Idemo na sedmu raspravu, poštovani kolega Stipo Mlinarić, Klub zastupnika Domovinskog pokreta. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, niti jedan vojnik srpski, niti JNA neće ovdje proći dok sam ja živ. Draga gospodo, ovo su riječi koje najdublje obilježavaju snagu i odlučnost čovjeka i heroja koji je imao svo moje poštovanje dok god je bio živ, a imat će ga dokle god ja budem živ. Ovdje danas želim spomenuti njegovo herojsko ime, domoljub, heroj i moj zapovjednik general Blago Zadro koji je život položio u Vukovaru u Kupskoj ulici 16.10.'91. godine najneustrašiviji heroj Domovinskog rata. Sada kad gledam unatrag vidim i razumijem da je znao da mora umrijeti za Hrvatsku, suluda je bila ta spremnost i to povjerenje u generacije koje dolaze nakon njega i nepokolebiva vjera da žrtva ima smisla. Onoga časa kada je stao pred tenkove i kada je rekao da nijednom vojniku nema prolaza dok je on živ, kao da je sebe već osudio na smrt svjestan da drugog puta nema i da ga u tome nema tko zamijeniti. Nije prolazio časničke niti radničke škole, nikada se prije našao u takvoj situaciji i nitko ga za to nije trenirao ni obučavao, ali je prošao školu ljubavi prema domovini pa je ipak prepoznao čas i bio spreman za ovaj herojski čin. Iz njega je progovorila odlučnost njemu sličnih heroja hrvatske povijesti koji su ginuli svih ovih stoljeća i kojima je stao uz rame zauvijek. Dok je to govorio bio je svjestan da će za sobom u smrt povući i druge mlade živote pa i svog sina Roberta, moga brata Mileta i druge momke iz turbovoda Žutih mrava, Pustinjskih štakora, da je njegova misija bila proliti vlastitu krv da bi se nova rađala. I da tako je moralo biti, heroj Blago Zadro se nije kockao pobjedom niti se pitao kakva će biti Hrvatska za koju svoj život polaže, to nije bila ni oklada da će se Hrvatska obraniti ili opstati, čak i da je smatrao da u Domovinskom ratu nećemo uspjeti stvoriti Hrvatsku jednako bi bio spreman umrijeti, jednako bi smatrao da je to njegova misija i to tim više položiti svoj život kao bi se ugradio u temelje vječnog stvaranja Hrvatske i kao nova inspiracija domoljubima koji će se rađati i odgajati poslije njega upravo na toj žrtvi i herojstvu. Poštovana gospodo, sve vas u vladajućoj većini i vas u opoziciji jednako pozivam da čuvamo i nosimo tu svijest o dragocjenosti i svetosti ove ljubavi i požrtvovnosti za sve nas. Blago je bez ikakve sumnje najpoznatija herojska žrtva obrane Vukovara i cijelog Domovinskog rata u ovom liku je sadržana izrazito snažna odlučnost i spremnost koja stoji uz rame Šubićima, Frankopanima, Udbinskim žrtvama, Bruni Bušiću i drugima koji su kroz svu povijest ginuli za Hrvatskim. S velikim ALI herojska pogibija Blage Zadre izravno je utkana u stvaranje moderne i suvremene Hrvatske države za koju smo 880 godina se borili. Poštovana gospodo zastupnici, moram danas ovdje ukazati i na činjenicu kako Hrvatska još uvijek nije stavila ovog heroja na dostojno mjesto u svojoj spomeničkoj kulturi i koliko to mjesto novim generacijama silovito nedostaje. To je izazov za promišljanje umjetnicima, političarima, braniteljima generacijama mladima i svima nama. Ovaj govor je samo kratko sjećanje na svetost ove žrtve koju osobno stavljam uz rame svetoga kardinala Stepinca i koju će povijest tek posvijestiti i prepoznati u vremenima koja dolaze. Dragi Blago zapovjedniče, hvala ti i laka ti hrvatska zemlja. Tvoj vojnik Stipo Mlinarić Ćipe, pozdrav ti iz ovoga sabora tvoga. Samo bih htio još da zaželim brzi oporavak ranjenom policajcu tragičnom što se dogodilo prije dva dana. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Mlinariću. Izvolite kolega SAčić Klub zastupnika Hrvatskih suverenista. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedavajući. Dakle, u ovom tragičnom vremenu i nakon ovog tragičnog čina svakako treba dati potporu svim žrtvama i zahvaliti Bogu što nije bilo više mrtvih. Međutim, mi kao odgovorni ljudi i političari moramo tome pristupiti na način da analiziramo zašto je do toga došlo i što učiniti da se to više ne ponovi odnosno da se spriječi na najmanju moguću mjeru, što do sada nažalost nije bio slučaj. I ovo što sada govorimo i što smo čuli, to nije dolijevanje ulja na vatru kako uvaženi gospodin HRebak jutros kaže na N1 televiziji. Otvorena rasprava i kako je gospodin Grbin danas govorio i svaki od nas iz oporbe iz vlasti treba rezultirati rješenjima koji će onemogućiti da se ponovi ovakva tragedija i mi vidimo Hrvatski suverenisti, a vjerujem i mnogi drugi naše kolege svakako hoće vidjeti da je ovdje država izvršna vlast Vlada RH, MUP …
Kolega Sačić ja vas molim samo malo. Kolega ne može … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
Da naše službe nisu učinile sve što su trebale učiniti da stanje sigurnosti na ovom svetom tlu u ovom dijelu izvršne zakonodavne sudbene vlasti, a i svugdje u RH bude u okviru onog kako je to uobičajeno, kako je to očekivano. A zašto nisu? Imali smo mnogo, mi možemo sada lamentirat o pričama šta bi bilo kad bi bilo, međutim imali smo mnogo pokazatelja konkretnih da se ovdje na ovom mjestu događaju iznimno veliki sigurnosni propusti koji rezultiraju ugrozama i samo je božja sreća što tih ugroza nije bilo više prije, a na njih se nije reagiralo na način kako to zahtijeva pravilo struke, kako to zahtijeva očekivanje na razini visokih standarda postupanja u EU i izvan EU, na kraju krajeva kako to naše zakonodavstvo predviđa jer već je bio zadnji znak za uzbunu dolaskom našeg kolege bivšeg eurozastupnika današnjeg Sinčića sa kamionom ili ne znam kakvim teretom lubenica i da je to završilo tako kako je završilo. Mi kao ljudi od struke policajci se čudimo da uopće čim je tamo stao već oko njega nije bilo pet interventnih policajaca i zaustavilo priču, a ne vidjeli smo cijelu minutu se ništa nije događalo sve je istovareno. To je samo po sebi apsurd. E sada nakon toga dragi i poštovani kolege i hrvatska javnosti što se dogodilo nakon toga što bi u svijetu vrlo vjerojatno svugdje odgovorni ministar unutarnjih poslova ili oni koji su zaduženi za sigurnost ili dali ostavke ili poduzeli određene mjere. Meni uopće nije bilo sporno misleći u glavi ok, dobro ajde sada su napravili propust i to ogroman, ali nakon toga će se stvari promijeniti na način kako to svi očekujemo i kako to sigurnost nalaže. Međutim što smo dobili? Ništa od toga dragi i poštovani nije napravljeno. Predsjednik Vlade naprotiv i ministar Božinović ništa nisu učinili da se incident, ali ovaj puta sa smrtnom posljedicom odnosno sa potencijalnim smrtima ponovi i što je najžalosnije, najnegativnije u cijeloj priči predsjednik Vlade reagira na način da kaže svom ministru pred hrvatskom javnost ne, nije on kriv i naredne četiri godine će raditi tako. Pa mi se moramo zapitati u kojem društvu u kojoj vladi živimo kada jedan ministar dobiva od predsjednika Vlade bjanko podršku četiri godine? Pa to je ono zašto trebamo vrištati, zašto trebamo govoriti, zašto se trebamo suprotstaviti, pozivat na ostavku, odgovornost jer ja kao policijski stručnjak znam da se ovaj problem može riješiti za pola sata racionalnog, razumnog postupanja i postaviti stvari na način da građani ne trpe, a da sigurnost bude zaštićena. Mi smo to radili u Domovinskom ratu, oni koji su zaduženi neka pozovu stručnjake koje su rastjerali iz MUP-a, detuđmanizirali pa će im dat prijedlog rješenja za cca pola sata i svi ćemo biti zadovoljni, a sigurnost će biti postignuta i ljudski životi neće biti izgubljeni.
Hvala kolega SAčiću. Kao 9. govorit će poštovani kolega Marin Lerotić u ime Kluba zastupnika IDS-a, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. U ime Kluba IDS-a stradalom policajcu želimo zaista brz, brz oporavak. U sjeni ovih nemilih događaja koji su se dogodili ovdje ispred vlade i sabora ostala je jedna jako važna tema i dokument čiji su dijelovi objavljeni u pojedinim medijima. Riječ je o Nacionalnoj razvojnoj strategiji RH do 2030.g. koja bi trebala biti najvažniji strateški dokument razvoja Hrvatske u narednom desetljeću. O toj strategiji priča se još od 2017.g. i izgleda da bi uskoro trebala ugledati svijetlo dana. Ono što smo imali prilike vidjeti u medijima zvuči lijepo i krasno tako da nas ta strategija zapravo podsjeća na jednu poveću listu lijepih želja kako bi Hrvatska trebala izgledati u budućnosti. To zapravo već svi odavno znamo. Svi znamo da želimo pokretanje gospodarstva i poticanje privatnih ulaganja, povećanje učinkovitosti i djelotvornosti javne uprave i pravosuđa, ravnomjerni regionalni razvoj itd. Međutim, ono što kao država ne znamo je kako to postići. Kako drukčije da objasnimo da će se uskoro objavit nacionalna razvojna strategija u kojoj stoji da će se poticati privatna ulaganja, a istodobno imamo situaciju da investitore opterećuju stotine parafiskalnih nameta, pravna nesigurnost, preveliki porezi zbog kojih i najveći investitori planiraju otići. Nadalje, kako jedan od ključnih razvojnih smjerova u strategiji navodi se jednak pristup zdravstvenoj skrbi, te davanje učinkovitog odgovora na zdravstvenu krizu. Ovdje pak imamo drugi problem. Tko će raditi u zdravstvenom sustavu kada država blokira osnivanje medicinskih fakulteta, konkretno u Puli? A Agencija za znanost i visoko obrazovanje kao nadležno tijelo za ocjenu kvalitete studijskih programa Sveučilištu Juraj Dobrile u Puli dalo je pozitivnu ocjenu da Medicinski fakultet u Puli ispunjava sve potrebne uvjete. Tu opet imamo situaciju iz koje je vidljivo da je hrvatska realnost je daleko od strateških smjerova i ciljeva koje se namjeravaju postić. I na kraju navest ću još jedan od razvojnih smjerova strategije koji jasno ocrtava svu nelogičnost trenutnog sustava. Radi se o jačanju regionalne konkurentnosti. IDS oduvijek snažno podržava jačanje regionalne konkurentnosti, ali kako se misli jačati regionalna konkurentnost dok se regionalni razvoj RH temelji na indeksu razvijenosti koji kažnjava razvijenije regije i uvodi princip uravnilovke. Umjesto da se primijeni koncept asimetrične decentralizacije i omogući razvijenijim dijelovima Hrvatske da dodatno napreduju i time povuku cijelu Hrvatsku naprijed. Mi danas imamo rješenja koja ne samo da ne potiču razvoj nego i one razvijenije vuku natrag. Ovi primjeri nažalost nedvojbeno pokazuju da ne treba očekivati spas od nekih dokumenata kako god ih nazivali ako država ne promijeni model upravljanja i funkcioniranja. Razvoj hrvatskog gospodarstva u idućih 10.g. ne smije se temeljiti na toliko spominjanje, spominjane 22 milijarde EUR-a koje imamo priliku povući iz EU. Gospodarstvo mora imati održive temelje, a europski novac trebamo gledati kao dodanu vrijednost za snažniji rast. Hvala.
Idemo sada na jedanaesto izlaganje, poštovana kolegica Dalija Orešković, Klub zastupnika Stranke s imenom i prezimenom, Pametnog i GLAS-a.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege zastupnici i zastupnice, u ime našeg kluba želim izraziti duboko žaljenje zbog pokušaja teškog ubojstva na Markovom trgu. Također i zahvalnost i svim pojedincima koji su svojim nesebičnim, instinktivno ljudskim porivom uskočili ranjenom policajcu u pomoć i tako mu spasili život. No, ljudski životi ne smiju biti prepušteni instinktima, niti slučajnostima. Činjenica je da se je ubojica pojavio pred zgradom Vlade s dvije vrste oružja, kao i sve što je potom uslijedilo, od ranjavanja policajca, njegovog prijevoza u bolnicu sanitetskim vozilom, pa do samoubojstva ubojice na udaljenoj lokaciji, otvara brojna pitanja, a u najvećoj mjeri nameće pitanje o nepostojanju protokola, brze reakcije na ovakav događaj. Način na koji se ovaj zastrašujuću događaj odvio pokazuje da postoje ozbiljni, ozbiljni problemi u sustavu. Pojačane mjere na Markov trgu koje Vlada sada provodi neće moći pomoći građanima da se osjećaju sigurno, niti će povratiti njihovo povjerenje u sustav. Ozračje nesigurnosti u kojem živimo odraz je dugogodišnje nebrige i neodgovornosti vladajućih političkih garnitura koje iz svojih privilegiranih pozicija drugima diktiraju pravila koja za njih ne vrijede ponašajući se kao da za njih niti jedan zakon ne vrijedi, niti ih se bilo koji zakon ove zemlje tiče. Građani su zbog neuređenog sustava prepušteni sami sebi i to se hitno mora mijenjati. Ali to nas ujedno navodi na razmišljanje o tome što možemo učiniti da djelujemo preventivno i sustavno kako se ovako nešto više nikada ne bi ponovilo. Potreba nam je održiv i smislen sustav koji će ujedno omogućiti najbržu i najefikasniju reakciju kako se ovi događaji više nikada ne bi ponovili. A zašto danas nema ni „S“ od sigurnosti iako se upravo provodi program Vlade koji ima naziv sigurnost? Zašto nema niti „S“ od sustava u cjelini? Pa zato što nema dva druga pojma, nema solidarnosti u društvu, nema niti suradnje između političkih stranaka. Često se za ovom govornicom pitam, bilo kada imamo slobodne govore ili kada uvodno izlažemo na temu nekoga zakona, kome se mi zapravo obraćamo? Često mi se čini da se obraćamo sami sebi, a ne jedni drugima. Ukoliko želimo promijeniti ovako kritično i loše stanje, zapuštenost društva u cjelini u kojima su građani prepušteni sami sebi, a ne jednoj smislenoj, pravednoj i učinkovito organiziranoj državi moramo se upustiti u provođenje strukturnih reformi od kojih država bježi već nekoliko desetljeća. Pozivam sve oporbene političke stranke koje u svojim programima imaju teme poput teritorijalnog preustroja, teme poput reforme izbornog zakonodavstva, poreznog rasterećenja i slične krupne zahvate da pronađu načina da surađuju jedni s drugima neovisno o tome s kojeg političkog polazišta i koje političke boje inicijalno zastupamo. Bez toga i ovaj sabor će proći kao i svi prethodni provodeći volju vladajuće većine, izglasavajući zakone koji su i upućeni u saborsku proceduru bez da su prije toga prošli kvalitetnu javnu raspravu, a od dobrobiti za građane niti iz ovog sazva Hrvatskog sabora neće biti ništa. Hvala.
Poštovane kolegice i kolege ovime smo došli do kraja rasprava klubova zastupnika i nezavisnih zastupnika Idemo dalje. Sada je na redu poštovani kolega Silvano Hrelja stajalište Kluba zastupnika HSS-a i HSU-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Cijenjene kolegice i kolege. Vrlo je teško govoriti o pravičnosti bilo kojeg sustava u uvjetima kada se u raznim aferama govori o milijunima kuna koji kolaju u torbama i automobilima i kažem teško je i vrlo zahtjevno govoriti o problemima kao što je Ovršni zakon. Nezahvalno je o tome govoriti, a pogotovo ako se u javnoj raspravi u kojem se najavljuju donošenje nekih zakona sve se svodi na priču o onima koji su si sami krivi onda možemo biti poprilično sigurni da do zakona ili promjena neće doći barem ne u kratkom roku. Tako je nekako bilo i uvijek s ovrhama, da, mnogi su sami krivi, živi se iznad mogućnosti, financijski smo nepismena nacija to su tvrdnje, ali se zaboravlja reći i vrlo malo se govori da su neki u ovu situaciju došli ne svojom krivnjom, da plaćaju tuđe dugove, da su ostali bez posla da ne mogu izvršavati svoje financijske obaveza, a zakoni i ono što bi mi trebali donositi u ovom Visokom domu se radi i treba se raditi za njih, za zaštitu svih građana, naravno i dužnika i vjerovnika i svih, ali prvenstveno egzistencijalna zaštita građana. Struktura duga kaže da više od 85% dužnika duguje manje od 5.000 kuna. Pitanje zašto se ne riješe toga? Ne daju zato što nemaju ili zato što smatraju da su prevareni jer im je dug uvećan deset puta. U oba slučaja smo pozvani razriješiti situaciju jer imamo skupinu siromašnih ili izigranih građana i iz opisa izmjena Ovršnog zakona iz 2019. činilo se da je prošla Vlada bila na dobrom putu Ono što sam poprilično siguran u ovoj situaciji da javno bilježnici, javni bilježnici neće pokrenuti tsunami ovrha sa 19. ovog, ovog mjeseca, 19. listopada, zato što je njima dužnost obavijestiti, dakle sve buduće ovršenike da imaju pokrenut ovršni postupak, njih 100 000. I taj postupak traje neko vrijeme, dakle nema automatizma i ne smije ga biti. Ono što, u što sumnjam, a to je da neko kaže da neće bit tsunamija pokretanja ovrha od strane FINA-e, e to, to treba očekivati da će biti od strane FINA-e zato što je tamo moratorij prekinuo pravomoćne izvršne ovrhe. I rijeka ponovno počinje teći, dal će bit u 2-3 vala, to je potpuno nebitno, ali ta rijeka počinje teći. Gospodo draga, ali morate znati da to je ista rijeka, ali nije ista voda. Ovo nije ista voda. Neki ljudi su ostali bez posla, neki su umrli, neki su bitno ovaj u nezavidnijoj financijskoj situaciji sa egzistencijalnim poteškoćama. Jel ih mi vidimo? Ne vidimo ih, ne vidimo ih i na kraju ispada da smo moratorij donijeli više zbog mogućeg predizbornog, zbog izbornog uspjeha, zbog izbora, nego zbog stvarnog snimanja koliko nam je ljudi egzistencijalno ugroženo i koga moramo izuzeti, izuzeti iz ovrhe jer u 6. mjeseci državna administracija nije napravila ništa. Pohvaljujem prijedloge novog Ovršnog zakona koji su bili u raspravi i treba na njima inzistirat, na smanjenju troškova, apsolutno treba inzistirati i ne znam zašto se odustalo jer mi i to govori o mogućim predizbornim kalkulacijama. Zašto se održalo? Jer su trebali u srpnju ove godine stupiti na snagu. Samo moramo biti svjesni toga i svi ti prijedlozi neće zaštiti egzistencijalno ugrožene, a mi u hrvatskom društvu ih ni ne prepoznajemo. Jer koja je granica siromaštva, koga štitimo, koji su kriteriji? Da li načelnik jedne najmanje općine, nedavno je bilo na, u jednoj emisiji na televiziji koji prima 11.000 kuna plaću, a općina nema 150 stanovnika, treba poimenično znati ko je siromašan i ko je egzistencionalno ugrožen. Treba. Gospodo, dičimo se da smo država, socijalna država i država socijalne pravde, a ovo što mi nismo sposobni učiniti, u gradu Milanu [[Upadica: Hvala]] čini gradska uprava koja je daleko malobrojnija [[Upadica: Hvala vam kolega]] od hrvatske administracije. Hvala vam lijepa.
Hvala. Idemo na treću raspravu, poštovani kolega Božo Petrov u ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Da, prije dva dana ovdje se dogodio tragični događaj, jedna mlada osoba zbog toga je izgubila život, druga mlada osoba je u bolnici, ali ako želimo Hrvatskoj dobro, onda moramo biti brutalno iskreni prema sebi i prema drugima pa si trebamo postaviti jedno pitanje, čemu zgražanje, čemu čuđenje? Jer, 30 godina, zar nije logičan slijed ovo nakon svega što se događa zadnjih 30 godina? Jer zadnjih 30 godina sije se sljedeće, vi imate zločine koji se ne sankcioniraju, imate koruptivne radnje, imate krađe, prijevare koje se ne sankcioniraju. Imate povlaštene kaste koje su jednakije pred zakonom u odnosu na druge i to se ne sankcionira. Dakle, i jednom govoru mržnje postoji povod. Sa scene zbog ovoga svega nestaju onda one riječi poput čovječnost, poštenje, pravednost, odgovornost, možda prepoznajete te riječi. Te riječi su obiteljske, društvene vrednote, stup društva i kada se makne taj stup društva, što mislite, kakve generacije dolaze pretežito? Što im je sveto? I ono što moram istaknuti, oni koji javno djeluju, imaju najveću odgovornost za to kakve modele se pruža onima koji dolaze jer imaju najveći utjecaj. Kakav smo zadnjih 30 godina model ponudili društvu koji „dobro prolazi“. Ponudili smo model osobe koja se ne treba truditi previše u školi. Zašto, kada može lako proći i kada uopće nije ni na cijeni osoba koja je obrazovana niti zbog toga ima dobru plaću, dakle ne treba se obrazovati, ali treba težiti što većem broju socijalnih kontakata. Treba biti po mogućnosti, neodgovorna, lakoma, zbog toga otvorena korupciji i klijentelizmu, di je cilj steći što više, što brže na bilo kakav način gazeći bilo koga. I to je ono što je najveći problem. Mi moramo biti svjesni da se ovakav model, i trebamo biti pošteni prema sebi, ovakav model se je trenirao sa svakom koruptivnom radnjom koja se nije javno sankcionirala. Sa svakim kriminalnim djelom koji se nije javno sankcionirao. Sa svakom nepravdom koja se dogodila u našem društvu koja se nije sankcionirala. Javno. I ne pozivam na bilo kakav način, bilo kakvim govorom mržnje, nije kasno, nikad nije kasno u trenutku kad odlučimo činiti drukčije, ali moramo toga biti svjesni, a ono što možemo danas vidjeti, umjesto da ovaj izvorni problem liječimo, zatvara se Trg sv. Marka. Meni taj refleks više sliči na obrambenu reakciju ranjene životinje nego na zrelu reakciju jednog odgovornost i svjesnog čovjeka. Neće nas spasiti zatvaranje trgova i ulica. Mislim da vam je to trebalo biti jasno. Ja vas pozivam da riješimo zločine, da konačno znamo gdje su nam mrtvi, da riješimo koruptivne radnje, klijentelizam. Da učinimo sud u ovoj zemlji pravednim, učinkovitim. Pozivam vas da kroz radna mjesta osiguramo socijalnu i financijsku egzistenciju obitelji. To su mjere. Ja vas pozivam da svojim ponašanjem pokažete odgovornost. I nije ovo na teoretskoj razini, ovo je na vrlo konkretnoj razini, u vrlo kratkom vremenu se to može pokazati. Uskoro isti moratorij na ovrhe. Hoćemo li ponovo imati 100 tisuća blokiranih? Isto tako, hoćemo li podržati istražno povjerenstvo koje može svojim djelovanjem smanjiti korupciju i klijentelizam? Hoće li se riješiti studenti, njih 100 tisuća koji uskoro gube prava? To su te male stvari koje na kraju čine razliku i čine ono što se zove stup društva i vrijednosti. Samo djeci s 2 godine je dopušteno zažmiriti i činiti da svijet nestane. Mi ako zažmirimo, vratit će nam se s kamatama.
Idemo na 5. raspravu poštovani kolega Bojan Glavašević u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka, izvolite.
Prekjučerašnji napad na Markovom trgu ostavio je cijelu Hrvatsku u šoku, ali moramo pogledati istini u oči i nazvati to pravim imenom koliko god ono strašno zvučalo. To je bio čin domaćeg terorizma. To proizlazi iz sinoćnje izjave ravnatelja policije Nikole Miline koji je rekao da je počinitelj najvjerojatnije želio ući u vladu, da motiv nije bio osobne prirode i da policija provjerava sve kontakte počinitelja među kojima ima i niz inozemnih. Kolegice i kolege, neizmjerno je važno da u fokus stavimo uzroke ovog napada i da razumijemo okolnosti koje su do njega dovele. U posebnom izvještaju američkog Ministarstva domovinske sigurnosti iz 2013.g. o terorizmu kojemu su počinitelji tzv. vukovi samotnjaci, navode se karakteristike takvih počinitelja iz čitavog niza studija. Ističu se slijedeće osobine, društvena izoliranost, ali povezanost ili izloženost većim grupama koje rade neku vrstu pritiska poput političkog, povijest upotrebe i pristupa oružju izvan vojske ili policije, depresija ili povijest mentalnih oboljenja, percipirana zamjerka grupi ili dijelu sustava vlasti i neka vrsta osobne krize koja može biti okidač za napad. Mislim da se možemo složiti da iz svega što smo do sada htjeli, ne htjeli, saznali o počinitelju, pronalazimo većinu ovih karakteristika. Socijalna isključenost kao rezultat siromaštva, povezanost s radikalnim desnim grupama za pritisak i tko zna što će još policija pronaći u počiniteljevim kontaktima, krivljenje političkih elita za osobnu i društvenu nepravdu, pristup naoružanju i streljivu preostalom kod počiniteljevog oca iz Domovinskog rata i kriza koja je poslužila kao okidač, o čemu nam svjedoče počiniteljeve objave na društvenim mrežama. Moram priznati da mi je bilo jako šokantno pročitati izjavu kolege Penave koji je ovaj napad nazvao činom bunta izraženim na pogrešan način. Pitam se bi li kolega Penava istu kvalifikaciju upotrijebio da je počinitelj bio srpske nacionalnosti ili da je imao neko muslimansko ime? To je pitanje dakako retoričko. Pitam se bi li kolega Penava na isti način reagirao da je, ne daj Bože, počinitelj svoj napad umjesto na vladu fokusirao na sabor koji ne brane naoružani policijski službenici nego nenaoružana saborska straža? Da bismo problem mogli početi rješavati važno je da ga nazovemo pravim imenom. Zato ponavljam, ovo nije bio bunt, ovo je bio čin domaćeg samotnjačkog terorizma. Posebno zabrinjava reakcija dijela javnosti, a osobito mladih ljudi na ovaj čin nasilja koja odgovara zapravo onome što je rekao kolega Penava, odobravanje, zahvaljivanje, pohvale počinitelju upućuju na postojanje mnogo šireg društvenog problema i meni se čini da izjave poput one kolege Penave, za koju se nadam iskreno da je bila nehotična, legitimiraju taj čin nasilja. Kako problem možemo početi rješavati? Za početak mogu reći kako ga ne trebamo rješavati. Ne trebamo ga rješavati izoliranjem Markovog trga od ostatka Hrvatske i načičkavanjem do zuba naoružanim policijskim službenicima. Time šaljemo poruku koja tjera vodu na počiniteljev mlin, da smo svi mi zastupnice i zastupnici građana jedna od narođena elita koja ne radi u njihovom nego u svom interesu. To ne znači da ne treba ponovo evaluirati adekvatnost zaštite dužnosnika i objekata, to samo znači da mjere zaštite moraju biti razmjerne sigurnosnoj procjeni, ali naglasak, ako govorimo o zaštiti mora prije svega biti na zaštiti građana. Problem možemo rješavati tako da smanjimo siromaštvo, smanjimo socijalni isključenost mladih, da uvedemo građanski i demokratski odgoj, da smanjujemo društvene nepravde i da konačno shvatimo problem društvenog nasilja u Hrvatskoj. Svi ovdje čitamo izvještaje kolegice i kolege, svi znamo koliko su zabrinjavajuće brojke o obiteljskom nasilju, o nasilju nad ženama, o vršnjačkom nasilju. Krajnje je vrijeme da nešto napravimo oko toga. Onda ćemo s vremenom možda postati društvo u kojemu se jedan mladi čovjek neće imati potrebu okrenuti terorizmu zbog pritiska društvenih nepravdi i raznih predatorskih skupina koje takve pojedince jedva čekaju instrumentalizirati.
Sada idemo na 10. raspravu, poštovani kolega Ante Deur u ime Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovane kolege i kolegice saborski zastupnici. Evo prije svega, danas imamo jednu komemoraciju u Sotinu, jednu godišnjicu ubojstva srpske agresije. I nešto što kao ljudi i kao hrvatski branitelj sigurno se moramo i kao cijeli narod, pokloniti i osjećati tu jednu ljudsku i Božju empatiju i svijest prema našim ljudima, ali moramo se prisjetiti i poželjeti ovom našem policajcu hrvatskome i njemu brzo ozdravljenje, njegovoj obitelji da uistinu bude hrabra jer sigurno prolazi kroz jedno teško razdoblje. Ali imamo dvije obitelji koje nažalost u ovom vremenu proživljavaju teške trenutku, obitelj ovoga mladoga čovjeka koji je to napravio što jednostavno i danas mi ovdje u svijesti ne možemo razumjeti što je to što se desilo i što ga je ponukalo na ovaj čin koji je prestrašan, gdje nema opravdanja. Ali ne smijemo dozvoliti mi ovdje kao saborski zastupnici a ni kao društvo da radimo stigmatiziranje prema hrvatskim braniteljima, prema obitelji, da svaki članak proizlazi, to su hrvatski branitelji, da li mi danas društvo nakon 30 g. od Domovinskog rata imamo vrijednost ili smo još uvijek aktivisti optuživanja, vrijeđanja i pokušavanja stvoriti osobne vrijednosti određenih situacija. Ovo je jedan teški trenutak koji se desio kao što sam rekao za ove obitelji ali i za nas kao zajednicu, za hrvatsku Vladu, za sve ljude koji imaju svijest a to je da se moglo desit nešto što ne daj bože ne možemo ni zamisliti. Hrvatski branitelji danas i članovi njihovih obitelji prolaze jedno vrijeme u svojoj domovini ono što smo svi sanjali, gdje smo bili mladići kao i mladi čovjek u to vrijeme 90-ih godina. Mi smo taj primjer društva i zajednice u kojoj živimo. Domovinski rat je temelj hrvatske države, bez obzira ovdje gospodo, u kojoj stranci netko bio ili se priključio. Tko god je imao u onom vremenu snage i smjelosti, ljubavi, imao je privilegiju od dragog Boga da bude dio onoga vremena kojeg Predsjednik Tuđman, hrvatski narod pozivali a to je hrvatska domovina koju danas svi ovdje uživamo. Nemojmo dopustiti da se te vrijednosti gube, da na svakom koraku se pokušavaju vrijeđati, poistovjećivati hrvatske branitelje i Domovinski rat, jednom vrlo zločestom, neumjesnom i neljudskom govoru. Svi zajedno moramo razumjeti naše obitelji koje i dandanas traže svoje nestale sinove, očeve, svoje roditelje, dajmo tim ljudima podršku odavde, dajmo podršku našem Ministarstvu hrvatskih branitelja i hrvatskoj Vladi koja je 4 g. puno napravila, u kojoj nijedan ministar do sada nije toliko napravio i toliko uložio truda. Puno ima posla. 30 g. je toga, puno ima i nerada od nekih Vlada u bivšem sustavu i ministara koji su izgubili vrijednost i zaboravili ovu o čemu pričamo. Ova hrvatska Vlada i ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved, Stjepan Sučić uistinu možemo reći da je to ta vrijednost koju svi zajedno tražimo. Hvala vam lijepo.
Hvala kolega Deur. Imamo povredu Poslovnika, kolega Mlinarić, izvolite.
238., povreda Poslovnika. G. Deur, ja mislim da kada slušam vaš govor da ste u oporbi, pa bili ste 5 g. na Pantovčaku, sad ste na vlasti, riješite te probleme koje navodite za nestale i sve jer ovako pričati, ispada stvarno demagogija. Hvala.
Kolega Mlinarić, ovo nije povreda Poslovnika, ovo što ste napravili je sada kršenje upravo Poslovnika i dat ću vam opomenu. Ja vas molim da to ne činite, imate načine na koje možete ili replicirati u raspravi ili u svom slobodnom govoru s te mogli govoriti ali ovo nije način jednostavno. Izvolite, kolega Deur, povreda Poslovnika.
238. Prije svega, nažalost, ne smijemo graditi nijedan sustav, to je vrijednost svakog hrvatskog čovjeka, nestali hrvatski branitelji i civili nisu, to je ono što svaka hrvatska Vlada, ja samo želio sam reći da ova Vlada i ministar hrvatskih branitelja Tomo Medved [[Upadica predsjednik: Kolega Deur.]] rade najbolji posao onoga vremena, [[Upadica predsjednik: Hvala vam.]] svi znamo što je radio Fred Matić i njegova ekipa.
Kolega Deur, nije ni ovo sad povreda Poslovnika, vi ste sad odgovorili na repliku, dakle i vama moram dati opomenu. Kolegice i kolege, molim vas da se držite pravila koja smo definirali našim Poslovnikom. Idemo na 4. raspravu, Klub zastupnika SDSS-a poštovani kolega Milorad Pupovac, izvolite.
Poštovani g. predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. U ime Kluba SDSS-a izražavam najdublje žaljenje zbog gubitka jednog mladog života i teške ugroze zdravlja drugog mladog života. Htio bih također reći da imam osjećaj da osim ova dva mlada života, mnogi mladi životi u našem društvu prolaze kroz različite vrste kušnje. Ovdje je o nekima od njih govorio moj poštovani kolega zastupnik dr. Petrov s kojim se vjerojatno u nizu stvari ne slažem, ali sad stojim na istoj poziciji na kojoj je on stajao i iz koje je govorio. Mnogi mladi životi su u kušnjama, da li da ostanu živjeti u svojoj zemlji ili da odu u neku drugu. Da li da dignu ruku na nekoga ili da ne dignu. Da li da ukradu umjesto da rade, da li da se drogiraju ili da se pokušaju oduprijeti grehovima. Dakle, zlo je mnogo šire od ovog najdrastičnijeg koji se dogodio i pred njim ne smijemo zatvarati oči. Mi, očevi, mi braća, sestre, mi koji sjedimo u ovom najvišem predstavničkom tijelu ovoga naroda i ovoga društva, imamo za to posebnu odgovornost. Posebno odgovornost u tome kako govorimo sami, koliko svojim riječima potičemo na mržnju prema drugima različite vjere, različite nacije, različitog političkog uvjerenja, različite političke pozicije, a koliko doprinosimo tome da u našem društvu vlada kultura rasprave, a ne obračuna? Mi ovdje zajedno sa nizom drugim bismo trebali konačno završiti rat u svim njegovim vidovima. I počeli smo prije koji mjesec, ali neki ga žele nastavljati, neki svojim porukama koji su naši kolege odavde iz sabora kažu treba biti naoružan zato što ima onih koji su klali i silovali. Kakve su to poruke? Ko ima pravo na te poruke? Drugi kažu treba razvaliti institucije, treba nasrnuti na njih. Drugim riječima, treba razoriti ono malo što ima od ove države i njezinih predstavnika. Ne sudim nikome, ali samo postavljam pitanje. Nije li vrijeme da počnemo drugačije razmišljati? Prije koji tjedan smo mogli vidjeti kako je jedan javni medij one koga mi ovdje podržavamo najavljuje svoju novu shemu, znate s koje 3 osnovne poruke? Rat, nogomet i more i turizam. Je li to sve što ova zemlja ima? Gdje je rad? Gdje je obrazovanje? Gdje je prosvjećivanje? Gdje je znanost? Gdje je poljoprivreda? Gdje je tvornica? Gdje je, su vrijednosti o kojima je govorio dr. Petrov, moralne vrednosti koje znamo još od prvih umnih ljudi, pa do onih koji su je preuzeli u najvećoj religiji kojima pripadamo? I konačno, okrenimo se perspektivi, prošlost ne možemo popraviti, ni promijeniti, ali budućnost moramo učiniti pouzdanijom kao orijentir za mlade ljude da vjeruju u sebe, da vjeruju u druge ljude [[Upadica: Hvala vam]] , te vjere u našem društvu nema. Ima svakakve druge, ali te nema.
Hvala vam kolega Pupovac. Idemo sada na raspravu broj 6, poštovani kolega Predrag Štromar u ime Kluba zastupnika HNS-a i nezavisnih zastupnika. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, najprije bi zaželio brz oporavak ranjenom policijskom službeniku i sa željom da nema nikakvih posljedica nakon ovog čina, a saučešće bi izrazio obitelji umrle mlade osobe koja je počinila taj čin. Međutim, mi moramo razmišljati kao što je danas već bilo rečeno, kako mladim ljudima omogućiti da kvalitetnije i bolje žive, da imaju jednu sigurnost u RH, kojim to mjerama, kojim to modelima i kako jednostavno omogućiti tim mladim ljudima da mogu ovdje živjeti kvalitetno, dobro, imati svoju obitelj i dalje živjeti i raditi u Hrvatskoj. Jedna od tih mogućnosti je, a upravo je i na tom tragu Ministarstvo graditeljstva zapravo sada prostornog uređenja sa natječajem za subvencioniranje stanova mladih obitelji. Evo još koji dan i završit će ovaj natječaj i više od 3.000 će sigurno biti mladih ljudi koji će riješiti svoje stambeno pitanje upravo ovim modelom. Do sada je 13.000 mladih ljudi već riješilo svoje stambeno pitanje, ima krov nad glavom zahvaljujući tom modelu, ja mislim da je to jedna od najboljih demografskih mjera koja postoje u RH. Međutim, ova mjera završava u ovog godini i ja bih apelirao na Vladu da pripremi izmjenu zakona kojega smo već mi pripremili u prošlom mandatu i da se omogući ta mjera i idućih godina. Naime, ova mjera može biti samo do 31.12. ove godine i vidimo da je stvarno kvalitetna, ima puno zainteresiranih, pa predlažem da Vlada uputi u sabor jednu izmjenu zakona, a to bi bilo da se u Zakonu o subvencioniranju stambenih kredita u Članku 1. u stavku 2. riječ „do 31. prosinca 2020. za svaku kalendarsku odnosno proračunsku godinu“ zamijene riječima „za svaku kalendarsku odnosno proračunsku godinu na temelju odluke ministra“. To znači da bi se i idućih godina mogla ta mjera dalje realizirati i da bi mladi ljudi i dalje mogli računati da će kvalitetnije, jeftinije nego što je na tržištu i povoljnije doći do svog stana. Ja bih samo nekoliko riječi o toj mjeri. Znači, kupuje se ili stan ili kuća ili se gradi kuća gdje se subvencionira od strane proračuna RH rata kredita između 30 i 51% ovisno o tome na kojem prostoru se kupuje ili gradi kuća ili kupuje stan. Radi se o indeksu razvijenosti jedinice lokalne samouprave odnosno grada ili općine. Ta mjera je za mlađe od 45 godina, a subvencija se produžuje za 2 godine za svako novorođeno dijete u toj obitelji u vrijeme korištenja kredita, a prošle godine smo izmijenili zakon pa je od ove godine i produžetak subvencioniranja rate kredita i za godinu dana za dijete koje već je u toj obitelji rođeno. Tako da recimo ako obitelj ima dvoje djece i dvoje se još rodi subvencija je 11 godina za takve obitelji. Moj je prijedlog i da se nastavi sa mjerom POS-a, da se gradi više POS-ovih stanova, al da ide se u veću izgradnju POS-a za najam. Naime, navike mladih ljudi su se promijenile iz raznih razloga, ali sada svima nije prioritet kupnja nekretnina nego neko imaju posao, mijenjaju posao iz, sele se iz mjesta u mjesto i onda im je najam stanova najpovoljniji. Trenutno imamo jako malo stanova za najam, primjećujemo i po cijenama tih najamnina i apeliram da se osiguraju sredstva za izgradnju takvih stanova, stanova za najam. Svi smo svjesni ove pandemije korona virusa, iza sebe je ta pandemija ostavila neizvjesnost u financijskom smislu i negativne posljedice na gospodarstvo, međutim mladima treba omogućiti krov nad glavom.
Zahvaljujem. Hvala vam, hvala. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici želim vam dobro jutro. Prije nego što započnemo s današnjim radom dopustite mi da izrazim potporu ranjenom mladom policajcu i njegovom, njegovoj obitelji te da mu zaželim brzi oporavak. Zahvaljujem isto svim policijskim službenicima djelatnicima osiguranja koji požrtvovno i predano rade svoj posao zbog sigurnosti svih građanki i građana RH. Hvala i onim građanima koji su prvi priskočili u pomoć ranjenom policajcu. U ime Hrvatskog sabora i osobno oštro osuđujem ovaj napad koji se dogodio u ponedjeljak na Trgu svetog Marka ispred zgrade Vlade RH. Osuđujem i govor mržnje i nesnošljivosti koji se pojavi na društvenim mrežama te svaki oblik nasilja u društvu. Pozivam sve vas kolegice i kolege da zajedno, svakodnevno radimo na suzbijanju svih oblika mržnje, radikalizma i predrasuda koje mogu voditi nasilju. Pozivam vas isto tako da promičemo demokratsko društvo u duhu dijaloga, tolerancije i otvorenosti koje počiva na međusobnom razumijevanju, uvažavanju razlika, jednakosti i poštivanju svakog čovjeka. Sada ćemo krenuti s radom, javila se kolegica Benčić, izvolite.
Zatražila bih stanku u ime Kluba zeleno-lijevog bloka.
Ne može sada zatražiti stanku, stanku možete zatražiti kad započnemo sa dnevnim redom, prvo ide slobodni govor. Dakle, nakon slobodnog govora kad krenemo sa točkama dnevnog reda možete tražiti stanku.
Dobro, hvala vam.
Hvala vam lijepa. Dakle, idemo sa slobodnim govorom. Prvi je na redu Klub zastupnika SDP-a, poštovani kolega Peđa Grbin. Izvolite i ujedno vam čestitam na izboru za predsjednika SDP-a.
Poštovani gospodine predsjedniče prije svega hvala vam na čestitkama. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege dopustite mi da se i ja pridružim željama za brzim i uspješnim ozdravljenjem policajcu koji je nažalost u ponedjeljak ranjen u ovom bezumnom činu nasilja. Također dopustite mi da zahvalim svim policajcima, svim čuvarima, koji čuvaju i zgradu sabora i zgradu Vlade, svima onima koji su priskočili u pomoć ranjenom policajcu. Nažalost samo je sreća u nesreći spriječila da ovaj bezumni čin nasilja kojem smo svjedočili nije završio i gorim, možda čak i smrtnim posljedicama. I upravo zato da sve ne ostane samo na željama za oporavkom danas sa malim ali ipak odmakom želim govoriti o onome što se dogodilo u ponedjeljak, ali isto tako želim prije svega govoriti i o onome što osobno, a vjerujem da u tome nisam usamljen smatram uzrokom, povodom i onime što je bitno za razumijevanje ovog događaja u ponedjeljak. Poštovane kolegice i kolege mislim da u Hrvatskoj već duže vremena svjedočimo brojnim slučajevima nasilja. Nasilje se događa na našim ulicama, nasilje se događa na našim trgovima, u našim kafićima, na našim stadionima. A ono što izuzetno često stoji iza tog nasilja je govor mržnje i glorificiranje samog nasilja koje u našem društvu sve više i više uzima maha. Gotovo svakoga dana nekoga se napada zbog njegove nacionalne ili vjerske pripadnosti, seksualnog opredjeljenja ili spola, a na to u društvu ne reagiramo sustavno, tek tu i tamo reagiramo osudama, dapače nekad niti osudama. Pa imamo situaciju da i pojedini političari, zastupnici, gradonačelnik Vukovara ovakvo nasilje relativiziraju pa čak i opravdavaju, a to nije dobro. Takvo ponašanje, takvo postupanje, takvo relativiziranje ima posljedicu samo u stvaranju novih čina nasilja koji će sutra ili prekosutra dovesti do žrtava. Poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine predsjedniče, podržavam vas u osudi nasilja koju ste izrekli na početku i na otvaranju ove sjednice, ali to nije dovoljno. Ne možemo ostati samo na osudama, moramo početi raditi nešto konkretno, a ovo čemu danas svjedočimo na Markovom trgu, barikade i pojačana policijska prisutnost nisu ništa drugo nego pokušaj prezentacije da nešto radimo, jer kao što se nasilje danas dogodilo na Markovom trgu moglo se dogoditi i na Trgu bana Jelačića, Zrinjevcu ili u nekom hrvatskom gradu koji nije Zagreb, a mi štitimo samo ovaj jedan trg. Dapače, ne samo da štitimo jedan trg nego Vlada očito ovaj čin koji se dogodio u ponedjeljak pokušava iskoristiti kako bi se odmakla od javnosti, odmakla od medija, odmakla od novinara i pokušava spriječiti novinare u svom legitimnom poslu, a to je da ministrima pred državnim institucijama postavljaju pitanja, a to nije dobro. I to sigurno neće spriječiti čin kakvom smo svjedočili u ponedjeljak. Ono što bi moglo, a o čemu od vlasti i vladajućih zadnjih dana nisam čuo niti riječi je poduzeti određene konkretne korake kako bi se borili protiv nasilja od samog početka. Prvi je evo samo jedan, ali prvi svakako uvođenje građanskog odgoja, gdje ćemo našu djecu od najmlađih nogu učiti da nasilje nije odgovor za probleme. Drugi je aktivno djelovanje i policije i Državnog odvjetništva i sudstva na sprječavanju govora mržnje. Govor mržnje nije dosta verbalno sa saborske govornice osuditi, potrebno je da i naše institucije, ponovit ću policija, državno odvjetništvo i sudstvo pokrenu postupke kako bi se pokazalo da Hrvatska doista neće tolerirati govor mržnje. Samo tako i samo na taj način doći ćemo do toga da nećemo željeti samo ozdravljenje jednoj osobi koja je ranjena u obavljanju svoje dužnosti nego ćemo počiniti i mjere koje će dovesti do ozdravljenja društva. Hvala.
Idemo dalje. Druga rasprava Klub zastupnika. Izvolite kolega Škoro povreda Poslovnika.
Hvala lijepa. Povrijeđen je čl. 238. poštovani gospodine predsjedniče čestitam vam na povratku u sabornicu, gospodine Grbin vama čestitam izbor, ali povrijedili ste čl. 238. jer ste apostrofirali saborskog zastupnika temeljem njegove izjave. Smatram da u njegovoj izjavi nije bilo stvari koje ste stavili u kontekst govora mržnje.
Kolega Škoro to nije povreda Poslovnika, kolega Grbin iznio je svoje mišljenje, vi ste iznijeli svoje mišljenje. To ste mogli reći ovdje s govornice, a ovo nije povreda Poslovnika. Poštovane kolegice i kolege ovime smo došli do kraja rasprava klubova zastupnika i nezavisnih zastupnika, pa prije nego pređemo na raspravu o prvoj točki današnjeg rasporeda Odbor za pravosuđe predložio je temeljem Članka 247. Poslovnika Hrvatskog sabora da provedemo objedinjenu raspravu o slijedeće dvije točke, Izvješće o radu probacijske služe za 2019. i Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2019. godinu. Jesmo li suglasni s time? Ako da onda ćemo o predloženim točkama provesti objedinjenu raspravu. Prelazimo sada na prvu točku dnevnog reda, to je: - Prijedlog Zakona o dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama EU, prvo čitanje, P.Z.E. broj 36 Predlagatelj je Vlada RH na temelju Članka 85. Ustava i Članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Sada ću zamoliti predstavnika predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje navedenog prijedloga zakona. S nama je poštovani Josip Salapić, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa i uprave. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi predsjedniče sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici Zakonom o dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji sa zemljama članicama EU uređuje se područje pravne suradnje, pravosudne suradnje u kaznenim stvarima između država članica EU i potpisnice sporazuma o pridruživanju EU. Obveze po ovom zakonu započele su za RH 1. srpnja 2013. godine danom punopravnog članstva RH u EU. Područje koje regulira ovaj zakon su europski uhidbeni nalog, europski istražni nalog, priznanje izvršenja odluka o novčanoj kazni, priznanje izvršenja presuda u kojima je izrečena kazna zatvora ili mjera koja uključuje oduzimanje slobode, priznanje izvršavanja presuda i odluka kojima su izrečene probacijske mjere ili druge alternativne sankcije kao europski nalog za zaštitu i drugi procesna sredstva. Nacrtom ovoga prijedloga zakona idemo u sedme dopune zakona. Razlog za predlaganje ponovnih dopuna je ugradnja provedbenih odredaba u odnosu na Uredbu EU iz 2018. godine 1805 Europskog parlamenta i vijeća od 14. studenoga 2018. godine o priznavanju naloga za zamrzavanje i naloga za oduzimanje imovine koja se primjenjuje u državama članicama EU od 19. prosinca 2020. godine. Slijedom navedenoga, prestaju važiti procesna pravila iz 2003. godine i 2006. godine te danom stupanja na snagu Uredbe EU počinje vrijediti Uredba 2018/1805. Odnosi se na sve države članice EU izuzev Irske i Danske koje imaju drugačije provedbene propise vezano za problematiku oduzimanja imovine. Što se tiče tijela koja su nadležna za zaprimanje i priznavanje, te za izdavanje naloga o zamrzavanju naloga o oduzimanju imovine ista su tijela kao u prethodnim dakle propisima u RH. Za ovaj zakon predviđen je uobičajeni zakonski rok stupanja ovih dopuna na snagu. Hvala lijepo.
Imamo repliku, vidim da se i kolega Bulj javio, dvije znači. Kolega Bačić, izvolite vi ste prvi.
Hvala poštovani predsjedniče HS-a. Kolega državni tajniče. Jedno pitanje malo ću proširiti ovu pravosudnu suradnju i više vam postaviti pitanje vezano za međunarodnu kaznenopravnu pomoć. Znamo da u pravosudnoj suradnji stvari idu većinom automatizmom, kod međunarodne pravne pomoći stvari idu na zahtjev između jedne države i druge, pa me evo zanima konkretno vaše mišljenje, ali i stav Ministarstva pravosuđa upravo vezano za ugovore i dogovore sa trećim zemljama, konkretno vezano za međunarodnu pravnu pomoć sa našim susjedima evo i konkretno sa BiH jer mislim da imamo najviše problema u kaznenopravnim stvarima, posebice vezano i za izručenja i suđenja i bilo koje interese koje imamo prema određenim počiniteljima, pa zanima me kako teku pregovori upravo vezano za treće zemlje, konkretno za međunarodnu pravnu pomoć? Hvala vam.
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Poštovani kolega ovaj zakon regulira suradnju između država članica EU. Što se tiče međunarodnog sporazuma kojeg ste spomenuli između RH i BiH postoje određeni problemi, ali oni se odnose na situacije kada su u pitanju dvojni državljani, državljani Hrvatske i BiH. Ministarstvo pravosuđa čini sve napore, mi imamo dodatne anekse međunarodnome sporazumu gdje ne priznajemo odluke sudova BiH kada se radi o pravomoćnim presudama izrečenim u RH, tako da osuđenici koji odu izvan sustava RH ne mogu se vratiti u Hrvatsku dok pravomoćno ne odsluže kaznu u RH. Bilo je to pojedinačnih slučajeva koji su nažalost prešli ovaj sporazum, ali evo dodatnim izmjenama prethodnih godina 2017., '18., '19. pokušavamo riješiti navedenu problematiku. Hvala lijepo.
Sada je na redu kolega Milanović Litre. Izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče Sabora. Poštovani ministre Salapiću. U čl. 5. ovog zakona piše da je „ministarstvo nadležno koordinativno tijelo koje pruža pomoć nadležnim tijelima … [[Govornik se ne razumije zbog najave.]] i pravosudne suradnje“. Moje pitanje, koliko je puta do sada ministarstvo koordiniralo po pitanju izručivanja osoba koje su u razdoblju od '91. do '95. godine počinili zločine u Hrvatskoj, a nije im suđeno u Hrvatskoj?
Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Ovo je procesno pitanje koje nema veze sa Zakonom o pravosudnoj suradnji, dakle točnu brojku ne znam, ali ovo se odnosi na tematiku pravosudne suradnje između zemalja članica EU. U nekom drugom odboru mogu vam to odgovoriti, ali to su procesi koji nemaju veze sa ulaskom Hrvatske u EU niti pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima između država članica EU.
I kolega Bulj, izvolite vi ste treći.
Hvala lijepo. Državni tajniče. Često prepisivamo uredbe EU, znamo da su naše kaznionice, znamo točan broj ljudi koji su u kaznionicama, međutim ima u kaznionicama oni imaju teške uvjete, a ima onih koji imaju lagane uvjete zbog toga što su se dobro napljačkali novaca. Ja mislim da vi iz ovoga zakona o međunarodnoj suradnji nećete ništa postići ako ne budemo uveli zakon o porijeklu imovine jel da se vratimo … jel naravno šta to sad interesira gospodina Kovačića ili ne znam ove koji su bili u klubu ako ih se zatvori nekoliko tjedana u kaznionice ili nekoliko godina kada su opljačkali. Taj novac koji su opljačkali neka vrate i neka se urede kaznionice u sustavu RH i bolji uvjeti zatvorenicima koji nisu možda opljačkali novac jel tamo ima isto pravičnih, možda ima više onih koji su napravili zločina za slobodu. Hvala lijepo.
Hvala kolega Bulj. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče. Ovdje bi trebao odgovoriti o nekim procesnim pitanjima koji se tiču pravosudne suradnje sa zemljama članicama EU. Ovdje konkretno se radi o novim pravilima o oduzimanju i zamrzavanju imovine počinitelja kaznenih djela s kojima RH kao punopravna članica EU ima suradnju u kaznenopravnim stvarima, dakle ona obuhvaća samo zemlje članice, ne treće zemlje. Sad ovo su pitanja koja možda možete postaviti na sljedećoj raspravi o Izvješću o stanju u zatvorima, kaznionicama i odgojnim zavodima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu, idemo na prvi klub zastupnika to je SDP poštovana kolegica Vesna Nađ. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama EU, a razlog njegovog donošenja je osiguravanje provedbe Uredbe EU 2018/1805 EU Parlamenta i Vijeća. Cilj ove uredbe je da se olakša prekogranično oduzimanje nezakonito stečene imovine i provođenje učinkovitog zamrzavanja i oduzimanja sredstava nezakonitog podrijetla u EU. Uredba je dio akcijskog plana koja je razvila Europska komisija za jačanje borbe protiv financiranja terorizma osiguravajući da se kriminalcima oduzme imovina. Velika većina Europljana smatra organizirani kriminal i terorizam glavnim sigurnosnim prijetnjama u EU. Kako navodi Europol trenutačno je u Europi istragom obuhvaćeno više od 5.000 organiziranih zločinačkih skupina. Organizirani kriminal služi stjecanju profita, a na nezakonitim radnjama u okviru takvog kriminala ostvaruje se ogromna zarada. Organizirane zločinačke skupine lako se prilagođavaju novom razvoju događaja i stalno traže nove načine za izbjegavanje otkrivanja. Europol procjenjuje da je u EU tek oko 2% imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima se zamrzava, a tek 1% oduzima. Na taj način organizirane zločinačke skupine mogu ulagati u proširenje svojih kriminalnih aktivnosti i prodiranje u zakonito gospodarstvo. Jasno je da vrijednost imovine koja se trenutačno plijeni u EU nije u skladu sa očekivanjima tijela za izvršavanje zakonodavstva niti javnosti kao ni u RH. Zbog toga je ugroženo povjerenje javnosti u javne institucije i vladavinu prava i najgore od svega je da si pojedinci uzimaju pravdu u svoje ruke što u pravilu i dovodi do tragedije i za pojedince i za društvo. Procjenjuje se da je imovinska korist ostvarena bavljenjem organiziranim kriminalom u EU trenutačno iznosi otprilike 110 milijardi eura godišnje. Također se procjenjuje da se 0,7 do 1,28% godišnjeg BDP-a u Europi odnosi na sumnjive financijske aktivnosti. Oduzimanje imovine stečene kaznenim djelima najvažnija je mjera u borbi protiv kriminalaca i terorista jer je poznato da kriminalce najviše boli kad ih se lupi po džepu i oduzme imovina, bilo nepokretna ili pokretna, a koju su stekli kaznenim dijelom i već isplanirali da će uživati u blagodati stečenog bogatstva uz šum valova, pod palmom, s koktelom u ruci i nogama u pijesku. Oduzimanje imovine nema za svrhu da država dođe do neke materijalne koristi jer bi u tom slučaju država participirala od dobiti ostvarenih kaznenim djelom, već ima za cilj da imovina ne ostane u rukama kriminalaca i da se vrati oštećenicima i društvenoj zajednici. Zato će Klub SDP-a podržati prijedlog ovog zakona o dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima u državama članicama EU. Između 32 kaznena djela koja se navode u čl. 3. Uredbe koja je temelj za dopune ovog Zakona, nalazi se i zamrzavanje i oduzimanje izvršavanja bez provjere dvostruke nadležnosti kod nas u vrlo aktualnim kaznenim djelima, sudjelovanje u zločinačkom udruženju, korupcija i pranje imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom. Počinitelji kaznenih djela u RH nimalo ne zaostaju po težini, opsegu i kreativnosti kojom se služe da zamagle trag novca, umjetnina, vozila, plovila i ostalih pokretnina, kao i nekretnina koje su upisane na rođake, kumove i tzv. prijatelje. Tako dok velika većina hrvatskih građana jedva preživljava u još jednoj krizi, ovog puta uzrokovanoj pandemijom Covida-19, predsjednik uprave JANAF-a bježi od policije s torbama natrpanom milijunom eura ne bi li ih uspio sakriti u garaži svog prijatelja u Samoboru koji eto nema pojma da mu se lova nalazi u garaži. I eto čuda, blizu državne granice da se može šmugnuti preko granice. Najtužnije od svega što je ova koruptivna afera vezana uz JANAF, javno poduzeće od strateškog značaja za RH i izvlačenje javnog novca u privatne džepove u okviru trgovanja utjecajem, još je jedna početak pravosudne trakavice, kao u slučaju Sanader ili Nadan Vidošević. Ako su nam javna poduzeća bankomati za izvlačenje javnog novca u privatne svrhe, pitanje je što rade nadzorna ministarstva. Da ne govorimo o izvlačenju novca u pretvorbi i privatizaciji o kojoj se više i ne priča, osim kad tamo neki Gucić se pojavi sa zahtjevom da kupi cijelu jednu palaču u Smičiklasovoj. Do kada će ta koruptivna hobotnica puštati svoje pipke. Pravosuđe ne vapi za reformom, ono vapi sa reformčinom, ali mi se čini da ona nije na vidiku. Bilo bi dobro da se ministar pravosuđa i uprave nabavi pancirku jer ima posla s pojedincima koji su umreženi u organizirane kriminalne skupine. U našem zakonodavstvu navode se kriteriji za pomoć nacionalnom sudu da se utvrdi je li predmetna imovina stečena nezakonitom radnjom, npr. postoji li nesrazmjer između zakonitih prihoda određene osobe i vrijednosti njezine imovine ili njezine financijskog stanja i načina života. Ali onda smo svjedoci da se takvi, vidi čuda, uvijek s najpoznatijim odvjetnicima iskoprcaju iz pravosudne trakavice i uspiju nekim čudom dokazati da su umjetničke slike dobili na poklon, da su zaradili svojim poštenim radom silne milijune i stekli nekretnine nasljedstvom i darovanjem. Kada je u studenom 2013. uhićen Nadan Vidošević, tadašnji predsjednik Hrvatske gospodarske komore, policija je samo iz njegove vile na Prekrižju izuzela 444 umjetnine vrijedne 14,3 milijuna kuna. 6 godina kasnije Vidoševiću dokazivanje zakonitosti porijekla obiteljske imovine ide vrlo dobro jer je nakon nekoliko financijskih i gospodarskih vještačenja nesrazmjer u prihodima i rashodima obitelji Vidošević pao s 33 milijuna na 9 milijuna kuna. Dakako, čovjek je sposoban pa je svoju blokiranu imovinu u Gorskom kotaru procjenjuju na 10 milijuna kuna iznajmljivao za vjenčanja preko vikenda za 2 500 eura. Ministarstvo nadležno za državnu imovinu vodi evidenciju o privremeno i trajno oduzetim predmetima i imovinskoj koristi ostvarenoj kaznenim djelom, a ministar nadležan za državnu imovinu donosi pravilnik kojim se uređuje vođenje te evidencije. Ministarstvo državne imovine za čuvanje privremeno oduzete imovine troši dosta velika sredstva, preko 200 tisuća kuna. Do 15.2. ove godine privremeno je oduzeto 33 milijuna kuna, a 3,8 milijuna eura te je blokirano 620 nekretnina s 185 tisuća milijuna kuna vrijednu, u vrijednosti. Kad govorimo o upravljanju zamrznutom i oduzetom imovinom u RH, nismo se baš proslavili, npr. treba spomenuti trakavicu oko opreme za proizvodnju kanabisa koje je Ministarstvo državne imovine još 2018. odlučilo darovati Agronomskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu vrijednu oko 100 tisuća kuna koja je oduzeta u jednoj policijskoj akciji, no bez naše, no, zbog naše poznate birokracije ne koristi se u znanstveno-istraživačke svrhe jer se Ministarstvo zdravstva i Ministarstvo znanosti i obrazovanja ne mogu dogovoriti tko je nadležan. Stoga bi trebalo sada nadležno Ministarstvo prostornog uređenja, graditeljstva i državne imovine proaktivno upravljati privremeno i trajno oduzetom imovinom kako se ne bi desilo da se više troši na čuvanje nego što bi bila društvena korist od najma ili prodaje pokretnina ili nepokretne imovine, uz uvjet da imamo ažurnu evidenciju te imovine. Hvala lijepa.
Idemo na drugi klub. To je Most nezavisnih lista, poštovani kolega Ante Kujundžić, izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče HS-a. Poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Ovim Prijedlogom zakona o dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima sa državama članicama EU po 7. put idemo u implementaciju odredbi donesenih pri EU u naše zakonodavstvo sukladno našim obvezama koje smo preuzeli pri ulasku u istu te međunarodnu zapravo, suradnju u pogledu kaznenog prava i isporuke konzumenata i prijestupnika istih, a nismo, prije svega, riješili svoje, kako kazneno pravo, tako ni građansko ni svako drugo. Pa već godinama, unatoč tome što svjedočimo kaznenim djelima i kriminalnim radnjama u svakoj pori ustanova i institucija u RH, a nismo se obračunali sa istima, poprilično je smiješan pristup. Zapravo zemlja u kojoj građani, a osobno osuđujem čin i način, uzimaju pravdu u svoje ruke tražeći pravdu u obračunima da li na ulicama ili pucajuć u institucije hrvatske države bez da itko pokuša postaviti pitanje uzroka istih je zapravo u najmanju ruku problematična zemlja i sigurnost iste, a jednako tako i politika iste. Zaboravili smo da nas je narod birao i njemu smo odgovorni svojim radom. Ukoliko nismo spremni služiti narodu i raditi za narod, trebamo odstupiti, ali svi, apsolutno svi. Zakon o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima je do sada, kako rekoh, mijenjan 6 puta. Ovo je sad 7. put. Riječ je o kozmetičkoj izmjeni pri kojoj se uopće ne analizira postojeći zakon i postojeće stanje zakona, provedbene poteškoće, potrebe za zakonodavnim intervencijama itd. Vjerojatno ćemo o tome imati 8. ili nekakvu 9. možda izmjenu zakona. Ali ono što se mijenja sada jest da ćemo imati zakon sa 7 izmjena. U toj šumi izmjena teško se snać i profesionalcu, a kamoli građanima, a to se događa sa većinom zakona koje se donose u RH. Tijela koja se određuju ovom izmjenom zakona za zaprimanje i priznanje, te izdavanje naloga za zamrzavanje i poduzimanje uopće se nije pitalo ništa prije donošenja ovakvih izmjena zakona, niti ih se pitalo što oni misle, a isto tako ni kakve će biti i hoće li uopće biti provedbenih poteškoća spomenutoga. Ovakav pristup izmjena zakona treba promijeniti i ljude koji svaki dan rade u primjeni ovih i primjenjuju ovaj zakon treba pitati zapravo što oni misle o istom. Okolnost da je izmjena zakona stavljena na e-savjetovanje i da nitko od zainteresirane javnosti nije ništa napisao nije pokazatelj transparentnosti i brige već je zapravo pokazatelj samo puke formalnosti zadovoljenja forme da predloženi tekst bude na taj način publiciran javnosti, a kad netko od građana nešto i reagira i napiše to se na koncu ionako ignorira. Moramo promijeniti svijest o proceduri donošenja samih zakona jer zaboravili smo ključnu stvar, a to je da pravosuđe oživljava naše zakone, ono ih primjenjuje svaki dan, vidi nedostatke i prostor za poboljšanje. Ne shvaćam zašto ih ne pitamo nego im nametnemo obvezu provedbe ovih, pa onda kad u samoj provedbi bude problema, drvlje i kamenje na njih. Oni koji trebaju provoditi ovaj zakon, točnije ljudski resursi koji će na terenu provoditi odredbe ovog zakona su oni koji trebaju izložiti sebe, svoj život, svoju obitelj, a sami prvotno nisu zaštićeni. Svi ti ljudi koji su u sustavu i trebaju štiti nas, tako i prakticirati odredbe ovog i svih ostalih zakona već odavno su u očima javnosti spušteni na razinu zapravo nepismenih uhljeba, te potplaćenih, a ni približno nisu dignuti na pijedestal koji im pripada, jednako je smiješna politika kao i sami postupak donošenja ovog zakona. Nisu ljudski resursi zaštićeni ničim počevši od suludoga radnog vremena u kojem odrade višak sati preko njihove sigurnosti dok su na dužnosti, pa do same visine naravno plaća, a štite nas i čuvaju nas svojim životima, a o uvjetima njihovog rada ne treba ništa ni govoriti. Ove dopune nisu ništa drugo nego hrpa procesnih postupaka vezanih za Europski uhidbeni nalog, blokadu i oduzimanje imovine, suradnju u postupcima istraga i da ne nabrajam. Zakonske definicije u hrvatskoj državi nisu nikad bile bolje, a s druge strane nikad više kriminala bilo nije. Jedina pozitivna strana ovih zapravo dopuna jest olakšavanje suradnje pravosudnih tijela unutar EU, a to je ionako svojevrsni mast heel našeg članstva u EU. MOST nezavisnih lista će podržati prijedlog ovog zakona i izmjena istog. I zaključno, dobro bi došla svima nama jedna doza samokritičnosti, kako u osobnom životu, tako i u zakonima koje ovaj naravno dom donosi. I za kraj završit ću sa mislima Bruna Bušića. Kaže, počinjem pomalo vjerovati da je prevelika samokritičnost ravna nikakvoj samokritičnosti. Krajnosti su uvijek glupe, a ja sam skrojen naopačke i od pogrešnog materijala. Evo, hvala lijepo.
Idemo sada na 3. klub zastupnika, Klub Hrvatskih suverenista, dva su zastupnika koja govore, kolega Zekanović i kolega Milanović Litre, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče. Govorimo o pravosudnoj suradnji. Ja ću bit konkretan, a o ovoj temi sam govorio više puta. Što je sa tjeralicama za počinitelje gnusnog zločina u Čengićima u Erveniku kraj Knina? To je bilo '92.g., sad je 2020.g., tjeralice nema. Samo kratko ću spomenuti, govorim o pravosudnoj suradnji. Zašto tu pravosudnu suradnju ne iskoristimo da konkretno Kovačevića, Slobodana Kovačevića, Damira Travicu, on je čak i nešto odslužio i još 6-oricu drugih ne privedemo znači odnosno ne sankcioniramo za jedan gnusni zločin koji su počinili prije 28.g.? Radi se, ja ću samo podsjetiti, o ubojstvu roditelja i dvoje malodobne djece koji su imali svega 11 i 5.g. Državni tajniče zašto nema tjeralice? Ovo je treći put, ja postavljam ovo pitanje s ove govornice i nemam odgovora. Dakle, zašto nema tjeralice? Hvala lijepo.
Sada će kolega Milanović Litre nastaviti, izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče sabora, poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Zakon o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima s državama članicama EU preko alata pravosudne suradnje depolitizira bitne postupke među kojima je i postupak predaje koji se kada odvija na razini sudova preko, koji se sada, pardon, odvija na razini sudova preko Europskog uhidbenog naloga. Time se pokušava zaobići sve političke prepreke koje postavljaju interesne skupine, stranke ili pojedinci. Nažalost, u Hrvatskoj alati depolitizacije naišli su na već politizirani pravosudni sustav odnosno na sustav na kojima sudovi podliježu pritisku političkih struktura. U ključnim predmetima koji se odnose na politički izložene osobe ili na politički osjetljive teme, utjecaj politike na pravosuđe je opipljiv. Alati pravosudne suradnje u kaznenim stvarima posebno su zanimljivi u pogledu procesuiranja ratnih zločina obzirom da osumnjičenih za takve zločine, utočiste je našlo i u državama članicama EU-a. Ili u državama s kojima EU ima suradnju. Tako možemo čitati u našim medijima da određeni počinitelji zločina koji se skrivaju u Engleskoj, u kojoj se još uvijek primjenjuje europski uhidbeni nalog prema Ugovoru o povlačenju, čl. 62. Ugovora o povlačenju V. Britanije glasi: okvirna odluka vijeća primjenjuje se na europski uhidbeni nalog ako je tražena osoba uhićena prije isteka prelaznog razdoblja do 31. prosinca 2020. g. u svrhu izvršenja europskog uhidbenog naloga bez obzira na odluku pravosudnog tijela izvršenja o zadržavanju tražene osobe ili njezinom privremenom puštanju na slobodu ili u Norveškoj s kojom je EU potpisala Sporazum o predaji. Obzirom da su ljudi koji su u razdoblju od '91. do '95. počinili zločine u Hrvatskoj, na taj način dostupnih hrvatskom pravosuđu, postavlja se pitanje zašto naši sudovi ne koriste tu mogućnost? Kako državni tajnik očito nije upoznat sa slučajevima koji podliježu ovom zakonu, a odnosi se na ratne zločine, za zaključit je da se po pitanju ratnih zločina, hrvatska ministarstva uopće ne bave a trebali bi. Hvala.
Sada je na redu Klub zastupnika Domovinskog pokreta i poštovani kolega Davor Dretar, izvolite.
Poštovane dame i gospodo, pozdrav poštovani g. predsjedniče Sabora, drago nam je da ste se vratili zdravi, poštovani g. državni tajniče, kolegice i kolege. Eto kratko u ime kluba Domovinskog pokreta, jasno nam je naravno kad jedan zakon ima 7 članaka da se kao što su već i neke kolegice i kolege rekle, radi ustvari o samo malom prilagođavanju, štimanju ili kako god želite, ne bi li je li, uredili do kraja pravosudnu suradnju u tim kaznenim stvarima naših pravosudnih tijela i onih europskih. Oko toga naravno spora nema i Domovinski pokret će podržati ovaj prijedlog zakona a to je sasvim jasno iako on i na ovome mjestu ne nudi baš inspirativnu temu za raspravu niti ovdje u sabornici a niti putem e-savjetovanja gdje smo primijetili da zainteresirana javnost nije ostavila niti jednu jedinu opasku u zakonom propisanom vremenu. Dakle, podržat ćemo ovo, oko toga nema rasprave, ali ono što daje veliku inspiraciju za govor svakome od nas, svakoga dana i svakoga trenutka jest stanje u hrvatskome pravosuđu i o tome Domovinski pokret uvijek ima puno toga za reći kao uostalom i svi oni koji čine nazovimo to tako, običan hrvatski narod i u čije ime imamo i pravo ali i obavezu govoriti 24 sata dnevno. Neučinkovito i strogo kontrolirano sudstvo u najgorem se obliku prikazuje baš kada mu se na stolu nađu velike korupcijske afere kojih u ovoj našoj malenoj zemlji nažalost nikada ne nedostaje. Ono što je istinski zabrinjavajuće i što u nekoj konačnici dovodi i do ovako groznih činova koji smo svi zajedno i cijela javnost svjedočili ovoga ponedjeljka, evo tu i za ovih prozora, jest jedan od rezultata takvih politika. Ljudi imaju osjećaj da nisu ravnopravni, da je netko malo jednakiji i nažalost uglavnom su u pravu. Budući da danas ovdje usklađujemo funkcioniranje sa europskim pravosudnim sustavom, čini mi se da je nedavno došla jedna zgodna ideja koju bi u potpunosti vjerujem svi trebali podržati a to je da se odreknemo jednog djela našeg suvereniteta a to je suverenitet našeg sudstva pa da korupcijske afere prepustimo stranim sudovima i stranim sucima u nadi da ćemo konačno vidjeti brza podizanja optužnica, konkretne dokazne radnje i naravno naposljetku, brze i pravedne presude jer ako smo pristali da nam u nekim sportskim natjecanjima sudjeluju strani suci ne bi li osigurali nepristranost, ne vidim razloga zašto naročito u korupciji te gospodarskom kriminalu, ne bi otvorili vrata mogućnosti da nezavisni suci iz zemalja EU-a prosuđuju tko je tu u pravu, tko je tu u krivu i samim time naravno, daju legitimitet i svima nama ovdje da ne zatvaramo oči pred nepravilnostima koje mogu vam ponekad reći, u narodu kada bi ih išli pitati, izazivaju bujicu riječi a malo je koja je od njih pristojna. Po indeksima percepcije korupcije znate i sami, uglavnom smo među srednje do vrlo korumpiranim zemljama, o tome eto moramo puno raspravljati, cijeli sustav i izvršni i sudske vlasti ne funkcionira dobro, ponekad su tu i posljedice koje traumatiziraju i pojedince ili cijele obitelji, u najtežim slučajevima završavaju ili atacima na ljudske živote ili gubicima ljudskih života. U ovome prijedlogu zakona koji je eto onako, vrlo kratak i sažet, ali sam zakon je zanimljiv, eto govorit ću, reći ću nekoliko riječi o europskom nalogu za zaštitu koji žrtvama nasilja ili zlostavljanja, jamči zaštitu na cijelu području EU-a, što je apsolutno u redu a opet na ovdje ovom našem malom komadiću zemlje, ponekad a nažalost i često, događaju se ozbiljni propusti pa su nasilnici i zlostavljači najčešće najgori oni obiteljski nakon što prebiju suprugu, puštaju kući nakon samo nekoliko sati ili dana, taman da žrtvi zacijele rane kako bi joj nanijeli nove, ponekad nažalost i fatalne. Kad se dogode takvi najteži slučajevi nad nedužnim suprugama ili nad djecom, cijela se javnost zgraža pitajući se s punim pravom kako je na slobodu netko pustio takvu osobu, takvog monstruma već nekoliko puta osobu privođenu ili čak zatvaranu zbog istih djela. Dakle Domovinski pokret svim će snagama sudjelovati u promjeni ovakvih zakonskih odredbi i inzistirati na njihovome krutome poštivanju kako se takve stvari više nikada događale ne bi. Nove dopune Zakona o pravosudnoj suradnji propisuju i puno pravila vezanih uz europski uhidbeni nalog. Ne treba o njemu puno govoriti, bilo je već riječi ovdje o njemu, uglavnom vrijedi za sve članice EU, svaku osobu za kojom je raspisan mora se izručiti u maksimalnom roku od 60 dana, ne postoji mogućnost odbijanja predaje vlastitih državljana i ja sam se u jednome trenutku dok sam se spremao za ovu današnju raspravu čak našao u jednoj vrlo čudnoj poziciji razmišljanja da ne bi bilo loše da su BiH, pa nemojte se odmah ljutiti i Srbija u EU, dozvolite mi da objasnim naravno, jer kada bi to bio slučaj ne bi bilo moguće da se osuđeni lopovi i kriminalci sakriju u BiH, uglavnom preferiraju Hercegovinu i od tamo smiju svima nama i mašu novcem koji su pokrali nama svima u lice, a ne bi bilo moguće niti da ratni zločinci, ubojice i silovatelji bez straha šeću svojom majčicom Srbijom nego bi konačno bili izručeni ovdje pred lice pravde. E, pred kraj i nekoliko riječi o svima nama ovdje u saboru, a naravno i upit onima koji nam svakoga dana odnosno tjedna šalju teme za raspravu. Uz moje veliko poštovanje prema radu lučkih uprava, prema sportskim priredbama, prodaji kokica na stadionima, mislim da imamo puno ozbiljnije teme. Zašto se već 3 tjedna na raspravu ovdje u ovu sabornicu ne upućuju izvješća o radu Državnog odvjetništva i stanju sudbene vlasti, vrlo ozbiljne teme, ne samo u ovome trenutku nego i općenito teme o kojima javnost očekuje da mi ovdje govorimo i da se dobro nabrusimo u toj raspravi. Ne želim relativizirati važnost bilo čega oko čega mi ovdje raspravljamo, ali činjenica je da dok kuća gori mi se ne smijemo češljati. Dakle, zašto gubimo energiju i vrijeme na ne toliko bitne rasprave koje možemo provući i kroz saborske odbore, pa eto čega se bojimo, zašto i do kada mislimo izbjegavati rasprave o trenutno možda i najvažnijim temama ne samo za nas, ne samo za hrvatsku politiku, nego i za ljude koji su nervozni, ljude koji su frustrirani, ljude kojima nad glavom visi Damoklov mač skorih ovrha. Znam i osobno nekoliko ljudi koji nisu platili režije po 5, 6 mjeseci, ne zato što ne žele nego zato što nemaju prihoda, ne rade, oduzeto im je dakle ono osnovno ljudsko pravo na rad, oduzeta im je možemo to slobodno reći jedna od temeljnih ljudskih sloboda. I na kraju sjetio sam se i nekih zanimljivih stvari zbog kojih ljudi posebno dobivaju plikove kada pomisle na hrvatsko pravosuđe, evo dozvolite gotovo pa u komičarskom stilu da vam ispričam dva slučaja, vjerujem da ćete ih prepoznati, bivši direktor jedne velike državne kompanije tada još u 100%-tnom vlasništvu RH prijavio se da živi u jednoj maloj vikendici u Hrvatskom zagorju kada mu je Državno odvjetništvo pokušalo da on tamo ne živi jer plaća vodu i struju u iznosu od 20-tak kuna mjesečno, branio se na sudu da on dolazi kasno sa posla, ode u toplice, tamo se okupa, otušira i onda dolazi u svoj životni nazovimo ga tako prostor ne paleći svjetlo i trošeći vodu. Da se vjerujte mi netko od nas pokuša na taj način obraniti pred sudom budite sigurni da bi bio upućen na trenutno psihijatrijsko vještačenje, a evo nedavno smo saznali još jednoga o je dobitnik Zlatne kune i bio je u procesu protiv jednog dosta veselog fratra i njegove atraktivne bankarice, prvo je Državnom odvjetništvu rekao da zna gdje je spremljen novac koji je nestao, ali onda je odlučio promijeniti iskaz i to dozvolite da citiram: „Nekoliko sati prije sastanka bio sam na bazenu, u uši mi je ušla voda, a u oči mi je ušao klor, te ja nisam baš najbolje niti čuo, niti vidio što se na tome sastanku raspravljalo.“, dakle stvarno vjerujem da je ovo jako dobar temelj za jednu humorističnu seriju, a na nekome od kreativnijih ovdje je da to raspiše i dalje. Uglavnom Domovinski pokret će podržati ove izmjene prijedloga zakona jer smatramo da moramo ići dalje i da moramo regulirati ne samo suradnju sa europskim pravosudnim sustavom, nego prvenstveno i osnovno vlastito hrvatsko pravosuđe jer ono je jedno od temelja ravnopravne države i povjerenja hrvatskih građana u sve nas. Najljepša vam hvala.
Hvala lijepo, hvala. Izvolite gospodin Bulj.
Hvala lijepo. U ime Kluba MOST-a tražim stanku po pitanju Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim postupcima. Ovo je vrlo značajna tema, ali ovaj zakon je šminka i šminkanje dok kriminalci s opljačkanim parama šetaju RH. Ne samo BiH, mi se pozivamo na to, oni koji opljačka odu u BiH, imam takvih primjera i u sportu, koji su bili u sportu, koji su muzli novac i u gospodarstvu, međutim opljačkana RH kroz udruženja, klubove ili ne znam kakvi organizacije pa krenut ćemo od INE. Nema tu opravdanja ni za HDZ, ni za SDP, tko je počeo INU pljačkati, bijele noći, tko je završio, HDZ Sanader, tj. ne Sanader nego njegovi suradnici, a vamo Slavko Linić. Telekomunkacije su nam opljačkane, što je dobio za nagradu onaj što je dao privatizaciju, postao direktor T Coma strane njemačke firme, dobili su nagrade, imaju novca ne znaju koliko. Oni šta su privatizirali banke koje je hrvatski narod dokapitalizirao više nego što su plaćene postali su glavni ljudi u Privrednoj banci Zagreba kad je postala strana, pa ovdje je sve jasno i kristalno, a vi doli nama 4 rečenice da mi ovde prepišemo nekakve uredbe EU o međunarodnoj suradnji, a ovi izmuzli sav novac u svoje džepove ili džepove stranim investitorima i uvoznih lobija kojih su pogodovali. Pa samo u poljoprivredi koliko poticaja dajemo nikada više, a nikada manje proizvodnje u prehrambenoj, proizvodnje imamo. Pa što vam to govori, što vam to govori? Kakva međunarodna suradnja. Nego nemamo mi snage i hrabrosti jer sustav je kriminalan, sustav je uvezan i sav novac, a dok, odlazi u tuđe i privatne džepove [[Upadica: Hvala lijepa.]] a dok se ne donese zakon o [[Upadica: Hvala.]] o porijeklu imovine, dok se ne oduzme ta imovine moremo mi ovdje trabunjati danima, a kad ćemo imati za to volju vidjet ćemo.
Hvala, trebate tih 10 minuta ili možemo dalje odmah.
More 10.
Možemo dalje? Šta ste rekli da može?
10, 10.
Imamo tako, dajemo 10 minuta do 11 i 20 kako bi se gospodin Bulj išo… Molim? [[Upadica: 5 minuta gospodine, 5 minuta.]] 5 minuta, da se gospodin Bulj konzultira. Hvala. STANKA U 11,10 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 11:16 SATI]] Gospodin Krunoslav Katičić govorit će u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Prvo ću uvodno kazati da će klub HDZ-a podržati predmetne dopune Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim predmetima sa državama članicama EU. Već je uvodno puta kazano i u izlaganju predlagatelja ovim zakonom se regulira pravosudna suradnja u kaznenim stvarima sa članicama državama EU, tako da se u domaći pravni promet implementiraju odnosno transponiraju određene uredbe koje su na neki način pravne tečevine u kojima EU ima znatno veće možda i dosege nego što je to hrvatski pravni sustav. Naravno tu se iz rasprava drugih klubova zamjećuje se intencija, a ustvari najvažnija izmjena koja se tiče ove dopune odredbe je da se stavljaju van snage osiguranje imovine i odluke o oduzimanju imovine ili predmeta koje su stečene počinjenjem kaznenih djela na području EU u kojem Hrvatska isto ima određenu ulogu. Mogu posvjedočiti između ostalog da postoje mnoge brojne međunarodne i međudržavne mreže i organizacije koje su se organizirale i koje u znatnoj mjeri doprinose radu i ovakvih tijela, a posebno u tim udrugama i mrežama kao što je npr. BAMIN Hrvatska aktivno sudjeluje i možemo reći da je u tom dijelu na neki način predvodnica određenih postupaka i daje određeni na neki način je vodilja prema drugim zemljama koje nisu na tom stupnju u tom dijelu. Ovdje je već spomenuto također mora se nadopuniti da postoji i na neki način se može reći da je i opravdana uloga Ministarstva državne imovine odnosno sada prostornog uređenja koje o tim stvarima vodi na neki način brigu, ne na neki način nego određenim zakona o kaznenom postupku je dato u ingerenciju tom ministarstvu da vodi o pokretninama i o drugim stvarima koji se počine kaznenim djelom. Znači bitno je naglasiti da se tim svim odredbama pokušava aktivirati ta imovina koja je proizašla kaznenim djelom što ima jednu vrlo dobru prejudicirajući i disciplinirajući odnos prema građanima jer na neki način se šalje ono opće načelo iz prava da se kazneno djelo ne isplati odnosno da se na odgovarajući način šteta koja je počinjena i vrati u onaj izvor na koji je prouzročen. Na kraju želio bih samo kazati da je ovo jedan određeni način veliki iskorak i dokaz da je referendumska odluka hrvatskog naroda da se pristupi EU u znatnoj mjeri bila opravdana jer na ovaj način u svoj pravni sustav ponavljam implementiramo određene tekovine koje su značajne za iskorak u pravnom sustavu i konkretno želio bih istaknuti da se ovdje na neki način isključuje što možda nije rečeno za sada, provjera dvostruke kažnjivosti kako je to opasno u čl. 10. predmetnog zakona što je dosta bitno. Bitno je naglasiti da postoji taj tzv. vacatio legis koji daje dovoljno vremena da se implantiraju određene dopune u zakonski program i taj način se naš pravni sustav dodatno pojačava. Još jednom zaključno, klub HDZ-a će podržati predmetne izmjene i nadamo se da ćemo ih dodatno moći primijeniti u naš pravni sustav. Hvala vam.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačne rasprave, gospodin Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo građani nas vjerojatno prate, poglavito oni koji su nekada starija generacija, a mlađa vjerojatno ne jer je razočarano, ali mi smo jedini koji bismo trebali poslati poruku jer smo odabrani kakvu im poruku šaljemo ne znam, ali je činjenica da i ovim izmjenama Zakona o međunarodnoj suradnji u kaznenim postupcima apsolutno ove izmjene neće promijeniti ništa, niti će se porijeklo imovine istraživati, niti će se blokirati, niti to institucije u RH ne odrađuju. Ja ću samo ponoviti nekoliko stvari, evo spomenuo sam maloprije ključne tvrtke, INA. INA poče od Bijelih noći za vrijeme Slavka Linića, završio HDZ. Telekomunikacije počeo HZD završio SDP, tako da to ali pojedinačno ovo nije optuživanje stranaka, da ne bi shvatili nego upravljanje političkim procesima kako … I gdje su ti ljudi koji su bili dionici, recimo privatizacije spomenuo sam Telekoma, naših telekomunikacija. Telekomunikacije su i bine od nacionalnog značaja, jesu i za nacionalnu sigurnost mi smo ih dali u privatne ruke stranom investitoru, u biti doslovno ne znamo ni danas na koji način je to otišlo i di su ti ljudi koji su provodili te postupke? Postali su čelnici ti stranih njihovih sestrinski tvrtki koji danas imaju najveće dobiti u RH, najveće marže. Isti vam je slučaj, možemo kreniti i sa tvornicom „Dalmatinka“ u Sinju npr., gdje je radilo nekada brojne uglavnom žene koje na kraju nisu primale plaću i privatizirao je neki Ladini čini mi se iz Italije koji je doslovno mrcvario te žene da godinama nisu primale plaću, nisu imale za marendu, nisu imale svojoj djeci, a radile su najteže poslove za strojevima. Ja sam osobno sudjelovao u to vrijeme s njima bez obzira što sam bio djelatni vojnik, u to vrijeme profesionalni, stao sam uz njih, išao sam s njima. Zašto? Jel mi je bilo ža, nije mi bilo jasno što se sa ženama događa koje su radile cijeli svoj radni vik. Toga više nema, izbrisano je. Ko će odgovarati za to? Neko je uzeo pare, al uvijek vječito pitanje di su pare? Šta je s porijeklom imovine? Da li porezna uprava odrađuje te poslove u RH? Vrlo malo, budimo realni, vrlo malo. Jel netko tko u mome gradu Sinju nije imao 5 kuna il 10 tada dinara, al nebitno, danas ima milijone, vlasnik je brojnih prostora u Sinju koji su 1/1 i to atraktivnim lokacijama. Pa na koji način je to moglo steći se? I to je ključno pitanje. Ovo nije pitanje podjela tko je više veći Hrvat, tko je manji Hrvat, tko je veći Jugoslaven, tko je manji Jugoslaven. Ovo je pitanje svih pitanja svih nas i budućih generacija. Ovo nije pitanje podjela hrvatski na ustaše i partizane. Ovo je pitanje dok je neko krvario i stvara domovinu kako je se pljačkala moja zagora, moj Split, moja Dalmacija, moja Hrvatska, dok se ginulo. Danas se prisjećamo heroja Vukovara, Blage Zadre i brojnih drugih branitelja u ovo vrijeme. Ja sam tada bio mlad, bio sam dite, momčić, išao sam u Domovinski rat kao brojni drugi, ne sam, u rabatinkama braniti Vrliku, Civljane i ostale krajeve. I sad mi govoriti o ovome kroz ovu izmjenu zakona da ćemo nešto promijeniti da bi se mi dodvorili, možemo mi glasat o tome i ne moramo, ništa neće promijenit. E to neće, to neću dopustiti da ne govorim glasno protiv toga. Drugo, rekao bih da ratni zločini koji su zločinci kojima još uvijek imamo njihove spomenike kao njihovim vođama kao Šoškoćaninu, a imamo i bivše gradonačelnike Vukovara koji odaju kao zločinci po RH, a bili gradonačelnici dok se klalo i palilo, sad su doduše vaši koalicijski partneri kolege iz HDZ-a. Šta ćemo s njima? Nećete ništa zato šta je u Hrvatskoj [[Upadica: Vrijeme]] sve selektivno.
Vrijeme, imam, ne, ostanite, ostanite, imate dvije, imate dvije replike, da. gđa. Peović.
Evo kolega Bulj, ipak ste završili na partizanima i ustašama, ali ajmo vratit se na ono što ste pozitivno rekli. Da li vidite u onom što ste naveli kao problem, znači imate u Sinju nekog koji je 1 na 1 dobio neku zgradu, ne znam, dobio mogućnost da otkupi neku tvornicu jeftino, kažete porezna uprava ne radi. Šta ćemo s onima koji su to legalno stekli? Al opet znamo da su došli u tu poziciju preko utjecaja i preko ugleda i preko politike koja im je to dozvolila, a ne nelegalno. Znači, nemamo ništa ilegalno u toj situaciji. Ali jako dobro znamo kako su uopće došli u poziciju da otkupe tu tvornicu, da postanu vlasnici nad nekom nekretninom. Šta ćemo s legalnom korupcijom?
Fala lijepo, odgovor.
Da uvijek kada je kaos, a poglavito kada je rat onda štakori isplivaju. Nažalost u kaosima, to je tako rat, nije ništa dobro i bolje bi bilo da nije bilo rata, al bio je pravedni, osloboditeljski, Domovinski rat gdje smo oslobađali domovini, a tada je, primjer evo sad ću ja bit i na sudu s njim, privatna tužba, Stipe Mesić kao veliki zagovornik funkcioniranja institucija, baš onaj koji je potpisao ovdje Stipe Mesić, baš je on potpisao Zakon o privatizaciji cementara Našice i sve ostalo što je išlo njemu u korist. Znači, u Hrvatskoj nema kriminal ideologije, njihova ideologija je samo novac, sveto sredstvo, svi smo mi od krvi i mesa, međutim, ali oni su toliko raščerečili Hrvatsku, nema ideologije, ni live, ni desne tu, ni partizana, ni ustaša, nego di su pare, njima je samo ta ideologija vridna i ona je vječita [[Upadica: Fala]] Hvala.
Imate još jednu, g. Kujundžić.
Kolega Bulj, nije nama u Hrvatskoj problem zakonske definicije zakona, nama je u biti problem u Hrvatskoj provedba istih zakona. Jer vi znate da smo mi još uvijek država Orwell-ovske jednakosti u kojoj su neki jednakiji i u kojoj oni koji trebaju provoditi zapravo zakone imaju zavezane ruke. Strah me je da se sa ovakvim zakonom opet možda na terenu i u provedbi ne dogodi isto.
Fala, odgovor.
Kriza institucija je vidljiva u ovome slučaju zadnjeme oko kluba, oko Janafa tj. Kovačevićevoga kluba, također Krš-Pađane, isto tako probijanje mjera, znači imamo u ovome trenutku izjave dvaju ključnih, dvojake izjave dvaju predsjednika države i predsjednika vlade koji se jednostavno ne mogu dogovoriti, a oni su odgovorni mjerodavni, znači institucije, krizna institucija i zato se događa kaos. Zato nas niti jedna ograda ne more zaštiti ni sabor, ni vladu, ni bilo kojega od nas pojedinaca koji predstavljamo ove institucije. Jer oni koji su čelnici tih institucija i koji su najodgovorniji, od premijera, predsjednika, sabora, nebitno, oni su doveli ljude u nepovjerenje institucija a iz ova dva primjera koja sam rekao. Ovdje je ključno pitanje di su pare, ne brigaju nas njihove svađe. Onda di su te pare iz Janaf-a, iz INA-e, iz ne znam, škverova, [[Upadica Radin: Vrijeme, hvala.]] di su pare?
Hvala lijepa [[Upadica Bulj: Vrlo jednostavna formula, ali nikoga nije briga. Hvala lijepa.]] Nastavljamo sa pojedinačnim raspravama, gđa. Katarina Peović je na redu. Izvolite.
Dobar dan svima. Ovaj Prijedlog zakona o dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima sa državama članicama EU, spada u onaj dijapazon zakona i prilagodbi koje tako lijepo nazivamo usklađivanjem sa europskom stečevinom. Ono što je ovdje ključno je jedno da tako kažemo, usputno dodatno proširenje zakona u skladu s uredbom. Tu je riječ dakle i o sprječavanju sive ekonomije, ovdje je riječ i o tome da se zamrzava i oduzima imovina nelegalno stečena, no ključno pitanje koje ovdje već na neki način i postavljano je kome ćemo oduzimati imovinu? Znači oduzimat ćemo imovinu Talijanima, Nijemcima ili će Talijani i Nijemci oduzimati našim kriminalcima imovinu koja se ne može, čije se porijeklo ne može dokazati. Članovi HDZ-a, Davor Stier recimo su podržali ovu praksu riječima još prije ovog prijedloga, dakle prije par godina jer je riječ o nasljeđu jedne legislative, citiram: „Dakle kreće se prema tome da se ne radi samo u slučajevima koji su u sudskom procesu već ukoliko pojedinac ne može dokazati porijeklo imovine da bi cijela imovina mogla biti pogođena tim mjerama“. Znači pravo pitanje koje se ovdje nameće, zašto se onda domaćim zakonima ne potiče zamrzavanje i oduzimanje imovine? Dapače, dakle Zakon o ispitivanju porijekla imovine i oduzimanju nezakonito stečene imovine, ukinut je 1990. g., ukinuo ga je SDP i taj se zakon nikada nije vratio. Zašto nemamo zakon koji dakle kod nas regulira ono što ćemo autokolonijalno na što ćemo pristati u pravnoj stečevini i prilagođavanju pravnoj stečevini EU-a, zašto nemamo Zakon o porijeklu imovine? Nekoliko dakle političkih opcija je već bilo za takvo vraćanje takvog zakona, ono što se javilo kao paradoksalan odgovor, opet iz SDP-a i od nekih njegovih članova poput Bernardića, da bi smo onu imovinu koju nije bila legalno stečena oporezovali. To je dosta ovako, bizarna interpretacija onog što bi ovaj zakon trebao činiti, ono što je nezakonito i kriminalno stečeno, mora biti oduzeto i zato apsolutno pozdravljamo ovaj zakon koji predstavlja prilagodnu sa europskom pravnom stečevinom, uistinu kriminalcima treba oduzimati njihovu nelegalnu stečenu imovinu. Dok ćemo dakle pod prismotrom EU izvršavati obaveze, definirane ovim zakonom, ostvarujući u njihovu korist prije svega, doma to ne činimo. Sve je usmjereno prema dizanju pompoznih optužnica koje završavaju oslobađajućim presudama, tako i prošireno oduzimanje imovinske koristi ostaje mrtvo slovo na papiru Kaznenog zakona. Sve skupa dovodi do slike kako se kriminal i tako isplati. A nakon 101. afere, trebalo bi postaviti pitanje ne samo strukturne korupcije nego legalne i legalizirane korupcije koja uopće nema dakle više niti korijena, dakle poticanje i održavanje apsolutne nejednakosti i nepravde koja leži u tome da se elitama omogućilo da zarade, da se uspješni poduzetnici i političari udružuju kako bi donosili zakone u korist povlaštene elite, sada svi govore o aferi Janaf, no ona je jedna od niza afera koja sve podsjećaju jedna na drugu. Uspješni poduzetnici i političari su se ujedinili da im svima bude bolje, nakon što se oni namire, navodno će i nama biti bolje. Zato je potrebno postaviti pitanje modela a usporedba EU regulative i domaće to lijepo pokazuje. Mi ne radimo na tome dakle što bi bilo temelj i osnova dakle kraja korupcije i sprječavanja korupcije da podignemo vlastitu privredu, da osiguramo nova radna mjesta, više plaće, više mogućnosti i osiguramo temeljne potrebe svima već ljude apsolutno ostavljamo u neimaštini koja je prigoda za korupciju. Jednako tako, bijedno moraliziranje oko toga da smo neka korupciji sklona nacija, iz ovog Sabora ne bi se više trebalo pojavljivati jer mi nismo ni po čemu skloni korupciji već smo siromašniji i bjedniji od ostatka Europe i to moramo promijeniti. Te moralizacije oko našeg mentaliteta u zemlji koja ima ograničene mogućnosti i skoro milijun ljudi živi u siromaštvu, u kojoj 10% nema za mesni obrok svaki drugi dan, trebalo bi stvarno zaustaviti. Nije li u ovakvom okružju korupcija modus djelovanja i preživljavanja a ne stvar moralne korupcije i one priče tako je samo ko nas? Dakle, preuzmimo ovu EU regulativu ali ne kao kolonija već tako da ukinemo osobni uzrok korupcije, neimaštinu.
Hvala, ostanite jer imate repliku g. Bačića.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Peović, na početku vašeg izlaganja krenuli ste da je ovo usputno usklađivanje sa određenom direktivom Vijeća i Europskog parlamenta, nekako ko da je nebitno upravo ova pravosudna suradnja posebice u kaznenim stvarima, ok, drugi dio ste svog izlaganja se bazirali isključivo na korupciju ali ne možemo zanemariti efekte koje je upravo ovaj zakon donio, ok, ovo su samo izmjene djelomično oko jednoga instituta ali samo kad pogledamo i institute Euro justa i europskog uhidbenog naloga i izvršenje i priznavanje presuda među državama EU-a, kada pogledamo samo količini i statistiku broja građana RH da ne spominjem kada su roditelji i djeca različitog državljanstva a u procesu su određenom kaznenom, da ne spominjem građane koji imaju potraživanja prema određenim državljana drugih država, upravo ova pravosudna suradnja ubrzava stvari i donosi blagodati za naš narod, tako da nije baš samo usputno i …
Pardon, oprostite malo prešli ste vrijeme. Gospođa Peović odgovor.
Pa da, moram reći i djelomično se s vama složiti, neke stvari sigurno nisu loše, ali ono što ovdje zabrinjava je da mi u legislativi koja se, koja predstavlja usklađivanje sa EU legislativom imamo jedna mjerila, a u domaćim okvirima sasvim druga. Isti smo slučaj imali recimo sa Zakonom o strancima i Zakonom o upućivanju radnika, gdje imamo sasvim različite kriterije za domaću legislativu i legislativu koja se prilagođava europskoj legislativi. Ono što vas demantira da stvari idu nabolje, ja uvijek volim slušati HDZ jer stvarno mi izgleda ko da idemo unaprijed, ali ono što vas demantira je stvarno percepcija korupcije gdje smo mi na samom začelju i uistinu ljudi nemaju povjerenja u taj pravni sustav i to bi vas trebalo kao zakonodavce i predlagatelje zakona zabrinuti.
Hvala lijepa. Sada je na redu gospodin Ante Bačić, izvolite, također pojedinačna rasprava.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege, evo otvorili smo mislim nekoliko bitnih i tema i instituta koji se vežu i na samu pravosudnu suradnju, ali i općenito na međunarodnu pravnu pomoć između država normalno ovdje RH, konkretno ovdje članica EU ali i trećih država što smo evo malo miksali te institute kroz sami Zakon o dopunama Zakona o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima sa državama članicama EU. Ovo su sve na dopune zakona, nešto smo i u prošlom sazivu pričali, otvorili smo temu posebice instituta europskog uhidbenog naloga što je mislim bilo i u prošlim dopunama samoga zakona. Normalno slažemo se ovo je usklađivanje i sa Uredbom Europskog parlamenta i vijeća iz 2018. i odnosi se samo na priznavanje naloga vezano za oduzimanje i zamrzavanje koje se primjenjuje na države članice, ali je zahvalna tema da otvorimo upravo pitanja i međunarodne kaznene pravne pomoći, ali i same pravosudne suradnje jer ja mislim da RH definitivno ima neka otvorena kaznena pitanja, ne toliko sa državama članicama EU koliko sa nekim trećim zemljama s kojima imamo određene ugovore iz sfere pravosuđa, upravo vezane za međunarodnu pravnu pomoć, zato sam i u početku kroz samu repliku pokušao povezati ta dva instituta međunarodne pravne pomoći i pravosudne suradnje da vidimo upravo razliku jer kroz pravosudnu suradnju stvari idu defacto automatizmom sami od sebe i to pokazuje zašto upravo usklađivanje sa ovakvim uredbama i direktivama EU je dobro za naše zakonodavstvo dok međunarodna pravna je stvar opet dvije države i stvari se rješavaju konkretno kroz sami zahtjev i nalog određenoj zemlji da nam pomogne u konkretno određenom kaznenom predmetu i znamo koliko se to može produljiti, koliko to stvara problema. Danas sve više ljudi znamo da putuje, imamo otvorene programe i za naše mlade i za studente Erasmus, dosta ljudi je povezano i dosta naših građana putuje u inozemstvo i radi rada radi u inozemnim tvrtkama, ciljevi upravo ovakvih uredbi, ciljevi upravo ovakvih zakona koje donosimo, implementiramo u naš zakonodavni okvir je da upravo radi tih graničnih barijera koje smo riješili evo i sutra rješavanjem skroz pitanje je samog Schengena, jednostavnije je normalno svim građanima i radi same mobilnosti, ali jednostavnije je normalno i kriminalu da prelazi lakše granice posebice vezano za EU, ali time stvaranje određenih djela i kaznenih predmeta koji se otvaraju u više zemalja, tako da je itekako bitno i svrsishodno stvarati jedan jedinstveni europski kazneno pravni okvir, jedno jedinstveno kazneno pravno područje gdje će se sve države članice uskladiti i usuglasiti oko određenih minimuma koje ispunjavaju jedna prema drugoj da ubrzaju neke stvari da ubrzaju određene kaznene predmete i da ubrzaju upravo tu suradnju među državama članicama. Bitni instituti koji se upravo spominju kroz ovaj zakon i kroz samu uredbu, to su strateške smjernice u području sloboda, sigurnosti i pravde, uzajamna pravna pomoć u kaznenim stvarima, uzajamno priznavanje sudskih odluka u kaznenim stvarima što je mislim i temelj izrade ovakve uredbe na razini EU još od Lisabonskog ugovora, još od 2000. i začetka same ove uredbe. Da ne spominjemo europski uhidbeni nalog koji regulira …/nerazumljivo/… samo izvršavanje i prenošenje postupka odlučivanja vezano za pravosudna tijela i mogućnost izručenja državljana države izručenja, ali i jasne rokove kada će se to ispuniti, usklađivanje zakonodavstva i utvrđivanje onih minimalnih pravila o kojima će se sve države članice normalno uskladiti i usuglasiti, a da ne spominjemo samo institut Eurojust, europske pravosudne mreže, zajednički istražni timovi i ured europskog javnog tužitelja gdje RH sudjeluje, ponavljam sve u cilju zaštite sigurnosti prava naših građana, ali i sve u cilju što bržega rješavanja određenih kaznenih predmeta koji se događaju na području više zemalja.
Repliku ima gospodin Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa, ovaj Zakon o pravosudnoj suradnji u kaznenim stvarima kolega Bačić, se ponekad naziva i pravim europskim zakonom i često se događaju zakonske izmjene koje između ostaloga mogu biti uvjetovan i nekim odlukama suda EU. Mene zanima kako vi kao pravnik vidite da li te možda česte zakonske izmjene ovog zakona mogu stvarati i određene komplikacije upravo u korelaciji sa drugim zemljama članicama EU.
Odgovor, izvolite.
Hvala. Kolega mislim ove sedme dopune nisu stvar sada neke ishitrenosti ili hira Europskog vijeća i Europskog parlamenta. Upravo ovo što ste spominjali vezano je pravnu sigurnost tj. pravnu nesigurnost koja se događa kod građana i u određenom pravosudnom sustavu, a upravo ovo je rješenje da se otkloni ta pravna nesigurnost. Ovo što ste spomenuli vezano za sudove i određene presude koje poslije postaju praksa i radi kojih se poslije izmjenjuju upravo ovakvi zakoni i šalju na države članice da ih implementiraju, mislim da su dobra stvar jer jednostavno sudska praksa mora pokazati, životno sudska praksa mora pokazati ono što se događa, ono što kažemo, na terenu i mora biti ono životno, ono što, što tišti naše građane i kako će se poslije ta praksa jednostavno prolongirati da uskladi rješavanje drugih predmeta, a to je i osnova upravo pravne suradnje među državama članicama. Hvala.
Fala lijepa. Nemate više replika, time smo i gotovi sa pojedinačnim raspravama i sada ispred Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista govorit će završno g. Ante Kujundžić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče HS, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. MOST nezavisnih lista će podržati prijedlog ovih izmjena, ne zbog tog što smatramo da je ovakva izmjena ona koja ide, al svjesni smo zapravo da je riječ o onom, kako i rekoh maloprije, mast hevu kojega trebamo implementirati u svoj zakonodavni okvir. Ono što želimo jest puno sreće u provedbi, kako naravno ovog zakona, tako i onih svih koji su povezani direktno s ovim. Vjerujemo zapravo da će provedba ovog zakona zapravo biti početak prestanka Orwell-ovske jednakosti unutar RH, te da će se onim hrabrim ljudima koji će provoditi, kako ovaj tako i ostale zakone, na terenu odvezati ruke kako bi zapravo bili jednaki prema svima. Zaključno ponavljam, MOST nezavisnih lista podržava izmjene ovog zakona. Hvala.
Fala lijepa. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Kao što smo jutros odlučili sada ćemo provesti objedinjenu raspravu o slijedećim točkama: - Izvješće o radu probacijske službe za 2019.g. i - Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2019.g. Podnositeljica je Vlada RH na temelju čl. 4. Zakona o probaciji i čl. 6. Zakona o izvršavanju kazne zatvora. Raspravu je proveo Odbor za pravosuđe. Želi li g. državni tajnik u ministru, u Ministarstvu pravosuđa i uprave g. Salapić uzet riječ? Da, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred nama su 2 godišnja izvješća za 2019.g., izvješće o stanju kaznionica i zatvora u RH, te izvješće o radu probacijske službe za 2019.g. Što se tiče zatvorskog sustava RH ukupni zakonski kapacitet u 2019.g. u kaznionicama i zatvorima je u zatvorenim uvjetima 2909 mjesta, u poluotvorenim uvjetima 725 mjesta, te u otvorenim uvjetima 285 mjesta, ukupno 3919 mjesta. Tijekom 2019.g. kroz zatvorski sustav RH prošlo je 12603 zatvorenika različitih formalno pravnih statusa. Kazne zatvora koje izdržavaju punoljetne osobe kojima je izrečena kazna zatvora u kaznenom postupku 4199, kazna zatvora koje izvršavaju punoljetne osobe kojima je izrečena kazna zatvora u prekršajnom postupku 639 ili drugom sudskom postupku i kazna zatvora koja je zamijenjena i izrečena novčana kazna 259, te prekršajno izdržavanje 1986 slučajeva. Kazna maloljetničkog zatvora 18, te odgojna mjera upućivanja u odgojni zavod izrečena je maloljetnim počiniteljima kaznenih djela 88. Što se tiče mjera istražnoga zatvora ukupno je bilo 5414 slučajeva. U odnosu na 2018.g. to je povećanje za oko 950 pritvorenika, prije svega uzrokovano različitim postupanjima na granicama RH, dakle migrantska kriza gdje su se istražni zatvori, dakle punili sa tim zatvorenicima. Što se tiče zatvorenika koji izdržavaju kaznu zatvora u odnosu na 2018.g. imamo povećanje za 33,36% od ukupnog broja zatvorske populacije koja je u 2019.g. bila smještena u zatvorski sustav RH. Što se tiče duljine trajanja kazne, najviše je zatvorenika koji imaju kaznu zatvora između 1. i 3.g., a najmanje je onih koji imaju dugotrajne kazne zatvora, a to su kazne od 30 do 40.g. zatvora. Rekao sam za zatvorenike kojima je izrečena mjera istražnoga zatvora, to je povećanje u odnosu na 2018.g. Što se tiče zdravstvene zaštite zatvorenika i maloljetnika, u zatvorskom sustavu RH u 2019.g. imali smo nešto više od 50617 općih liječničkih pregleda, 2726 stomatoloških pregleda, 6374 psihijatrijska pregleda, 1507 laboratorijskih pretraga, te 53 druga različita pretraga u Zatvorskoj bolnici u Zagrebu samo za zatvorenike iz drugih kaznenih dijela. Što se tiče novina, to smo raspravljali tijekom 2020.g. Zatvorski sustav RH povezuje se sa zdravstvenim sustavom Ministarstva zdravstva tako da će liječnici u zatvorskoj bolnici informatičkim sustavom biti povezani sa onim tzv. zdravstvenim kartonima zatvorenika da se vide elementi i povijest bolesti zatvorenika. Isto tako trenutno razgovaramo o novoj novini, a to je virtualna ambulanta gdje bismo u zatvorskom sustavu, dakle omogućili da se putem virtualne informacijske ambulante mogu zatvorenici pregledavati prije upućivanja u bolnice u RH čime bismo ubrzali vrijeme promatranja zatvorenika, a isto tako imali određene uštede koje se tiču prijevoza vozilima i potrebe osiguranja od strane pravosudne policije. Što se tiče primjene sredstava prisile u zatvorskom sustavu u odnosu na ukupan broj zatvorenika, mi bilježimo blago povećanje od 0,2% dakle imali smo nešto više od 19 takovih djelovanja, dakle blago povećanje u odnosu na 2018. godinu. Što se tiče pokušaja bjegova iz zatvorskog sustava imali smo evidentiranih 30 bjegova, broj evidentiranih bjegova u odnosu na prethodno izvješće zatvorskog sustava je veći za tri pokušaja bijega. Što se tiče temeljnog financijskog izvješća zatvorski sustav RH prihodi iz nadležnog proračuna za financiranje redovite djelatnosti su 485 milijuna 546 tisuća 405 kuna, što se tiče prihoda od prodaje proizvoda i usluga i roga te pruženih usluga to su oni proizvodi i robe koje se proizvode unutar zatvorskog sustava to je 33 milijuna 854 tisuće kuna, što se tiče ostalih prihoda i primitaka 11 milijuna 851 tisuću kuna, to je ukupno 531 milijun 252 tisuće. Ukupni rashodi i izdaci su 535 milijuna 812 tisuća 167 kuna. Što se tiče Izvješća o radu Probacije koja je vezana i za zatvorski sustav RH, to su za RH Ministarstvo pravosuđa poslovi od posebnog interesa jer se radi o svojevrsnoj rehabilitaciji počinitelja kaznenih djela. Probacijska služba u protekloj godini na izvršavanje je primila ukupno 3.825 predmeta, a završila 3.873 predmeta. Kada to pretvorimo u sate rada Probacijske službe to je više od 600.000 sati rada. Tijekom 2019. godine probacijski uredi su uspostavili suradnju za izvršavanje rada za opće dobro sa 119 novih pravnih osoba, vodili smo računa o tome da te pravne osobe budu raširena u svim dijelovima RH, sada po novome dakle po županijskom ustroju i u Gradu Zagrebu. Ukupni broj pravnih osoba gdje se može izvršavati Probacijska služba odnosno rad za opće dobro je 1364 pravnih osoba kojima je omogućeno da mogu pružati ove uvjete rada za opće dobro. Što se tiče nekih novina u srpnju 2019. donijet je novi Pravilnik o načinu obavljanja probacijskih poslova koji je usmjeren na podizanje kvalitete obavljanja probacijskih poslova prema osobama koje su uključene u probaciju. Isto tako omogućili smo kao podržku radu Probacijskoj službi i zatvorskom sustavu implementaciju novog informacijskog sustava zatvorsko-probacijsko-informacijskog sustava osmišljen u sklopu eu projekta „Razvoj jedinstvenog IT sustava za zatvorsku administraciju u RH“. Isto tako važno je napomenuti sredstva iz norveškog financijskog mehanizma koji smo započeli koristiti 2014. godine, a trajat će do 2021. godine, to je jedna od najvažnijih glavnih aktivnosti u ovome mehanizmu je implementacija trajnog elektroničkog nadzora u zatvorski sustav RH te ostale aktivnosti iz toga projekta. Dakle, mi negdje za otprilike godinu dana očekujemo potpunu implementaciju mogućnosti elektroničkog nadzora u zatvorskom sustavu i probacijskom sustavu RH. Što se tiče unapređenja kvalitete pravosuđa kroz jačanje kapaciteta zatvorskog i probacijskog sustava važno i vrijedno napomenuti sredstva iz kojih se financiraju iz Europskog socijalnog fonda, to je operativni program koji je također započeo 2014. godine, a trajat će do kraja ove godine, a cilj ovog operativnog projekta je sustav podrške zatvorskom sustavu i probaciji i Službi za podršku žrtvama i svjedocima kroz sustavnu kontinuiranu superviziju, jačanje profesionalnih kapaciteta, kompetencija te kontinuirana edukacija službenika te povećanje sigurnosti službenika kroz njihovo osposobljavanje za korištenje tehnika samoobrane i osiguravanje nedostatka informatičke opreme za rad kako u zatvorskom sustavu tako i probacijskim službama. Ovo su dva izvješća za 2019. godinu i predlažemo HS-u da navedena izvješća prihvati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Prvu repliku ima gospodin Ante Bačić.
Hvala potpredsjedniče HS-a. Državni tajniče. Vidimo u Izvješću o radu Probacijske službe za 2019. smo započeli ovaj projekt tj. uključili se u ovaj projekt vezano za norveški financijski mehanizam gdje je glavna aktivnost trajna implementacija elektroničkog nadzora u RH. Kada pogledamo statistiku iz ovoga izvješća sudovi malo koriste upravo mjeru vezano za elektronički nadzor, jednostavnije je izreć mjeru istražnog zatvora, produljiti je nego koristiti ovo. Sad moje pitanje vezano za vas i za samo ministarstvo, jel isključivo jel nismo tehnički osposobljeni za izvršiti takvu mjeru ili je to stvar isključivo sudova i njihove procjene što je lakše izreći? Hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Nije to stvar sudova nego je to stvar dakle ovaj mehanizam pokriva pilot projekte koji su bili u 2014. godine u RH, tu se pokazale određene prednosti i nedostaci kod elektroničkog nadzora. Osim financijskih sredstava u zakonu će biti omogućeno prije svega zakon to mora omogućiti, da se recimo mjerama izricanja istražnog zatvora, istražni zatvor može elektroničkim nadzorom biti osoba koja se nalazi u tom režimu i kod svoje kuće. Isto tako blaži osuđenici moći izdržavati kaznu zatvora kroz elektronički nadzor u svojim kućama da rasteretimo zatvorski sustav u RH. A isto tako vodimo računa o tome koji su to osuđenici, koja su to kaznena djela koja će potpadati pod mogućnost elektroničkog nadzora. Dakle, ovi pilot projekti bilo ih je više su pokazali određene prednosti toga, ali i određene nedostatke koje sada popravljamo i kažem za godinu dana ćemo završiti sustav implementacije u potpunosti. Hvala.
Hvala vama. Gospodin Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Državni tajniče, ovo izvješće o stanju i radu kaznionica, ima financijsko izvješće za razliku od drugih koje smo ovdje vidjeli, nije bilo i to vas pohvaljujem a uputio bi vam tri pitanja, prvo, koliko, da li pratite, koliko ima recidivista među zatvorenicima u zatvorskom sustavu? Broj dva, kad će se krenuti u proširenje kapaciteta, da li bi se poboljšali uvjeti života i rada zatvorenika? I ono najvažnije, zašto je samo 70% popunjeno radnika u sistematizaciji radnih mjesta jer znamo koliko je teško i odgovorno raditi u zatvorima a pročitao sam negdje da ima samo 70% popunjenosti? Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo na pitanju poštovani zastupniče. Vršimo kontinuirane napore da zatvorskom sustavu RH na svim razinama omogućimo efikasne i prave uvjete za rad. Vi znate koliko je to teško s obzirom na kapacitete, s obzirom na povećanje broja zatvorenika, rekao sam u izvješću, posebno kod ovih kriza kao što je bila migrantska kriza na granicama RH gdje puno osoba završi u istražnim zatvorima. Što se tiče dakle, ulaganje kapaciteta, tu smo također puno učinili, zatvorski sustav ima i određene vlastite prihode, trudimo se da ti prihodi završe u zatvorskom sustavu. Što se tiče povećanja adekvatnosti, dakle i uvjeta zatvorenicima, to je isto kontinuirani proces, dakle postoje određeni zatvorski režimi koji su blaži, koji su poluotvorenog tipa, blaži zatvorski uvjeti i trudimo se dakle nakon onog obveznog djela zadržavanja u Remetincu, da ti zatvorenici koji izdržavaju kaznu, završe u takvim uvjetima. Dakle to je kontinuirani proces i ne možemo to od danas do sutra ali evo, veliki su napore i Vlade i Ministarstva pravosuđa da pružimo maksimalne uvjete sa obje strane, i ove i one.
Hvala, hvala lijepo. G. Ćelić.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, ako pogledamo od donošenja Zakona o probaciji, dakle od zakonskog rješenja do ustroja, možemo reći da je probacijska služba u relativno kratkom vremenskom razdoblju napravila vrlo puno. Prema preporukama Vijeća Europa, probacijski službenici se izjednačavaju sa zatvorskim službenicima, trenutno imamo 14 probacijskih ureda u RH, mene zanima taj sigurnosni aspekt, dakle s obzirom da se radi o poslovima s visokim rizikom, o počiniteljima kaznenih djela, koliko se ulaže u taj sigurnosni aspekt jer nerijetko probacijski službenici moraju ići na teren, ponekad mi se čini da u RH gasimo vatru kad se nešto dogodi, imali smo nemili događaj u CZSS-u, pa evo, zanima me taj dio vezan uz sigurnosni aspekt, hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo na pitanju. Također kao i sam cijeli zatvorski sustav, tako i probacijska služba, Ministarstvo pravosuđa i uprave, kontinuirano sa Vladom RH čini sve napore pa tako i financijske da se osiguraju sredstva. Spomenuo sam Europski socijalni fond, upravo su to, i europski izvori koje smo započeli 2014. a traje do 2020. g. gdje se trudimo kroz dodatne edukacije u smislu sigurnosti ali i osiguravanja informatičkog ali i ovog obrambenog i sigurnosnog aspekta, da se probacijska služba i pravosudna policija kako u osiguranju pravosudnih tijela, tako i unutar zatvorskog sustava, dakle digne na jednu višu razinu. To je također kontinuirani proces koji iziskuje i određena financijska sredstva, određenu opremu ali i zapošljavanje novih kadrova jer kako se povećavaju kapaciteti unutra, tako moramo povećati i razinu sigurnosti. Hvala lijepo.
Gđa. Jelkovac.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče, evo, pratim ova izvješća već neko vrijeme pa mi se čini da u kontinuitetu se ponavlja problem prostora u zatvorima odnosno nedostatka prostora adekvatnog i zanima me bez obzira na ovaj elektronički nadzor koji će sigurno pomoći u jednom djelu i olakšati taj problem ali i kako ste i sami naveli, ne možemo očekivati da se za sva kaznena djela koristi i taj oblik, zanima me kako ćemo u budućnosti stvarno rješavati taj problem, da li se o tome razmišlja i na koji način? Hvala.
Odgovor.
Hvala lijepo. Postoje mnoga razmišljanja a to su i određene dodatne lokacije, dodatni kapaciteti, mi sad se trudimo s obzirom na različit ugroze, spomenuo sam ovu migrantsku krizu i nažalost veći broj ljudi u istražnim zatvorima, posebno tamo na granicama, tu bi spomenuo istražni zatvor u Osijeku o kojima dosta toga znam, dakle kapaciteti su više od 50% bili prekomjerno napunjeni, ali se trudimo da se ubrzanim sudskim djelovanjem takvi slučajevi rješavaju brži a spomenuti elektronički nadzor zatvorenika i osuđenika nije sam po sebi neka novina, to imaju i Republika Srbija, BiH i naši susjedi i neke europske zemlje, uvelike će kod ovog mjera izricanja istražnog zatvora pripomoći da se kada to nije posebna potreba, to su ona tri razdoblja koja se najčešće izriču a to je opasnost od bijega, opasnost od ponavljanja kaznenog djela, da se upravo ovaj broj rastereti zatvorski sustav, vidjeli ste u izvješću da je to 5414 ljudi u istražnom zatvoru, što je velika brojka i opterećenje za zatvorski sustav.
Gđa. Borić.
... [[Govornik naknadno uključen.]] potpredsjedniče. G. državni tajniče, čuli smo od vas oko zdravstvene zaštite velikog broja dakako općih liječničkih pregleda, ono što nije razvidno, pitanje je koliko imamo liječnika stalno zaposlenih u sustavu, dakle na puno radno vrijeme a koliko temeljem ugovora o djelu, dakako mi znamo da je problem nedostatka liječnika inače u cijeloj našoj zajednici međutim upravo su kaznionice i zatvori ona mjesta gdje se zdravlje i dodatno narušava i pogoršava pa nas zanima zato što nije isto i znamo da neke kaznionice imaju liječnike tek dva puta tjedno po nekoliko sati, tako da nas zanima da možda u slijedećem izvješće navedete koliko radnih liječnici provode u kaznenome tijelu a drugo također oko rada zatvorenika i njihovih prihoda, zanima nas na koji način budući da je za pohvalu dakako da rade i da doprinose, pogotovo u kaznionicama, [[Upadica Radin: Hvala, vrijeme.]] na koji način oni raspolažu tim iznosima [[Upadica Radin: Hvala.]] i da li u sustavu možemo vidjeti unaprjeđenje u sustavu iz tih sredstava?
Hvala lijepa [[Upadica Salapić: Hvala lijepo …]] Oprostite g. Salapić, nisam shvatio, vi ste digli prije palicu ili sada? To nismo vidjeli, dobro onda, onda zapišite, dobro. Fala. Nismo vidjeli jednostavno. Izvolite g. državni tajniče.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena zastupnice Borić, ja sam u ovom o zdravstvenoj zaštiti zatvorenika govorio o koliko je ukupno općih liječničkih pregleda obavljeno i sad ona statistika dalje, stomatoloških i ostalih. Što se tiče same zatvorske bolnice, kapaciteti Zatvorske bolnice Svetošimunska su dosta ograničeni i kada je u pitanju specifičan pregled zatvorenika koji se mora obaviti, koji se ne može u većini slučajeva obaviti u Zatvorskoj bolnici Svetošimunska, takav zatvorenik odmah bude upućen u jednu od najbližih bolnica u Gradu Zagrebu. Recimo, neka specijalistička pretraga i određene, određene stvari koje ne može zatvorska bolnica, radila je KBC Rebro u pojedinim slučajevima. A što se tiče pitanja o radu i zatvorenika u pravnim osobama, dio sredstava ide samo zatvoreniku koji ispunjava te uvjete da rade vani, to nisu svi i on ta sredstva može trošiti sukladno pravilniku kako se to omogućava unutar zatvorskoga sustava.
gđa. Peović.
Pa evo ne znam da li je u izvješću uključeno, nisam to našla, presuda Europskog suda za ljudska prava, u jednom slučaju gdje je sud ustvrdio da su apsolutno neodgovarajući uvjeti smještaja zatvorenika i da oni čak dosežu razinu ponižavajućeg postupanja u slučaju u kojem je utvrđeno da je zatvorenik imao na raspolaganju u određenim razdobljima čak manje od 3m2 osobnog prostora, a njegova odvjetnica kaže da ima još 200-tinjak takvih slučajeva. Znači, da li nešto se radi na tome da se, znači prostor životni proširi za zatvorenike, za neke znamo da imaju isti prostor za jelo i obavljanje nužde kako su to prenosili mediji i da li je ovo izvješće uključilo tu presudu Europskog suda za ljudska prava?
Odgovor, izvolite.
Zašto, jel?
Hvala lijepo na pitanju. Što se tiče komentiranja ove presude, to je sada bi ušao u određenu radnju suda u konkretnom predmetu, to nije u ovom izvješću za 2019.g. Što se tiče ovih problema to smo i sami svjesni, to sam rekao, ovaj zatvorski sustav pratimo već dugi niz godina. Evidentna su stalna i konstantna poboljšanja, ali isto tako određene izvanredne krizne situacije koje se dogode također u velikoj mjeri opterećuju zatvorski sustav. Mi smo u onoj mjeri spremni toliko da štitimo temeljna ljudska prava i svakom omogućujemo da ima dostojanstveni pristup i uvjete kada dođe u određenu kategoriju zatvora, da li je to istražni zatvor, da li je to izdržavanje kazne zatvora. Zato postoje različite kategorije zatvora u RH. Svjesni smo da u određenim zatvorima postoje problemi i Ministarstvo kontinuirano radi na tome da ih otklonimo kroz nove zatvorske kapacitete, al to je jedan opsežni financijski projekt i izdatak koji će trajati određeni broj godina. Nažalost, svjesni smo i pokušavamo [[Upadica: Fala]] riješiti te probleme.
gđa. Orešković.
Pa uvaženi potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče. Oba izvješća o kojima sad raspravljamo možemo uzeti kao ogledne primjere nebrige i neodgovornosti vlasti. Ovo je geneza zapuštenosti sustava. Zašto to govorim? Pa zato što izvješće ne bi trebalo sadržavati samo faktografske i statističke podatke, već bi trebalo primjerice izvješće o radu probacijske službe sadržavati i analizu provedenih mjera i njihove učinke. Također analizu i detekciju slabosti i prijedloga za unaprjeđenje. To nedostaje. Primjerice, u ovom drugom izvješću u dijelu u kojem se govori o nadzoru Središnjeg ureda uprave za zatvorski sustav i probaciju navodite da je obavljeno čitav niz inspekcijskih nadzora, a ne i što je u njima utvrđeno. Također da su se razmatrale i preporuke pravobraniteljice pučke, ali ne i koje. Drugim riječima, ovakvo izvješće ne samo da se ne bi trebalo prihvatiti, na temelju ovako slabog izvješća ne može se niti kvalitetno raspravljati.
Hvala. Odgovor.
Hvala lijepo. Poštovana zastupnice Orešković, ne slažem se sa vama u obimu i opsegu u kojem ste kritički rekli za ova dva izvješća. Što se tiče pučke pravobraniteljice, ja mislim da je to izvješće bilo prošli tjedan u HS i upravo je zatvorski sustav jedno od tih izvješća i mi smo kao Ministarstvo pravosuđa i uprave vrlo opširno i temeljito odgovorili pučkoj pravobraniteljici za problematiku koja se odnosi na zatvorski sustav, kaznionice i odgojne zavode u RH, dakle nije sve tako crno i bijelo. Vi ste svjesni kao odvjetnica i kao pravnica, imali ste i vjerojatno i priliku pristupiti zatvorskom sustavu RH da se određeni problemi ne mogu rješavati u jednome danu. Isto tako, zaštita vladavine prava interesa RH, ali i zahtjev iščekivanja javnosti za kažnjavanje počinitelja kaznenih dijela nama daje obvezu da se oni smještaju u sustav gdje trebaju po počinjenju svoga kaznenog dijela, a isto tako svjesni ste vi toga, samo što ne želite reći, da su u tom sustavu ipak napravljeni određeni pomaci koje smo vidjeli [[Upadica: Fala]] i kroz izvješća, ne samo naše nego i pučke pravobraniteljice.
I na kraju g. Kolarek. Mikrofon nije uključen, mikrofon oprostite. Je uključen? Je uključen? Ja, ja ga ne vidim. Evo ga, dobro.
Pohvalio bi izvješće za, o radu probacijske službe za 2019.g., ali imam tu dvije, dva pitanja. Znači rad za opće dobro u 2019.g. zaprimljeno je 1113 predmeta rada za opće dobro, što je 29,1% svih predmeta. I dobro je da je u taj rad za opće dobro uključeno 119 novih pravnih osoba. Dva pitanja. Da li se taj postotak, rad odnosno realizacije kazni rada za opće dobro može povećati? I drugo, primijetio sam iz podataka da realizacija tih kazni odnosno zamjene kazni za rad za opće dobro najviše se odvija u [[Upadica: Oprostite, vrijeme]] 3 probacijska ureda, Zagreb 1, Zagreb 2 i u Varaždinu [[Upadica: Fala lijepa]] Dal je to rad, rezultat rada [[Upadica: Fala]] sudova ili nečeg drugog?
Fala lijepa, g. državni tajniče.
Hvala lijepo. Rekao sam u izvješću za 2019. da smo proširili za 119 novih pravnih osoba mogućnost probacijske službe odnosno rada za opće dobro. Sama logika teritorijalna Grad Zagreb i blizina ovih gradova oko Zagreba s obzirom da tu imamo najviše slučajeva logično je da najviše pravnih osoba potiče upravo iz ovog zagrebačkog područja i zagrebačkog prstena, ali ono što je u izvješću stoji također to je naša stalna namjera da kontinuirano povećavamo broj ovih pravnih osoba. Isto tako mi vršimo posebne kontrole nije baš sve to što može biti kao pravna osoba za izvršavanje rada za opće dobro, postoje posebna pravila. Trudimo se da takvi osuđenici koji su imali kazne zatvora do godine dana u adekvatnoj pravnoj osobi radom za opće dobro bilo u konkretnom radu humanitarnom, ekološkom i sl., da svojim radom određeni doprinos sustavu i određeni način odradi smisao ove kazne rada za opće dobro, a smisao je i kazna ali i svojevrsna rehabilitacija i povrata takve osobe u normalan pravni život.
Hvala. Nemate više replika. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne, prelazimo na raspravu, prvo po klubovima, prvi je Klub Hrvatskih suverenista, gospodin Hrvoje Zekanović, nema ga gubi pravo. Gospođa Vesna Nađ, ispred Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege, kad govorimo o Izvješću o radu probacijske službe za 2019. i Izvješću o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2019. trebamo spomenuti da uvjete izvršavanja institucionalnih mjera i sankcija u RH karakteriziraju brojna negativna obilježja kao što su predugo trajanje kaznenog postupka, veliki udio pritvorenika u zatvorskoj populaciji, prekompliciranosti postojeći, prekapacitiranosti postojećih zatvorskih kapaciteta, veliki troškovi penalnih institucija, nedovoljno postupanja postepenog penalnog tretmana i podrške u zajednici i visoke stope recidivizma. Stoga su u RH sukladno Zakonu o probaciji, probacijski poslovi od posebnog interesa za RH, a obavljaju se radi zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenog djela, njegove resocijalizacije i reintegracije u zajednici utjecajem na rizične čimbenike koji su povezani sa činjenicom kaznenih djela. Osobe uključene u probaciju odradile su ukupno 609.898 sati rada za opće dobro. Tijekom 2019. godine probacijski uredi su uspostavili suradnju sa na izvršavanju rada za opće dobro sa 119 novih pravih osoba, tako da je trenutno na raspolaganju 1.369 pravnih osoba u kojima se može izvršavati rad za opće dobro. Dobro je da se što više pravnih osoba uključe u izvršavanje rada za opće dobro u okviru probacije. Pravne osobe i tijela javne vlasti u kojima osuđenici izvršavaju rad za opće dobro svojoj djelatnošću obuhvaćaju poslove humanitarnog, ekološkog i komunalnog značenja kao i druge poslove od općeg nacionalnog interesa i interesa za lokalnu zajednicu. Za svaku pohvalu je da je probacijska služba u 2019. godini u nekoliko ureda započela sa individualnom provedbom posebnih tretmana namijenjenih počiniteljima nasilnih kaznenih djela i kaznenih djela seksualne prirode pod nazivom Korak u promjenu, Možeš i drugačije i Ogledalo koje je probacijska služba razvila posljednjih godina u okviru EU projekata. Navedene programe uspješno je završilo 22 osuđenika. Svakako treba uključiti i više osuđenika u takve EU projekte osobito ako su evaluacijom utvrđeni kao uspješni u odnosu na izostanak recidivizma. Također treba razvijati aktivnosti započete 2019. na implementaciji trajnog elektroničkog nadzora u RH koji je financiran Norveškim financijskim mehanizmom 2014. – 2020. Elektronički nadzor u Europi koristi se kao alternativa pritvora, kao obveza pridodana sankcijama i mjerama u zajednici, oblik uvjetnog otpusta, obveza nakon puštanja na slobodu, sankcija za kršenje uvjetne kazne, obveza uz privremeni otpust ili obveza u slučaju nasilja u obitelji. Elektronički nadzor sam za sebe nema rehabilitacijski učinak nego isključivo služi za kontrolu pa se stoga najbolji rezultati postižu uz rad probacijske službe. Stoga bi elektronički nadzor trebalo implementirati i u probacijske postupke RH. Također podržavamo jačanje profesionalnih kompentencija kroz kontinuirane edukacije probacijskih službenika. Prigoda je da se podsjetimo da je 13-toj godišnjoj skupštini Europskog udruženja za probaciju 23. listopada 2003. godine u Dublinu sektoru za probaciju uručena nagrada razvoj nacionalne probacijske službe što zaslužuje svaku pohvalu. Dobro je da hrvatska probacijska služba podjednako stavlja naglasak na socijalnu integraciju počinitelja kaznenog djela i na zaštitu zajednice. Najveći broj predmeta je u okviru rada za opće dobro po odluci suda 1.146, završenih predmeta odnosno 29,5% svih predmeta. Rad za opće dobro izriče se od strane suda kao zamjena za kaznu zatvora u trajanju od jedne godine ili zamjena za novčanu kaznu. Svi se sjećamo bivšeg ministra poljoprivrede Petra Čobankovića koji se hvalio da je ogulio 4,5 tone krumpira u pučkoj kuhinji Caritasa Đakovačko-osječke nadbiskupije u Osijeku, punih 730. sati. Osječko-baranjska županija ima najveći broj pravih osoba s kojima se može izvršavati se rad za opće dobro, njih 120, a Grad Zagreb samo 115 što je s obzirom na veličinu i broj pravnih osoba sa sjedištem u Gradu Zagrebu daleko premalo. Mi ćemo kao Klub zastupnika SDP-a podržati ovo izvješće. Kad se govori o Izvješću o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda u 2019. treba istaknuti velik porast broja zatvorenika nastavljen u 2019. godini zbog porasti broja istražnih zatvorenika najviše zbog određivanja istražnog zatvora u postupcima nezakonitog prelaska granica. Osobito treba naglasiti prava zatvorenika, njihova zaštita u vezi smještajnih kapaciteta u kaznionicama što su očito nedostatni na što je upozorio i zapravo i Ustavni sud u svojoj presudi od 4. veljače 2020. i u kojoj se navodi očitovanje kaznionice. Naime, citiram, obzirom na kontinuiranu, kontinuirani problem prekomjernosti, prekapacitiranosti kaznionice napominjemo da će podnositelj ustavne tužbe kada će kaznionice raspolagati sa odgovarajućim prostorom isti biti odmah smješten u zakon o smještajne prostorne uvjete, a to je 4 kvadratna metra, odnosno 10 kubnih metara prostora. Dakako, treba u svakom slučaju i što je isto također, bilo navedeno da treba jačati i kapacitete pravosudnih policajaca, njihovo kontinuirano educiranost jer se navodi da zapravo je popunjenost kapaciteta, odnosno sistematiziranih radnih mjesta tek 73,21%. Znači treba raditi na popunjavanju kapaciteta, na proširenju prostornih uvjeta u samim kaznionicama i zatvora, ali u svakom slučaju Kluba zastupnika SDP-a će podržati ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala i vama gđo. Nađ. I sada Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka, najprije će predstaviti g. Matula, a onda nakon toga će govoriti gđa. Borić. Nemojte zaboraviti dati riječ gđi. Borić, puno puta se dešavalo da zaboravljaju.
Da da, hvala vam predsjedavajući. Kolegice i kolege. Prvo bih htio reći i g. državni tajniče, dakako. Nakon rasprave koju smo imali o zakonu, ovom zakonu o zatvorskom sustavu, dobio sam jedno pismo zatvorenika i on me između ostalog pita, da li sam ja dobio to pismo i ja evo sada želim reći da jesam i u tom smislu i to je vjerojatno znak da ipak neke stvari su u redu i da se poštuje dostojanstvo i neka ljudska prava zatvorenika. Međutim, sada ne znam koliko vremena smijem uopće potrošiti na činjenicu da se ovoliko skratila, a niti ne vidim da mi štopa nego ja moram zamišljati koliko vremena, aha, 5 minuta .../nerazumljivo/... 5 minuta na mene, da. Da. Ovaj, ja sam očekivao da je 5 minuta pa .../nerazumljivo/...
Zaustavit ćemo. Zaustavi, zaustavi, evo, ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Ispričavam se, nemam to iskustvo, ... [[Upadica se ne čuje.]] a s druge strane isto zbog neiskustva sam iskreno šokiran time, da se ovako dvije važne stvari koje su tako dugo se zna da dolaze na red i da se onda odjednom jutros donese takva odluka da se to sklapa zajedno, pitanje probacije kao vrlo važan dio sustava, gdje stvarno ljudi ne idu i ne završavaju nužno u zatvoru, gdje se s jedne strane, društvo stvarno preko probacijskih službenika raspituje o tome i želi znati koji od tih ljudi im je i u kom smislu opasan, koji izlazi van, a jednako tako isto želi pomoći svim ljudima koji su stjecajem raznih nesretnih okolnosti, a ovdje upravo je mjesto u Saboru da govorimo o tome što sve treba učiniti da od vrtića, preko svih mogućih obrazovnih, odgojnih ustava, ustanova, gdje se stvarno brine, odgaja, njeguje, skrbi i tu je zanimljivo da to uglavnom rade žene, o tome će moja kolegica svakako nešto reći, a ja imam potrebu istaći to da sam stvarno, već sam više puta o tome slušao i čitao, ali sam uvijek osupnut koliki broj, neću niti podatak reći, neka to Rada istakne, koliki broj nas muškaraca završava u zatvoru, a kako malo žena, a kako žene brinu za sve ovo da bi mi i danas ovdje važno sjedili. Valjda je to zato što ste drugotne. Naravno, ovo je samo ironija. E sad, odmah ću, preći ću na Izvještaj o stanju rada u kaznionici, ali ću u ovom slučaju se ipak pozvati i na izvještaje od pučke pravobraniteljice, Izvješće pučke pravobraniteljice za ljudska prava, između ostalog, ali vrlo brzo, na, na, odmah kada krene govoriti o zatvorskom sustavu, spominje onaj slučaj kojim smo svi bili šokirani prošle godine u 8. mj., a to je kada je mladić od 18 godina, koji je imao očito mentalne probleme i koji je, i to treba reći, da, on je nešto potpaljivao tamo, međutim, to da je on bio spremljen i da psihijatar kaže da vrlo rijetko se događa da netko umre od straha, a taj mladi čovjek je stavljen u zatvor sa ekipom koja mu je priuštila užas i taj mladić je .../nerazumljivo/... ja sam ovaj izvještaj stvarno pregledavao i nisam našao taj slučaj. Nije mi jasno po čemu on je nebitan da ga se u ovom izvještaju, iako evo, kuće ljudskih prava će reći da je stvarno u posljednjih godina stanje u zatvorskom sustavu poboljšano, znači nije da neke stvari ne vidimo, ali opet nam nije jasno kako je moguće evo da se sve ovako zbrzava i ja ću sada s time završiti evo, nemam druge jer želim da Rada ovaj, ima priliku. Ovako, želim samo reći, kako je moguće da mi sa prijateljskom susjednom suverenom državom R. Bosnom i Hercegovinom, kako je moguće da sebi Hrvatska dopušta da prostor susjedne države pretvara u zatvor otvorenog tipa? Nedopustivo. Uvredljivo. Hvala.
Hvala i vama g. Matula. Izvolite gđo. Borić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Bit ću nešto kraća, govorit ću samo o Izvješću o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2019. i upitat ću nešto što je bilo i pitano u siječnju ove godine kada se raspravljalo o izvješću za '18. godinu. Naime, zašto nam je kratkoća naučili smo istina, imali prigovore zašto imamo velike izvještaje pravobranitelje, pravobraniteljica, ali je malo nevjerojatno da smo 2017. imali 130 stranica, '18. 90, a sad 60 stranica izvješća, da li to znači da smo riješili 60% sadržaja ili da nam taj sadržaj nije važan? Prigovor koji je do sad uvijek bio na ovo izvješće, a prigovor koji imamo i mi u klubu je prigovor da imamo statistike, ali nemamo ono što bismo znali tumačenjem sadržaja tj. stanja onog što stoji u naslovu o stanju i radu. Mi ne znamo o stanju i radu, mi znamo samo brojke tj. statistiku. A ono što posebice zabrinjava, a vidljivo je iz cijeloga sadržaja ko ga pažljivo čita i prema statistikama, a to je posebice nejednakost uvjeta u kaznionicama i u zatvorima koja je nedopustiva da imamo nejednakost standarda. Kada sam vas pitala oko liječnika nisam pitala u zatvorskim bolnicama, pitala sam u zatvorskim ustanovama u kojima neki liječnici dolaze dva puta tjedno, sklapaju se drugi ugovori. Neću govoriti da ima i nekih propusta vezano uz to. Međutim, kada govorimo o standardima ne može se dogoditi da imamo nejednakosti u pogodnostima zatvorenika, nešto ću govoriti o tome kako izgledaju pogodnosti zatvorenika i zatvorenica, kako im izgledaju sobe, broj zatvorenika, namještaj, osobnost koju mogu, da ne kažem o posjeti djece, dakle ne može se dogoditi da imamo nejednakosti oko posjeta, uređenja prostora već sam to rekla, različitog standarda npr. u istražnom zatvoru koji znamo koliko kod nas traju, kako se tretiraju stranci u istražnim zatvorima. Dakle, ono što bi trebalo bi je doista standardizirati da ne postoje takve razlike između različitih tijela. Također ono što zabrinjava u ovom izvješću, voljela bih da imamo odgovore kako je moguće da obrazovanje u zatvorima opada? Ne može se dogoditi da upiše što su razlozi kod upisa, ako se upiše 74 učenika u osnovnu školu, a iz tog procesa završi tek 35, što je propust, što se dešava? Npr. kako je moguće da u organizaciji slobodnog prostora još uvijek tradicionalno razmišljamo oko sporta koji je najviše zastupljen, a opet tradicionalno razmišljamo i što žene npr. uče u kaznionicama u odnosu na muškarce. S druge strane, ono što je za pohvaliti, a to je kao što smo naučile kao žene da u servisima radim ono što bi trebala raditi uređena država pa se udruge bave zaštitom žena od nasilja, tako i ovdje vidimo da su udruge preuzele velik dio onoga što je mimo tretmana. Kada pogledate tradicionalno tretmani su u zatvorima, tretmani vezani uz borbu protiv alkoholizma, droge, od prošle godine ne znam ni kocke, što je u redu ili tretmane psihijatrijske što je u redu, postoje postoci. Međutim, ono što je jako dobro i za pohvaliti je i za pohvaliti je da programi nisu samo programi su na natječaje i da nisu kao što to imamo oko programa vezano uz nasilje nad ženama na godinu dana nego i na tri, da se doista rade neki novi programi kao što su to zatvorenik kao roditelj ili da se rade treninzi za socijalne vještine. Ako smo govorili o probacijama tj. niste nas stigli jer ste nas slijepili zajedno dvije teme, također je važno da ima naravno kada se izađe iz kaznioničkog tj. zatvorskog sustava da ti ljudi su na drugačiji način socijalizirani to znači da smo ih osposobili za život na način da su se obrazovali, a vidimo da tu šteka. Vidimo i koliko je ne znam, imam statistiku izvadila sam je koliko je npr. završilo prekvalifikacije, a s druge strane jako je važno da imaju i te neke druge socijalne vještine. Ono što nas doista treba zabrinuti je to kako u sustavu koji ima tako različite standarde možemo govoriti o jednakim pravima svih zatvorenika. Nadam se da ću imati prilike nešto reći i o ženama u nastavku.
Hvala vam lijepa. Budući da je gospodin Matula prije govorio o nečemu, a meni je stalo da to podcrtam i da vam savjetujem, znači dvije važne točke spojene. Kada se spajaju dvije točke onda pri spajanju točki onda se neko može iz bilo kojeg kluba pročitati Poslovnik može se javiti i tražiti da bude 15 minuta rasprava, a ne 10 minuta. Nitko se nije javio, a sada ne možemo napraviti diskriminacije više. Fala i vama. Gospodin Dražen Bošnjaković ispred Kluba zastupnika HDZ-a.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Uvodno ću reći da mislim da ove dvije točke dobro da su spojene jer se radi sve o istom sustavu jer probacija je samo jedan sektor unutar uprave za zatvorski sustav u ministarstvu. I te dvije aktivnosti probacije i cijelog onog sustava zatvorskog se prožimaju i one su vrlo komplementarne tako da mislim da ima smisla da su te dvije točke povezane. Kao što vidimo i zatvorski sustav unutar njega i sustav probacije su iznimno složeni i organizacijski i kadrovski i stručno i u svakom smislu i vidimo kako su i organizirani. Mi u zatvorskom sustavu, dakle imamo 14 zatvora, imamo 7 kaznionica, imamo zatvorsku bolnicu, imamo centar za izobrazbu, dijagnostički centar, imamo 14 područnih, dakle ureda za probaciju diljem Hrvatske. U tom sustavu radi nešto malo manje od 3000 ljudi. Zatvorenika je, dakle u prošloj 2019.g. prošlo kroz taj sustav više od 12000. To znači na zadnji dan 31.12. u tom sustavu je bilo 3500 i nešto zatvorenika, to čini nekakav, nekakav prosjek koliko ljudi je na taj prisutno unutar samog sustava i zaista su to ogromne brojke. Kapaciteti zatvorskog sustava su dakle nešto manji od 4000 mjesta i ono što mislim da zapravo svi koji su diskutirali su potpuno u pravu da treba raditi i težiti da ti uvjeti budu što je moguće bolji jer ne treba to skrivati, nije to jednako dakle u okviru 21 jedinice, što kaznionice, što zatvora, nisu ti sustavi svugdje jednaki i nisu ti uvjeti jednaki. Imamo recimo kaznionicu u Glini koja ima jedan novi dio koji je napravljen prije 7-8.g., tako nešto, koji zaista ima sjajne uvjete, a imamo opet s druge strane neke kaznionice ili zatvori gdje treba još puno toga napraviti. Ali kao što je rekao i državni tajnik, uvjeti se poboljšavaju i svi koji znaju kako je bilo u sustavu prije 7-8 ili 10.g. i kada vide to danas, to više nije jednako. Provode se i razni programi unutar sustava koji zapravo su vrlo u interesu i koji jesu u interesu samih zatvorenika jer konačni cilj cijelog zatvorskog sustava je da onaj ko izdrži kaznu zatvora i ko kroz njega prođe izađe van da sutra bude zapravo integriran u društvo i da on sutra može bit ponovno uklopljen u društvenu zajednicu, da je znači prošao određene i programe i da može zapravo nastavit sa nekakvim normalnim životom, što je zapravo teško reći, teško je postić, ali košto vidimo cijeli niz je programa koji su upravo prilagođeni tome. I zato ono što mi se čini da bi u budućnosti trebalo nekako više pratit i analizirat šta se dešava s tim ljudima nakon što oni završe proces izdržavanja kazne jel vidimo ima ovdje jedan segment da se njih i priprema kada izađu ovaj nakon toga i ovaj ponovno postanu članovi društva, da ih se priprema da to bude na neki način jedan prelazak koji je bezbolan i treba vidjet nekako ovaj imam dojam da su to ljudi koji ako nisu recidivisti, imamo mi podatke ovdje i koliko je recidivista, da ti ljudi ostaju negdje na marginama društva ili da ne rade ili da se bave nekakvim ovakvim stvarima. U svakom slučaju trebali bi tu raditi jednu dobru analizu kako bismo vidjeli šta se s tim ljudima dešava i gdje je potrebno, gdje je potrebno pojačati određene stvari. Ja bih rekao i koncentrirao bi se, ovdje je isto bilo pitanje vezano za zdravstveno stanje i vezano za zdravstvenu zaštitu zatvorenika i različite su veličine te naše kaznionice i zatvori. Ne znam, imamo one najveće, Lepoglava, Remetinec, to je preko 500-600 ljudi smještajnih kapaciteta, imamo ove koji su manji, ne znam u Sisku je to 30-tak ljudi, u Karlovcu je to 50-tak ljudi i tako, tako da nisu, nisu ni prostorni uvjeti svugdje jednaki. U ovim većim centrima sasvim sigurno da postoje ambulante, ali ono što je važno zapravo i novi zakon, i ovdje smo razgovarali i gledali smo ga u prvom čitanju i komentirali i davali prijedloge. Mislim da je jako dobro da zatvorska bolnica će postat dio cijelog zdravstvenog sustava, pa će moć koristit resurse i drugih. Ono što je iznimno važno, zatvorska bolnica, ona ima određene kapacitete, ali sve ono što se ne može u smislu zdravstvene zaštite pružiti unutar zatvorske bolnice, to se pruža zapravo u ovim drugim bolnicama i tada zapravo ovaj ti zatvorenici koji imaju zdravstvene probleme idu, idu ovaj u druge bolnice i u druge centre. Ono što je vidljivo svake godine ima određeni broj ljudi koji umru, 2019.g. to je bilo 26, godinu dana prije toga je to bilo nešto manje ljudi, jedan je prošle godine počinio suicid, što se vidi iz izvješća. I tu je problem zapravo da neki ljudi koji ulaze u sami sustav oni ulaze zapravo već teško bolesni i već imaju teške probleme zdravstvene i onda je tu unutar zatvorskog sustava tu teško nešto pružiti nego to ide zapravo sve u ove druge vanjske centre, ali vrlo često to znaju bit oboljenja ovaj od karcinoma u nekakvoj već vrlo visokoj fazi i tu je teško napravit. Ima i ovakvih iznenadnih slučajeva koji su se dogodili prošle godine u splitskoj kaznionici, dvije godine prije toga u Zadru jedan slovenski državljanin je također, to je bio srčani udar i tako. O svemu se tome vodi računa, ali ono što je po meni ključno, treba ustrajavati na onom što je državni tajnik reko, svaki dan poboljšavati te uvjete da imamo kolko tolko uvjete za boravak u, u, u tim institucijama da zadovoljavaju europske standarde. Mi smo dakle nekad zaista imali ogromne probleme, imali smo oko 3500 mjesta kapacitiranih, a tamo prije 10.g. bilo je po 5-5500 ljudi u sustavu, danas je to ipak nešto malo, bitno zapravo je to bolje jer imamo kapacitete za 3900 mjesta, a nekakav prosjek kolko ljudi jeste, to je oko negdje 3500-3600 jer na dnevnoj razini neki ulaze, neki izlaze i to su nekakvi, nekakvi prosjeci. Ono što želim u svakom slučaju reći, afirmativno je da sve institucije u okviru zatvorskog sustava su učinili određene napore da se posebno poboljša kada zatvorenike dođu posjećivat djeca, tu su u pravilu svugdje uređene prostorije koje su malo drugačije koje odudaraju od onih zatvorskih standarda. A ima jedan program sa UNICEF-om koji jako dobro funkcionira, to je mogućnost zapravo video konferencije ili video susreta djece i njihovih roditelja koji se dosta koristi i koji dosta zapravo štedi one troškove i vezano za putovanje i zapravo oni postoje sve je moguće češći. Taj institut videokonferencije, on je iznimno važan i za obveze zatvorenika u kaznenim postupcima jer jedna od složenijih operacija unutar sustava je kada je nekoga potrebno sprovesti s jednog mjesta na drugo. Zato ovaj institut videokonferencije je vrlo značajan i on štedi i vrijeme zapravo, a i sigurnosno je poprilično značajan. Ono što također, je važno reći je da vezano za ove programe osposobljavanja kroz obrazovanje, tu zaista treba pružiti ono koliko god je maksimalno moguće da ti ljudi sutra kada izađu iz zatvorskog sustava, da oni budu zaista djelatni članovi društva i tu im treba pružiti svu podršku što vidimo iz ovih brojki, to tako se i radi. Ali ono što je iznimno važno, mislim da ovaj zakon koji je, sada će biti u drugoj čitanju, Zakon o izvršenju kazne zatvora, on uvodi određene novosti vezano za digitalizaciju, elektronički nadzor, to će biti, sasvim sigurno, velika pomoć, pogotovo kod ovog segmenta istražnog zatvorenika i on bi mogao dosta rasteretiti sami sustav i osloboditi nekakve nove kapacitete. Dakle, ova izvješća, Klub HDZ-a podržava, ona su profesionalno napravljena, ona nude cijeli niz podataka statističkih i svakih drugih, grafika, iz njih vidimo točno strukturu onoga što mi u sustavu imamo, sustavi organizacijski je dobro postavljen, međutim, treba ono u budućnosti raditi da uvjeti budu, što je moguće, kvalitetniji, da pristup bude pojedinačan zatvoreniku i da ga osposobimo da on sutra bude opet djelatni član društva, da ono što se dogodilo, da zapravo ne utječe na njegovu budućnost. Evo, hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada će gđa. Ružica Vukovac govoriti ispred Kluba zastupnika Domovinskog pokreta. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Godišnje izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2019. g. sadrži osnovne pokazatelje o brojnom stanju i strukturi zatvorenika, vrsti i opisu poslova vezanih uz postupanje sa zatvorenicima, broju i strukturi službenika zatvorskog sustava, kao i financijskom poslovanju Uprave za zatvorski sustav i probaciju. Prošli tjedan imali smo priliku poslušati Izvješće o radu pučke pravobraniteljice, koje je prilično obilovalo podacima o osobama lišenim slobode i samom zatvorskom sustavu. U tom izvješću pučka pravobraniteljica dala je osvrt, ali i veliki broj preporuka u kojima se između ostalog, navodi kako je Ured pučke pravobraniteljice tijekom 2019. ukupno postupao u 203 predmeta u kojima su dali 35 upozorenja, preporuka i prijedloga. Ujedno u 25 slučajeva u kojima je za ocjenu osnovanosti pritužbe bilo nužno neposredno utvrđivanje činjenica i okolnosti, proveli su ispitne postupke na terenu. Kao i prošlih godina, navode najčešći razlog prituživanja je zdravstvena zaštita, potom uvjeti smještaja, postupanje službenika i korištenje pogodnosti. Zatvorenici su se pučkoj pravobraniteljici učestalo obraćali zbog neučinkovitosti pravnih sredstava te zamolbama za pomoć u vezi premještaja, a brojne su bile i pritužbe koje su se odnosile na više drugih područja. U 2019. se nastavljaju iznositi isti razlozi prituživanja na zdravstvenu zaštitu, raste broj pritužbi zbog neupućivanja na specijalističke preglede ili na nepostupanje po preporukama specijalista. Isti su razlozi pritužbi na uvjete smještaja u pojedinim kaznenim tijelima, primjerice, zbog nepoštivanja zakonskog standarda od 4 kvadratna metra, npr. u kaznionici u Lepoglavi, Zatvoru u Sisku, kao i neodgovarajućeg prijevoza zatvorenika u starim specijalnim vozilima. Nedostatna komunikacija nadležnih tijela koja otežava planiranje postupanja s istražnim zatvorenicima i dalje je prisutna, što je Ured pučke pravobraniteljice uočio i u slučaju 18-godišnjeg istražnog zatvorenika koji je u kolovozu 2019. preminuo u KBC-u Split gdje je u vrlo teškom stanju ... [[Govornik se ne razumije.]] iz Zatvora u Splitu. Postupajući u konkretnom slučaju, između ostalog, Ured je zatražio od Ministarstva zdravstva da se u Zatvorskoj bolnici u Zagrebu te u Odjelu zdravstvene zaštite Zatvora u Splitu provede zdravstveno-inspekcijski nadzor nad njegovim medicinskim zbrinjavanjem, što su učinili, no ispitni postupak je još uvijek u tijeku. U Uredu pučke pravobraniteljice tvrde kako su od službenika zatvora dobili informaciju kako oni nisu znali da se radilo o osobi kojoj su dijagnosticirana mentalna i tjelesna oštećenja zbog kojih mu je utvrđen invaliditet. Kako su ovakvi propusti uopće mogući? U Izvješću također, nedostaje osvrt na suradnju sa sindikatima. Svi smo upoznati s činjenicom kako se, kako u sustavu ozbiljno nedostaje pravosudnih policajaca. Postoji li suradnja između uprave i sindikata, ili je ona samo formalna kao i u velikom broju naših institucija? Budući da niz godina u Ured pučke pravobraniteljice ukazuje na potrebu donošenja novog Zakona o izvršenju kazne zatvora, izradu nacrta prijedloga, tvrde i u samom Uredu pravobraniteljice, dočekali su s velikim interesom, međutim, kako kažu, provedba javnog savjetovanja, ali i tekst nacrta, ne daju im previše razloga za optimizam. Krajem studenog, otvoreno je e-Savjetovanje o nacrtu prijedloga u trajanju samo 15 dana, što je svakako prekratak rok s obzirom da se radi o potpuno novom zakonu. 2 tjedna nakon zatvaranja savjetovanja, ono je bez ikakvih pojašnjenja opet otvoreno, ponovno u trajanju svega od 15 dana. Stoga je teško ne biti dojma kako svrha savjetovanja nije prikupljanje relevantnih podataka, ideja i mišljenja odnosno promicanje, osiguravanje i jačanje transparentnosti i uključenosti svih dionika, već ispunjavanje puke forme. Dakle, u Izvješću pučke pravobraniteljice stoji veći broj preporuka koje podnositelju izvješća toplo preporučamo pročitati, a ukoliko je moguće, možda i neke od njih i uvažiti. Nadalje, Zakon o probaciji propisuje probacijske poslovi koji se obavljaju kod odlučivanja o kaznenom progonu i izboru vrsta kaznenopravnih sankcija i izvršavanju kaznenopravnih sankcija izrečenih počinitelju kaznenog djela, probacijski poslovi od posebnog su interesa za RH, a obavljaju se s ciljem zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenog djela, njegove resocijalizacije i reintegracije u zajednicu utjecanjem na rizične čimbenike koji su povezani s činjenjem kaznenih djela. No, čitajući izvješće nameće se pitanje jesmo li obavljanjem probacijskih poslova postigli željezni cilj, posebno kada s pažnjom pogledamo tablicu 5. iz izvješća koja govori o vrsti kaznenih djela zbog kojih je izrican rad za opće dobro u 2019. godinu. Rad za opće dobre presudama je izrican između ostalog kod kaznenog djela protiv spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta i to čak u 14 slučajeva samo u 2019. godini. U posljednje vrijeme u hrvatskom javnom prostoru toliko puta je aktualizirana problematika kažnjavanja seksualnih delikata na štetu djece. U medijskim istupima mnoge nevladine udruge i pojedinci iznijeli su jasne zahtjeve za povišenjem propisanih kazni u zakonu i oštrim kažnjavanjem počinitelja od strane sudova. U određenim znanstvenim i stručnim krugovima te istupima javnog mijenja postignut ne neupitan konsenzus, seksualni delikti na štetu djece smatraju se jednim od najtežih kaznenih djela. Počinitelji tih delikata na najnižoj su razini ljestvice društveno poželjnog ponašanja te se o njima govori kao „dnu dna“. Zlostavljači djece svrstavaju se u osobe vrijedne prijezira jer je teško pronaći mrskiji čin od onog kojim se zadire u seksualni integritet djeteta. Po svojoj prirodi to su bezosjećajna, krajnje nepoželjna ponašanja protivna ljudskom dostojanstvu, kolektivnoj svijesti i osnovnim moralnim postulatima društva. I dok je kod većine kaznenih djela moguće naići na razumijevanje i suosjećanje nakon što se razotkriju teške životne prilike u kojima je živio počinitelj i okolnosti koje su pridonijele nastanku počinjenja kaznenoga dijela takvo što nije slučaj sa seksualnim zlostavljanjem djece. Istraživanja su pokazala da će kada se u medije prenesu informacije o slučaju zlostavljanog djeteta javnost primarno početi pozivati na retribuciju i retailaciju putem oštrog kažnjavanja počinitelja. Međutim, suprotno tome naš pravosudni sustav očito čini suprotno i nagrađuje počinitelje ovih gnjusnih kaznenih djela radom za opće dobro. Od kud im to pravo? Rezimirajući podatke o vrsti i broju presude prema Državnom uredu za statistiku za razdoblje proteklih 10 godina dolazimo do zaključka da ukoliko se izuzmu maloljetničke sankcije i kazne iz uvjetne osude koje se po slovu zakona moraju ublažiti da bi ih se u konačnici uvjetovalo, proizlazi da su sudovi izrekli blažu kaznu od propisane gotovo polovini počinitelja. Do sada provedene analize pokazale su kako se javnost i politički akteri neminovo slažu u jednome, teško je zamisliti bilo koje drugo ponašanje koje bi po svojoj neprihvatljivosti bilo teže od seksualnog zlostavljanja djece i stoga se takva djela moraju kažnjavati najstrožim kaznama. Poziv na odmazdu objašnjava se različitim kriminalno političkim razlozima, pa tako i činjenicom da doista ništa ne može izbrisati traumu koju je dijete preživjelo, no ukoliko se pobrinemo da težina kazne uistinu odgovara težini kaznenog djela tada će možda pravda biti zadovoljena. Od zakonodavca se očekuje da za seksualne delikte na štetu djece propiše krajnje represivne kazne, a od sudova da takve kazne izriču, a sve kako bi se postigao društveni cilj valjanog kažnjavanja. Mi u Klubu Domovinskog pokreta pohvaljujemo aktivnosti probacijskog ureda u listopadu i studenom 2019. kada su probacijski službenici sudjelovali u okviru projekta Unapređenje kvalitete pravosuđa kroz jačanje kapaciteta jačanja zatvorskog i probacijskog sustava te sustava za podršku žrtvama i svjedocima na tečaju samoobrane koji su organizirani u Zagrebu, Osijeku, Rijeci i Splitu. U okviru istog projekta 5 službenika probacijskog sustava počelo se osposobljavati za pružanje supervizije u psihosocijalnom radu sa službenicima odnosno službenicima koji rade s počiniteljima kaznenih djela u zatvorima i probacijskim uredima te sa žrtvama kaznenih djela što također možemo podržati i pohvaliti. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Prva je gospođa Katarina Peović. Izvolite.
Malo ću se odvojiti od teme, ali čini mi se da je dosta više dnevnog reda koji fingira novu normalnost u zemlji u kojoj skoro milijun ljudi živi u opasnosti od siromaštva, u kojoj 10% ljudi nema za mesni obrok svaki drugi dan, u kojoj preko 50% nema za iznenadni trošak, u kojoj su plaće 37% zapadnoeuropske plaće, u kojoj 52% umirovljenika živi u siromaštvu, 300.000 djece živi u opasnosti od siromaštva, neka od njih idu spavati gladna, a vladajući krizu kojoj tepaju „novo normalno“ misle rješavati snižavanjem poreza za najbogatije još jednom poreznom reformom od koje će imati najviše oni sa plaćama većih od 30.000 kuna bruto. U zemlji u kojoj 90% ljudi ima plaću manju od 15.000 kuna, a godišnje se potpisuje 90% ugovora na određeno. Možda je vrijeme da se u sklopu teme o kaznionicama i zatvorima progovori o ubojstvima i onome što do ubojstva dovodi, socijalnim ubojstvima. Prvo i osnovno, što se misli poduzeti s obzirom na katastrofalno stanje kaznionica, pitanje koje sam postavila, znači za specifičnu kategoriju onih koji su već zatvoreni. Očito je da kaznionice ne zadovoljavaju ni minimum uvjeta, a državi prijete gubici zbog tužbi. U zatvoru u Zagrebu osobe lišene slobode i dalje u istoj sobi jedu, spavaju i obavljaju nuždu. Zato je Europski sud za ljudska prava objavio prošle godine presudu kojom je utvrdio da su neodgovarajući uvjeti smještaja zatvorenika u zagrebačkom zatvoru dosegli razinu ponižavajućeg postupanja. Sud u Strasbourg je odlučio da je podnositelj zahtjeva u određenim razdobljima izdržavanja kazne na raspolaganju imao manje od 3 m2 životnog prostora, takvih je slučajeva puno, samo odvjetnica ovog slučaja ima već 200 takvih tužbi. Očito je da nema dovoljno prostora, kapacitet se od 2019. do, od '18. do '19. povećao samo za 19 mjesta. Sumnjam da će to riješiti problem. Vladajući stalo ponavljaju da je na snazi „novo normalno“ dakle sada pored korone i usporavanja privredne djelatnosti u zemlji koja je već po svim parametrima siromaštva i socijalne isključenosti na samom vrhu EU imamo i novu amerikaniziranu pojavu bezumnog pucanja i masakra po ulicama kategorija u koju spada ranjavanje i samoubojstvo koje smo vidjeli u Zagrebu, gdje se postavlja pitanje kako je uopće moguće da tako mladi ljudi dolaze tako lako do teškog naoružanja, sličan se slučaj dogodio i u Splitu trostrukog ubojstva. Možda bi trebalo postaviti nešto šire pitanje o materijalnim uvjetima života koji se srozavaju za većinu u Hrvatskoj gdje treba početi govoriti ne samo o ubojstvima već o socijalnim ubojstvima koje nastupaju prije ovakvih nasilnih činova, a to je ubojstvo definirao još 1845. Fridrich Engels u „Položaju radničke klase u Engleskoj“ pa ću vam to i pročitati. „Kada jedan čovjek nanese drugome tjelesnu povredu i to tako koja za sobom povlači smrt povrijeđenoga onda mi to nazivamo ubojstvom. A ako je ubojica unaprijed znao da će povreda biti smrtonosna onda mi to nazivamo ubojstvom s predumišljajem. Ali kada društvo stavlja stotine proletera u takav položaj da ih neizbježno mora stići privremena neprirodna smrt isto tako nasilna kao i smrt od puške, kada ono lišava hiljade ljudi najnužnijih životnih uvjeta, kada ih stavlja u uvjete u kojima oni ne mogu živjeti, kada ih silom zakona primorava da u tim uvjetima ostanu do smrti koja mora nastupiti kao posljedica tih uvjeta i kada ono vrlo dobro zna da te hiljade moraju pasti kao žrtve tih uvjeta pa ipak te uvjete ne uništava onda je to također ubojstvo s predumišljajem kao i ono ubojstvo koje je izvršio pojedinac samo što je ovo ubojstvo skriveno, podmuklo, ubojstvo od kojeg se nitko ne može braniti, koje ne liči ni na kakvo ubojstvo jer se ubojica ne vidi jer su ubojice svi i nitko jer smrt žrtve izgleda kao prirodna smrt jer ovdje imamo ne toliko slučaj prestupnoga djela koliko slučaj prijestupa … djela ali to je ipak ubojstvo“. Prema tome nadam se da će ovo društvo biti dovoljno zrelo da socijalnom ubojstvu u skorašnje vrijeme stane na kraj, a tom se ubojstvu može stati na kraj ne tako da se uvjeti života kako u zatvorima za one koji su prešli granicu popravi već da se popravi sa sve u Hrvatskoj koji gule kaznu dobre većine koji su ovdje ostali, a koji ne pripadaju onim 2% najbogatijih, koji posjeduju 50% bogatstva u bankama i koji se sada bore s ovrhama, siromaštvom, deprivacijom i koji sebi ili svojoj djeci ne mogu obećati niti osigurati normalne uvjete života, no svakako ne smijemo pristati na novo normalno.
Hvala. Sada će drugu pojedinačnu raspravu imati gospodin Ante Bačić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS-a. Državni tajniče još jednom pozdrav. Kolegice i kolege. Mislim da je dobro da smo objedinili ova dva izvješća, a to je o stanju u kaznionicama i zatvorima za 2019. i Izvješće o radu Probacijske službe jel mislim što je kvalitetniji rad Probacijski službe to je manje opterećenje na sami kazneni sustav, posebice na sustav kaznionica i zatvora u RH. Ali evo gledajući broj predmeta koje Probacijska služba i dobija svaku godinu i koji rješava on je između 90 i 100% riješio, tako da im definitivno treba i čestita i upravo na svim rezultatima koji jesu, ali normalno trebamo otvoriti i neke teme, a to je stanje u samim kaznionicama i zatvorima, koliko je humano, da li se podnose svi uvjeti, sve uredbe i sve konvencije koje su dužni za život zatvorenika i svih koji rade u takvim službama i takvim institucijama. Vidjeli smo dosta statistike u samom izvješću o kaznionicama i zatvorima, ima nekih zanimljivih podataka od ukupnog samog broja zatvorenika, samo počinjenje kaznenih djela što ih je dovelo tamo i samo izrečene kazne i presude koje oni izdržavaju. Što se tiče ukupnog broja zatvorenika koji je prošao kroz zatvorski sustav zanimljiva je brojka da u odnosu na 2018. godinu za razliku od prijašnjih godina imamo porast od 9,2% zatvorenika, to su većinom kaznena djela protiv imovine i to su izdržavanje kazni zatvora između jedne i tri godine. Zanimljiv je i podatak ovoga postotka što sam nešto i otvorio kroz samu raspravu, kroz repliku, a to je tijekom 2019. godine mjeru istražnog zatvora izdržavalo je ukupno 5.414 zatvorenika u odnosu na 2018. godinu imamo značajno povećanje, a to je broj od 21,25%. Moramo biti svjesni da vezano i za migrantsku krizu i za nelegalni prelazak naših granica bio je jedan određeni broj stranih državljana njih 19% u zatvorskom sustavu tako da je i to dovelo do određenog povećanja. I zanimljiva je isto statistika vezano i za zaposlenike u zatvorskom sustavu, da bez obzira što smo i prijašnjih godina napominjali da je zatvorski sustav potkapacitiran što se tiče osoblja, popunjenost je i dalje na nekih 73% tako da tu definitivno ima prostora za napredak. Da ne prelazim dalje na statistiku, mislim da je ona relativno ok što se tiče i žalbi na sami zatvorski sustav od strane zatvorenika, na broj njihovih rješavanja, na sva kaznena djela ili prekršaji koji se događaju u samim zatvorima i kaznionicama, mislim da je bitnije da možda raspravimo vezano za Izvješće o probacijskoj samoj službi jel ona ipak utječe dosta na sami kazneni sustav. i dobro je da je Probacijska služba otvorila nekoliko velikih projekata i na europskoj razini koji su sve u cilju i osposobljavanja samih službenika u zatvorskom i probacijskom sustavu, vezano normalno i za pomoć i službe pomoć žrtvama i svjedocima u kaznenim procesima, mislim da tu definitivno uz ona mala sredstva ako sjećam, po nekih 30-ak, 40 000 kn koja su bila dodijeljena određenim udrugama i fakultetima, definitivno tu trebamo snažnije poticati utjecaj upravo sveučilišta u Hrvatskoj, posebice onih koji imaju psihologiju, Pravni fakultet i ostale kojima bi ova tema bila zanimljiva i samo ću se vratit na ono što sam napomenuo u samoj replici a to je upravo ovaj sustav vezano za norveško financiranje, implementacija elektroničkog nadzora, mislim da tu definitivni uz rad za opće dobro koje je sad na određenoj zavidnoj razini a bio je prije nekoliko godina definitivno nepoznanica pravosudnog sustava, mislim da upravo elektronički, elektronski GPS nadzor zatvorenika posebice onih koji mogu završiti u istražnom zatvoru a da ne spominjem maloljetnike i manja kaznena djela, mislim da tu definitivno tehnološki možemo porat na tom sustavu i omogućiti bolje brojke u budućim izvještajima. Hvala.
Vrijeme, hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava, uvaženi zastupnik Željko Sačić.
Hvala vam lijepo. Evo o sustavu probacije i izvršenja kazni zatvora, govorili smo nedavno prilikom donošenja je bilo u EU u okviru rasprave o izmjeni Zakona o izvršenju Kaznenog zakona pa već puno toga je rečeno, ali ono što svakako ovdje treba istaknuti, da se u posljednje vrijeme posljednjih godina ... [[Govornik se ne razumije.]] ipak su se uvjeti izdržavanja kazni zatvora u bitnom u Hrvatskoj, u bitnome promijenili, sama činjenica, više znači tome su pridonijeli presude Europskog suda za ljudska prava. Sama činjenica da danas imamo oko 3919 mjesta za izdržavanje kazne zatvora a ovog trenutka imamo zatvorenika oko 3500, već dovoljno govori da nije tako sustav ovog trenutka napučen kao što je bio prije nekoliko godina ali svakako da iz tog izvješća možemo vidjeti napore koje ulažu djelatnici pravosudnog sustava, da to sve skupa funkcionira u skladu sa odredbama KZ-a, Zakona o izvršenju kazni zatvora, da se postigne svrha kažnjavanja no ono što bode u oči kod izvješća o izvršavanju kazne zatvora jesu problemi s kojim se susreći pravosudni policajci i to je evidentno znači ne samo, evidentna je porast nasilja u okviru zatvorskog sustava što u kaznionicama, što u zatvorima jer ukazuje nam tamo statistički podaci da je ove 2019. g. za izvještajno razdoblje, čak i to je porast, vidljiv je trend porasta, čak u 56 slučajeva ovlaštena službena osoba, pravosudni policajac mora upotrijebiti silu prema zatvorenicima a prethodnih godina je to bilo oko 18 slučajeva, čak u 15 slučajeva su ovlaštene službene osobe napadnute fizički u okviru kaznionica zatvora, a prethodno je to bilo 8 slučajeva prethodnih godinama i što je najvažnije, tim zatvorenicima i kažnjenicima se ukupno 2240 mjera sigurnosti i odgojnih unutar sustava izreklo a prije to, prije godina bilo je takvih slučajeva oko 1500. Znači trendovi porasta su. Trebamo vidjeti šta se zbiva, zašto se do toga, zašto se ta disciplina, ona je vrlo važna, zašto se ona narušava i kako to otkloniti. Što se tiče zatvora, također treba reći u okviru toga, već sam to iznio, državni tajniče, učinite sve da ljudi koji dolaze svojoj rodbini, svojim rođacima u posjete u zatvore što je također poticajno, što je nužno, što se kao što vidimo i potencira, da oni imaju sve mogućnosti što jednostavnije iskoristiti ta svoja prava, da im se to ne onemogućava, da im se u tome ne stigmatizira, da ih se ne dovodi u poziciju da nepotrebno trpe, da trpe čekajući 2, 3 sata na red, da trpe hladnoću, zimu, snijeg, kišu što je ovdje u zatvoru istražnom, Remetincu, redovito slučaj, napravite to što treba da ta rodbina dođe tamo na jedan dostojanstven način posjetiti čovjeka kojemu je pa mak i zločinac, potreba da se sa svojom rodbinom sretne. Što se tiče izvješća o probaciji, ja čestitam službi i ljudima koji su pridonijeli da se takva služba uspostavi u Hrvatskoj i to je dobro, to je iznimno važno da se smanji broj recidiva, mi imamo u službi probacije trenutno u postupku oko 3600 osoba kod kojih je čak 26 odnosno 36% recidiva. To je loše ali službu kao službu podržavamo, izvješće njihovo podržavamo međutim kaznena politika koja se u Hrvatskoj ovog trenutka provodi nije odgovarajuća, ona je preblaga i rad za opće dobro kao institut nažalost se u svakom slučaju previše liberalno i neselektivno izriče i on ne daje rezultate koje očekuje hrvatska javnost i onaj elementarni osjećaj pravednosti.
Slijedeća pojedinačna rasprava, uvažena zastupnica Rada Borić.
... [[Govornik naknadno uključen.]] o problemima žena u sustavu. Naime, sami smo vidjeli ili tko je pogledao prvu tablicu, ne bih rekla da je zanimljivo za primijetiti, ali sama činjenica da je žena zatvorenica u sustavu 4,42% dakle, niti 5%, može značiti dodatnu jednu drugu činjenicu a ta činjenica znači da je možda veća mogućnost za njihovu različitu diskriminaciju upravo zato što je cijeli naš zatvorski sustav prilagođen zatvoreniku muškarcu. O tome govori i preporuke iz informativnog dokumenta Europskog odbora za sprječavanje mučenja neljudskog i ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja koje je Vijeće Europe objavilo još 2018. g. i zove se Izvješće se žene u zatvorima i zanima me da li je ministarstvo upravo analiziralo te preporuke i što je napravila jer prema nalazima udruga koje se time bave pa ja preporučujem i ovdje, sama bih vrlo rado, vjerujem da bi bilo i drugih zainteresiranih, da se možda organizira i jedna saborska posjeta zatvorima, da izaberemo ženski zatvor u Požegi i npr. muški zatvor, ne znam, u Glini pa da pogledamo postoje li te razlike o kojima se govori a posebice vezano za žene i obitelj. I pravobraniteljice govore godinama probleme koje imaju zatvorenice, od toga da im se dodjeljuju stereotipni poslovi kod naobrazbe, krojenje, šivanje, rade u praonici ili kuhinji, imamo li pomaka u tome smjeru da žene uče nešto drugo, vidjeli ste ako ste dobro pogledali, i dobne statistike, udobnim statistika zabrinjava da je najviše 30 do 40% su zatvorskom sustavu su muškarci, dakle u najboljim godinama rada, jednako tako i žene pa onda dolaze čak ovi od 18 do 25. Dakle, što učimo i da li tradicionalno učimo kao što se u zatvorima obrazovalo stereotipno i jedne i druge, dakle, muškarci ne znam će izrađivati namještaj. Ono što je jako važno pogledati, da zašto za žene postoji samo jedna kaznionica dok za muškarce ih imamo 7 i ona je udaljena 200 km od, po prilici za svaku ženu istraživanje je pokazalo od njenoga doma. Što je sustav npr. napravio ako imate da je u ovih godinu dana broj djece koja je bila u posjetu u odnosu na prije godinu dana, imate u tablici Posjeti, u 2018. 528 posjeta a to je spalo na 260 u 2019., nešto je možda tu COVID, nešto su tu različite mjere ali se ne može dogoditi da se žene depriviraju od posjeta djece. I drugih slučajeva imamo budući da znate da u sustavu žena može biti s djetetom do 3 g., sporno je ukoliko je žena ušla u sustav a da je dijete ostalo doma ispod godine dana, kakve su mogućnosti i što je u interesu djeteta koje je rođena prije odlaska žene u zatvor. Ono što također zabrinjava i u samim kaznionicama, kako je uređeno ako žena ima pravo na npr. vikende, na odlaske, dijete koje je s njom, to nema, u kaznionici ne postoji neka odgojiteljica već smo čuli od žena da one si uzajamno čuvaju djecu. Dakle to nam se može činiti da nisu neke strašne diskriminatorne mjere ali doista se onda govori o rodnoj diskriminaciji jer takvu diskriminaciju nemamo kada je u pitanju zatvorenik jer i žene imaju pravo dakle na svoje odlaske, to što se zovu pogodnosti, je li, čak otići za vikend ili čak otići u kino, ona nema kome ostaviti svoju djecu. Jako zabrinjava taj standard u kaznionici i lijepo molim tko god može, ako me želi demantirati, voljela bi posjetiti kaznionicu, onaj zatvoreni dio kaznionice, trebamo vidjeti koliko je smješteno žena, usporediti to sa kaznionicama za muškarce, kako izgledaju sobe, vidjeli smo izložbe jedne fotografkinje kako su rekla bih, ohlađene sobe [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] bez ičega intimnoga žena koje su u tim prostorima. Nažalost.
Imamo jednu repliku, molim vas, pričekajte. Uvažena zastupnica Vesna Nađ.
Hvala lijepa. Uvažena zastupnice Borić, govorili ste o položaju žena u kaznionicama ali mislite li da je položaj u penalnim ustanovim adekvatan i da li je adekvatan njihov tretman u tim ustanovama? Hvala lijepa.
Naravno i o tome treba govoriti. Dakle, treba govoriti o tome kako djeca, čuli smo i ono što je doista za pohvalu pa i u tome izvješću, ponekad nas i neke nemoguće okolnosti kao što je priča sa COVID-om, sve nas je natjeralo da više koristimo tehnologije pa eto ako ništa drugo, mogu se roditelji i djeca viđati putem video linka ali isto tako treba vidjeti upravo to, u ženskim spavaonicama nema kompjutera, one to moraju se dogovarati dok recimo, muškarci su i tu u nekim kaznionicama privilegirani. Treba samo vidjeti činjenicu koliko ima zatvorenika maloljetnika i roditelja maloljetne djece, brojevi su ogromni, broj zatvorenika je 704 muškarca, 36 djece a broj maloljetne djece čiji su roditelji na izdržavanju kazne, 1236 muškaraca i 78 žena. Dakle, ako govorimo o roditeljstvu, imaju pravo i djeca…
Vrijeme, hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava, uvaženi zastupnik Ivan Ćelić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Pred nama su dva izvješća koja su kao što je i kolega Bošnjaković rekao, vezana za upravu za zatvorski sustav i probaciju tako da su međusobno povezana. Što se tiče izvješća o radu probacijske službe za 2019. g. dakle, tu imamo Zakon o probaciji donesen 2012. prvi put, 2018. sadašnji zakon koji je na snazi i tu je cilj, dakle, zaštite društvene zajednice od počinitelja kaznenog djela, njegove resocijalizacije i reintegracije u zajednicu. D sada je rad za opće dobro bio najveći, sada prema izvješću iz 2019. g. izrada izvješća za suca izvršenja je najzastupljeniji probacijski posao, ali važnost rada za opće dobro koja je gotovo 30%, tu se dakle, to je zamjena za krađe, teške krađe i neovlaštenu proizvodnju i promet drogama. Ono što možemo reći, dakle, što se tiče probacije, da smo od zakonskog rješenja do ustroja jedne vrlo aktivne i profesionalne organizacije došli u relativno kratko vremenskom razdoblju. Hrvatska probacijska služba prednjači i po količini sredstava povučenih iz EU fondova. Dobitnica je i nagrade prošle godine. Tim novcima su financirani kvalitetni projekti i edukacija probacijskih službenika, već sam spomenuo dakle, taj sigurnosni aspekt koji je po meni uz edukaciju, s obzirom da se radi o poslovima s visokim rizikom, vrlo bitan. Kada govorimo o izvješću, stanju i radu kaznionica zatvora i odgojnih zavoda, već je bilo govora, dakle o zdravstvenoj zaštiti koja se pruža zatvorenicima. Ovdje bih posebno ukazao na jednu vrlo značajnu populaciju unutar penalnih institucija, to su zatvorenici ovisnici. Ukoliko pogledamo, dakle, izvješće za 2019. g. u zatvorskom sustavu je boravilo gotovo 10% ukupne zatvoreničke populacije koja se odnosi na zatvorenike ovisnike. Te zatvorenike ovisnike možemo podijeliti u dvije osnovne skupine, znači ovisnici o alkoholu, to su dakle osobe koje imaju dugogodišnji problem ovisnosti o alkoholu, kada govorimo o etičkoj, moralnoj deprivaciji, dakle, o poodmaklom stupnju propadanja ličnosti. Kada govorimo o ovisnicima o drogama kao jednoj vrlo, vrlo zahtjevnoj vulnerabilnoj populaciji, ovdje bih spomenuo dakle i pozitivne primjere, dakle, ipak možemo, uvjeren sam, svi zaključiti da se kvalitativni pomaci u unaprjeđenju i u pružanju kvalitetne zaštite osoba koje se nalaze u penalnim institucijama idu na bolje. Dakle, s jedne strane imamo SAD koje su nam puno puta neki pozitivni primjer gdje su se zatvori zapravo pretvorili u psihijatrijske bolnice. Kod nas ipak nije takva situacija i ako pogledamo, dakle i osvrnemo se i na Zakon o zaštiti osoba s duševnim smetnjama koji je prvi put donesen u rujnu 1997. u zastupničkom domu HS-a sada je na snazi onaj koji je usvojen u lipnju 2014. g., tu su napravljene velike, velike promjene kada govorimo o pravu osoba s duševnim smetnjama gdje su one osobe koje su neubrojive, smještene u centrima za forenzičku psihijatriju koja je u ovome trenutku u RH imamo na Ugljanu, Rabu, u Neuropsihijatrijskoj bolnici Popovača i u Klinici za psihijatriju Vrapče. Dakle, ako pogledamo pravo osoba s duševnim smetnjama i ako to kompariramo, recimo sa SAD-om onda definitivno možemo reći da je kvaliteta, odnosno da je na neki način diferencijacija, ukoliko govorimo o osobama koje su neubrojive, one se nalaze u adekvatnim institucijama, a one osobe koje su smanjeno ubrojive, one se nalaze u penalnim institucijama i pruža im se određena skrb. Tu bi se, dakle spomenuo, osim psihijatrijske skrbi, tu je pitanje, s obzirom da su vrlo česti i tjelesni morbiditeti, pitanje usluga vezanih za prevenciju i liječenje virusnih hepatitisa i na kraju, ne malo, ali vrlo, vrlo bitno, dakle uloga nevladinog sektora poput udruge Terra, Vida iz Rijeke, udruge Stijena i brojnih drugih udruga, koje rade značajan posao [[Upadica: Vrijeme.]] unaprjeđenju prava osoba s duševnim smetnjama.
Imate jednu repliku, uvažena zastupnica Vesna Nađ.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Ćelić, smatrate li da je zatvorenicima u penalnim ustanovama dostupna droga u većoj mjeri, s obzirom da ste stručnjak na tom području i da li bi nabava jednog psa koji bi detektirao tu prisutnost droge bilo adekvatno za sprječavanje tog problema u zatvorima?
Poštovana kolegice Nađ, hvala vam na tom pitanju koje je vrlo aktualno. Dakle, kada govorimo o osobama koje konzumiraju različite supstance, bilo da su legalne, bilo da su ilegalne, dostupnost je, nažalost svugdje prisutna. Dakle, naravno da ona nije ista unutar zdravstvene ustanove, unutar penalne ustanove ili na ulici. U penalnim ustanovama ipak najteže dostupno doći do određenih supstanci. Postoji određeno problem, dakle što se tiče ilegalnih supstanci, rekao bih da su u penalnim institucijama one gotovo nedostupne, ali problem je dakle sa psihofarmacima. Dakle, bilo da se radi o supstitucijskoj opijatskoj terapiji, bilo da se radi o psihofarmako terapiji. Nažalost postoji taj problem i definitivno se slažem ukoliko bi to bilo moguće, dakle da pas u terapijskom smislu bude prisutan i u penalnim institucijama, to već postoji u određenim zdravstvenim institucijama, mislim da je to vrlo dobar prijedlog.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Maja Grba-Bujević.
... [[Govornik naknadno uključen.]] državni tajniče. Iz izvješća ovog koje nam je dostavljeno u zdravstvenom sustavu vidljivo je da je tijekom 2019. u zatvorskom sustavu se nalazio 201 zatvorenik stariji od 59.g., od čega 188 muškaraca i 13 žena ili čini 9,45% ukupne populacije. Dalje od 60 do 70.g. je bilo 160 zatvorenika, od 70 do 80.g. 38 zatvorenika, od 80 i više 3-oje zatvorenika. Te zdravstvene potrebe u trećoj životnoj dobi sigurno su velike i pred zdravstveni, zatvorski sustav stavljaju niz posebnih zahtjeva vezano uz takve situacije. Također tijekom 2019.g. u zatvorskom sustavu boravio je 60 osoba s invaliditetom, od čega valja možda izdvojiti da je 8 osoba bilo u kolicima, što također pred zatvorski sustav stavlja posebne zahtjeve vezane uz zdravstvene potrebe. Ovisnici su tretmanski i sigurnosno najzahtjevnija skupina zatvorenika, a tijekom 2019. u zatvorskom sustavu je boravilo 1216 ili 10% ukupnog broja zatvorenika i maloljetnika, ovisnika o drogama. Ako znamo da su ovisnici skloni rizičnom ponašanju u odnosu na ostalu populaciju u zatvoru, samoozljeđivanje, pokušaj suicida, konflikte, pokušaj unošenja droga i slično, te znamo da imaju veću učestalost zdravstvenih problema kao što su hepatitis, HIV, opće loše stanje. To sve ponovo pred zatvorski sustav i djelatnike koji u tom sustavu rade stavlja dodatne izazove. Zatvorski sustav svojim zatvorenicima nastoji osigurati kvalitetnu zdravstvenu zaštitu kroz ambulante kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda, a specijalističku zdravstvenu skrb i liječenja se provodi u zatvorskoj bolnici u Zagrebu. Tijekom 2019. učinjeno je 50617 liječničkih pregleda opće medicine, 2726 stomatoloških pregleda, 6374 psihijatrijska pregleda i da dalje ne nabrajam, što dovoljno govori o povezanosti zatvorskog sustava i zdravstvenog sustava. Stoga me posebno veseli da je dobrom međuresornom suradnjom došlo do izmjene u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, te je baš vaša zatvorska bolnica u Zagrebu prepoznata kao dio zdravstvenog sustava, što će znatno unaprijediti mogućnost i kvalitetu rada. Tim putem povezivanja pravosudnog i zdravstvenog sustava u području liječenja i skrbi za zatvorenike treba nastaviti. Stoga me vesele iskoraci u telemedicinskom povezivanju za ova dva sustava. Kompleksnost zatvorskih usluga unutar zatvorskog sustava kako je vidljivo iz ovog izvješća zahtjeva dodatne iskorake u podizanju standarda zdravstvenih usluga, a sve sa ciljem prava na zdravlje svih građana ma gdje god se oni nalazili. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku, pričekajte. Uvaženi zastupnik Ivan Ćelić.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovana kolegice Grba Bujević, kao dugogodišnja ravnateljica Hrvatskog zavoda za hitnu medicinu znate koliko je važna međusobna povezanost unutar sustava. Drago mi je da ste spomenuli, dakle da je bolnica za osobe lišene slobode na neki način integrirana unutar zdravstvenog sustava jer taj koncept recimo i samostalnih vojnih bolnica na neki način je napušten. On je moguć samo u velikim zemljama poput SAD-a i zapravo to na neki način govori koliko je važno da svi međusobno budemo povezani i na taj način doprinesemo kvalitetnijoj zdravstvenoj zaštiti i kod onih koji se nalaze u penalnim institucijama.
Odgovor.
Hvala kolega Ćelić, upravo sam to htjela svojom raspravom potaknuti da svi postanemo svjesni da je neobično važno da je to zapravo bez obzira gdje se pacijent nalazio u bilo kojem sustavu u kojem se nalazio da smo dužni, trebamo mu pružiti maksimalnu skrb. Ono što zdravstveni sustav, pravosudni zdravstveni sustav želi uvesti je ono što smo uveli kod vas u bolnici u Vrapču, to su virtualne recimo psihijatrijske ambulante koje kod vas funkcioniraju, a na taj način ćemo unaprijediti zdravstveni dio vezan uz pravosuđe i još niz stvari koje želimo unaprijediti zajedničkom suradnjom jer to je neobično važno da zapravo međuresorno pomognemo da svaki bolesnik može dobiti zdravstvenu uslugu.
Slijedeća pojedinačna rasprava uvaženi zastupnik Goran Ivanović.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče HS, državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Pa vjerojatno da nisam saborski zastupnik ne bi nikada saznao za ove informacije. Smatram da je ovo, ove dvije točke dnevnog reda vrlo bitne u biti kada je ovaj segment društva u pitanju, kako rad probacijske službe, tako naravno i zatvorskog sustava ukupno. Naravno ovo je skup brojki koje se ovdje u izvješću spominju i one same za sebe kazuju ono što je bitno i naglašavaju ono što možda nije dobro, a trebalo bi u nekom vremenu riješiti. Naravno da su uvjeti boravka u zatvoru nešto što je elementarna stvar i na njima treba izuzetno bitno raditi i stoga se i slažem sa jednom od inicijativa koja je bila ovdje da bi možda i mi kao saborski zastupnici trebali posjetiti neke od zatvorskih ustanova i vidjeti i uvjeriti se kako ti ljudi i način na koji ti ljudi žive tamo. Ono što, evo želim iskoristiti u ovoj svojoj pojedinačnoj raspravi, a ne znam toliko o tome, pa uvijek kad nešto ne znam volim, volim pitati, državni tajnik je zasigurno osoba koja može odgovoriti na neka od pitanja. Jedan podatak koji meni djeluje možda malo, malo čudno kad ga ovako iščitam, kaže rad za opće dobro u 2019.g. najčešće je izrican za kaznena dijela protiv imovine, krađa, teška krađa, te za kaznena dijela protiv zdravlje ljudi, neovlaštena proizvodnja i promet drogama, te omogućavanje trošenja droga. Ja kao laik u ovome iščitavam iz ovoga da se možda rad za opće dobro dođe kao nagrada nekima za počinjena dijela i sigurno nije ono što bi trebalo biti sankcionirano. Isto tako jedan od podataka koji je evo meni uzeo pažnju je taj da na ukupne rashode prosječni trošak po jednom zatvoreniku iznosi 410,91 kunu, s tim da obrok po zatvoreniku iznosi 50,42 kune dnevno što je za 1,1% manje u odnosu na godinu iza, iza nas. Ono što zasigurno treba naglasiti da sve ovo što smo čuli u ovim raspravama smatram da ovdje ljudi koji su govorili su relevantni u području prava i onoga što može donijeti poboljšanje kada je u pitanju rad i probacijske službe naravno i zatvorskog sustava općenito treba imati na umu, na tome treba, to su ozbiljne teme i o njima treba ozbiljno raspraviti, evo stoga želim na kraju reći samo to da čovjek koji dolazi s područja Osječko-baranjske županije, a čuli smo da, već iz pojedinačnih rasprava ovdje da najviše upravo tih djela kada je u pitanju probacija je s područja naše županije i želim istaći naravno i problem zatvora u Osijeku koji je prekapacitiran. Imamo puno više osoba nego što sam prostor dozvoljava i što bi trebalo biti. Stoga evo se nadam da ćemo u vremenu koje je ispred nas poboljšati te uvjete i da će i zatvor u Osijeku biti u onim gabaritima odnosno u onim kapacitetima koji su i propisane zakonom. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Marija Jelkovac. Molim vas.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege, evo ja ću par rečenica o ove dvije vrlo značajne teme. Dakle, kao što je i već danas napomenuto od kolega koji su govorili prije mene, mislim da je zaista pohvalo i vidljivo u stvari svi rezultati koji su načinjeni u ovih nekoliko godina od strane probacijske službe i za pohvalu su svi njihovi napori koje čine da svake godine rezultati budu sve bolji. Tako je i vidljivo da je u 2019. godini od strane probacijske službe sklopljeno novih 119 ugovora sa novim pravnim subjektima kod kojih je omogućen dakle rad za opće dobro što sigurno ima značajnu ulogu i za adekvatno odsluženje kazne na taj način za društvo, a isto tako i za resocijalizaciju onih koji su kažnjeni. Ono što je meni osobno uvijek na neki način zanimljiva tema, a to je stanje u zatvorskom sustavu pa sam tako i u prošlom mandatu vrlo pažljivo pratila ta izvješća i ono što je još uvijek zabrinjavajuće to je činjenica što je i sam državni tajnik rekao da još uvijek nemamo dovoljno, dovoljno prostornih uvjeta za sve potrebe koje imamo u tom sustavu i sigurno je da će to u budućnosti biti najzahtjevniji problem koji treba riješiti. Međutim, ono što bih naglasila sigurno je pohvalno da se i u tom cijelom sustavu iz godine u godinu vide poboljšanja. Prije svega evo vidimo i u uvođenju nekih novina, a to je evo uvođenje elektroničkog nazora što smatram da je vrlo značajno pogotovo u ovom dijelu dok traje i treba trajati istražni zatvor. Mislim da je problem prekapacitiranost istražnih zatvora u stvari veliki problem i zbog uvjeta u kojima tamo borave ljudi prije svega i zato što znamo i sami u istražnim zatvorima su još uvijek osobe kojima nije pravomoćno izrečena kazna. Prema tome, mislim da bi se zaista trebalo voditi računa da imaju tamo adekvatne uvjete za boravak. Naravno da se ne očekuje da imaju iste uvjete kao u svom dnevnom boravku, ali mislim da bi ti uvjeti morali zadovoljavati one osnovne standarde. Što se tiče ostalih poboljšica koje su u zatvorskom sustavu mislim da je tu prije svega treba spomenuti i ono što se predlaže novim prijedlogom Zakona o izvršenju kazne zatvora, a to je za duži, za omogućavanje produljenog boravka male djece sa njihovim majkama koje odslužuju kaznu zatvora, ako ta kazna zatvora se bliži isteku tako da mislim da je to dobro. Prije svega zbog humanih razloga i zbog toga što zaista ta djeca bi trebala najmanje, što je moguće najmanje osjetiti tu kaznu zatvora koju odslužuje njihova majka i na taj način im se u stvari omogućuje da ipak budu sa svojom majkom što je to duže moguće. Ono što je isto tako vidljivo da se poboljšava mogućnost kontakta sa ostalim članovima obitelji kroz ove video konferencije što je isto tako pohvalno. Ono što na neki način bi trebalo možda isto tako posvetiti dužnu pažnju je pitanje nasilja u samim kaznionicama i zatvorskom sustavu među zatvorenicima jer kako vidimo i svjedoci smo povećanja broja nasilja u društvu općenito. Mislim da je i to pitanje unutar zatvorskog sustava ozbiljno pitanje. Ono što bih posebno naglasila, a to je briga za ljude koji rade u zatvorskom sustavu. Mislim da bez tih ljudi zaista ne bi bilo moguće niti činiti ovo što danas činimo, ni ove napretke u tom sustavu i mislim da trebamo kao društvo voditi računa da ti ljudi budu adekvatno i nagrađeni, da se i o njima vodi računa na način da imaju i određena stručna osposobljavanja, znamo da to nije jednostavan i lagan posao, da ti ljudi borave u tim prostorima i sa zatvorenicima cijeli svoj radni vijek, neki od njih cijeli svoj radni vijek, neki ne, ali neki i da. Tako da evo mislim da u tom pogledu zaista o tim ljudima treba voditi računa. I ono što je dakako važno da nakon odsluženja zatvorske kazne brinemo kao društvo o adekvatnoj resocijalizaciji onih koji iz zatvora izađu. Hvala vam.
Posljednja pojedinačna rasprava uvaženi zastupnik Vili Matula.
Zahvaljujem predsjedavajući. Kolegice i kolege. Neću vam uzimati puno vremena, ja samo imam potrebu reći još nekoliko riječi koje jednostavno nisam stigao s obzirom da su se ove dvije rasprave spojile. Dakako kolege su tu i kolegica je upravo spomenula da je veliki problem broj službenika u pravosudnoj policiji koji se između ostalog i ove godine u izvještaju to vidimo smanjio, ne za neki veliki broj, to se čini mislim da je 17 i da je to sve zajedno čini 1%. Međutim s obzirom da ih isto tako nema dovoljno i da se žale ljudi naravno i na uvjete rada, vidim da su sindikalno dobro organizirani što mi je drago i u tom smislu oko pitanja kolektivnog ugovora se očito mogu dogovarati. To su srazmjerno niske plaće za jedan toliko važan posao, između ostalog u izvještaju pučke pravobraniteljice za ljuska prava između ostalog tamo se isto spominju svjedočenja ljudi koji rade u tom sustavu i koji su pravosudni policajci i koji govore o tome da ih zapravo drži smisao i svrha tog posla i osjećaj da ipak pomognu ljudima. Želim vjerovati, za razliku od kolegice koja je pitala da li bi mogli kao zastupnici doći i biti u zatvorima, naravno da je to dobro, ja se sa kolegicom Borić oko toga slažem. Međutim, moje kolege i o tome sam zapravo htio reći nekoliko riječi, moji kolege ne samo kazalištarci, glumci, režiseri nego i općenito umjetnici dolaze u zatvorski sustav i održavaju tamo radionice i upravo je to u okviru ovog probacijskog sustava i načina kako da se ljudi prilagode novim okolnostima u kojima se nađu kada se vrate u društvo ili u potpuno novim okolnostima u kojima se zateknu u zatvoru. Evo jedna od tih stvari isto već se spominjalo istražni zatvorenici koji su u istražnom zatvoru i koji moraju biti zajedno sa kažnjenicima unutra, jedna od stvari je to da recimo ovaj famozni zatvor u Zagrebu da on nema mogućnost da ljudi rade, nema nekoliko oblika radionica, nekoliko vrsta rada koji ljudima pomaže. Ljudi su stvarno osuđeni da 22 sata dnevno, osim dva sata šetnje da su stvarno i da razmišljaju o užasu, a uzmimo u obzir to da su tu još uvijek zapravo nepresuđeni ljudi i da je vrlo velika mogućnost da među njima ima i nevinih. Zatim rad tih zatvorenika je samo ove godine donio 33 milijuna 854 tisuće kuna, međutim tog nigdje nema precizirano na koji način se taj novac i gdje vraća. Osobno sam u Lepoglavi vidio da se to stvarno vraća i vidio sam, ali ne vidim zašto to ne bi bilo u izvještajima. U Lipovici moji kolege isto tako rade i to u okviru ovih programa koji su upravo sada završili prošle godine, trogodišnji projekti, što mislim da je dobro da se rade trogodišnji projekti za takve udruge, pogotovo što je novac za takve projekte udruga koje rade i koji pomažu resocijalizaciji ljudi u zatvoru da je to novac koji dolazi taj postotak koji se uzima od profita od lutrije hrvatske. Uzmimo u obzir taj zakon je svakako dobar zato što kada pogledamo situaciju u bilo kojem kvartu u Zagrebu, ali i u manjim gradovima, a to je da je obično u jednoj ulici i u centru tri, četiri sportske kladionice i da je to možda jedno od glavnih rekao bih gotovo to je industrija, da treba to tako reći. Ali jako dobro znamo ako se ja zadužim da tu dečki će meni rado pomoći da se i kod njih zadužim i onda dolazi cijeli ovaj lanac problema koji na kraju završava. Podržavam ove trogodišnje pogotovo za udruge kao što su Skribunauti. Ispričavam se za produženje, oprostite.
Evo s ovim smo iscrpili kompletnu raspravu. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Sutra nastavljamo u 9,30 Izvješćem o radu pravobraniteljice za djecu za 2019. godinu. Ugodno popodne. SJEDNICA PREKINUTA U 13:42 SATI