje sjeme, skuplji herbicidi i manja proizvodnja ako se paralelno ne da odgovor, kako je onda moguće da upravo takva soja, takav kukuruz, takva uljana repica su jeftiniji i konkurentniji. Pa zar mi onda sumnjamo u našeg seljaka da on neće znati u tom slučaju odabrati i da on nezna računati? Zasigurno itekako zna. Čuli smo i podatak da je pod ekološkom proizvodnjom negdje oko 1600 hektara već u proizvodnji, 2000 se priprema što već sam ovdje u ispravku naglasila, to je svega 3 promila naših obradivih površina i ja zaista mogu reći da to dokazuje da u Hrvatskoj zasiugrno imamo površina i za organsku hranu, da imamo površina i za konvencionalnu proizvodnju, ali i GMO ukoliko je ona strogo kontrolirana. Uz kvalitetno obilježavanje genetski modificiranih organizama prepustimo zaista građanima i tržištu da oni odaberu. Prestanimo neargumentirano i ničim dokazanim tvrdnjama plašiti i iskorištavati taj strah. Pokušajmo iskoristiti dio biotehnologije jednako dobro u poljoprivredi kao što to čini danas medicina i farmacija u proizvodnji lijekova i bez kojih je nezamisliva danas proizvodnja lijekova, a prema tome i zdravlje ljudi. Moram reći da iz svih navedenih razloga upravo zato i podržavamo ovaj zakon, ali slažem se sa gospodinom Dorićem da će ovaj zakon biti podložan čestim promjenama onako kako će i znanost i biotehnologija napraviti, odnosno napredovati neovisno o politici i negativnoj selekciji informacija i kako će znanost davati nove spoznaje koju slažem se da mogu biti i negativne i dati na taj način će i diktirati primjenu biotehnologije. Prema tome iz tih osnova to podržavamo. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Uvažena kolegica je rekla prestanimo neargumentirano napadati GMO. Pa 90% hrvatskih građana se tome protivi i ja mislim da je to jedan od najjačih argumenata. I također netočan je navod vezano da dopustimo tržištu da odredi pravila igre. Pa tržište ima samo interes profit a ne zaštita prirodnih bogatstava Hrvatske i budućnosti Hrvatske.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Ispravljam netočan navod kolegice Čuhnil koja je rekla da e nekoga plaši sa GMO-om. Ja bih rekao nikoga se ne plaši nego je to realna predstrožnost i mislim da oni koji navode drugačije primjere i koji govore da se radi određena selekcija podataka i da se samo određeni podaci kojima se pokušava zaplašiti hrvatsko stanovništvo oko GMO i usjeva i organizama nije točan navod. Prema tome to je realnost, sa tom realnošću neki se ne žele pomiriti ali većina Hrvatskog stanovništva je svjesna toga i vjerujem da će ta javnost imati utjecaj na zastupnike u Hrvatskom parlamentu da se suprotstave ovom zakonu hvala.
I treći ispravak poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Ja bih htjela svoju kolegicu gospođu Zdenku Čuhnil ispraviti u onom dijelu da građani imaju pravo birati. Pa sigurno da imaju pravo birati vidi se da ujutro rano na tržnici najprije nestanu svo voće i povrće koje je uzgojeno na tradicionalni način i to je očito pokazatelj što naši građani žele, a isto tako u anketi su se očitovali 90% za tradicionalan način a 10% za GMO.
Hvala. U Ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo predstavnici Vlade. Šteta je što javnost nije pratila ovu iznimno bogatu i argumentiranu raspravu na Hrvatskom saboru o ovom prevažnom pitanju tako da je ono stiglo na dnevni red sinoć kada je prestao prijenos, jutros jedan dio je prošao isto tako da nije bilo nikakovog prijenosa i ja mislim da je to jedna velika šteta što javnost nije slušala ovakve rasprave, ali tako je kako jest, idemo nekim redom. Htio bih reći kao što sam prošli put u prvom čitanju rekao da je problem o kojem raspravljamo važan ali isto tako kao razlog zbog čega upravo ovako raspravljamo usuđujem se kazati je nedovoljno ili slabo znanje, pri tome ne isključujem ni sebe koji smatram da nešto malo više znam o tome od prosjećnog građanina ali svako puhanje na hladno pokazuje da nedovoljno poznajemo problem, i nije nikakvo čudo, nedovoljna iskustva postoje i u znanstvenim krugovima i nema dovoljno vremenskog odmaka niti ima dovoljno argumentiranih ispitivanja znanstvenih ispitivanja koji bi nam dali sigurno neko jamstvo da mi možemo sada u ovoj prilici kvalitetno i argumentirano raspravljati o ovoj problematici. MI imamo Hrvati, jednog znanstvenika koji spada u samu elitu u svjetskom području genetike, doduše humane genetike koji upravo organizira početak rada instituta u Splitu o ispitivanju života, to je profesor doktor akademik Miroslav Radman koji je smatraju razbio genetski kod, koji je spojio dvije bakterije koje se nisu spojile 200 milijuna godina i koji tvrdi to ću slobodno interpretirati da sve ono što je epohalno u znanstvenim otkrićima se dogodilo zbog nekih genetskih promjena uslijed mutacija koje su izazvane različitim poticajima i da sama rađanje takvog tih genetskih promjena nosi u sebi i u humanoj medicini bolesti ali nosi i odgovore na te bolesti odnosno mogućnost ispitivanja lijekova ili protubolesti, koji su također posljedica mutacija izazvanih različitim utjecajima, genetskim inženjeringom ili nekih drugih, recimo cijela selekcija bioloških organizama pogotovo u biologiji je posljedica nekih genetskih promjena, koje doduše nisu nastale nego su nastale jednim prirodnim putem, ... ako su bile promjene i one su stvorile mogućnost da mi oplemenimo pšenicu pa da pšenica postaje hrana za ljude diljem svijeta prije 6 ili 7 tisuća godina. Dakle, i to je bila genetika samo nije bila izazvana ovim postupcima koji se sada izazivaju. Hoću kazati mi ne možemo proglasiti da smo nedodirljivi, to isto da budem malo banalan kao da Hrvatska proglasi da je svjetski prvak u nogometu a ovi drugi nam to ne priznavaju što nije to to tako nema veze, mi ćemo to proglasiti. Kao što je kolega Lončar rekao već 15-tak godina postoji genetski modificirani organizmi u Hrvatskoj pitanje kako mi to možemo usmjeravati i kontrolirati, to mi možemo učiniti, mi ne možemo biti otok, mi ne možemo biti izuzeti od cijeloga svijeta ali možemo strogim znanstvenim mjerama, kontrolom nastojati da posljedice negativne budu što je moguće manje i zato treba preuzeti odgovornost, lako je sada lakonski reći ja sam protiv toga. Što smo postigli kada smo rekli da smo protiv toga, kao da toga više neće biti, kada smo mi rekli da smo protiv toga. Činjenica je postoji, na žalost postoji jedno okruženje koje je takvo kakvo je i mi kao država ozbiljna i odgovorna moramo uspostaviti mehanizme koji će davati odgovore i sprečavati moguće zlouporabe i moguće štetne negativne posljedice, to je ono što mi možemo učiniti i svaki prijedlog da se to popravi i da to bude strože siguran sam za to, i moj će Klub takve mjere poduprijeti. Ostalo mi smo u bubnju kao i cijeli svijet i ne može mala Hrvatska se oduprijeti samim proglašenjem može samo djelovanjem, mjerama, znanjem, i slično da se suprotstavi mogućim negativnim posljedicama. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, pa ispravljam cijenjenog kolegu i potpredsjednika Bebića jer mi možemo biti slobodni od genetski modificiranih usjeva nama to dozvoljavaju određene deklaracije koje su donešene nama to dozvoljavaju određeni propisi, dakako ako ćemo imati dobru kontrolu ako ćemo imati dobre laboratorije svakako to možemo kontrolirati ali to nema veze da sada na mala vrata pustimo ovim Zakonom mogućnost ulazak GMO usjeva i tu je bitna razlika mislim da to treba naglasiti, nije točno da ne možemo biti slobodni, možemo.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, ujedno koristim ovu prigodu da vam se zahvalim na zaista iscrpnoj raspravi oko ovog izuzetno važnog Zakonskog prijedloga i drago mi je da su se svi na određeni način složili da treba spriječiti ulazak GMO-a u bilo kojim oblicima uvažavajući razinu znanja koju u ovom trenutku imamo, ali uvažavajući i to da se stvari svakodnevno mijenjaju i da znanost ide naprijed i da te rezultate treba uvažiti. Ali bih podsjetio da mi ovo pitanje ne uređujemo prvi puta, naime Zakon o zaštiti prirode već ima odredbe, ali bih isto tako podsjetio da na pitanja koja su se javila jučer u raspravi a to je jedno od pitanja tko ima hrabrosti uvesti sjeme GMO moram reći da smo mi prošle godine morali uništavati kukuruz koji je bio uvezen nakon što smo usvojili odredbe GMO sjemenu dakle i nakon što smo usvojili jedan pristup prema dome u odredbama Zakona o zaštiti prirode. Prema tome to dovoljno govori da stvari ne funkcioniraju i da mi u stvari nemamo nadzor po odredbama Zakona o zaštiti prirode. I to je razlog kada netko pita tko ima interesa za donošenje ovoga zakona. Ma interesa svaki onaj koji želi da ovu materiju kontroliramo stručno i odgovarajuće od strane nadležnih tijela i da se prema tom pitanju odgovorno postavimo. Zadržavanje postojećih odredbi u Zakonu o zaštiti prirode, znači da nemamo mogućnost da učinkovito odlučujemo i provodimo odgovarajuću strategiju i politiku prema upotrebi GMO-a. Ovdje su se također spominjalo vrlo često u raspravi da je ovo pitanje vjerojatno zbog podijeljenosti na lobije koji su za i protiv podložno i korupciji. I U tom slučaju mislim da treba uvažiti da konačni prijedlog zakona daje sustav u kome sva nadležna ministarstva međusobno moraju biti suglasna da bi se donijela odluka i pri tome još i odbori dakle stručna tijela znanstvenici moraju takvu odluku podržati. Mislim da restriktivniji način gotovo da ni, ni moguć . Drago mi je da se u raspravi govorilo i o županijama koje su donijele odluke da su slobodne od GMO-a. Ali evo već sam primjer sa kukuruzom je pokazao da u tim istim županijama koje su donijele te iste odluke je došlo do uništavanja usjeva jer se koristilo sjeme koje je zagađeno GMO-om. I zahvaljujem se i na uloženim amandmanima koje ćemo razmotriti u cilju poboljšanja zakonskog teksta. Hvala.
Hvala. Ispravci netočnih navoda poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, Mislim da gospodin državni tajnik krivo navodi. Nije točno da mi možemo na bilo koji način i da se ovim zakonom sprečava nešto što je nelegalno i što netko ilegalno uveze u Hrvatsku. Što nije nikada deklarirao da je GMO, a mi smo to otkrili. MI ovdje govorimo o ovim zakonom će se legalno dozvoliti genetski modificirani usjevi. I to je bitna razlika uvijek netko može nelegalno nešto napraviti. Zato moramo napraviti kontrolu, moramo imati laboratorije, moramo češće kontrolirati usjeve i tako dalje. A ne sada govoriti o tome da je nešto negdje nelegalno pa je to tu pa onda zbog toga moramo zbog toga. Jedno s drugim nema veze.
Hvala. I poštovana zastupnica Zdenak Čuhnil drugi ispravak netočnog navoda.
Želim ispraviti doministra u segmentu koji kaže da smo prošle godine uništavali GMO kukuruz. Ja pitam neke od odgovornih što je bilo sa prethodne tri godine kada je taj isti kukuruz sijan na tri različite lokacije u Hrvatskoj da bi uopće u prošloj godini ušao na sortnu listu. Tri različite lokacije u puno, puno ponavljanja i prema tome Hrvatska nije zasigurno više GMO free.
Treći ispravak poštovana zastupnica Dorotea Pešić Bukovac.
Ja bih željela gospodina državnog tajnika ispraviti u onom dijelu gdje je tvrdio da u županijama postoji naravno GMO ali županije nisu te institucije koje mogu kontrolirati dali je nešto GMO ili ne. Ali koncepcijski je razlika da vi želite kontrolirano uvesti u Hrvatsku GMO a naša je koncepcija kako kontrolirati da nam GMO ne uđe u Hrvatsku.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Obzirom na brojne amandmane na određene prijedloge proceduralne naravi o prijedlogu zaključaka da zakon ide u treće čitanje, a i na stajalište Vlade da će razmotriti sve ove prijedloge, danas ne bismo o tome glasovali. Kako bi ostavili Vladi manevarski prostor i mogućnost i vremenski i drugo da dobro promisli i prostudira predložene amandmane i prijedloge zastupnika i klubova zastupnika. Konačni prijedlog Zakona o genetski modificiranim organizmima, drugo čitanje, P.Z.E. br. 212. Rasprava o tekstu zakona je zaključena. Prvo imamo glasovati o prijedlogu jednoga zaključka, to je prijedlog zaključaka Kluba HSS-a koji glasi: O konačnom prijedlogu zakona provest će se treće čitanje. Molim stajalište ministarstva o ovom prijedlogu zaključka Kluba zastupnika HSS-a.
Mi smatramo da nema potrebe da zakon ide u treće čitanje, uvažavajući da na amandman, a na zakon je bilo uloženo samo nekoliko amandmana, a u raspravi je generalno bio podržan.
Hvala. Molim glasovati ćemo o tome prijedlogu zaključka. Molim uključite se. Možemo glasovati. Može rezultat? Za zaključak je glasalo 35, 7 suzdržanih, 64 protiv. Dakle zaključak nije dobio potrebnu većinu. Idemo glasovati o amandmanima. Amandmane je podnio zastupnik Željko Ledinski. Amandman broj 1.
Ako dozvolite gospodine predsjedniče mi smo sa uvaženim gospodinom zastupnikom Ledinski, razmotrili sve predložene amandmane i spremni smo prihvatiti amandman broj 13 na članak 72. dok druge amandmane nismo u mogućnosti prihvatiti, a zastupnik se suglasio da će preostale amandmane povući.
Kolega Ledinski izvolite.
Prihvaćam ovaj 13, a ovaj povlačim.
Hvala. Amandman broj 13 je prihvaćen, a ostali amandmani su povučeni. Hvala lijepo. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je predloženi zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanom donesen u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, sa 78 glasova za, 15 suzdržanih i 5 protiv. Idemo na slijedeću točku; - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, prvo čitanje, P.Z. br. 268; Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo i pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Molim ministricu pravosuđa gospođu Vesnu Škare Ožbolt da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite ministrice.