Hvala lijepa. Dakle pred vama je Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Radi se o zakonu koji mijenjamo iako još nije stupio na snagu, znači on treba stupiti na snagu 1.01.2013. Nekoliko je razloga za izmjenu. Prva je znači usklađivanje sa određenim drugim propisima koji su stupili na snagu ne samo kod nas nego i na razini EU. Druga je što smo tijekom ove pripreme uočili potrebu … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]] prvenstveno krenuli smo kroz analizu opterećenosti sudova, načina rada posebice i onda smo vidjeli da je jedan od bitnih elemenata koji se uređuju zakonom je uređenje pitanja posjedovanja droge za osobnu uporabu. Dakle, da li je to kazneno djelo ili prekršaj. Ovim prijedlogom zakona to se iz kaznene sfere seli u prekršajnu kao što je bilo uređeno do '97. godine. Više razloga je za to. Jedan je da želimo omogućiti učinkovitiju borbu protiv droge oslobađanjem kapaciteta, dakle micanjem ovih uvjetno rečeno lakših oblika koji se bave zapravo žrtvama, a ne stvarnim, dakle ne osobama koje su stvarni problem, a to su dileri, proizvođači itd. Dakle, u ovom trenutku selidbom ovog dijela u prekršajnu sferu oslobađamo značajni kapacitet ne samo financijski nego i ljudski za bavljenje najtežim oblicima zlouporabe droge. Druga stvar je mi imamo i povredu u ovom trenutku načela ne bis in idem koja je utvrđena ne samo kroz presudu u predmetu Maresti nego i Tomašević isto tako upravo na ovakvim predmetima jer isto djelo imamo kažnjavano kroz prekršaj i kroz kazneno djelo. Osim toga smatramo da osoba koja konzumira za osobnu upotrebu je prvenstveno žrtva. Da se kroz Prekršajni zakon koji sada ne samo da omogućuje znači to novčano kažnjavanje već omogućuje i izricanje određenih drugih mjera i zamjenu radom za opće dobro i mjere liječenja itd. da puno bolji efekt će se postići u odnosu na te, micanjem toga u prekršajnu sferu. Vi ste svi ovdje imali i Izvješće Državnog odvjetništva i izglasali ste ga i vidjeli ste zapravo kako se u praksi i postupa s tim djelima i to je razlog više da idemo u ovakvo rješenje. Jednostavno prekršajni postupak je brži, fleksibilniji, bolje će adresirati taj problem žrtve nego što je to kazneni i izbjeći ćemo ono što se nažalost često događa, a to je stigmatizacija osoba koje zapravo su žrtva, ali uvođenjem u kaznenu evidenciju njih se eliminira kasnije iz mogućnosti zapošljavanja u državnoj službi itd. Druga stvar je što smo uočili da nije bilo u dosadašnjem zakonu to je kazneno uređenje, dakle micanje sada iz prekršajne u kaznenu ilegalnog organiziranja tih nezakonitih igara na sreću. Dakle, tu se ne radi sada o tome da će netko doma tko karta belu doći pod udar ovog zakona, međutim nažalost postoje ilegalne kockarnice, one nisu samo problem proračunski nego su prvenstveno problem jer se tu čitav niz kriminalnih aktivnosti odvija, a sredstva koja imamo na raspolaganju za borbu protiv toga kroz sadašnje uređenje, dakle kroz prekršaj nisu dovoljna. Zato to želimo staviti u kaznenu sferu, učinkovitije ćemo se boriti protiv toga. To smatramo velikim zlom, kažem ne samo neposredno zbog kockanja nego zbog svih drugih ilegalnih aktivnosti koje su s tim povezane. Sljedeće, usklađujemo se sa preporukama GRECO-a iz prosinca 2011., znači kod definicije mita. Sada je mito i kada ide trećoj osobi, a ne samo onoj koja nudi i obeća mito dakle proširujemo opis i kroz to ćemo siguran sam utjecati na bolje suzbijanje koruptivnih kaznenih djela. Sljedeća stvar što smo uočili da kod tog Kaznenog zakona koji treba stupiti na snagu nije uređeno je kod znači općenito se uvodi novi pojam ovih kaznenih djela u prometu. Uvodi se obijesna vožnja dakle čitav niz, drugačiji je pristup. Sada je kazneno djelo i određeno ponašanje, a nije samo kazneno djelo kada dođe do posljedice kao što je bilo do sada. Međutim uočili smo da nema takvog istog zabrane takvog ponašanja na moru, dakle ovdje mijenjamo tako da će biti uključen i brodski promet. Znači ako netko divlja na moru isto kao i na cesti to je kazneno djelo, dakle obijesna vožnja zabranjena je na cesti ali na moru. Nije bitno samo zbog turističke sezone, zbog turista koji dolaze nego zbog svih nas i nažalost zbog povećanja takvih incidenata na moru. S ovim ih mislimo suzbijati. Sljedeće, neprijavljivanje počinjenog kaznenog djela. Dakle mislimo da je zakon koji mijenjamo pogrešno isključio odvjetnike i ispovjednike na način da je u određenim slučajevima isključio i ispovjednu tajnu kao razlog za oslobođenje dakle kao razlog za nepostojanje kaznenog djela. Dakle mi to sada vraćamo. Znači sada ispovjedna tajna, odvjetnička tajna one se poštivaju s ovim zakonom što do sada nije bilo s ovim koji je trebao stupiti na snagu 2013. Dakle, do sada odvjetnik ispovjednik je kazneno odgovarao, to sada mijenjamo da ne odgovaraju kada znači ne odaju počinjeno kazneno djelo do čijeg saznanja su došli tijekom ispovijedi ili tijekom obavljanja odvjetničke ili neke druge profesije koja je zakonom tako određena. Mijenjamo jednu stvar za koju smo u praksi vidjeli da izaziva česti problem kod kaznenih djela na štetu djece, dakle seksualnih kaznenih djela znači zastara će kretati od punoljetnosti žrtve. Naime, često se događalo i događa se u praksi da kada žrtva bude u prilici to prijaviti, kada postane punoljetna i svjesna da su zapravo zastarni rokovi krenuli puno ranije i da se progon ne može voditi upravo zbog proteka zastarnih rokova. Dakle to mijenjamo u tim slučajevima zastara od punoljetnosti. Također neizvršenje sudskih odluka uvodimo posebnu odgovornost služene i odgovorne osobe dakle to je kazneno djelo mijenjamo definiciju bliske osobe, dakle ona se sada širi jer smo vidjeli da ona nije samo bračni partner nego da treba proširiti i da su to osobe koje vrlo često čine kaznena djela, a do sada zaštita koju smo pružali koji predviđa ovaj zakon nije bila dovoljna. Dakle to su ukratko izmjene zakona koje su pred vama. Evo hvala lijepa.
Predstavnici Kluba Hrvatskih laburista poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, ministri. Naš prijedlog izmjena Kaznenog zakona po obimu je puno kraći od ovoga što ga je predložila Vlada i odnosi se samo na jednu odredbu Kaznenog zakona, a to je članak 132. Podsjetit ću, u tom članku koji bi na snagu trebao stupiti 1.1. iduće godine, kazneno djelo neisplate plaće regulirano je na način da se neće smatrati kazneno djelo neisplate plaće ili dijela plaće ukoliko poslodavac nema mogućnosti raspolaganja financijskim sredstvima na računu, to prevedeno znači ako je žiroračun blokiran ili nedostatak financijskih sredstava na računu poslodavca koji nisu nastali s ciljem izbjegavanja isplate plaća. Ovaj članak 132.zamjenjuje članak 114.postojećeg zakona u kojemu je na nešto drugačiji način bilo regulirano pitanje neisplate plaće. Međutim ova odredba stavka 3.tog članka u dijelu koji govori nedostatak financijskih sredstava na računu poslodavca koji nisu nastali izbjegavanjem isplate plaća, traži dokazivanje namjere, dakle treba dokazati da je poslodavac bio u nemogućnosti isplate plaće, ali da mu to nije bio cilj niti iz nekog ne znam kojeg drugog razloga on nema novac na računu. To da neki poslodavac nema novac na računu nije nužno posljedica njegovog trenutnog financijskog i ekonomskog stanja jer je on taj novac mogao utrošiti za sve drugo, a ne za poslovanje tvrtke izvlačeći novac poduzeća primjerice za otplatu kredita koje je uzeo za 5.ili 15.investiciju, a pod hipoteku dao tvornicu ili objekat u kojemu radnici rade. Dakle u tom smislu dokazivanje namjere neisplate plaće ili između postojećeg članka 114.i ovog novog 132.nema bitne razlike. Podsjećam vas i na to da je odredba o obavezi poslodavaca kada neisplate plaću ili dio plaće, radnicima moraju dati potvrdu ili obračun o neisplaćenoj plaći ili dijelu plaće utvrđena u Zakonu o radu u njegovom članku 85.već dugi niz godina. I istina je da je člankom 294. Zakona o radu neizdavanje takve potvrde regulirano kao prekršaj. Međutim, izmjenom Zakona o provedbi ovrhe nad novčanim sredstvima ta potvrda o neisplaćenoj plaći ili neisplaćenom dijelu plaće dobiva novi značaj jer je ona teoretski otvarala mogućnost radnicima da pokretanjem ovršnog postupka naplate svoja potraživanja kod poslodavca i tih dana neki mediji su nekoliko dana uzastopno u velikim naslovima najavljivali revolucionarnu promjenu kako će sada radnici putem ovrha moći naplaćivati svoja potraživanja što naravno nije točno ili ne mora biti točno jer bi to vrijedilo samo pod uvjetom da poslodavci potvrde izdaju. Što je u primjeni članak 114. postojeći donosio. Podsjećam se da prije nekoliko mjeseci kada smo raspravljali o Izvještaju o radu državnih odvjetništava bilo iznijeto da je DORH zaprimio i odbacio svih 177 prijava za neisplatu plaća. Dakle sve prijave koje je DORH zaprimio po članku 114. su bile odbačene jer je, citiram državnog odvjetnika Bajića: u Hrvatskoj sudska praksa nametala potrebu dokazivanja da je do neisplate plaće došlo obijesnom voljom poslodavca. Ne želeći očito ulaziti u sudske postupke DORH je primijenio liniju manjeg otpora i sve takve prijave po članku 114. odbijao. Vratimo se ovoj definiciji da nije kazneno djelo ako poslodavac ne raspolaže financijskim sredstvima na računu. Prema najnovijim podacima u Hrvatskoj u ovom trenutku blokirane račune ima 38676 pravnih osoba koje zapošljavaju 41336 zaposlenih što znači da po jednoj pravnoj osobi dolazi 0,93 zaposlena što naravno odmah ukazuje da je najveći broj ovih pravnih osoba su zapravo one pravne osobe koje nemaju nijednog zaposlenog. Nijednog zaposlenog. Kod obrtnika i zanatlija podaci govore da je u blokadi njih 34717 sa 24929 zaposlenih. Kada ova dva podatka o broju zaposlenih zbrojite u ovom trenutku zbog blokiranih računa plaću ne prima 66265 radnika. Samo po jednoj osnovi iz stavka 3. članka 132., nemogućnost raspolaganja novčanim sredstvima na računu. Što znači drugi dio odredbe ili da nema dovoljno novčanih sredstava, koliko je takvih pravnih i fizičkih osoba koje nisu u blokadi, a nemaju dovoljno financijskih sredstava za isplatu plaće, taj podatak nema nijedno tijelo, nijedna organizacija, ustanova, agencija, zavod ili bilo tko drugi da bi mogli dati pretpostavku koliko radnika pak ne prima plaću jer poslodavac na računu nema dovoljno novaca. Tome pridodajem i podatak da unatrag 9 mjeseci prateći službene podatke broj radnika koji prima minimalnu plaću se kreće između 5 do 6% što znači oko 54000 zaposlenih. I ako sad pribrojimo onih 66000 koji ne primaju plaću zbog blokade sa ovih 54000 koji su na minimalcu i nepoznatim brojem radnika koji ne prima plaću jer poslodavac nema novaca na računu prelazimo brojku od 100 000 i približavamo se brojci 150 000. Što tim radnicima znači pravo iz Zakona o radu i pravo iz Zakona o postupku ovrhe nad novčanim sredstvima ako nemaju potvrdu o neisplaćenoj plaći ili dijelu plaće da bi ovršnim postupkom mogli pokrenuti postupak naplate što i ne znači da će odmah naplatiti svoja potraživanja. Dakle, ako ste se pitali o kojem broju ljudi je riječ u ovom trenutku, na čiju sudbinu direktno utječe ovakva odredba članka 132., to je oko 150 000. Ako će se financijska kriza u Hrvatskoj širiti ili ostati na sadašnjem nivou ta brojka će ostat ista ili će rasti. I što smo sada predložili? Ako već u Kaznenom zakonu je učinjen izuzetak da nije kazneno djelo neisplata plaće zbog blokiranog računa ili nedostatka novaca da poslodavce obavezujemo da u tom slučaju izdaju potvrdu o neisplaćenoj plaći ili dijelu plaće, a ako i to ne učine, dakle ne isplate plaću i ne daju potvrdu o neisplaćenoj plaći da je to onda kazneno djelo, da je onda to kazneno djelo. Dakle, ovaj zakon odlukom Sabora na prijedlog Vlade, tada kada je zakon donošen amnestira od kaznene odgovornosti poslodavca koji tobože iz objektivnih razloga ne isplaćuje plaću. Ali zašto bi ih amnestirali od kaznene odgovornosti ako ne izdaju ni potvrdu koju su dužni izdati i po Zakonu o radu, a posebice važno zbog Zakona o ovršnom postupku nad novčanim sredstvima. Sljedeće što je problem ova definicija nedostatak sredstava na računu. Koliko dugo ta situacija može trajati, a da bi se prihvatila kao normalno ponašanje jedan mjesec, dva mjeseca, šest mjeseci, godinu dana i radnik koji potražuje tu plaću u firmi koja nije u blokadi, nego poslodavac odgovara da bi on isplatio plaću, ali eto nema novaca bi prema ovoj odredbi morao dokazivati da je žiro račun prazan ili na minimumu s ciljem i namjerom poslodavca da upravo zato novaca na računu nema da bi izbjegao isplatu plaće. To piše u stavku 3. članka 132. Kaznenog zakona. Usput napominjem i problem isplate obračun i plaćanja doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje kod tih istih slučajeva gdje nisu oštećeni samo radnici posebice u mirovinskom osiguranju nego i država koja time i u zdravstvenom i mirovinskom sustavu gubi veliku količinu novaca. Smatramo da je minimum naše odgovornosti i obaveze prema zaposlenima u Hrvatskoj da ih zaštitimo od onih poslodavaca koji odbijaju davati potvrde, ako već nemaju novaca za neisplatu plaća, minimum preko kojega se naprosto ne smije više prolaziti. Vlada je u svom očitovanju napisala kako ona smatra da kaznena odgovornost mora biti posljednje sredstvo sankcioniranja i oslanja se na prekršajnu odredbu iz Zakona o radu. A ja bih sad volio dobiti podatke, možda ih ministar ima ili može na brzinu pribaviti unazad godinu, dvije, tri ili pet koliko je poslodavaca prekršajno odgovaralo zbog neizdavanja potvrde o neisplaćenoj plaći, koliko je prijava Inspekcija rada po službenoj dužnosti podnijela Prekršajnom sudu, koliko je presuda Prekršajni sud donio i koliko je kazni naplaćeno jer je kazna bila predviđena u Zakonu o radu između 61 i 100000 kuna. Najmanji broj prijava, najmanji broj izricanja prekršajnih sankcija bio je upravo na područje neizdavanja potvrde. I nakon stupanja na snagu izmjena Zakona o Ovršnom postupku nad novčanim sredstvima blic anketom na terenu dobili smo povratni odgovor da negdje svega do 10% poslodavaca izdaje potvrdu o neisplaćenoj plaći ili dijelu plaće svega do 10%. Ovih 90% ne radi ni to. Da li je potvrda o neisplaćenoj plaći snažno sredstvo u rukama radnika za naplatu? Da, izuzetno bitno jer se radi o ovršnom postupku, pa i onda kada se otvori stečajni postupak ili pred stečajna nagodba kao novi institut ta potvrda i činjenica pokrenutog ovršnog postupka radnika stavlja u bolju poziciju. U obrani prava radnika da naplati ono što su zaradili u obrani prava radnika, da discipliniramo poslodavce koji se toliko bahate da ne poštuju i odredbe o izdavanju potvrde ne smijemo bježati ni od tog posljednjeg sredstva citiram mišljenje Vlade kao posljednje sredstvo uvođenje reda u Republici Hrvatskoj. I ona zamjerka ili načelo da se za isto djelo ne može dvaput suditi, da nešto ne može istovremeno biti prekršaj i kazneno djelo što je na primjer ovih izmjena koje Vlada predlaže kod ovisnika i ovdje je lako rješivo ukoliko se neizdavanje potvrde uvede u članak 132. Kaznenog zakona tada se iz Zakona o radu briše točka 53. ako se ne varam članka 294. gdje je to prekršaj i biti će samo kazneno djelo. A to nismo mogli predlagati prije dok Sabor ne odluči o prijedlogu da ovo bude kazneno djelo. Da, mi se slažemo ne smije biti i prekršaj i kazneno djelo. Neka bude kazneno djelo, a kasnije iz Zakona o radu izbrišemo da je to prekršaj. I ovo nije ucjena prema poslodavcima, ovo nije akt protiv poslodavaca jer im je zakonom već omogućeno da u ta dva opisana slučajeva neisplata plaća nije kazneno djelo, ali da mora biti kazneno djelo neizdavanje potvrde. I zašto se toga libimo? Jer to poslodavcima neće stvarati momentalno veći problem, jer taj njihov dug prema radnicima postoji, on je stvoren i oni ga potvrdom priznaju. Sada smo mi na potezu da reguliramo kako ćemo prvo stimulirati poslodavce da tu potvrdu izdaju. I uvjeren sam kada to postane kazneno djelo da će broj poslodavaca koji će izdavati te potvrde biti 90%, a ne 10%. I drugo, stimulirati ih da onaj drugi dio odredbe da nemaju dovoljno novaca na računu se koristi što manje u što manjoj mjeri kao izgovor za neisplatu plaće. I završavam sljedećim, svaki puta kad je pitanje ostvarivanje prava radnika na nešto što nije sporno i što je zarađeno, dakle ovdje se ne govori o naknadama, božićnicama, jubilarnim nagradama, putnim troškovima nego o plaći, dijelu plaće i otpremnini. Samo te tri kategorije su predmet ove odredbe. Ako dakle tu nismo u stanju zaštiti radnike na način da postoji najjača sankcija protiv poslodavaca koji se tog zakona ne pridržavaju gdje ćemo onda to moći napraviti. A iskustvo dosad nam govori da prekršajna sankcija nije bila dovoljna da napravimo reda u odnosu poslodavaca i radnika. I pitam se je li moguće da je državi svejedno, i svima nama, sasvim svejedno da li će radnici namirivati svoja radnička prava, svoje plaće ili ne? Naročito u ovako kriznoj situaciji. Svi zajedno smo svjedočili unazad nekoliko mjeseci i dolazak ljudi na Markov trg i drugim trgovima u Hrvatskoj koji su ukazivali na jedno te isto, radili 3, 4, 5, 6 mjeseci a nisu dobili plaću. I svi preko toga prelazimo kao da se radilo o elementarnoj nepogodi izazvanom višom prirodnom silom, a ne neodgovornom ponašanju poslodavaca. Ovakva odredba ne zahtjeva nikakva sredstva u državnom proračunu i nema troška države. Ovakva odredba ima samo jedan učinak, dva. Prvi, radimo reda i razdvajamo poslodavce koji se i prema radnicima i prema državi odnose korektno i sukladno zakonima, a na drugu stranu odvajamo one koji namjerno ne isplaćuju plaće. Ja vas uvjeravam da ima veliki broj poslodavaca koji takvu situaciju i ovakve zakonske odredbe koriste, zloupotrebljavaju sa lažnim izgovorima i ne isplaćuju plaće da bi sa tim kapitalom mešetarili na financijskom tržištu. Cijela analiza i kontrole još uvijek su nam preslabi da bi ustanovili kako je došlo do toga i zašto na žiro-računu nema novaca. Jer smo omogućavali otvaranje niz poduzeća kćeri, prelijevanje novaca iz jedne firme na drugo i u istom vlasniku i kod istog vlasnika sva poduzeća u kojima nije bilo zaposlenih je bilo novaca na računu, samo one tvrtke, samo ona poduzeća u kojima su bili prijavljeni i zaposleni radnici nije bilo novaca na žiro-računu ili odlaze u blokadu i time se stječe ovaj uvjet da to nije kazneno djelo. Radi se dakle o minimalnom zahtjevu pomaganja radnicima koji rade, a ne primaju plaću i istina o maksimalnom zahtjevu da država najjačim sredstvom sankcionira takvo ponašanje koje je suprotno načelu jednakosti rada i kapitala. Želim vjerovati da nitko ni ovaj prijedlog, a o njemu se raspravljalo kolegice i kolege koji u prošlom sazivu niste bili i u trenutku kada je Kazneni zakon usvajan. Da, odredba članka 132. Dakle, ne radi se o novom momentu, ne radi se o tome da to nije bilo prisutno prilikom donošenja zakona, ali smo iskoristili priliku i naše pravo da ovo ponovno otvorimo kao temu, objedinjena je rasprava, dajemo mogućnost da i Vlada u svom prijedlogu možda drugačijim riječima na drugačiji način ugradi ovu odredbu samo s jednim ciljem pomognimo ljudima da kad ne mogu do novaca direktno od poslodavaca da dobiju ono što smo im obećali, potvrda kao ovršna isprava i ovršni postupak za kojega su se svi predlagatelji kleli da je sada napravljen dobro, razumno i da će svakom dužniku omogućiti naplatu. Ako svakom dužniku, jer smo rekli dug se platiti mora i svi koji duguju svoje obaveze podmiriti moraju, i ako smo to sveli u ovršni postupak a jesmo onda i za ove ljude koji imaju svoja potraživanja od poznatog tko im duguje moramo omogućiti da u ovršnom postupku naplaćuju svoja potraživanja. To su ti isti ljudi prema kojima se vodi ovršni postupak za neplaćanje komunalne naknade, televizijske pretplate, neplaćanje kazne na parkiralištu, neplaćanje računa za struju, vodu, plin i grijanje da će tamo u tom dijelu protiv tih ljudi ovršni postupak funkcionirati besprijekorno. Međutim, kada oni pokušavaju naplatiti svoja potraživanja od svojih poslodavaca dolaze samo do jednog problema, nemaju dokument taj obračun plaće koji bi bio element za ovršnu naplatu. Potvrda, kako ona izgleda, koji podaci u njoj moraju biti postoji. Ni tu se ne radi o nikakvoj novini ili je morala postojati sukladno Zakonu o radu. Vođenje evidencije tih potvrda također je već podzakonskim propisima propisano. I na kraju da je ovdje gospodin Bajić vjerojatno bi vam mogao reći kako bi takva promjena u Kaznenom zakonu i njima državnim odvjetništvima uvelike olakšala provedbu i primjenu ovog Kaznenog zakona. Eto kolegice i kolege to su naši argumenti. Ako to nije dovoljno da bude prihvaćeno onda šaljemo samo jednu poruku, lagali smo radnike kada smo im poručivali da će potvrdom o neisplaćenoj plaći putem ovršnog postupka moći naplatiti svoja potraživanja.
Hvala lijepa. Da li izvjestitelji radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prelazimo na raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi je klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ovdje je riječ, da se nastavim na govor gospodina Lesara, riječ je o pravdi i pravednosti. Ja ću govoriti o ovom drugom prijedlogu pošto je objedinjena rasprava o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona u prvom čitanju prije ministar Miljenić govorio o tome što se mijenja u zakonu koji bi trebao stupiti na snagu nakon nove godine. I ova promjena zakona koja još nije stupila na snagu potvrđuje da samo stalna mijena jest. Mijenja se znači zakon, netko će prigovoriti koji još nije stupio na snagu, međutim treba promijeniti ono što nije dobro i to sasvim sigurno ne bi trebala biti zamjerka Vladi i ministru pravosuđa. Međutim promjene koje Vlada predlaže sasvim sigurno zaslužuju javnu raspravu, sasvim sigurno zaslužuju temeljitu raspravu u Hrvatskome saboru jer niječan ili potvrdan odgovor na neke od prijedloge promjena sasvim sigurno nije lako donijeti. Usklađivanje sa drugim pravnim propisima sasvim sigurno da nitko neće tom usklađivanju reći ne. Postoje dvije odredbe, dvije promjene koje i kao zastupniku i kao građaninu RH bude pozornost ali i pitanja na koja možda i nemam potpuno odgovore. To je kao što smo mi znali govoriti dekriminalizacija lakih droga. Posjedovanje prema ovom prijedlogu posjedovanje lakih droga za osobnu uporabu prestaje biti kazneno djelo i ono postaje prekršaj. Znači ovim prijedlogom više se neće potjerati Kazneni zakon i Zakon o suzbijanju zloupotrebe droga. Međutim pitanje je što je i koja količina droga za osobnu uporabu, lakih droga za osobnu uporabu, pitajte sve policajce koji se bave temeljito svojim poslom kako oni u određenom trenutku mogu postupiti i po kojim kriterijima će procijeniti što je za osobnu uporabu, a što nije za osobnu uporabu, kada podići kaznenu prijavu i kada prijaviti konzumenta sucu za prekršaje. Zatim je pitanje sasvim sigurno da je konzument žrtva, međutim često ti konzumenti, česti konzumenti lakih droga postaju isto tako ne samo žrtve nego oni koji krše i koji će kršiti po ovom novom Kaznenom zakonu zakon jer će postati znate dobro da se oni regrutiraju u dilere. Novčana kazna društveno koristan rad sasvim sigurno da je adekvatna za jedan džoint. Sjetite se da mladić iz Istre dobio čini mi se godinu dana zatvora zbog posjedovanja jedno džointa. Istovremeno vidimo u hrvatskom pravosuđu itekako nepravedne kazne kada ljudi koji su napravili daleko veća zlodjela ili nedjela biva im ili oprošteno ili dobivaju uvjetne kazne. Znači ne može se ne dva puta o jednom, to je motiv zakonodavca da posjedovanje lakih droga ne postane i prekršajno i kazneno djelo. Jedino je pitanje kriterija, pitanje sudske prakse. I sada će sudska praksa govori da je većina onih koji su posjedovali minimalne količine droge i koji bi trebali prema dosadašnjem zakonu biti kažnjeno gonjeni da ih je sud oslobađao i da su prijavljivani prekršajno ili je prijava protiv njih u potpunosti odbačena. Pitanje je i liječenja ovisnika o drogi, pitanje je sustava liječenja. Jeli hrvatski sustav liječenja ovisnika o lakim a onda i naravno onda o teškim drogama dobar? Jeli metadonska terapija dobra terapija? Na koji način prekršajno kazniti uživatelje lakih droga i kako spriječiti da se oni ne pretvore i u dilere i da se oni ne pretvore u konzumente teških droga. Jedna druga nedoumica javlja se i kod odredbe za neprijavljene počinjenog kaznenog djela kada su u pitanju odvjetnička i ispovjedna tajna. Evo pitam znači li to da se kanonsko i svjetovno pravo izjednačavaju, stavljaju u isti ravan u državi koja je sekularna. Ako je tako, vjerojatno se to radi zbog ugovora sa Svetom Stolicom, tada je ta odredba protuustavna jer u Ustavu se kaže da je Hrvatska sekularna država. Pitanje je treba li svećenik prijaviti, treba li svećenik odgovarati kada je znao da se planira neko kazneno djelo, kada je znao da onaj kojeg ispovijeda planira ubiti, planira napraviti neko drugo kazneno djelo, planira teroristički čin, kada je ugrožena šira društvena zajednica, kada su ugroženi životi građana. Što je s tim, kako na to reagirati? Odgovara li ovaj Kazneni zakon i na to pitanje? Znači jedno je počinjenje kaznenog djela i drugo je planiranje kaznenog djela. Ja se nadam da će nam na ta pitanja gospodin ministar dati odgovore i da će nam pojasniti što se podrazumijeva pod odredbom da svećenik nije počinio kazneno djelo ako nije prijavio slučajeve o kojima sam govorio. Sve ovo ostalo što predlaže Kazneni zakon, a odnosi se recimo na organiziranje igara na sreću koje je prije bilo regulirano kao prekršaj, ovom se izmjenom prebacilo u materiju kaznenog zakonodavstva, to bi značilo da se moraju izmijeniti odgovarajuće odredbe isto tako Zakona o igrama na sreću kako bi se izbjegla i tu dvostruka inkriminacija. Odredba koja govori o tome da je divljanje na moru i to najčešće bogatih ljudi, preko noći obogaćenih tajkuna isto tako kazneno djelo, kao što je i kazneno djelo divljanje na cestama, sasvim sigurno da će biti prihvaćeno i da spada u jedan korak naprijed. I za kraj, o onome što je i u ime kluba govorio gospodin Lesar, pročitat ću samo o dijelu koji se odnosi na izmjenu Kaznenog zakona koju su predložili Hrvatski laburisti, jedan odlomak iz letaka koje su dijelili sindikati ovdje ispred Hrvatskog sabora, koji su poduprli naš prijedlog. Utvrđivanje kaznene odgovornosti za poslodavca koji radniku ne izda pisani obračun o neisplaćenoj plaći nužan je alat pravosuđu za efikasniji obračun s ovom žalosnom hrvatskom pojavom koju država već duže vrijeme neuspješno rješava. Uzalud je obračun o neisplati plaće propisan učinak ovršne isprave ako ga poslodavac nesretniku ili nesretnici bez plaće uopće ne uruči i to ne učini na vrijeme. Konačno, onaj tko radniku i njegovoj obitelji uskrati plaću uskraćuje im i egzistenciju. Stoga je nužno uspostaviti sustav koji će osigurati da mu daljnje zakidanje prava toga čovjeka ne bude ni u primisli. Poštovani zastupnici i zastupnice, ako ne podržite ovu inicijativu Hrvatskih laburista teško ćete ikome moći reći da se vi zalažete protiv nečovječne mogućnosti neisplate plaća. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći je klub SDP-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege. Evo prije nekoliko tjedana u ovom smo Domu raspravljali o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, Zakona o USKOK-u i o drugim zakonima koji se smatraju kaznenim zakonodavstvom u širem smislu. Danas je pred nama izmjena i dopuna stožernog zakona i to Kaznenog zakona kojim se regulira pretežiti, ako ne gotovo sva kaznena djela sankcionirana u Republici Hrvatskoj. Sabor je prije nešto više od godinu dana usvojio novi Kazneni zakon, Kazneni zakon koji predstavlja evoluciju onog novog modernog kaznenog zakonodavstva koje je u Republici Hrvatskoj usvojeno 1997. godine. Taj Kazneni zakon plod je promjena, tendencija kako u pravnoj teoriji tako i u pravnoj praksi. On je plod rezultata 15 godina primjene dosadašnjeg Kaznenog zakona. njime se ostavlja na snazi ono što je dobro, a mijenja se ono što je praksa pokazala lošim ili da treba unaprijediti. Međutim, taj zakon je ipak pokazalo se u ovih godinu dana široke rasprave o njemu imao nekoliko detalja, nekoliko tehničkih ima više i manje tehničkih stvari koje je trebalo riješiti. Iako se ovdje radi po broju članaka obimnom prijedlogu zakona on je u svojem pretežitom dijelu samo jedna tehnička izmjena u gotovo svemu osim u nečemu, a to o čemu se radi gdje ovaj zakon nije tehnička već prije svega suštinska izmjena je novi pristup sankcioniranju korištenja opojnih droga i to prije svega u onom dijelu koji se smatra korištenjem za osobnu uporabu odnosno za osobne potrebe. Podsjetit ću. Do sada kada je netko konzumirao jedan joint ili drugu opojnu drogu on je za to bio vrlo strogo sankcioniran. Policija bi ga uhitila na temelju takvog postupanja obavještavalo se Državno odvjetništvo. Državno odvjetništvo je nalagalo provođenje daljnjih istražnih radnji. Nakon toga se pisao optužni prijedlog. Optužni prijedlog se upućivao sudu, zakazivala se rasprava. Na toj raspravi su sudjelovali sud, državni odvjetnik, branitelj, izricala se presuda. Osim sankcioniranja pojedinca uključivali smo cijeli, praktički cijeli represivni aparat države da bi sankcionirali nekoga zato što je zapalio jedan joint. Osobno smatram, a i mi u SDP-u također da je takvo što bilo pogrešno. I upravo zato idemo sa ovim prijedlogom kojim se ne legaliziraju lake droge ili bilo kakve druge droge. One se čak niti ne dekriminaliziraju. Uporaba droga za osobnu uporabu samo se prebacuje iz jedne sfere sankcioniranja u drugu, iz sfere kaznenog zakonodavstva u sferu prekršajnoga zakonodavstva. Zašto je to dobro? Već iz ovog razloga kojeg sam prije naveo da se radi uzimanja jednog komada droge ne pokreće čitav državni represivni aparat, ali i iz drugih razloga. Primjerice, alkohol je jednako poguban po organizam i zdravlje ljudi kao i marihuana. Neki bi rekli čak i pogubniji. ali za ispijanje jedne pive, jedne votke ili itd. ljude se ne sankcionira. Dapače, ako gledamo reklame na televiziji potiče ih se na to. S druge strane, konzumenta se procesuira, stigmatizira dok se protiv njega vodi kazneni postupak on se neće moći zaposliti nigdje u Republici Hrvatskoj, a do tad ću ako kažemo da je ovisnost bolest, a danas se svi slažu da je ovisnost bolest tada se osobu zbog njegove, njene bolesti kažnjava. Da li je to pravedno? Nije. Dapače, tendencije u nama susjednim zemljama Europske unije pokazale su da koja god je zemlja posegnula za ovim rješenjem kako se danas predlaže pokazala je odlične rezultate. Primjerice, u Portugalu broj ovisnika je u jednom vremenskom periodu od desetljeća smanjen sa stotinu tisuća na 50000. Zbog prestanka stigmatizacije mnogi ovisnici su bili puno spremniji potražiti zdravstvenu zaštitu, tako da je među ovisničkom populacijom došlo do značajnog smanjenja HIV pozitivnih osoba, odnosno novih HIV pozitivnih osoba. U Češkoj koja je prije nekoliko godina implementirala slično rješenje u svoje zakonodavstvo došlo je do ne samo smanjenja HIV novih HIV pozitivnih osoba i osoba sa hepatitisom C, nego Češka, budimo iskreni ne samo zbog ovog već i zbog drugih zdravstvenih mjera danas zemlja u Europskoj uniji sa najmanjim brojem HIV pozitivnih i hepatitis C pozitivnih osoba među ovisničkom populacijom. Dakle, primjena ovakvih mjera kojima se osobe koje koriste opojne droge isključivo za osobnu uporabu više ne sankcionira u kaznenom zakonodavstvu, ima vrlo blagotvorne učinke. Znači, nije mjera do sada spriječila da djeca konzumiraju drogu. Dapače, rješenje koje smo implementirali 1997. samo je pokazalo da još uvijek vrijedi ona stara – zabranjeno voće je slađe. I upravo zbog toga SDP podržava ovakvu izmjenu Kaznenog zakona. U pogledu prijedloga izmjena Kaznenog zakona kojeg predlažu kolege iz stranke Laburista klub SDP-a takav prijedlog u ovom trenutku ne može podržati. Naime, smatramo da je zaštita radnika kada se tiče izdavanja potvrde o neisplaćenom dijelu plaće u dovoljnoj mjeri osigurana kroz prekršajno zakonodavstvo u kojem je sankcioniran ne samo poslodavac kao pravna osoba već je osigurano i sankcioniranje fizičke osobe, odnosno odgovorne osobe u poslodavcu i to s takvim kaznama koje omogućavaju ne samo financijsko, znači kažnjavanje po džepu nego i ako odgovorna osoba to ne plati zamjenu takve kazne kaznom zatvora. Tako da u ovom trenutku a sukladno sa onime što je izložio ministar, odnosno drugi predstavnici ministarstava po odborima smatramo da ne bi bilo korisno, svrhovito usvojiti ovakav prijedlog zakona Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje prijavljene su tri replike. Prva je replika poštovanog zastupnika Ivana Šanteka. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem kolega Grbin. Ne mogu se složiti sa vašim izlaganjem iz nekakvih jednostavnih razloga, dobro je da imate pravo na repliku pa ćemo čuti u čemu se ustvari mi razlikujemo. Govorili ste da, ustvari uspoređivali ste alkohol i marihuanu. Međutim, i u ovoj sabornici je naglašeno da je trenutno veći problem upravo među mladima su sintetičke droge. Dakle, droge za koje čak naše društvo ne može ni utvrditi da li su službeno droge ili nisu. I prema tome da li će netko biti izbrisan iz kaznene evidencije, ali će zato biti evidentiran u prekršajnoj evidenciji. … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]] da se sa sudske instance utvrđivanja da li je netko konzumirao drogu, dakle da je dopuštena opojna sredstva prelazi ustvari na neposredno zapažanje policajca. Mene i kao zastupnika, ali i kao roditelja, brine nešto drugo. Na temelju čega će taj policajac koji zatekne čovjeka za koga sumnja da se nalazi pod utjecajem opojnih sredstava utvrditi da li je to kazneno djelo pa ići po jednom postupku ili je to prekršaj pa će ići dakle po drugom postupku? Prema tome, mislim da je to temeljna stvar koju mi ovdje u raspravi danas trebamo ovdje utvrditi. To je ono, i zato me interesiraju vaši odgovori. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Hvala. Krenut ću od zadnjeg dijela vaše replike, a to je pitanje rada policajca. Ja vjerujem, dapače siguran sam, da su naši policajci nakon godina i godina rada i iskustva mnogo upućeniji u to da li je određena količina droge koju netko ima kod sebe namijenjena osobnoj uporabi ili daljnjem raspačavanju i preprodaji. Dapače, takva stvar se često kontrolira putem drugih načina, npr. kako je droga pakirana, da li se osim toga u stanu te osobe nalaze kakva pomoćna sredstva poput mikrogramske vage itd. Znači, naši policajci itekako znaju u kojem smjeru ići. A uostalom vaša replika je tu deplasirana jer je i dosada državni odvjetnik morao odlučiti na temelju podataka koje ima da li se radilo o posjedovanju i kažnjavalo se po članku 173. stavak 1. ili se radilo o namjeri za prodaju kada se kažnjavalo po članku 173. stavak 2. Kaznenog zakona. A što se tiče odnosa marihuane, sintetičkih droga i alkohola naravno da niti jedna droga za organizam, a pogotovo mladi organizam nije dobra. Ali ne možete reći da su droge opasnije, pogubnije, štetnije nego što je to alkohol. Pogledajte statistike prometnih nezgoda, pogledajte statistike kaznenih djela počinjenih pod utjecajem alkohola i opojnih droga. Što je opasnije, što je pogubnije, što više razara naše društvo? Svi stručnjaci koji se brinu o ovisnosti reći će vam isto – alkohol. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Grbin prije svega ova izmjena i dopuna Kaznenog zakona nije naša europska obveza. Okvirna odluka Vijeća Europe kaže da se nacionalnim zakonodavstvima daje u nadležnost da se u naš pravni sustav uvede razlikovanje da li će se raditi o kaznenom djelu kada je u pitanju posjedovanje droga za vlastitu uporabu ili o prekršaju. Po meni i po nama veći bi se učinak postigao kada bi ostalo u sferi kaznenog djela, ali ne kaznenog djela sa zapriječenom kaznom zatvora jer zbog onih obrazloženja o prenapučenosti hrvatskih zatvora i svega onoga što smo imali u zakonima prije ovdje u Hrvatskom saboru smatram da bismo kaznom rada za opće dobro postigli barem učinak opomene za ono kada se takva osoba nađe u prilici da može konzumirati drogu kako se ovdje kaže za vlastitu uporabu. Što smo mi postigli sa prekršajnom kaznom tj. novčanom kaznom koju netko može platiti? Jesmo li mi sigurni da je ta granica za vlastitu uporabu tako daleka od one da će to krenuti u širu uporabu s obzirom na velike opasnosti i ponašanja mladih, prvenstveno mladih ljudi danas u društvu, stanja opće apatije, nezaposlenosti, krize i svega onog ostaloga što definitivno utječe na ponašanje mladih. Ovdje u obrazloženju zakona piše da se u suvremenom kaznenom pravu kao novi stil života podrazumijeva i korištenje droge u osobnoj uporabi i opijanje, alkohol, prostitucija da to sve ide izvan sfere onog težeg kažnjavanja nego da se takve kazne u novom i suvremenom međunarodnom kaznenom pravu blaže kažnjavaju. Mi ovdje u Hrvatskoj trebamo ipak razmisliti jesmo li mi u ovom trenutku zaista s obzirom na sve okolnosti u društvu u kojem trenutno živimo spremni na ovakav jedan iskorak koji će sigurno biti na štetu prvenstveno mladim ljudima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem. Pa kolega s vama se u potpunosti slažem. Ovaj zakon nije naša europska obveza, on je naša civilizacijska obveza. Mi ovo ne činimo zato što nas na to netko tjera nego zato što to smatramo ispravnim. Zemlje na koje sam se u svojem izlaganju pozvao nisu slučajno izabrane. Radi se o zemljama koje su u pogledu Portugala nama slični po mediteranskom krugu, a u pogledu Češke po krugu bivših komunističkih, socijalističkih zemalja iz kojih dolazimo. U obje te dvije zemlje ovakva je reforma postigla blagotvorne učinke kako po pitanju prevencije korištenja opojnih droga na primjeru Portugala tako i po pitanju zdravstvene zaštite korisnika, konzumenata. Znači, sve zemlje su pokazale da onog trenutka kada se samo korištenje, ono što se naziva stilom života prebaci iz kaznene u prekršajnu sferu, ljudi koji koriste opojne droge spremni su to priznati, spremni su uključiti se u programe liječenja ovisnosti jer imaju osjećaj, imaju dojam da u tom slučaju takav jedan program za njih neće donijeti ništa loše, dapače samo dobro. I ponovit ću još jednom zašto je ovo civilizacijska obveza. Rekli smo da je ovisnost bolest. Ako je ovisnost bolest zašto onda bolesnika pored te bolesti koju ima, koja mu nije laka ni njemu, ni njegovoj obitelj dodatno kažnjavati kroz kazneni postupak. Hvala.
Hvala lijepa. Treća replika i poštovani zastupnik Dragutin LEsar. Izvolite poštovani zastupniče.
Kolega Grbin pitanje neisplate plaće i neizdavanja potvrda nije predmet prekršajnog zakonodavstva nego Zakona o radu do sada za sada. Međutim, koja je razlika između dosadašnjeg modela i ovoga kojeg mi predlažemo. Kada poslodavac zbog nedavanja potvrde plati kaznu maksimalno 100 tisuća, radnik potvrdu neće dobiti. On ima 20 radnika duguje svakom 10 tisuća to je 200 tisuća, plati kaznu 100 tisuća i 100 tisuća mu još ostane, zaradio je još 100 tisuća. A ovaj prijedlog u bitno mijenja stvari zbog stavka 4.članka 132.koji predviđa ako poslodavac naknadno isplati plaću, a mi predlažemo dodatak ili izda potvrdu o neisplaćenoj plaći može se osloboditi kazne. Dakle naša odredba stimulira poslodavca da i u trenutku pokretanja kaznenog postupka ili isplati plaću ili izda potvrdu i tada neće biti nastavka kaznenog progona. Cilj je dakle prijetnjom da je to kazneno djelo stimulirati poslodavca da izda potvrdu ili isplati plaću i time izbjegne sankciju, kaznu. Zato morate vidjeti i stavak 4.članka 132.da ga također dopunjujemo i omogućavamo da u trenutku pokretanja postupka dajemo poslodavcu šansu da ili isplati plaću ili izda potvrdu i izbjegne kaznu. Naš krajnji je cilj da radnik dođe do potvrde ili plaće, a ne da poslodavac bude kažnjen. Radnik od kazne poslodavcu nema nikakvu korist bilo prekršajne bilo kaznene.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Lesar, prekršajne odredbe u Zakonu o radu jesu prekršajno zakonodavstvo. Mi nemamo prekršajni zakonik koji bi poput Kaznenog zakona objedinio sva prekršajna djela. Ona se nalaze u pojedinom zakonu i kao takva predstavljaju prekršajno zakonodavstvo. Međutim, ja bih se s vama osobno i mogao složiti da bi moglo biti svrhovito unijeti ovakve nekakve odredbe u Kazneni zakon, ali ne u obliku u kojem su one predložene. Ovo je drastična mjera da se neizdavanjem potvrde kažnjava sankcijom do tri godine kao primjerice krivotvorenje isprave. Nadalje, također smatram da nije svrhovito da se ovako kazneno djelo ako bi se uopće usvojilo goni po službenoj dužnosti već samo na prijedlog oštećene osobe. Sve u svemu, prekršajne odredbe u Zakonu o radu vrlo strogo sankcioniraju upravo ovo što tražite. A ponovit ću još jednom, ne samo za odgovornu osobu kod poslodavca već i za samog poslodavca. Znači imamo dvije kazne. Imamo kaznu za poslodavca od 60 do 100 tisuća kuna i do 15 tisuća kuna za odgovornu osobu. Imajući u vidu naša zakonska pravila o zamjeni kazne novčane kazne kaznom zatvora, to znači kazna do 50 dana zatvora. Ali drugo je ali tu ću se stvarno složiti s vama, druga stvar je pitanje primjene. O tome itekako moramo razgovarati. Hvala.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Sada je na redu Klub zastupnika HNS-a i poštovana zastupnica Nada turina Đurić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. U ime kluba HNS-a reći ću da ćemo podržati prijedloge izmjena Kaznenog zakona. Ne bih ovdje ulazili u moraliziranje pošto se često ulazi u debate moraliziranja oko općenito donošenja zakona, a posebno je ovdje Kazneni zakon oko toga interesantan, nego ću reći sasvim racionalno da bi ove izmjene prije svega trebale dovesti do rasterećenja sudova od kaznenih postupaka za neke od promjena koje se nude vezano za zlouporabu opojnih droga, prije svega. I ono najvažnije, a to je da treba izbjeći dvostruko kažnjavanje odnosno dvostruki progon i temeljem prekršajnog i temeljem Kaznenog zakona što je do sada bio slučaj, a za isto počinjeno djelo. Mi naime do sada smo znači evo neke kolege su izjavile dvojbu kroz replike mi smo i do sada kroz Kazneni zakon tretirali zloporabu opojnih droga odnosno posjedovanje opojnih droga za osobnu upotrebu i u cijelom tom dugom nizu godina primjene takvog zakona što smo postigli. Naime, nijedan nažalost pokazatelj vezano za konzumente broj konzumenata opojnih droga nije u nekakvom bitnom opadanju i očito da je da se kao društvo nismo kroz Kazneni zakon uspjeli nositi sa tim problemom. Zašto? Zato što jednostavno sankcioniranje kroz takve dosta dugotrajne pa često i bezuspješne procese naravno nije davalo nikakve rezultate, a ti ljudi koji su bili kazneno proganjani znači konzumenti opojnih droga koji su imali droge u posjedu za vlastitu uporabu su najčešće u tim procesima pa i po kažnjavanju upravo sve češće ulazili u taj vrtlog angažmana u pravom smislu kriminalnog, znači ulazili su u prostor s kojim bi se Kazneni zakon po ovom prijedlogu trebao baviti, a trebao bi se baviti prije svega organiziranim kriminalitetom vezano za ovo područje, znači lancem dilera, lancem preprodavača i naravno njihovim organizatorima i vođama. Ono što će vjerojatno ovaj prijedlog zakona učiniti da će učiniti vremenski moguće posvetit se upravo takvim kaznenim djelima, odnosno proganjanjem i sankcioniranjem upravo tih osoba koje organiziraju djelatnost dilanja, preprodaje opojnih droga. Znači naše je definitivno stajalište da s policijskom državom, znači sveprisutnošću policije, sudstva, u kaznenom smislu na ovakvim prekršajima ne činimo korist nego upravo i eventualne uštede koje će proisteći iz ovog zakona. Vidjeli smo kod izvješća o radu državnog odvjetništva koja je količina odnosno koji broj ovih slučajeva koji se procesuiraju kroz Kazneni zakon i naravno da taj broj slučajeva iziskuje i značajna novčana sredstva koja se troše. Dal ćemo baš ta sredstva, ja ne kažem da ćemo baš ta sredstva, ali sigurno da ćemo imati šansu da neka od tih sredstava koja su predviđena u budžetu usmjerimo u ono što bi moglo dati rezultate na ovom planu, a to je da učinimo opojne droge što manje dostupnim, a to je upravo kroz kazneno gonjenje organizatora ove djelatnosti i naravno onim većim dijelom koji mislim da jedini daje rezultate, a to su pokazala istraživanja u puno razvijenijim državama nego što smo to mi, da treba prevenirati, znači uložiti maksimum u prevenciju. Evo da ne duljim, HNS će u ovom dijelu nedvojbeno podržati ove izmjene. Mi smo o toj temi govorili još davnih dana, tamo negdje 2009. godine, međutim to je uvijek išlo u nekom pravcu da se stigmatiziramo kao netko tko se zalaže za dekriminalizaciju lakih droga što apsolutno nije istina jer će se ovi prekršaji i dalje kažnjavati samo po jednom drugom postupku, puno racionalnije, efikasnije i društveno korisnije. Ono što još se u ovim izmjenama predlaže, a što je izazvalo i određene polemike u javnosti, a to je neprijavljivanje kaznenog djela određenih kategorija osoba, prije svega znači svećenika i liječnika, odnosno odvjetnika. Naše mišljenje, to je jedna pravna stečevina kaznenog prava koju bi trebalo poštivati. Naime, zanimljivo je da je još Krivični zakon Federativne Narodne Republike Jugoslavije izuzimao od kaznene odgovornosti osim bračnog druga, uže rodbine isto tako i branitelja i vjerskog ispovjednika. Naravno, tu se radilo o kaznenim djelima za koje se mogla izreći smrtna kazna. Naime, uistinu postoje ona zvanja, oni pozivi koji na neki način postoje upravo zbog toga jer imaju tu mogućnost da zadrže tajnu koju im prenosi uvjetno rečeno njihov klijent i iz tog dijela dobrih tradicija prava ne bi trebalo izlaziti iako bi vjerojatno trebalo vrlo oštro i jasno definirati koji su to slučajevi u kojima bi se ipak tako nešto trebalo izuzeti. Što se tiče kocke, također je i to izazvalo neke polemike, to je rastući problem društveno neprihvatljivog ponašanja i bojim se da imamo problema i u ovom dijelu koji je legalan, znači koji se organizira u okviru Zakona o igrama na sreću i da nam je nažalost sve više mladih tu pošast prihvatilo kao društveno prihvatljivo ponašanje i iz te pojave ćemo tek vjerojatno u nekim budućim rezultatima, analizama općeg društvenog, socijalnog stanja naših mladih, a i nekih ozbiljnijih nažalost imat loše rezultate i sve veće socijalne i ostale probleme. Tu je možda dvojbeno i tu bi bilo dobro da možda gospodin ministar nešto kaže, naime jedan dio ovoga sad mi prema Kaznenom zakonu vraćamo unatoč što imamo i Zakon o igrama na sreću. Da li je to nešto što bi trebalo imat analogiju ovoga sa posjedovanjem droga za osobnu uporabu pa malo taj dio nam pojasnite. Evo na kraju ću još jednom reći, znači HNS smatra da su ove, većina izmjena nužne, potrebne i da će ukupno sudstvo bit efikasnije i društveno korisnije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovana zastupnice. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Branka Vukšića pa izvolite poštovani zastupniče.
Poštovana kolegice u svojoj ste diskusiji rekli da je neprijavljivanje kaznenog djela kako se ovdje predlaže pravna stečevina. Da li što napraviti, ponavljam što sam rekao u raspravi, kada se planira teroristički napad, kada ispovjednik zna da onaj kojeg se ispovijeda, koji se ispovijeda siluje malu djecu. Kako reagirati na planiranje terorističkog napada na školu? Da li, kakva je to tajna, koga to štitimo? Jednostavno treba dati odgovore na, da ne bi i građani Hrvatske, a i mi bili u zabludi što se zapravo sa tom odredbom želi učiniti. I još jedanput inzistiram da mi ministar Miljenić odgovori da li se to u Hrvatskoj kanonsko pravo i svjetovno naše pravo izjednačavaju.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Nada Turina Đurić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ja sam u svojoj raspravi zamolila gospodina ministra bi morali, morali bi odrediti te neke situacije u kojima takvo pravo, znači i ispovjednika i odvjetnika i liječnika se ne može ili ne bi smjelo koristiti. Mislim da je čak u zakonu to i predviđeno. E sad, ta širina ovo što vi kažete teroristički napad i tako mislim. Znate, teorije zavjere koje vam eventualno netko na ispovjedi može reći vjerovatno da nisu baš osnov za širenje panike, prijavljivanje sudu, policiji. Jer na žalost ima nas, eto ima nas svakakvih.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče, uvažena zastupnice. Vi ste rekli da ćemo prekršajem, odnosno kazneno djelo korištenja droge u vlastitu potrebu prekršaj postići cilj Kaznenoga zakona. Ovaj Kazneni zakon koji je pred nama nije samo zakon da bi se nekoga kaznilo, nego zakon da bi se spriječilo i poduzimanje nekih kaznenih djela i kaznenih radnji. Sam po sebi zakon mora biti preventivan da onaj koji se pokuša i koji misli da može nešto činiti što je protivno ustavno-pravnom poretku Republike Hrvatske to ne učini. Po meni bolje bismo učinili kada bismo postupak postavili u kaznenoj sferi, skratili maksimalno radnje koje su prije bile preduge, dugotrajne, nepotrebne i kada bismo te osobe ipak uputili na određenu rehabilitaciju bilo to radom za opće dobro, bilo to nekim drugim preventivnim metodama jer smatramo da je ovdje mala granica od prvog jointa, do drugoga, do sljedećega. Kada će se ponovo ta ista osoba možda kada ukinemo to kao kazneno djelo vratiti nakon ponovljenih tamo prekršaja nekoliko puta vratiti u sferu Kaznenoga zakona jer ona od korisnika može postati danas sutra nešto i opasnije od toga.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Nada Turina-Đurić. Izvolite.
Pa u stvari kolega Salapić i ja se slažemo samo što ja se ne slažem u osnovnoj stvari, a to je da mi mislimo u HNS-u da će ipak bolji efekti biti polučeni kroz Prekršajni zakon vezano za osobnu, za posjedovanje opojnih droga za osobnu uporabu, a inače o svemu drugome se slažem.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom po klubovima. Sada je na redu klub Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicama, kolegice i kolege. Evo pred nama je izmjena i dopuna moram reći Kaznenog zakona cjelovitog koji još nije uspio niti stupiti na snagu. Kao što se sjećamo u listopadu prošle godine donijeli smo novi Kazneni zakon nakon 12 izmjena Kaznenog zakona iz '98. kojim smo ga sustavno uređivali i modernizirali. Rekla bih i evo lani je donijet novi zakon kao rezultat opsežne pripreme, konzultacije stručne, znanstvene, opće javnosti usklađen sa međunarodnim dokumentima i dobrom praksom koji osigurava zaštitu društvenih dobara, akceptira nove društvene odnose, gospodarski i tehnološki razvoj i osigurava sankcioniranje suvremenih oblika kriminaliteta. Tom zakonu, evo kaže predlagatelj u roku ove jednogodišnje, ostavljenog roka od jedne godine za pripremu za njegovu primjenu uočeni su kako kaže predlagatelj nedostaci, pa kaže da se uglavnom ove izmjene odnose na glavu kaznenih djela protiv zdravlja ljudi u odnosu na zlouporabu droga, kaznena djela protiv imovine u odnosu na igre na sreću, te definiranje brodskog prometa u smislu Kaznenoga zakona, a da su ostalo uglavnom jezične ili tehničke izmjene. Vidjet ćemo kasnije da nisu samo tehničke i jezične, neke jesu i ja bih tu u ime onih koji zakon moraju primjenjivati i čestih izmjena zakona čak i apelirala da ako suštinski nije bitno da se ne poseže za jezičnim perfekcionizmom jer to zapravo onda zbunjuje one koji zakon moraju i primjenjivati. Ali evo osvrnimo se sada na ove glavne predložene izmjene i naravno najznačajnija je izmjena, odnosno izmjena koja je pobudila i pobudit će najviše rasprave jest izmjena u pogledu dekriminalizacije, konzumacije, odnosno uživanja droge. Ova dekriminalizacija je jedno od predizbornih obećanja SDP-a i evo sada SDP to i provodi. Doduše, hrvatskim građanima bi bilo draže i bolje da SDP provodi druga predizborna obećanja primjerice o rastu BDP-a, o smanjenju nezaposlenosti, o smanjenju odlaska mladih ljudi u inozemstvo trbuhom za kruhom itd. Ali evo, ovo je obećanje u realizaciji pred nama. Što se tiče HDZ-a stav po ovom pitanju kristalno je jasan. Dakle droga je zlo, ono šteti i uništava ne samo pojedinca, razara obitelji i zajednicu. I mi u HDZ-u smatramo da se i inkriminacijom i posjedovanja droge taj stav jake društvene osude zlouporabe droge u koju svakako spada i konzumacija u nezdravstvene svrhe jasno i iskazuje. Dakle, jasno je da droga stvara ovisnika s vremenom o sve jačim opijatima, ovisnost mijenja čovjekovu osobnost, gura ga u druge oblike kriminala jer ne preza ni pred čim u namjeri da se dokopa novih količina droge. Ali vladajuća koalicija tako očito ne misli. Oni se zalažu za slobodan stil života, tko se hoće drogirati neka to čini bez obzira na posljedice za pojedinca, za osobu i za zajednicu. Kaže se u obrazloženju ovog prijedloga da je to trend suvremenog kaznenog prava. Pa zanimljivo je onda, i to iščitavamo iz obrazloženja, da od 27 država EU u 21 je posjedovanje droge predviđeno kao kazneno djelo, dakle ono nije inkriminirano u 6 zemalja. Doduše tu se elaborira potanko kako se u nekim zemljama koje to imaju predviđeno kao kazneno djelo kakvi su napuci da se za prvi puta kada nekoga uhvati sa drogom da se ne kažnjava, da se ne kažnjava do 5 grama itd., ali sve je to zapravo inkriminirano Kaznenim zakonima. Evo dakle europske države imaju nesuvremeno kazneno pravo svih 21. Ja bih rekla da svi daljnji navodi, obrazloženja koja se prilažu u korist teze da treba dekriminalizirati konzumaciju droga, odnosno posjedovanje droge za vlastite potrebe ma što to značilo zapravo natezanje argumenata da bi se ovaj jedan svjetonazorski liberalni stav onda i opravdao. Prvi argument je dakle elaboriranje načela ne bis in idem, dakle presudama Europskog suda za ljudska prava. To je i naše ustavno načelo da nitko ne može za isto djelo biti kažnjen dva puta, to je sasvim jasno. Međutim, ja evo ispred sebe imam i odluku Hrvatske vlade iz srpnja o usklađivanju prekršajnog zakonodavstva RH s Kaznenim zakonom pa u toj odluci se kaže da prekršajno zakonodavstvo treba uskladiti sa kaznenim zakonom na način da se izbjegne preklapanje zakonskih opisa a da je Kazneni zakon u smislu ove odluke Kazneni zakon koji je objavljen u Narodnim novinama 125/2011. pa ta odluka Vlade zapravo kaže da bi se onda hrvatsko prekršajno zakonodavstvo trebalo usklađivati sa ovim Kaznenim zakonom. I stoga ovaj argument u ovom prijedlogu ne stoji. Može se reći mi tako smatramo, ali nije nužno taj argument. Dakle, europska praksa što također nije jer smo vidjeli da europska praksa ide u sasvim drugom smjeru. Okvirna odluka Vijeća EU koja kaže, ne znam zašto je tu uopće kao argument navedena, koja kaže da države samostalno i slobodno odlučuju o tome kako će, da li će inkriminirati ovo u Kaznenom zakonu ili će ostaviti u sferi prekršaja. Statistički podaci i izvješća Državnoga odvjetništva upravo govore o tome da se i po postojećem Kaznenom zakonu može u slučaju kada se radi o beznačajnom djelu ili kada se primjenjuje načelo oportuniteta u kaznenom progonu dakle učiniti da zaista oni koji počine beznačajno djelo, a to su ove priče o jednom džointu i ja vam tvrdim da nitko zbog jednog džointa nije sjedio u zatvoru, to su bedastoće. Dakle, pogledajte statistike i Izvješće Državnoga odvjetništva, svi oni koji su ili je obustavljen postupak ili nije niti pokrenut su upravo oni koji su zapravo povremeni konzumenti ili su uhvaćeni prvi puta sa drogom, dakle nije bilo toga slučaja. Što je sad? Što se predlaže? Da se prebaci u prekršajnu sferu. Dakle, također se kaže da je dosada bila arbitriranost i nejednak pristup od suda do suda od Državnog odvjetništva do Državnog odvjetništva. Međutim, sada se ta arbitrarnost spušta sa suda, sa Državnog odvjetništva zapravo na Policiju. Budući da nije rečeno što znači posjedovanje droge za vlastite potrebe svaki puta će policajac o tome odlučivati jel' on smatra da je to za vlastitu potrebu ili nije i odlučivat će hoće li to uputiti u prekršajni ili kazneni postupak. Ali ja tvrdim da zapravo nikad neće moći uputiti u kazneni postupak po ovom prijedlogu već samo onda kada dokaže, kada može dokazati preprodaju. Dakle, kada ga direktno uhvati u prodavanju i preprodaji. Kaže kolega da ako mu nađe u stanu vagu ili što drugo, ali to je već faza u kojoj mora imati nalog za pretragu stana. Kako će na ulici znati ima li on u stanu vagu? Ministar kaže ako kažemo neku granicu u gramima da će diler nositi uvijek baš malo ispod te granice, a ovako će diler nositi koliko god želi. Mislim ako ja nosim 20 grama, a tko može reći da to meni nije za 5, 6 dana ili za mjesec, našla sam malo jeftiniji, našla sam malo neko jeftinije pa sam kupila. Kako to? Mislim nema zakonske odredbe po kojoj će se naći ta granica. Dakle ta arbitrarnost ostaje jer nema kvalifikacije što se smatra dilanjem. Dakle morate ga uhvatiti i dokazati mu preprodaju što je vrlo teško. Govorimo o kaznenoj evidenciji o stigmatiziranju. Jeli predlagatelj čuo a ja sam čula nedavno jednog stručnjaka koji je na radiju govorio da je provedeno istraživanje da je preko 50% ispitanika mladih kaže da se suzdržalo od uživanje droge jer je ta radnja inkriminirana, predviđena kao kazneno djelo, a preko 40% onih koji su već konzumirali drogu kaže da je odustalo od konzumiranja upravo zato što bi im ta inkriminacija mogla škoditi u daljnjem životu, zapošljavanju i tome slično. Jeli to loše ili je to upravo svrha kazneno-pravnog zakonodavstva? Dakle kažnjavanje počinjenog djela smisao i sankcija i kazneno pravnog zakonodavstva jest kažnjavanje počinjenog djela, ali i generalna prevencija koja obeshrabruje sve one potencijalne počinitelje da ih odvrati od inkriminiranog ponašanja. Nadalje, kaže predlagatelj da je u prekršajnom postupku moguće izricanje mjere obveznog liječenja. To je točno, ali mjera obveznog liječenja moguće je izricanje i u Kaznenom zakonu a i prema sada Kaznenom zakonu koji je trebao stupiti na snagu 1.1.2013. dakle inkriminirano posjedovanje droge na način da je zapriječena kazna zatvora do 6 mjeseci. Znamo da se u pravilu po tom istom zakonu kazna zakona do 6 mjeseci mijenja radom za opće dobro. Dakle nema zatvora do 6 mjeseci kazna, najmanja kazna zatvorska je tri mjeseca, dakle obvezno se pokušava i nudi se zamjena rada za opće dobro. Što imamo u situaciji kada se to prebacuje u prekršajnu sferu? Dakle danas se posjedovanje droge po prekršajne pravu po zakonu o suzbijanju zloporabe droga kažnjava kaznom od 5 tisuća do 20 tisuća kuna. E sada vi kada jednog uživatelja mladoga uhvatite sa nekom količinom droge, njemu je minimalna prekršajna kazna 5 tisuća kuna. 5 tisuća kuna će se ići na obveznu naplatu preko Porezne uprave. Za pretpostaviti da oni ti takvi o kojima vi govorite uživatelji i konzumenti droge neće imati novaca, imat će možda dileri koji će to mirno platiti i krenuti dalje svojim poslom i tako koliko god to puta bude trebalo jer oni će zaraditi te novce, ali ovi za koje kažete vi uživatelji koji su zapravo žrtve oni tih novaca neće imati, dakle šta je sljedeće u prekršajnom zakonodavstvu zamjena novčane kazne koja se ne može naplatiti kaznom zatvora. I opet smo na zatvoru. Dakle, toliko o ovome. Obzirom na vrijeme želim reći nešto i o ostalim uvedenim inkriminacijama. Evo kod igara na sreću nadam se da će se paralelno onda izmijeniti i prekršajno zakonodavstvo da ne bi opet došli do povreda načelna "Ne bis in idem" ali pitam predlagatelje pa očekujem i odgovor. Do sada je bila u ovim igrama ovi lanci na sreću tako inkriminirana samo organizacija takvih igara. Sada ovom stipulacijom koja se predlaže se uvodi i izraz obavi pa se ne zna da li to i za onoga koji se igra ili samo za organizatore. I pitanje da se ovdje inkriminira organizacija i promicanje igara bez odobrenja nadležnoga tijela nekako se nameće tu opći dojam da umjesto sustavno nešto radimo da ne potičemo razvoj ovisnosti jedne druge ovisnosti, jedne druge ovisnosti o kocki da zapravo kažemo da ćemo inkriminirati kocu samo tamo gdje nije s odobrenjem nadležnog tijela odnosno gdje nije legalno da bi država dobila svoj dio poreza. Nešto što se podvuklo pod tehničku izmjenu, a nije uopće tehnička izmjena dakle to je izmjena definicije obitelji i bliskih osoba. Napominjem da je do sada kao obitelj bila definirana bračni drug, izvanbračni partner njihova zajednička djeca, istospolne zajednice posebno, međutim sada se uvodi nešto što je ja mislim nemoguće, a to je da u definiciji da obitelj imate definiranu kao bračni drug, izvanbračni drug, istospolni partner njihova zajednička djeca i djeca svakoga od njih. Pa čak ako bi se radilo o tome ako već unaprijed u ovaj zakon uvodite nešto što namjeravate, a to je odobrenje, posvojenja djece istospolnim zajednicama onda to imate pod pojmom usvojenik i usvojitelj. Dakle ja zaista ne znam jeli moguće da istospolni partneri [[Upadica: Vrijeme.]] imaju zajedničku djecu. I ne vidim razloga zašto se iz pojma iz kruga obitelji izuzeo onaj uobičajeni broj srodnika i zašto se to stavlja u krug bliskih osoba ali držim da ovakvo definiranje nije sukladno ostalim važećim zakonskim propisima. Hvala.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje prijavljene su 4 replike. Prvi je poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem. Počet ću kolegice ovo nije dekriminalizacija. Dekriminalizacija bi značila odustanak od kažnjavanja. Mi ne odustajmo od kažnjavanja, mi odustajemo samo od kaznenog procesuiranja. Prekršajno postoji prekršajno ostaje. Mi samo uvodimo u kazneno zakonodavstvo ono što praksa već poznaje ali osiguravamo da se Kazneni zakon isto provodi u Puli, u Dubrovniku, u Đakovu i u Zagrebu. Nadalje, člankom 190.stavak 2.prijedloga kao što je do sada bilo u članku 173.stavak 2. Kaznenog zakona koji prestaje vrijediti 1.siječnja kažnjava se posjedovanje sa namjerom daljnje prodaje. To ostaje, to se ne mijenja. Pa mi ne moramo nekoga uhvatiti kako prodaje, preprodaje, u ovom trenutku uzima novac, daje drogu. Pa to nikad nije bilo u Kaznenom zakonu, pa policija tada da je takvo što bilo ne bi nikad mogla nekoga osuditi za dilanje. A znate kako će policajac znati da droga nije za osobnu uporabu, tako što na partiju netko ima 20 paketića od p 1 gram marihuane, pa zna se da nije uzeo za sebe, da je uzeo da to dalje preproda. A policajci koji se bave sprečavanjem zlouporaba droga znaju više od bilo koga u ovoj dvorani kako se boriti protiv toga, pa dajmo im za pravo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku… Jeste završili?
Imao sam još jednu rečenicu ako smijem. I konačno da, ovo je primjer jednog liberalnog, jednog lijevog stajališta. Ja ne samo da se takvog stajališta neću stidjeti nego sam na njega vrlo ponosan. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Ovo o svjetonazorima ne bih komentirala, ali evo ovako kolega. Dekriminalizira se jer to i sam predlagatelj kaže, a dekriminalizira se zato jer više nije kazneno djelo. Krimen je kazneno djelo, dakle ono ostaje u sferi kažnjivih radnji u prekršajnom zakonodavstvu, kao kažnjiva radnja je sankcionirano određeno ponašanje. Ali kada nije u Kaznenom zakonu ono jest dekriminalizirano. Ovo što vi govorite zna se, zna se, ne zna se, pa pravo ne može biti, Kazneni zakon zna se i ne zna se šta se policajcu čini, dakle to mora biti propisano. I zato iz izvješća državnog odvjetnika vidite, dakle svi oni, onaj mali postotak osuđenih na zatvorsku kaznu, bezuvjetnu zatvorsku kaznu to su vam zapravo faktično dileri kojima se ne može dokazat preprodaja, a uhvati ih se višekratno sa drogom koju nose sa sobom i onda ih se kažnjavalo po stavku 1. Dakle, mora bit određena ili granica ili neka kvalifikacija kada je nešto preprodaja, a kada je nešto za vlastitu potrebu i u tom smislu držim da je trebalo ići prema distinkciji između prekršaja i kaznenog djela, bilo količinom, bilo brojem puta kada je netko zatečen u takvoj radnji.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovana zastupnica Sandra Petrović. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo kolegice Lovrin, vi ste rekli da Vlada ovim prijedlogom zakona dozvoljava kao društveno prihvatljivi slobodni stil života, dakle tako ste rekli, citiram. … [[Upadica se ne razumije.]] Kažem da ste rekli da Vlada ovim prijedlogom zakona dozvoljava kao društveno prihvatljiv slobodni stil života. Dakle ne bih se složila da je nešto što ostaje u sferi prekršaja društveno prihvatljivo i nešto što je zapriječeno novčanom kaznom od 5 do 20 tisuća kuna društveno prihvatljivo. To nitko nikada nije rekao. Mislim da također ne stoji ono što ste rekli, obrazlagali ste tezu da nitko zbog jednog jointa nije ležao u zatvoru, odnosno nije sjedio u zatvoru. Ja vas pitam zašto bi mu uopće kazna zatvora onda bila i zapriječena ako nitko zbog jednog jointa nije tamo ležao. Mislim da ovim prijedlogom zakona smo jasno dali do znanja da se želimo držati realnosti, da sudska praksa koja je stvorena u sferi zlouporabe droga radi osobne konzumacije je nešto što cijenimo i želimo uskladiti sa zakonodavstvom. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolegice Petrović, zato upravo Kazneni zakon i bivši i sadašnji i budući prepoznaje institut beznačajnog djela, dakle ono o čemu se najviše govorilo i što ste vi svi govorili da se leži i trune u zatvoru zbog jednog jointa to dakle nije istina. Ali posjedovanje droge dakle znači da kada se postigne, kada je izvršeno obilježje kaznenog djela ali njegova je društvena opasnost i način počinjenja kaznenog djela takva da se treba procesuirati. Naravno, sudu je ostavljena mogućnost jer postoji niz životnih situacija u kojima će se biće kaznenog djela ispuniti, ali društvena opasnost i način počinjenja djela ne ukazuju na kriminalnu opasnost na koju se treba reagirati. Evo u tom smislu i ostavljalo i državnom odvjetništvu i sudovima da to procjenjuju. Sada to ostavljamo policiji. I kaže kolega Grbin da će ovo garantirat primjenu zakona jednaku u svim dijelovima Hrvatske, a što dosadašnji zakon obzirom na različite prakse sudova i državnih odvjetnika nije omogućavao. Ja se s time ne slažem jer će se sad to isto događat po slobodnoj procjeni policije koja tako može formirat svoju policijsku praksu, ali nema nikakve zakonske parametre. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Draženko Pandek. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem. Evo kroz izlaganje uvažene kolegice Lovrin dalo se u biti naslutiti da je njen stav da je razlika između vladajuće većine i oporbe u biti stav prema drozi, dalo se implicirati kako sam ja zaključio kroz njeno izlaganje da je stav vladajuće većine prema tome da je droga ne tako zlo, ne tako loše i da se može tolerirati. To apsolutno nije točno. Mislim da je i kroz izlaganje ispred kluba zastupnika i kroz sve dosadašnje rasprave jasan stav i vladajuće većine i SDP-a kao stranke da je droga zlo, da drogu ne treba ni tolerirati, ali da se razlikujemo u tome kako se protiv toga boriti. Ovaj prijedlog je usmjeren na efikasniju i bolju kontrolu i bolju borbu, usredotočivanje na žarišta, fokusiranje na žarišta, a u tom se slaže i državno odvjetništvo prema svom izvješću koje je dakle neovisno državno tijelo i mislim da kad govorimo o državnom odvjetništvu ne možemo govoriti o nikakvim svjetonazorskim razlikama, gdje govori da se za bagatelne oblike ovog kaznenog djela treba dakle primjenjivati prekršajno kažnjavanje. Usporedio bih načine borbe protiv droge koje dakle predviđao dosadašnji Kazneni zakon kao ako možemo povući paralelu sa recimo … [[Govornik se ne razumije.]] borbom da se do sad išlo naširoko pokušavati udarati sa svih strana i da se nisu polučili rezultati kao što se takvim načinom borbe ne postiže dati ni u sportskoj boksačkoj borbi već se pokušava ići ciljano, dakle na slabe točke da se … [[Govornik se ne razumije.]] fokusira i da bude čim efikasniji u toj svojoj borbi.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Kolega Pandek, meni je drago da se mi slažemo u kvalifikaciji da je droga zlo i stog se treba protiv nje i boriti i ocijeniti je takvom društvenom opasnošću da i ju treba inkriminirati. Što se tiče Državnog odvjetništva kao što sam vam rekla široka je bila lepeza stručnjaka koji su sudjelovali i u bivšem donošenju, donošenju bivšeg Kaznenog zakona i ovaj koji je trebao stupiti na snagu. Sudjelovalo je itekako na visokoj razini i Državno odvjetništvo u tome. Ono što, na što se, nisam dospjela to reći u svojoj raspravi ali jedan od argumenata da će biti rasterećenje sudova ja se slažem jedino što je u primjeni dosadašnjeg KZ-a i ZKP-a bilo problematično to da su županijski sudovi bili optrećeni i da je onda u drugom stupnju Vrhovni sud sudio za zapravo vrlo dosta nevažna kaznena djela. U tom smislu je već izmjenom postojećeg zakonodavstva to regulirano. Što se tiče materijalne uštede ne znam gdje će se ona dogoditi, jer ono za koliko se od, ukoliko stupi na snagu ovaj Zakon odterete Općinski sudovi odterete opteretit će se Prekršajni sudovi. Dakle, to će sve završavati opet negdje ili ćemo potpuno odustati i od prekršajnog kažnjavanja. Dakle, za taj broj će se opteretit Prekršajni sudovi i ponovno će se opteretiti jedva odterećeni Visoki prekršajni sud za kojeg znamo da je dugo godina bio usko grlo i razlog padanja u zastaru mnogih prekršajnih postupaka.
Hvala lijepa. Nema više replika jer je jedan od kolega poštovani odustao od replike. Idemo dalje raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Sada je na redu HDSSB i poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi ministre sa suradnicima. Pred nama je vrlo važan zakon – izmjene i dopune Kaznenoga zakona i jedan komentar na izjavu kolege Grbina. Nemamo se što stidjeti ili biti ponosni. Naš bi zadatak trebao biti prije svega imati jedan moderni Kazneni zakon, suvremeni Kazneni zakon koji će pratiti trendove vremena, načina života i prostora u kojemu živimo, a Hrvatska će 1. srpnja 2013. godine postati punopravnom članicom Europske unije. Puno je truda i rada uloženo za dosadašnji Kazneni zakon. Na njemu su radili brojni stručnjaci sa ovoga područja sa Pravnih fakulteta i osobno sam sam imao priliku sudjelovati kroz odbore u Hrvatskome saboru kroz zakonodavstvo i pravosuđe i kroz bivši Odbor za europske integracije da se o ovakvim pitanjima raspravlja jer je to bio jedan od ključnih zakona i nužan zakon i preduvjet za završenje pregovora za ulazak Hrvatske u Europsku uniju ova sfera Kaznenoga zakona i kaznenih djela koja su predviđena po postojećem Kaznenom zakonu koji će stupiti na snagu 1. siječnja 2013. godine. Sažeto za ove najvažnije izmjene i dopune zakona već smo načeli raspravu o korištenju droga za osobne potrebe. Mi smatramo da svrha Kaznenog zakona treba biti kažnjavanje počinitelja kaznenih djela, ali i prevencija počinitelja da se određeno kazneno djelo ne dogodi jer se tim kaznenim djelom predviđaju određene kazne i da svatko onaj koji dođe u kušnju i priliku da nešto učini ima na umu to da je to djelo kažnjivo i da se za to djelo treba odgovarati. Mi nismo za to da previše guramo ljude u zatvore, da ljude odugovlačimo bespotrebnim kaznenim postupcima, niti da bilo tko odgovara za ono što nije učinio, ali se zalažemo za to da trebamo zbog načina i uvjeta teškoga života trenutno u Republici Hrvatskoj upozoriti prije svega mlađu populaciju na opasnosti droga, na opasnosti i tog prvog jointa koji može biti zaista joint za vlastitu upotrebu ili se može dogoditi na nekakvoj zabavi, na izlasku ili slično, ali to je opasno i to dovodi u pitanje ponavljanje takvih djela, ponavljanje uživanja u takvim djelima u većim količinama. Jesmo li mi zaista postigli svrhu, a ako to prebacimo u prekršajnu sferu, ako omogućimo onima koji imaju dovoljno financijskih sredstava da kaznu plate, pa da ju plate da budu dakle oslobođeni odgovornosti, da im se u tom slučaju može, a i ne mora izreći neka mjera rehabilitacije ili neka mjera preventivnoga predavanja ili upućivanja u određenu ustanovu da bi se čulo o štetnosti droga. A što će biti sa onima koji to ne mogu platiti? Oni će se ponovno vratiti u zatvor ili će morati izdržavati kaznu radom za opće dobro. Mi smatramo da bi ovo predviđeno djelo trebalo ostati u članku 190. stavku 1. po postojećem prijedlogu Kaznenoga zakona prvenstveno zbog toga da spriječimo opasnost korištenja droga u bilo kojem pojavnom obliku, a smatramo da se opasnosti za društva, a posebno za mlade ljude i zbog vremena u kojem živimo treba sprječavati u koraku, u temelju, a upravo bi ovakvo djelo da ostane u sferi kaznenog zakonodavstva ali sa drugačijim određivanjem postupka i kazne. Dakle, ne kaznom zatvora nego kaznom rada za opće dobro, za određene dakle i rehabilitatorne mjere upućivanja tu osobu da se ona upozna sa opasnostima korištenja droga. Mi danas ne možemo tu tvrditi sto posto i sigurno, da svi oni koji su prvi puta kušali marihuanu od mlađe populacije zna šta radi ili je radilo. Ali ako to ponovi nekoliko puta zaista postoji opasnost da to postane nešto što će prijeći ipak prije ili kasnije u sferu kaznenog zakonodavstva. Mi nismo za to da budemo samo nešto protiv, mi smo za to da imamo Kazneni zakon koji će biti Kazneni zakon u korist naših građana, ali i za zaštitu interesa RH. O ovome su se vodile brojne rasprave i nikad mi nismo došli na zelenu granu sa time. Ne možemo reći da oni stručnjaci koji su radili na onom prijedlogu zakona, a sada ga mi mijenjamo, nemaju pojma što rade i govore. Ne možemo ni reći da vaše namjere nisu dobre jer želimo suvremeni moderni Kazneni zakon ali trebamo spriječiti opasnosti pa onda nemamo se čega stidjeti ili ne stidjeti nego trebamo reći zaista ono što mislimo, a mislimo da bi bilo bolje da određena bojazan od opasnosti kaznenog djela ipak postoji i u tom prvome koraku. Da li je to dobro ili loše pokazat će vrijeme koje je pred nama jer ovaj će zakon stupiti na snagu 1. siječnja 2013. godine. Nadalje, izmjene i dopune zakona koje se tiču drugih stavaka, prvenstveno oko igara na sreću, dakle nedozvoljene igre na sreću gdje ste predvidjeli proširenje tih kaznenih djela na sve igre na sreću u onim slučajevima kada se ostvaruje znatna imovinska korist za počinitelje kaznenih djela mi smatramo da je to dobro i to je u skladu sa onim i prijašnjim zakonima koje smo raspravili u Hrvatskome saboru i to je jedno od rješenja koje zaista spada u sferu suvremenog i modernog kaznenog zakonodavstva. Predviđena kazna za i samu mogućnost da se i … [[Govornik se ne razumije.]] ljudi nastrada u brodskome prometu, divljanje u prometu na obali to isto tako smatramo dobrom mjerom i upozorenjem jer vidjeli smo što se dešava u ljetnim praznicima da naši turisti, posjetitelji Hrvatske ali i građani Hrvatske i stranci nastradaju ni krivi ni dužni od osoba koje i bez dozvola i neupućeni, ali i u određenim stanjima vjerojatno alkoholiziranosti ili koječega ugrožavaju ljudske živote i to smatram u ime kluba HDSSB-a da je to dobro. Još neka rješenja koja ste pojasnili nekim novim stavcima u onome objašnjenju rada za opće dobro je da se mijenja dva sata za jedan dnevni dakle dohodak, da je to ukupno moguće 720 sati. Mi smatramo da sve ove mjere koje neće puniti zatvore, rehabilitacija mjera, rad za opće dobro, Ured za probaciju, smatramo da trebamo dati veću i snažniju ulogu upravo takvim rješenjima jer nećemo ništa postići, nemamo mi dovoljno niti kapaciteta zatvorskih, a nećemo ništa postići trpanjem ljudi u zatvor ili oslobađanjem ljudi na način da im se kaže vi to platite možete ići. To je korist za državni proračun, ali korist za društvo u cjelini u budućnosti neće biti dobar. Što se tiče ugovora Hrvatske sa Svetom stolicom i ovih komentara koje smo imali proteklih dana o svećeničkoj ispovjedi, o nepovredivosti ispovjedi suprotno našem Sporazumu Hrvatske i Svete stolice tu trebamo biti vrlo oprezni i tu smo zaista možda ovim svjetovnim rješenjima išli malo predaleko. Zaista ispovjedna tajna treba ostati nepovrediva. Što se događa u slučajevima koje ste vi gospodine ministre objašnjavali kada je djelo počinjeno ili djelo nije počinjeno ili postoji najava počinjenja djela? To je zaista jedno kompleksno i jako teško pitanje. Za stav kluba HDSSB-a jasno je da je svećenička tajna i ispovijed jedan od nepovredivih sakramenata s obzirom da smo katolička zemlja i da ljudi koji idu na ispovijedi znaju što je sakrament ispovijedi smatram da se ovim svjetovnim rješenjem zakona ne bismo trebali miješati u zonu svećeničke ispovijedi i tajne koju svećenik kao svećenik treba držati u skladu sa propisima katoličke crkve. Što se tiče rasterećenja hrvatskih sudova sa nekim rješenjima koja su predviđena ovim Kaznenim zakonom vidjeli smo u izvješćima Državnog odvjetništva za 2011. godinu da baš sudovi u nekim ovim lakšim djelima nisu rasterećeni nego su upravo bili preopterećeni i smatramo da bismo i ponovit ću još jednom ovim alternativnim metodama kažnjavanja počinitelja kaznenih djela postigli puno veći učinak. Što se tiče prijedloga Kluba laburista oko izmjena i dopuna Kaznenog zakona vezano za izdavanje dakle isprave, odnosno potvrde o neisplaćenosti plaće ako smo zaista mislili ono o čemu smo raspravljali u Hrvatskome saboru, ako zaista želimo savršene kaznene zakone, kaznene zakone koje će štititi sve, a prvenstveno radnike zbog neisplaćenih plaća vidimo danas u ovom dopisu sindikata da više od 80 tisuća radnika u Hrvatskoj radi, a ne dobiva plaću, smatramo da je bezvrijedno ono što smo donijeli u Hrvatskome saboru ako ključ toga rješenja nije da se do kraja može istjerati poštenje i naplatiti ono što je poslodavac dužan isplatiti radniku. Smatramo da dakle izdavanje isprave nije nikakav višak u odnosu na ono što je dosada bilo nego dapače potreba i da će se na taj način zaštiti prava radnika i tu zaista treba dati zeleno svjetlo ako zaista želimo primjenjivati one zakone koje smo donijeli u Hrvatskom saboru, a po ovom prijedlogu zakona mi nemamo ništa protiv da to zaista bude tako i da se prava radnika na najbolji mogući način u RH štite s obzirom i poznavajući uvjete u kojima živimo. Treba ipak zamisliti kako je 80 tisuća ljudi puta možda tri, četiri još osoba iz njihovih obitelji koje danas rade bez plaća i ne mogu plaćati račune, dobivaju ovrhe, digli su kredite za stanove, mogu završiti i u hrvatskim zatvorima i ponovno će hrvatski zatvori postati preopterećeni, prenatrpani. Ovim putem i ovom prilikom ne onima koji su uživali u džointu ili koristili droge za vlastite potrebe nego onima koji nisu imali što jesti, nisu imali platiti režije i račune, a ipak su se našli u hrvatskim zatvorima. Mislimo da je to ipak veći problem od ovog problema da li ćemo ukinuti ovu mogućnost da se dva puta ne sudi o istoj stvari, da li će nešto biti u sferi kaznenog djela ili prekršaja. Mislim da je važnije da se bavimo temama kako će naše zakonodavstvo biti suvremeno i moderno, ali i kako će hrvatski građani u Hrvatskoj državi živjeti bolje, zaštićenije i pravednije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo sad tu čitav niz replika. Prvo uvažena zastupnica Sandra Petrović.
Hvala lijepa. Evo kolega Salapiću vi ste u svojoj raspravi govorili o funkcijama kaznenog zakonodavstva, odnosno kaznene sfere. Dakle, osim represivne ona ima i preventivnu funkciju i smatram da kada govorimo o prevenciji da je izuzetno dobro spomenuti ono na što će se usmjeriti većina raznih nadležnih institucija od obrazovnih, zdravstvenih institucija i sada će imati priliku da dokažu kolika je funkcija zapravo prevencije u društvu. Mislim da svijest o opasnosti od droga koju nitko ovdje u ovoj sabornici nije sporio dakle nitko ne govori da droga nije zlo. Svijest od opasnosti od droga mora dolaziti mladim ljudima odnosno djeci još od vrtićke dobi preko predškolske, školske, dakle djeca u formativnim godinama moraju znati već koje su opasnosti od droge kako se ne bi stavili u položaj ovisnika odnosno konzumenta na kraju krajeva. Mislim da kada govorimo o mladim pogotovo o mladim osobama koje su konzumenti odnosno koji su ovisnici mislim da zapravo govorimo o žrtvama kaznenog djela iz stavka 2.odnosno žrtvama kaznenog djela preprodaje droge. Mislim da je to ključna razlika između konzumenta i između preprodavača. Dakle prvi je žrtva drugoga. Hvala lijepa.
Poštovani Josip Salapić će odgovoriti na repliku.
Poštovana kolegice tu se ja s vama slažem u potpunosti samo postoji bojazan da bi žrtva mogla biti korisnik jer žrtva može mladi čovjek koji je izašao prvi puta sa svojim društvom vani pa probao džoint slučajno u nekakvom alkoholiziranom stanju i slično ali to ne može biti stil života. Postoji opasnost zaista da žrtva postane počinitelj da taj stavak 1. 190.članka ukidamo ali ćemo imati osobu koja će se brzo pojaviti na stavku 2., 3. ili 4. o tome govorim. Nema tu nikakve dileme da se mi i sa ove strane oporbe i vas slažemo da je droga opće zlo, opća štetna opasnost i da tu nema dileme za ništa. Samo nam je cilj postići učinak. Jeli zaista učinak dobar ovaj ili onaj? Kaznena sfera prekršajna sfera? Tko ima novca može platiti, tko nema može ponovo završiti u zatvoru. Tu smatram da trebamo biti zajedno složni u mogućnosti i što boljem sprečavanju prevenciji djela koja pred ovakvim počiniteljima stoji. Po meni je prevencija bit svega a kazna bi trebala biti ono što je iza. Hvala lijepo.
Hvala vama. Druga replika uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Rekli ste da bi kod ispovjedne tajni itekako trebali biti obzirni. Pa to upravo ovaj prijedlog zakona i čini i ispravlja ono o čemu se kada ja uvedena odnosno kada je narušena ispovjedna tajna to se ovim prijedlogom ispravlja u postojećem zakonu i to je izglasano i o tome se uopće nije pričalo. Pa to je neka naša logika kada je bila narušena ispovjedna tajna, a to je postojećim zakonom nitko o tome nije pričao. Sada kada mi ispravljamo stvar i štitimo ispovjednu tajnu sada se kaže da je mi naružavamo. Naime, po postojećem zakonu uveli ste ne znam da li ste još bili sastavni dio te koalicije, narušavanje ispovjedne tajne da je ispovjednik dužan prijaviti kazneno djelo ukoliko je učinio na štetu djece i maloljetnika. To vam sada egzistira. A ovim prijedlogom zakona kao što ste imali mogućnost čuti od ministra koji kaže čuvamo to ukidamo i čuvamo ispovjednu tajnu. I ispovjedna tajna i po našem zakonu i po Kanonskom pravu vrijedi za ono što je učinjeno jer ispovijed je okajanje za ono što je učinjeno. A molim vas, da se dođe kod ispovjednika ili negdje drugdje pa da se još hvali, ispovijed je okajanje grijeha, a ne najava što ću učiniti i još se time hvaliti. Pa molim vas. Oko toga to se ne štiti jer to nije ispovjedna tajna, to nije ispovjedna tajna ni po kanonskom pravu i tu smo mi stvar raščistili do kraja. Pa možete zamisliti u sred rata netko dođe i kaže znate ispovjedniče ja ću napasti minobacačima dječji vrtić i tako jel to ispovjedna tajna? To je najava … i tu pa i crkva o tome itekako vodi računa da se spriječe takve stvari. Zabranjeno je ubiti ali ne da bi se obranio svoj život i tuđi život dakle vidite tu nema ni kazne ni grijeha. Ali ovdje se stvari ispravljaju i to treba reći i to vam je tako. Tko sumnja neka pročita zakon.
Na repliku će odgovoriti poštovani Josip Salapić.
Nema tu sumnje kolegice Ingrid Antičević što ste vi rekli ni najmanje. Tu se ja slažem s vama u potpunosti. Raspravljali smo o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona gdje je kada je ministar na početku izlagao prijedlog ostalo malo nedvojbeno jel je ta ispovjedna tajna u potpunosti nepovrediva. Rekli ste ministar daje potpisan ugovor sa Sv. Stolicom i da je nepovredivost ispovjedne tajne ostaje i dalje učvršćena ovim izmjenama i prijedlogom zakona, samo jeli potpuno jasno da li je ta ispovjedna tajna nepovrediva u svakom slučaju pa i u ovim slučajevima o kojima je govorila kolegica Ingrid Antičević mi ne možemo znati što ispovjednik govori svećeniku ali da li je zaista ispovjedna tajna u potpunosti nepovrediva ili ovo što je kolegica malo prije rekla da netko najavljuje neko od kaznenih djela da će počiniti ili ne počiniti. Da li taj razgovor sa svećenikom može biti u tome da svećenik može razgovarati da to nije dobro i da to je apsolutno nepotrebno i da nije u skladu sa vjerom i tu se ostavlja pitanje da li svećenik nakon toga obvezan reći što je njemu taj ispovjednik na svojoj ispovjedi rekao. Jer razgovor sa svećenikom ispovijed ne mora biti samo ispovijed što je netko počinio nego može biti što se nečega netko boji ali ne da j bože da bude to da netko nešto planira pa zaista da li se to može spriječiti ili ne. Mislim da bi to ministar trebao do kraja odgovoriti da li je ta ispovjedna tajana u potpunosti sukladna ugovoru sa Sv. Stolicom nepovrediva.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Tatjane Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Kolega Salapiću rekli ste malo prije u vašoj raspravi da je svrha Kaznenog zakona kažnjavanje i prevencija i naravno da se s tim slažemo i da treba upozoriti onoga koji uzima džoint i naravno da se i s tim slažemo, međutim naša se razilaženja očito odvijaju u sferama da li je to kazneno djelo ili je to prekršaj. Međutim ja ću vam reći da je to dijete odnosno taj maloljetnik pođimo od njega sa džointom kojeg nađemo sigurno da je žrtva i njemu je potrebno pomoći, a ne ga kažnjavati, pomoći u smislu obveznog savjetovanja jer ako ga sada ne savjetujemo upravo je to prevencija. To je onaj dio sekundarne u biti prevencije ne primarne prevencije, ali upravo zbog toga zagovaram prekršajnu sferu. Zašto to kažem, zato što je trgovina, proizvodnja, dilanje, odnosno navlačenje na drogu to je u biti pravo kazneno djelo, a ovoj žrtvi moramo stvarno pomoći, a pomoći ćemo joj ako stavimo upravo u prekršajnu sferu i na taj način pomoći, na taj način prevenirati da postane zapravo kriminalac. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara zastupnik Josip Salapić.
Poštovana kolegice, ima tu dosta sličnosti ono što sam ja govorio i što vi sada govorite i gospođa Lovrin je o tome govorila, jedino što postoji veća bojazan kada se to inkriminirano djelo nađe u sferi kaznene odgovornosti. Hoćemo li mi prekršajem i plaćanjem kazne, to što sam rekao i u raspravi, dalje platiti kaznu i osloboditi se od odgovornosti lakša misao da se počinili teže ili lakše djelo ako imate novca da to možete platiti, ako nemate ta žrtva može završiti u zatvoru ili na radu za opće dobro ili na nekim drugim mjerama jer nije mogla platiti kaznu za korištenje jointa. Naša zajednička misija treba biti zaštita žrtve broj jedan, ali pod broj dva kako spriječiti da žrtva dođe u priliku da okuša joint. To je isto jedno veliko pitanje, to je tanka granica između ovog kaznenog i prekršajnog pa zato ste se prijedlogom zakona ispred Vlade odlučili za ovu prekršajnu, a mi smatramo da bi bolje bilo da bude kaznena i to je jedina razlika kojom se razlikujemo. Ali se ne razlikujemo u tome da trebamo pomoći žrtvi ovog teškog zla koje može ne daj Bože u životu mladog čovjeka postati jedan veliki životni problem i obitelji, a i njega samoga. Nije svrha samo Vlade i Ministarstva pravosuđa i nas zastupnika da budemo prevencija tome svemu nego prevencija treba počet prvenstveno u obitelji, od obitelji u školi, od učitelja, nastavnika do fakulteta pa sve dalje. Dakle to je naša zajednička misija koju trebamo svi zajedno provoditi. Ako bilo tko od nas zakaže znači da postoji opasnost da se djelo ponavlja i da postoji opasnost da će biti sve više i više takvih kaznenih djela ili prekršajnih djela ako tako izglasamo, a vidimo po izvješćima državnog odvjetništva da je toga zaista u zadnjim godinama sve više i više. Hvala lijepa.
Nastavljamo sa iznošenjem replika. Draženko Pandek.
Zahvaljujem . Manje-više svi se slažemo da kod ovog kaznenog djela treba u prvom redu djelovati preventivno, ali rekao bih da je kod ovog … kaznenog djela važno preventivno djelovati prije, dakle ne u smislu prevencije kao kažnjavanja pa ćemo na taj način odvratiti počinitelja kaznenog djela ili kako se predlaže prekršaja od počinjenja. Korisnici se u svijet ajmo reći uživanja droge iniciraju negdje već sa 14, 15 godina, malo tko će počet uživat drogu u 30, 35 godini. Dakle, ovdje je izuzetno važno djelovati prije počinjenja tog kaznenog djela edukativnim metodama kroz institucije i kroz obitelj, a po meni najbolja prevencija u kaznenom zakonodavstvu je u biti kroz resocijalizaciju. Meni se čini da dosadašnjim prijedlogom ovog djela kao kaznenog djela je u biti čak štoviše nekad bila otežana resocijalizacija i na taj način postizanje prevencije nego što će to biti u novo predloženom rješenju. Svi su spomenuli da su u biti koristili koji su žrtve. Oni koji koriste droge mislim da se možemo složiti su na neki način osobe u nekom problemu. To su možda osobe slabijeg karaktera, slabije osobe koje je lako gurnuti prema onoj strani ruba, a možda ih ovakvim rješenjem kad su dakle izložene kaznenom progonu i otežavanju resocijalizacije još više guramo preko tog ruba i otežavamo dakle ono što svi želimo, a to je prevencija. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani Josip Salapić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega, osobe slabijeg karaktera mogu biti osobe koje su se našle u različitim problemima i zbog životnih okolnosti u kojima žive. Da li je za mladog čovjeka koji je završio srednju školu ili fakultet i nema posao, bude na birou, nema niti kune da si pomogne u životu niti da izađe van, niti da se prehrani, niti da se obuče, takva osoba može doći kao mlada osoba u ovakva iskušenja. Ovdje u obrazloženju zakona piše da se u suvremenom kaznenom pravu kao stil života koji se blaže kažnjava nego što se to kažnjavalo prije i koji se podrazumijeva kao prekršaj smatra i pijanstvo, uživanje alkohola, uživanje droge, bavljenje prostitucijom i slično. To više nije dakle sfera kaznenog zakonodavstva nego sfera prekršaja. Kaže se da će se tim novim drugačijim načinom stila života postići ta preventivna mjera, a to je da osoba prekršaj plati tu kaznu. Pa ja mislim da je ipak previše, previše je jer živimo u društvu i vremenu koje je vrlo opasno i gdje je svaki taj porok, bilo to droga ili alkohol, može dovesti do počinjenja kaznenog djela, jer to iz očaja, iz slabog karaktera, iz nesnalaženja u društvu. U svakom slučaju, stvar je velika na prevenciji i to smo već ponovili deset puta. Zajedno moramo biti u službi toga da naši zakoni budu zaista moderni zakoni, zakoni koji će biti na ruku građanima, provedivi, ali koji će imati svrhu zaista zaštite i pojedinca i Ustava i državnih vrijednosti Republike Hrvatske. Ako smo samo na jednome, da smo negdje stavili blaže, negdje teže, moramo voditi računa o tome što je do toga dovelo, a tu kao stvar prevencije tu se mi bez obzira o čemu govorili možemo složiti, ali problem je u tome da i slabiji karakteri problemi u životu mogu nastati zbog raznoraznih razloga, a danas živimo u vremenu gdje je sve manje posla, sve više ljudi na biroima, sve više mladih školovanih koji napuštaju Hrvatsku i nemaju gdje raditi. E to su pravi problemi, a pravi problemi onda takve naravi mogu dovesti do ovih problema, a to je kušanje jointa, alkohola, skitnja po noći, a to već počinje rekli ste vi od 14 godine, a ima slučajeva da to bude i puno ranije, nažalost. Hvala lijepa.
Sad ćemo čuti repliku cijenjenoga Branka Vukšića.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine Salapiću, vi ste dobro primijetili dobre nakane izmjena Kaznenog zakona koje su predložili Hrvatski laburisti-Stranka rada. U komentaru izmjena Kaznenog zakona koje daje zakonodavac tvrdi se da se u suvremenom pravu odustaje od kažnjavanja stila života, a stil života je izgleda uz skitnju uživanje u drogama, bavljenje prostitucijom i neisplata plaća. Stil života je, dokazuje to hrvatska stvarnost, i nedavanja potvrda o obračunu plaće. Stil života elite je izgleda uz lajnu bijeloga ne štititi najslabije. Nije cilj ovog prijedloga Hrvatskih laburista – stranke rada kažnjavati poslodavce već ih natjerati da isplate plaće, da ono što je Ustavom zajamčeno ispune. Cilj je da se radnicima ako već ne mogu isplatiti plaće daju potvrde o obračunu plaće. Znači, cilj je da radnici ostvare svoja prava istina uvijek to se potvrđuje iz dana u dan u Hrvatskoj državi radnici ta prava ostvaruju Tantalovim mukama. Međutim, svi propisi, svi zakoni dosadašnji omogućuju i dalje poslodavcima da ne isplaćuju plaće, da ne daju potvrde, a država ne želi intervenirati. Ovo što su Hrvatski laburisti – stranka rada predložili je upravo ta intervencija prisiljavanje da se prema radnicima odnosimo drukčije.
I na ovu repliku odgovara Josip Salapić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa upravo smo zato ispred kluba HDSSB-a podržali vaš prijedlog, jer na žalost stil života u Hrvatskoj je postalo preživljavanje, a preživljavanje je ponekad nemoguće ako čovjek koji ili radi za najmanju plaću koja je kod nas na žalost iznosi 2800 i nešto kuna da treba vidjeti kakav to mudrac ili kakav to čovjek netko može biti ako ima jedno, dvoje, troje ili više djece da može preživjeti sa takvom plaćom. Mi smo na žalost, ali zbog razno raznih okolnosti, velik dio je bio na gospodarskoj krizi i prošloj Vladi velik dio tereta dolazi i novoj Vladi zbog okolnosti gospodarstva. Ali ono što je najavljeno veliki gospodarski zamah, velike investicije koje će omogućiti nova radna mjesta u Hrvatskoj na žalost nije provedeno, nije pokazalo neke učinke i sve je više i više nezaposlenih ljudi, a u prilog tome ide i najava novog proračuna za 2013. godinu gdje vidimo da nedostaje više od 11 milijardi kuna, vidimo da je vrijeme na žalost koje je pred nama će biti vrlo teško, da će biti još otkaza, još neisplata plaća, još problema u gospodarstvu i zaista i ovaj prijedlog koji ste rekli da je poslodavaca najmanje što je dužan je dužan isplatiti plaću radniku osim ako za to postoje one okolnosti koje su predviđene zakonom. Ali ovo da netko nije u stanju ni izdati obračun plaće niti potvrdu da je radnik nešto zaradio, pa to je ono najminimalnije barem što može bez obzira što će se dogoditi. Vjerujem da će dogoditi najbolje za radnika. Ali onih 80000 ljudi nas u ovom slučaju najbolje razumije. Hvala lijepo.
Šesta replika i poštovani Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Salapić, ja se potpuno slažem sa vama, sa onom konstatacijom koju ste rekli da 80000 radnika u Hrvatskoj ne prima plaću. Ali želim nadodati na taj broj još jedan podatak da imamo veliki broj radnika koji primaju minimalnu plaću, a zaradili su i trebali su dobiti plaću do svoje nekakve pune plaće koja je znatno veća od minimalne plaće. I veliki broj tih radnika ne dobe potvrdu koja im nije isplaćena razlika između minimalne do pune plaće i jasno nedobivanje takve potvrde ti radnici niti mogu ostvariti svoje pravo sukladno drugom zakonu koji im je dao, a to je pitanje Ovršnog zakona da si naplate tu razliku između minimalne plaće do one plaće koja im je pripadala. I jasno da samim time i uskraćeni su u tom pravu kao što sam rekao kada je u pitanju ostvarivanje prava sukladno pravu koji im je dao Ovršni zakon.
Odgovor na repliku cijenjeni Josip Salapić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. donošenje Ovršnoga zakona bez mogućnosti provedbe istoga zakona je potpuno besmisleno, tako da bez ovršne isprave, bez uloge FINA-e, bez onoga što je rečeno da će se sada radnicima lakše omogućiti da dođu do svojih sredstava na ovaj ili onaj način. Bez toga je sve ono bespredmetno što smo raspravljali u Hrvatskom saboru. I svi ovi zakoni koji su zakoni takove naravi, … [[Govornik se ne razumije.]] na žalost do sada su se pokazali potpuno neučinkovitima. Ono što je učinkovito je prisilna naplata, prisilna naplata, tjeranje. Pa imali smo slučajeva da ljudi koji ne plate RTV pristojbu Hrvatskoj radioteleviziji završe u zatvoru. Neki umirovljenici sa 800 kn mirovine. Imali smo slučajeve da ljudi završe u zatvoru zbog 600 kn neplaćenoga struje ili plina. Imamo slučajeve da će se cijeli sustav urušiti samo na jedan jedini i najnepošteniji način da će se sav teret krize opet baciti na leđa nedužnih ljudi i radnika, ljudi koji su nezaposleni i njihove djece, a sav učinak onoga poleta Hrvatske koji smo najavili nema ga nigdje. Jer da je tako onda bi ono što će doći pred nas za nekoliko dana Državni proračun za 2013. godinu ne bi izgledao tako sumorno kao što izgleda, a vidim da na žalost svjetla pred nama nema ako će takvo stanje ostati. I upravo ovo o čemu vi danas govorite to je najmanje što bi poslodavac trebao za radnika učiniti. To je 80000 onih ljudi koji rade, a ne primaju plaće, a plus dodajmo još onih 333 tisuće ili više koji uopće ne rade. Onda vidimo dimenzije problema koji se nalazi pred Hrvatskom u vremenu koje je pred nama. Na žalost, mi mislimo da će ulazak Hrvatske u Europsku uniju puno toga promijeniti. Ako se ovako nastavi, bit će nam jako, jako teško.
Posljednju repliku iznijet će poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Salapić, osvrnuli ste se u jednom trenutku na prijedlog Hrvatskih laburist o Kaznenom zakonu i konstatirali ste da će to uroditi kvalitetnijim Kaznenim zakonom. Čisto istine radi treba reći da cilj ovog našeg prijedloga nije represija nego preventiva. Od kažnjavanja, samog kažnjavanju poslodavca ni jedan radnik neće imati nikakve koristi. Čak štoviše može imat samo štete. Danas smo čuli i primjer, netko ga je spomenuo sa 10 radnika i neisplata te plaće praktički znači otprilike nekih 100000 kuna za radnike. Međutim, sada imamo vani i radnike Gredelja, njih je 300. Tu je daleko veća razlika. Apsolutno podržavamo da se uvede red u državi, da država bude stvarno pravna, a najmanje što možete napraviti u tom smislu je da usvojite ovaj naš prijedlog. I moram priznati da me u tom dijelu razveselila činjenica da ste na Odboru za pravosuđe vi kao ministar ipak najavili da se tijekom donošenja izmjena i dopuna Kaznenog zakona da će se dodatno razmotriti ovaj prijedlog. Ja još jedanput apeliram na vas učinite to u interesu svih ovih ljudi koji i dalje ne dobivaju plaću. Hvala.
I na ovu posljednju repliku odgovora cijenjeni zastupnik Josip Salapić.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče uglavnom smo se svi, i vi iz kluba Laburista i evo u HDSSB-u složili, složna smo oporba pa vjerujemo da će i ministar shvatiti dobre namjere ovog zakonskoga prijedloga i uvrstiti ovo da bi zakon zaista bio provedivi zakon, da bi imao smisla s obzirom na onaj Zakon o ovrsi koji smo donijeli. Bit će tu još raznoraznih prijedloga i dobro je da rasprave budu konstruktivne kakva je smatram danas bila jer kroz teze za i protiv kako da nam bude bolje zaista možemo doći do boljih rješenja. A oni koji od nas očekuju produktivnost, očekuju da ono što Hrvatski sabor zaista radi ne bude samo donošenje ispraznih zakona i brojnih izmjena i dopuna zakona ako one svojoj svrsi ne služe. I smatramo da će i ove izmjene i dopune Kaznenog zakona u određenom dijelu koji smo mi mogli podržati dati svoj doprinos, u onom dijelu kojima nismo mogli smo rekli zašto to ne možemo. Smatram da bi ovo bilo bolje, a u onom prijedlogu Laburista smatramo da je to dobro i da je to u skladu sa onim što smo dosada govorili i da to prije svega štiti prava radnika i to bi i trebala biti svrha saborskih zastupnika i Hrvatskog sabora u cjelini. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Za riječ su se sada javili predlagatelji zakona. Prvo dajem riječ ministru pravosuđa uvaženom Orsatu Miljeniću.
Hvala lijepa. Dakle, ja bih se obzirom na postavljena pitanja i možda neke nejasnoće koje su se pojavile u dosadašnjoj raspravi pa samo osvrnuo na par stvari. Dakle, prvo počet ću sa prijavljivanjem pripremanja kaznenog djela, odnosno neprijavljivanjem počinjenog kaznenog djela. To su dva kaznena djela koja postoje u ovom zakonu koji se mijenja. Dakle, oni nisu stupili na snagu ali oni su doneseni prošle godine. Dakle prošle godine je riješeno pitanje da kod neprijavljivanja pripremanja kaznenog djela nema izuzeća. Što se tiče neprijavljivanja počinjenog kaznenog djela tu je uvedeno bilo određeno izuzeće, međutim i ispovjednik je isto kao recimo odvjetnik morao prijaviti počinjeno kazneno djelo ako je bilo na štetu djeteta. Dakle, to je rješenje koje je izglasano i koje je na snazi. Mi ga mijenjamo samo u ovom dijelu koji se tiče počinjenog kaznenog djela. Dakle, mi ne zalazimo u neprijavljivanje pripremanja kaznenog djela, to je kazneno djelo koje postoji, mi samo se osvrćemo na ovo. Logično je kod počinjenja kaznenog djela da ako krenete od odvjetnika da kad bi se ova odredba kakva je sada tumačila onda bi odvjetnik trebao prijaviti nekoga tko mu dođe i kaže što je napravio i angažira ga da ga brani. Jer to tu piše. Slično je i sa ispovjednom tajnom. Dakle, to je ono što mi sad mijenjamo. Što se tiče pripremanja kaznenog djela to nema u našim izmjenama. Znači, to ostaje kako je. Mislim da to, to je izazvalo određene zabune u javnosti, dakle mi samo se osvrćemo na počinjeno kazneno djelo i u tom segmentu u ispovjednoj tajni i u određenim profesijama, rekao sam npr. branitelj, odnosno odvjetnik kažemo da ne moraju to prijaviti. To je vaganje između dva zla. Jedno je znači da li vam je pretežno otkrivanje ili vam je pretežno zaštita određene kažem u ovom slučaju ili tajne bilo profesionalne, bilo ispovjedne. Dakle, odlučili smo se za ovo rješenje. Što se tiče obračuna plaća, naravno ono što sam rekao i na Odboru za pravosuđe da ćemo vidjeti u jednom segmentu koliko i što možemo uvrstiti i uopće kakve će biti primjedbe. Međutim, ja bih rekao da smo mi po prvi put, znate i sami otkada je na snazi Zakon o radu i otkada je bila na snazi odredba da to je ovršna isprava mi smo sada po prvi put kao Vlada to primijenili u praksi da to stvarno bude ovršna isprava i da se po njoj može postupati. Dosada je bila samo prazno slovo na papiru. Bilo je u zakonu, ali nije bilo niti provedbenog akta niti u drugim zakonima kako se to može provesti. Dakle, to smo promijenili. Što se tiče ovog kaznenog djela posjedovanja droge za osobnu uporabu, dosta, naravno da je to nešto o čemu smo dosta raspravljali. Raspravljali smo o više stvari koje se tiču tog djela. Ja bih počeo sada, govori se dosta o količini. Bilo je mišljenja da treba propisivati količinu i da ne treba. Odlučili smo se za ovo razgovarajući sa ljudima iz prakse. Članovi naše radne skupine su bili i policajci i državni odvjetnici i ljudi koji se bave prevencijom itd. Jednostavno zaključili smo da bi propisivanje, čvrsto propisivanje dovelo do povećane zlouporabe upravo onih koje mi želimo kažnjavati, dakle dilera. Da bi nam oni kroz to mogli nositi određenu manju količinu od onog što je propisano i izvući se kao za osobnu uporabu. Ali to vam je isto i da ostaje kazneno djelo. I sada se oni, kad bi bilo propisano bi se mogli kroz to izvlačiti. Dakle, to je nešto što nismo htjeli napraviti. Druga stvar, ono što o čemu mi trebamo govoriti, mi trebamo govoriti o tome da oni koji dilaju, oni koji proizvode oni moraju ići u zatvor. Ovaj Kazneni zakon donosi puno oštrije kazne za te osobe. Dilanje oko škola 15 godina, organiziranje grupe minimum 3 godine dakle do dugotrajnog zatvora. To je ono što donosi Kazneni zakon. A reći ću vam što je sada situacija. U jednom prosječnom kaznenom predmetu recimo oko marihuane ili bilo koje konzumacije za osobnu uporabu imate ovako prvo, policijskog djelatnika koji mora napraviti najmanje četiri radnje u tome, nakon toga imate Državno odvjetništvo koje mora poduzeti najmanje tri radnje, nakon toga dolazi sud. Dakle, to je angažman aparata koji košta, tu se provodi vještačenje koje ide do 10 tisuća kuna u tom jednom malom bezveznom rekli bi predmetu oko jednog džointa do 10 tisuća kuna ide vještačenje i to je ono na što mi rasipamo danas novac i resurse. Isti ti ljudi riješili su svoju statistiku, obradili su to. Neće se možda baviti dilerom jer ne stignu jer nemaju novaca za to. Dakle mi s ovim hoćemo osloboditi represivni aparat jer oni su za represivni aparat da se bavi dilerima i da se mogu njih progoniti. A ovo sadašnje rješenje, usporedite situaciju do '97.kada je ovo bio prekršaj i sada, kada imamo više konzumacija droga? Imamo sada kada je kazneno djelo. A posljedica za te žrtve su teže ali nismo ih odgovorili od konzumacije. E zato ovo vraćamo u prekršaj. Naravno uvijek se može govoriti kako, zašto itd. ali ovo je činjenica. Činjenica je da sada je to neizdrživo. Mi trošimo resurse na žrtve umjesto na dilere i to je problem ovog. I zato to mijenjamo prvenstveno. Mi to hoćemo maknuti s ulice, hoćemo djecu maknuti od toga ali za to moramo imati snage. Snagu će nam ovo dati. Što se tiče ovisnika, pa po prekršajnom dakle Zakonu o sprečavanju zlouporabe droga pa vi tu imate sankcije do 20 tisuća kuna. Nije točno da će izvući onaj koji plati jer postoji i zamjena radom za opće dobro. Postoji čitav niz obveza na koje se mogu natjerati. Dakle to su ljudi koji će se morati riješiti koji će ući u sustav koji će se pratiti kroz to ali neće ući u kaznenu evidenciju, moći će se sutra zaposliti u ministarstvu. Zašto se ne bi zaposlio u ministarstvu ili bilo gdje? Netko tko je možda odličan student, završio je sada smo ga stavili u kaznenu evidenciju ne može se zaposliti. To je rezultat toga što imamo danas i što hoćemo promijeniti. Još neke stvari, govorili ste stručnjaci, pa ja bih rekao ovako kod donošenja ovog zakona kojeg mijenjamo svi stručnjaci su bili za reguliranje toga prekršaja, bio je i predstavnici MUP-a, predsjednik HDZ-a danas je tada bio ministar. Njegovi predstavnici su se služeno očitovali da hoće da to bude prekršaj i sada mi dovodimo u pitanje i to razmišljanje stručnjaka jer stručna radna skupina kod donošenja ovog zadnjeg zakona je bila sva zato da bude prekršajno tretirano, to se kasnije promijenilo političkom odlukom. Isto kao što i danas radna skupina za to bila. To su stručnjaci, rekao sam, od policajca, državnih odvjetnika na dalje, bili su onda i sada su. To su dokumenti to su ljudi koji nisu mijenjali mišljenja, isto su to tretirali. To je što se tiče ovih, naravno mogli bi o tome dosta raspravljati i uvijek će se raspravljati. Bilo je pitanje koje zemlje imaju koje nemaju. Mi smo tu stavili koje zemlje imaju. Neke od zemalja koje nemaju uopće nemaju prekršaj kao takav pa ni ne mogu imati prekršajno rješavanje jer ovo što mi imamo kao prekršaj ne poznaju sada zakonodavstvo. Mi ćemo biti 28 zemlja znači neće biti 6 bit će ih 7 koji će imati ovako uređeno, znači i tu je trend ako hoćete. Dakle, čitav niz stvari govori u prilog ovome. Ali nemojmo dozvoliti da trošimo resurse da se statistike nabijaju na nešto što nije što treba biti tretirano na drugi način, ne u ovom dijelu nego u svim djelima. Pa pogledajte optužnice, opise, posao koji se obavlja za to i onda se riješi jedan predmet manje. Ma koji predmet? Jedan džoint. To je situacija. Govorilo se o nekim drugim stvarima ne znam o kockanju, da to je samo kada se organizira javno i onaj koji javno znači gdje je prisutno svima i to organizira taj treba ići u zatvor ako je to takva kazna i tu mora kazneni zakon djelovati ne prekršajni. Dakle to nije kada netko doma karta, pogledajte opis, nego je to upravo ovo o čemu govorim. To je ono pitanje također se otvaralo bliska osoba, obitelj, pogledajte kako je riješeno. Mi sada po sadašnjem zakonu koji želimo promijeniti u obitelj spada bivši bračni drug, to je apsurd. Mi ali isto tako mi ga sada stavljamo u blisku osobu. Zašto? Zato što želimo zaštiti žene, djecu od takvih pojava koja se događaju od ljudi s kojima su nekad bile bliske. Ali to nije obitelj kako sada piše u zakonu, u zakonu krivo piše sadašnjem i mi to mijenjamo. Dakle to je možda tehničko uređenje ali pokazuje ispravak, popravljanje zakona. Dakle neću duljiti ovo sam se samo htio osvrnuti na dosadašnju raspravu zato što mi se činilo da ovo što ste otvorili oko prijavljivanja i počinjenja da postoje neke dvojbe, dakle namjeravano kazneno djelo ne diramo, to piše sada u Kaznenom zakonu, izglasano kako je. Počinjeno kazneno djelo priznajemo ispovjednu tajnu i uvodimo je i kao princip štitimo je procjenjujemo da je veće dobro nego progon.
Ministre vi se možete javiti nakon svake rasprave za 10 minuta. Sada morate zaključiti.
Hvala.
Hvala lijepo. Na ovo vaše izlaganje imamo jednu repliku. Poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine ministre samo ovu dvojbu možda izaziva vaše ono što je napisano u vašem obrazloženju. Dakle nedvojbeno je da postoje dva kaznena djela neprijavljivanje pripremanja kaznenog djela i neprijavljivanje počinjenog kaznenog djela. Rekli ste da nema zaštite da nema iznimke od neprijavljivanja za pripremanja kaznenog djela, nije točno. Za članove obitelji to stoji ukoliko se priprema kazneno djelo do 5 godina dakle članovi obitelji nema kaznenog djela ukoliko oni ne prijave pripremanje počinjenja kaznenoga djela iz toga je izuzeti su odvjetnici i ispovjednici itd. međutim zaista ste u ovom drugom neprijavljivanju počinjenog kaznenog djela dakle proširili tu ispovjednu tajnu i na kaznena djela počinjena na štetu djece. Ali čitam vaše obrazloženje gdje ste citirali ugovor sa Sv. Stolicom kaže naime članak 8.stavak 2. Propisuje da ispovjedna tajna u svakom slučaju nepovrediva što znači itd., itd. ako u ugovoru zaista piše da je u svakom slučaju ispovjedna tajna nepovrediva onda je ona nepovrediva uvijek, a poglavito ne znam kako biste i proveli ovo kazneno djelo iz članka 301.i na koji biste način saznali što je bilo na ispovijedi rečeno, ali to sada nije toliko bitno. Što se tiče kockanja i članka 237.niste mi sasvim odgovorili jer ja sam samo pitala o ovoj stipulaciji dakle kaže se tko bez odobrenja nadležnog tijela javno priredi, obali ili promiče igre na sreću, ja sam pitala je li se odnosi samo na organizatora i promicatelja ili na osobu koja se igra, dakle koja to konzumira, dakle koja se igra na sreću. I ovo oko članka 190. …
I to bi bilo to. Ministre imate pravo odgovoriti na ovu repliku. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja bih se samo osvrnuo ponovno na ovo neprijavljivanje počinjenog i pripremanja. Dakle kao što sam rekao, neprijavljivanje pripremanja kaznenog djela je nešto što je riješeno Kaznenim zakonom prije godinu i nešto, to ste stavili, znači tu je bila, većina ga je izglasala. I što je tu riješeno u odnosu na ispovjednu tajnu piše, a mi sada ono što je bilo u odnosu na ispovjednu tajnu i odvjetnike, a tiče se počinjenja, dakle samo je to na stolu, ovdje mi ne predlažemo izmjenu 301., samo 302., a zašto je 301. takva u to neću ulaziti. Ali mi rješavamo znači 302. i u 302. uvodimo princip zaštite određenih tajni u odnosu na sva kaznena djela. Evo to je ono o čemu se radi. Hvala.
U ime drugog predlagatelja sada se za riječ javio poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolegice i kolege. Poštovani gospodine ministre, u obrazlaganju nekih odredbi Vladinog prijedloga Kaznenog zakona pozvali ste se na stavove stručne radne skupine. Ako je meni dobro poznato, ta ista stručna radna skupina je razmatrala i ovaj naš prijedlog izmjena Kaznenog zakona pa bih volio čuti na takvo stajalište je došla stručna radna skupina oko ovog našeg prijedloga intervencije u zakonu. I da pojasnim i ponovim ponovno, nama u Laburistima nije bitno i nije cilj da poslodavci budu novčano ili kazneno gonjeni i kažnjavani nego da radnici dođu ili do svoje plaće ili potvrde o neisplaćenoj plaći. Radnik nema nikakvu korist od toga ako poslodavac plati 100 000 kazne, a ne isplati plaću i neda mu potvrdu. Prekršajno sankcioniranje koja je sada dio radnog zakonodavstva je zaštita i države jer pod plaćom u smislu ovog zakona podrazumijevaju se i doprinosi, ne samo neto plaća. To u stavku 5. članka 132. jasno stoji. Zato smo i pripremili prijedlog izmjene Kaznenog zakona koja u svojoj konačnosti jeste preventivna da pod prijetnjom kaznenog progona poslodavce stimulirati da im je isplativije, pravednije, odgovornije pridržavati se zakona nego doći pod njegov udar. Zašto? Ako smo već Kaznenim zakonom neisplatu plaća zbog blokiranog računa ili nedostatka novaca izuzeli iz kaznene odgovornosti i dali mogućnost, a to je stavak 4. članka da ako poslodavac naknadno isplati plaću da bude oslobođen kazne. Piše u stavku 4. članka 132. Dakle to je bila i namjera predlagatelja, nije cilj njega osuditi nego dovest do toga da radnik primi plaću. Mi nastavljamo da kazneno djelo će biti neisplata plaće, nedavanje potvrde i bit će oslobođen kazne ako naknadno isplati plaću ali je prethodno dao potvrdu. Dakle ponovno ga stimuliramo, daj potvrdu, ako odlučiš isplatit plaću bit ćeš oslobođen kazne. Jedini cilj koji imamo cijelo vrijeme, da pod prijetnjom sankcija stimulirati da se prava radnika poštuju i ništa drugo. Prekršajnim sankcioniranjem, te stimulacije nema. On ničime nije motiviran da isplatu plaću ili da potvrdu jer mu je kazna ili visina kazne ponekad i desetorostruko manja nego su njegove obaveze prema radnicima. I ako u Kaznenom zakonu poslodavcima nudimo kompromisno rješenje, kad je i počeo kazneni postupak, kad je utvrđeno postojanje kaznenog djela i dao si potvrdu i naknadno isplatiš plaću nećeš bit kažnjen. Iz toga proizlazi da ne predlažemo ovo iz obijesti, samo zbog želje da se kazneni progon vrši protiv što većeg broja poslodavaca nego da mu kazna zatvora od 3 godine prijeti ako ne izvrši i pod ovim okolnostima pod kojima postojeći članak 132. nudi. Da, to je zapravo prevencija. Da, to je stimulans, stimulacija, pridržavajte se zakona, izvršavajte obveze prema radnicima pa čak i naknadnim izvršavanjem svojih obaveza izbjegavate kaznu koja je propisana u Kaznenom zakonu. Da je prekršajna odredba bila dovoljna, a na snazi je od '95., jel bi onda imali situaciju toliko neisplata plaća i bez ikakvog sankcioniranja. Da je prekršajna prijetnja dovoljna jel bi se onda poslodavci tako olako griješili o taj zakon? Ne. Dakle imamo iskustvo da prekršajna prijetnja, kažnjavanjem kao prekršaja ne daje učinak i sad moramo napravit korak dalje. I mislim da je dobro u članku 132. postavljeno kao stimulacija da se oslobađa kazne ako naknadno isplati plaću pod uvjetom da je dao i potvrdu, pod uvjetom da izdavanje potvrde bude olakotna okolnost izbjegavanje kazne u članku 132. To nam je jedini cilj. Da li ćete gospodine ministre vi upotrijebiti druge izraze, drugačije odredbe sa istim posljedicama sasvim svejedno ako prihvatite načelo da je neizdavanje potvrde nešto što se mora sankcionirati i ponuda iz stavka 4. poslodavcima kako izbjeći kaznu kad su već ušli u kazneno djelo. Jedini motiv. I ne vidim ni jednog razloga da to ne bude prihvaćeno. Jer ako Vlada ili ministarstvo ozbiljno razmišlja o prihvaćanju i reguliranju tog pitanja, ako imam dobru informaciju stava stručne radne skupine oko toga onda u drugom čitanju Vladin prijedlog će sadržavati promjenu i dopunu članku 132. Mi ćemo biti zadovoljni, naš prijedlog će biti odbijen ali će u kaznenom zakonodavstvu biti to riješeno na prijedlog Vlade. Opet ćemo bit zadovoljni.
Zahvaljujem. I drugom predlagatelju replicira poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Lesar slažem se sasvim sa vama da prekršajno kažnjavanje pogotovo kada je zapriječena novčana kazna nije dovoljno niti u ovom slučaju nedavanja obračuna plaće, ali ni u slučaju posjedovanja droge za vlastite potrebe iz razloga što će se dogoditi apsolutno ono što smo rekli, a to je da oni koji imaju novca će platiti tu prekršajnu kaznu. Oni koji nemaju na kraju će završiti u zatvoru ili u najboljem slučaju na radu za opće dobro. I nije točno da postoje druge mjere, jer kad je zapriječena novčana kazna u prekršajnom postupku najprije se traži novac, ide se na prisilnu naplatu. Tek kad se ne može prisilno naplatiti ona se zamjenjuje kaznom zatvora ili radom za opće dobro. Dakle, tko ima novca taj će platiti. A osnovno je princip i kaznenog i prekršajnog kažnjavanja da se nitko nikom ne može isplatiti. Prema tome, dok god se poslodavcu može više isplatit da obustavi obračun i na taj način spriječi radničku ovrhu na svom računu, a to mu je više ušteda nego što bi platio prekršajnu kaznu dotle svrha kažnjavanja bilo prekršajnog, bilo kaznenog nije postignuta.
Na repliku odgovara poštovani Dragutin Lesar.
Kolegice Lovrin, zaboravio sam to prije reći i ponoviti. U ovom trenutku prema službenim podacima u tvrtkama i kod obrtnika koji su blokirani im računi radi 66265 radnika. 54000 radnika službeno prima minimalnu plaću i po našoj procjeni negdje oko 30000 radi u poduzećima da citiram ovu formulaciju iz zakona kojima na žiro računu nedostaje novac za isplatu plaće. To je 150000 ljudi, 150000 obitelji. Da ih je samo 15000 ovakva intervencija u kaznenom zakonodavstvu imala bi društvenu opravdanost, a kada je to 150000 onda je to nužna intervencija u kazneno zakonodavstvo.
Prelazimo sada na pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Prva se javila uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa svojim suradnicama, kolegice i kolege. Sa ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona mi u stvari zaokružujemo a u međuvremenu je znatno i unaprijeđena čitava ona novela iz 2003. godine. Otpora dok vi niste došli gospodine ministre, odnosno ova Vlada bilo je neslućenih, a posljedice nečinjenja odvijaju se danas na našim sudovima. Ovdje najviše pozornosti, o tome ću reći izazvalo je dekriminalizacija posjedovanja, odnosno izbacivanje iz kaznenog zakonodavstva i isključivo prebacivanje u prekršajnu zonu. Odmah ću reći da ono što bi svi trebali znati, pogotovo oni koji smatraju da meritorno nastupaju kad govore o ovome da je kazneno pravo jedan od načina kako se društvo bori protiv kriminaliteta i koliko je ono u tome uspješno. Ono nisu skolastičke rasprave nego teži praktičnim rješenjima. Što ste nas zatekli gospodine ministre u zatvorima. Kaos da bolesni spavaju sa zdravima, da maloljetnik, slučajni delikvent, to je jako opasan kriminalac za njih onaj koji je pojeo onu jednu tableticu ili je podijelio sa nekim pa je to i trgovina, da tuberkulozni, da bolesni jer ih nemate gdje smjestiti. To je posljedica kazneno-pravne politike koja se vodila od konca 2003. odnosno 2004. godine pa dok niste došli u ministarstvo i dok niste predložili izmjene ovog zakona puno bolja će situacija biti. Naime, što smo mi dobili. Dobili smo da je kazneno pravo, a to je pogrešna politika, ja dozvoljavam da netko ima pravo kad osvoji vlast jer je pitanje vlasti i politike što će smatrati njihove ocjene, što će smatrati društveno štetnim ponašanjem. Za njih je društveno štetno ponašanje bilo posjedovanje droge, a posljedice toga vidimo gotovo kolaps penalnog sustava. Pa i nama je kroz svo ovo vrijeme postepeno atrofirao i represivni aparat jer se morao baviti s beznačajnim stvarima u odnosu na opasnosti, na ono što se valja ulicama. Ovdje nitko od njih nije govorio o dilerima, o proizvođačima. Puna usta opasnosti od posjedovanja droge. E sada, kad se tako nastupa hajmo otkriti i razgoliti istinu od početka do kraja. kada to postaje kazneno djelo? 2007. godine, odnosno šeste, stupio zakon na snagu 2007. godine tzv. mini kazneno-pravnom reformom i to postaje kazneno djelo. Kada je jedan od naših tjednika objavio kako droga ulazi u Hrvatsku, kako je devedesetih godina počela ulaziti u Hrvatsku. Tada kaže taj tjednik pod visokim pokroviteljstvom vlasti. E onda tadašnja vlast kaže e to nije istina, mi ćemo se boriti. Vidite kako se mi borimo protiv droge pa onda uvode posjedovanje droge. A onaj koji malo zna tko je bio sudac, tko je bio odvjetnik, koji je bio branitelj ili državni odvjetnik zna da suci i da postoji sudska praksa ako igdje onda postoji oko ovog. I to onda raspravljanje kako će suci znati. Kako će suci znati? Jer im je to posao, jer oni to znaju. Ali što bi političari trebali znati, a ne znaju? A to je upravo da ovakav način je doveo do zlouporabe droga onih najtežih oblika jer mi ovu djecu, ovu mladež gubimo kao svjedoke u tom lancu. Oni su uvijek od nekog gore dobili, a oni svjesni toga da ne žele otkriti tko im je dao jer onda je već organizacija i lanac oni šute i priznaju. Najčešće su to kaznena djela zbog priznanja. Ili im netko ukaže na njih i nikad nije bio oslobođen ako je samo prstom netko pokazao. A izgleda za neka kaznena djela da treba i ovjera kod javnog bilježnika. E, i u to vrijeme kad to postaje kazneno djelo što prestaje biti kazneno djelo? Prestaje biti kazneno djelo čerupanje države i čitav niz gospodarskih inkriminacija koje su se onda zvale protiv privrede nestaju iz našeg kaznenog prava, u isto vrijeme. Dakle, to je zakonska podloga da se država krade, a da se oštrica usmjeri na ove. Pa i da narko-bosovi i narko-mafija cvijeta. I ona je tada, '90-ih godina zakorijenila u Hrvatsku. I kome se onda ovakvim raspravama maže, kojoj guski i čijoj guski debeli vrat? Dakle, nije bilo mjesta za ratno profiterstvo da se uvede kazneno djelo za gospodarske inkriminacije, žestoko su se protivili do zadnjeg daha. Tek pod pritiskom Europe, a sve to smo imali 2003. godine, a dio je nestao njihovom vladavinom '90-ih godina. Pa imamo strašne posljedice kako nam je postavljeno kazneno zakonodavstvo. Pa 10 godina se moglo krasti rudno blago, kamenje, rude jer to nije bilo kazneno djelo. Ali onaj dječak i djevojčica zabludjeli i mi ovim ne pokazujemo da je to društveno prihvatljivo ponašanje nego kažemo za vas imamo lijeka, liječit ćete se pa i platit ćete ali ćete biti upotrijebljeni i kao svjedoci jer ste dužni svjedočiti tko vam je to dao. E sada da još nešto raspravimo kako to policija će one, svak će reći da je to za posjedovanje droge. Pa vi znate da i kad kazneno djelo nije bilo posjedovanje droge da je obrana svakog bila da mu je to za posjedovanje droge pa se onda utvrđivalo u svakom postupku je li to posjedovanje ili nije. Pa i sada u ovom trenutku dok je posjedovanje droge svaki od njih koji je optužen za trgovinu ide na blaži oblik pa kaže nije to je za moje osobne potrebe. Prema tome i dosadašnje u svakom postupku se to o tome ima govora. Oni koji su za količine pa suđenje nije administriranje, pa nisu suci činovnici, suđenje je najsloženija intelektualna djelatnost. I netko tko nije ovisnik, i za kojeg je dokazano da nije pa i najsitnije količine zna se da su za trgovinu i bit će sankcionirane. Ali teški ovisnik, pa bilo je takvih slučajeva, i onaj koji je sudska praksa je bogata ako je kupio i dokazano je to za njegovu uporabu jer su takve okolnosti djela bile pa su i veće količine bile određene kao za njegovu uporabu i to je od Vrhovnog suda i prihvaćeno dok im manje količine i najmanje količine gdje je dokazano da se ne radi o ovisniku, o uživatelju nego da je to uzeo za drugoga ili da preproda je takve osobe su bile osuđene. Prema tome, na to više nema, ne treba trošiti riječi. Kazneno zakonodavstvo zaista treba upotrijebiti za najteže oblike najtežih povreda zaštićenog dobra i za društveno opasna djela. A to su upravo gospodarski kriminalitet i ova djela o kojima vi također govorite, a koja su postala nama snažan problem, a to su prometni delikti koji izazivaju teške nevolje. Raspravljati o ovome a nemati na uvid i u razmatranje uzeti Izvješće Državnog odvjetništva Republike Hrvatske za 2011. godinu znači biti apsolutno nepripremljen i znači ne govoriti o pravoj suštini stvari. Ovdje ćete vidjeti, dakle naše kazneno zakonodavstvo ima što blažih, što težih dakle osnovne oblike blaže i teže preko 750 inkriminacija. E sad ćete vidjeti na str. 146 Izvješće Državnog odvjetništva za prošlu godinu, svake godine govore i suci i državni odvjetnici koji lako stuku normu na ovim maknite to od nas. Pa to nije ozbiljan posao za jednog suca koji se bavi 10 i 20 godina. I još usput jedna reminiscencija kako je to bila snažna borba kad je uvedeno posjedovanje droge i ovi teži oblici da je zasjedalo da su odredili neeeee kakvo vijeće trojice, kakva petorica nego vijeće sedmorice pa je od te sprdačine, to je trajalo mjesec i pol dana jer su vidjeli da je apsolutno blokiran kompletan sustav, odnosno sud. Dakle, evo vidite kakvo je učešće kaznenih djela zlouporabe droge u ukupnom prijavljenom kriminalitetu. S time da posjedovanje droge čini od 75 do 80% ukupnih kaznenih djela učinjenih iz te glave zlouporabe droge. Dakle, zlouporaba droga u Dubrovačkoj županiji 24%. Što će se suci, čime će se još baviti ako 24% se samo ovim bave? U Puli 23%, u Šibeniku 12,8%, u Splitu isto tako, u Vukovaru preko 13%, u Zadru skoro 16%, u Zagrebu skoro 13% itd., itd. Čime će se suci drugdje onda baviti? Prema tome, apsolutno podržavam ove izmjene koje će unaprijediti naše kazneno zakonodavstvo i usmjeriti oštricu onih opasnih i najopasnijih kriminalaca. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Na ovo izlaganje imamo prijavljene tri replike. Prvo poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa. Pa kolegice Antičević to bi bilo prema vašem izlaganju ovako. Mladi neće vas se kažnjavati za džoint uzmite i onda ćete se navuć i onda kada se navučete morat ćete biti dileri da možete plaćati za svoju ovisnost. Jel to je tako. Dokazano je ili zapravo u anketama 50% mladih je reklo da nisu htjeli uzeti džoint jer je kazneno djelo 50% ih je to zaustavilo. Što će ih zaustaviti sada? Znači većina onih mladih s kojima ja razgovaram a razgovaram s puno njih rekli su da su počeli sa travom, da su počeli sa džointom, kad im više droga ta nije bila dovoljna onda su krenuli na nešto teže, dakle to nije laka droga ili to nije jednostavno da će se oni opametiti više neće samo zato što neće biti kažnjeni ili hoće biti kažnjeni. Ponavljam, svi su oni počeli sa džointima kada im nije bilo dovoljno krenuli su na heroin ili na što već i mi sada njima govorimo izvolite nema problema možete se drogirati jer to više nije kažnjivo djelo. Isto kaže da trebamo da se ovim načinom kažnjava stil života. Pa stil života i mi isto neki imamo najnovije mobitele. Da li to dijete sada treba otići orobiti banku ili nekakvu trgovinu i uzeti taj mobitel jer to je stil života mora i on to imati. Hoćemo konačno okrenuti se tim mladima i sa prevencijom ih zaustaviti da uzimaju drogu, pokazati što je droga i kakva je droga, a ne čekati da se ta djeca navuku postati sitni dileri jer jedino tako mogu plaćati za svoju ovisnost. Dakle okrenimo se djeci nemojmo sada voditi politikantstvo i govoriti što je bolje za ovu vlast što je bolje za onu vlast, nego što je najbolje za našu djecu, a za našu djecu je najbolja prevencija kada znaju točno što ih čeka. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara poštovan Ingrid Antičević Marinović.
Znate što poručujemo ovim prijedlogom zakona? Upravo u interesu djece i mladih. Vi narkodileri vi narkobosovi ugledni gosti na donatorski večerama, što ste krali krali ste što ste trovali djecu trovali, odzvonilo vam je i oni koji su vam držali štangu na ovaj ili onaj način, praveći se netko svejedno a netko nesvjesno, odzvonilo vam je. Prema tome treba razmišljati i o tome. Kakva je priroda kaznenog prava? Ne znači da je svako ponašanje koje je dozvoljeno mora biti kazneno djelo i koje je štetno da je kazneno djelo. Ono nastupa kazneno pravo nastupa ovi zakoni nastupaju ulitimaracio su pravnog poretka, kada više ništa ne pomaže, kada je sve zakazalo onda dolazi kazneno pravo. Ali to je teorija kaznenog prava. Da je teorija o njoj dakle o nekim osnovnim postulatima i načelima o kojoj svaki zakonodavac razmišlja i koja nikad nije napuštena nikada takva teorija nije napuštena pa ni u najcrnjim vremenima, ni u najcrnjim vremenima nije se napuštala ta teorija da kazneno pravo nastupa kada je sve drugo iscrpljeno. U tome je stvar.
Druga replika poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolegice Antičević rekli ste da suci nisu činovnici i da oni procjenjuju razliku između posjedovanja odnosno preprodaje u svakom pojedinom slučaju i ja se tu s vama apsolutno slažem i to su do sada i radili. Ali kada je nešto u sferi kaznenoga postupka onda imaju oni mogućnost da traže i nalog za pretragu stana da gledaju imali li tko kakvu vagu doma ili kakvu napravu pa da onda zaključe jeli nešto namijenjeno preprodaji ili vlastitoj uporabi. Međutim ta arbitrarnost koju sada vi prigovarate sudovima i državnim odvjetništvima ada ju spuštate na policiju. Zamislite da ste vi danas oporba šta biste nam rekli, izvršnoj vlasti dajete to u ruke dakle policajac će svaki puta odlučivati hoće li pokrenuti prekršajni postupak ili će kaznenu prijavu podnijeti. Dakle o njegovoj slobodnoj prosudbi to ovisi. Nadalje, rekli ste da ste se okomili na dilere ove kazne su bile zapriječene i do sada za dilere i preprodaju. Doduše dignuli ste sa 10 na 12 godina maksimalnu kaznu ali bilo bi dobro vidjeti podatke o izrečenim kaznama uglavnom nije nikada problem u tome što je zapriječena niska najviša kazna jer se u principu ne izriču najviše propisane kazne pa će ovo ostati mrtvo slovo na papiru čini mi se. A što se tiče dilanja oko škole to i do sada bila zapriječena ova kazna od 3 do 15 godina kao specifičan oblik. Ali ne znam evo sada možda mi i vi možete reći jel znate razlog zašto je u stavku 6.članka 190.od inkriminacije izuzeta osoba koja daje na uporabu tvari koje se mogu upotrijebiti za izradu tvari iz stavka 1.dakle droge pa se sada inkriminira onaj tko napravi, nabavi i posjeduje ali je izbačen iz inkriminacije onaj tko to daje u uporabu ne vidim razloga.
Vrijeme. Vi ste podsjećam replicirali kolegici Antičević Marinović. Ona nije predlagatelj zakona da joj postavljate pitanje ali evo možda će iskoristiti odgovor na repliku da vam kaže.
Ovo je jedna inkriminacija koja je poznata u našoj kaznenom zakonodavstvu od ranije ona je nešto dotjerana i po njoj suci savršeno znaju postupati. To ću vam ponoviti. Nigje ne piše dakle svatko znamo kako se prijavljuju kaznena djela prema tome to su odredbe općeg dijela i to odredbe Zakona o kaznenom postupku. Prema tome da li će policija to raditi odakle sada jedna teška sumnja u policiju a mogu vam reći pogledajte neka vas zabrine ovo i kakva je bila dosadašnja pravna sigurnost također ćete vi imati u izvješću da je odbačaj kaznenih djela kod ove vrste kaznenih djela bio najveći. To je bio najveći. I to je upravo dovodilo do neke diskrepance pa i do nesuglasja između policije i Državnog odvjetništva a dok nema tog suglasja koji je bio narušen donedavno, vi ne možete biti uspješni pogotovo kako je novi ZKP postavljen da policija mora raditi po naređenju državnog odvjetništva i da nema dvije linije zapovijedanja. Ali ona je prešutno postojala do sada ali neće više. Prema tome odakle vama takva sumnja u policiju da će zloupotrebljavati odnosno naravno svatko mora zloupotrebljavati ne treba ni u koga vjerovati unaprijed ali da će sam to prosuđivati. Pa to su radili i do sada. I državno odvjetništvo je odbacivalo, ali zavisi, dobro su ovdje kolege rekli da je izazivalo pravnu sigurnost. Netko je završio u zatvoru, a nekome je odbačena prijava. Pa jel to pravna sigurnost? Pa mislite da je Hrvatska Amerika pa da se ne zna što se događa u Vukovaru, što u Dubrovniku. Pa kakvu to sliku onda daje prema nama, prema zakonodavcima. Dakle stvari upućuju da nešto nije ni u zakonu u redu. Prema tome nemate što drugo nego, ako je pitanje to ideologije vaše, dobro, to je vaš takav pristup, ovo je naše opredjeljenje i smatramo da će biti efikasno i pravedno.
Replikom na osnovno izlaganje ustaje i poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Uvažena kolegice, mene posebno brine dakle u obrazloženju ovog zakona što se između ostalog kaže da se u suvremenom kaznenom pravu odustaje od kažnjavanja za stil pod čime se između ostalog razumijeva skitnja, uživanje alkohola, uživanje droge, bavljenje prostitucijom i slično. S druge strane takav stil života neprimjeren je Hrvatskoj, a ovim zakonom se prije svega ozakonjuje dugotrajna namjera dekriminalizacije lakih, a teško je danas razdvojiti što su lake, a što su teške droge i praktično ih ovim zakonom svedemo na prekršaj. Nitko ne baca tu sumnju na policiju nego prije svega na efikasnost cjelokupnog sustava. Mnogi izliječeni narkomani ili ovisnici o drogama su često prikazivani na određenim skupovima kao heroji, međutim efikasnost sustava nije nikada dovela do toga da se prizna odakle je nabavio taj prvi joint ili marihuanu. Teško je u ovom zakonu čak i razdvojiti koje su to količine potrebne za osobnu upotrebu. Ja da sam narkoman možda bi mi trebalo 3 kg heroina dnevno obzirom kako ova Vlada vodi Hrvatsku i kako se živi u Hrvatskoj pa bi vjerojatno s te tri kile tražio bijeg iz ove teške stvarnosti sa gotovo 350 000 nezaposlenih, a s druge strane praktično se dekriminalizira i ta osobna upotreba što smatram da je izuzetno loše i što neće pokrenuti to da nestanu narkodileri, narkobossovi nego naprotiv. U Hrvatskoj će biti sve više i više droge i sve više i više ovisnika.
I na ovu repliku odgovara poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Meni se sviđa kad ste rekli da treba biti efikasan, ali dosadašnji sustav kako je pokazao govori upravo u prilog da nema ni govora o efikasnosti, čak ona krivulja koja pokazuje nekakav neznatni pad posjedovanja ako pribrojite odbačaj za ova kaznena djela onda ćete vidjeti da mi nismo postali efikasni. Ali šta se dogodilo, ne samo što nismo postali efikasni u suzbijanju ovog zla nego smo otupili, ponovit ću, oštricu kaznenog zakonodavstva i zarobili jednostavno i državno odvjetništvo, policiju, čitav represivni sustav i sudbenu vlast da se bavi isključivo ovim, a bavila se neefikasno. Dakle moramo nešto učiniti. Nitko ne poručuje da je to prihvatljivo ponašanje. Društvo želi reagirati, država želi reagirati na drugačiji način. Ako u toj piramidi posjednika imate zadnjeg i nitko ne kaže da je to društveno prihvatljivo ponašanje i svi su u pravu koji govore da najvjerojatnije će oni dovesti da će oni dugo uživaju da će sami možda postati trgovci, ali idemo okrenuti tu piramidu naopako pa početi kažnjavati jer ćemo te ljude dobiti. Sami ste rekli, oni nikad ne otkrivaju i neće otkriti. Ovako će otkriti, oni prekršajno kažnjeni sigurno kad otkriju to će im biti olakšavajuća okolnost jer on sad kad otkrije on je u lancu i u mreži, on i njegova zločinačka volja je veća. On je suučesnik u svemu tome, odnosno suizvršitelj. … [[Upadica se ne razumije.]] Može bit. Teško je o tome na takav način razmišljati. Prema tome, sad se on potiče da otkrije jer će mu kažem biti to znatno olakšavajuća okolnost u prekršaju pa neće ni dobiti toliku kaznu. Hvala.
Hvala vama. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je poštovana zastupnica Martina Banić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ključne izmjene i dopune Kaznenog zakona o kojima danas raspravljamo se odnose na drogu, ispovjednu tajnu, ilegalno klađenje i kocku te divlje glisiranje. Izmjenama novog Kaznenog zakona posjedovanje opojnih droga za osobnu uporabu više neće biti kazneno djelo, ispovjedna tajna ponovno postaje nepovrediva, sve igre na sreću bez odgovarajućih dozvola su kažnjive te se uvodi kaznena odgovornost za tzv. obijesnu plovidbu. U svojoj raspravi osvrnut ću se danas na za mene najvažniju i ključnu izmjenu zakona, a koja se tiče zlouporabe droga. Naime, brisana je odredba o kažnjavanju posjedovanja za osobnu upotrebu. Onima koji posjeduju drogu za vlastite potrebe od sada će umjesto kazne zatvora do 6 mjeseci prijetiti novčana kazna od 5 do 20 tisuća kuna. Koristim priliku podsjetiti da je prema Akcijskom planu zlouporabe opojnih droga za razdoblje od 2009.-2012. godine povećana ponuda droga koja je postala i raznovrsnija, a istodobno se time povećala i dostupnost droga što je prouzročilo povećan trend konzumiranja droga osobito među mladima te rizične oblike zlouporabe opojnih droga u društvu. Podaci pokazuju da je među liječenim osobama i dalje najviše opijatskih ovisnika, čak 76,4%. Hrvatska je prošle godine izgubila 1500 mladih ljudi do 21 godinu. Nedugo smo vidjeli anketu među zagrebačkim srednjoškolcima te istraživanje kojim je konzumacija marihuane među srednjoškolcima porasla za 10,5%. U 2007. marihuanu je uzimalo 20,5% srednjoškolaca, a u 2011. čak 31%. Budući da je u Hrvatskoj na tisuću stanovnika 2 do 7 osoba ovisnih o drogama može se reći da spadamo u europske zemlje gdje je srednja raširenost zlouporabe opojnih droga. Ali na žalost još uvijek uzlaznim trendom. Ova pojava predstavlja jednu od najnegativnijih pojava koja ovisno o stupnju raširenosti ali i načinima djelovanja i odgovora društva na taj problem može predstavljati istinski rizik za stabilnost pojedine zemlje, te znatno utjecati na cjelokupan gospodarski i socijalni razvitak. To su neki od razloga zašto se osobno protivim izmjenama Kaznenog zakona kojima Vlada predlaže da se posjedovanje droge za vlastite potrebe više ne smatra kaznenim djelom već prekršajem. Smatram da takav prijedlog nije dobar jer poručuje mladim ljudima ali i svim građanima Republike Hrvatske da samo navale i da je droga nešto najnormalnije, a ne da je to jedan od ključnih problema koji iz godine u godinu uništava sve više obitelji, a ujedno oduzima mnoge mlade živote. Zakonskim promjenama sa jedne strane imamo prebacivanje posjedovanja droga za vlastite potrebe u prekršajnu sferu. Međutim, istovremeno su pooštrene i proširene ostale odredbe istog članka novog Kaznenog zakona koji se odnose na proizvodnju, prenošenje i šverc i nabavu droge namijenjene preprodaji. Zapriječena kazna za proizvodnju, prodaju ili posredovanje u kupoprodaji droge povišena je sa 10 na 12 godina zatvora. Najteža kazna je do 15 godina zatvora. Predviđena je za onog tko sudjeluje u rasparčavanju droge djeci u školi u blizini škole i u kaznenoj ustanovi. Isto vrijedi i za iskorištavanje djece za dilanje droge ili ako se time bavi službena osoba. To je nedorečeno rješenje, jer to bi značilo da je legalno drogirati se, a ilegalno je kupiti drogu, jer drogu kupujem drogu kod dilera a ne u apoteci kao lijek. Nadalje nailazimo na još jedan problem nedovoljne konkretiziranosti u zakonu. Teško je utvrditi kolika je količina za osobnu upotrebu, koja je količina za preprodaju. Predlagači zakonskih izmjena izbjegli su reći zbog čega se nisu odlučili za zakonsko kvantificiranje droge koja je za osobne potrebe. Vjerujem da se svi slažemo da je vrlo teško osim u ekstremnim slučajevima izrazito velikih količina droge utvrditi koja je stvarna nakana osobe zatečene s drogom. Da li je to prodaja ili je to posjedovanje za vlastitu upotrebu. To se najčešće ne može odmah utvrditi, pogotovo ne na licu mjesta, a o tome ovisi hoće li osoba ići u prekršajnu ili u kaznenu proceduru. Bojim se da će se na ovaj način stvoriti veliki prostor za špekulativno procjenjivanje, umjesto da se odmah u zakonu odredi koje su količine svake droge dopuštene za osobnu upotrebu. Želim podsjetiti da smo nedugo raspravljajući o Nacionalnoj strategiji za suzbijanje zlouporaba droge koju smo svi podržali govorili kako je droga najveće zlo i kako su mladi u tom smislu jedna od rizičnijih skupina. Također smo kazali da treba učiniti sve da se problem zlouporabe droge riješi. Danas ni mjesec dana kasnije priča je drugačija. I zato ističem da se prema podacima Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo za 2011. godinu u Hrvatskoj liječi 7665 osoba od raznih oblika ovisnosti o drogama, a od toga lani po prvi puta čak 1153 osobe. Na taj problem treba odgovoriti tako da se učini sve kako bi se suzbila zlouporaba droge, a dekriminalizacija lakih droga zasigurno u tome neće pomoći. Dekriminalizacija lakih droga taj problem može jedino produbiti. Hvala.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo 5 replika. Prvi je potpredsjednik Nenad Stazić.
Kolegice Banić, vi ste prvo nelogični. S pravom kažete da u zadnje vrijeme imamo povećanje broja konzumenata. Sada kad je konzumiranje kazneno djelo, a onda se protivite tome da se to ukine kao kazneno djelo. A znate zašto imamo povećanje broja konzumenata? Pa zato što se policija bavi tim konzumentima, a ne bavi se dilerima, pa dileri slobodno rade. Druga stvar koju vi kažete, kažete da Vlada poručuje da se legalno drogirati. Tko to poručuje? Zašto govorite neistinu? Ponavljate neistinu koju vaš šef Karamarko neki dan na televiziji govori kad kaže evo Vlada ovim poručuje mladi možete se slobodno drogirati. To sad više neće biti kažnjivo. To nije točno! To je laž! To je najobičnija laž! Kažnjavat će se prekršajno ali će se kažnjavati, neće biti legalno, konzumiranje neće biti legalno. Dajte to shvatite! I treća stvar. Koji neprijatelj? Tko je u ovom društvu neprijatelj? Konzumenti ili dileri? Ako su vama konzumenti neprijatelji, savršeno ovaj zakon nemojmo ga mijenjati. Hajmo ih sve pozatvarati doživotno! Ali meni oni nisu neprijatelji. Za mene su neprijatelji dileri. Za vas su očito njih treba podržavati, njima se policija ne bi trebala baviti. Nek' se bavi ovim konzumentima, nek' se bavi bolesnicima, nek' se bavi ovisnicima, a dilere? Ne, njih treba ostaviti na miru. Treba angažirati policiju oko konzumenata zato da bi ovi imali, ha više prostora za rad. Pa kakva je to logika? Pa kakva je to logika kolegice Banić? Pa šta je nama u interesu? Da spašavamo te mlade ljude ili da ih kažnjavamo? Pa tko je nama neprijatelj? Tko nam je neprijatelj? Dajte to shvatite. Hvala.
Odgovor na repliku kolegica Martina Banić.
Evo hvala lijepo. Mislim gospodine Stazić, potpredsjedniče Hrvatskog sabora vi svakako isto tako onda lažete kad kažete da mi štitimo dilere. Koliko ja znam i do sada je za dilere postojala kazna od 10 godina zatvora. Sada je ta kazna povećana na 12 godina. Ja se slažem da treba kaznu povećati za dilere i da su oni ti koji su, hajmo reći glavni krivci. Ali konzumenti kupuju drogu od dilera i kupuju zato što imaju novaca. Dakle, mi ćemo danas, mi danas govorimo da više idemo iz kaznene odgovornosti u prekršajnu odgovornost i tu opet govorimo o tome, da oni znači koji će imati novaca će platiti, znači on će dati 5000 kuna, a onaj koji nema novaca on ide u zatvor.
Hvala. Sljedeća replika kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice upravo ste vi u svom izlaganju, dakle naveli da je kod srednjoškolske populacije povećana konzumacija marihuane za preko 10%. Mislim da je to najbolji argument, dakle da ovaj sustav dosadašnji nije bio efikasan, da ne valja, da moramo mijenjati način borbe. I ovi argumenti koji navode rezultate anketa prema kojima je čak 50% nekakvih srednjoškolaca odustalo od upotrebe marihuane zato što je to kazneno djelo. Očito da i s ovim vašim navodima se dovode u pitanje. To jednostavno nije točno. Znači, dosadašnji oblik borbe ne valja, moramo hitno nešto mijenjati. Niti je dakle izmijenjena društvena svijest o opasnosti toga nego je čak štoviše to s ovim tretiranjem toga kao kaznenog djela možda se čak potiče određeni bunt i čak možda veća prihvaćenost toga u srednjoškolskoj populaciji. Takav je dojam na osnovu rezultata onoga što trenutno imamo. Hvala.
Sljedeća replika poštovani zastupnik Vinković.
Uvažena kolegice ovdje se radi o ja bih rekao o okretanju priče. Dakle, Policija se više neće kako neki govore i tvrde neće se baviti konzumentima nego će se baviti big bossovima, narko-bossovima ili dilerima velikim itd. Međutim, tko će pisati prekršaje? Opet Policija. Dakle, i radi i više će gubiti vremena u pisanju onog prekršajnog naloga koji će ići prema sucu za prekršaje jer neće moći na licu mjesta naplaćivati kaznu kao što to više ne naplaćuju niti za prometne prekršaje i postupci će biti dugotrajni itd. i opet ta ista Policija se neće moći baviti velikim stvarima itd. Međutim, ovdje treba jasno i glasno reći da gotovo 90% konzumenata postaju sitni dileri. To je definitivno pokazano gospodine Staziću i u praksi. Dakle, da konzument ne kreće, možda krene sa bijelim Marlborom ili Benstonom pa da ne shvati nitko ovo kao reklamu cigareta, dođe do marihuane, možda mu treba i 10 paketića, teško je utvrditi što je za osobnu potrebu ako netko baš voli biti napušen u ovoj izuzetno teškoj gospodarskoj situaciji i krene onda prema težim drogama. Ali 90% njih postaju dileri. I ne radi se više tu samo o srednjoškolskoj populaciji nego i osnovnoškolskoj gdje ti koji uživaju dakle u čarima marihuane preprodaju maloj djeci i teže vrste droga od sintetskih pa do ovih uvriježenih kokaina i heroina itd., itd. Dakle, nije ovo istina da će Policija se baviti više sada ovim organiziranim narko-kriminalom nego će se više baviti ponovno konzumentima.
Hvala lijepa. Na repliku odgovara uvažena Martina Banić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Vinkoviću ja se slažem s vama. Ja isto tako tvrdim da nitko neće spriječiti Policiju da se bavi narko-bossovima, to ih nismo sprječavali niti sada. I ne vjerujem da će ovim izmjenama zakona Policija povećati svoj posao upravo vezano uz narko-bossove. A vjerujem da se tu možemo zajedno svi i složiti da je vrlo mala i tanka granica isto tako između konzumenata i dilera. Jer kako ćemo mi sad dokazati da li sam ja samo konzument i da li ta droga koju ja imam kod sebe je meni za moju vlastitu upotrebu ili ću ja otići iza ugla i prodati nekom tu drogu koju imam.
Hvala lijepa. Prije nego što nastavimo sa replikama jedna obavijest. Danas u 13,30 održat će se sjednica Odbora za pravosuđe u dvorani "Ivan Kukuljević". A sada nastavljamo s replikama. Poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Pa kolegice ovo ste, kako ste ono zgodno rekli, konzumiranje je legalno, a kupovina ilegalna. Ma zgodno, evo napada vas tu potpredsjednik Sabora da štitite dilere zato što se zalažete za to da se inkriminira konzumacija. Ja zaista ne znam čemu takve teške riječi, dakle Kazneni zakon i onaj sada u primjeni i ovaj koji se trebao početi primjenjivati od 1.01.2013. itekako priječi i ima zapriječene kazne dilerima i povećane kazne, čini mi se 2007. itd. Prema tome, na nikoji način se ne štite dileri. Ali se sad postavlja još jedno pitanje. Ovim izmjenama zakona je inkriminirano nešto drugo, kao poseban stavak kaže tko neovlašteno proizvede ili preradi tvari, valjda ne znam je li tu spada i sadnja marihuane, pa se nitko nije sjetio da jedan možda dobar student odličan itd., evo sada ako uživa džoint će završiti na prekršaju, ali recimo ako posadi dvije stabljike marihuane zamislite molim vas onda će opet biti kazneno odgovoran i tu će se netko jako zapitati po čemu sad onda kad je to za vlastitu potrebu i upotrebu ako kupim drogu za vlastitu uporabu onda sam u prekršajnoj sferi, dakle ako odem dileru potičem to dilanje, od njega otkupljujem drogu onda sam u prekršajnoj sferi, ali ako na svom balkonu zasadim dvije stabljike marihuane onda sam u kaznenoj sferi i to do tri godine. Dakle, to je nešto što jednostavno nema logike.
I posljednja replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Draga i mlada kolegice Banić ja mislim da vam je još uvijek vrijeme, misleći na vašu mladost, da se izvučete iz te stranačke mašinerije koja vas na određeni način prisiljava da kao mantru ponavljate nešto što nema zaista veze s onim što se, s ovim prijedlogom želi pretvoriti u zakon. Zaista nitko pametan se ne zalaže da se bilo kakvi oblici droge učine legalnim itd. Pa vama je jasno da je HDZ u svom zakonu imao ista ova rješenja do 1997. godine. Što ste onda valjda bili protiv sami sebe? I za divno čudo kada ste prebacili u Kazneni zakon onda se povećao broj, a ne smanjio konzumenata. Pa očita je namjera da se udari tamo gdje treba udariti, a to je ono koji su na bijelome da koji proizvode itd. oni su veoma bogati. A nekome ćete upropastiti život što je jedan džoint zapalio šta neće moći raditi šta je ministar jako dobro objasnio, niz poslova, neka je možda odličan student itd. Pa šta je nama namjera, da pomognemo mladim ljudima da kaznimo zločince ili da radimo obrnuto? Dakle, zaista ne vidim razloga toj vašoj upornosti jednog orkestra zastupnika iz HDZ-a i još poneke stranke koja se napinje, upire da dokaže ono što i slijepac pretpostavlja da nije istina.
Hvala. Odgovor na repliku uvažena Martina Banić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Sabora. Gospodine Jurjeviću ja sam tu govorila u ime većine mladih ljudi. Ja mislim da mlade ljude nećemo sigurno zaštiti na taj način što ćemo im reći evo droga je dostupna, drogirajte se to je normalno, najnormalnije je popušiti jedan džoint, dva, tri to je sasvim normalno i sasvim uredu. Ja ne znam da li vi kada dođete kući da li vi svom djetetu kažete evo hoćemo si zapaliti jedan džoint jel to je eto tako super to je danas in? Ja ne znam gospodine Jurjeviću tko ovdje ima mantru i tko ponavlja stalno SDP-ovsku ili HDZ-ovsku mantru. Ja nemam nikakvu mantru nego govorim između ostalog u svoje osobno ime i smatram da droga u svakim slučaju nije nešto što je o.k. i samo nastavite dobacivati.
Molio bih ja bih molio da uspostavimo nekakav mir i red u sabornici da možemo nesmetano raditi da damo svakom priliku tko se prijavio da govori. Sandra Petrović je iduća koja se javila za raspravu.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo ja mislim da za razliku od kolegice Banić ja govorim u ime mladih ljudi u svojoj raspravi. Nisam planirala ali ću započeti sa jednom fiktivnom situacijom. Kao recimo, recimo kao studentica 4.godine prava da sam na jednom tulumu zapalila džoint imala ga u rukama da je došla policija i našla me sa tim džointom u ruci ja se ne bih mogla upisati u Komoru odvjetničkih vježbenika, ne bih mogla obavljati svoj posao a toliko sam željno iščekivali kraj svog fakulteta i diplomu diplomiranog pravnika, evo. Nastavit ću opet sa jednom figurom odnosno sa jednim imaginarnim pristupom. Na tulumu npr. sjedi šestero, sedmero, desetoro ljudi nije važno i rola s džoint, rola se džoint možda su neki od tih ljudi alkoholizirani barijere su popustile i zarola se džoint opet dolazi policija i odluči procesuirati sve te mlade ljude koji sjede na tom tulumu. Ono što mene osobno više interesira od procesuiranja od tih mladih ljudi koji su sjedili na tulumu, tko im je prodao drogu? To je pitanje s kojim bih se ja bavila i zato podržavam izmjenu ovog zakona. Ne mislim da je policija sada imala nekakve prepreke odnosno da se nije mogla baviti sa dilerima i da ih nije mogla procesuirati nego jednostavno policija to nije radila iz razloga što je ovaj pristup bio lakši. Ako svake godine u izvješću DORH-a u izvješću Državno odvjetništva dobijemo statistiku počinjenja kaznenih djela i ako prvo mjesto zauzimaju imovinski delikti, a drugo mjesto zauzima zlouporaba droga, a od te zlouporabe koja zauzima 2.mjesto po čestini počinjenja kaznenog djela najčešći su opet konzumenti odnosno kazneno djelo koje se sada seli u prekršajnu sferu, onda ja vas pitam šta je to što opterećuje hrvatsko pravosuđe? Konzumenti droge, konzumenti jedno džointa opterećuju hrvatsko pravosuđe? Skupi dugotrajni kazneni postupak koji ostavlja, ostavlja sigurno određene stigme na pojedinca koji je procesuiran, mislim da je to dovoljan razlog da se ovo kazneno djelo konačno preseli u prekršajnu sferu. Prekršajni postupak je jeftiniji, on je brži i mislim da u svakom slučaju evo rekao je i ministar da nismo po Kaznenom zakonu nismo mogli na ovako efikasan način koliko ćemo to u prekršajnom zakonu moći izreći sankciju mjeru liječenja od ovisnosti. Pa prevencija i liječenje od ovisnosti upravo pomoć koja treba ljudima koji su konzumenti ako su ovisnici. Ako nisu ovisnici ako su povremeni korisnici onda su to osobe koje su dovoljno zdrave da se iz pakla droge mogu nesmetano izvući van. Smatram da je također mogućnost da se usredotoče institucije na prevenciju. Prevenciju i informiranje o opasnostima droga je izuzetno važna, dakle od odgojnih institucija kao što sam rekla i ranije i institucija zdravstvenih mislim da sve one trebaju raditi na edukaciji mladih ljudi čak i ići korak dalje pa dovoditi osim edukatora odnosno predavača koji će ukazati na opasnosti od droge čak i razgovore sa bivšim ovisnicima. Tako da su bivši ovisnici ti koji iz prve ruke mogu djeci, mladima ukazati na stvarne opasnosti koje konzumiranje droge nosi. Ja mislim da jednom djetetu odnosno tinejdžeru od 16 ili 17 godina koji se prvi puta nađe u doticaju s drogom, kojem droga bude ponuđena, vrlo malo u životu znači da li je to kazneno djelo sa zapriječenom kaznom zatvora od 6 mjeseci ili je to prekršajna sankcija od 5 do 20 tisuća kuna. Mislim da sa svojih 16 godina on to baš slabo može razumjeti koje su mu, mislim da slabo može razumjeti koje su mu opasnosti koje mu prijete zato što su to njegove formativne godine. Mislim da odgoj obiteljski je taj koji bi ga trebao i obiteljski i školski odgoj taj koji bi ga trebao odvući, odnosno spriječiti da uopće drogu po prvi puta konzumira. Ja ću otići u svojoj raspravi i korak dalje pa ću ukazati na neka neću reći ljekovita svojstva marihuane kao droge, ne, nego ću ukazati na korištenje marihuane kod bolesnika recimo koji su u terminalnim fazama bolesti. Dakle to su bolesnici, ovo je jedan potpuno drugačiji pristup ovoj raspravi, mislim da se još nitko nije na ovaj način osvrnuo. Dakle to su konzumenti koji su u terminalnim fazama svoje bolesti recimo raka ili leukemije ili neke druge teške bolesti koji zadnje svoje trenutke života, to je psihološki izuzetno teško razdoblje, izuzetno teška situacija za pojedinca za podnijeti. To su ljudi koji bi rado sebi olakšali situaciju konzumiranjem jednog jointa. Isto tako, ne želim sad reći da je droga jedino zlo, odnosno jedina opasnost koja može pomoći u takvim situacijama. Neki ljudi terminalno bolesni se odaju alkoholu zato da bi si olakšali život, pa i neke druge teške psihološke situacije su također, spomenut ću samo onu nesreću avionsku iznad Vrbovca kada su stanovnici onog sela iznad kojeg se srušio avion u vrlo jednoj teškoj i stresnoj situaciji dobivali da bi pomagali raščistiti stvari koje su letjele i ljude. Oni su dobivali rakiju da bi se napili i da bi lakše podnijeli tu izuzetno stresnu situaciju. Mislim da je to ista paralela kao i konzumacija droge terminalno bolesnih ljudi. Upozorimo mlade članove društva na opasnosti od droga, nemojmo ih voditi pred kazneni sud, nemojmo zadnju mjeru represije koju država ima pravo koristiti prakticirati nad najmlađim odnosno ranjivim članovima društva. Obračunajmo se s dilerima i ne dopustimo da nas male stvari priječe da vidimo i da se obračunavamo s onim velikima. Hvala.
Na ovo izlaganje imamo prijavljene tri replike. Prva se za repliku javila poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Kolegice Petrović, nije ovo kviz, niste vi ti koji govorite u ime mladih. Mladi ljudi nisu jednoumni, dakle u ime mladih može govorit svatko ispred svoga biračkoga tijela svoju političku opciju i svjetonazore, za njih se zalagat. Dakle toliko o tome. A drugo ovo što ste hipotetski rekli da biste vi negdje na tulumu jedan joint popušili pa zato više ne biste se mogli upisat u Odvjetničku komoru, dakle morali biste biti najprije osuđeni za to kazneno djelo, a iščitavali ste izvješće o radu državnih odvjetništava, iščitavali ste statističke podatke iz kojih možete pročitat da je samo 37 maloljetnih osoba osuđeno u cijeloj godini i to su vjerojatno recidivisti ili oni koji naginju dilanju. Dakle za popušeni jedan joint vama ne bi bilo onemogućeno da se bavite odvjetničkom profesijom niti hipotetski. Što ste rekli oko toga ako vas više, da vas zanima tko je prodao mladim ljudima na tulumu joint ili drogu, e pa vidite i ovaj prijedlog zakona, a i prijedlog zakona koji je trebao stupit na snagu 1.1.2013. predviđa u članku 190. da se može osloboditi kazne počinitelj djela iz svih stavaka članka 190. ako pridonese otkrivanju upravo toga tko mu je prodao tu drogu. U prekršajnom zakonodavstvu toga nema, prema tome upravo kroz ovo kazneno je bilo moguće da se oslobađaju ti mladi ljudi konzumenti ako pomognu u otkrivanju dilera.
Druga replika, poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Ja moram priznati da je spominjući onu fikciju doista to zorno prikazala pa ću evo i ja počet svoju repliku jednom fikcijom da sam evo bolesni otac, dolazim kući i kažem hajde sine ili kćerko smotaj ćaći jedan joint ili daj mi jednu inekciju pa da si malo ubrizgam i to je eto jedna fikcija koja bi isto tako mogla dovesti do jednih takvih situacija. Evo kao što je kolegica rekla doista o onom višem prijedlogu zakona ste mogli biti oslobođeni ako ste popušili samo jedan joint, međutim ako ste u džepu imali 20 takvih jointa onda ste bili diler. A vezano za razliku između tih mladih ljudi koji su konzumenti, ja tvrdim da 90 njih postaju oni sitni dileri dok ovi krupni dileri imajući u vidu i ovaj novi prijedlog zakona u svakom slučaju neće više da tako kažem na veliko trgovati nego jednostavno će paketić po paketić distribuirati i da prije svega ovim zakonom upravo nećemo doći do toga tko je kome dao odnosno prodao tu drogu. Mi ovdje ne govorimo samo o lakim drogama, o lakim drogama za vlastitu upotrebu. Mi govorimo ovdje i o teškim drogama za vlastitu upotrebu. Dakle, vi ćete napraviti prekršaje popušili jedan joint marihuane ili si ubrizgali kilu heroina u sebe, vjerojatno nećete ostati živi, ali ima i otpornih. Ali što se tiče ove rakije kod nas u Slavoniji kažu da su ljudi kad su išli kositi i raditi [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] ono u ljeti one teške poljoprivredne poslove, pili rakiju da ona suzbija žeđ. Ja tvrdim da su pili rakiju jer koja bi budala radila na onom velikom suncu i vrućini.
Na repliku odgovara poštovana Sandra Petrović.
Hvala lijepa. Evo nisam odgovorila kolegici Lovrin, nisam digla pločicu. Dakle, kolegice vi ste rekli da …
Gledajte, ne možete! Kolegice Petrović možete odgovarati …
Ali ja mogu govoriti bilo što u odgovoru na repliku.
Ne možete! Da, ali ne možete baš ovako direktno sad reći. Pa ne možete, to vam ne mogu dopustiti. Pa pročitajte Poslovnik! Možete govoriti kolegi Vinkoviću ili nemojte odgovarati na repliku.
U redu, onda ću kolegi Vinkoviću odgovoriti. Dakle, kolega Vinković mislim da neke vrste droga o kojima ste vi govorili čak i manje utječu na zdravlje ljudi nego što to čini alkohol i to je dokazano i medicinski i društveno, jer alkohol je puno opasnija stvar kod nas u našoj regiji nego što su to droge. Ja mislim da je to, pa mislim da je to prevencija ovisnosti od alkohola je nešto s čime bi se trebali pozabaviti isto kao i prevencijom ovisnosti o drogama. Što se tiče pak procesuiranja malodobnika za konzumaciju droge jest činjenica da oni, da su oni oslobođeni u postupku, ali u prekršajnom postupku mislim da se njima puno bolje može pomoći u izvan institucionalnom i u institucionalnom smislu kako oni taj joint odnosno kako drogu više ne bi uzeli, kako bi se njihova ovisnost spriječila. Hvala.
Treća i posljednja replika poštovani zastupnik Josip Salapić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa evo kolegica je govorila životopisno i možda sa jezikom koji će mladi ljudi razumjeti, ali možda mogu i poruku krivu razumjeti pa ode sve u krivu Drinu. Recimo ako si i mladi ljudi popiju to je činjenica da je to problem. Možda je bolje da su uzeli, kod nas ima dobrih kiflica sa šunkom, imamo kulen, imamo gužvaru sa orasima, sa makom i takvim stvarima nego da se tu pojavljuje joint. A kad blagonaklono govorimo o tome da je netko u društvu donio joint onda je to već opasno, onda je taj netko u tom društvu koji je bio ili nije bio sa vama ili sa nekim drugim diler. Znači, mi ne bismo trebali blagonaklono gledati na neke situacije. Mi možemo govoriti s jezikom koji će mladi ljudi razumjeti. Naša bi poruka njima trebala biti jasna da je to opasno, da mogu krenuti krivo u svome životu i da može im se na neki način totalno život promijeniti u godinama koje su pred njima. Jer to je i faza i slabijeg učenja, to je faza izbjegavanja nastave, to je faza opijanja, to sve ne može biti stil života jer to nije dobro. A da je sve štetno štetno je. Ali govori i činjenica da je recimo čaša crnog vina uz neki ručak da to nije tako štetno da je to i zdravo. Prema tome, tu postoji uvijek nešto za i protiv. Ali ovdje je srž našeg današnjeg problema da Kazneni zakon koji se mijenja da vidimo hoće li to biti sfera prekršaja uz novčanu sankciju ili sfera Kaznenog zakona uz onih 6 mjeseci i rad za opće dobro. A naša bi poruka trebala biti ne da nas netko blagonaklono smatra pa super, to su oni rekli, pa možemo i mi nego da se malo razmisli o dubini problema i da se krene te probleme rješavati upravo ovim Zakonom i upravo sa borbom cijelog društva u prevenciji. To bi trebala srž biti, prvo prevencija onda kazna. Hvala.
Na repliku odgovara poštovana Sandra Petrović.
Kolega Salapiću slažem se da je, da mlade ljude u Hrvatskoj, odnosno općenito u društvu širom svijeta prati niz opasnosti na kojima bi se oni mogli spotaknuti bilo droga, bilo alkohol, bilo recimo i ove kiflice koje ste spomenuli sa šunkom i sirom ili kulen. To su recimo opasnosti koje vode prema pretilosti i srčanim bolestima. Ali upravo vam zato govorim da je prevencija ključna - prevencija, informiranost, zdrav život, poticanje sportskih aktivnost, zdrave prehrane, zdravog načina života, evidencija odnosno kontrola nad izvršavanjem školskih, svojih studentskih obveza mislim da puno može pridonijeti tome da se smanji konzumacija droge ili uopće pristup drogi mladima. Hvala.
Hvala i vama. Riječ je sada u ime predlagatelja jednog od zakona zatražio poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo ja bih na početku rekao da na svu sreću droga nije najveći problem u Hrvatskoj, pa ću govoriti još o težem problemu, a to je onaj problem o kojem smo mi govorili na početku i kojem se pokušavamo replikama nekako uspostaviti ravnotežu, pa zato i moje ovo javljanje. Ispada da se jedino radnicima nekažnjeno uskraćuju temeljna prava. Poslodavci nemaju za plaće, ali kupuju skupe automobile. Jasno da onda neće davati potvrde o obračunu plaće kojim bi se moglo tom potvrdom, ovrhom naplatiti dugovanje. I zato nema tih potvrda o obračunu plaće. Nema potvrde, nema ovrhe i gazda je i dalje u automobili od milijun kuna. One poslodavce koji rade na taj način treba podvrći kaznenom progonu. Dosadašnja praksa zapravo štiti nedjela. Što je nedjelo vidljivije to je nekažnjivije, a što je vidljivije od neisplate plaća, te što je vidljivije od nedavanja, od uskraćivanja potvrda o obračunu plaća. Čak je 150000 radnika na različite načine tangirano neisplatom plaća. Riječ je dakle o 150 tisuća obitelji ili čak o 500, 600 tisuća ljudi. I kad se oštećuje jedna osmina Hrvatske vrijeme je za alarm. Vrijeme je da se u društvu naprave korjenite reforme. No, korjeniti su samo porezi i nameti najslabijima. Prva reforma je promjena Kaznenog zakona na način da neisplata plaća te uskraćivanje potvrde o obračunu plaća postane kazneno djelo. Društvo i država moraju štititi najslabije, najsiromašnije one iza kojih bi trebao stajati ovaj Sabor. Neki kažu prestrogo je kazneno goniti poslodavce koji ne daju potvrde o obračunu plaća. Prestrogo je kazneno goniti znači ljude koji krše temeljna prava 150 tisuća obitelji u Hrvatskoj. Prestrogo za narušavanje dostojanstva jedne osmine građana Hrvatske. Ne prihvati li Vlada ovaj prijedlog Laburista biti će to dokaz da i ova vlast štiti moćne, bogate i sklone krađama. Jer ne isplaćivati zarađene plaće, a istovremeno kupovati trošiti na luksuz znači krasti. Od koga? Od siromašnih. Od koga? Od radnika. Zato recimo ovoj praksi ne. Kada je prije jedan od kolega iz SDP-a branio prijedlog o dekriminalizaciji lakih droga rekao je kako je ovo primjer lijevog liberalnog razmišljanja. Točno, poštujem taj stav pa čak i onda kad je tuđi, pa čak i onda kad se ne slažem s njim. Ali lijevo je i zaštita radnika, a njih tzv. "ljevičari" ne štite. Njihova ideja je zaštita neoliberalnog kapitalizma, banaka, bogatih a radnici su prepušteni dobroj volji kapitalista. Upravo ovaj prijedlog Hrvatskih laburista – Stranke rada je prijelomna točka kada možemo promijeniti tu praksu.
Zahvaljujem. Na ovo izlaganje imamo jednu repliku. Poštovani zastupnik Draženko Pandek. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega vi u svom izlaganju neprekidno navodite kao da sad je situacija da neisplata plaće nije kazneno djelo. Dakle, neisplata plaće jest po članku 132. ovog prijedloga zakona kaže: "Tko ne isplati dio ili cijelu plaću jednom ili više radnika to jest kazneno djelo." Dakle, i sa ove strane sabornice uvijek se je dakle htjelo kriminalizirati neisplata plaće, htjelo se dakle sankcionirati takvo sigurno loše ponašanje, prihvatljivo ponašanje. Slažem se da je vaš prijedlog usmjeren možda na poboljšanje kako da se taj pravni okvir još više unaprijedi i da se još bolje i efikasnije ono što je cilj zaštite ove kaznene odredbe da se taj cilj čim lakše i čim bolje i čim efikasnije postigne. Ali dakle i stav je ove vladajuće većine i od prije i dakle to je ušlo u Kazneni zakon da će neisplata plaće biti kazneno djelo. O daljnjim aspektima poboljšanja svakako treba i dalje razmišljati i ja savjetujem također i kolegama u Vladi da o tome razmišljaju i da u tom smislu čak i predlože određene promjene. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani Branko Vukšić.
Vrlo kratko. Poštovani kolega Pandek nisam to rekao što tvrdite, nisam to rekao. Još jedanput poslušajte i pažljivo poslušajte o čemu sam govorio ja znam da je sad isto tako u Kaznenom zakonu neisplata plaća kažnjivo djelo, ali upravo praksa koja je na djelu omogućuje da i dalje neisplata plaća upravo zbog neizdavanja potvrda o obračunu plaće bude nekažnjivo djelo. Prema tome, ovo itekako prijedlog Hrvatskih laburista je vrlo svrhovit i želimo samo napraviti reda, ali tu se vi i ja slažemo u tome da želimo da radnici dođu do svojih temeljnih prava na što je moguće lakši način.
Hvala lijepa. Nemamo više 10 minuta vremena da bismo čuli sljedeću pojedinačnu raspravu pa mislim da su se stekli uvjeti da proglasimo stanku. Nastavit ćemo u 15,00 sati. Idući na redu je poštovani zastupnik Mladen Novak. Hvala.
Kolegice i kolege nastavljamo sa raspravom. Sljedeći na redu je kolega Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Prije ove stanke dvije kolegice su imale raspravu koja se uglavnom svela na onaj dio koji se odnosi na droge. S obzirom na njihove godine ajmo reći da to donekle i razumljivo ali isto tako razumljivo je iz drugog aspekta jer uglavnom mladi ljudi ne mogu doći do posla pa ih problem koji potenciraju Hrvatski laburisti ih ne sekira toliko, riječ je o onoj potvrdi za neisplaćenu plaću. Pravo na plaću praktički nije ni ostvarivo bez te potvrde, to što u Kaznenom zakonu stoji već sada odredba koja to omogućava, a ako nemate tu potvrdu to ne znači ništa. Iz tog razloga kao što sam već rekao pozdravljam vašu najavu koju ste rekli na Odboru za pravosuđe i vjerujem da ćete naći načina i jedino čega se bojim da neće biti da jedini razlog zbog čega ćete to odbiti je zato što dolazi od strane oporbe odnosno od nas. Vjerujem da ste i vi uvjereni da prijedlog nije nerazuman da nije bez razložan da praktički vjerojatno ste i vi čuli za onu kažu da je to vjerojatno najgora kletva "Dabogda imo pa neimo." Pa mi imamo sada situaciju da radnicima kažemo imaš a nemaš. Imaš pravo na svoju plaću ali ga ne možeš ostvariti jer ne možeš dobiti potvrdu, a to je što je to do sada bilo regulirano kao prekršaj pokazuje i ovaj podatak ako se ne varam 100 i nešto odbačenih prijava od strane DORH-a. Vezano na to spomenuo bih još jedan prijedlog zakona koji ide iz ove Vlade to je Zakon o fiskalizaciji. Kada ga spominjite kažete da treba urediti državu da treba biti pravna država da ona mora funkcionirati. U isti taj paket sa tim istim obrazloženjem se može braniti i ovaj prijedlog Hrvatskih laburista. Ja vjerujem da nemate nijedan razlog kojim ćete reći evo to je uredu to je ispravno što vi kažete ali mi ćemo odbiti zbog nekih tehničkih razloga zbog ne znam propisa EU koji s tim nemaju veze, ne znam ništa mi više ne pada na pamet ali ljudskoj mašti nikad kraj, uvijek se nađe nešto ako se želi. Stoga apeliram još jedanput da ako ništa drugo razmotrite prijedlog na drugom čitanju ga uvrstite kao neki dorađeni, prerađeni model jer to je jedina nada ovim ljudima koji ne dobivaju plaću. Ono što je još za zabrinut je recimo odnosno argument više ovom našem zahtjevu recimo jučerašnji naslov iz medija "Svako drugo poduzeće u Hrvatskoj je u minusu". Znači možemo samo očekivati da to više neće biti dal 80 dal 100 i nešto tisuća koliko je netko spomenuo danas da će to biti daleko više. To će biti daleko više problema, ali to nisu 80 tisuća radnika to je 80 tisuća obitelji. Vlada je u svom mišljenju dala obrazloženje da kaznena odgovornost i kaznene sankcije bi kao najteže sredstvo represivne prisile morale biti posljednje sredstvo. I s tim se možemo složiti ali upravo zato i ovo treba biti ugrađeno tu da to bude kao posljednje sredstvo obrane tih 80 tisuća ili nažalost sutra puno više građana. Ti građani ne vidim ja barem ne vidim nijedan model kojim oni mogu doći do tih sredstava koji su im neophodni uopće da bi preživjeli jer to sada više nije luksuz to više nije ne znam one spominjane priče o manje telefonirajte da biste mogli plaćati struju, to s tim nema veze. Ljudi trebaju preživjeti, trebaju djecu školovati. Da bi ostvarili to svoje pravo vjerujem da smo vas uspjeliji uvjeriti s obzirom da svako malo klimate glavom odobravajući. Ja se nadam da jesmo i da ćete na kraju ne mora ovo biti naš prijedlog, neka bude vaš prijedlog uvrstite ga u drugo čitanje nešto kao dio svog teksta i mi ćemo biti zadovoljni. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Nastavljamo s raspravom. Sljedeći kolega Zlatko Tušak.
Hvala lijepo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona koji su Hrvatski laburisti uputili u saborsku proceduru vrlo je jednostavan, kratak i jasan. Njime ne želimo nikoga kažnjavati ali jel onaj tko ispoštiva odredbe koje su propisane u Zakonu o radu ne treba biti ni kažnjen. Ali postavlja se jedno određeno pitanje o čemu je danas bila ova rasprava i gdje se govorilo da veliki broj radnika, njih preko 80 tisuća ne prima plaću ali i veliki broj poslodavaca koji ne ispunjavaju svoju obavezu i praktično u jednom dijelu zakidaju radnike u njihovim pravima pa i u ovom dijelu prava kada je u pitanju davanje obračuna plaće za neisplaćenu plaću sukladno Zakonom o radu. Za Hrvatske laburiste-Stranku rada vrlo bitna su prava radnika, a s ovim prijedlogom smo u pravu jer nam to govore i podršku koju smo dobili od sindikalnih središnjica koje okupljaju preko 500 000 članova. Tu je Savez samostalnih sindikata Hrvatske, Nezavisni hrvatski sindikati, Matica hrvatskih sindikata, Hrvatska udruga sindikata i Udruga radničkih sindikata Hrvatske koji podržavaju ovu inicijativu koju su Hrvatski laburisti uputili u saborsku proceduru. Kao što ste vi ministre rekli, kada je riječ o Zakonu o uporabi lakih droga onda iz kaznene odgovornosti predlažete da ono prelazi u prekršajne odredbe. Tako jasno da i Hrvatski laburisti nešto što sada stoji u prekršajnim odredbama sukladno Zakonu o radu predložimo da to dođe, a radi se izdavanje potvrde za neisplaćenu plaću prelazi u kaznene odredbe. I mislim da nema nikakvih prepreka kad govorimo o ostvarivanju konačnih prava radnika da u tom dijelu i ne dođe do promjene zakonskih odredbi. Ono što bih htio još reći, da smo krajem rujna donesli novi Ovršni zakon koji je stupio na snagu 15. listopada i njima je omogućena izravna naplata novčanih tražbina putem Financijske agencije na temelju pravomoćnih sudskih i ovršnih odluka i na temelju potvrde poslodavaca o neisplati dospjele plaće, naknade za plaću i otpremnine. Imamo jedan zakon i što će se sad desiti ako poslodavac ne dostavi obračun za neisplaćenu plaću radnicima, znači nema plaće, nema obračuna, nema ni ovrhe jer nema isprave kojom bi se provela i ovrha. Zakonom u radu u članku 294. stavak 1. točka 51. propisana je prekršajna mjera za poslodavce, pravnu osobu u iznosu od 61 000 do 100 000 kuna ako radniku ne dostavi obračun za neisplaćenu plaću. A u stavku 2. istog članka propisana je kazna od 7000 do 10 000 za odgovornu osobu ili direktora u toj tvrtci. Prema istom članku u stavku 4. Zakona o radu govori se da Državni inspektorat može kazniti sa nižom kaznom na licu mjesta pravnu osobu sa 20 000 kuna, a odgovornu osobu direktora sa 6000 kuna što znači da i kazna može biti za ovaj dio prekršaja u Zakonu o radu kudikamo manja. I što mogu učiniti radnici ako ne dobiju obračun neisplaćene plaće? Mogu prijaviti poslodavca Državnog inspektoratu, inspektor dođe do poslodavca, utvrdi da nije napravio ono što je trebao prema zakonu, nije dao obračun. On ga može kazniti na licu mjesta ako poslodavac pristaje ili pokrenuti prekršajni postupak. Iz iskustva znamo da prekršajni postupci nekad traju godinu, dvije, a ima jako puno prekršajnih postupaka koji prođu određeni rok i odu i u zastaru i u često slučaja poslodavci na takav način ostanu i nekažnjeni. Ja ću iznesti jedan primjer kada su u pitanju prekršajne mjere koje se odnose na poslodavce i na način kako se to u praksi može dešavati, a ovo je konkretni slučaj gdje se dešavalo, ja neću govoriti ime tvrtke jer se promijenila uprava i promijenio se određeni dio pa da na neki način ne iznosim u javnost ime tvrtke ali ću reći konkretno o čemu se radi. Tvrtka ima 130 zaposlenih. Za 10 radnika u toj tvrtci dešavao se određeni propust i oni su bili uskraćeni za određena financijska prava koja su imali u toj tvrtci. Sukladno Zakonu o radu prijavili su Državnom inspektoratu, Državni inspektorat je došao u tu tvrtku, utvrdio je da je poslodavac napravio prekršaj i prijavio je poslodavca prekršajnom sudu koji je nakon 9 mjeseci i donesao presudu, kaznio je poslodavca, ali kaznio je i odgovornu osobu. Zbog tih 10 radnika direktor tvrtke je bio ljut i donesao je odluku za određenu naknadu koju su imali svi radnici u toj tvrtci, ukinuo ju je daljnjih 6 mjeseci na način da je rekao to vam je zato što me je ovih 10 radnika prijavilo inspektoratu i sad pošto sam ja imao određenu financijsku štetu vi nećete dobivati sljedećih 6 mjeseci ovu naknadu. I što se praktično desilo, desilo se da nije kažnjen ni poslodavac, nije kažnjena ni odgovorna osoba nego su kažnjeni na kraju bili radnici, ali ono još gore što se desilo da ostalih 120 radnika je vrlo negativan stav imao prema onoj desetorici radnika koji su bili potpuno u pravu i koji su tražili svoje zakonsko pravo da ga i ostvare. Vlada svojim mišljenjem ne prihvaća prijedlog Hrvatskih laburista-Stranke rada kojim želimo praktično samo na neki način povećati prava radnika i mislimo da takav dio kao što je kolega prethodno govorio trebalo bi na neki način promijeniti, da li u ovom dijelu drugog čitanja zakona jer smatramo da bi to u svakom slučaju trebalo proširiti određena prava radnika jer u ovom slučaju može se desiti da radnik nema vjerodostojnu ispravu za neisplaćenu plaću i ispada da to nije problem ove Vlade ali u tom dijelu ja ću i citirati određeni dio teksta koji se nalazi na 33 stranici Programa Vlade Republike Hrvatske za mandatno razdoblje 2011./2015. godine i citiram: "Hrvatska će istinski postati pravna i socijalna država samo ako u potpunosti osigura provođenje radničkih prava. Vlada će sigurnost radnika i radničkih prava jamčiti pravednim zakonima, brzim pravosuđem, specijaliziranim radnim sudovima, neovisnom i učinkovitom inspekcijom rada, omogućavanjem besplatne pravne pomoći radnicima, potporom sindikalnoj podršci radnika te strogim kažnjavanjem onih koji svjesno i sustavno krše radnička prava. Ovo podvlačim te strogim kažnjavanjem onih koji svjesno i sustavno krše radnička prava. Do sada su se prava radnika ignorirala i kršila, te sankcija za prekršitelje i bez zaštite oštećenih radnika. Mi ćemo to promijeniti." Završavam citat i postavljam si pitanje da li strože kažnjavanje onih koji namjerno krše radnička prava nešto što se građanima samo prodavalo ili im se još uvijek prodaje, te bih volio znati što je ispod pulta, a manje-više mi laburisti već znademo tko stoji iza pulta. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Repliku na vaše izlaganje ima kolega Zoran Vinković.
Uvaženi kolega i klub HDSSB-a je podržao, dakle inicijativu i doista ste u pravu, a ja odgovorno tvrdim da Hrvatska koja želi ići u Europsku uniju, a i Vlada koja vodi Hrvatsku u Europsku uniju doista bi trebala prihvatiti jednu ovakvu inicijativu, odnosno izmjene i dopune ovog Kaznenog zakona. Jer evo čisto sam bio začuđen kada sam gledao ovaj, izvješće o prijedlogu zakona o izmjeni i dopunama Kaznenoga zakona gdje Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora, dakle odbija ovu inicijativu i to sa 7 glasova 7 i 1 protiv ne podupire donošenje ovog zakona. Dakle, očigledno je važnije u ovom trenutku dekriminalizirati lake droge nego omogućiti radnicima u Hrvatskoj da dobiju svoju teško zarađenu ponekad i minimalnu plaću od koje ne može radnikova ili seljačka obitelj preživjeti tih mjesec dana, ne može školovati djecu, ne može si osigurati sve ono što je Ustavom Republike Hrvatske i zapisano pravo na rad i pravo na dostojan život od svog rada. Tako da vidimo da oni koji su potpisivali i borili se za onaj nikad ne održan referendum, da je ono bilo prije svega potpisivanje samo pred izbore za Hrvatski sabor a da stvarna namjera neoliberalne socijaldemokracije u ovom trenutku nije borba za radnike nego prije svega za ove poslodavce koji ne isplaćuju plaću radnicima, pa čak im ni ne daj obračun za taj njihov rad.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku kolega Zlatko Tušak.
Ovako ja se kolega Vinković sa vama potpuno slažem i jasno da Hrvatska od iduće godine 1.7. kad uđe u Europsku uniju onda mora prihvatiti i određen standarde koji važe u Europskoj uniji, a to je pitanje isplate plaća i to je pitanje poštivanje prava radnika, a pogotovo kad je u pitanju obaveza poslodavaca proizlazi iz radnog zakonodavstva. I ovaj dio izmjene zakona koje smo mi i predlagali, on kao što smo i mi svi rekli prethodno ne ide u cilju da se nekog striktno kažnjava jer ono što ponavljam i nadalje nikoga se ne treba kažnjavati tko ispunjava zakonske odredbe.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu. Kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani ministre, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Dakle, ove izmjene Kaznenog zakona kao što je uvodno rečeno teže prema racionalizaciji, usklađenju i rekao bih … [[Govornik se ne razumije.]] uštimavanju ovog novog Kaznenog zakona koji treba dakle stupiti na snagu 1.1. Očekivano najveći prijepor je nastao u pogledu nove odredbe kojima se regulira problematika nedozvoljenog posjedovanja droge za vlastitu konzumaciju. Dakle, bitno je reći iz uvodnog dijela racionalnost i opravdanost prebacivanja tog kaznenog djela iz kaznene, dakle u prekršajnu sferu. Sasvim je očito da i Državno odvjetništvo i sudovi su u dosadašnjoj praksi značajno bili opterećeni procesuiranju takvih u većini ipak bagatelnih kaznenih djela, te je korist od takvog postupanja i takvog angažmana bila i do sada dvojbena. Premda, dakle postoji duža praksa procesuiranja kaznenog djela neovlaštenog posjedovanja droga nisu na žalost uočeni učinci takve prakse na smanjenje pojavnosti tog djela. Čak štoviše izvješća Državnog odvjetništva za 2011. može se vidjeti da se broj prijava za bagatelne oblike ovog djela tijekom godina kako pratimo povećava. Stoga je upravo i Državno odvjetništvo u svom izvješću istaklo stajalište da je za takav oblik, da je za bagatelne oblike tog kaznenog djela dostatno i prekršajno kažnjavanje. U svakom slučaju, mislim da se možemo složiti da je Državno odvjetništvo tijelo čije je mišljenje o ovoj materiji iznimno relevantno. Za ove predmete karakterističan je upravo veliki broj odbačaja. Tako je prošle godine odbačeno 3370 prijava što čini 92,1% dakle svih odbačaja u cjelini. Velika većina prijava je odbačena primjenom članka 28. KZ-a dakle kao beznačajno kazneno djelo. I upravo u tome po meni leži najveći razlog da ovo kazneno djelo prebacimo iz kaznene u prekršajnu sferu. U pravnoj teoriji je već odavno prihvaćeno u biti stajalište da je razlika između kaznenih djela i prekršaja samo formalne naravi, kvantitativne. Činjenica je dakle da su prekršaji povrede pravnog sustava blaže naravi i da ih prati i blaža društvena osuda i blaža sankcija nego što je to dakle slučaj kod kaznenog djela. Bez obzira na dosadašnja zakonodavna rješenja treba dakle ponovno naglasiti da se broj djela neovlaštenog posjedovanja droga nije ni smanjio, a niti je društvena osuda osoba koje su recimo uživala marihuanu povećala kroz ovo promatrano razdoblje. Mišljenja sam da će se većina složiti da posjedovanje jednog džointa ne doživljava veću društvenu osudu nego npr. vožnja pod utjecajem alkohola ili prolazak kroz crveno svjetlo. Čak bih rekao da se za potonja prekršajna djela možemo primijetiti veću društvenu osudu u određenim specifičnim situacijama. U teoriji samo kaznenog prava tijekom godina došlo je do dakle napuštanja isključivo formalnog značenja protupravnosti kao čiste povrede pravne norme jer je ovršnim pristupom došlo do stava da u biti određivanja da li određeno ponašanje treba ući u sferu kaznene odgovornosti upravo njegova društvena štetnost. Dakle, trebamo u pogledu ovog kaznenog djela istražiti upravo te aspekte … štetnosti. Sudska praksa i većina stručne javnosti, uključujući dakle i Državno odvjetništvo je očito stava da većina počinjenih kaznenih djela iz članka 173. stavka 1. KZ-a nema u svojoj biti dakle izraženu tako tu društvenu štetnost što je bitan preduvjet materijalne protupravnosti. Konzumiranje droga u biti predstavlja rekao bih određeni oblik autodestrukcije. To istina predstavlja društveno štetno ponašanje, tu nema dvojbe, ali u tome se u biti konzumiranje droga ne razlikuje bitno od iznimno pretjerivanje konzumacije alkohola pa čak i kod ovisnika o duhanu možemo uočiti da je njegovo ponašanje autodestruktivno i time i štetno i za cijelo društvo ukoliko dakle do takve konzumacije dolazi u krajnjim granicama. I kad već govorim o toj autodestrukciji pada mi na pamet njegova krajnja pojavnost, a to je dakako suicid. Recimo u literaturi sam pronašao jasnu definiciju suicida koja se donekle približava i nekim aspektima uživanja narkotika. Tako se kaže da je suicid oblik ponašanja u trenutku teške životne krize, odgovor na poremećenu globalnu komunikaciju, izlaz iz realne egzistencijalne krize, apel upravljen bližoj okolini ili društvu. U toj definiciji koja u biti definira uzroke suicida bi mogli naći neke uzroke uživanja narkotika. Dakle, a zanimljivo je da je u nekim zakonodavstvima taj pokušaj suicida predstavljao kazneno djelo sui generis. I pokušaj, dakle ako je osoba pokušala, se čak i kažnjavao. Jasno je da je tijekom vremena se od toga odustalo iz sasvim razumljivih razloga, a mislim da se slična paralela može povući i sa čovjekom koji dakle konzumira droge. Jedino prihvatljivo i kod suicida i kod čovjeka koji konzumira droge je po meni preventiva. Preventivno pokušati pomoći toj osobi da nađe izlaz iz situacije u kojoj se našla. Ta osoba je žrtva u jednom i drugom slučaju. Ta prevencija može djelovati jedino kroz institucije i kroz obitelji. Sama kaznena sankcija prema takvim osobama po meni može dovesti čak i do kontra efekata. Mislim da se u tome na kraju krajeva svi možemo složiti. Takvo ponašanje treba u čim većoj mjeri suzbijati i tu nema nikakvih svjetonazorskih podjela. Ono što nam preostaje jedino je da utvrdimo način na koji način djelovati i na koji način takvo ponašanje u čim većoj mjeri suzbiti. Kažnjavanje dakle krajnjih konzumenata mišljenja sam koji su dakle ponavljam ovdje žrtve dakle ovim kaznenim djelom se u biti štiti upravo te konzumente i pokušava se njih spriječiti da oni ne upotrebljavaju ta opojna sredstva. I takvim načinom kao što je sad predloženo u ovom prijedlogu zakona se miče fokus sa dijela progona sa krajnjih konzumenata prema osobama koje proizvode i dobavljaju droge te se otvara prostor za smanjenje dostupnosti narkotika. A jedan espekt društvene opasnosti droga je naravno i davanje primjera drugima i tu se može o tome raspravljati. Ako jedna osoba u svom okruženju širi dojam da je uživanje narkotika poželjno ponašanje jasno da donekle ispunjava u tom slučaju i u pogledu tog dijela se ispunjava materijalne protupravnosti pa da bi određeno ponašanje na temelju toga moglo biti sankcionirano. Ali mislim da pri tome treba ponoviti da ove promjene ne znače legalizaciju droga već micanje samo posredovanja droga iz kaznene u prekršajnu sferu. Nijedna droga ni lake ni teške se ne dekriminaliziraju niti se legaliziraju. Dakle, i prodaja i dilanje još uvijek ulazi u kaznenu sferu. Nijedna droga ovime nije dekriminalizirana. I bez obzira dakle što elementi neki materijalne protupravnosti postoje u smislu ajmo reći štetnog primjera ipak sam mišljenja da ta pozicija konzumenta opravdava stav da on ne bi trebao biti izložen kaznenom progonu sa svim posljedicama takvog progona kao što je društvena stigmatizacija i samim tim otežana resocijalizacija. Sigurno je da je bilo puno primjera gdje je mladenačka nepromišljenost, želja za buntom ili neki trenutak životne slabosti prouzročio u biti takve društvene posljedice koje su rezultirale upravo kontra efektom u pogledu suzbijanja konzumacije narkotika. No, dakle bez obzira što se dakle slažem sa dekriminalizacijom posjedovanja droga mišljenja sam da bi u određenim aspektima ipak valjalo razmisliti o postroženju čak dosadašnje prakse što se tiče omogućavanja dostupnosti samih narkotika. I prijedlog zakona ide prema određenom … kaznenih mjera ali kažem možda bi se čak moglo razmisliti o određenim aspektima i o daljnjim takvim koracima. To kažem stoga kako sam naveo u dosadašnjoj raspravi inicijacija maloljetnika počinje negdje od 14.godine pa nadalje. I upravo je to period u kojem bi morali djelovati. Tu primjena kaznene sankcije na njih nema učinka jer je do sada Državno odvjetništvo po načelu oportuniteta odbacivalo kaznene prijave protiv maloljetnika. Dakle tu pomaže i isključivo prevencija a dalje možemo razmisliti da se upravo u odnosu na maloljetnike još dodano postrože odredbe zakona da se omogućavanje dostupnosti maloljetnicima, a ne samo što je kvalificirani oblik djela sada prema djeci da se razmisli o dodatnom kvalificiranom obliku i možda podizanju nekih zakonskih minimuma. Evo zahvaljujem.
Hvala lijepa. Repliku na izlaganje kolega Branko Hrg.
Poštovana potpredsjednice, dame i gospodo. Kolega Pandek je ovdje naveo neke činjenice koji već mnogi navode i ja sada više ne znam da li je cilj rasterećenje sudova ili je cilj očuvanje hrvatskih obitelji. To je na neki način misao koja se nameće. Danas i uvijek je govoriti o tome da zbog rasterećenja sudova treba ublažiti zakone koji legaliziraju na bilo koji način ili omogućuju na bilo koji način konzumaciju droga u svakom slučaju nije dobra postavka. I realno gledajući trebalo bi možda ovdje vidjeti da se ipak još razluči jedna stepenica u ovom dijelu, da oni kao što je mlada kolegica malo prije govorila koji su se slučajno našli u nekom društvu i zarolali malo okolo da oni ne budu ti koji su kazneno gonjeni, ali oni koji su donijeli sa sobom tu drogu koji su je kupili svjesno oni su svjesno napravili to i svjesno su došli u to društvo da bi to napravili. I oni ne mogu biti u istom da velim tako razredu sa onima koji su se slučajno tamo našli. Tako da treba možda jedan međurazred napraviti a onda još jedna stvar ovo što kolega laburisti kažu, jedan dobar dio mladih vjerojatno iz ovih razloga oko proganjanja ili kažnjenog gonjenja onih koji neisplaćuju radnicima plaće se isto nađu u toj situaciji to apsolutno podržavam tu aktivnost da se to isto tako kazneno goni. Ali u svakom slučaju bilo koja rasprava bilo kakav korak prema lakšim mjerama kažnjavanja i represije prema drogama definitivno nije dobar korak i on narušava i onako narušenu hrvatsku obitelji i hrvatsko društvo. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Draženko Pandek.
Već se par puta kroz ovu raspravu s ove strane nameće mišljenje koje mislim da je ispravo da dakle kazneni program mora biti eksplozivan. On je skup, on je zahtjeva, on baca određenu stigmu na počinitelje i on mora ostati u sferi eksplozivnosti. Obitelji svakako trebaju biti jedan od čimbenika borbe protiv droge, protiv lakše dostupnosti droga. Na njima je velika odgovornost i mislim da u tome nemamo nekog spora. Ali mislim da cijelo vrijeme kada kritizirate ovaj prijedlog zakona stojite na pogrešnoj postavci dakle da su oni koji posjeduju drogu da su to kriminalci. Ma 95% slučajeva se ne radi o kriminalcima. Kada se govori oni će možda postati prodavači, pa ne možemo nekoga preventivno kazniti zato što će on možda jednog dana počiniti kazneno djelo kao nekakav preventivni udar. Upravo napominjemo ti ljudi su žrtve. Oni možda imaju određene slabosti karaktera njima treba pomoći, a osim toga najveći broj korisnika droga se inicira što sam našao u istraživanjima od svoje 14, 15, 16 godine. protiv njih nema smisla djelovati odredbama Kaznenog zakona, nikakvog smisla tu nema i nikakav rezultat se tu neće postići. I Državno odvjetništvo protiv njih kao što sam rekao odbacuje prijave zbog načela svrsishodnosti. Dakle prema njima možemo djelovati samo preventivno edukacijom i pomoći a ne represijom. Hvala.
Replika kolega Zoran Vinković.
Pa ja moram priznati da je Općinski sud u Đakovu rasterećen suđenja za kaznena djela zahvaljujući bivšoj zamjenici ministra gospođi Novosel koja je sada zamjenica Državno odvjetništva i ta odluka je donešena na osnovu političke odluke. Znači prebačeno je u manji Sud u Našicama a gradonačelnik je iz HDZ-a a ovdje je iz druge političke opcije i trebat ćemo daleko manji sud sa daleko manjim predmetima, a između Đakova i Našica nemate čak ni željeznicu nemate čak ni autobusnu liniju. Pa i onaj odgovor ministarstva je za mene potpuno smiješan jer treba ispraviti tu nepravdu i vratiti praktično dite materi. No nije jedini problem ovo je samo jedna mala digresija, to je više upućeno ministarstvu. Nego prije svega ovaj zakon se ne bavi samo dekriminalizacijom dakle ne lakih droga nego ja bih rekao i teških droga odnosno posjedovanje droge za vlastite potrebe. Međutim za mene je pomalo skandalozno da Vlada to pretvara u prekršaj. S druge strane ovu jednu ja bih rekao inicijativu koja je vezana za europske standarde demokracije gdje poslodavac ne samo da bi trebao kazneno odgovarati nego Vlada odbacuje ovaj prijedlog ako poslodavac nije zapisao ni … o neisplaćenoj plaći pa čak da je samo dala naznaku da ga stavi u razinu prekršaja. Mene to ne čudi jel ja ovo govorim jel je onaj još veliki dio socijaldemokracije od onih 20 godina provedenih kolega u vašoj političkoj opciji ostavio itekako traga, ali mene ne čudi od onog SDP-a nije ostalo ništa od socijaldemokracije, ovo je potpuno jedna nova neoliberalna koncepcija koja očigledno ne vodi nigdje.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Ne bih se nikako složio da je skandalozan ovaj prijedlog zakona, mislim da je iz ovog prijedloga zakona i javne rasprave koja je prethodila da je skandalozno nastojanje da se prebaci ovo u prekršajnu sferu. Dobro, možemo pogledati. … [[Upadica se ne razumije.]] Uglavnom smatram da je ovo u biti prebacivanje ovog kaznenog djela u prekršajnu sferu da je u biti više društveno pitanje nego bilo kakvo svjetonazorsko ili bilo kakvo ideološko pitanje i nadam se da će rasprava biti u takvom smjeru. A što se tiče ovog vašeg komentara u vezi dakle da je stav vladajuće većine više liberalistički, a ne socijaldemokratski, mislim da se ne bi u tom složio s vama. Imali smo i Zakon o predstečajnoj nagodbi i fiskalnoj odgovornosti koji uvodi elemente da se isplate plaće, kad smo već kod tematike plaća, isplate plaća stave u neke prve redove za isplatu, da imaju prednost. I Ovršni zakon koji je doveden sada daje prednost i vodi računa o tome da radnici mogu lakše naplatit svoja potraživanja, a također moramo ponovo podsjetiti da je upravo na inicijativu SDP-a kao kazneno djelo definirana neisplata plaće. Hvala lijepo.
I zadnja replika, kolega Branko Vukšić.
Poštovana potpredsjednice. Kolega Pandek, kad bi netko na temelju današnjih rasprava donosio nekakav zaključak o stanju nacije mogao bi zaključiti da svi mi šmrčemo, frčemo i da svi pušimo i da nam je jedini problem u Hrvatskoj droga, da uopće nemamo nezaposlenih i da u Hrvatskoj radnicima teče med i mlijeko, malte ne da smo bolji od Skandinavije. Međutim situacija ipak nije takva i ovo je ipak Kazneni zakon, a ne Zakon o suzbijanju zlouporaba droga. Pitajte što radnici misle o tome, što radnici kažu o tome. Nešto je prije kolega govorio o socijaldemokraciji, mislim da socijaldemokracija nema ni S od socijaldemokracije i kao da se zakon uopće radnika i ne tiče. Mislim da je i danas dovoljno rečeno radnicima koliko se na njih misli i koliko se na njih računa.
I odgovor na repliku, Draženko Pandek.
Pa manje-više opet jedno te isto govorimo, ja s jedne strane, vi s druge. Mislim da radnicima neće pomoći neka puka retorika i predlaganje rješenja koja su negdje teško provediva. … da smo već i u daljnjoj raspravi, da sam rekao da trebamo vidjet da se svakako slažemo da je neisplata plaća problem, da trebamo naći rješenja na koji način tu neisplatu plaća suzbiti, a trebalo bi vidjeti na koji je način dosadašnji ovaj članak zakona primjenjivan i koje su mu bile manjkavosti i to poboljšati. Uvjeren sam da ministarstvo, koliko sam imao prilike čuti danas na odborima, snima tu situaciju i siguran sam da će poduzeti i određene mjere. A i ovaj set zakona o kojem sam već govorio je upravo usmjeren na to da se ide na tu jednu socijalnu osjetljivost i da se upravo radnika kao najslabiji i najugroženiji sloj društva koji živi od svog rada od 1. do 1. zaštiti. Hvala.
Nastavljamo raspravu. Na redu je kolegica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa evo vam neki simptomi marihuane: marihuana potiskuje moždanu aktivnost prouzrokujući sanjivo stanje u kojem se misli čine nepovezanima i nemoguće se usredotočiti. Opažanja vremena, boje i prostora mogu biti iskrivljena i pojačana. Boje se mogu činiti sjajnima, zvukovi se mogu činiti jačima, može se pojačati apetit. Marihuana općenito oslabljuje napetost i daje osjećaj dobro stanja i ubija ambiciju. Trudnice koje koriste marihuanu mogu dobiti manju djecu od one koje ne uzimaju, osim toga THC prolazi u majčino mlijeko pa može djelovati na dijete na isti način kao da djeluje na majku i isto tako utječe na plodnost. Uzmemo li u obzir da je Aljaska '70.-tih godina dekriminalizira marihuanu i da su nakon toga imali porazne podatke da je dva puta više tinejdžera konzumiralo kanabis u odnosu na ostale savezne države i zbog toga je ponovo kriminalizirala marihuanu. Dakle, mi kažemo da smo odgovorni za našu djecu i mi smo odgovorni da ih obrazujemo, educiramo da postanu odgovorni mladi ljudi. Djeca od nas traže da postavimo granice i što mi kažemo toj djeci, uzimaj travu, to je ok, svi to troše, nema tu problema. Ako znamo da je marihuana ulazna droga za sve ostale droge onda se trebamo duboko zamislit što radimo. Isto tako, od 100 000 djece koji konzumiraju marihuanu njih 5000 će postati ovisnici o heroinu. Ankete su 2011. godine pokazale da 31% srednjoškolaca uzima marihuanu. I gdje smo? Ovo je stvarno zabrinjavajuće da mi toj djeci koja trebaju naše vodstvo, koja trebaju nas da postavimo granice mi kažemo toj djeci puši, uzimaj travu, nema problema, mi ćemo ti srediti sve drugo što treba jer si oslobođen kazne. Upravo ono djecu drži, ta odgovornost, ako im nametnemo neku odgovornost. Mi u osnovnim školama imamo dijete u 7. razredu koje učiteljici kaže da je krava i šuti i ne možeš mi ništa. Sad ćemo toj istoj djeci reći što se događa u 2. razredu ekonomske škole, mali mota joint u razredu i kaže učiteljice moram na WC. To je normalno za sve, mali ode, ali taj mali ponavlja razred nekoliko već puta. Znači da doista marihuana ubija ambicioznost. Ako znamo da šteti, ali mi smo se, ja ne znam zašto, da li je ovo nekakvo politikanstvo, da li se Vlada želi nekome dopasti s ovim to ne razumijem jer imamo toliko problema drugih. I nećemo se koncentrirati na prevenciju, a prevencija je najglavnija. Jer kad se netko u obitelji drogira onda cijela obitelj pati. Razgovaram s tim ljudima i znam kako je i znam kako su počeli. I većina njih kaže počeli smo od trave. Dakle, pušili smo travu kad nije davala onaj bum, kad nije bila dovoljno jaka a prešli smo na heroin. Mene više zabrinjava da nitko ne govori o tome pogotovo iz ministarstva i što se tiče prevencije da je iz Europske unije došlo 56 vrsta sintetičkih droga. Neke nakon prvog konzumiranja uzrokuju teško oštećenje mozga ili čak smrt. Kaže kolega Pandek, konzumenti neće postati prodavači. Upravo suprotno, jer taj konzument kad se jednom navuče kolega, on onda kad nema od čega kupovati onda on mora postati sitni diler da nabavi novac. Jer kako mi dečki u Splitu kažu svaka četiri šuta mora prodati da sebi jedan ostavi. Znači, mi upravo od njih činimo dilere i oni moraju zaraditi. Ako ne opljačkaju kuću, ako ne opljačkaju banke i ne znam što sve odakle će dobit novac za konzumiranje. Znači, upravo moraju dilat da bi nešto ostalo za njih. I sad, umjesto mi toj djeci da govorimo ne možeš, to je protuzakonito, to će te cijeli život kačiti. 50% djece se toga boje i u anketama 50% djece je reklo nećemo konzumirati jer upravo Kazneni zakon će me goniti. Ja želim ne znam studirati i što već, upravo 50% njih stoji dalje od toga. I mi sad upravo njima govorimo možete, nema problema, država će vas štititi i samo se drogirajte. I kaže isto za vlastite potrebe. Koliko je vlastita potreba. To je isto kao za metadon kad je bilo uzimaš za vlastite potrebe, pa ovaj kaže treba mi 20 tableta na dan, a uzima 6 za svoje potrebe, onih 14 proda. Dakle koje su vlastite potrebe? Koja je granica? Gdje je vlastita potreba? Mi si moramo puno više o tome razmišljati ako baš, ako doista ovaj zakon radimo da pomognemo i zaštitimo našu djecu. Ako radimo ovaj Zakon radi nekih drugih potreba ili nečega drugog onda je to druga stvar. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Prvu repliku ima kolega Draženko Pandek.
Evo zahvaljujem. Poštovan kolegica mi se obratila, pa imam potrebu odgovoriti u odnosu na ovu tvrdnju da sam rekao da konzumenti neće postati dileri. Neće, u prvom redu neće svi konzumenti postati dileri. Neki možda hoće, ali nikako nije opravdano kažnjavati, dakle opravdavati kažnjavanje sada osoba koje posjeduju drogu kazneno zato što će možda neki od njih postati dileri. A već sam i u prijašnjim raspravama rekao ukoliko dakle mi njih protiv njih koristimo represivni aparat, ukoliko ih dakle na neki način stigmatiziramo mišljenja sam da ćemo u biti otežati resocijalizaciju, u biti mislim da ćemo ih čak gurnuti prema tome da postanu dileri. Ukoliko dakle im damo jednu opomenu, dakle kaznu društvenu napomenuo sam u prijašnjoj raspravi dakle da je prekršajna razlika između prekršajne odgovornosti i kaznene je dakle samo kvantitativna, ne kvalitativna. Dakle, ukoliko mi njih opomenemo prekršajno to također može imati jednu onu upozoravajuću, … [[Govornik se ne razumije.]] funkciju što u osnovi ima i kaznena norma. A mislim da će resocijalizaciji i sprječavanju toga da postanu dileri više pridonijeti njihovo prekršajno sankcioniranje, nego njihov kazneni progon sa svim svojim posljedicama.
Odgovor na repliku kolegica Ruža Tomašić.
Kolega vidjeli smo do sada po ponašanju mladih, da mladi trebaju granice. Mladi danas nemaju granica! Pogledajte u osnovnim školama. Ponavljam što se radi, što se događa, gdje su granice. Čim oni pomaknu granice mi se mičemo, a mi smo ti koji trebaju postavit te granice. Ako ćemo tako nećemo ih stigmatizirati, nema problema. Ako tinejđer opljačka banku, ako ubije nekoga, ako ne znam prebije nekoga, ako bilo što pa nećemo ih stigmatizirati jer kad završe, neće moći dobit posao gdje hoće. Imaju u svakoj normalnoj državi gdje se poštuje zakon ima zakon. Ako taj zakon povrijediš za se što se događa. Pa nemojte! Ja sam svojoj djeci isto govorila ako radiš nekakvu glupost razmisli prvo koja će bit kazna. Ako je kazna o.k. odi, ali ako misliš da ne možeš podnijeti tu kaznu pa nemoj to raditi na prvome mjestu. Ako tako se ponašamo onda bi naša mladež danas puno drugačije djelovala, puno se drugačije ponašala. Ne bi u sedmom razredu učiteljici rekli da je krava i da im ona ne može ništa. Hvala.
Hvala lijepa. I sljedeća replika Zoran Vinković.
Uvažena kolegice, evo potpisao bih većinu što ste rekli. Međutim, evo ovo nije praktično jedna rasprava o zlouporabi droga, o prevenciji itd. Ovo je Kazneni zakon, izmjene i dopune Kaznenog zakona. I tamo od prije nekoliko godina od ja bih to nazvao Lučinovske dekriminalizacije lakih droga došli smo do dekriminalizacije svih vrsta droga ali za vlastitu upotrebu. Dakle, to više nije kazneno djelo po prijedlogu novog zakona nego je to prekršaj. S druge strane ovaj Zakon se bavi po meni nečim nespojivim a prije svega zadire i u ispovjedaonicu u kojoj nema niti OIB-a, niti JMBG-a, nema imena i prezimena, postoji ispovjedna tajna za koju su mnogi svećenici tijekom stoljeća bili spremni poginuti i poginuli su. S druge strane ja ne vidim doista da je i ova izmjena i dopuna zakona usaglašena i sa Ugovorom sa Svetom Stolicom. Dakle, neću spominjati sve primjere iz povijesti i svećenika, a za nas vjernike sveta ispovijed je sakrament. Dakle, ne radi se o policijskom istraživanju, obavijesnom razgovoru, nego o sakramentu. Dakle, to je zadiranje zakona u stvari crkve, pa ja postavljam pitanje i ministru jer neki svećenici koji su ispovijedali, evo to je primjer u đakovačkoj katedrali svećenik je bio slijep. Dakle, vi ne govorite ime i prezime, a on ne može vas niti vidjeti niti postoje određeni uvjeti da vas vidi u ispovjedaonici. Što onda ovaj zakon govori o tome i da li je on kriv ako čak i najavite kazneno djelo? S druge strane
Hvala lijepa kolega Vinković.
Hvala i vama.
Hvala lijepa.
Ispričavam se.
Odgovor na repliku, Ruža Tomašić.
Hvala lijepa. Pa kolega Vinkoviću ja se ne bojim za svećenike i za ispovjednu tajnu jer oni su se 2000 godina održali i oni će jako dobro znati kako će odgovoriti i kako će se ponašati. Tako da oni su tu da štite nas i kršćanske interese, a ne zakone koje država misli da bi oni trebali poštivati. Što se tiče ove dekriminalizacije droga za vlastitu uporabu ja ponovno ponavljam koliko? Tko je odredio kolika je vlastita uporaba, koliko treba kome? A što se tiče neisplate plaća i Laburista to sam zaboravila spomenuti, ali taj zakon potpuno podržavam. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I kolegica Nansi Tireli rasprava.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo posebno mi je danas drago što smo objedinili ove dvije rasprave izmjena i dopuna Kaznenog zakona i to od dva predlagatelja, s jedne strane Vlade s druge strane Hrvatski laburisti iz nekoliko razloga. Iz dosadašnjih rasprava, a traje evo već dosta dugo sati dobili smo jasnu sliku što nam je to važnije i što izaziva više nedoumica ovdje kod nas u Hrvatskoj i za što se to više plašimo i za što se više zalažemo, odnosno koje izmjene Kaznenog zakona kakvim argumentima branimo. Nakon višesatnih iznošenja argumenata svi se možemo mislim složiti u jednome, da je u iznošenju argumenata Vlada i u iznošenju argumenata drugog predlagatelja, odnosno Hrvatskih laburista argumenti su skoro pa isti. Evo kratkog presjeka. Droge, želimo ih iz kaznene sfere prebaciti u prekršajne i kažemo da može i to je dobro, ali prijedlog Laburista da se neisplata, odnosno neizdavanje potvrde o neisplati plaće kod poslodavaca iz prekršajnog zakona prebaci u Kazneni zakon e to kažemo ne može, to ne ide. Dakle, u ovom slučaju ispada da smo više zainteresirani za ovu prvu stvar. Kad predlagatelj brani svoje izmjene po pitanju droga onda se navode sljedeći argumenti – znate li vi uopće koliko policajaca radi na sankcioniranju konzumenata droge? To je veliki angažman aparata koji košta. Mora se napraviti 10 do 12 radnji što državu košta i država u tom trenutku troši državne resurse. Da, slažem se ali zašto se ne bi onda postavilo i pitanje da li netko zna koliko određenih radnji košta pojedinog radnika koji mjesecima nije dobio plaću upravo ta neisplata tih istih plaća? Koje to sve radnje taj isti radnik mora poduzeti da bi namirio one troškove koje mu svaki dan stižu na njegovu kućnu adresu i podmirio fakture koje su poslane na njegovo ime i prezime? To je itekako puno radnji i mislim da je to isto tako puno troškova za radnika isto onako kao što je i za državu. Danas čitamo u novinama da će Ministarstvo pravosuđa u projekciji Plana Proračuna za 2013. godinu dobiti 120 milijuna kuna manje, da će Ministarstvo unutarnjih poslova dobiti 300 milijuna kuna manje i onda su nam možda iščitavajući i te naslove argumenti koje danas slušamo zašto treba konzumente droga iz Kaznenog zakona prebaciti u prekršajne zakone donekle kao takvi i jasni. Međutim, ono što me posebno zabrinjava jeste to da je proračun Ministarstva socijalne skrbi ostao isti pa se onda pitam kako će Ministarstvo socijalne skrbi rješavati one probleme radnika i obitelji koji mjesecima ne dobivaju plaću, ali se država, odnosno danas kad raspravljamo ovdje o izmjenama tog zakona nitko baš o tome puno ne brine. Danas smo čuli i to kad branimo droge kažemo to moramo jer je to jedan predmet manje. Ma koji predmet? Jedan džoint? Točno. Ali kad branimo radnike onda ne razmišljamo tako jer taj jedan predmet više nije samo taj jedan džoint nego je taj jedan predmet onda 100, 200, 300, 500 ili čak svih onih 80 tisuća radnika koji trenutno tako vape za tom potvrdom o neisplati plaća upravo iz jednog razloga da bi mogli vjerovati državi, da bi mogli vjerovati svima nama koji smo govorili kada smo izmjenama postojećih zakona na tom tragu da budemo pravna država, da budemo država socijalna, da budemo država koja brine o radnicima i da se konačno ta neisplata plaća kazneno sankcionira. Kada pričamo o ovršnim zakonima onda se tim istim radnicima koji ne dobivaju plaću ovršni predmet ili ovršni zakon napravi na temelju jedne ispostavljene fakture koju oni nisu platili. Tu fakturu je ispostavila HRT, T-Com, Vodovod, Elektra bilo tko drugi. Faktura nije plaćena, jedan račun nije podmiren i radnik završava, odnosno protiv njega se vodi ovrha. Upravo zbog tog jednog računa, papira u ovom slučaju potvrda o neizdavanju plaće molimo da se ovaj prijedlog ovakav kakav smo predložili stavi u izmjene Kaznenog zakona upravo zbog toga da i taj radnik uz sve one silne račune od kojih strepi i koji jesu alat svima onima kojima on nije taj račun podmirio i ići će mu ovrha da i on ima pa barem taj jedan papir, pa barem tu jednu potvrdu od svog poslodavca koji mu nije isplatio plaću da i on ima u rukama taj isti alat da može i on u jednom trenutku protiv nekoga pokrenuti tu ovrhu. Sljedeći argumenat kada je droga u pitanju je sljedeći, nešto nije valjalo do sada pa očito je da nešto moramo mijenjati. A nije valjalo to što su policajci imali pune ruke posla sa konzumentima droge pa nisu stigli hvatati dilere. Međutim, kada predlažemo kazneno sankcioniranje poslodavaca koji ne izvršavaju svoje obveze šta stvarno mislimo da je u tom segmentu sve do sada valjalo i da tu zaista ne treba ništa mijenjati. Na jednom od odbora čuli smo opravdanje da treba sačekati još malo vremena pa da vidimo kako će prekršajno sankcioniranje poslodavaca koji ne izdavaju potvrdu saživjeti u praksi. Još jedanput ponavljam da je taj prekršajni postupak kao takav definiran još 1995.godine Zakonom o radu da je prošlo od onda 7 godina i ono što smo u nekoliko navrata tražili kada se argumentira zašto ne implementirati ovaj naš prijedlog u Kazneni zakon da nam se podastru podaci koliko je prekršajnih prijava podneseno protiv poslodavaca, koliko je na račun tih prekršajnih prijava naplaćeno mandatnih kazni i koliko je nakon tih podnesenih prekršajnih prijava i sankcioniranih poslodavaca radnika dobilo izjavu o neisplati plaće. Taj podatak nemamo, ja ću se stvarno potruditi da do drugog čitanja resorno ministarstvu postavim to pitanje i da pokušamo doći do tog odgovora tim više da svima bude lakše i da imamo čistu savjest na račun onoga što se i ovih 7 godina događalo sa onim što smo imali što smo uspjeli napraviti i koliko smo išli dalje. Složit ćemo se još u tome da je čuli smo od jednog kolege kada su u pitanje droge to primjer liberalnog lijevog razmišljanja. Smatram da ćete se složiti s nama da kada je u pitanju ovaj naš prijedlog zakona isto tako to jedan od primjera lijevog razmišljanja i da bismo ga isto tako trebali uvažavati. Još jedanput podcrtavam i napominjem nije cilj ovih predloženih izmjena isključivo sankcioniranje nego stvarno preventiva jer svi smo svjedoci toga da se na jedan način reagira kada je u pitanju prekršajni zakon, a na drugi način kada je u putanju Kazneni zakon. Evo toliko i samo još na kraju evo što se tiče kolege koji je prije rekao da je ovo što se događa ovdje u sabornici čista retorika i da pričamo o nečemu na što ne možemo utjecati. Smatram da itekako možemo utjecati i smatram da je retorika uvijek dobra ako doprinosi tome da se problemi koje smo uočili na bilo koji način pomaknu na bolje, a pogotovo ako iznađemo dobar alat da ih možemo i kvalitetno riješiti.
Hvala. 4 replike na vaše izlaganje. Prvi je Zoran Vinković.
Uvažena kolegice ovaj dio koji se odnosi na droge, ma ne odnosi se to samo na džoint. To se odnosi na sve vrste droga od heroina, LSD ovih sintetskih za koje ja ne znam ime, doduše nisam probao ni ove ali dakle ne odnosi se samo na to. S druge strane liberalno lijevo razmišljanje to ne postoji to hoćemo da postoji sada u Hrvatskoj jel je ovo neoliberalna socijaldemokracija i ne bih se ja tu složio, kolega je rekao da ne postoji S od socijaldemokracije. Pa ona u Hrvatskoj postoji. 1892. kada je osnovana prva Socijaldemokratska stranka, dopustite ali u ovom trenutku SDP nema S od te socijaldemokracije jer se pretvorio u jednu neoliberalnu partiju. U pravu ste kada kažete da mnogi radnici, mnogi građani da prema njima nemaju milosti, posebno nemaju milosti neću kast ove prodane javne tvrtke kao što je to Hrvatski telekom bio kao što je to na kraju Hrvatska elektroprivreda. Sa svim tim ljudima se svakodnevno susrećem kao gradonačelnik. To su ljudi koji i ako prime tu plaću onda nemaju dovoljno sredstava da plate ovo sada poskupljeno grijanje i plin koji je otišao u 32% u 4.mjesecu, na stranu ovo poskupljenje koje je HERA odobrila itd. tek sada očekuju najveći udar pa sve do ne znam kakvih ovrha koji su opterećeni posebno radnici koji su ostali bez posla ili kojima nije isplaćena plaća upravo zbog toga što poslodavac na nikakav način ne može biti kažnjen.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku kolegica Nansi Tireli.
Da, slažem se da tu nije u pitanju samo džoint da su tu sve u pitanju sve druge droge. Ja sam samo ponavljala ono dijelove koji su danas izneseni u ovoj sabornici kao argumente zašto trebamo iz kaznene droge prebaciti u prekršajni. Ali dobro ste me spomenuli evo još jedna komparacija vezano za droge i za radnike po pitanju nismo spominjali antidepresive koji radnici koji ne dobivaju mjesecima plaće sve više i više koriste. A ako policajac vas zaustavi na cesti pod utjecajem antidepresiva koje kao takve ne smijete koristiti jer piše na uputstvima da ne smijete upravljati motornim vozilima očito se to još nije počelo sankcionirati pa možda evo samo jedan od prijedloga da možda krenemo u tom pravcu.
Kolega Branko Vukšić replika.
Evo ja ću vrlo kratko poštovana kolegice Tireli. Vi ste rekli u jednoj rečenici pred kraj da molimo. Još nismo došli do toga da molimo u ime radnika tražimo, ne molimo i radnici kako god da se radnike tretiralo nisu još došli u stanje da mole. Prema tome ovo što mi tražimo, tražimo u ime radnika i iza toga stoji pet sindikalnih središnjica.
Hvala. Replika, kolega Srđan Gjurković.
Hvala gospođo potpredsjednice uvažena. Kolegica je govorila i stalno se provocira u biti rasprava o načinu zaštite radnika po pitanju isplate plaća. Naravno da radnicima apsolutno treba dati plaće i njima treba apsolutno osigurati mogućnost da dobiju dokument o iznosu plaće ako se ne može isplaćivati. Međutim, stalno provociranje kaznene odgovornosti poslodavaca za neizdavanje toga dokumenta mislim da je doslovno represija prema poduzetnicima zbog toga što poduzetnici, odnosno i zakonodavac ili Ministarstvo financija mogu donijeti i određene zakone, odnosno u Hrvatski sabor ili uredbe kojima se u FINA-i uz sve one dokumente koji se mjesečno dostavljaju npr. za isplate ili eventualno neisplate plaća, ali i evidenciju o potrebnim isplatama u sumi mogu dostavljati isto tako na disketama, odnosno CD-ima, odnosno mailom i kompletno izvješće o situaciji koja je vezano za potrebu isplate radnika za plaće čime ta evidencija bi se mogla voditi eventualno u FINA-i ili u poreznoj upravi na koji način bi radnici u slučaju neisplata i nemogućnosti dobivanja tog dokumenta od poslodavca mogli to osigurati u državnim institucijama, naravno uz ove prekršajne sankcije koje postoje već za takvu vrstu nerada, nečinjenja od strane poslodavaca. Prema tome, nemojmo poslodavce opterećivat i sa takvim stvarima, ali možemo osigurat radnicima na drugi način da dobiju taj dokument. Hvala.
Odgovor na repliku, Nansi Tireli.
Ma ja se kolega Gjurković s vama slažem u samo jednom dijelu, da imamo, mi stalno govorimo mi u Hrvatskoj imamo, mi imamo alate da se ovo, mi imamo alate da se ono, sve mi imamo u zakonima i na papirima ali se postavlja pitanje koliko se od svega toga provodi danas. Da se sve to provodilo što mi imamo na papirima i u zakonima ja vam tvrdim da ne bi bili u ovakvoj situaciji da toliko tisuća ljudi ne bi bilo na cesti bez da im se isplaćuje mjesecima plaće. Dakle očito je da netko ne radi svoj posao i da netko ne odradi do kraja ono što bi trebao odradit. Mi pričamo o situacijama kada imamo zakon za koji je očito da u praksi nije dobar i zato se trudimo da ga mijenjamo, da li se radi o drogama, da li se radi o ispovjedaonicama i o pravu na tajnu ispovijest i da li se radi o radnicima. Nema veze o čemu govorimo, važno je to da detektiramo probleme da se trudimo taj problem na najbolji mogući način sankcionirat da bi se on odrazio dobro na onoga koga se tiče. Mi sad ne pričamo da li je u pitanju država, da li je u pitanju radnik ili je u pitanju ovisnik, govorimo uvijek o čovjeku, o subjektu, o nekom krajnjem korisniku nazovimo tako tog slova zakona koga smo u ovom Saboru donijeli.
I zadnja replika, Mladen Novak.
Hvala lijepo. Negdje sredinom svoje rasprave kolegice rekli ste da je potrebno izdavanje te potvrde kako bi radnik mogao kazneno goniti svog poslodavca. Poslije ste se ispravili, na kraju ste konstatirali da upravo i je svrha izdavanja te potvrde, odnosno mogućnost kažnjavanja je preventiva. A sad kad slušam ovo dalje što je bilo izgovoreno, odgovaram vama na vaš dio, koja se poruka može iz ovoga iščitati. Pa znači imamo situaciju da poslodavci koji ne samo što ne isplaćuju plaću nego odbijaju izdat potvrdu za to, sad su upoznati i sa činjenicom da preko 100 prijava je DORH odbio. Sad oni poslodavci koji su pošteno svoj dio odrađivali dobivaju signal da možda baš i nisu pametno radili i da možda nije čak zgoreg i da promijene taj svoj način poslovanja pa ajmo svi radit, volontirali ste. Pa svrha ovoga i je da bude preventiva, da čovjek zna da može bit kažnjen ako ne izvršava svoje zakonske obveze, ništa drugo. Hvala lijepo.
Hvala. Petminutna rasprava u ime kluba HDZ-a, kolegica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre sa suradnicama, kolegice i kolege. Pa evo uzela sam prigodu govorit završno u ime kluba da bih izrazila svoj stav jer to uvodno nisam stigla obzirom na obilnost materije, svoj stav o Prijedlogu zakona o izmjeni i dopunama zakona koje je predložio Klub zastupnika Hrvatskih laburista. Dakle klub HDZ-a apsolutno će podržati ovaj prijedlog zakona i mogu reći samo da me čudi zašto ova Vlada ovo ne prihvaća i zašto zastupnici koji su danas na vlasti ne prihvaćaju jer je ovo na tragu onoga za što su se upravo oni zalagali kada su bili u oporbi. Naime, poučeni svi zajedno iskustvom da je kazneno djelo neisplate plaće koje se nije tako zvalo ali bilo je inkriminirano i trenutno važećim dakle bivšim Kaznenim zakonom, stipulirano nešto drugačije, dakle da je bio kazneno odgovoran onaj tko je opstruirao radnicima prava iz rada pa je između ostaloga tu bilo i pravo na plaću. Vidjeli smo iz Izvješća državnog odvjetnika koliko je odbačaja, vidjeli smo sudsku praksu koja je često govorila da nema kaznenoga djela u neisplati plaće, da nije biće kaznenoga djela ispunjeno značaj iz razloga jer je eto plaća obračunata i dano je papirnato ali nije isplaćena. A kako nije eksplicite definirano da je neisplata plaće kazneno djelo onda i kaznenoga djela nema. Sad se dovodimo u obrnutu sa ovom stipulacijom u Kaznenom zakonu koji bi trebao stupiti na snagu 1.1.2013. nastojalo se taj izričaj popraviti da bi se zaista poslodavci kazneno odgovarali ukoliko ne isplaćuju plaću radnicima, a u mogućnosti su i sada je stipulirano kao kazneno djelo tko ne isplati dio ili cijelu plaću jednome ili više radnika naravno uz dopunu ako je do neisplate došlo zbog nemogućnosti raspolaganja financijskim sredstvima i ako oni nisu nastali s ciljem izbjegavanja plaće. S druge strane rekli smo da je obračun plaće u Ovršnom zakonu, da je obračun plaže ovršna isprava. Dakle, sada se dovodimo u opasnost da se plaća ne isplati, da nije kazneno djelo jer nije isplaćena plaća, jer nije u tom trenutku bilo mogućnosti za isplatu ali da se radniku ne da obračun plaće što mu je ovršna isplata, a radnik bi možda sa tim obračunom plaće mogao ići u ovrhu pa kada bude sredstava na računu da se onda i naplati. Htjela bih još reći da postojećom definicijom članka 132. ovog Kaznenog zakona već postoji da tako kažem jedan benefit za poslodavca da, naime onda i kada je i počinio kazneno djelo, dakle nije isplati radniku plaću, kada nije bilo sredstava na računu, a taj nedostatak financijskih sredstava na računu nisu nastali s ciljem izbjegavanja isplate plaće, odnosno nastali su pa je to postalo kazneno djelo. I u tom slučaju ako naknadno isplati radnika onda može bit oslobođen od kazne. Dakle, to je već nešto što ide u korist toga poslodavca, dakle i upravo sa ciljem i radniku je važno ne da se kazni poslodavac nego da on dođe do svoje plaće a da poslodavac ne ponavlja takvo ponašanje. Stoga mislim da bi dopunom ovog članka sa stavkom 3. kako to Hrvatski laburisti predlažu da bi to Vlada trebala prihvatiti i da bi zaista onda taj članak 132. bio dopunjen na način da se u svakom slučaju osigura radniku isplata plaće bilo ovako od strane poslodavca, bilo da ga kroz ovrhu uspije naplatit se kroz ovrhu sa obračunom plaće. Svakako samo u prekršajnom dijelu nije dovoljno jer smo o tome danas već i govorili. Ne može se plaćanjem prekršajnih kazni zapravo koristit na način da ne ispuniš svoju dužnost jer ti je jeftinije plaćati prekršajnu kaznu nego isplatit radnike stoga mislimo da je ova izmjena i dopuna dobra i da bi je trebalo usvojiti. Hvala.
Repliku ima kolega Zoran Vinković.
Zahvaljujem. Pa ja se čudim da ova sad moja desna strana šuti. O tempora, o mores kolegice Lovrin. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Pa da, da, da. Pa se sjećam onog vremena dok je i onih 8 godina posebno ovih zadnjih dok je HDZ bio na vlasti svih onih tehničko-taktičkih ustavno-pravnih i ne znam kakvih igara oko provedbe onoga referenduma koji je bio vezan za izmjene i dopune Zakona o radu i možda bih se i ja danas čudio zbog čega Vlada ne prihvaća ovaj Zakon od Hrvatskih laburista, ali doista se čudim, ali najmanje mislim da o tome s obzirom da nas je iskustvo iz ove bliže prošlosti tome podučilo vjerujem da u ovom trenutku baš HDZ ne bi trebao toliko o tome pričati. S druge strane, ovaj Zakon prije svega koji je Vlada predložila apsolutno ne odgovara i nije u zaštiti dakle upravo tih radnika. Posebno me čudi ova evo rečenica i morat ću je spomenuti da se odustaje od kažnjavanja za stil života pod čime se između ostalog razumijeva skitnja, uživanje alkohola, uživanje droge, bavljenje prostitucijom. Pa sad ja pokušavam iščitat slično kao prije nekoliko godina kada je moj kolega Šime Lučin pričao o dekriminalizaciji lakih droga da li je ovo na mala vrata uvodimo i prostituciju, odnosno legalizaciju prostitucije za vlastite potrebe. Pa se ide malo prostituirati za 100 eura, sve zavisi kolega Pandek od usluge koju dobivate. Različite su i cijene. Tako da evo to bi prije svega volio da mi odgovorni iz Vlade odgovore jer ovo očigledno, ovo mijenjanje i privikavanje na stil života govori i o tome.
Hvala. Odgovor na repliku kolegica Ana Lovrin.
Kolega Vinkoviću, ne možete replicirati meni, a onda tražiti odgovor od Vlade. Ja trenutno nisam u Vladi, ali ne znam šta je vama čudno zašto se ja čudim. Pa čudim se upravo zato jer se godinama od strane zastupnika SDP-a da stipulacija inkriminacije, neisplate plaća u članku 114. postojećeg zakona nije dobra, da je nejasna i da ju zato sudovi ne kažnjavaju, odnosno formirala se jedna drugačija sudska praksa gdje to kazneno djelo zapravo ostaje nekažnjeno. Sad mijenjamo Kazneni zakon, izmijenili smo, dakle odredili smo tu inkriminaciju u članku 132. Hrvatski laburisti su primijetili da postoji još nešto što nije rečeno u tom članku gdje bi mogla prava radnika biti izigrana i stoga su predložili dopunu tog članka da on zaista bude perfektan. I zato se ja čudim zašto oni koji su stalno govorili da postojeći zakon tu inkriminaciju nema dobro formulirano zašto sada ne prihvaćaju od dobre formulacije još malo bolju formulaciju. Evo, hvala.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja završnu riječ kolega Branko Vukšić.
Poštovana potpredsjednice Sabora, poštovani ministre i suradnici pa evo ja bih odmah odgovorio kolegi Vinkoviću dobro je kad se ljudi mijenjaju na bolje, loše je kad se mijenjaju na loše. Prema tome, ova promjena HDZ-a je nama dobrodošla, ali nas čudi ova promjena na loše SDP-a. Prije isto kolegica Lovrin je pitala zašto Vlada ovaj zakon Hrvatskih laburista – Stranke rada ne prihvaća? Pa ne prihvaća prije ste čuli jer je to represija. To je represija na kapitaliste, odnosno poslodavce. Ako su na jednoj strani rad, a na drugoj kapital pa su to kapitalisti jel. Rečeno je ovdje da radnicima neće pomoći puka retorika. Oprostite ovdje ste dobili svi apel hrvatskih sindikata, 5 središnjica, ovdje je do 5 tisuća radnika koji upravo to traže. Oni traže akciju jer ovo je poziv na akciju. Ovo što ste vi danas govorili je retorika, ovo što ste podučavali da prvi put niste rekli da je populizam Laburstima, vidite. Ali ovo sad ja isto neću okarakterizirati vaše da je populizam što ste vi nama govorili. Jednostavno zakon je predložen od Vlade, ali nitko nema hrabrosti reći to je loše ajmo prihvatiti ono što su Laburisti predložili jer to je dobro za radnike. A kad je dobro za radnike i kad ih podržava, prvi put se ovo dogodilo da jednu inicijativu na ovakav način podrži, ako ih podržava 5 sindikata koji okuplja 500 tisuća radnika onda znači da je to dobro. Ovdje se štite radnici, ovdje se sad ne govori o privilegijama, o automobilima, o nečem drugom što se inače vrlo često govori u Hrvatskome saboru. Prije svega ako je tangirano negdje oko 150 tisuća radnika sa neisplatom plaća na bilo koji način ili djelomično, ako 80 tisuća radnika prima, radi a ne prima plaću tada je to kao što sam rekao prije alarm, vrijeme za alarm. Ne znam da li ste ikad razgovarali sa ljudima koji odlaze, predstavnicima radnika koji odlaze na razne konferencije u Europu, izvan Europe, znači u svijet, u zemlje zapadne demokracije. I kada tamo započinju razgovore o problemima radnika u Hrvatskoj tada kažu mi imamo jedan od najvećih problema koji nas tišti, a to je neisplata plaća. Onda ih mole službeni spikeri da objasne što to znači. Ljudima je to nepoznanica. Ljudima je nepoznanica u svijetu da kažete da radite, a ne primate plaću. Oprostite, robovlasništvo je bilo bolje. Robovlasnik je za svoga roba trebao osigurati krov nad glavom i dati mu hranu. Danas radnik, 80 tisuća radnika odlazi na posao, vozi se, troši svoj benzin, posuđuje novac da bi moglo raditi za koga? Za one na kojima će se izvršiti represija zato što traže svoje pravo da dobiju plaću. Pa neš' ti represije ako neće biti veće represije u svijetu onda neka mi budemo primjer za tu represiju. Znači, ono kad radnik potražuje svoje, kad traži od poslodavca da mu poslodavac da potvrdu da je radio taj mjesec i da je zaradio toliko to je represija. Pa nemojte mi reći! I to kažu predstavnici tobože socijaldemokratske Vlade. Pa normalno da je to represija jer uglavnom ekonomiju vode članovi stranke koja je liberalna, neoliberalna. A i SDP se pretvara u neoliberalnu stranku. I zato kao što sam prije rekao govorili smo čitavo vrijeme o dekriminalizaciji lakih droga, zapravo svih droga, a nismo se udostojali da govorimo da se odvoji s ove druge strane barem pola sata na raspravu o tome jel' radnici zaslužuju da primaju svoje plaće, da li im treba omogućiti način ako je ne primaju? Da, opet će mi netko reći krivo govorite i već današnji zakon sankcionira neisplatu plaća. Da, ali ništa se ne događa u praksi. Ništa se ne događa. Radnici i dalje ne dobivaju plaću. Što je sa tih 80 tisuća radnika što ne dobiva plaću? Što je s poslodavcima? Puni su ih zatvori. Represija nad njima, nema tko raditi, nema tko smišljati velike programe. Radnici zaslužuju zaštitu od ovog Visokog doma i Laburisti su u nekoliko rečenica saželi tu zaštitu i bilo bi sasvim u redu da Sabor podrži to, čak je i ministar prije koliko sam shvatio rekao da će razmisliti o tome. Razmislite o tome, omogućite da 600 tisuća ljudi, 150 tisuća obitelji živi dostojanstvenije nego što to radi sada. Ako to nećete napraviti sasvim sigurno da će i radnici vam znati odgovoriti. Hvala.
Hvala lijepa. Prvu repliku ima Zoran Vinković.
Da, obzirom da me evo kolega Branko prozvao pa ja ne bih rekao postoji ona latinska da vuk dlaku mijenja, ali ćud nikad jel' … [[Govornik govori latinski, ne razumije se.]] ali ima i ona druga iz socijalizma s riječi na djela, a tek kad ovaj HDZ bude prešao s tih svojih riječi tzv. ovako podržavanje određenih stvari a imali su dugo vremena da to naprave radnicima u Hrvatskoj, a nisu to provodili dok su bili na vlasti tada ja baš i ne vjerujem tom poboljšanju na bolje. Dakle, kad imate vlast onda možete pokazati tko ste i što ste. Kad ste u opoziciji možete praktično kritizirati sve možete predlagati ono što je nemoguće ali ovaj prijedlog je moguć. Jer bez obzira koliko iza ovih sindikata stoji radnika da li je to 500 tisuća, možda treba postaviti pitanje koliko stvarno radnika ako izuzmemo sve zaposlene u državnoj upravi ima u ovom trenutku vidjet ćemo da možda i nije to tih 500 tisuća u školstvu, odgoju, obrazovanju itd. koji su na drugim proračunima koliko je stvar u gospodarstvu vidjet ćemo u kakvoj smo ustvari dubokoj krizi. A ovo ja bih vas molio onaj Krležin MOJ obračun s njima toliko ne upotrebljavate često jer ipak sam ja dugo vremena bio u toj socijaldemokraciji a doista ovo nema veze sa socijaldemokracijom. Uostalom i predsjednik političke opcije izjavi da je on ustvari po uvjerenju liberal a ne socijaldemokrat pa nije ni čudo što to sve ide u ovu neoliberalnu koncepciju gdje velika riba jede male, a malih riba je sve manje, tako da bi i velika riba mogla uskoro ostati gladna.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Kolega vrlo kratko ću vam odgovoriti. Ponovit ću ono što sam rekao meni je drago kada se netko popravlja na bolje znači koji se popravlja, a čudi me zbog čega članovi SDP-a koji su se zalagali koji su potpisivali peticije za provedu referenduma recimo nisu napravili to da se taj referendum održi, a među njima bivših sindikalista, sindikalaca. Zašto? Sve ono što su govorili o tome kako će podržavati radnike kada dođu na vlast danas to ne čine. Danas čak čujemo da traženje prava radnika je represija nad poslodavcima. Zato jest netko rekao čini mi se da je kolega Novak rekao najbolje da ukinemo plaće da radnici dolaze badava raditi i da sav profit ide poslodavcima i da to ozakonimo ovdje u Saboru.
Srđan Gjurković replika.
Uvaženi kolega Vukšić dakle sasvim je jasno da radnici zaslužuju i trebaju dobiti plaću koju su odradili međutim o Kaznenom zakonu to ne zavisi. Koliko god vi isticali potrebu da se u Kazneni zakon unese odredba o neisplati plaća da je to kazneno. Zašto radnici druge tvrtke vjerovnika ne bi isto tako kazneno tražili odgovornost zbog neisplate plaće jer im netko nije njihovom poslodavcu plati. Tako idemo dalje. Ono što je ključno i tako možemo u nedogled, samo kazneno, kazneno, kazneno. Ono što je ključno i što ste propustili ukazati i uočiti Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, Opći porezni zakon su ključni zakoni koji trebaju osigurati likvidnost u RH i koji osiguravaju mogućnost isplate plaća radnicima i normalno funkcioniranja gospodarstva i to je ono što je ključno u ovome trenutku a ne kazneni progon zbog neisplate plaća jer svi ovi zakoni koje sam sada spomenuo imaju dovoljno elemenata u funkciji države i državnih institucija za provođenje i zaštitu radnika, a posebno i naglašavam da smo i donosili zakone gdje smo i u stečaju povećali broj minimalnih plaća koje osiguravamo radnicima. Prema tome ova koalicijska vlast radi sveobuhvatno i još jedanput napominjem Kazneni zakon izmjene ne donose ono što vi želite stalno ukazati da će se riješiti problem neisplata plaća Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi je ključan koji će osigurati funkcioniranje gospodarstva i ne samo isplatu plaća nego vjerujem i novo zapošljavanje.
Odgovor na repliku Branko Vukšić.
Poštovani kolega meni bi bilo sasvim logično da socijaldemokratska vlada prvo sve učini kada dođe na vlast kako bi osigurala što veću zaštitu radnika. To je trebao biti prvi posao socijaldemokratske vlade. Mislim da ste prije rekli ako sam vas dobro shvatio a možda nisam, zašto radnici ne bi tražili da se kazneno gone vjerovnici njihovog poslodavca. Pa kako će oni tražiti da se kažnjavaju i kazneno gone vjerovnici kada ne mogu ni svoju plaću dobiti. Mislim da je vrlo jasno. Sve što se čini i što se do sada učinilo se učinilo to da su radnici ostali jednako nezaštićeni kao što su bili prije, a možda i više zbog toga što nije sasvim sigurno ova stranke na vlasti krive a je tome pogodovala i kriza. Hvala.
Hvala. Igor KOlman replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Vukšić je u svojoj raspravi povukao jednu paralelu koja se dosta često ovdje u ovom Saboru čuje, rekao je da gospodarstvo uglavnom vodi stranka koja je liberalna odnosno neoliberalna. Pa ja imam potrebu ovdje reći da HNS je liberalna stranka i na to smo apsolutno ponosni. To znači da u ono recimo ajmo tako nazvati trodiobi političkih vrednota koja svaka od naših opcija smatra temeljnima između jednakosti kao klasično socijaldemokratske recimo temeljne vrednote reda kao klasično konzervativne ili demokršćanske vrednote i slobode kao klasično liberalne vrednote. Mi zastupamo slobodu pojedinca kao temelj i njegove uloge u društvu i državi i države kao takve. Zbog toga uvijek govorimo i glasni smo i podržavamo slobode pojedinaca, njihovu slobodu da izaberu životni stil, puno govorimo o odnosu crkve i države za koju smatramo da moraju biti odijeljeni, puno govorimo o odnosu države i pojedinca za koje smatramo da se država treba što manje petljati u život pojedinca na kraju krajeva zato i danas podržavamo neke od ovih odredbi iz Kaznenog zakona koji su ovdje izazvale puno prijepora u ovom saboru. Međutim ono što bih htio naglasiti jednom zauvijek i molim da se to proba poštovati. Niti jedan element političkog programa Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata niti išta što su naši ministri u Vladi RH donijeli bilo kao odluku bilo kao nešto što se provodi nema obilježja neoliberalnoga. Dakle ja ću to i mi to svi smatramo uvredom i neistinom i molim da se to uzme u obzir.
Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Prije svega ja ne vrijeđam, nije mi namjera kolega bilo vas uvrijediti već govorim istinu. Istina vrijeđa. Ne govori se ovdje o programu, govori se o praksi. HNS jest liberalna stranka, ali timari na veliko neoliberalni kapitalizam, a to dokazuje odnos prema krupnom kapitalu, odnos prema bankama. Jedino što niste dirnuli, što niste oporezovali to su financijske transakcije. Dajte molim vas, ovdje donosimo zakone, dajte se uozbiljite. Lijevo i desno se mjeri prema tome, prema odnosu prema kapitalu, a ne deklarativno ono što je napisano u programu stranke. Mnoge stranke su u povijesti bile ozloglašene, a njih ne uspoređujem s vašom strankom, a imali su prekrasne statute i prekrasna pravila ponašanja. Prema tome, ova Vlada jest neoliberalna Vlada.
I zadnja replika, Josip Borić.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice. Evo želim kolegi Vukšiću replicirati u dijelu gdje se on iščuđava zašto socijaldemokracija ne želi stati na stranu hrvatskih radnika, a izmjenama Kaznenog zakona dekriminalizira lake droge. Mi smo u ovih godinu dana čuli podosta raznoraznih mogućnosti, pa je i nemoguće postajalo moguće uz razne dosjetke. Evo slušam i danas ovdje gotovo čitav dan zašto se to može i zašto je dobro da se legalizira dekriminalizacija, ajmo reći da se dekriminaliziraju lake droge. Mi smo kažem svjedoci da možda to mi ne razumijemo u oporbi, možda to pruža neke mogućnosti kojih mi danas nismo svjesni, ali možda to treba gledati i u nekom drugačijem svjetlu jer ako se još ostvari ova najava kolega iz HNS-a da treba legalizirati i prostituciju, možda će to jedan sektor ovog društva iskoristiti. Govorim o turističkom dijelu ove države, dolazim s otoka. Pa možda mi konačno temeljem ove vlasti postanemo i država noćnog života, država u kojoj se može pušiti legalno marihuana i uživati lake droge, a onaj proklamirani slogan možda treba promijeniti jer postoji grad u kojem je to moguće, to je Amsterdam o kojem je Riblja čorba ispjevala i poznatu pjesmicu Amsterdam i tko kaže da mi ne bi mogli postati u ovoj 2013. godini i neki novi Amsterdam pa da promijenimo ovaj slogan Hrvatske turističke zajednice koji govori da je Hrvatska nova turistička zvijezda u Europskoj uniji pa da zaključno kažemo da je temeljem i ovog zakona Hrvatska postala novi Amsterdam u Europskoj uniji. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Poštovani kolega, pa ne čudim se ovom što se danas događa u Saboru i ne čudim se i replikama koje dobivamo i ne čudim se tome što nisu radnici zaštićeni i nisam povlačio izravnu paralelu o tome. Ja sam govorio da mi je žao što se nije o oba zakona ravnopravno govorilo o tome, što se nije više govorilo o zaštiti radnika i što je ispalo kao da je ovaj Kazneni zakon zapravo zakon o drogama, a to nije tako. Prema tome, postoje u Hrvatskoj tisuću puta veći problemi. Nitko ne podcjenjuje probleme sa drogom, ali postoje veliki problemi, ljudi nemaju čime plaćati račune, ljudima ne daju za plaće, voze bijesne automobile, kupuju jahte, imaju vile, a kažu da nemaju za isplatu plaća. U tome je problem i nitko tome ne želi stati na kraj. Da li to Vlada kojima su radnici na pameti i koje želi zaštititi, želi se zvati u socijaldemokratskoj i biti zapravo, ne zvati, zove se, biti socijaldemokratskom radi na taj način.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, prvo čitanje PZE br. 191, predlagatelj je Vlada RH. rasprava je zaključena. U skladu s prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, sve primjedbe prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelj radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim da se izjasnimo tko je za ovaj zaključak? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova 80 glasova za, 28 protiv i 6 suzdržanih donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. To je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 195 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretinac. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ministar pravosuđa, gospodin Orsat Miljenić. Izvolite.
Hvala lijepa. Dame i gospodo, znači pred vama je Zakon o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona. Dva razloga zašto idemo u tu izmjenu, prvi je zbog stupanja na snagu i potrebe usklađenja sa odredbama Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, drugi razlog je želja za ispravkom onih stvari koje su uočene da nisu dobre u postojećem Stečajnom zakonu i u načinu provedbe stečaja. Znači čime smo se rukovodili kod ovih izmjena, dakle uzimajući u obzir ovaj prvi temelj koji sam rekao usklađenja sa Zakonom o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi je vjerovnička autonomija i kroz to bolja zaštita prava vjerovnika, kroz to i bolja zaštita radnika i uvođenje bolje discipline u provedbu stečaja. Iznijet ću samo par stvari koje se mijenjaju, za koje smatramo da su važne. Prvo, osnovno načelo, onaj čija je tražbina taj odlučuje, dakle vjerovnici odlučuju. To smo postigli između ostalog i kroz to da vjerovnici sada daju punomoći, dakle odobrenje vjerovnika na punomoći kako za zastupanje tako i na zakupe duže od 6 mjeseci. Upravo su to dvije stvari kroz koje se u praksi pokazalo da su se znala odlijevat sredstva iz stečaja i da se znalo dogodit da troškovi stečaj nadmaše ono o čemu se zapravo stečaj vodi. To smo vidjeli kao problem. Sljedeće, jedini su vjerovnici ovlaštenici za izradu stečajnog plana i to isključivo na način da se prenese cjelokupna imovina dužnika na osobu koja će se osnovati. Dakle, stečaj više nema financijskog restrukturiranja, nema nastavka poslovanja tog dužnika kroz stečaj ali postoji mogućnost kroz ovo nastavka obavljanja djelatnosti ali dužnik koji je prošao prije ovog kroz odredbe Zakona o financijskom poslovanju i pred stečajnoj nagodbi on jednostavno više neće postojati na kraju ovog. Sljedeće, ponovo uvodimo jedan institut koji nije bio mislim od 2006. je ukinut, a to je prodaja imovine stečajnog dužnika kao cjeline. To je nešto što se do tada u praksi pokazivalo kao jedan od dobrih mehanizama. Bio je napušten, vraćamo ga natrag. Ovo osiguravamo također u skladu sa ovim načelima, vjerovnicima je lakši izbor drugog stečajnog upravitelja na način da se mijenja većina potrebna za to zato što sada smo vidjeli da zbog tražene većine često se to nije moglo provesti iako nisu bili zadovoljni sa radom stečajnog upravitelja. Što se tiče, ja bih sad ovdje istaknuo par stajališta što se tiču prava radnika. Onemogućavamo praksu povlačenja prijedloga za otvaranje stečajnog postupka vrlo štetno u praksi do sada jer se zapravo događalo da se stečajni postupak pokrene, povlače se prijedlozi, postupak se prekida i on nikad ne započinje i radnici ne mogu ostvarit svoje plaće niti u toj firmi jer ne dobivaju plaće, ali ne mogu ni pred agencijom. Sada to znači uklanjamo tu mogućnost i ograničujemo to na 60 dana. Sljedeće. Jedna stvar također na žalost u praksi prečesto se događala da radnici zbog uništenja ili nestanka ili neurednog vođenja dokumentacije ne mogu kasnije ostvarivat svoja prava iz mirovinskog osiguranja. Znači sada stečajni upravitelj mora tu dokumentaciju predati Zavodu za mirovinsko osiguranje. Sljedeće, također dižemo standard kada se utvrđivanje znači ovih neisplaćenih plaća one moraju biti utvrđene da bi izbjegli situaciju i ponovnog manipuliranja do kojih se znalo dogoditi da se stečaj ni ne otvori jer su naizgled troškovi gdje spadaju veći od mase i kroz to se zapravo što se događalo, kroz neotvaranje stečaja vi niste imali nemogućnost osporavanja određenih stvari koje su loše i kaznene eventualno napravljene u stečaju, osporavanje zlouporaba sada to omogućujemo. Sljedeće, uvodimo pravila prema kojim se ograničava broj imenovanja stečajnih upravitelja kod jednog suca. Znamo, događa se u praksi da pojedini stečajni upravitelji vode jako puno stečajnih postupaka. Postavlja se pitanje kako je to moguće? Sada mogu imati tri kod jednog suca. Sljedeće, uskraćuje se pravo, ali bolje reći ovako uvodimo načelo savjesnog obavljanja dužnosti stečajnog upravitelja. Ono je i do sad postojalo sad ga izričito propisujemo i kažemo da neće dobit nagradu ako ne postupa savjesno. Olakšavamo znači njegovu promjenu kao što sam već rekao, pooštravamo pravila o dostavi odgovornim osobama također da ne bi dolazilo do zlouporabe i odgode početka stečajnog postupka i određujemo to završno ročište u roku od godinu i pol dana od izvještajnog. Ono što je vrlo važno to činimo neovisnim o trajanju eventualno drugih sudskih postupaka upravnih itd. jer sada ponovo stečaj se nije mogao završiti jer ste imali problem da traje čitav niz drugih sudskih postupaka. Mi hoćemo s ovim, stečaj mora završiti. Jednostavno firma koja može, ne firma nego djelatnost koja može nastavit poslovat će moći, ali dužnik će nestati. Evo ukratko to je ono što je pred vama. Jedan od razloga koji nas na ovo potiče, možda sam ga trebao na početku reći svakako je 250 u ovom trenutku stečajnih postupaka koji su stariji od tri godine. Dakle, možete mislit što se događa tu sa imovinom, sa pravima vjerovnika u tih 250 koji su duže od tri godine. Dakle, to je ono što hoćemo sa ovim promijeniti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa ministre. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? ne. Otvaram raspravu. Na redu su klubovi. Prvi je klub SDP-a kolegica Sandra Petrović.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, predlagatelju. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona koji je uputio predlagatelj u saborsku proceduru poglavito iz razloga što se ukazala potreba sa usklađenjem sa novim zakonima koji reguliraju i stvaraju pravni temelj za rješavanje insolventnosti i nelikvidnosti u hrvatskom gospodarstvu. To je prije svega ranije donesen Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Stečajni zakon pravni okvir za provođenje stečajnih postupaka u Republici Hrvatskoj i njega je potrebno uskladiti sukladno potrebama prakse i drugih propisa koji to zahtijevaju. Rješenja koja su donijela ova dva zakona ukazuju na to da zbog bržeg i efikasnijeg, ali i pravednijeg provođenja stečajnog postupka treba napustiti i mogućnost financijskog restrukturiranja stečajnog dužnika onako kako je to bilo uređeno prema postojećem zakonu. Tako dužniku uskraćuje mogućnost podnošenja stečajnog plana jer je to pravo i obveza konzumirano Zakonom o pred stečajnoj nagodbi i financijskom poslovanju. Još jedna važna izmjena ovog Zakona omogućuje da se imovina stečajnog dužnika proda kao cjelina što jasno pokazuje namjeru predlagatelja da omogući i olakša nastavak poslovanja i nastavak bavljenja onim djelatnostima kojima se bavio stečajni dužnik. također ono je usmjereno i postizanju veće vrijednosti imovine kao cjeline za razliku od njezinih pojedinih dijelova. Također ograničenje broja imenovanja stečajnih upravitelja kod istog stečajnog suca omogućit će se da se stečajni suci posvete onome što im je zaista i posao, a to je upravljanje i zastupanje stečajnom dužniku umjesto bojazni da će u ovako teškoj gospodarskoj situaciji stečajni upravitelj postati kasta za sebe. Predlagatelj je ispravno uočio koruptivnu mogućnost koju je davalo staro postojeće zakonsko rješenje ostavljajući mogućnost zlouporabe ovlasti stečajnog upravitelja ili stečajnog suca te je ovim zakonskim rješenjem sprječava. Također, stečajnog upravitelja stavlja se u ovisnost o njegovom radu, u realnu ovisnost o njegovom radu u postupku. Dakle, nesavjesni stečajni upravitelj može se sankcionirati uskraćivanjem prava na nagradu. Ova novina predstavlja dodatni osigurač da će stečajni upravitelj i savjesno i sukladno pravilima struke obavljati svoju dužnost i kao takva je potpuno opravdana. Upravo to će omogućiti da stečajni upravitelj brine o interesima stečajnih vjerovnika i radi na povećanju stečajne mase umjesto da stečajni vjerovnici u njemu vide osobu od koje će na kraju primiti lošu vijest koja uglavnom glasi žao mi je ali ne postoji mogućnost da se namirite. Izmjene i dopune ovog zakona su dobrodošle i klub SDP-a će podržati prijedlog donošenja ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Klub HNS-a i kolega Srđan Gjurković.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicama, kolegice i kolege. Mislim da je jasno u ime kluba HNS-a da ćemo podržati ovaj prijedlog zakona iz više razloga. U uvodu smo čuli ministra koji je detektirao par ključnih osnovnih izmjena, međutim u ime kluba HNS-a moram reći da ovo su zaista suštinske izmjene Stečajnog zakona jer on više nema onu ulogu koju je dosad imao kako je naravno rečeno i u uvodu, nema više restrukturiranja. Nema više onoga prostora koji je dosada imao stečajni upravitelj da pokušava a da nikad ne dovrši, da obećava a da nikad ne izvrši, da se taj Stečajni zakon u biti sprovede, da tvrtka nastavi raditi, da zaposlenici nastave primati uredno plaće to ovaj Stečajni zakon više zatvara. Zatvara naravno zato što imamo Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi koji jasno govori da vremenski tijek od 120 dana je vrijeme u kojima se to restrukturiranje u dogovoru naravno dužnika i vjerovnika mora dogoditi ako zaista tvrtka može nastaviti dalje raditi. Ovaj Stečajni zakon šalje jasne dvije poruke. Ako Zakon o financijskom poslovanju, odnosno predstečajna nagodba se ne može provesti ovim Stečajnim zakonom tvrtka ide u likvidaciju, odnosno ako postoji mogućnost nastavit će svoju djelatnost ne kao tvrtka koja je dosada bila. To su u biti suštinske promjene Stečajnog zakona i ono što je ključno, isto tako, mogu reći tehnički, ali u provedbi izuzetno bitno to su same ovlasti stečajnih upravitelja koji dobivaju određena ograničenja, dobivaju određene uvjete, dobivaju određene mogućnosti u kojima više ne može se rastezati, ne može se raditi na način koji se dosad radilo što u biti osigurava da će sa svim ovim zakonskim prijedlozima dobiti se jedna učinkovitost provedbe stečaja u prvom redu u zaštiti vjerovnika i zaštiti zaposlenika. Ova izmjena Stečajnog zakona s konačnim prijedlogom zakona je sigurno jedan paket sa već spomenutom predstečajnom nagodbom koja ja vjerujem da u sljedećoj godini definitivno vjerujem da ćemo imati izvješće o stečajevima provedenim u Hrvatskoj, o predstečajnim nagodbama u kojima će se jasno ukazati da smo s tim zakonima uspjeli zadržati radna mjesta, da smo uspjeli spasiti tvrtke koje imaju šansu i koje imaju prostor na tržištu i da smo uspjeli zaštititi imovinu koja će sutra biti u funkciji naravno čega? Gospodarske aktivnosti i zapošljavanja. Klub HNS-a podržava ovaj zakon, hvala.
Hvala lijepa. Na redu je klub HDSSB-a i kolega Zoran Vinković. Nažalost nema ga, gubi pravo po ovoj točki. Sljedeći je klub Hrvatskih laburista – Stranke rada i kolega Zlatko Tušak.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Ove izmjene Zakona o stečaju su normalni slijed nakon donošenja Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi koji je stupio na snagu 1. listopada ove godine. Hrvatski laburisti – Stranka rada u više navrata su upozoravali da imamo višegodišnju negativnu praksu primjene Stečajnog zakona kao i samog tijeka provođenja stečaja. Loše vođeni stečajevi, loša zakonska rješenja stvarali su učinke koji su ostvarili ogromne negativne tragove na gospodarstvu ali su bili kroz određeno razdoblje i generatori velikog broja nezaposlenih koji na današnji dan iznosi 342 tisuće i 400 na Zavodu za zapošljavanje. A ono što je najgore nestale su tvrtke koje se nikad nisu uspjele pokrenuti nakon otvaranja stečaja. Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi obvezuje nelikvidnog i insolventnog dužnika da pokrene postupak predstečajne nagodbe i u kojem bi se trebala osigurati likvidnost te nastavak rada pravnog subjekta čime bi se osigurao i nastavak rada, očuvanje radnog mjesta ali i imovine a izbjegao u konačnosti sam stečaj. Ako ne dođe do predstečajne nagodbe jasno onda se otvara stečaj ali pod puno povoljnijim okolnostima i pravovremeno pokretanje stečaja i povoljnije namirenje vjerovnika je u svakom slučaju prihvatljivo za Hrvatske laburiste. Prodaja imovine kao cjeline omogućuje da se očuva njena veća vrijednost ali i lakše pokretanje proizvodnje u slučaju kupnje novog vlasnika same tvrtke koja bi se trebala prodati u stečaju. Dosadašnja praksa dugotrajnih blokada računa poslovnih subjekata je stvarala ogromni unutarnji nenaplativi dug države i stvorile su se vrlo negativne poslovanje na funkcioniranje ukupnog cijelog gospodarstva u Hrvatskoj. U prijašnjoj praksi kada je dolazilo do otvaranja stečaja narasla dugovanja daleko su nadmašila vrijednost imovine poslovnih subjekata te takav tvrtka više nije imala jednostavno šanse za opstanak i u samom stečaju. Veliki problem može biti što ova dva zakona Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi i izmjene Zakona o stečaju dolaze u jednoj vrlo teškoj gospodarskoj situaciji te je teško prognozirati efekte koje će one izazvati na gospodarstvo ako znademo da postoje određeni negativni trendovi da imao 73 tisuće 853 blokirana poslovna subjekta pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju registriranu djelatnost sa oko negdje 63 tisuće zaposlenih i sa ukupnim dugovanjem preko 44 milijarde kuna. Zabrinjava i podatak koji se odnosi na realni sektor, prvenstveno na građevinarstvo gdje skoro 10 milijardi kuna je dugovanja i oni sudjeluju negdje sa 22,3% u ukupnim dugovima. Krajem rujna u toj djelatnosti bilo je blokirano 10890 poslovnih subjekta. Iza građevinarstva po visini neizvršenih osnova za plaćanje je prerađivačka industrija sa 5,8 milijardi kuna dugovanja i udjelom od 13% u ukupnim dugovima sa 7810 blokiranih poslovnih subjekata. Za primjer ako to prenesemo te podatke na glavni grad, grad Zagreb imamo čak 39,5% ukupnog iznosa dospjelih neizvršenih plaćanja i 28,6% od ukupnog broja blokiranih pravnih i fizičkih osoba. Za zagrebački poslovni subjekti imaju neizvršenih naloga za plaćanje u ukupnom iznosu od 17,6 milijardi kuna, a krajem rujna bilo je blokirano 21169 poslovnih subjekata. Ti su podaci koji se nikako ne mogu ostaviti nikoga ravnodušnog i ako dodamo još uz te podatke i pad proizvodnje od 5,3%, pad prometa na malo teško je davati bilo kakve prognoze koje bi učinke mogle izazvati prema ovako posrnulom gospodarstvu. Sa druge strane nema ni novih investicija i projekata koje bi dignuli posrnulo gospodarstvo. Sama primjena ovih zakona pokazat će se u praksi da li je odabrano najbolje rješenje ali i vrijeme ali sigurno je bolje od onog što smo imali do sada. Hrvatski laburisti-Stranka rada kao što sam i rekao podržat će izmjene zakona jer je on neophodan zbog prethodno donesenog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Iako smo mišljenja da su oni trebali biti doneseni davno ranije, a onda bi imali i određene boje efekte. Imamo određenu primjedbu na članak 9.stavak 2.kojim se mijenja druga rečenica, a koja govori o imenovanju stečajnog upravitelja u više od tri stečaja. A prva rečenica ostaje nepromijenjena te stečajni sudac može a što znači da i ne mora po službenoj dužnosti razriješiti stečajnog upravitelja i prije isteka roka od godinu i pol dana ako svoju dužnost ne obavlja uspješno. Smatramo da odredba može treba da se zamjeni sa će ili bude jer ako netko ne obavlja dužnost uspješno treba biti smijenjen a ne da ostane to kao određenu mogućnost. A u praksi riječ može dovesti i do toga da imamo više stečajnih upravitelja od ona tri o kojima se govori da bi vodili stečaj kao što je do sada bila i praksa. I na kraju želim izraziti zadovoljstvo jer je jako dobro da se ovaj vrlo važan zakon uspio usuglasiti i sa svim socijalnim partnerima, a to znači i sa sindikatima i poslodavcima što mislim da bi trebala biti praksa kod svih bitnih zakona koji se donose u ovom Saboru. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je klub HDZ-a kolegica Ana Lovrin.
Hvala lijepo gospođo potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo klub HDZ-a drži da je nužno pristupiti izmjenama i dopunama Stečajnoga zakona iz jednostavnog razloga jer smo ovdje u Hrvatskom saboru u listopadu 2012.godine donijeli Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi čime smo jedan dio postojećeg Stečajnog zakona premjestili u materiju drugoga zakona i premjestili bismo rekla bih još iz jedne sudske sfere u upravnu sferu. Koliko je to dobro vidjet ćemo. Ali evo, svakako ono što u ime kluba HDZ-a ponavljamo, a ponovit ćemo i opet bez obzira na podršku i na shvaćanje da je nužno donijet ove izmjene i dopune, bilo bi dobro kada bi se one donosile u redovnom postupku u dva čitanja pa bi onda bilo vremena i da se eventualne primjedbe na pojedine članke razmotre i možda urade neke poboljšice u konačnom tekstu. Naime, suštinski je jasno da ovaj dio financijskog poslovanja i dio predstečajne nagodbe u kojem glavnu ulogu odnosno obvezu i ovlaštenja ima dužnik da kada se dođe u sferu Stečajnog zakona i sudskog stečajnog postupka da je glavna uloga vjerovnika i da taj stečajni postupak zapravo služi, odnosno svrha mu je da se vjerovnici u što je većem mogućem iznosu i namire svoja potraživanja. U tom smislu evo najprije da kažem da su stečajni razlozi prošireni, dakle da je sada i nelikvidnost predviđena kao jedan osim nesposobnosti za plaćanje i prezaduženosti uvedena kao stečajni razlog. Dobra je ova na tragu antikoruptivnih mjera ova mjera da se ograniči broj koliko puta može isti sudac imenovat istog stečajnog upravitelja. Takve mjere su kao preventivne uvijek dobre, a moguće ih je provest. Dobro je i da se određuju sada po ovom Stečajnom zakonu točno poslovi stečajnog dužnika, dakle da se ne događa ono što se u praksi događalo, što smo pokušavali brojnim izmjenama Stečajnog zakona postići, a to je učinkovitost i brzina stečajnog postupka, a nismo baš uspijevali obzirom da se sada radi o čini mi se sedmoj ili osmoj izmjeni Stečajnog zakona, dakle da se ne događa to da firma radi u stečaju 5,6,8 godina i da učini kroz stečaj više troškova nego je i cijela stečajna masa. Dva članka bih ja ovdje problematizirala. To je članak 9., dakle gdje se sada kaže da će stečajni sudac na zahtjev odbora vjerovnika ili skupštine vjerovnika razriješiti stečajnog upravitelja istekom godine i pol dana od dana održavanja izvještajnog ročišta ako nije unovčio imovinu koja ulazi u stečajnu masu tako da se može pristupiti završnoj diobi. To je u slučaju nekretnina, a u slučaju nekretnina koje se mogu lako unovčiti taj je rok 9 mjeseci. Naime, ovom izmjenom članka je sada ispušten razlog da se to neće dogoditi ukoliko nije mogao unovčit nekretnine zbog vođenja parnice ili upravnog postupka. To je recimo intencija ovog zakona da se vođenje parnice i upravnog postupka više ne smatra prethodnim pitanjem. Međutim, u ovom slučaju će stečajni upravitelj morati biti razriješen, dakle neće ostavljat dvojbu ili mogućnost drugog rješenja, morat će biti razriješen ako u godinu i pol dana ne unovči pa čak i onda kada postoje sasvim objektivne okolnosti da jednostavno na tržištu to ne može prodat. Sama promjena stečajnog upravitelja ništa tu neće pomoći jer će situacija ostat jednaka. Dakle ovdje kako ja to čitam nema mogućnosti ekskulpiranja stečajnog upravitelja ni pod kojim uvjetima. Ne znam je li to bila intencija, intencija predlagatelja. I još jedan problem koji se može otvorit, moguće su čak tu i zloporabe, uništavanje konkurencije, preuzimanje, kupovina itd., a to je članak 13. koji dosadašnju odredbu članka 39. stavka 2. dopunjuje na način da se kaže, dakle do sada se govorilo da može pokrenut stečaj ako svoju tražbinu učini vjerojatnom, međutim sada se to precizira pa se kaže da će se smatrat da je vjerovnik učinio vjerojatnim postojanje sv svoje tražbine ako njezino postojanje se temelji na ovršnoj ispravi ili nepravomoćnoj sudskoj ili upravnoj odluci. Dakle postavlja se pitanje što će se dogodit. A iza toga u članku 40. kaže se da se prijedlog za otvaranje stečajnog postupka ne može povući, dakle postavlja se pitanje što će biti ako ta sudska presuda ili upravna odluka završi onako da to vjerojatno postojanje tražbine zapravo bude da tražbine nema što znači da je pokrenut stečajni postupak, prijedlog se ne može povući, a sud utvrdi da te tražbine nije niti bilo. Upozoravam na mogućnost zloporabe da vam netko pokrene neku parnicu, recimo parnicu i da kaže moja tražbina vjerojatno jer ja evo vodim parnicu oko toga, zatražim pokretanje stečaja, potom na brzinu i kupim taj subjekt u cijelosti, cjelovit, dakle ne više dio po dio. Molim ako ministar to zna da ne može se dogodit on će sigurno i obrazložit. I naravno sada kada je vođenje parnice, odnosno upravnog postupka nije više prethodno pitanje te ne treba čekat sa zaključenjem stečaja, ne treba čekat pravomoćan pravorijek. Postavlja se pitanje i naravno jasno je ako se uspije u parnici na način da će se stečajna masa povećat onda problema nema. Dakle, postupit će se po rješenju kao i sa naknadno pronađenom imovinom u slučaju nasljedstva. Međutim, što će bit ukoliko iz te parnice bude nekog potraživanja prema stečajnoj masi. Dakle, ne vidim ili sam možda preskočila je li negdje postoji odredba o obvezi rezerviranja sredstava za mogući ishod parnice na način da će se prema ovom dužniku bit neka potraživanja. Evo hvala lijepa. U tom smislu bili bismo sretniji da je ovaj zakon u dva čitanja, ali razumijemo da se samim izmjenama i dopunama mora pristupiti obzirom na već donijeti zakon. Hvala.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Branko Vukšić, nema ga. Gubi pravo na raspravu. Nadica Jelaš. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicama, kolegice i kolege. Pa evo stečaj je zapravo u tržišno razvijenim ekonomijama jedna posve normalna, rekli bismo svakodnevna pojava, svakodnevna stvar, normalna zato što nakon stečaja poduzeća u najvećem broju slučajeva ta poduzeća nastavljaju poslovati, a njihovi zaposlenici zapravo ni ne znaju ili možemo reći čak slobodno ni ne primijete da su zapravo u njihovoj tvrtci prošli kroz stečaj. Za razliku od toga u hrvatskim okolnostima stečaj je gotovo bez iznimke vrlo traumatično iskustvo zato što redovno znači likvidaciju društva, odnosno potpuni prestanak njegovog poslovanja, a to automatski znači da radnici završavaju na cesti i to najčešće praznih ruku, a jednaku sudbinu u pogledu naplate svojih potraživanja dijele i ostali vjerovnici poduzeća. U Hrvatskoj se na prste jedne ruke može nabrojiti slučajeve gdje su stečajevi završili s preustrojem, dakle slučajevi gdje je nakon stečaja tvrtka nastavila poslovati. Za razliku od još uvijek važećeg Stečajnog zakona koji je predviđao mogućnost preustroja i nastavka poslovanja poduzeća druga je stvar što to kod nas nije funkcioniralo, ovaj zakon o kojem danas govorimo ne predviđa mogućnost preustroja, dakle po ovom zakonu stečaj će bez iznimke značiti likvidaciju odnosno kraj poslovanja gospodarskog subjekta bez ikakve alternative. Naime, ovaj Stečajni zakon o kojemu je danas riječ je ona treća nedostajuća karika u zakonodavnom paketu kojeg je aktualna Vlada osmislila za rješavanje problema razarajuće nelikvidnosti u Hrvatskoj. Podsjetit ću prva karika bio je Zakon o mjerama naplate poreznog duga uzrokovanog gospodarskom krizom koji je donesen već u rano proljeće a kojim je poduzetnicima bilo omogućeno reguliranje poreznih obveza odnosno poreznih dugova prema državi kroz reprogram na 36 mjeseci. Druga karika bio je Zakon o financijskom poslovanju i pred stečajnoj nagodbi sa kojim se zapravo ovaj Stečajni zakon i usklađuje koji je stupio na snagu 1. listopada i koji omogućava dužniku da primjenom mjera financijskog restrukturiranja i nagodbe s vjerovnicima vrati i svoju likvidnost i svoju solventnost i dalje normalno posluje. Treća karika je upravo ovaj Stečajni zakon o kojem danas govorimo. Dakle, svi oni subjekti koji u prva dva koraka, dakle kroz reprogram poreznih dugova, te kroz pred stečajnu nagodbu neće uspjeti konsolidirati svoje poslovanje morati će pokrenuti stečaj s tim da će u tom slučaju stečaj značiti i definitivni kraj postojanja tvrtke. Dakle, spomenuta tri zakona su međusobno komplementarna i čine jedinstvenu zakonsku platformu za rješavanje problema neplaćanja. Vlada, aktualna Vlada je vrlo kategorična, dakle vrlo odlučna da riješi problem nelikvidnosti jer je on doslovno blokirao gospodarsku aktivnost ali na način, dakle da je prije primjene tog najrigoroznijeg rješenja, dakle stečaja ponudila i mogućnost reprograma i mogućnost pred stečajne nagodbe. I sada nekoliko riječi o tome što zapravo donosi ovaj zakon. Ovaj zakon prije svega donosi jedan dodatni i novi stečajni razlog. naime, uz postojeća dva, a to su nesposobnost za plaćanje i prezaduženost novi razlog za pokretanje stečaja je i nelikvidnost s tim da se nelikvidnost definira na dva načina. Dakle, dužan je nelikvidan ako više od 60 dana kasni u podmirenju jedne petine ukupnih novčanih obveza iskazanih u bilanci za prošlu godinu. I drugi način na koji se definira nelikvidnost je dakle da ako više od 30 dana kasni s isplatom bruto plaće. Uvođenjem ovog stečajnog razloga, dakle dobit će se na tome, odnosno to uvođenje je jako važno jer će se upravo njime postići to da se stečajni postupak pokreće pravovremeno, a ne kao što je bila dosadašnja praksa da su se stečajevi pokretali prekasno kad je već tvrtka bila potpuno ogoljena, izmrcvarena dugotrajnom nelikvidnošću i kad je imovina tvrtke bila u potpunosti rastočena pa i posljedično onda i mogućnost naplate vjerovnika bila gotovo nikakva, dakle u praksi vrlo često nulta. Dakle, na ovaj način se zapravo bitno povećava vjerojatnost namirenja vjerovnika, a onda i radnika o čemu smo danas dosta slušali vezano za izmjene u Kaznenom zakonu. Ono što je u dosadašnjoj stečajnoj praksi također bio jako veliki problem to je bila dugotrajnost stečajnih postupaka. Prečesto su se stečajevi vukli neopravdano dugo, dakle imamo primjera da su oni trajali i duže od 10 pa i 15-tak godina. Izmjenama i dopunama ovoga zakona vrijeme dugotrajnih i takvih neefikasnih stečajeva postaje prošlo svršeno vrijeme. Stečajni postupak se bitno skraćuje, bitno se ubrzava i to se postiže kroz nekoliko mehanizama. Dakle, prvo definiranjem slučajeva u kojima se stečaj otvara bez provedbe prethodnog postupka. Drugi mehanizam je ograničavanje prethodnog postupka na maksimalno 60 dana i treći mehanizam je zakonska odredba po kojoj tekuće parnice koje se vode na teret stečajne mase ne mogu predstavljati smetnju za provedbu one završne diobe i zaključenje stečajnog postupka. U funkciji povećanja efikasnosti stečaja je i zakonska odredba koja kaže da se jednom podneseni prijedlog za otvaranje stečajnog postupka više ne može povući. Dakle, ovom se odredbom onemogućava dosadašnja nažalost vrlo česta praksa zlouporabe mogućnosti povlačenja prijedloga za otvaranje stečaja. Naime, vjerovnik bi podnio prijedlog za pokretanje stečaja, isključivo s ciljem da namiri samo sebe, dakle da naplati svoje tražbine i čim bi to ostvario, čim bi se naplatio povlačio bi prijedlog za otvaranje stečaja. Efikasnosti stečaja također bi trebale pridonijeti odredbe koje puno strože od dosada važećih tretiraju ulogu samog stečajnog upravitelja. Tako npr. stečajni upravitelj više neće moći voditi na desetke stečajnih postupaka, odnosno kod istog stečajnog suca moći će voditi najviše tri stečajna postupka. Nadalje, stečajnog upravitelja se razrješava dužnosti ako u roku od godinu i pol ne unovči stečajnu imovinu, odnosno ne stvori uvjete da se može pristupiti završnoj diobi stečajne mase. Ovaj rok od godinu i pol dana je rok za unovčenje teško unovčive stečajne imovine. A ako je riječ o lako unovčivoj stečajnoj imovini onda je taj rok bitno kraći, odnosno on iznosi samo 9 mjeseci. I to nije sve kad su u pitanju stečajni upravitelji, dakle stečajnog upravitelja može zadesiti i ona najteža situacija, odnosno sankcija, a to je razrješenje zbog nesavjesnog obavljanja dužnosti. Ako se takav slučaj dogodi, dakle razrješenje zbog nesavjesnog obavljanja dužnosti u tom slučaju stečajni upravitelj gubi i pravo na nagradu za svoj rad. Iz navedenog je jasno dakle da ni stečajni upravitelji više neće biti oni koji će u stečaju jedini profitirati bez obzira koliko dugo stečaj vodili i kakvu razinu naplate vjerovnika ostvarili. I oni će trebati biti daleko odgovorniji i daleko efikasniji. Da zaključim, sve u svemu i ovaj bi zakon trebao biti jedan učinkoviti, jedan efikasni alat ja bih slikovito rekla jedna dobra metla koja će pridonijeti čišćenju hrvatske gospodarske scene od nesposobnih gospodarskih subjekata koji šire tu zarazu neplaćanja, odnosno zarazu nelikvidnosti. I zato ovaj zakonski prijedlog treba podržati.
Hvala. Sljedeći za raspravu Draženko Pandek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Dakle, predložene izmjene i dopune Stečajnog zakona u najvećem dijelu dakle rješavaju problematiku usklađivanja njegovih odredaba sa odredbama Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Stoga se opravdano, budući da se sad ta problematika rješava u postupku predstečajne nagodbe kako je određeno tim zakonom napušta mogućnost financijskog restrukturiranja stečajnog dužnika u stečajnom postupku. Dosadašnja praksa je pokazala da veliki broj stečajnih postupaka traje iznimno dugo što je uočeno u mjerodavnim međunarodnim studijima, a stečajni postupci koji su pokrenuti dakle u prosjeku su doveli do namirenja tek 30% potraživanja vjerovnika. Koncept predstečajne nagodbe bi dakle trebao polučiti rezultate upravo na najvećoj boljci dosadašnje stečajne prakse, a to je činjenica da je preustroj poduzeća bio dosada tek iznimka, a ne pravilo. S obzirom na to kada postane jasno da preustroja u predstečajnom postupku nema, kad postane jasno dakle da izlaza iz insolventne situacije nema i da se poduzeće ne može oporaviti opravdano je u stečajnom postupku čim prije pokušati ukloniti formalno ono što je ionako već odavno mrtvo. Druga boljka dosada stečajnog postupka je bila njegova sporost. Održavanje gospodarskog subjekta koji više ne može normalno poslovati na životu rijetko donosi pozitivne učinke, naprotiv takav gospodarski subjekt i dalje gomila gubitke, preuzima obveze i povećava dug i opću nelikvidnost. Podsjetio bih da je zahvaljujući praksi dosadašnjih dugogodišnjih stečajnih postupaka nelikvidnost krajem prošle godine dosegla iznos od preko 5,3 milijarde eura. Takvi gospodarski subjekti najčešće nisu niti isplaćivali plaće, a njihovi radnici su ostajali u njima premda je njihov položaj vjerojatno bio i gori od onih radnika koji su dakle formalno bili nezaposleni. Stoga pozdravljam činjenicu da se ovim izmjenama ide prema koncentraciji, ubrzanju i efikasnosti postupka. Tako se npr. nekim rješenjima suzbija zlouporaba procesnih ovlasti, npr. u članku 14. a u više članaka se skraćuju dosadašnji rokovi za postupanje, odnosno uvode rokovi za neke procesne radnje tamo gdje dosad nisu postojali. Ovisno o primjeni, budućoj primjeni zakona predložio bih čak da se razmotri mogućnost daljnje koncentracije postupka i daljnje skraćivanje rokova. Svakako je dobro rješenje ponovno uvođenje mogućnosti prodaje imovine dužnika kao cjeline. To je dobro mišljenja sam i stoga što to rješenje također vjerojatno ubrzava postupak u odnosu na situaciju kad su se pojedini dijelovi imovine dužnika prodavali pojedinačno. To je dobro mišljenja sam i toga što čak postoji mogućnost da se s tom cjelinom ponovno pokrene djelatnost koju je gospodarski subjekt obavljao prije dolaska u stečaj. Taj cilj ubrzanja i efikasnijeg rješavanja stečajnog postupka svakako će pridonijeti i uvođenje mogućnosti mirenja dakle kao alternativnog načina rješavanja sporova. Dakle, time se dodaje još jedan alat koji se može upotrijebiti da se stečajni postupak dovrši čim prije i efikasnije. Zbog sveg navedenog smatram da će predložene izmjene i dopune svakako doprinijeti svojem deklariranom cilju. No kako sam naveo prije jedna od osnovnih boljki dosadašnje prakse stečajnog postupka je bila činjenica da se tzv. taj stečaj s preustrojem bio prije izuzetak nego pravilo, a radi poboljšanja takve prakse i zbog težnje da se gospodarskim subjektima koji za to dakle imaju potencijala dade prilika za novi početak predloženo je dakle upravo zato uvođenje predstečajne nagodbe i za nadati se je da će veći broj gospodarskih subjekata nego što je dosada bio slučaj do tog novog početka i stići. Međutim, za razliku od gospodarskih subjekata koji su pravne osobe i koje dakle imaju obavljanje formalne mogućnosti takvog novog početka ipak ostaje činjenica da se fizičkim osobama takva mogućnost u našem pravu još uvijek ne daje. Za fizičke osobe ulazak u dugovanje prečesto znači ulazak u slijepu ulicu bez mogućnosti izlaska. Nedavno smo imali prilike vidjeti takav primjera u Zadru primjer obitelji Vukić koja je ostala bez doma i bez gotovo ikakve imovine zbog dugovanja od kojih veliki dio čine i kamate, a bez obzira na to njihovo ukupno dugovanje je čak dalje raste dakle nije se u biti značajno smanjilo. I zbog tog primjera koji nažalost nije usamljen mišljenja sam da mogućnost novog početka treba dati i fizičkim osobama. Institucija osobnog bankrota postoje široka i primjenjivana i u najrazvijenijim zapadnim zemljama zbog čitavih niza opravdanih razloga kako gospodarskih tako i socijalnih. Stoga bih iskoristio ovu raspravu i predložio nadležnom ministarstvu da svakako razmotri mogućnost uvođenja u naš pravni sustav i instituciju osobnog bankrota. Hvala.
Zahvaljujem. I zadnji za raspravu Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Nedo Bog da sam zadnji. Gospodine potpredsjedniče. Klub HDSSB-a će podržati izmjene i dopune Stečajnog zakona imajući upravo u vidu sve ovo što je do sada rečeno. Ja se ujedno ispričavam obzirom da sam morao izići samo malo van vezano za rad odbora, no evo u ovoj raspravi prije svega želim upozoriti na određene stvari koje se nadam da će ove izmjene i dopune zakona ukinuti, to je prije svega dugotrajnost samog stečajnog postupka. Činjenica da neki traju još uvijek po desetak, čak 15 i više godina da praktično u tom stečajnom postupku jedinu korist imaju i u određenim stečajnim postupcima jedinu korist imaju upravo stečajni upravitelji da se na određeni način u takvim tvrtkama je nastavljena djelatnost koja čak i nema veze sa izvornom djelatnošću. Imali smo primjere da u jednoj metalskoj industriji se proizvode vinogradarski stupovi itd. često potpomognuti i određenim sindikatima. S druge strane u ovom trenutku je između 200 i 300 stečajnih postupka koji traju više od tri godine. a ono na što žim posebno upozoriti da bez obzira koliko smo mijenjali i pravili izmjene dopune ovog Stečajnog zakona bez obzira što su radnici a meni je žao što tu lokalna samouprava nije u drugom isplatnom redu jer često uz radnike upravo lokalna samouprava je ta koja ne može naplatiti svoja potraživanja jer se nalazi pri samom dnu u isplati u stečajnom postupku i smatram da tu treba i ministarstvo dodatno obratiti pažnju da iza radnika treba biti lokalna samouprava koja ja ne bih rekao da evo u posebno težoj gospodarskoj situaciji ukoliko bi direktno išla prema poduzetništvu prema gospodarstvenicima prema tvrtkama koje se nalaze ja bih rekao u jednoj teškoj situaciji gdje su mnogi dužni i praktično se nalazi na rubu nekog zakonskog poslovanja i stečajnog postupka da bi mjere naplate utjecale odmah na stečaj s tim da se lokalna samouprava ne bi mogla naplatiti i ostala bi u ovom zadnjem redu za isplatu. Dakle bez obzira na sve ove izmjene i dalje oni koji se uspijevaju naplatiti su upravo banke. Bez obzira što se nalazi više u zakonu u zakonu u prioritetima isplate u stečajnom postupku ali obzirom da su banke koje su davale pa i niz da tako kažem sumnjivih kredita, ne mislim tu na ovaj kredit HYPO banke u šilinzima o kojoj je danas bilo riječ nego prije svega tvrtkama da su oni i dalje zaštićeni drugim zakonima ne samo Stečajnim zakonom jel često su stavljene nekretnine pod samu hipoteku. Nadam se da će i ovaj zakon spriječiti parcelaciju jedne imovine i da će biti zadržana i spašena djelatnost upravo kroz i samu brzinu stečajnog postupka jel do sada je bilo omogućeno da prije svega stečajni upravitelji na temelju Stečajnog zakona unište djelatnost, rasprodaju ne samo obrtna nego prije svega i osnovna sredstva određene tvrtke. Na taj način definitivno ugase proizvodnju i praktično ugase i tu vrstu djelatnosti. Pa to je bio slučaj u mnogim slučajevima samog stečajnog postupka. I nadam se da i Vlada obzirom na novi prijedlog proračuna a na to treba posebno upozoriti da određenim drugim ekonomskim mjerama koje nisu usko vezane uz sami Stečajni zakon da ne treba proizvoditi nove stečajeve a tu su posebno ugrožena evo u Slavoniji i Baranji obiteljska poljoprivredna gospodarstva i ovo je još jedan apel Ministarstvu poljoprivrede i Vladi RH da sjedne sa proizvođačima posebno mlijeka i drugih poljoprivrednih kultura kako ne bi došlo do gašenja te vrste proizvodnje stečajeva a zatim i onih slika koje smo imali u Zadru jer se ovdje ne radi samo o tvrtkama nego se radi o imenu i prezimenu o OIB-u itd. gdje praktično se uzima cjelokupna imovina, a banke ostaju i dalje zaštićene. Na samom kraju evo uz ova određena upozorenja i prije svega namjere klub HDSB-a će podržati i ja osobno ovaj zakon. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje. Kolega Damir Rilje, izvolite.
Poštovanje, poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ministre i predstavnici ministarstva. Uvaženi kolega, ja zapravo na ovoj konstrukciji nastavljam priču. Ona nije u suprotnosti s ovim što ste vi govorili nego se nastavlja. Naime, ja postavljamo jedno konkretno i temeljno pitanje, što u situaciji kada jedinice lokalne samouprave koje nisu u drugom redu naplate čuvaju imovinu npr. komunalne tvrtke koje nekoć zbog nečega zadužena, opterećena raznoraznim jamstvima i gubicima i blokirana je, ali jedinica lokalne samouprave otplaćuje kontinuirano te dugove kroz mjenična jamstva zbog toga da sačuva imovinu, jer posredno je vlasnik npr. komunalne tvrtke. Čuvajući tu imovinu i morajući to platit, a da imovina ne ode ono što se kaže na bubanj, čuvajući tu imovinu zapravo daju se odgovarajuća sredstva iz proračuna grada i naravno pokušava se na taj jedan način shvaćajući ga kao svojevrsno restrukturiranje i očuvanje imovine sačuvat kao imovinu grada. S te strane bilo bi uredno i korektno da se npr. uvaži takvo jedno ulaganje u očuvanje poslovanja upravo takve tvrtke i da ga se prihvati kao jednu situaciju koja se zapravo treba u prvom redu uvažavati kod osiguravanja sredstava samog grada, odnosno građana jedinice lokalne samouprave. Nije sve u životu pod jednim razlomkom i nije sve u životu jednako. Tako evo ovo je jedna priča iz prakse koja uistinu postoji, koja je kao takva. Evo zato sam imao potrebu nadovezat se na mogu prethodnika. Hvala.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku. Kolega Vinković izvolite.
Pa evo i ja ću nastavit ovu ja bih rekao konstruktivnu raspravu i doista ovo je zahtjev i kluba HDSSB-a da prije svega nakon prvog isplatnog reda radnika tu u drugom isplatnom redu i odmah iza njih budu upravo jedinice lokalne samouprave jer radi se prije svega i o radnicima, ali isto tako i o činjenici da je jedinica lokalne samouprave često i kroz programe industrijskih, poslovnih zona, kroz davanje zemljišta pod posebnim povoljnim uvjetima, kroz programe sufinanciranja gospodarstva itd., u mnogim slučajevima ulagala velike novce građana. A imamo i primjera gdje npr. poduzetnik koji ima dvije tvrtke, jednu tvrtku potpuno oslobodi nagomilanih kredita, obaveza, prodaju, unovči ta sredstva, dobije za nagradu i onaj službeni mercedes, a drugu tvrtku zaduži i praktično ju s tim istim kreditima i odvede u stečaj. Radi se prije svega o kriminalu i o kriminalnom djelu, a o tome nešto više kad za to dođe vrijeme, ali mislim da i na to posebno pravosuđe i državno odvjetništvo taj primjer postoji u Đakovu, treba obratiti posebnu pozornost.
Hvala. Ovime smo završili sa pojedinačnim raspravama. I završno u ime predlagatelja, izvolite ministre.
Hvala lijepa. Ja se zahvaljujem na potpori koju je zakon dobio, dakle samo par osvrta na ovo što je istaknuto kao mogući problemi. Znači što se tiče članka 9., da, točno, to je naša intencija. Vjerovnici imaju mogućnost odlučit o tome da li je stečajni upravitelj dobro radio i da li je unovčio ili ne. To što njemu nije bilo na tržištu možda povoljni uvjeti njegov problem. Oni su vlasnici i to je u skladu s ovim što uvodimo. Onaj čiji je novac taj odlučuje. Dakle tu dajemo veća prava vjerovniku i mislim da je to opravdano. Što se tiče članka 13., presumpcije, vjerojatnost, ona postoji sada. Mi je s ovim preciziramo zato što se imali u sudskoj praksi nažalost vrlo često da se upravo ovo pitanje nepravomoćna, dakle to je možda krivo označeno u vašoj raspravi. Ne radi se o početnom sudskom postupku, radi se već o nepravomoćnoj odluci da se različito tumači. Da li je to vjerojatno ili nije? Ovdje ponovo to smatramo da je vjerojatna tražbina, za ove potrebe tu koje imamo. Što se tiče ovoga što smo govorili, jedinice lokalne samouprave jesu u drugom znači višem isplatnom redu, dakle to je i sada već uređeno. One naravno trebaju osigurat svoja eventualna potraživanja na drugi način. Ovo što ste vi spominjali zapravo više se tiče predstečajnog postupka nego samog stečajnog ali apsolutno je znači kad se postupa s pažnjom dobrog gospodara da se zaštiti, stavi hipoteka ili bilo koje drugo sredstvo osiguranja, da su one i u tome zaštićene. Evo to je manje-više sve što je bilo otvoreno. Hvala.
Hvala ministre. Imamo repliku. Kolega Vinković izvolite.
Samo upozorenje, dakle hipoteku ne možete više staviti jer su hipoteku stavile banke. Jednostavno više nemate prostora za bilo koju vrstu naplate i tu su u pitanju ukoliko dođe i do, čak ne može doći nekad ni do prodaje same nekretnine pa se i radnici ne mogu naplatit ukoliko ne bude određenih političkih pritisaka od Vlade ili ne znam čega. Dakle prilično je nekad teško to napravit. A ukoliko idete sa mjerama prije stečaja tada vas proglase da ste grobar gospodarstva, obrtništva i poduzetništva.
Hvala. Pa obično su gradonačelnici predsjednici skupštine komunalnih društava. … [[Upadica Vinković, ne čuje se.]] U redu, shvatio sam kolega. Ovime smo završili raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Hvala vam lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je većinom glasova, 85 glasova za, 21 glas protiv i 8 suzdržanih, donesen Zakon o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona u tekstu kako ga je predložio predlagatelj, zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
I prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje, drugo čitanje, P.Z. br. 136. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Da li u ime predlagatelja ministre želite uvodno? Izvolite.
Dakle, pred vama je jedan iz ja bih rekao paketa tih kaznenih zakona kojih će biti još, evo najavljujem sutra na Vladi ih je pet ili šest konačnih tekstova. Dakle, često ću boravit tu do kraja godine. Dakle, dva razloga. Prvi je ovo što je potreba sa usklađenjem ne samo sa Kaznenim zakonom, nego i sa Zakonom o sudovima za mladež. A drugo je nekakve uočene ne posebno velike, ali nelogičnosti u dosadašnjem zakonu. Dakle, prvo rekao sam usklađenje sa ovim zakonima. Drugo, uređujemo neke stvari na primjer sada uvodimo jasno razgraničenje u nadležnosti za izvršavanje odgojnih mjera između ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi i ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa. Do sada ta razdjelnica nije bila dovoljno jasna i nekad se događalo da ne zna tko što radi. Druga stvar. Iako se podrazumijevala, ali pojačavamo tajnost podataka iz postupka prema maloljetnicima i jasno se precizira tko što, kako može doći do toga. Sljedeće, dižemo prava maloljetnika kod izvršavanja sankcija, znači njihovo razdvajanje, uopće tretman kako je postavljen na jedan suvremeniji način postavljamo. Uvodimo nove modalitete vremenskog trajanja maloljetnika u disciplinskom centru sada. Do sada se zvao Centar za odgoj, sad je disciplinski centar. Dakle, ne samo da mijenjamo naziv, ali s tim i sadržaj. Mora se sada odrediti voditelj tako da se zna tko za koga se brine od tih maloljetnika koji su upali u probleme koji se nalaze u takvoj poziciji. Specifičnosti kod smještaja nešto sam već naglasio u zakonu su znači koliko smije bit zatvorenika, koliko ne, uvjeti u kojima su smješteni, tako da kažem jedno je ono što sam rekao usklađivanje terminološko i drugi sa ova dva zakona, a drugo su ova zapravo ja bih rekla poboljšanja u statusu i tretmanu maloljetnika kad već dođe pod udar ovog zakona, odnosno primjenu ovog zakona. Evo, to je kratko o ovom zakonu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Da li žele izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ukoliko ne krećemo sa raspravom po klubovima. U ime kluba SDP-a Vesna Fabijančić Križanić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. U srpnju mjesecu ove godine pred nama je bilo prvo čitanje ovog prijedloga zakona, a sada u drugom čitanju Konačni prijedlog zakona o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje. Pitanja koja se predloženim zakonom uređuju odnose se na izvršavanja odgojne mjere pojačane brige i nadzora, smještaja maloljetnika na izvršavanju kazne maloljetničkog zatvora, izvršavanje sigurnosnih mjera izrečenih u kaznenom postupku i zaštitnih mjera izrečenih u prekršajnom postupku. Smatramo da će predložena rješenje u izvršavanju maloljetničkih sankcija za kaznena djela i prekršaje pridonijeti smanjenju visokog postotka maloljetničkog recidivizma. Temeljna prava maloljetnika utvrđena su Ustavom Republike Hrvatske i Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravima djeteta, te drugim međunarodnim propisima i ugovorima. Postupak izvršavanja maloljetničkih sankcija nije do 2009. bio uređen posebnim propisom iako se radi o posebno osjetljivoj populaciji koja uživa i posebnu zaštitu. Kako bi se popunila navedena pravna praznina, a i zakonodavstvo Republike Hrvatske uskladilo s pravnom stečevinom Europske unije na tom području 2009. je donesen Zakon o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje. Radi usklađenja s kasnije donesenim Zakonom o sudovima za mladež i Kaznenim zakonom ukazala se i potreba za donošenjem izmjena i dopuna. To usklađenje kao i neke potrebe nomotehničke prirode dovele bi do izmjena i dopuna čak jedne trećine postojećih odredbi, pa je svakako donošenje cjelovitog zakona kako je to utvrđeno u ovom konačnom tekstu dobro, jer će onima koji direktno primjenjuju u praksi ovaj zakon to zasigurno biti lakše nego s izmjenama i dopunama. Zakon je u potpunosti okrenut prema maloljetnicima što je svakako dobro. To stoga jer se radi o posebno ranjivoj populaciji što posebno valja voditi računa o odgojnoj ulozi i važnosti resocijalizacije. Dobrim pristupom umnogome se može utjecati na tu osjetljivu populaciju i izvesti je na pravi put. Sjetimo se Izvješća Državnog odvjetništva za 2011. godinu i iz njega je bilo vidljivo da su kaznene prijave u blagom porastu, a što se tiče sankcija koje se izriču maloljetnička vijeća sudova za mladež donijelo je 1109 odluka, od toga 958 sankcija maloljetnicima su odgojne mjere, a samo izuzetno maloljetnički zatvor točnije 14. Zašto je važno spomenuti navedeni podatak? Zato što zakonski okvir treba dati potrebnu ravnotežu između prevencije i represije, ta ravnoteža se nameće kao nužnost. Mladima koji su se našli na pogrešnoj strani treba pomoći, a kažnjavanje treba biti iznimka. Svrha maloljetničkih sankcija treba biti pružanje zaštite, brige i nadzora. Maloljetnicima se kao sankcije izriču odgojne mjere maloljetnički zatvor i sigurnosne mjere čije izvršenje Zakon o sudovima za mladež i Prekršajni zakon samo načelno uređuju. Stoga uređenje tog područja i jasno razgraničenje nadležnosti u izvršavanju pojedinih sankcija zasigurno doprinosi jačanju cijelog sustava. Tako se na vrlo jasan način razgraničava da izvršavanje odgojnih obveza, a to su posebne obveze upućivanja u disciplinski centar, pojačana briga i nadzor, nadzor uz dnevni boravak u odgojnoj ustanovi, upućivanje u odgojnu ustanovu i upućivanje u posebnu odgojnu ustanovu u nadležnosti Ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi dok je izvršavanje mjere upućivanja u odgojni zavod i kazne maloljetničkog zatvora u nadležnosti Ministarstva pravosuđa. Na tragu jačanja instrumenata kojim se ojačava resocijalizacija maloljetnika svakako je izvršavanje odgojne mjere pojačana briga i nadzor, odnosno uvođenje potpuno nove obveze Centra za socijalnu skrb. Naime, zbog učinkovitog izvršavanja te odgojne mjere uvodi se obveza centra da odredi osobu koja će izvršavati posebnu obvezu pojačane brige i nadzora i izvještavati Centar za socijalnu skrb, a centar cjelovito izvješće dostavljati Državnom odvjetništvu i sudu. Nadalje, ovaj zakon propisuje izvršenje i mjere maloljetničkog zatvora s propisanim posebnostima u odnosu na maloljetničku populaciju. Tako će maloljetnik biti smješten s drugim maloljetnikom a iznimno s mlađim punoljetnim osobama, a u svakom slučaju u istoj prostoriji ne može biti više od tri zatvorenika. Pravo boravka na zraku maloljetnicima je propisano 3 sata za razliku od punoljetnih zatvorenika koji imaju pravo na 2 sata. Maloljetnici imaju pravo na posjet člana obitelji 4 puta mjesečno i blagdanom za razliku od punoljetnih zatvorenika koji imaju pravo 2 puta i blagdanom. Prema maloljetnicima nije dopuštena posebna mjera radi održavanja reda i sigurnosti osamljenje. Sve u svemu podržavamo konačni prijedlog ovog zakona kojim se maloljetnicima jamči zaštita temeljnih prava utvrđenih Ustavom. Posebno se jamči tajnost podataka identiteta, a ovaj konačni prijedlog zakona jamči postupak izvršavanja maloljetničkih sankcija i mjera na način da ne ugrožava njihovo ljudsko dostojanstvo, rješava ga na način koji je prilagođen osobi maloljetnika a zaštita osobnih imovinskih prava maloljetnika je u nadležnosti Centra za socijalnu skrb. Zbog svega rečenog klub SDP-a podržat će ovaj konačni prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HSU-a Višnja Fortuna. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Razlog donošenja novog Zakona o izvršenju sankcija izrečenim maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje je između ostalog velik broj izmjena i dopuna važećih odredbi, zatim usklađivanje sa Zakonom o sudovima za mladež kao i usklađivanje s Kaznenim zakonom koji su donijeti nakon posljednjih izmjena i dopuna važećeg zakona. Također, ovdje je bitno naglasiti da je praksa ukazala na potrebu preciziranja pojedinih odredbi u cilju što učinkovitijeg izvršavanja maloljetničkih sankcija. Tako su npr. svi poslovi vezani za pozivanje i upućivanje maloljetnika na izvršenje odgojne mjere upućivanje u odgojni zavod koje je u nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa zahtijevali su propisano isključivo nadležnost propisati isključivo nadležnost toga ministarstva. Odredbom članka 10. konačnog prijedloga zakona u potpunosti su razgraničene nadležnosti pozivanja i upućivanja na izvršavanje odgojnih mjera izrečenih maloljetnicima iz nadležnosti dvaju ministarstava te je otklonjena sada dvojba tko obavlja upućivanje i za izvršenje odgojne mjere upućivanja u odgojni zavod. Naime, odgojna mjera upućivanje u odgojni zavod svojevrsno je lišenje slobode maloljetnika no njezino izvršavanje na odgovarajući način primjenjuju se odredbe koje vrijede za izvršavanje kazne zatvora, odnosno maloljetničkog zatvora, a izvršavanje kazne u nadležnosti su suca izvršenja. Ovdje bih istaknula potpuno novu obvezu Centra za socijalnu skrb u cilju što učinkovitijeg izvršavanja odgojne mjere PBI - pojačane brige i nadzora člankom 35. konačnog prijedloga zakona propisano je da je Centar za socijalnu skrb obvezan odrediti sada osobu koja će izvršavati odgojnu mjeru pojačane brige i nadzora, to je voditelj. Voditelj može biti imenovan iz redova stručnih radnika u centru ili vanjski suradnik. Za provođenje odgojne mjere potrebno je sačiniti pojedinačni program postupanja. Na taj će se sada način doprinijeti još većem socijalnom uključivanju i socijalizaciji mladih u sukobu sa zakonom i mladih s problemom u ponašanju. Maloljetnik ostaje u svojoj obitelji, u svojoj sredini, nastavlja s redovnim školovanjem, a voditelj procjenjuje je li uz pojačanu brigu i nadzor potrebno uključivanje u posebne obveze kao npr. uključivanje u pojedinačni skupni rad savjetovališta za mlade, humanitarni rad, rad udruga, podvrgavanje postupku odvikavanja od droge ili drugih ovisnosti ili u poslove komunalnog ili ekološkog značenja. S obzirom na vrlo osjetljivu dobnu skupinu i složenu problematiku centar je samo jedna karika u zaštiti i promicanju dobrobiti djece, mladih i njihovih obitelji te je upućen na široku suradnju sa svim onima koji brinu o njima. Stoga centar na ovom području surađuje prije svega s odgojno-obrazovnim ustanovama, zdravstvenim ustanovama, obiteljskim centrom, Policijom, pravosuđem udrugama civilnog društva i vjerskim zajednicama, lokalnom zajednicom te nadležnim ministarstvima. Također smatram bitnim propisivanje odredbi kojima u tijeku postupak provođenja ima mogućnost predlaganja posebnih odredbi kojima bi se maloljetnoj osobi olakšalo provođenje mjere na njemu najprihvatljiviji način. Iako konačni prijedlog zakona omogućava da se izvršenje pojedinih odgojnih te sigurnosnih zaštitih mjera može povjeriti udrugama građana problem je što sustav financiranja tih udruga nije uređen i što će se u ostvarivanju te mogućnosti stvarati poteškoće. No ja vjerujem da će se to u tijeku postupka i u budućem vremenu naći rješenje i za to. Zakon isto tako omogućava centru za socijalnu skrb da nadzor za vrijeme uvjetnog otpusta povjeri volonterima, no pitanje je isto tako osposobljenosti tih volontera za provođenje takvog nadzora. Nadamo se da će nakon donošenja ovog zakona u zakonom predviđenom roku biti donesen i pravilnik o njegovom provođenju i da se neće ponoviti slučaj Zakona o sudovima za mladež kada su prošle godine od donošenja zakona do … pravilnika o provođenju zakona. Iz svih ovih razloga Klub zastupnika HSU-a podržat će donošenje Zakona o izvršenju sankcija izrečenim maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub HDZ-a ovaj je prijedlog zakona podržao u prvom čitanju. Pohvaljujemo da je zakon išao u redovitu proceduru evo i podržat ćemo ga sada kao konačni prijedlog. Naime, obzirom na količinu predloženih izmjena naravno da pozdravljamo to da se predlaže potpuno novi zakonski tekst. Podsjetimo Zakon o izvršenju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje donijet je prvi puta kao samostalan zakon poseban zakon 2009.godine jer do tada nije bilo zakona koji bi ovu materiju cjelovito regulirao. Dakle bile su neke odredbe u Zakonu o sudovima za mladež međutim nije dovoljno bio normiran i razrađen postupak izvršavanja sankcija. Kao što smo rekli nisu bile utvrđene potrebne radnje za započinjanje izvršenja sankcije bilo kaznene bilo prekršajne. Što se tiče Prekršajnog zakona koji propisuje prekršajne sankcije i zaštitne mjere koje su se mogle izreći maloljetnicima također on ne sadrži odredbe o načinu njihova izvršavanja. Stoga se ukazala potreba donošenja toga posebnog zakona. Obzirom da se radi o primjeni sankcija na jednu posebno ranjivu populaciju. Populaciju koja je na početku životnog puta, a koja je krenula u krivom smjeru onda se procjenjuje da na nju prije svega treba djelovati odgojno pravilnim i dobrim pristupom i da se još uvijek može utjecati da se izvede na pravi životni put. Dakle, to se vidjelo u praksi primjene ovoga zakona od 2009.godine. iz statističkih podataka vidimo da se u gotovo 90% slučajeva u odnosu na maloljetnike izriču odgojne mjere, a pridržaj izricanja maloljetničkog zatvora i kazne izricanja maloljetničkog zatvora su primjenjivane vrlo selektivno jer se uvijek nastoji posezati za drugim odgojnim mjerama. Također se vidi iz statističkih podataka da u odnosu na izrečene odgojne mjere iz nadležnosti socijalne skrbi većina je usmjerena prema izvan zavodskim odgojnim mjerama u gotovo 88% slučajeva. Sukladno općem trendu deinstitucionalizacije i korištenja resursa lokalne zajednice. Posebno kod maloljetnika uspješnost kaznenopravne reakcije na počinjenje na kriminalitet maloljetnika ovisi prije svega o ispravnom izboru predviđene sankcije. Dakle ukoliko maloljetniku bude izrečena odgojna mjera koja ne korespondira sa njegovom osobnošću i sa socijalnim prilikama u kojima živi neće se postići niti svrha kažnjavanja, a svrha kažnjavanja za ove mlade ljude prije svega mora biti socijalizacija i djelovanje pro futuro. Dobro je da ovo područje ima poseban zakon i već 2009.u zakonu iz 2009.ova je materija potpuno usuglašena sa pravnom stečevinom EU. Evo ovim prijedlogom konačnim prijedlogom zakona ispravljene su uočene nedorečenosti. Prije svega dobro je da se jasno razgraničavaju nadležnosti iz područja socijalne skrbi i nadležnosti iz područja pravosuđa. Ovaj se Zakon o izvršenju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje usklađuje prije svega sa Zakonom o sudovima za mladež i sa Kaznenim zakonom iz 2011. Dakle ispušteno je dvostruko normiranje u ova dva zakona, a neka podnormiranost je riješena. Ocjenjujemo vrlo dobrim odredbu da se kroz pojačane brige i nadzora koje provodi centar za socijalnu skrbi da je obvezno odrediti osobu koja će izvršavati tu odgojnu mjeru da bi se točno znalo tko počinitelja prati, tko je odgovoran za to izvršenje mjere. Evo i prijedlogom zakona člankom 54.propisane su dodatne poboljšice da kažem u odnosu na maloljetnike o izvršenju kazne maloljetničkog zatvora. Dobro je da je određeno sada i zakonom propisano da maloljetnici moraju biti smješteni s drugim maloljetnicima u ćeliji iznimno ukoliko to ne dozvoljavaju uvjeti zatvorski uvjeti onda sa mlađim punoljetnicima i da u jednoj prostoriji ne može biti više od 3 zatvorenika. Znamo da će ovo biti teško provest obzirom na financijsko stanje, stanje proračuna i stanje u zatvorima i kaznionicama. Evo zato bi bilo dobro da se puno dobrih stvari koje su predviđene i zakonom iz 2009., a i ovim sada zakonom da se i osigura provedba i da se osiguraju dovoljna sredstva što neće biti nimalo lako. Evo i da sada zaključim, ovaj ćemo zakon podržati. Donijete su poboljšice koje u odnosu na izvršavanje kazne zatvora i odgojne mjere za maloljetnike i ponovo na kraju treba apelirati da ono što je propisano da se može i provest i da se zaista osiguraju uvjeti i za postupke koji se moraju temeljiti na procjeni, dijagnostici potreba i stupnja rizika maloljetnika i njegovih socijalnih prilika u kojima žive njegove osobnosti da bi osim kažnjavanja za počinjeno kazneno djelo prije svega bila primarna zadaća resocijalizacija i preodgoj za budući život od kojega i te resocijalizacije neće imati koristi samo on, već i cjelokupna zajednica. Ja se toplo nadam da će nam ovaj zakon biti uspješniji od onoga zatvorskog zakona na koji smo dobivali pohvale već davne 2001., 2002. od cijele Europe ali nažalost nikad ga nismo uspjeli u cijelosti provesti jer jednostavno nije bilo sredstava. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Klub HDSSB-a će podržati ovaj zakon. Evo u ovim trenucima kad nas doista ima malo u sabornici isto tako ne vjerujem da više osim ovoga prijenosa na Saborskoj TV jedan medij prati sjednicu Sabora. Želim prije svega iskoristiti ovu priliku ne dužeći previše obzirom i na vrijeme, radi se doista o apelu kako bi svi zajedno što više utjecali na smanjenje ovih kaznenih djela i prekršaja koji su prisutni kod maloljetnika. To je prije svega apel za prevenciju ne kroz ona vijeća za prevenciju u jedinicama lokalne samouprave nego prije svega kroz i prvo i osnovno kroz samu obitelj jer temelji odgoja upravo dolaze od majke i oca, ne želeći ulaziti u raspravu o onoj medicinski potpomognutoj oplodnji i svim mogućnostima koje je taj zakon omogućio. Kroz školu, kroz crkvu, sportske klubove, lokalnu samoupravu, širu zajednicu. Jer u ovom trenutku imamo i određene nove vrste ovisnosti koje nisu vezane samo za osobnu upotrebu lakih i teških droga nego jedna nova vrsta ovisnosti je svakako i ne samo sportsko klađenje nego ovisnost o kocki općenito gdje ta nova vrsta ovisnosti sve više i više utječe na povećanje samih kaznenih djela i prekršaja kod maloljetnika. Često u ovom vremenu preživljavanja i ovoj gospodarskoj situaciji, a polazeći od samog sebe upravo najmanje vremena poklanjamo upravo onima kojima je to vrijeme roditeljski savjet i prije svega ja bih rekao i vrijeme koje smo dužni dati djeci upravo imamo za djecu najmanje vremena. Pa evo to je možda i apel samom sebi da što više vremena upravo provedemo s tim najmlađim jer osnove odgoja stječu upravo u samoj obitelji, sve manje i manje u odgojno-obrazovnim ustanovama, a sve više i više ovih negativnih pojava dobivaju u samom društvu, obzirom na sve ono čime su okruženi i kroz medije i kroz samo društvo u jednom širem smislu. Pa evo prihvaćajući i podržavajući ovaj prijedlog zakona smatram da ovaj apel svatko od nas ponaosob, a i oni koji nas gledaju u svakom slučaju trebaju razmotriti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Tatjana Šimac-Bonačić, izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicama. Evo složit ćemo se svi da je ovaj zakon, ovaj prijedlog zapravo zakona usklađivanje s jedne strane Kaznenim zakonom, s druge strane Zakonom o sudovima za mladež, ali isto tako i uređivanje što je jako bitno zbog toga što se uvodi strukture. Danas su govorili većinom pravnici, ja to nisam, međutim zainteresirala sam se za ovaj zakon čisto s aspekta odgoja, odnosno s aspekta brige i čitajući ovaj zakon zapravo pozdravljam veliku brigu za mlade, mogu reći mlade delikvente bez obzira da li se radi o kaznenom djelu ili o prekršajnom djelu. Moram pohvaliti ovaj zakon jer mi je bio vrlo jasan dok sam ga čitala, lijepo je napisan, upravo zbog toga što se vidi protokol. Jasan je protokol u postupanju, jasan je protokol u nadležnosti, tko radi, što radi, kada i koliko. Što se tiče vremena otkad je izrečena odgojna mjera, odnosno od kad je dostavljena Centru za socijalnu skrb je vrlo, vrlo bitno za odgoj maloljetnika. I upravo zbog toga mi je jako drago što je ovdje određeno koje je to vrijeme. Naravno da je bitno što kraće i ovim prijedlogom je određen upravo rok od 8 dana od pravomoćnosti kad se treba zapravo dostaviti. A naravno dalje centar mora poduzeti sve mjere da se zapravo započne bez odgode. Navedeni su isto tako i pojedinačni programi postupanja što je vrlo, vrlo bitno i ti pojedinačni programi oni se zajednički određuju, zajednički se rade. Rade se sa stručnim suradnicima, ali se uključuju i roditelji i uključuju se i ti maloljetnici što je isto tako jako, jako bitno. Zašto to kažem? Pa upravo zbog toga što oni odgovaraju, oni su individualni, oni su posebni jer odgovaraju posebnim podlogama. Nisu sva ta djeca ista, nisu svi izgrednici isti. Prema tome, uvažavaju se i rizici mogućih loših ponašanja. Prema tome, to su sve vrlo, vrlo pozitivne stvari koje daje ovaj Zakon. Kad govorimo o izvršavanju odgojnih mjera upućivanja u disciplinske centre tada trebam reći da su određene zapravo i ustanove gdje će se to voditi, isto tako vrijeme i način izvršavanja. tijekom izvršavanja odgojnih mjera maloljetnik nastavlja pohađati školu, a isto tako se i pazi dalje na odgoj u smislu ako se ne poštivaju pravila, odnosno način života takvoga tu se zapravo izriču ponovno stegovne mjere koje su propisane posebnim pravilnicima. Prema tome, mogu reći da je ovim zakonom upravo riješena zbrka nadležnosti koja prije nije bila određena. Naime, odgojna mjera upućivanja u odgojni zavod svojevrsno je rješavanje slobode upravo zbog toga je vrlo bitno tko to radi, jer na taj način se zapravo pokaziva, odnosno vidi se jedna ozbiljnost pristupa. Još na kraju bih samo istaknula par posebnih obveza što je jako dobro. Zašto? Na primjer za promet. Kad govorim o posebnim obvezama onda maloljetnik radi provjere znanja upućuje se u nadležnu ustanovu za osposobljavanje vozača. To mi isto daje jednu dobru nadu da zapravo počinjemo aktivno se baviti ovim problemom. Zašto? Jer je obično bilo da su se prekršajne kazne gomilale u ladicama sudova bez nekakvog posebnog efekta, a znamo da vrlo često naši maloljetnici voze i brzo i voze bez vozačkih dozvola i tako imamo vrlo posljedice su na žalost veliki čak … [[Govornica se ne razumije.]] takvih mladih osoba. Pozdravljam isto tako posebne obveze koje imamo, koje zapravo nadzire policije, a to je da bi se na takav način spriječilo daljnja eskalacija nasilja među maloljetnicima. Jer o čemu se radi. Obračuni vam idu tako da se ide po principu ono oko za oko, zub za zub. Prema tome, kad jedan biva napadnut onda on pokupi svoju grupicu pa onda napadne ovu drugu itd. Prema tome, ovdje pozdravljam upravo te posebne stvari da se mora udaljavati, odnosno ne može se pristupiti na određene lokalitete, odnosno određenim osobama. I odlična je odredba koja omogućuje da maloljetnici koji su nasilničkog ponašanja prođu program zaustavljanja i kontrole svog tog ponašanja, prema tome jednu psiho-socijalnu edukaciju. To je isto velika, velika briga. Na taj način im pomažemo zapravo njima osobno. I na kraju pozdravljam i to da maloljetnik prema kome se izvršavala odgojna mjera a nisu ostvarene pretpostavke za njegov povratak u obitelj da se može privremeno smjestiti u udomiteljsku obitelj. Naravno to je u skladu i sa našom reformom socijalne skrbi, odnosno izvan institucionalno referiranje izvan institucionalne skrbi. Na taj način zapravo pomažemo, to je jedna humanija briga za maloljetnike koji su zastranili zbog lošeg odgoja u vlastitoj obitelji. I na kraju pozdravljam još jedan put i veliku brigu o maloljetnim delikventima, a s druge strane pohvaljujem vrlo jasno pisanje, jasan pristup. Hvala lijepO.
Hvala i vama. Imamo repliku na vaše izlaganje. Franko Vidović, izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče zahvaljujem, cijenjeni ministre sa suradnicima, poštovana kolegice. Evo spomenuto je tijekom rasprave kod kolegice da izrečene mjere moraju u roku od 8 dana doći do Centra za socijalnu skrb. Ja mislim da je i do sad to bilo tako, ali ono što je problematično to je u principu samo izvršavanje sankcija zbog prekapacitiranosti odgojnih domova i sličnih institucija. Ne mogu, javio sam se u principu ponukan najviše slučajem mog sugrađana Jure Kulaze. To je predmet koji se ono situacija koja se dogodila prije otprilike nekakvih godinu dana, dakle nekako u ovo vrijeme prošle godine 26. studenoga je došlo do počinjenja teškog kaznenog djela od strane maloljetnika koji je već prethodno imao 48 što kaznenih, što prekršajnih djela i to je isto dio gdje se sustav treba zapitati kako ta djeca dalje nastavljaju šetati po ulici, a bez da se itko za isto pobrine o njima na onaj pozitivan način. Dakle, dogodilo se to da je nakon nekakve čarke u disku maloljetnik reagirao na način da je sačekao studenta van i nakon toga je došlo praktički do toga da mu je polomio lubanju. Taj momak je danas Kulaza teški invalid. Ja sam ga obišao prije možda par, dva, tri mjeseca. Tu je u Krapinskim Toplicama na žalost. Upitno hoće li se ikada oporaviti, sigurno neće više nikad biti čovjek kao što je mogao biti. I ono što je problematično u cijeloj priči molio bih vas samo potpredsjedniče da me pustite do kraja da izgovorim jer mislim da je bitno. Ono što je bitno u cijeloj priči to je da je Općinski sud dakle maloljetnika osudio 4.07.2011. godine, da je ta presuda postala pravomoćna nakon odbijanja žalbe 13.10.2011. godine, a da je Centar za socijalnu skrb reagirao odmah, dakle u roku 8 dana i tad dobio mjeru prema odgojnom domu, međutim odgojni dom jednostavno nije imao kapaciteta. To je bilo 21.10., 25.11. je donesena odluka ipak o smještaju u siječnju 2012., ali 26.11. je ovaj napravio to što je napravio. Mislim da su to stvari o kojima se svi skupa kao društvo trebamo zapitati. Eto, hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolegica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Franko u pravu ste i vi ste tim primjerom, a možemo navesti i drugih primjera vrlo sličnih nažalost vi ste na ovaj način pokazali kako u biti represijom možemo preventivno djelovati na recidiv. A upravo zbog toga je tu bitno vrijeme. Međutim, za to vrijeme nije samo bitno to nego je bitna infrastruktura gdje ćemo ih smjestiti. I tu dolazimo do problema, a to je u biti tog zatvorskog sustava. Imamo malo kaznionica, imamo malo odjela za maloljetnike. Prema tome, međutim moramo na tome razmišljati što u tom periodu napraviti, u periodu kada čeka da se ne dogodi ovo, kako prevenirati recidiv u tom smislu? Zato ako nema mjesta za to, a ovaj zakon kaže da mora se postupiti dalje u tom periodu ovaj period treba vidjeti što s tim da se ne dogode ovakvi recidivi kao što se događaju. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Ovime smo završili raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Sutra nastavljamo sa radom u 9,30 sa prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o predškolskom odgoju i naobrazbi, prvo čitanje, P.Z. br. 192. Hvala vam i ugodan nastavak večeri.
Konačni prijedlog zakona o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje, drugo čitanje, PZ br. 136. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Hvala lijepa. Utvrđujem da je jednoglasno sa 114 glasova za donesen Zakon o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje u tekstu kako ga je predložio predlagatelj. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici možemo nastaviti sa radom. Idemo na raspravu Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama o predškolskom odgoju, a ne to je odgođeno o predškolskom odgoju ispričavam se već je najavljeno. Idemo na - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune Konvencije o osnivanju vijeća za carinsku suradnju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 194 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste u pretince. U skladu s člankom 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja Vlade RH dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra financija Boris Lalovac. Izvolite.