Kolegice i kolege želim vam dobar dan. Nastavljamo sa sjednicom i to sa: 5. Izvješće o radu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2013. godinu; Povjerenstvo je dostavilo izvješće na temelju članka 30. Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Prijedlog akta ste primili. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav a uvodno će obrazložiti izvješće predsjednica povjerenstva gospođa Dalija Orešković. Izvolite.
Uvaženi zastupnici i zastupnice. Pravila o sukobu interesa uvedena su u pravni poredak Republike Hrvatske s ciljem jačanja integriteta, transparentnosti, objektivnosti i nepristranost u obnašanju javnih dužnosti ali i s ciljem jačanja povjerenja građana u tijela javne vlasti. Novim Zakonom o sprječavanju sukoba interesa značajno je unaprijeđen institucionalni i pravni okvir za ostvarivanje zadaća iz nadležnosti povjerenstva. Utoliko što je povjerenstvo po prvi puta osnovano kao stalno samostalno i neovisno državno tijelo čiji članovi najmanje pet godina prije podnošenja kandidature za izbor na ovu javnu dužnost ne smiju biti članovi niti jedne političke stranke niti smiju za vrijeme trajanja mandata sudjelovati u političkim aktivnostima. Iako je u prijelaznim i završnim odredbama novog zakona koji je stupio na snagu u ožujku 2011. godine bilo predviđeno da će se izbor predsjednika i članova povjerenstva obaviti u roku od 90 dana od dana stupanja zakona na snagu, članovi novog povjerenstva imenovani su tek krajem siječnja 2013. godine. Opis zatečenog stanja i sadržaj tema kojima se u okviru svog djelokruga rada i nadležnosti bavilo povjerenstvo u prošloj godini proizlaze iz činjenice da je novo povjerenstvo stupilo na dužnost nakon pauze duže od godinu dana u kojoj povjerenstvo kao institucija nije djelovalo. Naime, sukladno odredbama prethodno važećeg Zakona o sprječavanju sukoba interesa povjerenstvo je imalo 11 članova. Od toga je 6 članova bilo birano iz redova zastupnika u Hrvatskom saboru pa je raspuštanjem 6. saziva Hrvatskoga sabora krajem 2011. godine onim članovima povjerenstva koji su dolazili iz redova saborskih zastupnika prestao mandat u povjerenstvu te je time povjerenstvo izgubilo kvorum potreban za donošenje odluka iz svoje nadležnosti. No i u ovom razdoblju od stupanja novog zakona na snagu u ožujku 2011. godine pa do kraja 2011. godine kada je povjerenstvo izgubilo kvorum moram reći da zbog činjenice da je raniji saziv povjerenstva djelovao više poput odbora a ne kao stalno tijelo odredbe novog zakona bile su razmatrane i primijenjene u relativno manjem broju predmeta te je zbog toga sustavna praksa u primjeni novog zakona nije niti mogla biti razvijena. Pravni okvir za provođenje zadaća iz nadležnosti povjerenstva djelomično je izmijenjen nakon odluke Ustavnog suda u studenom 2012. godine kojom se povjerenstvu ukida dio ovlasti. No, unatoč ukidanju pojedinih odredbi Zakona o sprječavanju sukoba interesa Ustavni sud je naglasio važnost pokretanja procesa djelotvorne implementacija Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Provođenje Zakona o sprječavanju sukoba interesa u svojoj biti svodi se na pitanje da li su se dužnosnici u obnašanju javne dužnosti pridržavali obaveza i ograničenja koje im taj zakon propisuje, da li su očuvali vlastitu vjerodostojnost i dostojanstvo povjerene im dužnosti te da li su očuvali povjerenje građana. Izvještaj kojeg podnosim svjedoči o tome da razina upoznatosti dužnosnika sa odredbama Zakona o sprječavanju sukoba interesa a time i razina poštivanja tog zakona u prošloj godini nije bila zadovoljavajuća. Unatoč zatečenim logističkim poteškoćama u smislu administrativne podkapacitiranosti osoblja u uredu povjerenstva, zatim ne postojanje nužnih informatičkih alata a niti razvijenih modela po kojima se odvijaju poslovni procesi povjerenstvo je prepoznalo da je prioritetni strateški cilj u prvoj godini mandata ostvariti pozitivan pomak u broju riješenih predmeta kako bi se inzistiranjem na poštivanju ovog zakona ujedno ostvario pomak i u pozicioniranju i izgradnji povjerenstva kao relativno mlade institucije u pravnom poretku Republike Hrvatske. Nakon dužeg razdoblja u kojem povjerenstvo nije djelovalo za provođenje pune implementacije novog zakona i ostvarivanje njegovih ciljeva bilo je presudno da povjerenstvo donosi odluke i to meritorne odluke u razdoblju u kojem dužnosnik još uvijek obnaša javnu dužnost te je time još uvijek u mogućnosti da poduzme određene mjere i radnje kojima svoje ponašanje usklađuje sa obvezama koje iz ovog zakona proizlaze. Stoga je povjerenstvo usporedno sa rješavanjem zatečenih i zaostalih a neriješenih predmeta postupalo i pokretalo postupke koji proizlaze iz aktualnih zbivanja smatrajući da se samo pravovremenom reakcijom može postići ona svrha koju povjerenstvo u svojem radu mora ostvariti. No pored djelotvorne implementacije Zakona o sprečavanju sukoba interesa povjerenstvo je bilo svjesno i potrebe i važnosti izgradnje povjerenja građana i u samo povjerenstvo kao instituciju. Stoga je povjerenstvo u prošloj godini pokrenulo veliki broj postupaka na temelju vlastitih saznanja o mogućem sukobu interesa s ciljem utvrđivanja, a potom i sankcioniranja istovjetnih povreda kako bi se na taj način uspostavio sustav jednakog postupanja prema svima te kako bi se uspostavili početni kriteriji za odmjeravanje vrste i visine sankcije. Povodom vlastitih saznanja povjerenstvo je u prošloj godini uglavnom pokretalo postupke zbog povrede zabrane članstva dužnosnika u upravama i nadzornim odborima trgovačkih društava te zbog propusta prijenosa upravljačkih prava koja proizlaze iz udjela u vlasništvu trgovačkih društava na povjerenika, obzirom da je do takvih saznanja povjerenstvo moglo doći relativno jednostavnom usporedbom podataka iz podnesenih izvješća o imovinskom stanju i onih podataka koji su upisani u sudskim registrima trgovačkih sudova. Tijekom prošle godine održano je sveukupno 37 javnih sjednica na kojima je povjerenstvo donijelo 118 odluka o pokretanju postupka te 25 odluka o nepokretanju postupka, s time da su se odluke o nepokretanju postupka donosile uglavnom zbog nenadležnosti povjerenstva. Od sveukupnog broja pokrenutih postupaka približno 1/3 pokrenuta je na temelju osnovanih, vjerodostojnih i neanonimnih prijava, a oko 2/3 postupaka povjerenstvo je pokrenulo na vlastitu inicijativu. U prošloj godini donijeto je i 66 meritornih odluka kojima se postupak pred povjerenstvom okončava. Od toga je u 58 odluka dužnosnicima izrečena sankcija zbog povrede odredbi Zakona o sprečavanju sukoba interesa. U odnosu na težinu izrečenih sankcija ističem da su sankcije prošle godine ciljano bile lakše i niže. Naime, cilj postupaka koji su se provodili u prvoj godini u kojoj je započela puna primjena novog zakona bila je ta da se dužnosnicima skrene pažnja na sadržaj obaveza, ograničenja i zabrana koje iz ovog zakona proizlaze, kao i da se unaprijedi razumijevanje zakonskih pravila, ali i da se unaprijedi razumijevanje same svrhe postojanja povjerenstva, obzirom da su ovlasti povjerenstva prvenstveno zamišljene u svrhu promicanja dobrih praksi, a tek sporedno na represiju. Kroz praksu, koju je svojim odlukama stvaralo novo povjerenstvo u prošloj godini, bilo je potrebno poslati i poruku da utvrđeni sukob interesa kao i povreda odredbi Zakona o sprečavanju sukoba interesa nema istu konotaciju kao i neko inkriminirano kazneno djelo. Naime, povreda Zakona o sprečavanju sukoba interesa predstavlja povredu odgovornost, povredu vjerodostojnosti u obnašanju javne dužnosti te je stoga primjereno da sankcije koje izriče povjerenstvo imaju manju težinu od onih sankcija koje se izriču u okviru kaznenog postupka i kaznenog prava. Povjerenstvo je u prvoj godini mandata prilikom izricanja sankcije obustave isplate dijela neto mjesečne plaće unutar zakonom propisanog raspona od 2 do 40 tisuća kuna dužnosnicima izricalo relativno niže sankcije s namjerom da se usporedno s razvojem prakse povjerenstva podiže i visina sankcija koje se izriču, zato da se na taj način one dužnosnike koji unatoč upozorenju koja proizlaze iz već provedenih postupaka, a nisu svoje ponašanje uskladili s odredbama zakona, da i nešto primjerenija i teža kazna. Posebno želim istaknuti da je u prošloj godini pored značajnog porasta u broju pokrenutih i riješenih predmeta ostvaren još veći napredak u broju danih mišljenja. U prošloj godini povjerenstvo je sveukupno dalo 201 obrazloženo mišljenje i očitovanje. Usporedbe radi, iz dostupnih podataka proizlazi da su sva ranija povjerenstva u svim prethodnim godinama zajedno donijela oko 150 mišljenja. Upravo kroz dana mišljenja i očitovanja čiji broj značajno premašuje broj postupaka sukoba interesa povjerenstvo je dokazalo svoju prvenstveno proaktivnu i preventivnu ulogu. Naime, kroz mišljenja i očitovanja povjerenstvo je postepeno gradilo sustav prepoznatljivih pravila i standarda kojima se definira način ponašanja koje se očekuje od onih koji obnašaju javne dužnosti. Time je povjerenstvo nastojalo da suhoparnim etičkim načelima da sadržaj u odnosu na konkretnu životnu situaciju. U prošloj godini povjerenstvo je provelo i edukaciju dužnosnika na razini lokalne i područne samouprave u sveukupno 8 županije. Bitnim smatram istaknuti da pojedini članovi povjerenstva sudjeluju u radu stručne radne skupine za ocjenu potrebe i izradu mogućih dopuna Zakona o sprečavanju sukoba interesa, no povjerenstvo smatra da kvalitetni prijedlozi zahtijevaju vrijeme i temeljitu pripremu, a nužno proizlaziti iz iskustva u primjeni prava koje je, iz razloga koje sam već istaknula, u prošloj godini tek započelo. Na kraju, dužna sam nešto više reći o registrima. Načelo vladavine prava i legitimiteta pravnog poretka zahtijevaju određenost i preciznost pravne norme. Načelo pravne sigurnosti koja je između ostalog propisana i u članku 3. Ustava Republike Hrvatske nalaže da pravna norma mora biti dostupna adresatima i za njih predvidljiva kako bi oni na koje se pravna norma odnosi mogli znati konkretan sadržaj svojih prava i obveza te kako bi mogli na taj način uskladiti svoje ponašanje s onim što pravna norma njima nalaže. Takva preciznost i određenost pravne norme za sada ne proizlazi ako govorimo o krugu dužnosnika na koje se Zakon o sprječavanju sukoba interesa odnosi. Povjerenstvo je nadležno između ostalog i za ustrojavanje registara potrebnih za primjenu ovog zakona. Najvažniji među tim registrima je upravo registar dužnosnika. Ustrojavanje registra dužnosnika jedna je od usvojenih ali neispunjenih mjera iz postojećeg Akcijskog plana uz Nacionalnu strategiju suzbijanja korupcije. Zbog dugog razdoblja neaktivnosti i nedjelovanja nadležnih državnih tijela, a pod time mislim na činjenicu da Hrvatski sabor nije postupio sukladno svojoj obvezi da Povjerenstvu dostavi popis osoba koje imenuje kao dužnosnike u smislu Zakona o sprječavanju sukoba interesa, Povjerenstvo je u predmetima iz svoje nadležnosti donosio vlastita tumačenja o tome na koje se to dužnosti ovaj zakon odnosi kada se postupak odnosio na pojedinog obnašatelja dužnosti kojeg imenuje Hrvatski sabor. Pri tome je Povjerenstvo bilo itekako svjesno svih upozorenja koje je dao Ustavni sud o granicama nadležnosti, o prekoračenju nadležnosti i o uzurpaciji ovlasti. No, imajući na umu da je osnovna svrha Zakona o sprječavanju sukoba interesa jačanje povjerenja građana u tijela javne vlasti Povjerenstvo smatra da se takvo povjerenje ne može niti očekivati ukoliko institucije ne djeluju. Stoga Povjerenstvo smatra da je u ovlasti onog tijela koje je nadležno za primjenu pojedinog zakona implicitno sadržana i ovlast njegovog tumačenja. Povjerenstvo je u predmetima u kojima je postupalo u odnosu na obnašatelje dužnosti koje imenuje Hrvatski sabor nastojalo kroz svoja tumačenja definirati razloge i kriterije kojima bi se mogao opisati pravni termin imenovanje u smislu dužnosnika, te kako bi se na taj način između ostalog i Hrvatskom saboru dale smjernice o tome čime bi se trebalo rukovoditi prilikom donošenja odluke o tome da li je pojedino imenovanje, odnosno da li pojedina dužnost treba spadati u doseg pravila o sprječavanju sukoba interesa. Dana mišljenja, a osobito donesene odluke u predmetima u kojima se Povjerenstvo upustilo u autonomno tumačenje statusa obnašatelja javnih dužnosti trebale bi poslužiti kao snažan i neizbježan poticaj da se u javnom interesu, u interesu hrvatskih građana, a pogotovo u interesu samih dužnosnika krug onih na koje se ovaj zakon odnosi jasno definira. Uvaženi zastupnici i zastupnice vjerujem da je Povjerenstvo u prošloj godini dokazalo svoju neovisnost i nepristranost, te da je imuno na mogućnost instrumentaliziranja u dnevno političke svrhe. Stoga se nadam da ćete ovaj izvještaj usvojiti. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista kolega Dragutin Lesar. Izvolite kolega.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Po prvi puta u 10, 11 godina pred Saborom je jedno izvješće koje nije puka statistika i nije samo izvješće o radu nekog od tijela koje po zakonu ima obavezu podnositi svoj izvještaj, nego se radi o jednom kvalitetnom izvještaju kojem je jako puno pažnje posvećeno stanju suštine problemima potrebnim promjenama koje moramo učiniti i stanju po meni jednog značajnog instituta sukoba interesa u praksi primjene i posljedicama. To je jedan od razloga zašto će klub Hrvatskih laburista i podržati ovo izvješće, jer dakle ne radi se o pukom izvještavanju o radu nego problematici u cjelini. U izvještaju Povjerenstvo upozorava i s pravom ističe da u Hrvatskoj institut sukoba interesa i uloga Povjerenstva još uvijek je često pogrešno shvaćena, nedovoljno ozbiljna i oni su to definirali da bi i mi u Saboru i svi u Hrvatskoj sukob interesa trebali razumjeti i tretirati kao predvorje korupcije. Zašto po mom sudu još uvijek nije dovoljno razvijena društvena svijest o važnosti sprječavanja sukoba interesa. Zato što ne postoji politička odgovornost. I uvjeren sam da tek kada prva ili prvi, dužnosnica ili dužnosnik na bilo kojem nivou budu razriješeni dužnosti zbog dokazanog sukoba interesa da će tek tada i to po odluci stranke ili tijela koje stoji iza predlaganja i imenovanja, tek tada će se ovaj institut početi ozbiljnije razumijevati, shvaćati i prihvaćati kao nedozvoljivo ponašanje. Društvena osuda i nulta tolerancija društva. Povjerenstvo dakle smatra da sve mjere i odluke koje oni donose bi trebalo iza sebe imati društvenu osudu neprihvatljivog ponašanja. Međutim, mi svjedočimo da poveliki broj dužnosnika koji su u ovom izvještajnom razdoblju ili prije toga imali dokazani sukob interesa ne samo da nisu doživjeli društvenu osudu, nego su na sljedećim izborima pobjeđivali na izborima bilo kao kandidati imenom i prezimenom ili su ih političke stranke uvrštavale na svoje liste i na sljedećim izborima. I kako onda možemo očekivati društvenu osudu ako je izostala politička osuda takvog neprihvatljivog ponašanja. Prije nekoliko godina ja sam predlagao izmjene zakona, da je dokazani sukob interesa zakonski osnov za prestanak mandata. I to je bilo odbijeno. Nakon toga je u zakon u prošlom mandatu ušla odredba da povjerenstvo ima ovlast predlagati opoziv odnosno razrješenje s dužnosti dužnosnika kojemu je sukob interesa dokazan, međutim Ustavni sud je stavio van snage taj dio odredbi zakona. Ovih dana aktualni su prijedlozi o tome da u izborno zakonodavstvo Hrvatske unesemo odredbe o zabrani kandidiranja onih građana koji imaju pravomoćne sudske presude do isteka roka rehabilitacije pa je ovo možda prilika da tu temu proširimo i na zabranu kandidiranja onih koji su u dokazanom sukobu interesa svjestan da opet nećemo riješiti problem u cjelini jer Hrvatska ima ozbiljniji problem kako riješiti probleme s onim dužnosnicima koji su već izabrani, a u međuvremenu su se našli s one strane zakona, ne prestaje im mandat po sili zakona, upravljaju resorima za koje su izabrani iz istražnih zatvora, primaju pune plaće i neki su čak bili u bijegu pred hrvatskim pravosuđem. Ali ono što želim provjeriti, naprosto šokantno, činjenicu u ožujku 2011. došlo je do promjene zakona, bio je rok da Sabor izabere novo povjerenstvo u roku od 90 dana, dakle u lipnju 2011. je trebalo biti konstituirano povjerenstvo po novom zakonu. Do kraja 2011., cijelu 2012., do veljače 2013. povjerenstvo u ovom sastavu nije postojalo. Kakvu smo poruku poslali u kontekstu društvene osude i tretiranja instituta sukoba interesa činjenicom da više od godinu i pol dana Hrvatski sabor nije izvršio izbor članova povjerenstva? Tko je kriv za to? Zakonom o sprečavanju sukoba interesa nisu propisani rokovi niti kriteriji redoslijeda postupanja, stoji u izvještaju povjerenstva. Dakle, radi se o jednoj normativnoj praznini koja zahtjeva popravak zakona. To je prvi prijedlog ili upozorenje o normativnoj praznini u zakonu. Dužnosnici i izvještaji o imovinskom stanju, posebice na području lokalne i regionalne samouprave, njihova članstva u upravama i nadzornim odborima trgovačkih društva, upravnih vijeća, ustanova i prijenosa upravljačkih prava u trgovačkim društvima je bio pa skoro najveći broj predmeta s kojim se povjerenstvo bavilo. I oni su ustanovili da je najčešći uzrok ulaska u sukob interesa bila neupućenost. Kako netko tko je dužnosnik može biti neupućen u zakone RH? Da li neupućenost, povjerenstvo je postupalo da neupućenost nije prihvaćalo kao opravdanje ili razlog, dakle ako su dužnosnici neupućeni u zakone onda doista teško možemo očekivati društvenu osudu građana koji još manje mogu znati i poznavati te zakone. 58 odluka o sankcijama obustave od plaće je povjerenstvo donijelo u 2013., a iznos te obustave je 294 tisuće kuna od kojih se 76 tisuća kuna neće moći naplatiti. Zašto? Zato što u zakonu stoji da se radi o obustavi plaće dužnosnika koju prima dok je dužnosnik. Ako je u međuvremenu prestao biti dužnosnik i više ne prima plaću kao dužnosnik ili ako je volonter onda očito ne dolazi pod udar sankcije obustave plaće jer se ovdje primjenjuje ili odstupa od općeg sustava izvršenje novčanih kazni. To je također točka normativnog propusta koja traži zakonski popravak. Dakle, ne razumijem kako se moglo dogoditi da samo kod ovog sankcioniranja novčanog dolazi do takvog propusta da je definirana samo plaća dužnosnika kada se radi o novčanoj kazni. 2013. povjerenstvo je dalo 201 mišljenje, očitovanje, a svi sazivi prije toga 150. To je za pohvaliti, i nadam se da ova mišljenja i očitovanja povjerenstva dužnosnici na koje se odnosilo su poštivali i da su ona bila korisna i onim dužnosnicima koji su ih pročitali i mogli iz toga nešto naučiti. Ono što bih želio pitati i dobiti jasan odgovor, Porezna uprava i provjera imovinskog stanja. 192 zahtjeva na koje je odgovoreno samo manji dio ili 92, ne znam sad dal' sam krivo si zapisao. Razumijem da je Porezna uprava zatrpana mnogim predmetima, ali provjera podataka koju povjerenstvo od Porezne uprave traži u vezi imovinskog stanja bi trebala imati prioritet. U izvješću se spominje, pazite sada ovo, da na upit povjerenstva Hrvatski sabor nije odgovorio na poziv Povjerenstva, popis dužnosnika na koje se odnosi ovaj zakon. Dakle, Hrvatski sabor nije odgovorio na poziv Povjerenstva na koje se dužnosnike u Saboru primjenjuje ovaj zakon. Bilo bi veoma interesantno, ja bih zaista volio da je Povjerenstvo donijelo sankciju odgovornoj osobi u Hrvatskom saboru, … od plaće zbog ne odgovaranja na poziv. I još mogući problem, a predsjednica je Povjerenstva je o tome u uvodu govorila, da postoji spor oko tumačenja imenovani ili imenovanja kao dužnosnik. To je također područje jer zakon nije precizno u tome definiran, koje zahtjeva zakonodavni popravak. Kadrovska ekipiranost ureda u 2013. nije bila dobra, izražavam nadu da je u 2014. to popravljeno. Tehnička opremljenost ureda Povjerenstva nije bila zadovoljavajuća i pitam da li se nešto u ovoj godini promijenili i da li tu stvari idu na bolje? I završavam sljedećim. I Vlada je u svojem mišljenju u ovom izvještaju, a i u izvještaju na stranici 13 piše da je u Ministarstvu uprave formirano Stručno povjerenstvo u cilju ocjene potreba i izrada mogućih izmjena i dopuna zakona. Dakle, samo povjerenstvo upućuje na potrebu da se zakon mijenja, dopunjuje i čisti, Vlada je očito prihvatila takvo stajalište, a predsjednica Povjerenstva je rekla da te prijedloge koje će dati u sklopu stručne skupine koja je pri ministarstvu, želi temeljiti na što više iskustva u radu, ali sam primjetio da je na Upravnom sudu završilo 15 predmeta, 15 žalbi ili 12. 15 predmeta. Zanima je koliko je Upravni sud riješio tih predmeta koje bi mogle poslužiti kao dobar temelj za predlaganje popravka tog zakona i bilo bi po meni upitno da prihvaćajući ovo izvješće Sabor svojim zaključkom ipak definira krajnji rok do kada bi Vlada trebala predložiti izmjene i dopune popravljanja ovog zakona, kako u izvještajima za sljedeće godine se ne bi moralo konstatirati da postoje 6 značajnih pravnih praznina, a posebice zbog toga, dakle vraćam se na početak kako bi u Hrvatskoj konačno počeli svi ispravno shvaćati, tumačiti i primjenjivati institut sukoba interesa.
U ime Kluba zastupnika HNS-a, kolega Goran Beus Richembergh.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora. Gospođo predsjednice Povjerenstva, kolegice i kolege. Nema nikakve sumnje da je sukob interesa kao pojam, kao jedan fenomen, možda ne predvorje korupcije, nego čak u mnogim slučajevima i jedan od stupova na kojima korupcija počiva. Uz kazneno djelo zloupotrebe položaja i ovlasti, vjerojatno najviše otvara prostor da se koruptivna djela pretvore u praksu i zato je iznimno važno što smo dobili prvo praktički cjelovito analitičko izvješće koje je instruktivno od povjerenstva koje je sada profesionalno. Nema nikakve sumnje da je naša praksa pokazala da je cijelo područje kojim se regulira ovo pitanje sukoba interesa prije svega bilo povod za različite politikantske inicijative i natezanja, a zatim i da je postojeći sustav onako kako je posložen vrlo solidna podloga za optuživanje kome Povjerenstvo pogoduje, a kome šteti. No, u ovome izvješću nalazimo sve elemente za zatvaranje puzzle ili mozaika kad se govori o tome što valja napraviti od strane zakonodavca da se ovo trajno, stabilno, transparentno i pametno uredi. Praksa je pokazala da ako krenete od tehničke stvari, a to je obrazac, imamo suluda rješenja. Dakle, postojeći obrazac kojim se prijavljuje imovina dužnosnika apsolutno je neupotrebljiv. Krive kategorije ima, neke uopće ne navodi i što je najgore od svega, mora se ručno ispisivati što znači da Povjerenstvo mora ručno prenositi podatke u bazu podataka. Pa živimo u 21. stoljeću, a mi još uvijek imamo ogroman pritisak na Povjerenstvo nakon svakih izbora, osobito lokalnih kada tisuće i tisuće obrazaca dođu, Povjerenstvo gotovo da se ne može ničim drugim baviti nego unošenjem podataka u bazu. Dakle, već od tog prvog koraka, prijave, unosa podataka mi imamo temeljni problem. Nadalje, postojeća rješenja obvezuju Povjerenstvo da radi samo i isključivo na otvorenim sjednicama. Bilo kakva rasprava o inicijativi da se pokrene postupak utvrđivanja potencijalnog sukoba interesa, automatski se u dijelu javnosti tumači kao da se radi već o gotovoj stvari. Čim se spomene nečije ime po određenoj prijavi dio javnosti odmah to percipira čim je povjerenstvo to stavilo na dnevni red radi se o eklatantnom sukobu interesa i gotova stvar. Taj dio javnosti kasnije ne prati što je povjerenstvo utvrdilo, što je zaključilo, kakvo je rješenje donijelo, ostaj onaj prvi dojam i to je veliko opterećenje upravo samome povjerenstvu jer praktički cijeli postupak vodi gotovo kao javno suđenje. Primjena propisa o kojemu je ovdje riječ bitno je otežana. Naime, i ovo izvješće govori da je Zakon o sprečavanju sukoba interesa u mnogim svojim elementima nejasan, neprecizan, dakle nedorečen i da kao takav predstavlja pravne norme koje nisu jasne. Što može napraviti povjerenstvo u takvim uvjetima? Ili primijeniti krajnje liberalni otvoreni pristup pa vrlo relaksirano primjenjivati odredbe koje nisu jasne ili ih primjenjivati vrlo konzervativno i dosljedno u najkonzervativnijem smislu riječi za što se povjerenstvo odlučilo, prije svega čuvajući sebe od potencijalnih optužbi da nekomu pogoduje. Ali takav oblik konzervativne primjene nedorečenoga propisa ostavlja veliki broj dvojbi u javnosti. I s druge strane ponavlja stalno poruku zakonodavcu izvolite promijeniti propise. Ako je 2011., dakle prije tri godine Ustavni sud ukinuo jedan uvjetno rečeno provedbeni akt smatrajući da povjerenstvo nema pravo donositi takve provedbene akte jer time ugrožava potencijalni prostor slobode i za dužnosnike nego da to mora napraviti zakonodavac u samome zakonu, a mi nismo ništa napravili u tri godine da se taj zakon promijeni, što smo mi zapravo onda prouzročili? Kontinuum pravne nesigurnosti, kontinuum prostora u kojemu se može bilo koga oblatiti za bilo šta i natjerati povjerenstvo da postupa po tome u nedorečenim uvjetima. Ovo je izvješće katalog primjedbi i sugestija zakonodavcu da propis usavrši. Praksa je pokazala u čitavome nizu primjera da je zakon zastario, da ima nekoliko instituta koji su teško provedivi, da ima čitav niz potpuno nejasnih odredbi i da se neke odredbe moraju tako ekstenzivno tumačiti da više nema nikakve logike. Kakva je naime logika da se prozivaju dužnosnici koji su članovi određenih tijela po sili zakona? Ako je Ustavnim zakonom o nacionalnim manjinama definirano da su zastupnici nacionalnih manjina članovi Vijeća nacionalnih manjina, kakve logike ima onda propitivati te ljude zašto su u tom vijeću i otvarati prostor raspravama jesu li oni u sukobu interesa jer Vijeće za nacionalne manjine ipso factora raspolaže sredstvima koje se dijele udrugama za programe nacionalnih manjina. Oni nemaju nikakvu drugu alternativu jer je njihova zakonska obveza biti članovima vijeća. Ima takvih slučajeva jako mnogo. Po zakonu kakav je sada na snazi svako onaj koga imenuje Hrvatski sabor pa makar i u Povjerenstvo za dodjeljivanje državne nagrade je državni dužnosnik, to je smiješno. Povjerenstvo je eksplicite upozorilo, ne samo da zakonodavac nije poslušao Ustavni sud iz 2011.nego jednako tako da nismo dostavili na vrijeme niti registar dužnosnika. Vlada je to napravila doduše na način za kojega povjerenstvo smatra da nije cjelovit pa je tražila u tom smislu pojašnjenja, odnosno zatražila je očitovanje o vjerodostojnosti dostavljenog popisa, odnosno njegov ispravak ili dopunu. Ali jednako tako ovim izvješćem nas upozorava da valja daljnje razraditi postupovne odredbe, uvesti eventualno pojedine nove institute kao što su rokovi postupanja, zastara pokretanja i vođenja postupka nakon što je dužnosnik prestao obnašati javnu dužnost, kao i uvođenje izvjesnih promjena u načinu izvršenja sankcija povjerenstva. Postojeći propis o kojemu je ovdje riječ i o kojemu izvještava o čijoj provedbi izvještava ovo povjerenstvo između ostaloga podrazumijeva da članovi uprava državnih tvrtki ne smiju sjediti u nadzornim odborima tvrtki kćeri koja su osnova ta državna poduzeća. To je potpuno nelogično i svi su oni automatski u sukobu interesa. Pa čije je to poduzeće? Kome je država preko nadležnih tijela povjerila da upravljaju i osnivaju takva poduzeća? Što bi to značilo? To onemogućava funkcioniranje velikih sustava, uvođenjem novih ljudi koje dodatno treba platiti, a ne radi se o sukobu interesa jer tvrtka kćer ispunjava interes tvrtke majke zato je i osnovana. Nadalje, kada se govori o definiciji sukoba interesa kaže se nema sukoba javno, javno, nego samo javno, privatno. Jeli to doista tako? Pa zar nije moguće s razine županije i sa razine države ostvariti takav sukob interesa koji će pogodovati određenoj županiji? Jest. Mi smo imali takav slučaj u Zagrebačkoj županiji gdje je predsjednik Uprave Hrvatskih voda sjedio u županijskom poglavarstvu. Županijsko poglavarstvo donosilo program koje su Hrvatske vode usvajale, dakle ista osoba je radila jedno i drugo. Tadašnje povjerenstvo je reklo nema sukoba interesa jer to vam je javno, javno, a zapravo takvim ponašanjem oštećeni su mnogi drugi bez obzira radilo se o općinama i gradovima koji su imali određene pretenzije, radi se prije svega o osnivanju kolege iz Turopolja će znati, osnivanju Vodoopskrbe Zagrebačke županije, fantomske tvrtke koja nikada nije stekla bonitet ali uredno gospodari izvorištima pitke vode u Turopolju. U svakome slučaju, dakle postoji čitav niz pitanja zbog kojega mi u Hrvatskoj narodnoj stranci-Liberanim demokratima odavde, sa ove govornice pozivamo Vladu da odmah pristupi izmjenama i dopunama ovoga zakona. Već smo čuli postoji stručna radna skupina Vlade Republike Hrvatske u kojoj sjede i predstavnici povjerenstva, razgovaraju o svim tim detaljima koji su sporni i konačno je vrijeme da onda produkt svojih razgovara predstave kao izmjene i dopune zakona. Hoćemo li i dalje prolongirati naše obveze koje nam je utvrdio Ustavni sud 2011. koji utvrđuje praksa iz 2013., nema potrebe. Pozivamo Vladu da predloži Izmjene i dopune Zakona o sprječavanju sukoba interesa a podržati ćemo ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. Josip Salapć, replika.
Hvala lijepo potpredsjednice. Uvaženi kolega zastupniče, slažem se sa vama da treba žurno promijeniti i ići u izmjene i dopune ovog zakona zbog nekoliko razloga. Sjetimo se samo vremena kada smo u poglavlju 23. prije ulaska Hrvatske u Europsku uniju velikom brzinom donosili ovaj zakon, velikom brzinom pokušali birati povjerenstvo, to je negdje bilo 2011. godine i sada samo prvi puta izabrali povjerenstvo na način za koji se slažem da je to u redu. I treba dati ovlasti povjerenstvu koje je dobilo, tu se slažem. Isto tako educirati ljude na svim razinama, ponekad se dužnosnik nađe u sukobu interesa da to ni ne zna. A isto tako se pojavi u medijima ili u informativnim emisijama središnjih dnevnika da to isto tako ne zna. Pa onda jedna pravna praznina koja se događa oko djelovanja povjerenstva, dužnosnika koje se nađu trebamo riješiti zakonom. Naime, podsjetiti ću da je zbog brzine ulaska Hrvatske u Europsku uniju bilo potrebno hitno donijeti zakon a u međuvremenu dužnosnici koji su bili u nadzornim odborima državnih tvrtki našli su se do razrješenja kada ih je Vlada Republike Hrvatske razriješila u članstvima nadzornih odbora … [[Govornik se ne razumije.]] djelovati uopće 8 mjeseci do godinu dana nakon što je zakon godinu dana unazad stupio na snagu. Znači silom zakona nađemo se u sukobu interesa. Pa se slažem da imamo konačno jedan cjeloviti zakon ako treba biti i novi jer novo povjerenstvo koje radi na slučajevima ima itekako iskustva gdje treba dati svoj doprinos tome da Hrvatski sabor i mi zastupnici donesemo jedan pravi zakon koji će biti u svim svojim smjerovima i dijelovima ispravan jer ne radi se to o opipljivoj stvari, ispadnete zla osoba i zločesta da kršite zakon a da to i ne znate. Prema tome edukacija, popunjavanje pravnih praznina, novi zakon i apsolutna provedba, tu dajem potpunu podršku vašoj raspravi ali i Povjerenstvu o sukobu interesa. Hvala.
Goran Beus Richembergh odgovor na repliku.
Kolega Salapiću slažem se sa onim što ste rekli i drago mi je da se pridružujete ovim razmišljanjima jer nema nikakve dvojbe da za promjenu zakona valja imati širi konsenzus u protivnome dolazimo u ono područje u kojemu će netko nekoga optuživati mijenjate zakon zbog nekih svojih interesa. Ovdje je potpuno jasno da se radi o logičnim stvarima za koje Hrvatski sabor mora imati senzibilnost i shvatiti svoju obvezu i zato smo pozvali Vladu da što prije odradi ovaj prvi dio a to je izrada prijedloga promjena, izmjena i dopuna zakona. Dakle pozivam sve kolege i iz HDSSB-a i iz HDZ-a i SDP-a, svih drugih stranaka, oko ovoga postignimo konsenzus, ovo je važno pitanje, ono je obzirom na to da je bilo i predmet naših pregovora već samim tim važna priča o našoj vjerodostojnosti da li mi kao državni dužnosnici širimo prostor koruptivnosti ili ga sužavamo. Da li unosimo jasne pravne norme ili unosimo kao. Sada je prilika da to riješimo. I ja se nadam da ćemo se svi dogovoriti oko ključnih stvari koje valja izmijeniti u ovom zakonu kako bi funkcionalno neke stvari poboljšali, kako bi razriješili određene dvojbe i što je važno uklonili logičke zamke koje danas imamo a i one koje smo na brzinu možda tada donijeli iako su nas, nema nikakve dvojbe i oko toga i tada upozoravali da neke stvari pretvrdo stavljamo unutra i da treba u tom smislu biti liberalniji odnosno više imati doticaja sa stvarnim, realnim situacijama. Jer ako netko kao što je slučaj recimo nekih državnih dužnosnika koji Vladu zastupaju u određenim stvarima ne mogu biti imenovani recimo u neko trgovačko društvo u državnom vlasništvu i to niti 6 mjeseci nakon završetka svog mandata onda se tu radi o sprječavanju Vlade da ostvaruje interese Republike Hrvatske u određenim pitanjima. Hvala.
U ime kluba SDP-a, kolegica Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite kolegeice.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskoga sabora, gospođo predsjednice povjerenstva, kolegice i kolege. Problemi prepoznavanja sukoba interesa i upravljanje sukobom interesa spadaju među najbitnije elemente stvaranja povjerenja građana u javni sektor i javne institucije. Sukob interesa je temelj korupcije iako ga ne treba samo po sebi miješati sa korupcijom. Samopostojanje ili potencijalno postojanje sukoba interesa trebalo bi pobuditi sumnju u korupciju. Dakle, dobra politika sprječavanja sukoba interesa stvara uvjete za dobru antikorupcijsku strategiju. Učinkovita borba protiv sukoba interesa ključna je za borbu protiv korupcije ili sukobe interesa lako identificirati, lako ih je dokumentirati i lako ih je procesuirati unutar demokratskih pravnih postupaka. Nasuprot tome kaznena djela korupcije zahtijevaju složene pravne postupke za istragu, dokazivanje, kazneno gonjenje i donošenje presude. Pored toga borba protiv sukoba interesa učinkovito sprječava ozbiljnu štetu koju obično uzrokuje korupcija. Dakle, borba protiv sukoba interesa je ključ za uspješnu borbu protiv korupcije. Bilo koja antikorupcijska politika mora staviti jednako snažan naglasak na borbu protiv sukoba interesa, kao i na borbu protiv korupcije i njezinih posljedica. I kao što zbog naprijed navedenog snažan naglasak mora biti na borbi protiv sukoba interesa, tako i ovo izvješće treba zaokupiti našu punu pažnju i zato ovo izvješće treba gledati u svjetlu i sadašnjeg zakonskog okvira i dobivenih odgovora da li je ekipirano povjerenstvo izvuklo maksimum iz tih okvira. Naravno da je ovo izvješće daleko podložnije analizi nego prethodno zbog objektivnih okolnosti. Naravno da kao što je i moj prethodnik rekao je ovo izvješće katalog sugestija koji doista pokazuju da treba postojati konsenzus za unapređenje zakonodavnog okvira i naravno da je dalo mnoge odgovore u pravcu što je potrebno još napraviti kako bi ovo neovisno državno tijelo dalo svoj puni doprinos borbi protiv sukoba interesa, unapređenju politike upravljanja sukobom interesa te edukaciji. Ali isto tako smatramo da je trebalo dati još neke odgovore koje u ovom izvješću ne nalazimo. I to je upravo na tragu onoga što smo čuli od predsjednice povjerenstva, da kao što treba jačati povjerenje građana u javne ovlasti i javne institucije, mora postojati i jako povjerenje građana u samu instituciju povjerenstva za sprečavanje sukoba interesa i zato su neki odgovori po našem mišljenju izuzetno važni. Jedno od pitanja koje bismo svakako voljeli vidjeti, koje postavljamo ovdje i svakako bismo odgovor voljeli čuti ili vidjeti u jednom od narednih izvješća povjerenstva je podatak koliko povjerenstvo godišnje obradi imovinskih kartica. Kolega Lesar je rekao da je dobro što ovo izvješće nema suhoparne statističke podatke i slažem se da je ono doista kvalitetno u smislu što daje puno sugestija u kom smislu treba unapređivati, ali i određene statističke podatke bi bilo dobro da nalazimo i u samom izvješću. Ono što svakako bismo voljeli znati je da li se tijekom rada povjerenstva u pojedinim predmetima utvrdila sumnja ili otkrilo koruptivno djelo i ukoliko je da li je takav predmet poslan USKOK-u i ako je, koliko predmeta je predano USKOK-u. Gospođo predsjednice povjerenstva, vjerujem da neke od ovih odgovora vjerojatno nećete moći danas dati ali vjerujemo da ćemo navedene podatke moći pronaći u sljedećem izvješću koje ćete podnositi ovom Visokom domu, ali vjerujem da ćete nam moći odgovoriti na neusklađenost određenih podataka. Naime, u prilogu ovog izvješća prikazan je kao što kažete na kraju izvješća sažeti prikaz danih mišljenja i donesenih odluka u 2013. godini. Prema tom sažetom prikazu u 2013. izvješće u predmetima sukoba interesa riješeno je 223 predmeta, od čega 16 predmeta iz 2011., 13 predmeta iz 2012. i čak 194 iz 2013. Iz tih podataka imamo dva pitanja. Prvo pitanje je da li su riješeni svi stari predmeti, s obzirom na udio starih predmeta iz 2011. i 2012. u odnosu na 2013. Drugi dio pitanja odnosi se na usporedbu tih podataka s podacima sa 6 strane izvješća povjerenstva. Naime, na stranici 6 izvješća navodite broj neriješenih, brojkom je to 38 predmeta sukoba interesa koji je primopredajnim zapisnikom povjerenstvo preuzelo od ranijeg saziva i uz broj predmeta navodite brojeve preuzetih predmeta. Iz tih podataka preuzetih predmeta proizlazi da je najstariji preuzeti predmet iz 2010. i s obzirom da on nije u prikazu danih mišljenja i donesenih odluka u 2013. pitanje je znači li to da najstariji predmet u radu povjerenstva do danas nije riješen. Da li je moguće da do danas nije riješen predmet vezan za sukob interesa iz 2010. godine i koji je to kriterij u neimanju kriterija u redoslijedu rješavanja predmeta. Niti Zakon o sudovima nema normirane kriterije kojim redoslijedom će se rješavati sudski predmeti. Pa priroda stvari valjda nalaže da prioritet u rješavanju imaju stari predmeti, a u sukobu interesa predmet iz 2010. mislim da ne treba zakonski normirati da bi taj predmet trebao imati prioritet u rješavanju. Iz tih podataka nadalje proizlazi da ste od ranijeg saziva preuzeli 15 predmeta iz 2011., a iz prikaza riješenih predmeta u 2013. proizlazi da je riješeno 16 predmeta iz 2011. Kako je moguće da ste iz 2011. riješili više predmeta nego što ste preuzeli onako kako ste zapisnički konstatirali? Što se tiče 2012. godine preuzeli ste 13 predmeta i riješili 13 predmeta u 2013. godini, što bi zaključno moglo značiti da je ostao jedan neriješeni stari predmet, ako 2013. nećemo smatrati starim predmetima i to onaj iz 2010. Da li je to tako i ako je, zašto je neriješen najstariji predmet pa možemo čak i reći tko je imenom i prezimenom iza broja najstarijeg predmeta iz 2010. godine, ako je neriješen. Ono što bismo svakako isto tako volili vidjeti u izvješću a to su i neki financijski pokazatelji, odnosno Povjerenstvo kao tijelo javne vlasti ima svoj proračun koji na određene svoje potrebe, materijalne troškove ovakve ili onakve troši ta sredstva. Mi bismo voljeli vidjeti u koje svrhe i za što su određena sredstva utrošena. Ono naravno što svakako ohrabruje u borbi protiv sukoba interesa je kao što smo i od prethodnika čuli, a i od same predsjednice Povjerenstva je veliki porast obrazloženih mišljenja i očitovanja u odnosu na prethodne godine što ukazuje da ipak ako ustrajemo kako u borbi protiv sukoba interesa, tako i u borbi protiv korupcije polako, ali sigurno raste svijest o važnosti upravljanja sukoba interesa i pravilno shvaćanje svrhe i uloga Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Hvala vam lijepo.
U ime kluba nezavisnih zastupnika kolege Ivan Grubišić i Damir Kajin. Kolega Grubišić, izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, predsjednice Povjerenstva za sukob interesa. Uključujem se rado u ovu raspravu i nastojao sam pratiti pažljivo izlaganje predsjednice Povjerenstva. Dosadašnja rasprava je ukazala da postoji jedan pravni vakuum kojega bi trebalo razriješiti na jedan dostojanstven i objektivan način. Ali ja ne bih toliko u to ulazio ne smatrajući da to nije važno, to je važno. Ali bih rekao da je predsjednica Povjerenstva uz pravne alate koji su joj bili na raspolaganju sastavila vrlo korektno izvješće. Ono na što bih ja ukazao, a to je da osim pravnih normi koje su važne potrebno je naglasiti i važnost etičkih i moralnih normi u djelovanju Povjerenstva. Naime, nama se događaju stvari koje su i slijepcima očite, a mi ne reagiramo jer postoje zakonske procedure na koje se dotični mogu osloniti i opravdati svoje činjenje, odnosno svoje nečinjenje. Dakle, potrebno je to smo već u Građanskom forumu Hrvatske 2004. godine naglasili da su Hrvatskoj potrebne korjenite promjene kako političke, tako i moralno etičke norme. Stoga se slažem sa izjavom prošlih dana aktualnog predsjednika države gospodina Josipovića što ne znači davanje podrške njegovoj kandidaturi, ali ukazujem da je rekao da su Hrvatskoj potrebne i institucionalne korjenite promjene. Bez promjene institucionalnih odredbi Hrvatska kako on kaže, a ja se slažem neće moći izaći iz krize u koju je duboko zašla. Pred ovim Saborom dakle stoji jedan zadatak bez obzira kako će proći ustavne promjene, da baziramo svoj rad ne samo na pravnim normama i regulativi, pravnoj regulativi, nego i na etičkim, moralnim normama. Tu bih citirao jednog starog grčkog mudraca koji je rekao: "Za budućnost grada važnija su pravila po kojima građani žive, nego zidine oko grada." To ja isto smatram za Hrvatsku da su joj potrebne moralne i etičke norme kako bi izašla iz svoje krize, a ne samo i ne toliko pravni sustav. Daljnje razmišljanje o ovoj temi nastavit će gospodin Damir Kajin kako mi obično pokušavamo raditi u Klubu nezavisnih zastupnika. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice, poštovana gospođo zastupnici, da kao što smo čuli ovo izvješće je manje-više korektno izvješće. Ja ću najprije citirati jedan dio na strani 5. koji doslovce glasi da administrativna podkapacitiranost stručne službe Povjerenstva i neadekvatna logistička podrška u smislu potrebnih informatičkih alata za rad bili su bitna odrednica i jedan od glavnih problema s kojima se novo izabrano Povjerenstvo suočilo na početku mandata. Ja smatram da ovo tijelo nije podkapacitirano, nije ne daj Bože misliti da ja mislim da ovo tijelo nam ne treba. Dapače, ono nam ne treba. Ali nam jednako tako trebaju i neovisne druge institucije počev od DORH-a, jedna učinkovita policija. Jednom riječju službe koje će se baviti korupcijom, koje će se baviti kriminalom, koje će se baviti sigurnošću građana i svakako postojanošću institucija. Zašto sam citirao ovaj dio sa strane 5. jer na istoj toj strani stoji da u trenutku stupanja na dužnost novo izabranih članova Povjerenstva u uredu Povjerenstva koji kao stručna služba obavlja stručne administrativne tehničke poslove bilo je zaposleno 8 službenika i to predstojnik ureda, tajnica, administrativna tajnica, dvije stručne referentice te svega tri savjetnika i to jedan savjetnik ekonomske struke, a dva savjetnika pravne struke. Samo usporedbe radi u Istri mi dolje imamo jednu famoznu Zakladu za civilno društvo, a znate koliko tamo ljudi radi? 7. Što rade? Ništa ne rade. Imaju čak i glasnogovornika, ima zaposlenih ta zaklada ljudi kao zaklada recimo jednog Alfreda Nobela koja dodjeljuje na godinu što ja znam 10, 15 ili 20 Nobelovih nagrada i mora proučiti sve stručne radove na području znanosti, medicine, politike, književnosti, ekonomije i tome slično. Želim citirati i ovo sa strane 7. gdje se doslovce kaže da tijekom 2013. na sveukupno 37 održanih javnih sjednica povjerenstvo je donijelo 118 odluka o pokretanju postupka radi utvrđivanja sukoba interesa te 25 odluka o nepokretanju postupka. Od sveukupnog broja pokrenutih postupaka približno trećina postupaka je pokrenuta povodom podnesenih neanonimnih prijava, a dvije trećine postupaka pokrenuto je na temelju vlastitih saznanja povjerenstva. Od 118 pokrenutih postupaka u 2013. godini donijeto je 66 odluka kojima se postupak pred povjerenstvom okončava, a od toga je u 58 odluka dužnosnicima izrečena sankcija zbog povreda zakona itd., itd. Ono što je možda moja najveća primjedba na ovo izvješće što kada govorimo o ovim postupcima sukoba interesa onda se zapravo piše o predmetima pod brojem SI-37, SI-29, SI-8 itd., itd. a ja mislim da svaki taj SI ili M mišljenje povjerenstva M-50, 63 itd., ima svoje ime, ima i svoje prezime i da bi između ostalog i o tome javnost, odnosno Parlament na neki način trebao pod navodnicima "raspravljati" ili ne znam barem se s njima upoznati. Ovdje se između ostalog na strani 10. ovoga povjerenstva kaže da je u godini 2013. povjerenstvo donijelo 201 obrazloženo mišljenje i očitovanje. Usporedbe radi sva ranija povjerenstva donijela su u svim prethodnim godinama zajedno sveukupno 150 mišljenja. Znači da je sigurno obim rada neusporedivo veći bio prošle od onih prethodnih godina. Jučer sam saznao, kad govorimo o ovim zaposlenima, nisam niti znao za taj podatak tako precizno da recimo u samoupravnom djelokrugu moje županije radi 1015 zaposlenika u javnim poduzećima, vodovodima, muzejima itd., pretpostavljam, nemam točan broj, negdje oko 3000, dok s druge strane država osigurava plaće samo za zaposlene u Istri, znači osigurava 7800 i nešto plaća plus 1400 koji rade u policiji. To samo povlačim paralelu sa ovih 8 ljudi koji rade u ovoj instituciji o kojoj je danas ovdje riječ. Ja se čak usuđujem reći da danas kriminala doslovce na najvišoj razini ma gotovo da i nema, radi nadzora, kontrole, javnosti, itd. Ali bez obzira na sve svi smo svjesni da je hrvatsko društvo ne samo duboko podijeljeno nego i korumpirano. Ali se ta korupcija sa vrha preselila na niže razine. Kupim zemlju recimo u državi za kunu ili dvije kune, sve urbaniziram, preprodajem ne znam za 100, 200 ili 300 eura. Iako opet to nije najveći problem, ima puno većih problema možda i od toga kao što su reketi, kao što je nečinjenje državnih investicija itd., itd. Strana 15. ovog izvješća između ostalog govori da u okviru RESPO-a programa povjerenstvo je sudjelovalo u izradi komparativne studije na temu izvješća u prihodima i imovinskom stanju dužnosnika u praksi. To bi bilo vrlo interesantno vidjeti. Povodom koje je nastala i knjiga u izdanju navedene međunarodne institucije koja sadrži komparativni prikaz zakonodavnih institucionalnih rješenja. Posve je normalno u Hrvatskoj da pojedinci sa 16 000 recimo kuna ili 16 400 kuna servisiraju zajmove u iznosu od preko 800 ili 900 tisuća, ali jasno eura. Kako? Ne znam, ali i to je sigurno moguće. I zato mislim da doista treba neke stvari istražiti gdje na tim nižim razinama i normalno u tim komunalnim i javnim poduzećima bilo da je riječ o državnim itd. Jučer, danas, ne znam narednih dana dosta ćemo sigurno razgovarati i o slučaju Merzel. Ja tu povlačim jednu paralelu sa gospodinom recimo Herakom ali mogu i Rončevićem. Gospodin Herak je preko 18 mjeseci bio u istražnom zatvoru, 5 godina je vodio ili ne znam koliko sudske postupke, u cijelosti čovjek oslobođen bilo kakve sumnje. I što sad? Kako čovjeka nakon svega toga rehabilitirati? Imamo slučaj Merzel koja je u istrazi, nema još uvijek optužnog prijedloga ali imamo optužne prijedloge protiv čitavog niza recimo župana, gradonačelnika ili načelnika. Kako će u konačnici sudovi presuditi ostaje da se vidi. Što ako ne dođe do podizanja optužnica? Ali se slažem da trebamo promijeniti zakon na način da se za ljude u politici ima primjenjivati ono što se primjenjuje prema običnom građaninu, ali ako sudovi odluče drugačije, čovjeka na neki način treba rehabilitirati iako mu godine nije moguće vratiti, a ni funkcije i posao kojim se bavio. Jednom rječju, imamo i dosta slučajeva gdje su gradonačelnici od Istre na dalje pravomoćno im je određena kazna, recimo zatvora godina i pol dana, uvjetno 3 ili 4 godine i nikome, normalno, ništa. Vidimo kako se kriteriji naprosto različito od slučaja do slučaja primjenjuju, ali isto tako potrebna je jedna posvemašna kontrola, pod navodnicima kontrola pravosuđa, jasno da se zalažem za neovisnost istih, ali neki naši djelatnici su itekako ispolitizirani. Znači, za kraj samo jedna primjedba koju sam zapravo rekao, kada se pišu ova izvješća, mislim da bi trebalo pisati o imenima, prezimenima jer javnost i onako o tim imenima na ovaj ili onaj način progovara, konačno, ljudi nisu brojke, nisu niti slova pa mislim da bi možda na taj način ovo izvješće bilo puno obuhvatnije i vjerodostojnije.
Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Kajin, vi ste postavili dosta pitanja u raspravi na koje ste dali u međuvremenu i odgovor na vaš poseban, osebujan način. Naravno da ste pozornost skretali na Istru i sigurno i to je legitimno jer imate najbolji pregled terena, dugo godina nastupate s tog područja, sad koliko golova ste dali, to je drugo pitanje. Evo, ja imam najbolji pregled terena iz područja moje županije, Koprivničko-križevačke, Bjelovarsko-bilogorske i onda ću povući paralelu isto tako kao što ste vi povlačili nekoliko paralela, ali ne ovaj puta u području poljoprivrede, nego u području turizma. Turistička zajednica je u lipnju ove godine objavila rezultate onoga pozivnog natječaja za potpore turistički nerazvijenim područjima i potpore … događanjima i gle čuda, sad u tom dijelu turistički nerazvijena Istra, turistički pod navodnicima, je dobila više nego ove dvije zajedno županije. To je jedan dio. A drugo, potpora od … događanjima, zamislite pola sredstava je opet otišlo u Istru. E sad ja imam pravo glasno razmišljati kakav je to način, ima li tu nekakvog interesa, sukoba interesa budući ministar dolazi iz Istre i pitam glasno se da li je to što pomoglo, da li pomaže to što na lokalnoj razini onim političkim aktivnostima, da li je to pomoglo slučajno nešto … što je otišao tamo u Bruxelles, iako ja držim da možda ipak vi ste bili možda bolji predstavnik jer kad bi vi tamo došli to bi bio tek događaj, bio bi "People must trust us", bila bi kamilica kad bi vi nastupili. Hvala lijepo.
Kolega Milinković, ja znam da vi idete kroz repliku na dojam, ali nemojte na takav način. Nemojte na takav način raspravljati o zastupnicima. Damir Kajin, odgovor na repliku.
Doista za parlamentarizam u Bruxellesu izuzetno je šteta da gospodin Karamarko nije primjetio sve tvoje kvalitete. Mislim da bi to bilo doista [[Upadica Zgrebec: Kolega Damire Kajin, i za vas to vrijedi.]] Ma ne, to mi je doista, mislim, Bruxelles bi stvarno se digao na noge, to bi bilo, možete bi zamisliti kako bi izgledale te rasprave. Ali da, točno, Istru sigurno poznajem daleko bolje od vas gospodine zastupniče, kao što vi svoju županije ili svoju izbornu jedinicu poznajete bolje od nas, od mene. Kada govorimo o ovim sredstvima koja su išla prema Istri, treba imati na umu da Istra ostvaruje jednu trećinu turističkog prihoda i prometa u RH pa je valjda i logično da od onih 25 milijuna kuna, jedna trećina sredstava je išlo prema turističkim subjektima na prostoru Istre. Konačno, od tih jedne trećine sredstava od turizma, čak se usuđujem reći da daleko više sredstava ide drugim iz Istre, no što će Istra ikada i pomisliti da ih može dobiti.
Josip Đakić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolega Kajin, spomenuli ste da dužnosnici pretvarajući poljoprivredno zemljište u … vjerojatno tako su u sukobu interesa, vjerojatno to iz osobnih primjera … kad ste bili predsjednik Istarske županije imate dobrih iskustava. Ono što se vidi da niste se pripremili za ovu raspravu i da nemate pojma o tome što je Povjerenstvo učinilo kao velik iskorak i na kraju njihovoga izvješća jasno piše, u prilogu izvješća prikazan je sažeti prikaz danih mišljenja, donesenih odluka u 2013. godini, a cjeloviti akti u postupcima, mišljenjima i sukoba interesa dostupni su i objavljeni na internetskim stranicama. Evo, pogledajte, tu je i vaš gospodin Jakovčić kao niz ministara, dužnosnika, državnih … sa cjelovitim opisom stanja i onih otklona od Zakona o sukobu interesa koji su počinili te izrečenih mjera i kazni kao i oni koji su oslobođeni. Da ste se pripremili, znali bi.
Kolega Đakić, u ime kluba HDZ-a ste na redu.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Predsjednice Povjerenstva, kolegice i kolege. Pa izvješće Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2013. godinu je sveobuhvatno, konkretno i mislim čak i vrlo dobro sastavljeno sa svim detaljnim opisima, prikazima i možemo biti izuzetno zadovoljni da je nakon 10 godina se dogodilo da ovo stručno povjerenstvo za koje smatramo da ipak zato što ga nismo donijeli konsenzusom bilo bi još vjerodostojnije za nas zastupnike iz HDZ-a, ali evo takva je bila prilika i mogućnost pa teško je naći konsenzus sa onima koji imaju toliko ruku u Hrvatskom saboru i smatraju da o tim bitnim pitanjima se ne treba uopće dogovarati, raspravljati i uvažavati. Pred nama u ovom izvješću o sukobu interesa iz kojega je vidljivo da je u 2013.godini na sveukupno 37 održanih javnih sjednica povjerenstvo je donijelo 118 odluka o pokretanju postupaka radi utvrđivanja sukoba interesa te 25 odluka o nepokretanju postupaka. Od sveukupnog broja pokrenutih postupaka približno 1/3 postupaka pokrenuta je povodom podnesenih neanonimnih prijava, a 2/3 postupaka pokrenuto je na temelju vlastitih saznanja povjerenstva. Od 118 pokrenutih postupaka u 2013.godini donijeto je 66 odluka kojima se postupak pred povjerenstvom okončava. Od toga je u 58 odluka dužnosnicima izrečena sankcija zbog povrede odredbi zakona. U proteklom desetogodišnjem pravnom institucionalnom razvoju područja sukoba interesa u RH ocjena je brojnih međunarodnih institucija da se sukob interesa kao i uloga i svrha Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa u praksi i postupanju onih na koje se pravila o sukobu interesa odnose, ali i u široj javnosti i nadalje često pogrešno shvaća i to stoji u izvješću. Sukob interesa trebao bi biti shvaćen kao predvorje korupcije odnosno kao situacija u kojoj korupcija još uvijek ne postoji ali u kojoj postoji koruptivni rizik iz kojega može nastati koruptivna radnja, a obuhvaća sve one okolnosti u kojima privatni interes mogu utjecati na donošenju odluka o obnašanju javne dužnosti na štetu javnog interesa, čak i neovisno o tome da li je u konačnici takva odluka u korist privatnog, a na štetu javnog interesa uopće donijeta, te neovisno o tome da li je u postupanju obnašanja javne dužnosti došlo do počinjenja nekakvog koruptivnog kaznenog djela te da li je nastupila neka druga štetna posljedica. Polazeći od toga da tijekom obnašanja javne dužnosti svakog dužnosnika može doći do situacije u kojoj će njegovi privatni interesi biti u koliziji sa javnim kada je od činjenice da je svako obnašanje javno dužnosti po prirodi stvari povezano sa određenim koruptivnim rizikom. Povjerenstvo crpi, ne znam od kuda, ali crpi dokaze o ovakvoj tvrdnji jesu li svi ljudi koji obnašaju javne dužnosti samo temeljem te osobine skloni korupciji to isto bi trebalo definirati u zakonu ili u pravilnicima pa mislim da to baš i nije tako dobro definirano u izvješću. Činjenica da dužnosnici traže mišljenje povjerenstva o mogućem sukobu interesa, treba razmisliti o unošenju ovakvih tvrdnji u službene dokumente tj. izmjenama i dopunama zakona definirati sve kako ne bi bilo nepoznanica i kako ne bi bilo lutanja ili krivih tumačenja. Zakonom kojim se uređuje područje sukob interesa uspostavlja sustav pravila odnosno sustav različitih obaveza, zabrana i ograničenja kojima se sprečava nastanak sukoba interesa ili njegovo primjereno rješavanje. Vidimo da u 58 odluka u kojima je 2013.godini dužnosnicima zbog utvrđene povrede zakona izrečena sankcija obustava isplate dijela neto plaće, … sveukupno je izrečeno 58 odluka 294 tisuće kuna sankcija, od toga je u iznosu od 76 tisuća kuna nenaplaćenih, obzirom da dužnosnici kojima su sankcije izrečene ne primaju plaću. I mislim da tu isto tako treba predložiti izmjene zakona kako bi ono što se preuredilo, a tada se bilo u sukobu interesa bilo naplativo sa osobnih računa bez obzira da li dužnosnik i tako misli klub, obnaša dalje dužnosti ili ne obnaša. Povjerenstvo u izvješću ističe nekoliko velikih problema sa kojima se susreću u postupanju. Pored propusta koje Hrvatski sabor da povjerenstvu dostavi popis obnašatelja dužnosti koje imenuje i potvrđuje kao dužnosnike u smislu zakona popis kojega je povjerenstvo dostavila Vlada RH nije bio precizan i potpun, te je od strane jednog sankcioniranog dužnosnika osporen u pokrenutom upravnom sporu koji još uvijek nije okončan. Povjerenstvo je od Vlade RH zatražilo očitovanje o vjerodostojnosti dostavljenog popisa kao i njegov ispravak odnosno dopunu. Na ovako podnesen zahtjev Vladi RH povjerenstvo još uvijek nije dobilo odgovor. Evo vidite koliko samo i kao Hrvatski sabor i kao Vlada RH i predsjednik Republike koliko želimo zaštititi da neki od dužnosnika ne bi mogli biti ocijenjeni od povjerenstva te ne dostavljamo ni ono nužno i potrebito što povjerenstvo traži. Mislim pa to je nedopustivo da se ovako ponaša i Vlada i Hrvatski sabor tj. predsjednik ili predsjedništvo Hrvatskog sabora. Pored poteškoća u definiranju obnašanja dužnosti koje se smatraju dužnosnicima u smislu zakona povodom potvrde ili imenovanja od strane Hrvatskog sabora, Vlade ili predsjednika Republike poteškoće u definiranju kruga dužnosnika stvara i odreda zakona kojom je propisano da se dužnosnicima u smislu toga zakona smatraju i ravnatelji agencija, direkcija Vlade RH, te ravnatelj zavoda koje imenuje Vlada RH. U svjetlu iznesenih okolnosti povjerenstvo je u 2013.godini razmatralo predmete koji su se odnosili upravo na osobe čiji status kao dužnosnika u smislu zakona proizlazi ili bi trebao proizlaziti upravo iz navedenih odredaba zakona, povodom kojih su nadležna državna tijela bila dužna povjerenstvu dostaviti vjerodostojan popis. Čvrstim uvjerenjem da proaktivno preventivno djelovanje povjerenstva čija važnost je bila istaknuta u prijedlogu Vlade Republike Hrvatske prilikom donošenja zakona, time niti ciljevi njegova donošenja ne mogu biti ostvareni ako zbog nepostojanja popisa o obnašateljima dužnosti koji se smatraju dužnosnicima povjerenstvo propusti djelovati u onim situacijama u kojima javni interes a s osobito očuvanje povjerenja građana u tijela javne vlasti, institucije nalaže konkretnu reakciju. Stoga je povjerenstvo tumačeći da nadležnost povjerenstva da provodi zakon u sebi ujedno sadrži i implicitnu ovlast tumačenja toga zakona pokrenulo i provelo postupke u kojima je kao odgovor na prejudiciranje pravno pitanje bilo potrebno zauzeti stav i tumačenje radi li se o osobi čija javna dužnost spada u doseg primjene zakona i nadležnosti povjerenstva. Pa tako je na opisan način povjerenstvo je postupalo u predmetu prema glavnom ravnatelju Hrvatske televizije, u predmetu prema članovima Vijeća za elektroničke medije, u predmetu članova Vijeća za zaštitu tržišnog natječaja, u predmetu člana Upravnog vijeća HINA-e i u drugim predmetima pa tako u predmetu protiv ministra poljoprivrede, ministrice kulture pa ravnatelja policije i svi ti dužnosnici su kažnjeni. Pitanje je sada gdje je daljnji slijed, da li je ta kazna bila sasvim dovoljna da bi oni stvarno na svojim funkcijama bili bez sukoba interesa i da li su otklonili sve ono što je potrebno. I dalje bi trebalo pratiti takve koji su kažnjeni kako ne bi došli u daljnje okolnosti otklona od Zakona o sukobu interesa. Povjerenstvo je nastojalo definirati razloge i argumente kojima bi se opisao pravni termin imenovanja kao dužnosnika kako bi se na taj način nadležnim tijelima dale smjernice i kriteriji o kojima bi se trebalo voditi računa prilikom ocjene da li se pojedinim imenovanjima ima smatrati imenovanjem u smislu dužnosnika. Na ovakvo tumačenje u krugu dužnosnika u smislu zakona povodom vođenja postupka iz svoje nadležnosti a osobito povodom vođenja postupaka o sukobu interesa povjerenstvo se odlučilo zbog dugoga razdoblja neaktivnosti nadležnih državnih tijela te zbog činjenice da niti nakon 10-godišnjeg pravnoga normiranja područja sukoba interesa krug obnašanja javnih dužnosti na koje se zakon odnosi nije precizan i jasan. Takva situacija po ocjeni povjerenstva potkova temeljne vladavine prava i pravne sigurnosti te i same nositelje javnih dužnosti odnosno one obnašatelje javnih dužnosti koji nisu sigurni u svoj pravni status u smislu obaveznika primjene zakona trajno drži u neizvjesnosti da li je njihovo postupanje zakonito. Time je povjerenstvo na sebe preuzelo i rizik kritike, stavova i ocjene koje je u tim predmetima donijelo kao i kritike zbog posljedica koje su time izazvane. Dana mišljenja a osobito donesene odluke povjerenstva u predmetima u kojima se povjerenstvo upustilo u autonomnom tumačenju statusa obnašatelja javnih dužnosti trebalo bi poslužiti kao snažan i neizbježan poticaj da se u javnom interesu a u interesu hrvatskih građana, a u interesu samih dužnosnika krug dužnosnika u smislu zakona jasno definira i napiše. Klub Hrvatske demokratske zajednice uz ovo što sam već naglasio podržati će ovo izvješće i smatra ga da je vrlo dobro te treba što prije krenuti u izmjene i dopune zakona kako bi sve bilo definirano i kako ne bi bilo moguće više pristrano tumačiti određene odredbe. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba Nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, poštovana gospođo predsjednice povjerenstva, kolegice i kolege. Početi ću sa onim što je temelj za rad povjerenstva, temelj za rad povjerenstva koji ima osobitu i važnu ulogu i o čijem sastavu odlučuje Hrvatski sabor a to je Zakon o sprječavanju sukoba interesa koji je donesen kao što znamo 2011. godine. Bilo je oko tog zakona evo u ovom dosadašnjem dijelu rasprave teza, odnosno iznesenih mišljenja da smo ga donosili brzopleto 2011. pod pritiskom Europske komisije da bismo završili pregovore. Ja se osobno ne slažem s time zbog toga što smo taj zakon donosili dakako u redovitoj proceduri raspravljajući podrobno i u Vladi ali isto tako prethodno naravno u Ministarstvu pravosuđa i u drugim ministarstvima ali i u Hrvatskome saboru. To je bio zakon iznimno tvrd u određenim dijelovima i u tretiranju naravno korupcije pa onda prije svega sukoba interesa zbog toga što je to bila godina u kojoj smo se suočavali tada i kao Vlada i kao politika općenito sa najavama procesa za koruptivna kaznena djela dakle jedna navala, jedan tsunami, jedna iznimno teška najava svega onoga što se može događati. I mi smo namjerno i svjesno, vrlo svjesno donijeli rekla bih jedan tvrdi zakon. I kao što vidite i iz ovoga izvješća ali i kao što je poznato neke dijelove toga zakona Ustavni sud Republike Hrvatske ukinuo je 2012. godine. Ovdje se puno govorilo i do sada i osobito sada u javnosti i osobito uoči povratka u zastupničke klupe jedne zastupnice koja je svoj mandat stekla na izborima 2011. godine ali ja vas podsjećam da je upravo Ustavni sud ukinuo odredbe ovoga zakona koje su se odnosile i na mogućnost razrješenja odnosno pozivanja na ostavku dakle koji je predviđao mehanizme o kojima upravo sada raspravljamo. I kad postavljamo pitanja zašto netko može, zašto netko može iskoristiti zakonske ovlasti dok ne promijenimo zakone bit će tako, dok na kraju eventualno ne razmislimo i o dodatnim odredbama Ustava Republike Hrvatske koji kaže da je svatko nevin dok mu se pravomoćno sudskom presudom ne dokaže krivnja. Ja se slažem sa svima onima koji smatraju, a za tim je išao Zakon o sprečavanju sukoba interesa iz 2011., da za dužnosnike moramo uvoditi neprekidno vrlo jasna, precizna, čvrsta i tvrda pravila. I budući da je Ustavni sud ukinuo neke odredbe Zakona o sprečavanju sukoba interesa još 2012., smatram da smo odmah trebali pokrenuti postupak ili izrade novoga zakona ili dopuniti postojeći zakon zato što ukidanje nekoliko odredbi u postojećem zakonu naravno izaziva određeni disbalans. To je uvijek kad kao, ako zakon zamislimo kao neki zid, čvrsti zid koji se zida od opeka, ako izvučemo jednu s ove strane, jednu s one strane dolazi do disbalansa, dakle do gubitka statike. Prema tome, mislim da smo već tada mogli pokrenuti ili izmjene i dopune Zakona o sprečavanju sukoba interesa ili donošenje potpuno novoga. Ovo izvješće o kojem danas raspravljamo, koje je povjerenstvo podnijelo sasvim sigurno nudi nama zastupnicima dobre smjernice, dakako i Vladi, ali Sabor i zastupnici mogu mijenjati i donositi zakone po svojoj volji. Dakle ne moramo čekati da nam Vlada servira nove izmjene ili dopune zakona ili novi zakon nego to možemo učiniti i mi ovdje u Hrvatskome saboru sami, dakle ovlašteni smo predlagatelji i možemo na temelju smjernica koje smo dobili od Povjerenstva za sprečavanje sukoba interesa to učiniti. U izvješću se naravno spominje i ono što svi znamo, dakle to su propusti samoga Hrvatskog sabora, od imenovanja povjerenstva, to je jedan ogroman propust za koji smo svi odgovorni ali naravno najodgovorniji oni koji imaju većinu, ali isto tako i ustrojavanje registra dužnosnika pa se ne bismo trebali puno busati u prsa nego bismo trebali dame i gospodo prionuti radu. Dakle sazrelo je vrijeme po našemu mišljenju da se prihvatimo posla oko novog zakona koji će biti u skladu sa svim dosadašnjim iskustvima, ali isto tako sa iskustvom u radu povjerenstva koje ocjenjujemo dobrim i učinkovitim. Dakako da Povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa mora raditi u čvrstom okviru temeljnih načela, a to su profesionalnost, etičnost, povjerenstvo mora raditi bez predrasuda, dakle jednako prema svima, prema dužnosnicima, pripadnicima svih političkih stranaka, samostalno, rekoh već apsolutno i potpuno nepristrano, vodeći računa dakako i o svakoj mogućoj posljedici koju izaziva činjenica da se raspravlja javno što smatram da je dobro, ali vrlo oprezno i vrlo precizno i uvijek u skladu i isključivo sa važećim zakonima i Ustavom Republike Hrvatske. Rekao je čini mi se gospodin zastupnik Beus Richembergh da kad se nekoga spomene na toj sjednici povjerenstva javno da je on, tako funkcioniramo, da je on trajno javno obilježen i to je činjenica, ali to naravno ne obvezuje samo povjerenstvo nego obvezuje i sve dužnosnike da vode računa o zakonima, o Ustavu, da se informiraju i zato u tom smislu osobito želimo istaknuti kao iznimno pozitivno sve one aktivnosti povjerenstva koji su išli za tim da se dužnosnici informiraju. Dakle izrada smjernica i uputa nakon lokalnih izbora prošle godine smatramo da je to izvrstan posao, isto tako i provođenje edukacije dužnosnika. Gospođo predsjednice povjerenstva, predlažem da možda razmislite, vrlo ozbiljno predlažem i jednu edukaciju u Hrvatskome saboru, dakle dužnosnika u Hrvatskome saboru jer mislim da to zaista može biti korisno i da tu vrstu edukacije itekako možemo onda iskoristiti i u našim raspravama jer svaka rasprava u Hrvatskom saboru svakog zastupnika i zastupnice mora biti argumentirana i mora, ponavljam, biti potkrepljena zakonima. Nije sramota priznati da možda neke stvari čovjek ne razumije, da ih ne zna ili da ih krivo tumači i to je moguće kad govorimo o sprečavanju sukoba interesa. I još jedna zanimljivost, dakle izrečeno je u prošloj godini 294 tisuća kuna sankcija, ali i 70-ak tisuća od toga ne može biti naplaćeno, to je isto tako zanimljiv podatak o kojem treba s obzirom neću govoriti čega je to posljedica, ali je dobra smjernica za naš rad u budućnosti i za, ponavljam, moguće izmjene i dopune zakona. Evo, u najkraćem ovo izvješće smatramo dobrim, vrlo jasnim, preciznim, zanimljivim, informativnim. Sigurna sam da će i mnogi naši birači, dakle građanke i građani Republike Hrvatske posegnuti, ja preporučam da pročitaju izvješće, da na kraju i kroz izvješće razumiju koja su njihova prava kao građana Republike Hrvatske koji plaćaju porez i koji u konačnici plaćaju svaku dužnosnicu i svakoga dužnosnika. Dakle prihvatit ćemo izvješće dakako, uz preporuku da krenemo u izradu novih propisa. Hvala.
Hvala. Dujomir Marasović, replika.
Štovana gospođo dopredsjednice, kolegice Kosor. Pa vi ste tu dosta toga rekli u smislu demagogije i u smislu promocije svoje osobnosti prikazujući se kao nepogrešiva i sveta neka osoba koja nikad nije bila u nikakvom ni sukobu interesa, a kamoli u poziciji da je nešto potpisala, a da nije znala šta je potpisala to je bilo loše. Malo me to smeta, ali ne smeta me to toliko. To je naša povijest i dio našeg folklora. Ali znate što me smeta? Jedna opća civilizacijska znanstvena i uopće moralna recimo upitnost vaše rasprave na koju sam izgleda samo ja ovdje se javio reagirati [[Upadica Zgrebec: Kolega Marasoviću, nemate pravo ocjenjivati kako je kolegica raspravljala.]] Pa ne ocjenjujem ja ništa. Ja imam repliku [[Upadica Zgrebec: Vi ocjenjujete kako je ona raspravljala i šta, kako se ona ponašala.]] Ja imam repliku sada, a za repliku treba uvod gospođo dopredsjednice. Ne mogu ja odmah repliku to kao i za zastupničko pitanje. Imate uvod minutu, onda pitanje na kraju i nemojte me učiti šta ću i kako ću govoriti u okviru. Vratite mi vrijeme to što ste mi oduzeli. Znači gospođo Kosor, vi ste postavili pod upitnik onu, vi ste rekli da je to u našem Ustavu, da je svak nevin dok mu se ne dokaže krivnja. Pa nije to od hrvatskog Ustava, to je još temelj rimskog prava. I nemamo mi pravo niti može to nitko promijeniti. Za dužnosnike tražim bravo Povjerenstvo, odlično radite. Popravljajmo, popravljat ćemo. Ali ne može zastupnik imati manje pravo no bilo koji hrvatski državljanin drugi. Znači može imati više što se kaže obveze, a ne može imati manje pravo. Ono što se odnosi, što ima svaki hrvatski državljanin mi ne možemo imati manje gospođo Kosor. I čudim se toj logici da bi trebalo za nas ukinuti to pravo. I tko je onda vi bi sudili ili mi u Saboru. Tko bi taj bio? Pa sud sudi, sud jedino može ako priznamo ovu državu donijeti odluku da je netko kriv. Dok sud ne donese tu odluku svatko je nevin ili nema zakona ili nema države.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor. Kolega Dujmović, isključite mikrofon, ovaj Marasović.
Neću replicirati prethodniku, nego ću samo reći zbog javnosti i činjenica je da dotični zastupnik neprekidno pokušava provocirati u trenutku kad govorim da ni ovaj puta naravno nije puno toga razumio, nije htio razumjeti, nije čuo. Ali nije razumio očito jer nema znanja, a i ono što je razumio je potpuno krivo i zaista na nedopušten način interpretirao. Gospođo potpredsjednice ponavljam, ono što sam izrekla prije nekoliko mjeseci na provokacije zastupnika Marasovića naravno neću reagirati, a potpuno mi je znano zašto to radi. Hvala.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Kosor, slažem se s vama kada ste ocijenili ovo izvješće Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Ono sasvim sigurno odražava sa svojim obimom, sa svojim detaljima, odražava situaciju u Hrvatskoj, odražava ne dobru situaciju u hrvatskoj politici. I Povjerenstvo je zapravo učinilo jedan korak naprijed sa svojim reakcijama, razgolitilo je dio politike, skinulo je veo sa politike i o njoj govori na onakav način kakav bi morali mi govoriti. Tu ste u potpunosti u pravu. Slažem se sa kolegama koji su govorili o tome da je osoba tako dugo dok nije utvrđeno da je kriva da je nevina i tu trebamo u Saboru povesti raspravu da vidimo kako to riješiti. Malo prije sam vani sa novinarima razgovarao o toj temi i tu su podijeljena mišljenja isto tako. Kažu, što će se dogoditi sa zastupnikom protiv kojeg se povede istraga na temelju lažne prijave? Gubi karijeru, sva prava politička praktički i nakon četiri, pet godina se utvrdi da ta osoba nije kriva. Sud donese takvu presudu. Tu trebamo biti vrlo oprezni. Ali sasvim sigurno da trebamo sankcionirati one, pod navodnicima sankcionirati jer mi nismo sud. Tu trebaju imati stranke više sluha i više moralnih vrednota.
Jadranka Kosor, odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa naravno to zahtijeva otvaranje jedne razumne rasprave vrlo, vrlo hladne glave. Dakle, s jedne strane uvijek imamo i ja znam koliko je to užasno nepopularno kad kažemo među ljudima mi koji smo političari da s jedne strane imamo Ustav koji jasno kaže da je svatko nevin, znači dok mu se ne dokaže pravomoćnom presudom. Dakle, presumpcija nevinosti to je ustavna kategorija, dakle puno viša od zakonske, a zakon je morao ju onda implicirati. A s druge strane taj osjećaj nemoći, nepravde, užasne nepravde i činjenica da nema zapravo javne osude. Puno puta smo ovdje govorili o tome da su mnogi dužnosnici i sa kaznenim prijavama i sa pravomoćnim, odnosno presudama u prvom stupnju bili birani na lokalnim razinama i to na dužnosti gradonačelnika, načelnika i tako redom. Prema tome, neki za kojima su se vukli repovi u javnosti su izabrani, pa se sada suočavaju sa procesima itd. A s druge strane imamo ove slučajeve o kojima je govorio i gospodin Kajin dužnosnika koji su bili i pritvoreni i kojima se sudilo i koji su u potpunosti oslobođeni bilo kakve krivnje. Ali su obilježeni trajno i oni i njihove obitelji za cijeli život i nepovratno jer su dužnosnici isto samo ljudi. To je nešto o čemu bismo trebali otvoriti razumnu raspravu i donijeti neku vrstu kodeksa. Dakle, u nekom trenutku kad se pokrene postupak što onda pripadnici svih stranaka moraju učiniti do određenog trenutka. To se sve može naravno propisati zakonom, ali tako da ne prebacujemo krivnju jedni na druge i da svoje želimo zaštititi a da tuđe želimo razapeti.
U ime kluba HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici, poštovana gospođo Orešković. Ja ću prije nego što počnem raspravljati o ovom izvješću citirati nekoliko i natpisa i nekoliko izreka koje sam čuo od naših građana ali prije svega bih citirao ono što piše na hramu stare demokracije dubrovačke, Dubrovačke Republike u kojoj se birao knez na mjesec dana, samo na mjesec dana, a nad ulazom u Knežev dvor i dan danas jasno stoji natpis na latinskom obliti privatorum publica curate što bi u prijevodu značilo zaboravite privatno i brinite se za javno. Natpis koji je potpuno aktualan i danas. I ne bi bilo loše da stoji na svim državnim institucijama pa i na Hrvatskom saboru, prije svega iznad vrata Hrvatske vlade, ministarstava i svih ostalih. Drugi citat je citat našega pokojnog političkog emigranta Brune Bušića koji ima i elemenata nekakvih običnog jezika koje ću pokušati izostaviti ali ću u cjelini taj citat izreći na svoj način. A kaže o tome što će biti kad se oslobodimo piše on srpskog ropstva i stvorimo našu Hrvatsku državu i kaže vidjet ćete tada kako tek naši kradu. A najteže će biti, ovaj nastavak je vrlo bitan, kad nas naši budu krali i prodavali svjetskim makro-lopovima. Navalit će na nas kao ptice grabljivice sa svih strana svijeta, kako nas tada spasiti od nas samih? Upravo se to događa zapravo ovih dana u okviru cjelokupne hrvatske državne politike. I svi znamo o čemu se radi. Upravo ovaj citat odgovara zapravo jednoj politici bez obzira na naslov i na sastav vlada, govorim u množini, Republike Hrvatske. I sada o povjerenstvu. Jedan moj prijatelj, kolega doktor je izrekao jednu izreku, slična je ovoj iznad vrata kneževog dvora, a kaže da u Hrvatskoj vlada načelo, slušajte, ti meni ja sebi. I sad rad povjerenstva. Kaže se u jednoj od rečenica u uvodnom dijelu da Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa kao jednog od takvih tijela mogu biti dakle njegovi rezultati mogu biti umanjeni ukoliko ujedno ne postoji jasno izražena politička volja i javna osuda svakog pojavnog oblika korupcije ali i javna osuda svakog utvrđenog sukoba interesa koji joj prethodi. Je li točno da Povjerenstvo za sukob interesa razmatra nešto što je uvod u korupciju? Ili je to već čin korupcije kada dođe do slučaja sukoba interesa? Dakle, Povjerenstvo za sukob interesa je nekakav prethodnik za zapravo po ovoj rečenici za instituciju DORH, USKOK itd. Je li to uloga ili postoji tanka crvena nit, reklo bi se engleski kako bi rekao Hajdaš Dončić border line, dakle granična crta, postoji li granična crta između onoga što Povjerenstvo za sukob interesa proučava i što ga zanima i samog DORH-a i USKOK-a? Postoji li dakle miješanje nadležnosti u tom slučaju? Ili je ovo sve što je Povjerenstvo za sukob interesa riješilo u 2013. godini zapravo i predmet razmatranja u DORH-u i USKOK-u? Ili će pak odluke povjerenstva ostati samo na odlukama povjerenstva, ne ići dalje, kao što to govore i nalazi Državne revizije? Dakle, Državna revizija nešto pronađe, dobije se ocjena negativna jel' od Državne revizije ali nema daljnjih postupaka prema načelnicima općina, županima koje dobiju oni koji dobiju negativnu ocjenu tijekom Državne revizije. Vidim da me pozorno sluša gospođa dakle predsjednica povjerenstva i da je suglasna s tim, a reći će nam to kasnije, da je ta tanka crvena granična nit između onoga što bi trebao raditi DORH i USKOK i samog povjerenstva vrlo maglovita. Oni koji su dobili da kažem kazne od Povjerenstva za sukob interesa je li se stalo samo na tome ili DORH, USKOK i ostali represivni organi imaju dakle putem odluke povjerenstva zapravo u neku ruku dokaz da se radilo o koruptivnim djelima? Pa evo npr., kaže ovako u tom istom uvodnom dijelu, da se sukob interesa trebao biti shvaćen, dakle i obuhvaća sve one okolnosti kojima privatni interesi mogu utjecati na donošenje odluka u obnašanju javnih dužnosti na štetu javnog interesa, čak i neovisno o tome da li je u konačnici i takva odluka u korist privatnog, a na štetu javnog interesa uopće donijeta. Evo, imamo svježe primjere kada cijela javnost hrvatska, a osobito oni u dolini Neretve protestiraju, bune se protiv termoelektrane Ploče pa i protiv termoelektrane Plomin C, na ugljen. To je protiv javnog interesa. Unatoč tome, pa i protiv monetizacije autocesta, unatoč tome Vlada provodi takve odluke. Ima li tu sukoba interesa? Je li to obuhvaćeno sukobom interesa? HŽ Cargo, rasprodaja HŽ Carga, uništavanje HŽ Carga da bi glavni kupac HŽ Carga, nije naš državljanin nažalost, gospodin …, bio zatvoren u Rumunjskoj zbog koruptivnih djela, zatvoren je u Rumunjskoj. A što je sa pregovaračima koji su s njim pregovarali u RH? Gdje su oni? Kaže, jedan od takvih kaže … kada se govori o proračunu, dakle, klimavo, klimav teren, klizav teren. Baš je …, kada se radi o HŽ Cargu i niz drugih stvari. U …, primjer moj u Slavonskom Brodu, s obzirom na političku konstelaciju snaga, dakle moram reći jasno i glasno, to je tako, to nije laž, da je SDP u koaliciji sa gradonačelnikom pa onda da bi upravljali vodovodom postoje 2 direktora vodovoda, jedan iz SDP-a, jedan iz političke opcije gradonačelnika. Valjda je jedan za vodovod, a drugi za odvodnju ili kanalizaciju, ne znam kako su podijelili uloge u tome. Je li i to predmet istraživanja sukoba interesa? Je li i građani Slavonskog Broda moraju platiti dvije plaće za 2 direktora da bi politička konstalacija snaga i odnos u Slavonskom Brodu, politički, bio zadovoljen? Zašto? Čemu? I na kraju, ovdje je bilo govora o skidanju imuniteta nas zastupnika pa onda silnom, nakon istrage i ostalih provedenih radnji, dokaže se da je prijava bila lažna, da je čovjek dakle nevin, tko će vratiti, platiti, uništeni integritet i osobnost i sve ono što nas kao ipak javne osobe zapravo, da kažem, prati u javnom istupu i u javnom djelovanju. Točno je to, kako je netko rekao ovdje, da Povjerenstvo za sukob interesa mora postupati profesionalno, etično, samostalno, nepristrano i javno, ali i kako je navedeno u samom tekstu, proaktivno kako bi preventivno zapriječio uz saznanja onih koji bi se mogli naći u sukobu interesa, kako bi se zapriječio takav čin ulaska u sukob interesa i zbog toga podržavam inicijativu da se na svim segmentima, ne samo na lokalnom, dakle i regionalnom planu provedu edukativni seminari u svezi sukoba interesa, nego li i na nivou Vlade RH, prije svega i ministarstava pa onda i Sabora RH. I još nešto što možda ovdje i ne piše, ja sam osobno zadovoljan opreznim, ali ne zato plašljivim, tako ne procjenjuje, nego opreznim zauzimanjem stavova Povjerenstva za sukob interesa koje je u nekim odlukama za koje sam čuo i za koje znam da su donešene, ali i zaista odmjereno opreznim stavovima. Jer upravo u protivnom bi došlo do onoga urušavanja integriteta i digniteta, dostojanstva dakle nekih pojedinaca kao što se to događa kada se dokaže nevinost ili krivica određenih političkih čimbenika. Zapravo Povjerenstvo je zaista postupalo oprezno i odgovorno što je za pohvalu. Uz to, ovdje piše da je i brzina postupka, 15 dana po prijavi, odlučivanje pa ću zamoliti i to Povjerenstvo da i u tom roku, dakle da se taj rok održi, ako se može ikako i da se javno obznane sve odluke Povjerenstva kao što je to bilo i do sada i da ta brzina kojom Povjerenstvo ukoliko može dobiti sve relevantne podatke bude 15 dana. O samom izvješću koliko je slučajeva riješeno ja ne bih, svi znamo, dakle eto zbog možda javnosti da kažem da je Povjerenstvo nakon osnutka utemeljenja dobilo 59 neriješenih predmeta, da je u 2013. godini donijelo 201 obrazloženo mišljenje i očitovanje, a da je sveukupno dalo u svim prethodnim godinama zajedno sveukupno 150 mišljenja. Uvjeren sam da će broj kao što pokazuje i ovo izvješće, broj slučajeva u sukobu interesa rasti, ali sam uvjeren i u to da će možda i ove riječi koje sam izrekao na početku kao natpis sa kneževa dvora i ono što nas je Bruno Bušić zadužio svojim tekstom, ipak naći nekakav … u ovoj našoj, da ne kažem, situaciji kada zaista se pokazuje ono kako ćete biti kada se oslobodimo i kad tek naši počnu krasti. Sada smo u EU i vidimo i ovdje u ovom izvješću svu suradnju, dakle Povjerenstva sa tijelima …, dakle na istom nivou i na istoj razini, sa tijelima … postoji u EU i nadajmo se da se uljudimo i da kao pripadnici našega naroda i oni koji smo izabrani poslušamo i one riječi i Brune Bušića i one riječi koje pišu na latinskom na Kneževu dvoru, a možda bi bilo dobro da ispod latinskog natpisa na tim našim kao što je na Kneževom dvoru piše na hrvatskom jeziku. Dakle da piše zaboravite privatno i brinite se za javno jer naš narod jako dobro osjeća da to nije tako u velikoj većini slučajeva, počevši od neću sada navoditi imena da me ne bi netko prozivao da sam pristran u ime jedne ili druge stranke ili stranaka, ali zaista hoćemo li već jedanput početi živjeti tako da ovo Povjerenstvo za sukob interesa bude jedan čuvar jedan semafor na kojem će stalno gorjeti narančasto i da ćemo mi svi, počevši od mene pa na dalje brinuti o tome da ne uđemo u takvu situaciju, da nas naš narod ne pljuje i javno kaže Sabor treba raspustiti, eto tako narod raspravlja o nama. Nema pozitivne ocjene ni za koga, nema prolaska. Kažu nema saborskih zastupnika, a primaju plaću. Jeli to sukob interesa, a primaju plaću. Jeli to sukob interesa? A tako je i ja branim to činjenicom da ima odbora, da ima vamo da ima tamo ima tamo posla i drugih ne samo ovdje u sabornici ali to je neobranjivo. Oni to gledaju, oni ovdje vide i ovdje nas danas ovdje ima 40, a treba biti 151. Neću dalje, uglavnom ovo izvješće ću prihvatiti gospođo Orešković i nadam se da će vaše povjerenstvo i dalje raditi na ovaj način i da ćemo u sljedećem izvješću možda i s obzirom na vaš rad i na opću klimu našega naroda i na opće mišljenje našega naroda bit će možda manje slučajeva u razmatranju na vašem povjerenstvu. Hvala vam lijepo.
Poslušajmo sada replike. Prvo Frane Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Grubišić, čisto radi točnosti i preciznosti moram vas ispraviti izreka koju ste rekli da se nalazi na ulazu u Knežev dvor "Obliti privatorum publica curate" ne nalazi se iznad ulaza u Knežev dvor nego iznad ulaza u jednu prostoriju unutar Kneževa dvora, čisto da ne bismo slali pogrešne informacije. Ali poruka je jasna i ja mislim da se svi slažu s njom. Drugo, rekli ste da ne znate gdje je granična linija između onoga o čemu odlučuje Povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa i pitanje korupcije onoga čime se bavi Državno odvjetništvo i neka druga tijela. Ja mislim da je vidljivo iz ovog izvješća, vjerujem da ste ga pozorno pročitali ali možda ste propustili u prilogu imate mišljenja i rješenja iz kojih je jasno da ovo povjerenstvo vrlo ažurno svugdje tamo gdje smatraju da bi se moglo raditi o korupciji i da se radi o kršenjima nekih zakona da prosljeđuje materijale, prosljeđuje Državno odvjetništvu na daljnje postupanje. Dakle ovo povjerenstvo radi i u tom pogledu jedan posao koji je vrlo odgovoran, a to je da svoja saznanja gdje bi moglo doći eventualno do koruptivnih djela da ta saznanja prosljeđuje, kao što možemo vidjeti u rješenjima da proslijedili Državnom odvjetništvu određena rješenja i na daljnje postupanje uputili upravo u tu proceduru. Mislim da je tu procedura jasna, naravno da sukob interesa ne znači automatski i korupciju, to ne znači, međutim naravno da odmah može biti prva stepenica prema korupciji i u tom smislu povjerenstvo ispravno odlučuje i šalje materijale dalje na postupanje. Slažem se i s tim da bi trebalo zaista provesti jednu širu raspravu o pravilima i mislim da svaki dužnosnik koji stupi prvi put na određenu dužnost da bi trebao dobiti i Zakon o sprečavanju sukoba interesa, da ju se upozna točno sa svim … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Odgovor na repliku poštovani Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine Matušić s obzirom da ste vi dubrovčanin jasno da lokaciju toga natpisa puno bolje znate od mene, ali nažalost i u Dubrovniku su se događale mnoge stvari koje su predmet i povjerenstva ali i represivnih organa kao što su DORH i USKOK. Nažalost ne djeluje to ni na Dubrovčane tako da imamo štošta u Dubrovniku počevši evo Ustavni sud je ukinuo odluku i zakon o Društvu dubrovačkih starina pa nadalje, ajde nećemo se vraćati u prošlost. Što se tiče rada ovoga povjerenstva ja bih volio da rad povjerenstva zapravo bude u nekom kontinuitetu prema DORH-u i USKOK-u kada to jasno povjerenstvo odluči da se radi o kaznenim djelima koje je netko počinio uz jasno saznanje da je to činjeno svjesno u tom smjeru. I na kraju bilo bi dobro da Povjerenstvo za sukob interesa prilikom ulaska recimo zastupnika u Hrvatski sabor ili formiranja hrvatske Vlade svakom ministru i dužnosniku podijeli brošuru o tome što je to sukob interesa, bilo bi jako dobro. To je jako dobar prijedlog kojeg prihvaćam u vašoj replici. Hvala lijepo.
Nova replika Branko Vukšić.
Uvaženi kolega citirali ste Brunu Bušića, ja sam nekoliko puta citirao isti tekst, međutim oni bolji poznavatelji djela Brune Bušića su rekli da nikad nije dokazano da je to on napisao, ali tko god da je napisao dobro je napisao i dobra je analiza, bio je dobar prognozer. Uvijek su nam za sve nedaće koje su nam se događale bili krivi drugi i sada je pitanje kako nas spasiti od nas samih. Govorili ste dobro, primijetili sukob interesa vlasti sa narodom, znači sukob naroda i vlasti. Jeli to sukob interesa? To je sasvim sigurno jedan sukob, ali to nadilazi ovlasti povjerenstva i to je sigurno za raspravu u Hrvatskome saboru. Ako se sjećate bio je prijepor oko izbora gospođe Orešković na funkciju na kojoj je danas. Vidjelo se da tog prijepora nije trebalo biti, da je to prava osoba na pravom mjestu jer danas čujemo pohvale, a pohvale su u potpunosti opravdane jer taj posao koji obavlja povjerenstvo je uzoran. Sasvim sigurno da se ne može staviti znak jednakosti između povjerenstva i sudova jer poslovi su daleko složeniji ali se može princip rada, sasvim sigurno brzina i odlučnost ali isto tako samo … [[Govornik se ne razumije.]] rad, posvećenost poslu koje obavlja povjerenstvo da se sudovi koji su katastrofalni u Hrvatskoj mogu ogledati u principu rada o povjerenstvu. I tu ne čekamo, nažalost, ne čekamo na odluke povjerenstva previše dugo. Nažalost povjerenstvo donosi odluke pa je tako i donijelo povjerenstvo odluku o glavnom ravnatelju Hrvatske radiotelevizije koji je u sukobu interesa, on je obećao da će dati ostavku ako povjerenstvo donese takvu odluku međutim nije održao riječ.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Hvala lijepo kolega Vukšić zapravo na potpori kojom ste replikom, poduprli ste ono što sam ja izrekao u svojoj raspravi. I s obzirom na tu vašu potporu koju ste izrekli a i potporu povjerenstva koju sam i ja izrazio zapravo ne bih puno htio komentirati ali ovo što se tiče Hrvatske televizije i glavnog ravnatelja Hrvatske televizije javnost je iščekivala dakle dugo upravo s obzirom na važnost funkcije ravnatelja, glavnog ravnatelja Hrvatske televizije ishod rada ovoga povjerenstva. I zato me čudi da o tome niti riječi zborimo na ovom našem Hrvatskom saboru niti u javnosti niti nigdje. Odjedanput se nešto zašutjelo kao ono Bosna šaptom pade ali dobro o tome nećemo sada.
Replika poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić govorili ste o intelektualnoj ostavštini Bruna Bušića, dodao bih da nije on bio prognostičar nego je bio mislilac i vizionar. I ne osporavam njegovu ostavštinu za razliku od drugih. Pa zbog toga što se ni danas ne zna nalogodavac njegova ubojstva smo u velikom zatvoru mentalnom danas u Hrvatskoj i zbog toga. Govorili ste o vašem modelu koji ste vi rekli da je nametnut u Hrvatskoj "ti meni, ja sebi", pa to je nedvojbeno da se radi o atacktu na Hrvatsku. Ali mi imamo atackte i izvana i iznutra. Vi ste govorili o onima iznutra, ona izvana smo obranili a ova iznutra nismo još ni zamijetili. A zapravo ti iznutra … [[Govornik se ne razumije.]] kako ste vi kazali domaci izdajnici ili kvislinzi ti bi privatizirali sve što god postoji u Hrvatskoj, koja god institucija postoji i privatizirali bi i policiju da ih štiti u njihovim kriminalnim djelima. Zato je nesporno da je u Hrvatskoj, da je stvoren put razlaza s ekonomskim umom. I dokazano, već potvrđeno da Hrvatska ne može bez suicidnih poteza ekonomskih. To je razlog zašto smo danas u ovakvoj situaciji. A država je identitetski fenomen i njega treba čuvati i štiti a samo se može to raditi kroz zaštitu institucija. Ako njih uz pomoć onih koji kada odu s mjesta ministra u tvrtke državne pa ih privatiziraju s njima nećemo braniti državu niti institucije, oni potkopavaju temelje Hrvatske države. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Marić, nisam ja rekao da je Bruno Bušić bio prognostičar nego netko u replici je rekao, dakle ja to nisam rekao niti to, niti dovodim uopće u sumnju to što je on izrekao da je on izrekao. Nego netko drugi je ovdje u replici rekao da nije sigurno tko je to rekao. Dakle nisam uopće dovodio dakle vjerodostojnost izjave Brune Bušića a o tome da se djela koja se danas rade u hrvatskoj politici pa i ranije u, neću govoriti ni o jednoj, imenovati Vladu, da postoji i elemenata veleizdaje i potkopavanja temelja Hrvatske države, a to je potpuno jasno svakome tko razmišlja. Ivo Andrić, sada ću citirati nekoga tko je nešto dalje od Brune Bušića je jedanput rekao da narod koji ima tuđinsku upravu ili lošu vlastitu upravu počne razmišljati iracionalno. Ne događa li se to nama u Hrvatskoj?
Posljednja replika Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Grubišić, moja replika ide u ovom smjeru kako ste vi naveli a u više navrata je ovdje u replikama o tome govoreno u pogrešnom razumijevanju dosega i sadržaja odluka o Povjerenstvu za sprječavanje sukoba interesa a vi ste to postavili u smislu pitanja da li tu prestaju bilo kakve akcije u smislu progona. Naravno i kolega Matušić je ovdje reko državno odvjetništvo, budući da su odluke povjerenstva javne državno odvjetništvo u svakom trenutku ima dostupne te odluke i može nastaviti sa progonom onda kada je to opravdano. Međutim, upravo i zbog toga sam se javio za repliku jer u ovom izvješću piše a tu se svi možemo složiti da svako obnašanje javne dužnosti ima određeni koruptivni rizik i da zapravo je sukob interesa predvorje same korupcije. I zbog tog Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa ima dvojaku funkciju, s jedne strane se brine o provođenju Zakona o sprječavanju sukoba interesa međutim s druge strane postoji ta edukativna funkcija koja upozorava sve dužnosnike koji su u prilici da njihov privatni interes dođe ispred javnog interesa posebno u onim dijelovima kada to pravno nije riješeno da ih uputi da ne dođu u tu situaciju jer ta situacija ovdje rečeno može biti iznimno opasna. Jer kao što je netko rekao bolje da tri kriva se izvuku nego da jedan nevin bude osuđen. Dakle, u tom smislu treba razumjeti ulogu povjerenstva i posebno je ovdje to naglašeno i ja to posebno pozdravljam da treba što više edukacija da ljudi zapravo shvate i onda kada su nehotično u sukobu interesa da to ne smije tako biti. Hvala.
Na repliku odgovara Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja sam rekao, vi govorite da je Povjerenstvo za sukob interesa predvorje poput Danteo, ima predvorje Danteov pakao koji je dakle na kojem piše "ostavite nadu svi koji ovamo ulazite.". Tako bi valjalo i da Povjerenstvo za sukob interesa bude u neku ruku upravo u tom smislu da djeluje antikorupcijski. Ali sam i naglasio da je Povjerenstvo za sukob interesa vrlo oprezno i odgovorno donosilo svoje odluke tijekom 2013. godine. A ovo da vam kažem o predvorju i samoj sobi koja slijedi nakon toga, to je isto kao ona narodna ili krao ili držao ljestve, ista je stvar. Bio u nadzornom odboru ili upravnom vijeću, a dopustio kriminal koji se događao od upravnih struktura neke firme ili državne firme, ista je to stvar. Predvorje ili soba, ako uđeš u Povjerenstvo za sukob interesa onda vrlo vjerojatno su na redu DORH i USKOK i trebali bi biti nakon toga.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prijavio se poštovani kolega Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, poštovana predsjednice povjerenstva. Samo nekoliko rečenica, a o samom izvješću i radu povjerenstva vrlo malo i kratko, da povjerenstvo radi ovo izvješće pokazuje ozbiljno i odgovorno, za razliku od mnogih drugih državnih tijela i institucija. Lijepo je vidjeti kad netko u ime države, u ime naroda radi savjesno, odgovorno i stručno svoj posao. Ono što sam uočio da je povjerenstvo preopterećeno, čini mi se i neopravdano. Ako je 223 dužnosnika podnijelo zahtjev za mišljenje zar to nije najbolji znak da nešto nije dobro. Pa znak je da zakon nije dobar, jer zašto bi dužnosnici morali u tolikom broju tražiti mišljenje kad bi zakon bio jasan. Ja sam ga pročitao pa je ipak nejasan i nije dovoljno dobar. Nesporno je da ga treba poboljšavati, hitno. Zamislite koliko se vremena utrošilo, pa i materijalnih sredstava na 223 očitovanja o podnesenim mišljenjima. Ja ću samo spomenuti članak 20. koji govori o dužnosnicima da u roku jedne godine nakon prestanka dužnosti ne smije prihvatiti imenovanje ili izbor ili sklopiti ugovor kojim stupa u radni odnos kod pravne osobe koja je za vrijeme obnašanja mandata dužnosnika bila u poslovnom odnosu ili kad je u trenutku imenovanja izbora ili sklapanja ugovora i svih okolnosti konkretnog slučaja jasno proizlazi da namjerava stupiti u poslovni odnos tijekom kojeg je obnašala dužnost. Ne razlikuje se odlazak u privatni sektor koji je bio povezan sa javnom dužnosti i eventualni odlazak dužnosnika ponovo u javni sektor ili obnašat dužnost u tvrtki, bit član uprave tvrtke koja je u državnom vlasništvu. Koji je sukob interesa ako pomoćnik ministra odlazi na mjesto člana uprave tvrtke u većinskom državnom vlasništvu? Nikakav. Jedini je ugroženi javni interes ako ta osoba ne odgovara po stručnim kvalifikacijama, kao što se to često događa. Pa evo i zadnji put kad se očitovalo povjerenstvo, dobro je da je takav zakon bio jer odgovarajuća osoba nije kvalificirana voditi tako veliku tvrtku, ali da je to ne bi bilo nikakvo ugrožavanje javnog interesa. Pa kako netko ne ugrožava javni interes ako je pomoćnik ministra ili ministar ili zastupnik, a odmah ugrožava javni interes ako bude direktor evo recimo ili Podravke ili neke druge tvrtke. Zašto bi bio? To nije logično ni racionalno i proglašava onda povjerenstvo, a mora po zakonu da je u sukobu interesa bivši zastupnik koji je otišao na mjesto direktora Podravke, što je meni sasvim, ili neke druge tvrtke. A istodobno odlaze u privatni sektor, nitko ih ne registrira i ne proglašava da su u sukobu interesa, gdje je veći sukob, ovdje ga nema, a ovdje je izraziti sukob, donosio je odluke iz ministarstva ministar ili pomoćnik ili zamjenik na privatni sektor i drugi dan ide na plaću od 60, 70 tisuća kuna u privatni sektor i nije nikada proglašen da je bio u sukobu. Kako je moguće? Iz narodne banke ide u banku, nije u sukobu interesa. Glavni analitičar, nije u sukobu interesa. A koje je on odluke donosio kao guverner ili kao viceguverner ili kao zamjenik, odnosio se valjda na koncesije pomorskog dobra, a ne na monetarni sustav. I to nam prolazi, to se događa. Kazala je predsjednica povjerenstva da je nužan registar. Naravno da je, iako ga je zbog političke nezrelosti koju imamo u Hrvatskoj teško i voditi. Pa mi svaki dan mijenjamo dužnosnike ko na tekućoj traci, više ne možete ni pratiti. Ali logično bi bilo da imate registar i da se prati automatizmom gdje je to tko otišao u roku godinu dana, a ne da mora netko anonimno prijavljivati. Nema većeg zla u ovom društvu od anonimnih prijava. Zašto se to mora, anonimne prijave u zrelom društvu završavaju u košu za smeće. Ima jedan članak 13., nije dobar, izuzima od sukoba interesa one koji po osnovi sudjeluju u međunarodnim projektima koje financira Europska unija. Zamislite da u projektu koji financira Europska unija privatno može sudjelovati ministar regionalnog razvoja ili neki drugi pomoćnik njegov. Pa to je klasičan sukob interesa i mi zakonom ono što je klasičan sukob interesa izuzimamo od sukoba interesa. To se mora mijenjati. Imamo članak 7. stavak d) koji jasno kaže da ne smije dužnosnik primiti dodatnu naknadu za poslove obnašanja javnih dužnosti, a članak 12. kaže: "Dužnosnici koji za vrijeme obnašanja javne dužnosti primaju plaću za dužnost koju obnašaju ne smiju primati drugu plaću ni naknadu za obnašanje druge javne dužnosti." Kako je moguće da godinama u Narodnoj banci, u Hrvatskoj narodnoj banci guverneri i viceguverneri primaju osim visokih plaća i naknadu za rad u Savjetu te iste Narodne banke, a onda kad se to uočilo onda su tu naknadu pripojili plaći opet protuzakonito. Zamislite da član Uprave HEP-a prima osim plaće i naknadu za rad u Upravi HEP-a. Zamislite da ministar za rad svoj osim plaće prima naknadu za rad na Vladi. Sad članovi Savjeta su guverner, vice guverner i zamjenik vice guvernera i oni su članovi Savjeta. Oni godinama primaju plaću i plus 13, 15000 kuna naknade za rad u savjetima. I to nitko, svi zatvaraju oči nad tim, pa i Povjerenstvo. I sad su prije šest, sedam ili osam mjeseci ili godinu dana nisam siguran odjedanput plaća 36000 kuna, 40000 kuna neto jer su sve one naknade za rad tobože u Savjetu pripojili osnovnoj plaći. Komu oni odgovaraju? Nikomu. Nikomu, pa bih molio da se to ispita što je u tom slučaju. Svi napadaju evo plaću saborskih zastupnika koja je 13000 kuna, a oni sami sebi podižu sa 20 na 36, nitko ni ne postavi pitanje. Ovo izvješće pokazuje da su neki ministri u sukobu interesa. Mislim da treba razlikovati i one koji su birani i oni koji su imenovani. Dužnosnici koji su imenovani, a u sukobu interesa pa bili i ministri, ako je to ozbiljniji sukob interesa. Treba ih razlikovati je li nešto benigno ili je stvarno ozbiljno. Ali mislim da onaj tko se nalazi u ozbiljnom sukobu interesa ne može obnašati ministarsku funkciju. Kao što netko dodjeljuje iz ministarstva novce tvrtki u kojoj je suvlasnik. To je ozbiljan ne sukob interesa, to je ozbiljan prijestup. Ili da netko ne prijavi, zamislite ne prijavi vilu u inozemstvu vrijednu 5, 6 milijuna eura u imovinsku karticu. Pa nije to 5 jabuka posađenih u vrtu zaboravio prijaviti. To su ozbiljni zaboravi i ne mogu biti slučajni, nikako pa predlažem da se o tome brine i Povjerenstvo, ali i da ozbiljno razmislimo kako ne pretvoriti sukob interesa u cirkus, a čini mi se da ga pretvaramo u stvarnošću i stalnim djelovanjem. Treba razlikovati što je ozbiljan sukob interesa, a ne da svaki dan nam za svaku sitnicu čak vrlo neopravdano ljude uznemiravamo da su u sukobu interesa, ali zapravo nisu u sukobu interesa. I ono što upućuje, ne znam je li to sad možda nedovoljno poznavanje, ali najčešći koji su se našli u sukobu interesa gradonačelnici, župani i načelnici općina. Nisu uopće veliki pokazatelji sukoba interesa, ali nešto ne štima ako su svakodnevno oni na tapeti [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] Pa bih molio da to se isto uzme u obzir. Hvala lijepa.
Zahvaljujem ja i vama. Prelazimo na replike. Prvi se javio Frano Matušić, izvolite.
Kolega Marić, pa ukazali ste na jedan problem nakon odlaska s dužnosti u privatni sektor. Ja ću reći jedan primjer u Japanu barem je to bilo do prije par godina. Ministar koji bi napustio dužnost ministra nije smio nakon toga četiri godine bit u privatnom sektoru u tvrtkama koje se bave poslom koji je povezan sa njegovim ministarskim radom. Za to vrijeme mu je bila osigurana određena naknada itd. da bi čovjek ipak mogao živjeti, mora nešto raditi. Ako je stručan u određenom području na čijem je čelu bio kao ministar onda je jasno da mu je to jedno područje djelovanja i da mu se mora osigurati budućnost. Međutim, u Japanu je bila praksa da mora proteći rok od četiri godine kako bi valjda one sve povlaštene informacije koje je imao kao ministar na neki način zastarjele i ne bi imale utjecaja, ta saznanja dakle na poslovanje privatne tvrtke u koju bi on išao. Međutim, kod nas se događa sljedeće da recimo predsjednik Hrvatskog fonda za privatizaciju ode u jednu privatnu tvrtku koju je privatizirao, pa se vrati u drugu da bi je opet privatizirao. Nikome to nije sumnjivo. Nitko ne provjerava tu imovinu premda se o njoj piše itd. Dakle, to se događa u Hrvatskoj. Možete li zamisliti onda o čemu se tu radi.
Na repliku odgovara poštovani Goran Marić.
Kolega Matušić, pa to je ogroman problem koji se namjerno stvara nevidljivim, ali to nije samo sukob interesa. To je nešto i više od sukoba interesa, a zapravo mi ovim zakonom nismo ni definirali što znači sukob interesa osim da se definira u … [[Govornik se ne razumije.]] interesa. A koje su posljedice iz toga što je netko privatizirao tvrtku dok je bio na funkciji javnoj koja određuje privatizaciju te tvrtke. Pa ne može se to svesti da, bio je u sukobu interesa, kazna 5000 kn. Da, banku vrijednu 30 milijarda kuna imovine privatizirao čelnik, izvrsno. Čak ga nismo ni registrirali, a da ga se registriralo 15000 kuna kazne. A istodobne za banalne vrijednosti gradonačelnika ili načelnika općine će kazniti isto toliko. A oni koji rade pošteno i državnu instituciju vode pa makar bili i doktori znanosti kao što znam slučajeva, završe na cesti nakon što su obnašali tu funkciju jer su pošteno radili svoj posao. A onaj tko je vršio pritisak na takve da ne smije tako pošteno raditi nego da mora raditi u interesu drugog iz ministarstva završava zaposlen u toj tvrtki zbog koje je ovaj ostao bez posla. I tako smo isprepleli Hrvatsku. E tako je ne možemo graditi i tako je možemo samo razgrađivati i zato nam izgleda ovako kako je. Hvala lijepa.
Nova replika, poštovani Dragutin Lesar.
Kolega Marić meni je drago što ste i vi podržali stav da postojeći zakon trebamo popraviti i doraditi, u tom smislu je i kolega Beus u ime kluba HNS-a kao dio vladajuće koalicije govorio i vjerujem da postoji mogućnost da Sabor usvajajući ovo izvješće usvoji naš prijedlog zaključaka da Vlada do kraja godine Saboru mora ponuditi popravak zakona. Nadam se da takva šansa postoji. Vjerojatno ćemo tad imati prilike da sukob interesa definiramo ne samo sukob javno i privatno nego javno i javno gdje također može biti sukoba interesa. I ovaj treći moment kojega ste vi otkrili, privatno-javno kada netko iz javne pozicije dužnosti odlazi u privatni sektor, a prije toga si je pripremio teren jer je bio u mogućnosti donositi odluke i provoditi tobože zakone. Ova rasprava danas pokazuje da je sazrelo vrijeme ponovne rasprave o tome da li je sukob interesa samo moralna kategorija ili mogući osnov prestanak mandata po sili zakona. Bojim se da još uvijek takvu većinu u ovom Saboru se neće moći dobiti, ali rasprava će se otvoriti. A kad ste govorili o kaznama, nažalost Zakon o sukobu interesa ne poznaje kaznu, novčanu kaznu. Poznaje kategoriju ustegu od plaće. Pa kada dužnosniku prestane mandat i prestane primati plaću kao dužnosnik ne mora platiti novčanu kaznu koju je od povjerenstva dobio jer više ne prima plaću kao dužnosnik. Dakle, čak i dotle smo došli da i odluke povjerenstva u smislu novčanog kažnjavanja se na taj način mogu izigravati pa onaj iz HNB-a koji je otišao u privatni sektor kad bi i bio sankcioniran ne može mu se izvršiti ustega od plaće jer je više ne prima kao dužnosnik jer je već u privatnom sektoru.
Na repliku odgovara Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Lesar upozoravao sam na negativnosti ovog zakona, na neprimjenjivost i na nelogičnost. I iz toga se nameće zaključak da moramo ozbiljno razmisliti o njenim izmjenama. Ali sad ste me asocirali na jednu praktičnu evo najnoviju nelogičnost. Zamislite gospođo predsjednice, nije sukob interesa kada direktor privatne banke dođe na mjesto predsjednika uprave državne banke koju ta privatna banka kupuje, javno kupuje, izrazila je javni interes za kupnju te banke. Prije kupnje šalje direktor svog direktora u tu državnu banku. A istodobno bilo koji državni dužnosnik ili zastupnik u interesu države ne može otići sad za direktora te državne banke. Moram biti pristojan, ne znam kako nazvati tu perverziju pravu. Strašno nešto! I ne mogu zamisliti da to jest slučajno. Vjerujte to nije slučajno jer da je slučajno onda se ne bi tako dogodilo, nego je netko omogućio da privatnik može s bilo koje funkcije doći u državnu, ali da iz državne u državnu ne može. Pa ne može zato što se otvara prostor privatnom sektoru. Pa neće oni koji odgovaraju za stanje u društvu voditi državne tvrtke, oni su nesposobni, nego oni koji ne odgovaraju a iz privatnog sektora ćemo ih poslati tamo, oni će najbolje obnašati javnu funkciju ali ne snose nikakvu odgovornost jer političari smo s odgovornosti. A oni će bonuse pokupiti dobre i otpremnine kad dobiju otkaz zbog svoje nelogičnosti. I da nitko živ u ovoj Hrvatskoj nije reagirao na takvu jednu neprirodnu situaciju. Kupuje se tvrtka i šalje se svog čovjeka u državnu tvrtku za direktora. Odlično, krasno!
Nova replika poštovana Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Marić kroz cijelu vašu raspravu i rasprave drugih kolega, ali i sada u replikama, dobro ste spomenuli što je to u definiciji u stvarnosti sukob interesa. Nije li ovaj čas kad razmišljamo o tome i ova Vlada u sukobu interesa sa hrvatskim narodom? Nisu li građani, nije li hrvatski narod na izborima očekivao poštenje i časno ponašanje? Je. Međutim, eto nažalost otkad je ja bih rekla i svijeta i vijeka morali su postojati neki zakoni, a svatko od nas u sebi nosi i one vjerske a i one obiteljske vrednote kroz život svoj. Pa svatko od nas nekako u sebi nosi ne laži, ne kradi, ne ubij, ne poželi, ne uzmi, a onda nažalost desi se da politika, da političari, dužnosnici i u konačnici ovo pitanje koje sam postavila o ovoj Hrvatskoj vladi dolaze u sukob interesa jer ne mogu obuzdati sve ove svoje prohtjeve za korupcijom, za tim da se izdignu iznad svakoga, a posebice iznad onog birača koji ga je birao na mjesto ili onog koji ga je postavio. Pa kako je moguće, spomenuli ste i rekli najviše je tu gradonačelnika i načelnika, i slažem se. Nisu samo oni koji su u sukobu interesa, ali naprosto mene tako boli ta činjenica da netko si uopće iz neke političke stranke, a svjedoci smo načelnika koji je načelnik jedne općine i naprosto ga se šalje u jednu državnu tvrtku koja najbolje posluje. Želi li ova Vlada uništiti tu tvrtku namjerno? Zašto? Da li je to prvi put? Hoće li se to opet ponavljati i kako će hrvatski građani i hrvatski birači vjerovati. Kome? Kako biti siguran da netko ti govori, ne laže i da će časno obavljati svoju dužnost? Evo, hvala vam.
Na repliku odgovara Goran Marić.
Kolegice Sumrak, pa bezbroj je primjera nelogičnih i koji su propustom neevidentirani kao sukob interesa, a čak mislim da je previše i okarakteriziran sukob interesa što bi moglo zaista, nema štete nikakve, ali se mora okvalificirati kao sukob interesa i onda ispada u javnosti da je to neki strašan prekršaj, da je netko počinio kazneno djelo, a zapravo nije ništa počinio nego zakonom nije dobro regulirano i nekada se okrivljuju ljudi koji su potpuno ispravni u svom postupanju. Ali ako malo pažljivije izanaliziramo, a to sam maloprije predložio da Povjerenstvo radi registar ulazak/izlazak, odakle dolaze u ministarstva ljudi i od kuda idu ljudi iz ministarstva, dužnosnici pa biste vidjeli da je to samo nekoliko tvrtki koje su kao baza, oni su sveučilište intelektualno za hrvatsku budućnost. Pa vidite Ministarstvo poljoprivrede i izanalizirajte kud odlaze ti ljudi i od kuda dolaze u ministarstvo. Ne možemo onda s takvom kadrovskom politikom naprijed, a najveća prepreka razvoju društva je pogrešna upotreba ljudskog potencijala. Najveći zločin svom narodu radi onaj tko ne koristi ljudski potencijal na ispravan način, društvo je propadalo u kojem su neki društvo vodili, a Gotovca zatvarali pa i danas zatvaraju Gotovce pod navodnicima, samo nisu u zatvoru nego ostaju bez posla, a … one koji su slični onima koji su vodili društvo koje je već davno propalo. Hvala lijepa.
Slijedi replika poštovanog Šime Lučina.
Hvala lijepo. Kolega Mariću, sa većinom vašeg osnovnog izlaganja se slažem i podržavam ga. Prije svega moram iskazati svoje zadovoljstvo što je sada jasno nakon dvije godine da je i HDZ postao svjestan da zakon na koji smo upozoravali kad je donesen i kasnije nije dobar i da ga treba mijenjati. Sjećate se rasprava i odgađanja izbora Povjerenstva u namjeri da se zakon promjeni. Otprilike da sad ono što sam vidio i čuo, manje-više imamo konsenzus u Saboru oko izmjene i potrebe izmjene ovog zakona, ja se nadam da će ga Vlada tokom ove godine ili u svom mandatu promijeniti. Evo, čak i mogu razumjeti da je ovaj zakon bio jedan od uvjeta za EU pa je on ovakav kakav je, ali sada vidimo da iz njega proizlazi niz loših rješenja. Ne bih se vraćao u povijest i govorio gdje je tko išao i od kud je tko došao, … mogli to analizirati i zapravo se počet prebrojavat, ali mislim da nam sada nije to cilj. Međutim čuo sam i jednu stvar da veliki broj zahtjeva državnih dužnosnika za utvrđivanjem i tumačenjem da li su oni u sukobu interesa jeste zapravo samo razlog to što je zakon loš. Ja ne mislim da je samo to, ja mislim da pomalo među dužnosnicima sazrijeva svijest o potrebi toga da ne budu u sukobu interesa. Međutim, mene još brine jedna činjenica koju moram ovdje istaknuti. Meni nije jasno gdje je tu odgovornost političkih stranaka? Kako političke stranke recimo za ljude za koje su utvrđeno bilo da su u sukobu interesa ili protiv osoba protiv kojih se vodi kazneni progon ističu na listama, ističu pojedinim jedinicama lokalne samouprave? To je malo za mene ovako, ja to nikako ne mogu …. I onda još imate situaciju, recimo da u pojedinim situacijama ti ljudi budu [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] Očito moramo nešto i u ovom edukativnom promidžbenom smislu raditi i objašnjavati zapravo što ovaj zakon znači. Hvala.
Hvala. Odgovor, Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Lučin, slažem se s vama da nije logično da ako je netko u sukobu interesa da obnaša visoke funkcije ili da se nalazi na listi, ali evo, maloprije sam rekao, imamo aktualne ministre koji su u sukobu interesa. Kud će idealnija pozicija nego da političkom voljom kažete, ajmo da ti ministri ne obnašaju tu dužnost jer nije logično da obnaša dužnost ministar. Pa što je odgovornije za društvo, biti ministar ili biti na nekoj listi lokalnoj tamo? Imamo ministra koji je u sukobu interesa, ne jednoga, imamo 3. Pa ajmo ih mijenjati i dogovoriti se da više takvi nikada ne budu ministri, ne samo ovi ili oni, bilo čiji. Za ministra za kojeg se utvrdi da je u sukobu interesa da podnese ostavku, da je to najminimalnije što treba napraviti. Slažem se da nije zahtjev samo loš zakon, ali je i to. Slažem se da je možda što ste kazali povećanje svijesti dužnosnika za odgovornost, i to, ali zaboravio sam reći, vjerojatno ima i strah. I iz straha podnose zahtjev, čak se usuđujem, najviše možda zbog straha. A što se onda događa još? Da ti isti zbog straha podnose mišljenje i DORH-u i sukobu Povjerenstva interesa, za svaku odluku člana uprave podnosi mišljenje DORH-a, dajte molim vas vidite jesam ja, hoće to biti kazneno djelo ako ja to napravim tako? Pa ne može tako društvo funkcionirati, ne može zakon uvoditi ni mjesna zajednica, a kamoli ozbiljna tvrtka ili država. Mi smo svojim ponašanjem sveli to na to. Zato što svatko može podnijeti kaznenu prijavu, za svako može reći da je podnesena kaznena prijava protiv njega i onemogućiti ga, a da zapravo nije odgovoran za ono za što je podnesena kaznena prijava za njega. Hvala lijepa.
Sad ćemo ćuti repliku poštovane Jadranke Kosor.
Hvala lijepa. Kolega Mariću dvije stvari, jedna koju stejako dobro primijetili, mislim da ste raspravu skrenuli na jedan dio problema koji do sada uopće nije bio istican pa je prošao ispod rada i kada se donosio zakon, a to je odlazak dužnosnika u privatni sektor. Dakle spomenuli ste među ostalim iz Hrvatske narodne banke u drugu banku, ali spomenut ću iz Hrvatske narodne banke u privatni sektor također, ali isto tako iz ministarstva dakle dužnosnici koji odlaze u privatni sektor i to je jedan od razloga zbog kojih sasvim sigurno trebamo ili mijenjati ili donositi novi zakon jer u sve ostalo dužnosnici koji su bili u ministarstvima ili drugim važnim hrvatskim institucijama su sve ostalo bili na izvoru i povlaštenih informacija i to je nešto o čemu također treba voditi računa. Ali povjerenstvu moramo dati prave alate u ruke, dakle transparentne i jasne zakone koji usmjeravaju odnosno targetiraju probleme na koje povjerenstvo može i mora reagirati. I druga stvar, zahtjevi, učestali zahtjevi dužnosnika, velik broj zahtjeva povjerenstvu na tumačenje zakona jer ako se dužnosnik traži očitovanje povjerenstva o tome jeli u sukobu interesa ili nije onda to znači tumačenje zakona. Mislim da je to dobra pojava jer dužnosnici polako shvaćaju važnost primjene Zakona o sprečavanju sukoba interesa, a s druge strane iskazuju povjerenje i poštovanje i uvažavanje ovako važnom tijelu kao što je Povjerenstvo za sprečavanje sukoba interesa. Pa mislim da u ovoj jednoj fazi tranzicije to možemo i pozdraviti.
Odgovor na repliku poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Gospođo Kosor pa naravno da se u raspravi u određenoj tematici uvijek treba šire promatrati i iskoristiti prilika i situacija da se ukaže i na ono što nam promiče, a što bi dobro bilo popraviti i ispraviti. Zato sam iskoristio ovu situaciju ukazati na neke članke, posebice evo vratit ću se ponovo na ovaj članak, zamislite izuzima se ako nešto financira EU, a ne izuzima se ako nešto financira Hrvatska država. Pa gdje je tu logika? I zašto baš samo ono što su projekti EU? Prepoznajem rukopis u ovome, prepoznajem rukopisni interes onih koji sudjeluju u takvim projektima, a visoki su dužnosnici RH. nema logike. Kada kažete da je dobra pojava što pišu zahtjeve za mišljenje, je dobra ali je nepotrebna. Čemu gubiti vrijeme na to. Ako je nešto jasno onda ne treba gubiti pretvaramo se u nepotrebno. Pa normalnom čovjeku ne treba uopće Kazneni zakon, zna jeli nešto ispravno ili nije. Samo neka si postavi pitanje ovo što činim bih li učinio da svako vidi i da svatko zna zato što ovo radim, ma ne treba mu nijedan zakon samo neka odgovori na to pitanje. Hoću li biti ponosan na ono što sam učinio ako se zato objavi sutra u Dnevniku ili na vijestima, ne treba mu čitati zakone ni pravilnike, samo neka odgovori na to pitanje eto mu uputa kako će raditi. Ali bojim se da ovakav nejasni pravilnici i zakoni omogućuju takve da se pokušamo šuljati između zavoja i tražiti sebi rješenja koja nisu zakonski dobra i koja odobravaju loša djela, a to moramo izbjeći svakako i zato ga treba mijenjati. Hvala.
Zahvaljujem. Posljednja replika, poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Marić govorili ste o apsurdima, tako ste rekli i još ste dodali jednu drugu riječ perverzijama koje proizlaze iz ovakvi nedorečenih zakonskih normi i rješenja. Pa i samo povjerenstvo na osnovu ove legislative dovodi vrlo često u nedoumicu i samo povjerenstvo o tome. Dakle slažem se s time da treba promijeniti legislativu u svezi sukoba interesa. Kada govorimo o apsurdima, rekli ste da su tri ministra u sukobu interesa, naša hrvatska ministra. A evo jučer je bilo i gledao sam na HRT-u kako je predsjednik Njemačke dao ostavku zato što je bilo sumnji u 700 eura, iznos od 700 eura koji je bio u sukobu interesa. On je podnio ostavku, kasnije se dokazalo da je to bilo nepotrebno, nije bio kriv za tih 700 eura. Nudili su mu povratak na funkciju, nije htio prihvatiti. Nadalje, kada ste govorili o gradonačelnicima i načelnicima općina koji ulaze u sukob interesa i razrješava povjerenstvo zapravo treba primijeniti onu našu narodnu da ipak "Riba smrdi od glave, a ne od repa", a izgleda se puno toga rješava se kod nas od repa, a glava pa počevši od ta tri ministra koji su u sukobu interesa to se ne rješava. Još sam htio reći nešto. oni koji dolaze i odlaze iz ministarstava u određene firme, rekao je lijepo Chris Cvijić najvažnija je informacija koju oni nose sa sobom. Tu informaciju koju oni nose sa sobom ili dolaze u Vladu dakle intelligence services ili servis nitko o tome ne računa. On izlaskom iz Vlade u određenu privatnu firmu nosi puno toga. I zaista moramo razmisliti o promjeni toga zakona i o normi da nakon obnašanja dužnosti u državi ne bi smio neko vrijeme odlaziti u neku privatnu firmu. A o Ministarstvu poljoprivrede i odlascima zamjenika u firme ili u firmu o kojoj znamo sve, ne treba ni govoriti. Hvala lijepa.
Vrijeme. hvala lijepa. Odgovor na repliku Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Grubišiću, nije okarakterizirano sukobom interesa kada je jedan direktor bio direktor državne tvrtke i imao je dionice te tvrtke, kada se ona prodavala on je na razlici zaradio 36 ili 34 milijuna kuna, kao direktor te tvrtke. Nikada nije čak ni sukobom interesa, a kamoli da nešto drugo bude što bi trebalo biti. Kada govorite o zakonu, ovaj zakon nesporno mora se donijeti konsenzusom političkim. Ali … [[Govornik se ne razumije.]] o zakonu se nije uopće raspravljalo, raspravljalo se samo o povjerenstvu jer je svim stalo tko će biti u povjerenstvu. Mene osobno uopće ne briga tko je u povjerenstvu. Bitno mi je, znate šta mi je bitno? Imenom i prezimenom me ne briga, bitno mi je da zadovoljava uvjete, one tehničke, da ima znanje, da ima karakter i da voli Hrvatsku. Ako to nema ne interesira me da mi je najbliža rodbina. Ako to ima ne interesiram me tko je ni odakle. A mi smo sve sveli tko će biti član povjerenstva i predsjednik povjerenstva. A zato nam nije ovako zakon loš jer ovo drugo skoro ništa nije definirano ili je loše definirano. A ako izaberemo prave ljude, odgovarajuće ljude onda je najmanji problem zakon. I zato propišimo uvjete jasnije i za članove povjerenstva i za predsjednicu povjerenstva, poštujmo kriterije pri izboru a onda odaberimo najbolje ljude za te. A netko nam nametne iz vana ili zato što se netko nekomu sviđa. Ja nemam nikada favorita osobu nego imam favorita smo u kriterijima. A kriteriji su nešto što su u Hrvatskoj zakopani, čini mi se da se ne smije otkopati nikako. Ali ne možemo državu izgraditi niti voditi ako nećemo kriterije malo uzdignuti iznad svega ostaloga. Hvala.
Sada ćemo čuti zaključno mišljenje predsjednice povjerenstva poštovane Dalije Orešković. Izvolite.
Uvaženi predsjedniče, uvaženi zastupnici i zastupnice. Kratko ću se osvrnuti na pojedine teme koje su bile naglašene u ovoj raspravi. Očito je da se razdoblje u kojem zbog gubitka kvoruma povjerenstvo u ranijem sazivu nije moglo provoditi bitan dio postupaka iz svoje nadležnosti negativno odrazilo na percepciju i na svijest određenog broja dužnosnika o obvezama koje za njih proizlaze iz odredbi Zakona o sprječavanju sukoba interesa a također i o posljedicama njihove povrede. Povjerenstvo je toga bilo svjesno u trenutku stupanja na dužnost te smo itekako bili svjesni zadaća koje su pred nama. Povjerenstvo se u prvoj godini svoga mandata nastojalo uhvatiti u koštac sa samom srži problema te upravo je u tome bit ovog izvještaja. On je tako i koncipiran ne da kritizira nego da ono što je kroz praksu u svom radu uočilo povjerenstvo, ono što su spoznaje povjerenstva posluži kao poticaj i kao pomoć u unaprjeđivanju samog sustava ali isto i tako kao jedna pomoć u podizanju digniteta politike kao profesije. Logističke poteškoće koje su navedene u ovom izvješću povjerenstvo je navelo samo kao jedan od objektivnih statističkih podataka. No na te probleme povjerenstvo u prošloj godini se nikada nije pozivalo kao na opravdanje niti ih je ikada posebno isticalo. No na te probleme u smislu administrativne potkapacitiranosti ukazivale su određene međunarodne institucije izražavajući time zabrinutost da li će povjerenstvo uopće moći ostvariti cilj i ciljeve koji su u zakonu propisani. Tu prvenstveno mislim na Europsku komisiju ali isto tako i na GRECO, svi znamo što su ove institucije u svojim izvješćima koje su usvojene ove godine o tom problemu rekli. Činjenica je da je u trenutku stupanja na dužnost povjerenstva, članova povjerenstva u uredu bilo zaposleno svega 8 djelatnika. Od tih 8 djelatnika svega su bila 3 savjetnika i to jedan savjetnik ekonomist i 2 pravnika, od toga je jedan pravnik, pravnica bila na korištenju porodiljnog dopusta. Što znači da smo zapravo u logističkom smislu, u smislu one podrške koja je trebala poslužiti kao pomoć u obradi predmeta i u izradi naših akata mogli smo se osloniti na svega 1,5 recimo to tako, 1,5 osobu. Spomenula bih i da je važećim akcijskim planom bilo predviđeno jačanje osoblja u uredu povjerenstva i to za 12 novih djelatnika. U prošloj godini zapravo su u ured povjerenstva primljena svega 2 djelatnika i to savjetnika, pravnika sa položenim pravosudnim ispitom. Povjerenstvo je time zapravo htjelo rukovoditi se onim što je rekao Ustavni sud o potrebnoj razini stručnih znanja za provođenje zadaća iz nadležnosti povjerenstva a obzirom da je riječ o dinamičnom području u kojem je potrebno pratiti međunarodne inicijative, međunarodnu … [[Govornik se ne razumije.]] i trajno raditi na komparativnim analizama kako su neka rješenja ustrojena u drugim državama. Dakle prilikom stupanja na dužnost svjesni smo bili da se na logistiku ne možemo osloniti te je teret onog praktičnog dijela rada preuzelo povjerenstvo na sebe što znači da su upravo članovi bili ti koji su izrađivali akte. Naime, donijeti odluku ili mišljenje na javnoj sjednici relativno je lako, pretočiti to u jedan pisani akt koji se u cijelosti objavljuje na internetskim stranicama povjerenstva nešto je malo veći izazov. A upravo je u tim aktima i to posebno u opsežnosti njihovih obrazloženja povjerenstvo nastojalo napraviti jedan iskorak i to u kvalitativnom smislu u odnosu na ono što je kao praksa postojalo ranije. Na taj način povjerenstvo je nastojalo izgraditi povjerenje u svoju objektivnost i nepristranost ali isto tako i u profesionalnost kojoj smatram da u razdobljima koja dolaze je potrebno davati sve veći i veći značaj. Dakle kao što sam istaknula bit izvještaja svodi se na to da se ukaže na suštinu problema bez apostrofiranja pojedinih imena. Stoga su zapravo u onom statističkom dijelu kako bi bili potpuno transparentni navedeni brojevi pod kojima se u urudžbenim knjigama pojedini predmet vodi. A sadržaj tih predmeta i da li su riješeni i u kojem roku može se vidjeti iz onog drugog dijela gdje smo prikazali kratki sažetak svakog od tih predmeta. Iz tog dijela vidljivo je da zapravo nema neriješenog predmeta iz 2010. godine, vidljivo je o kojem se dužnosniku radu, no kažem iz potrebe da zadržimo onu objektivnost nikoga posebno ne želimo apostrofirati. Činjenica je da zakon ne propisuje rokove u kojima povjerenstvo mora donijeti određeni akt, odnosno rok postoji samo u dijelu predmeta koji se odnose na zahtjev za davanje mišljenja samog dužnosnika, no ne i u dijelu u kojem povjerenstvo mora pokrenuti ili donijeti odluku o tome da li se pojedini dužnosnik našao u sukobu interesa. Imajući to na umu povjerenstvo je u trenutku stupanja na dužnost bilo svjesno da je to zapravo naša najslabija točka i da bi se danas sutra najveće kritike upravo mogle usmjeriti na period koji je bio potreban da se pojedini predmet iz domene sukoba interesa riješi. Povjerenstvo je prilikom stupanja na dužnost istovremeno uzelo u rad sve one zaostale neriješene predmete. Naravno da je dinamika njihovog rješavanja ovisila i o samom njihovom sadržaju, o tome koliko su bili složeni i u kojoj brzini je povjerenstvo moglo prikupiti potrebne obavijesti i dokaze od drugih nadležnih tijela. No isto tako bitno je istaknuti da svi ti predmeti, pa tako i taj predmet iz 2010. godine svjedoče o nečemu od čega je protekao značajan vremenski period. U konkretnom slučaju bilo je riječi o nečemu iz 2004. i 2005. što samim time znači da ti predmeti imaju određeni prizvuk arhaičnosti pa se povjerenstvo samoinicijativno, paralelno i usporedno sa rješavanjem tih zaostalih predmeta bavilo i onim što proizlazi iz aktualnih zbivanja. Kažem, prvenstveno su se provodili postupci na temelju vlastitih saznanja zbog uočenih očitih povreda poštivanja onih ograničenja koja proizlaze iz zakona. To su primjerice članstva u upravama i nadzornim odborima trgovačkih društava. O logističkim rješenjima i načinu kako se povjerenstvo s njima nosilo bit će više riječi prilikom podnošenja sljedećeg izvješća. Naime, povjerenstvo o tome nije dalo prioritetni značaj, smatrali smo da je u kontekstu onoga što su i međunarodne institucije rekle u svojim izvještajima prvenstveni strateški cilj bio ostvariti pomak u broju riješenih predmeta, odnosno ostvariti tzv. track record. Svi znamo da je na to bilo ukazano i prilikom zatvaranja 23. poglavlja. U ovoj godini povjerenstvo provodi informatizaciju i vjerujem da će ono što ćemo kroz taj projekt uspjet postići znatno će unaprijediti rad povjerenstva, a i lakše će biti iščitati neke statističke podatke. Obzirom da nam statistika u 2013. godini ide na ruku, možda je šteta što i ti statistički podaci nisu na drugačiji način prikazani u ovom izvješću, pa između ostalog i u dijelu načina na koji su korišteni financijski resursi, obzirom da je povjerenstvo zapravo ostvarilo i poprilično značajne uštede. O tome će sigurno biti više riječi u sljedećim izvješćima, tome ćemo posvetiti posebnu pažnju. Međutim, statistika će zapravo i u ovoj godini nešto malo reći o onome što je zapravo najveći nedostatak rješenja kakvih trenutno postoje. Ako govorimo o provjeri podataka iz podnesenih izvješća imovinskih kartica, činjenica je da smo u našoj prvoj godini mandata imali lokalne izbore. Nakon provedenih lokalnih izbora u povjerenstvo su pristizale kartice kako onih dužnosnika kojima je prestao mandat, tako i novoizabranih. U povjerenstvo je pristiglo preko 3000 novih imovinskih kartica koje je trebalo administrativno obraditi. Prije ovog saziva povjerenstva administrativna provjera u smislu kako je ona sada definirana zakonom nije se provodila, a administrativna provjera u smislu da li je izvješće pravodobno podneseno, da li potpisano te da li u formalnom smislu zadovoljava kriterije ispravno i pravilno popunjenog obrasca, preduvjet je za provođenje daljnje tzv. redovite provjere. Povjerenstvo je provelo tu administrativnu provjeru svih podnesenih izvješća i doista je postojao veliki logistički problem u smislu unosa tih podataka u internetsku aplikaciju, obzirom da za taj posao imamo angažirane svega dvije djelatnice, a i sami ste primijetili obzirom na tehnološke dosege vremena u kojem živimo bilo bi puno jednostavnije da je riječ, da imamo elektronički obrazac pa onda postupak prepisivanja podataka iz ručno popunjenih izvješća više neće biti niti potreban. Ono što povjerenstvo trenutno na tom planu provodi, dakle stvorit ćemo sve preduvjete da se već sa početkom sljedeće godine ustroji taj elektronički obrazac koji će sigurno olakšati i dužnosnicima način podnošenja izvješća, način podnošenja izmjena i dopuna tih izvješća, a isto tako upravo je ustrojavanje ovakvog elektroničkog obrasca osnovni preduvjet smislene i učinkovite redovite provjere. Dakle redovite provjere u smislu da li je dužnosnik prijavio cjelokupnu imovinu o kojoj je dužan izvještavati te da li je tijekom obnašanja dužnosti došlo do njezinog nesrazmjernog bogaćenja. U tom dijelu, kao što ovo izvješće svjedoči, svega je bilo manji broj predmeta koji su okončani i provedeni, ne toliko zbog samog povjerenstva nego zbog toga što i druge institucije nisu mogle pravovremeno odgovoriti na naše zahtjeve, na količinu našeg zahtjeva, a kažem one su bile relativno male u odnosu na krug dužnosnika koje bi povjerenstvo u odnosu na podatke o imovinskom stanju trebalo kontrolirati. Treba imati na umu da približno u nadležnosti povjerenstva imamo 3000 dužnosnika, a povjerenstvo bi trebalo provoditi redovitu provjeru imovine ne samo tih dužnosnika nego i članova njihove uže obitelji, što znači da se ovaj broj višestruko povećava. Jedino uspostavljanjem elektroničke baze podataka u samom povjerenstvu, a pretpostavka toga je podizanje unutarnje informatičke mreže te umrežavanjem podataka između baze s kojima raspolažu pojedine institucije primjerice Porezne uprave i druga tijela moći će se vršiti sustavna provjera podataka iz imovinskih kartica i to po sistemu automatske obrade, inače služba od svega 15 ili 18 ljudi ne može ovoliku količinu dužnosnika, odnosno osoba koje podliježu zakonu sustavno kontrolirati. Zahvaljujem se dužnosniku koji je spomenuo međunarodnu organizaciju RESP-u i sadržaj izvješća koje se napravilo u okviru komparativne studije koju je provodila ta institucija. Ono što je šteta, šteta je da Republika Hrvatska slijedom činjenice da smo prošle godine pristupili EU zaključno sa istekom ove godine više neće biti članica te organizacije, a upravo su države članice koju čine te koje imaju možda najsličniji sustav provjere podataka iz podnesenih imovinskih kartica, te bi bilo dobro koristiti njihova saznanja i njihovu praksu kako bismo uopće mogli znati kako i zakonodavni okvir prilagoditi potrebama te provjere. Naglasila bih da je i Ustavni sud rekao da je upravo na zakonodavnom tijelu odgovornost da postupak provjere i to redovite provjere normativno uredi. U odnosu na provođenje sustavne edukacije svih razina dužnosnika činjenica je da je to jedna od obaveza Povjerenstva. Isto tako i činjenica da se u prvoj godini mandata Povjerenstvo orijentiralo prvenstveno na provođenje edukacije na razini dužnosnika lokalne i regionalne samouprave ovo iz razloga što za razliku od obnašatelja viših dužnosti dužnosnici na razini općina vrlo često nemaju tajnicu, nemaju pročelnika, nemaju nekoga tko bi ih znao pravovremeno uputiti na pojedine odredbe zakona. Naravno da nepoznavanje zakona ne sprječava, ali pravovremeno upoznavanje sa njegovim odredbama može smanjiti broj postupaka koje potom Povjerenstvo mora provoditi, a svaki novi pokrenut postupak zapravo dodatno produbljuje jaz nepovjerenja koje građani imaju prema obnašateljima javnih dužnosti. Povjerenstvo ima namjeru provesti edukaciju svih razina dužnosnika, ali planira prije toga napraviti posebne programe obzirom da je suština problema s kojima se pojedini obnašatelj u svakodnevnom životu susreće nije ista kada je riječ o dužnosniku na lokalnoj razini ili primjerice nekom tko dužnost obnaša u izvršnoj vlasti na državnoj razini. Što se tiče zastupnika u Hrvatskom saboru i današnja rasprava je pokazala da pojedini zastupnici nedovoljno precizno poznaju odredbe zakona i ono što zakon govori, kažem nedovoljno precizno. U tom smislu posebno je važno istaknuti razliku između samog sukoba interesa koji se definira kao sukob između javnog interesa i privatnih interesa dužnosnika ili kao sumnja u nepristranost u obnašanju javne dužnosti od onoga što mi kažemo da predstavlja kršenje odredbi samog zakona. Sukob interesa Povjerenstvo samo utvrđuje, a sankcije se izriču za utvrđenu povredu odredbi zakona. Zašto ovo izvješće svjedoči velikom broju pokrenutih postupaka protiv dužnosnika na lokalnoj, regionalnoj razini? Pa zato što je zapravo Povjerenstvo u prvoj godini mandata prioritet dalo kako bi se na taj način steklo početno iskustvo u redovitoj provjeri podataka iz podnesenih izvješća ciljano smo išli na provjeru jednog dijela podataka a to su članstva u upravama i nadzornim odborima trgovačkih društava. U tom dijelu postupci su pokretani i protiv dužnosnika izvršne vlasti i protiv zastupnika u Hrvatskom saboru i protiv dužnosnika na lokalnoj, regionalnoj razini, te pojedinih drugih obnašatelja javnih dužnosti. Na taj način Povjerenstvo je pokazalo objektivnost, neutralnost u tim predmetima koji se dakle tiču istovjetne povrede odredbi zakona našli su se pripadnici svih političkih opcija i nezavisni obnašatelji javnih dužnosti pa je na taj način Povjerenstvo moglo imati jedan objektivan, transparentan sustav po kojemu će se izgrađivati i raspon sankcija koje se izriču za pojedinu odredbu zakona, a bez da se time dovodi u opasnost da se bilo koji predmet može iskoristiti u dnevno-političke svrhe. Ponovno što se tiče edukacije zastupnika u Hrvatskom saboru istaknula bih da je GRECO na plenarnoj sjednici koju je usvojio u lipnju ove godine dao preporuku koju bi Republika Hrvatska trebala usvojiti u razdoblju od 18 mjeseci od dana usvajanja tog izvješća, da se u cilju podizanja integriteta u obnašanju javnih dužnosti na razini Parlamenta, dakle na razini Hrvatskog sabora usvoji Etički kodeks. Pri tome je važno da taj Etički kodeks bude samo regulativni akt, odnosno da u kreiranju njegovog sadržaja prvenstveno sudjeluju sami zastupnici pri čemu Povjerenstvo može poslužiti kao svojevrsni alat koji će dati određene impulse, smjernice i upute. Također su preporuke GRECO-a naglasile potrebu da se uspostavi bolji most i bolji komunikacijski kanali u smislu savjetodavnog procesa o tome što zapravo etičko načelo u praksi znači, pa tako i što bi predstavljala ta etička načela u obnašanju dužnosti zastupnika u Hrvatskom saboru. U današnjoj raspravi čulo se i da zapravo je izostala javna osuda utvrđenog sukoba interesa. Možda tome i nije tako ukoliko se obrati pažnja na nešto što je utvrdila Europska komisija u svom izvješću o suzbijanju korupcije u onom dijelu, u onom prilogu koji se odnosi na Republiku Hrvatsku. Naime, Europska komisija je pozivajući se na jedan konkretan primjer ponovno ime neću iznijeti jer to ovdje nije potrebno apostrofirati. Dakle, Europska komisija je utvrdila da politička odgovornost može imati itekako važnu ulogu u podizanju razine integriteta političara, a isto tako podizanju razine povjerenja građana u tijela javne vlasti. Dakle, tu je prepušteno samim obnašateljima javnih dužnosti da na temelju svog osobnog moralnog stava donesu određene odluke i povuku mjere kojima svoju vjerodostojnost štite ili opravdavaju. Obzirom da smo se dotakli i predmeta u kojem je povjerenstvo donijelo odluku protiv Glavnog ravnatelja HRT-a ponovno ističem u tom predmetu povjerenstvo je na sebe preuzelo veliki rizik. Ako se podsjetimo na ono što je Ustavni sud rekao o prekoračenju granice nadležnosti i uzurpaciji ovlasti dakle povjerenstvo je preuzelo i rizik kritika koje će eventualno kao posljedica ovog predmeta nastati. No, ovom prilikom željela bih reći da je zapravo odgovornost za ovaj slučaj podijeljena na tri sudionika. Dakle, prvenstveno je možda odgovornost samog Hrvatskog sabora što nije jasno definirao pravovremeno pa i samom gospodinu Radmanu da se ima smatrati dužnosnikom u smislu primjene ovog zakona. Time bi se postigla ona načela vladavine prava i pravne sigurnosti o kojima sam u uvodnom dijelu izvješća govorila. Dakle, time bi se dužnosniku pravovremeno skrenula pažnja na to koja su njegova zakonska prava i obveze. Povjerenstvo je ovdje postupalo s ciljem da se kroz taj predmet napravi jedan legitiman pritisak, da se ukaže na bit problema, da se u budućim izmjenama i dopunama zakona više vodi računa o tome iz kojih funkcija proizlazi koruptivni rizik. Dakle, ne polazi niti zakon, a niti povjerenstvo od toga da su obnašatelji dužnosti, dakle oni koji se nalaze imenom i prezimenom na određenom položaju da su skloni koruptivnim radnjama nego da je sama ta funkcija slijedom onih ovlasti koje ima podložna koruptivnim rizicima. U tom smislu povjerenstvo smatra da bi u budućim izmjenama i dopunama trebalo razmotriti o tome da se neke druge funkcije poput primjerice članova Uprave HBOR-a i drugih uvrste u krug onih obnašatelja javnih dužnosti koji su podložni obvezama koje propisuje Zakon o sprečavanju sukoba interesa. Bitno je istaknuti da se o predmetu Radman kao i u drugim predmetima kojima se povjerenstvo upustilo u autonomno tumačenje statusa dužnosnika još uvijek vode upravni sporovi te nije poznato na koji način će upravni sudovi tumačiti stajališta koja je u tim predmetima zauzelo povjerenstvo. U odnosu na trend porasta zatraženog broja mišljenja povjerenstvo to zapravo ocjenjuje vrlo, vrlo pozitivnim pokazateljem obzirom da je institut mišljenja zapravo zamišljen kao mogućnost koja se daje dužnosniku kada se nađe u dvojbi da li je određena situacija sukladna načelima obnašanja javne dužnosti. Tu se polazi od pretpostavke da je dužnosniku jasno što zakon propisuje i da ono što je definirano zakonom samo po sebi nije sporno. Sporna su eventualno nekakva etička načela koja zakonom nije moguće propisati te se tu traži uputa od povjerenstva kako pravilno postupiti u cilju zaštite vlastite vjerodostojnosti. U odnosu na postupak izmjene i dopune zakona povjerenstvo može biti sudionik javne rasprave o boljim zakonskim rješenjima te ponuditi svoje prijedloge i rješenja na temelju iskustva u primjeni ovog zakona i njegove prakse. No, činjenica je da do eventualnih budućih izmjena i dopuna povjerenstvo primjenjuje zakon koji je donijet 2011. godine onako kako on glasi, niti liberalno, niti konzervativno nego u doslovnom tumačenju njegovih odredbi. Povjerenstvo se može obvezati da napravi analizu prakse koja proizlazi iz dosadašnjeg rada te na temelju toga organizirati niz okruglih stolova na kojima bi se moglo detaljnije raspravljati o pojedinim institutima iz ovog zakona i kako ih najprimjerenije unaprijediti. No pri tome kada govorimo o izmjenama i dopunama zakona treba voditi računa o tome da je prvi zakon donijet 2003. godine, da se potom mijenjao sukcesivno gotovo svake godine, možda uz iznimku jedne te da to sigurno ne doprinosi pravnoj sigurnosti. Obzirom da su povodom 15 pokrenutih upravnih sporova upravni sudovi donijeli svega dvije konačne pravomoćne odluke možda bi bilo poželjno još neko vrijeme pričekati da se neki procesni instituti iskristaliziraju i kroz stajališta upravnih sudova. Na taj način pokazala bi se odgovornost prema tome da se izmjene i dopune zakona ne donose olako nego da doista se temelje na određenom istraživanju te na zaključcima o onome što zapravo predstavlja suštinu problema. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo predsjednice povjerenstva. Puno puta u današnjoj raspravi bili su spominjani lokalni dužnosnici i vi ste isto u vašem završnom obraćanju pa me je to potaklo da se javim da malo spomenem neke stvari. Naravno, spominju se i u javnosti pa i u medijima često puta onako sa bombastičnim natpisima kreće hajka na lokalne dužnosnike, to su određeni šerifi, oni rade ovakva čuda, onakva nepodopštine, a mnogi muku muče kako napraviti nešto, poboljšati kvalitetu življenja od vrtića. Sad naravno s ovim porezom novim što će biti bit će još u manjoj mogućnosti. Ali to su druga neka pitanja. Mene je potaklo na repliku ono gdje ste vi spominjali poslije lokalnih izbora prošle godine da je oko 3000 dakle administrativnih provjera bilo. Pa i u tom dijelu su se ukazala neka pitanja možda koja zaslužuju i određeni odgovor. Bilo je u tim provjerama određenih upita koliko vrijedi vaša nekretnina, a mi znamo da tržište nekretnina u našoj Lijepoj našoj je takvo kakvo je, nikakvo. Koliko vrijedi vaše poljoprivredno zemljište? Ako znamo tko je ovlašten da dade vrijednost nekretnine, znamo, ja u svojoj općini znam da nije prodana nitijedna. Znači, ona u tržišnom smislu ne vrijedi ništa. Znači, to je taj dio. Za onoga koji živi u toj nekretnini vrijedi neizmjerno jer u njoj živi, ako porezna neće dati podatke, ako treba za valjanu ocjenu trebaš angažirati ovlaštenog sudskog vještaka koji naravno košta, isto tako, dakle, ne možeš dati valjan podatak. Molim lijepo, to je bitno za razmisliti i o tome se očitovati. To je jedna stvar. Druga stvar je pitanje, kaže ili eventualno dionice, govorimo o … dionicama, koliko vrijedi [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] nitko od nas nije nikakav stručnjak za te dionice pa da može …. Postoje podaci, molim lijepo. Hvala.
Na repliku će odgovoriti predsjednica Povjerenstva, Dalija Orešković. Izvolite.
Zahvaljujem na postavljenom pitanju. Povjerenstvo je povodom tih administrativnih provjera u prošloj godini donijelo sveukupno pa preko tisuću zaključaka kojima se dužnosnike upućuje da pravilo i potpuno ispune izvješće. Vrlo često su se zaboravile u izvješću, u onom obrascu kako je sada propisan na snazi, navesti podaci o tržišnoj vrijednosti nekretnine. Povjerenstvo je tu dalo tumačenje da je zapravo riječ o okvirnoj tržišnoj procijeni, dakle nije potrebno angažirati sudskog vještaka, a što se tiče dionica, bilo je potrebno navesti njihov broj i njihovu nominalnu vrijednost. Inače na našoj internet stranici možete pronaći i uputu, to je također jedna od smjernica i uputa koje je donijelo Povjerenstvo u prošloj godini, nije posebno naglašeno u ovom izvješću, dakle, uputu o pravilnom popunjavanju obrasca. Na svim provedenim edukacijama Povjerenstvo dijeli određene materijale pa je u tim materijalima i uputa o tome kako pravilno i potpuno ispuniti obrazac. Iskustva u tim administrativnim provjerama sigurno će biti značajan doprinos prilikom propisivanja novog obrasca izvješća o imovinskom stanju za koje, kao što sam već istaknula, se Povjerenstvo svim silama trudi stvoriti sve preduvjete da on može biti implementiran početkom sljedeće godine. Naravno, za to je potrebno da postoji određena politička volja i konsenzus da se to provede u djelo, a ja vjerujem da će ona i postojati obzirom da to ide na ruku ne samo samim dužnosnicima koji će jednostavnije, lakše, preglednije, sažetije podnositi ta izvješća, nego će i Povjerenstvo dobiti bolji alat za vršenje provjere podataka koji se u tim izvješćima nalaze.
Zahvaljujem predsjednici Povjerenstva, Daliji Orešković i zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti. Prelazimo na Izvješće o radu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2013. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2013. godinu.". Molim glasajmo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 117 glasova za, 1 protiv i 1 suzdržanim glasom, prihvatili predloženi zaključak. U skladu s prijedlogom Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-stranke rada dajem na glasanje sljedeći zaključak: "Hrvatski sabor poziva Vladu Republike Hrvatske da do kraja 2014. godine Hrvatskom saboru predloži izmjene i dopune Zakona o sprečavanju sukoba interesa sukladno Izvješću o radu Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa za 2013. godinu i mišljenju Vlade Republike Hrvatske od 28. kolovoza 2014. godine, danom na predmetno izvješće.". Molim glasujmo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Predloženi zaključak nije prihvaćen, 43 glasa su bila za, 7 protiv i 62 suzdržana.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvaženi predstavnici agencije. Pa malo mi je neobično da imamo izvješće agencije, a da nitko ne želi ništa reći o tom izvješću u ime agencije iako vjerujem da nakon pripajanja iste HAKOM-u, možda je u pitanju nedostatak dobrih informacija ili razumijevanja te problematike, ali onda smo se sveli na suhoparno tumačenje zakona koji je u članku 19. Zakona o Agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga propisuje podnošenje izvješća. Zaista se postavlja pitanje koja je svrha podnošenja ovog izvješća Hrvatskom saboru? Što smo mi u Hrvatskom saboru ili neki sazivi prije nas htjeli postići sa ovakvim izvješćem? Da li smo u odnosu na izvješće za 2012. u sustavu željeznica napredovali? Imamo li uopće, u kakvom je stanju cjelokupni sustav hrvatskih željeznica temeljem ovakvog izvješća? Ili smo trebali dobiti samo napisano da je agencija nešto radila, da je zaprimila, ne znam, dvije ili tri žalbe, da ih je riješila na ovaj ili na onaj način, da se onda prisilila nešto raditi temeljem službene dužnosti i onda to sve stane na onaj lijepi sažetak na jednoj stranici što je agencija radila u 2013. godini. Jer čitajući ovo izvješće, ono je na 50 stranica. Nekako se to razvuklo. Ovo izvješće opravdava tvrdnja iz uvoda. Kaže, nakon 5 godina agencija je stručno i kadrovski spremna za regulaciju željezničkog prometa, tržište željezničkih usluga doživjelo je promjene u pozitivnom smislu kod upravljanja uslugama, ali nisu ostvareni očekivani efekti u rezultatima. Sama regulacija odnosa na željeznici ne može ostvariti povećanje prometa. Znači, iako napredujemo u regulativi, rezultati na željezničkim prugama, sveukupni rezultati javnih poduzeća su jednostavno svake godine sve slabiji i slabiji. Kad smo razgovarali o izvješću za 2012., mi smo u Saboru upozorili na potrebu da se ta agencija ili ukine ili pripoji i to je možda jedini rezultat tadašnje rasprave o izvješću. Vlada je to prihvatila i 2014. je ovu agenciju pripojila Agenciji za poštu i elektroničke komunikacije. Iako željeznički promet nema velike veze sa regulacijom tržišta pošta i telekomunikacija, važno da se ne izgubi ipak ta nadležnost agencije, prijašnje agencije unutar HAKOM-a. Jer mi smo 2013. ušli u EU, ali od stranih operatera do danas na željeznici nema. Nakon promjene Zakona o željeznici stvoreni su u 2013. uvjeti da se regulacija željezničkog prometa obavlja lakše i ažurnije. Izvješće zaista obiluje mnogim podacima koji nas uspoređuju sa mnogim zemljama EU, čak možemo zaključiti sa se sa onim malim zemljama unutar EU možemo barem brojčano nositi ako ne i u kvaliteti kojom raspolažemo na željeznicama. Ovo izvješće bogatije je od dosadašnjih mnogim podacima koji su postali mjerljivi promjenom Zakona o željeznici, posebno dio koji se tiče naplate određenih naknada i nadzora i naplate istih. Situacija sa žalbama iz 2012.nije se ponovila u 2013., ali su razmatrane dvije žalbe koje su iz 2012.prebačene u 2013.radi nedostatka vremena. Međutim iz ovog izvješća razvidno je da nas zabrinjava neučinkovitost žalbenih procesa tj. nemogućnost da agencija učinkovito riješi određeni prijepor između ona tri društva, između HŽ Infrastrukture na jednoj strani, HŽ Cargo-a i Putničkog prijevoza na drugoj strani. Sve tri žalbe su u 2012.riješene. Za jednu je spor pred Upravnim sudom u tijeku, za drugu je agencija utvrdila nepravovremenost i isto odbacila, a za treću nismo uspjeli saznati rješenje jer iz meni barem nije vidljiva odluka ili rješenje koje je donijela agencija. I onda kažu zbog malog broja žalbi agencija je obavljala ostale poslove u svojoj neposrednoj nadležnosti. Kontrola i nadzor naknada, malo dublje sam čitao tu kontrolu i nadzor tih naknada, to je jedno štivo za Prometni fakultet. Zaista ja ne znam što bi mi saborski zastupnici s tim naknadama i s tom kontrolom trebali činiti. Tamo su formule kako se izračunavaju naknade, pa određeni podaci, statistika, zaista jedno štivo za studente Prometnog fakulteta. Mislim da tome nije mjesto u izvještajima agencije kada budu dolazili ovdje. Međutim ono što mene muči je da u tom izvješću, a to je jedina prilika da mi govorimo o stanju unutar HŽ-a mi ne možemo dobiti dojam opće kakvo je to stanje. Kada govorimo o zakonu kojima mijenjamo ne znam određenu regulativu o željeznicama onda se fokusiramo na određene parafe. A mislim da izvješća agencije koja je jedina nadležna da prati na neki način ta naša društva ipak prilika da se u ovom Domu barem nešto kaže o tom općem stanju, a to mi kroz ovakva izvješća na dobivamo. Mi ne znamo gdje su otišli novci, ne znam zašto su potrošeni, ne znamo da li napredujemo u tom sustavu ili nakon silnih ulaganja idemo prema nazad. Smatram da bi agencija kao neovisan regulator mogla na temelju sredstava koja se transferiraju iz proračuna koja su javna, mislim na transfere iz proračuna HŽ-a na temelju vlastitih aktivnosti, znači u regulaciji, na temelju statističkih podataka ipak Saboru kroz ovo izvješće približiti opće stanje HŽ-a da znamo što uloženi novac stvara jer iz svih izvještaja do sada mi to uspjeli vidjeti nismo. Vidljiv je jedino trend, a on govori što više novaca ulažemo u obnovu i infrastrukturu, broj prevezenih putnika i tereta konstantno pada, ukidaju se linije, vlakovi manje prometuju. Ako nije do zakona, nije do regulatora i regulative u čemu je onda problem, zašto smo svake godine slabiji od prethodne? To je ono što bi nas u Saboru interesiralo i vjerujem da bi pobudilo još bolju raspravu. Po nama u HDZ-u je opće stanje unutar HŽ-a nije zadovoljavajući, od učestalih smjena uprava, neučinkovitosti u povlačenju EU sredstava, do nesreća koje se zadnjih godina stalno i učestalo pojavljuju. Postoji razlog za nezadovoljstvo ne samo politike nego i korisnika usluga HŽ-a. Sažetak na kraju ovog izvješća potvrđuje djelomično te moje tvrdnje. Dovoljno je da pročitamo samo nekoliko natuknica, ja izdvajam iz mišljenja agencije. "Negativan je trend pokazatelja rada u industriji kroz pad prometa. Na tržištu željezničkih usluga i dalje posluju samo dva željeznička prijevoznika u 100%-tnom vlasništvu RH iako smo ušli u EU. Broj prometovanih vlakova u putničkom prijevozu manji je za 3,34% u odnosu na prethodnu godinu, broj prevezenih putnika manji je 12,7% u odnosu na prethodnu godinu, broj prometovanih vlakova u teretnom prijevozu manji je za 8,3% u odnosu na prethodnu godinu, količine prevezene robe manje je za 2% u odnosu na prethodnu godinu", to je iz sažetka ovog izvješća. Što je tome uzrok? Nesposobna Vlada pa učinci i najbolje uprave ne vrijede ništa ili obrnuto nesposobna uprava kojoj ni dobra Vlada ne pomaže u boljim rezultatima ili po nama u HDZ-u sadašnje stanje sinergija je nesposobne Vlade i nesposobne uprave. Pa zašto to navodim? Navodim zbog toga jer smo tamo negdje sredinom ljeta, ja sam tada zaista ostao iznenađen jednom činjenicom da je u medijima izašlo da član uprave koji je smijenjen podiže kaznenu prijavu protiv resornog ministra. To ja koliko se pokušavam sjetiti unazad nekog većeg vremenskog razdoblja nije zabilježeno. Na onog kog ministar stavi Vlada imenuje kada ode podiže kaznenu prijavu, nakon određenih sukoba unutar nekakvih političkih grupacija. To je do sada nezabilježeno. Kako ta priča završava? A ozbiljne optužbe. To je jednostavno nešto što čovjek ne može vjerovati. Kažu bivši šefovi HŽ-a Hajdaša-Dončića prijavili DORH-u, a ozbiljne optužbe tiču se upravo onog izvješća o žalbama koje je razmatrala agencija. Gdje je najveći prijepor? HŽ Cargo i Putnički prijevoz uvijek se bune na visinu naknada koje određuje HŽ Infrastruktura. A upravo kroz ovaj proces kaznenog prijavljivanja saznajemo što je bit. Kada netko optuži ministra, resornog ministra da je napravio štetu koja iznosi 100 milijuna eura a ministar na to odgovori hvala Darko Peričić, čestitam i tu sve završava postavlja se pitanje zaista do kuda je stigla hrvatska demokracija, što rade sustavi represije, progona u takvim slučajevima. A to su vrlo ozbiljne optužbe. Jer ako je ministar član skupštine i vodi skupštinu HŽ CARGO-a i naređuje nekom drugom društvo da mu otpusti, tj. da mu oprosti ili da mu smanji naknade ili da mu ne naplati zadužnicu pa o kakvom poslovanju mi u Hrvatskim željeznicama govorimo? Što je to, nekakvo društvo prijatelja? Nekakva carstva, mala carstva u kojem postoji car i mali carevi. Pa kada su se posvadili onda povlačimo pitanje odgovornosti. Kada carevi napuštaju carstva povlače se pitanja odgovornosti. Jer ako je trebalo naplatiti 116 milijuna kuna onda ih je trebalo naplatiti. Što ministar kao član drugog društva to sprječava. Pa se pišu nalozi da se to napravi, pa se smijeni uprava pa ovlasti onaj jedan jedini koji je ostao itd.. Pa to ispada kao nekakvo društvo u kojem partija može činiti što god želi i kako god poželi. Što radi, kažem DORH, USKOK po tom pitanju? Što oni rade? Pa nije netko rekao da je netko sakrio 500 kuna, 700 kuna, pa tu se radi o stotinama milijuna kuna. I upravo je to onda mogući zadatak, pa i agencije da nam kaže što se zaista dešava. Jer kad pročitate njihovo rješenje na riješene žalbe ili one koje na kraju rješava upravni sud to su teški parafi, pravna priča a ovo što je životno je isplivalo van kroz nekakav drugi način. Mi mislimo u HDZ-u da nije vrijeme da budemo taoci takvih odnosa jer samo škode Hrvatskim željeznicama i svim društvima jer ipak je to za sada još uvijek društvo u 100%-tnom vlasništvu Republike Hrvatske i sva tri imaju načine i mogućnosti da funkcioniraju na ovom području dok se ne pojave neka druga. I zato je odgovornost na onima koji vode ministarstvo i uprave da stvore stabilnost a ne da s takvim postupcima to isto društvo dovode u još goru situaciju nego što bi trebali biti. Kada pogledamo samo neke naslove, "Skretničar krivo okrenuo skretnicu zato je izletio zadnji vagon putničkog vlaka", "Zbog iskliznuća pružnog vozila obustavljen željeznički promet na pruzi Knin-Zadar", "Izbjegnut sudar putničkog i teretnog vlaka u Oriovcu, "HŽ isključio struju da spriječi tragediju", "Izbjegnut sudar vlakova kod Dugog Sela i na kraju ovaj famozni "Bivši šefovi HŽ-a Hajdaša Dončića prijavili DORH-u. Mislim da je dovoljno jasno što bi mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici trebali misliti o stanju u ovom društvu, o odnosima između onih koji su trebali tamo biti i još uvijek jesu i donose odluke. I da hrvatska javnost kažem putem jedine mogućnosti a to je izvješće ove agencije može saznati što se zaista tamo događa. Mi nismo spremni prihvatiti iako je izvješće na neki način statistički kroz određene parametre pokazalo što je agencija radila opće stanje u tom stanju je zabrinjavajuće. Još više je zabrinjavajući odnos onih koji upravljaju s time i na kraju rezultati koji su svake godine sve gori i gori, tj. svake godine smo slabiji u odnosu na prošlu a ulažu se velika sredstva. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvi se javio poštovani Tomislav Klarić, izvolite.
Uvaženi kolega zastupniče, rekli ste ovo je prilika da se progovori malo o HŽ-u i spomenuli ste upravo presedan koji govori o tome da je smijenjeni predsjednik uprave i njegova uprava podnijela kaznenu prijavu državnom odvjetništvu protiv države i to zbog zlouporabe položaja i nanošenja štete društvu HŽ infrastruktura. Radi se o onome što nam je poznato vezano za HŽ CARGO i 116 milijuna kuna od kojih su oni u tom trenutku na računu imali kako je navedeno 80-ak milijuna kuna tako da je naplaćeno samo nekoliko milijuna kuna. U ovom trenutku investicije u HŽ-u su ogromne, modernizira se stara riječka pruga da je tako nazovem, ugrađuju se APB uređaji i pružni odsjeci. Postavlja se pitanje i kontrole svih tih radova, trošenja sredstava. Kada imamo informacije i sa terena da su recimo u proljeće ove godine ugrađivani grijači skretnica na stare skretnice koje se sada onda mijenjaju pa će onda valjda te grijače opet skidati i ponovno ih postavljati na nove skretnice. Postavlja se i pitanje sredstava koja su uložena u otpremnine i vezana je između ostalog u ove navode bivšeg predsjednika uprave gospodina Peričića vezano za prijevremeno slanje u mirovine, za dokupe radnih staža odnosno isplate otpremnina zaposlenicima. Tu je čitavo jedno klupko, šarenilo koje u čitavom svojem obimu preizlaze nekakve normalne okvire financija budući da se radi o stotinama milijuna kuna a tim više kada znamo kakvo je i stanje u Gredelju, kakvo je stanje u voznom parku HŽ-a, kakvo je stanje sa mogućnošću prijevoza tereta našim prugama vezano i za dugotrajne remonte pruge. Ali i sve ono što se događa, evo svjedoci smo nažalost i nekoliko uzastopnih nesreća koje su se dogodile. Postavlja se pitanje koliko takve nesreće nanose i financijske štete, ljudske žrtve u onom smislu smanjivanja broja radnika koji su upravo radili na osiguranju takvog prometa.
Na repliku odgovara poštovani Josip Borić.
Hvala lijepo. Evo ja sam rekao dragi kolega u našoj raspravi da mi u HDZ-u mislimo i nije nam prihvatljiva situacija unutar Hrvatskih željeznica. Za to postoje određeni krivci i dok se ne stvori stabilnost i odgovornost od resornog ministra do predsjednika uprava tog društva nećemo podržavati bilo kakvu politiku koju provodi ova Vlada unutar tog poduzeća. Jer zaista za javnost, od tri društva HŽ-Infrastruktura, HŽ-Cargo i Putnički prijevoz, sva su tri ovisna jedna o drugima i sva se tri tuže oko naknada i te žalbe završavaju u agenciji, a sada smo maloprije razgovarali o sukobu interesa. Pa je li normalno da predsjednik Skupštine HŽ-Carga, a to je sam ministar koji predstavlja skupštinu, naređuje drugom društvu da mu ne naplati nešto da bi njegovo bolje bilo ili da bi to funkcioniralo i da onda još kao ministar i smijeni sve iz tog drugog društva jer to može, predložiti Vladi, a onda Vlada ide dalje. Kakva je to situacija? Dosad nezabilježena u Hrvatskoj i na ovaj način. A izašlo je vani nakon, kažem, određenih sukoba unutar jedne političke grupacije. Tko je taoc toga, hrvatski građani, korisnici usluga, svi, a na kraju i sama društva propadaju. I možemo mi onda slušati ovdje o silnim ulaganjima, o EU fondovima, a onaj najnormalniji, najjednostavniji dio koji je pitanje ljudskog faktora i osobnosti se ne rješava i naravno svi smo u stanju u kakvom jesu, pa i ta društva koja očito u zadnje vrijeme ne funkcioniraju kako treba, a brojne nesreće samo pojačavaju dojam da se zaista tamo više ne zna tko što radi, tko pije, a tko plaća, a sve završava u medijima… … [[Upadica se ne razumije.]] Pardon, ok.
Nova replika, Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Borić, vi ste prilično nekorektno, mogao bi reći pomalo i zločesto govorili, a to je vaše pravo na kraju krajeva politički gledano, međutim smeta me trivijalnost na koji način se odnosite prema onome što se događa na Hrvatskim željeznicama. Prošlo je puno godina i situacija na željeznicama nije nimalo sjajna. Vi ste to i u tehničkom dijelu ovog izvješća se to dobro vidi, o duljinama pruga, o količini elektrificiranih pruga, o tome koliko ima dvokolosiječnih pruga. Vidite, u teoriji regulacije kad netko otvori prozor ako želimo grijat jednu prostoriju, ako netko otvori prozor to je poremećaj, s tim poremećajem se možemo suočit. Međutim, ako nema peći u tome onda je jako teško otklonit poremećaj koji nastaje otvaranjem prozora. Zašto to spominjem? Kad govorimo o HŽ-Cargu onda govorimo o gotovo 3500 ljudi. Vi dosta trivijalno govorite da je trebalo naplatit, međutim Vlada ima obavezu i prema svim ljudima koji su godinama i sustavno zanemarivani kroz sustav koji je bio zanemarivan i koji su zapošljavani na tome uz tehnologiju koja je postojala. Dakle da li je potrebno danas imat skretničare ili je potrebno kupit uređaje koji su znatno jeftiniji i koji će automatski mijenjat skretnice, zapravo usmjeravat vlakove. Ti problemi dakle nisu jednostavni. Ovo izvješće o njima govori, ali ova agencija nema ulogu rješavat te nagomilane probleme, ima naravno ministarstvo i promet, ali ne na ovaj način kako vi to tumačite da se to može zabit preko noći. Sad ćemo Hrvatske željeznice uz sve one mane koje su imale, koje su godinama nastajale preko noći pretvorit u jedno respektabilno poduzeće koje će poslovat po svim zakonitostima. A sad naravno nema ni vremena, možda ću u raspravi vezano za cestovni promet i odnos tih dvaju prometa koji je takav kakav je.
I na ovu repliku odgovara poštovani Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Žagar, ja mislim da saborski zastupnik ne bi trebao ocjenjivati istupe svojih drugih kolega, jesu oni super, odlični ili su zločesti. Istina ponekad zna nekoga malo dirnuti, ali tu istinu nije proizveo HDZ. Ovo je izašlo vani nakon one famozne sjednice glavnog odbora SDP-a kada ste kadrove koje ste pripisali određenom čovjeku unutar vlastite stranke smijenili. Mi smo bili samo pratitelji tih događanja. A onda dođe agencija sa svojim izvješćem u kojem navodi tri žalbe. Pa pročitajte te žalbe, na što se ti ljudi žale unutar tih društava, pa upravo na ovo što taj koji je bio u 2012. odličan i najbolji direktor HŽ-Infrastrukture. Pa što se to desilo u šest mjeseci ili u nekoliko dana da on više nije najbolji direktor? Pa šta to trebamo tajiti hrvatskim građanima, pa to je događaj koji određuje određeni put ili sudbinu tog poduzeća. Ako je ministar pokušavao to sve riješiti, pa čemu onda kazneni postupci ako je sve bilo na dobrobit jednih ili drugih. A što je napravio DORH? Pa ne može takva ozbiljna optužba završiti njegovom rečenicom gospodine taj i taj, hvala lijepo, čestitam i svi smo završili, gotovo. Ali ste vi zaboravili što ste vi radili 2010. i 2011., pa kakvi su to bili istupi, jel to bilo dobro, zločesto, bolje? Pa iznosili ste ono što ste smatrali da trebate iznositi da bi upozorili javnost. U čemu je problem ako to mi sad radimo? Pa upozoravamo. Pitamo što se desilo s tim optužbama, jel se to netko igrao? Pa nije u pitanju 200 kuna, 500 kuna, to su optužbe o stotinama milijuna kuna. Pa nemojmo mislit da je to zanemarivo, a plod su nekakvih igara u nekom dvorištu i za mene to nije normalna situacija. Što će se desiti? Ja kao saborski zastupnik ne želim biti sudac, ali upozoravam da kroz ovo izvješće nismo dobili opće stanje i da nam kao takvo možda u budućnosti kao Sabor koji je o tome trebao raspravljati možda i ne treba. Što ćemo mi ovo primit na znanje i idemo dalje, čekamo sljedeće izvješće bez obzira što se dešavalo u tom prostoru.
Iduća replika poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić, Republika Hrvatska je preuzimanjem zakonodavstva Europske unije namijenila da agencije budu neovisni regulatori u nekakvim tržišnim uvjetima. Međutim, zbog i ovakvog izvješća, a i nemogućnosti da to budu agencije su postale predmet i primjer u Hrvatskoj nabujale neefikasne uprave što na žalost nije jer ima agencija koje su u proteklim godinama sjajno odradile svoj posao. Jer da ova agencija radi ono što je osnovana, a osnovana je da neovisno o političkim pritiscima regulira određene uvjete na tržištu. I tamo gdje netko u tržišne uvjete gospodarstva želi itekako uvaljati dogovornu ekonomiju da agencija reagira. I novih 116 milijuna agencija je to naprosto morala navesti u svom izvješću iz jednostavnog razloga što ako zažmiri na to onda pristaje na neprirodne i netržišne uvjete u Republici Hrvatskoj upravo za ono za što su oni osnovani. Jer ako Vlada želi da jedno njeno poduzeće otpiše dug nekom drugom poduzeću, a to će to drugo poduzeće dovesti u nepovoljan uvjet onda mu je to on dužan nadoknaditi iz proračuna. To je jasno definirano i ta je agencija naprosto trebala reagirati. Da je agencija to napravila, u stvari da je upozorila sa tri rečenice na to kao jedno neprirodno ponašanje i na neke druge stvari koje su željeznicom onda bi agencija opravdala svoje postojanje i onda čak ne bi nitko niti govorio zašto je ona ovdje ili zašto je ona ondje jer ona se upustila u meritum stvari. A s obzirom da agencija zbog politike, jer očigledno politika dirigira što će biti se svela na statističko izvještavanje onda na žalost nije ni čudo što svi govore da treba ukinuti agencije kao predmet neuspjele javne uprave.
Na repliku odgovara Josip Borić.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Pa evo ovdje su gospoda iz agencije. Oni sa ovim izvješćem, mislim pogotovo za 2013. nemaju gotovo ništa, zato i vjerujem da možda i niste htjeli govoriti ništa uvodno jer u 2014. Vlada je prikopčala ovu agenciju HAKOM-a. Gospodin je bio do sada ja mislim ravnatelj HAKOM-a ako se ne varam i nije mu možda lako obraniti ovo. Ali to je jedan proces koji traje. Možda je u ovoj godini 2013. bio problem. U 2014. će ta problematika možda biti drugačije rješavana, ali mi raspravljamo o onome što imamo. I nitko me ne može uvjeriti da ono što piše u ove tri žalbe koje su napravljene u 2012. na kraju 12 mjeseca, pa prebačene na odlučivanje u 2013. da se ne radi upravo o onome što je izašlo u 7 mjesecu kažem nakon sukoba unutar određenih političkih grupacija. I zato smo rekli jasno, HDZ ne podržava ovakvu politiku vođenja tih društava dok se ne riješe međusobni odnosi najodgovornijih u tim resorima od ministra sa predsjednicima uprava, a pogotovo što je ministar i član skupštine, tj. jedini predstavnik skupštine jednog od tih društva. I onaj tko mi tvrdi da je to normalna situacija mi govorimo da tu imamo određeni problem. I onda nastaje ovo o čemu pričam. Što će se dešavati dalje pokazat će evo Izvješće o radu državnih odvjetništva je kroz neko vrijeme, pa ćemo pitati državnog odvjetnika što je napravljeno jer nisu banalne optužbe, nisu. Ali su još uz to potkrijepljene i određenim pismenim žalbama koje su išle prema agenciji. Ako se to ne može riješiti na korist korisnika i samih društava unutar tog kruga ljudi koji sami sebe postavljaju kroz Vladu, ministarstva. A gdje bi se to trebalo rješavati? Na kraju očito na DORH-u, USKOK-u ili ne znam gdje. Ali to nije napredak ovog društva. I zbog toga kažem ne možemo podržati ovakav način rada unutar tih društava.
Nova replika Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Borić, vi ste u vašoj raspravi dotakli naravno i ukazali na određeno stanje u Hrvatskim željeznicama. Naravno i određene probleme, potkrijepili ste to i sa određenim statističkim pokazateljima koji naravno nisu dobri, obeshrabruju i žaloste, a znamo koji je značaj željeznice i važnosti za gospodarstvo i sve. Naravno ne ohrabruje ni ono lutanje hajmo reći nizinska pruga, pa dolinska pruga itd. Ali kako mi svi poznamo najbolje na svom području stanje, pa ću ja onda reći nekoliko primjera koje isto tako navode na određene štetne pristupe glede, pogledu kadrova, ljudi, zaposlenika da budem jasniji, zaposlenika na određenim postajama. Pa evo ja poznam konkretno kod mene željeznički kolodvor Botovo, ovih dana je on u žiži javnosti itekako glede kad vidimo kolike nas poplave se mučimo i koliko pijeska odlazi sa toga područja da bi u područjima gdje je to potrebno da bismo dovoljne količine materijala, da se ne kupuje onaj tamo gdje se ide za smanjivanje broja zaposlenika. Pa isto tako razmišljam glasno glede kolodvor Koprivnica čvorište uvijek ide se za tim da se neki prioritet daje Varaždinu, a tu ni po zakonu fizike nema nikakve logike, da ne govorimo o Đekenjišu prijelazu. Svi su ova područja pokazali veći promet, veće utovare, veći promet, a na kraju se ide za tim. To ne ohrabruje, to ne daje značaj da je to strateški pristup i da se u budućnosti očekuje od ovoga koridora jedan značajni. Naravno govori se stalno u srednju Europu itd. Dakle, ja mislim da se tom problemu itekako treba dati na važnosti, a naravno i ne smanjivati broj zaposlenika koji ostvaruju pozitivne rezultate. Hvala.
Odgovor na repliku, Josip Borić.
Pa kolega Milinković, vi ste iznijeli neke i praktične primjere i nešto što je vama blisko i poznato. Ja samo želim još jedanput ponoviti da ova društva na žalost u 2013., sada 2014. godini postaju rob odnosa unutar ljudi koji njima vladaju i upravljaju od ministra do predsjednika uprave. I to sve stvara lošu sliku, a nažalost na kraju se taj račun ispostavi ili radnicima ili njima samima kao korisnicima tog istog sustava. I dobro je dok nema možda stranih operatera, što će biti u tom trenutku pokazat će vrijeme. Ali najavljene smjene i uprava i nadzornih odbora tokom ljeta, ne znam da li su provedene, nisam to popratio do kraja, pokazuju da su tamo međuljudski odnosi došli na najnižu razinu i tamo nešto treba učiniti. Ako ne valja ministar smijenimo ministra. Ako je bilo zlouporaba onda nek oni koji su to u tom sustavu našem uređenom određeni za to da preispituju da vide da li je bilo toga neka javnosti kažu što se s time desilo. Ovako završava na onoj rečenici ministra hvala ti, čestitam. I to je to. A to nije dobro.
Zahvaljujem. Sad ćemo zastati s radom i nastavit ćemo u 15,00 sati. Hvala vam. STANKA U 13,25 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. U ime kluba Hrvatskih laburista, Stranke rada Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Uvaženi, nije ravnatelju, nego dok se sjetim kako ono ide. Pa prije 2 godine otprilike sa ovog istog mjesta sam imao raspravu, doduše ja mislim da nas je bilo malo više nego sada, o izvješću ove agencije pa sam tada upotrijebio jednu sintagmu, rekao sam da je ovo izvješće turističke agencije za organizaciju putovanja vlastitih zaposlenika. Pa koliko vidim, stanje se nije promijenilo, jedino što je sada pomalo apsurdno raspravljati o ovom izvješću s obzirom da ga je jedna ekipa ili jedna osoba ga je pripremala, a sad ga ovdje ima priliku ili nepriliku predstavljati sasvim druga osoba i druga agencija je u pitanju. Odnosno pripojenjem Agencije za regulacija tržišta željezničkih usluga HAKOM-u smo na neki način, odnosno Vlada je poslušala savjet ili uvažila mišljenje oporbenih zastupnika koji su to predlagali s tim što da li je baš HAKOM idealno rješenje, postojala su i neka druga, ali dobro, u svakom slučaju dobro je da je došlo do, uvjetno rečeno, smanjenja broja agencija. Postavlja se pitanje da li će tim smanjenjem doći i do smanjenja onih troškova koji su tamo navedeni, poput recimo najma prostora u Jurišićevoj ulici koji je na izuzetno atraktivnoj lokaciji, ne znam zbog čega je nužno da baš na toj lokaciji bude, da li je nužno da imamo tolika putovanja po bijelom svijetu koja konkuriraju još jedino guverneru HNB-a, gospodinu Vujčiću, ja mislim da je jedini on još u toj kategoriji u Hrvatskoj s tolikim brojem putovanja, a efekat tih putovanja i tih misija je nažalost vidljiv svaki dan kad otvorimo bilo koje dnevne novine, onda vidimo da je stanje u HŽ-u više nego katastrofalno. Ali vratit ću se još malo i na agenciju, ovu agenciju, izvornu Agenciju za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Ako se dobro sjećam, a sjećam se sigurno dobro, prošle je godine ta agencija podnesla izvješće u kojem je stajalo da su zaprimili 7 predmeta. Od tih 7 predmeta za 5 su se proglasili nenadležnim, a 2 nisu stigli riješiti u godini dana. Ta 2 neriješena predmeta su u ovoj godini, u ovom izvješću, ali je interesantno da ravnatelj te agencije, odnosno predstavnik uprave te agencije, ako sam dobro pratio, kao kaznu za svoje takvo izvješće sada u Državnoj komisiji za kontrolu javne nabave. S obzirom da u godini dana 7 predmeta je efikasno odgurnuo od sebe, bojim se da kontrola njegova, s njegove strane, javne nabave je više nego upitna, da ne kažem, možemo biti sigurni da će efekat biti gotovo jednak. Kakvu mi to poruku šaljemo? Nije bitno da li netko radi, ne radi, da li valja, ne valja, da li zna, da li ne zna, bitno da je moj. Pa to je katastrofa. Imali smo sličnu raspravu na prethodnoj točci oko sukoba interesa, do kojeg smo zaključka došli? I sad kroz ovakve agencije, odnosno ljude koji se dokažu svojim neradom u toj agenciji, imenujemo u Državnu komisiju za kontrolu javne nabave. Mislim da to samo za sebe sve govori. Kolege koji su govorili prije mene, odnosno jedan je govorio ali u replikama su i drugi to spominjali žalbe. Zbog čega samo tri žalbe, s tim što vodite računa o te tri dvije su od prošle godine znači praktički jedna žalba. Što vam to govori? To vam govori, a znam iz iskustva jer sam na tome radio, upravo na tim poslovima, to vam govori da su prijevoznici svjesni da se nemaju kome žaliti i da nema svrhe se žaliti jer te žalbe su prvo šaljete žalbu nekome tko pojma nema o čemu odlučuje, s druge strane on ide po svoje mišljenje kod upravitelja infrastrukture i tamo dobiva mišljenje koje normalno ide je jednostrano ide u korist upravitelja infrastrukture. A kome je to u interesu? Upravo onima koji su forsirali ovakvu podjelu HŽ-a i koji su forsirali privatizaciju. U ovom izvješću isto tako jedan pozitivan pomak. Nema više, barem ja nisam uočio pozivanje na nedefiniranošću zakonom, na dvosmislenost zakona. A znate zašto? Iz jednostavnog razloga prošli puta smo postavili pitanje kada ste nešto predložili, o.k. zakon nije dobar konstatirali ste da postoji vakuum da postoji rupa u zakonu. Što ste predložili kao rješenje, čak niste naveli ni koji zakoni, samo zakonski vakuum. Tako da ako ćete imati priliku kadrovirati imajte i to na umu, ne kažem da nekome treba dati otkaz ali ga treba barem natjerati da rati za ono za šta je zaposlen. Izvješće o mreži, kolega Borić je spomenuo izvješće o mreži i parametre koji su unutra. Tu ću upozoriti na jedan problem koji je stvarno sa aspekta struke. U izvješću o mreži vam nigdje ne stoje, u vrijeme dok sam ja radio to su se zvale lagane vožnje sada se zovu u usporenoj brzini ili smanjena brzina nekako tako ne znam ni ja više točno, ali koje ne ulaze u parametre uvoznog reda, što je javno obmanjivanje korisnika usluga. Znači kažete da će vožnja, vrijeme karikiram od Zagreba do Karlovca trajati 40 minuta i onda konstantno dvije ili tri godine držite na jednoj dionici laganu vožnju zbog tehničkih karakteristika te pruge i to više nije uopće 40 minuta, to je 60 minuta ali onda je poremećaj cijelog voznog reda, pa to više nije 60 nego je sat i 40. Ali to sve ide na štetu prijevoznika. Posljedice toga svega su smanjenje broja vlakova u voznom redu. Smanjenje broja vlakova u voznom redu ima za posljedicu odlazak putnika iz tih istih vlakova jer putnici su vam, barem kod nas većim dijelom orijentirani na mjesečne karte, ovaj broj putnika što je pao to je upravo taj pad. I sada napravite situaciju da čovjek ima s čim doći na posao ali nema s čim otići ili obrnuto tako svejedno ili ne voze vlakovi subotom i nedjeljom. Ljudi koji rade u smjenama koji rade i subotom nemaju s čim dolaziti. Njemu se ne isplati kupiti mjesečnu karti kod željeznice i onda svaku subotu ili svaku nedjelju kupovati još autobusnu ili vlastitim prijevozom. To onda stvara jedan zatvoreni krug i onda mi dolazimo do ovih podataka kojih ovdje imamo. Evo malo prije me pitao kolega Šemper da li je to moguće da je toliki pad, je moguće je i to je posljedica direktno toga. Imamo još jedan apsurd, ako se ne varam prije otprilike pola godine smo raspravljali oko dizanju kredita HŽ Infrastrukture i kupovini pri čemu se država pojavljuje kao jamac i kupovini dvaju strojeva novih suvremenih za snjegoborbu. Ta dva stroja bi trebala držati konstantno u zimskom periodu otvorenu Ličku prugu i prugu za Rijeku. A mi kao u paketu ukidamo vlakove za Split. Za koga smo onda kupili te strojeve da drže prugu otvorenu ako ukinemo te vlakove koji voze do Splita? Vi znate jako dobro kada dođu one zimske nepogode da najpouzdaniji promet upravo je željeznica. Pojavljuju se kašnjenja, to sve stoji, ali uvijek se nađe način da promet funkcionira, a mi ga sada ukidamo. Kome je to u interesu, zašto se to radi? Da vas pitam, da li možda te lokomotive su namijenjene privatnom prijevozniku koji je registriran upravo na konto toga što je dobio od HŽ putničkog prijevoza ugovor da može koristiti lokomotive HŽ putničkog prijevoza? Da li je to sukob interesa? Nije, to je prije kriminal nego sukob interesa. Osvrnut ću se još na jedan detalj koji je kolega govorio oko financija. Prije dvije godine ovdje sam pokazao prvi puta odluku Vlade Republike Slovenije da se otpisuju troškovi korištenja trasa. Ta odluka vlada je išla u Slovenski parlament i Slovenski parlament ju je odobrio, u tome je razlika njihove i naše odluke. Kod nas je to ministar odlučio samostalno, nakon toga je pokrenut onaj postupak kod Državno odvjetništva što je posljedica unutarnjih obračuna unutar vladajuće partije. Ja zagovaram tu tezu da te troškove jel to je nametnuta podjela od strane EU. Ja znam da mi nju moramo poštivati ali ne na taj način. Činjenica je da niskotarifirajuće terete kojima je cijena prijevoza skuplja nego cijena tereta. Ako nećete ih prevoziti željeznicom recimo iz kamenoloma kamen, ako ih nećete prevoziti željeznicom vi ćete ih u tom slučaju prevoziti kamionima. Kamioni idu po lokalnim cestama, stradaju jedinice lokalne samouprave. Prelaze na državne ceste koje opet, opet se moraju financiraju opet se … [[Govornik se ne razumije.]] Zbog toga ima logike napuštati to, ali to mora se donesti transparentno da se zna o čemu se radi, tko to radi i zašto to radi. I to rade druge zemlje u svijetu. Pa čisto za informaciju njemački ministar prometa je rekao da ne postoji ta Europska komisija koja će njega natjerati da on podijeli njemačke željeznice. E ali mi smo pametniji i od Nijemaca pa ćemo mi svoje podijeliti, mi ćemo sve svoje, što je rekao danas jedan od kolega, sve svoje rasprodati jer tako se bolje upravlja. Taj isti ministar kada sam mu to spomenuo na odboru je rekao da će Nijemci biti prisiljeni to napraviti. Samo ne znam tko će ih prisili, vjerojatno mi. Prilikom sastanka Vijeća ministara koje je bilo ove godine 5. i 6. lipnja raspravljalo se i o četvrtom paketu za željeznicu, raspravljalo se o svim vidovima prometa ali i o četvrtom paketu za željeznicu. Ja vam moram pohvaliti da je jedino od HSZ-ovih i SDP-ovih zastupnika u Europskom parlamentu jedan jedini se izjasnio da je protiv toga, neću ga imenovati, ne bojte se. Ali je jedini očito pratio situaciju i znao o čemu se tu radi. A komentar slovenskog državnog tajnika na tom istom sastanku je bio da je slovenski stav da se ovo područje pokušava pretjerano zakonski uređivati bez da se istovremeno raspravlja o pitanju željezničkog prijevoza ili sigurnosti željezničkog prometa. Pojasnio je da je Slovenija, da Slovenija smatra da će ovakve odredbe samo povećati troškove manjih operatora i smanjiti njihovu konkurentnost te da smatraju da treba najprije provesti ono što je ranije propisano. Naš ministar je bio tamo i uredno odšutio. Kada je podnosio izvješće na zajedničkoj sjednici dvaju odbora postavio sam mu pitanje da li on smatra da to naši operateri nisu dovoljno mali da ih treba štititi, odnosno da su dovoljno veliki da ne trebaju zaštitu ili je jednostavno digao ruke od naših operatera i rekao to je ionako već adacta. On je odgovorio da naravno da će Hrvatska zauzeti stav gdje će štititi i nacionalne manje operatere kao što je hrvatski. To zauzimanje stava ima za posljedicu da smo mi praktički imamo kompletno urušen sustav željeznica. Ali s obzirom da je s ove strane bilo komentara na prethodne rasprave pa ću ja podsjetiti na jednu od mojih rasprava se sa ove strane jako žučno reagiralo pa je rečeno da nikada Hrvatska neće prodati i privatizirati svoje željeznice ni svoje operatere, pogledajte fonogram, imam ga. Ali isto tako je rečeno da ćemo mi napraviti od svojih željeznica ponos kao što su francuske željeznice, ponos Francuske države. Bilo je još onako [[Upadica Batinić: Vrijeme kolega.]] samo još jednu rečenicu, slavodobitnih izjava tipa onoga da ćemo, da će kod nas željeznice puniti državni proračun. Nađite mi jedan takav primjer u svijetu. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku. Mile Horvat, izvolite.
Zahvaljujem se. Kolega Novak vi ste u svojoj raspravi o radu agencije rekli uglavnom ono što su i mediji već napisali, dakle vi ste se referirali na skup najam u Jurišićevoj, na ta putovanja po svijetu, ono sistem ima se, može se itd. i onda ste rekli da je katastrofalno stanje u željeznici i da je cijeli sustav urušen. Ja bih ovdje podsjetio samo na neke podatke koji kažu danas komparativno da u Njemačkoj vlakovi idu prosječnom brzinom od 200 kilometara a Austrijanci čak isprobavaju vlak na dionici od Graza do Berlina i cilj im je 230 kilometara ciljane brzine i pri tome naravno to traži velike investicije. Kod nas je prije rata prosječna brzina bila vlakova 160 kilometara, sada smo pali negdje ispod 80 kilometara prosječne brzine. To govori koliko je naša željeznica jaka, dobra, opremljena i konkurentna što je najvažnije. Dakle, Europska unija, odnosno Europa se, to je činjenica potpuno okreće željezničkom prometu i cilj je 60% prometa da ide preko željeznice jer je ekološki prihvatljivije, jer je sigurnije s obzirom na ostale, naročito zračni transport itd., itd.. Dakle, gdje smo mi u toj cijeloj priči. I sljedeća stvar koju bih rekao naravno da je konačna posljedica erozije tog sistema i otpuštanje radnika i ja ne mogu da ne ponovim a to sam vam već i ukazao na činjenicu da je HŽ CARGO na relaciji Karlovac Pula otpustio gotovo 50% svojih radnika, činjenica da je najveći broj pripadnika srpske nacionalnosti. Zašto, zato što na tom području oni jedino žive od željeznice, žive i od pilana, znamo kakav je odnos prema pilanama, jednako kao i prema ovom prvom segmentu. Dakle tim ljudima u Moravici, Ogulinu, Gomirju treba reći nemate šanse da živite jer nemate pilane, nemate željeznicu, nemate više ni škola, nemate pošte i idite sa tog prostora [[Upadica Batinić: Hvala.]] Dakle i samo jedna rečenica, mislim da vi znate podatak da taj broj radnika ne može zadovoljiti sve potrebe koje ovoga trenutka su željeznicama … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Imamo odgovor, kolega Novak, izvolite.
Hvala. Pa vezano uz višak, ja razumijem vas ali isto tako u drugim područjima gdje su zaposleni isključivo Hrvati ili neki drugi narod isto su postali višak iz razloga ne zato što su pripadnici tog naroda nego zato što se jednostavno sve uništava i sve se zatvara. Podsjetiti ću i na podatak, odnosno na činjenicu kada je Vlada donosila odluku da se Gredelj ide, sa Gredeljom ide u stečaj tada je rečeno slavodobitno da je to jedini način da se on spasi i da će se tamo izgraditi 44 suvremene niskopodna hrvatska vlaka. Gredelj danas još ima ako se ne varam 460 zaposlenih, s tim što je tendencija do konca godine da ima 0 zaposlenih. Vjerojatno će stečajni upravitelj ostat sam. Sad je on ako se ne varam bio nema dugo na putu u srednjoj Aziji, vjerojatno je dogovarao prodaju suvremenih vlakova, jednog od ovih 44 koji će tutnjat prugama koje su različite tehničke karakteristike, širine kolosijeka i sve ostalo, ali to njega ionako nije briga jer se s tim ne zamara. Prodajemo Pružne građevine, najuspješniju građevinsku firmu u Hrvatskoj, prodajemo ju. Ima 2 milijarde i nešto ugovorenih poslova, 2 milijarde i nešto kuna, nešto stotina tisuća kuna. Mi ju prodajemo ako se ne varam za 130 milijuna kuna. Ne mi, prodaje ju onaj tko ima tu mogućnost. Zbog čega? Koji je motiv toga? Ovo što ste rekli oko radnika, treba ljudima otvoreno reći, ne nemate perspektive ovdje, stvarno nemate perspektive jer evidentno je da se ide sve uništavat. A postavio bih pitanje vama da provjerite da li je Adria privatni prijevoznik koji je registriran, da li je … troškove prijevoza i strukturi…
Kolega Novak, vrijeme vam je isteklo. Nastavljamo sa raspravom. Grubišić-Kajin klub zastupnika. Nema ih, gube pravo na raspravu. Sljedeći za raspravu u ime Kluba zastupnika SDP-a Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi predsjedniče Upravnog vijeća HAKOM-a i zamjeniče predsjednika, kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a predlaže Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2013. godinu. Ovo je peto izvješće agencije koja je osnovana 2009. godine i otada iskazuje opis stanja na tržištu te aktivnosti vezane uz njenu nadležnost. Od svog osnivanja, što je u prethodnim izvještajima također bilo naglašeno, agencija je napore usmjeravala ka uspostavljanju potrebnog administrativnog i stručnog kapaciteta za kvalitetno obavljanje poslova iz svoje nadležnosti. Nedostaci pravnog okvira i implementacija europskog zakonodavstva te nepojavljivanje novih operatera na tržištu uzrokovali su izostanak većih pozitivnih učinaka na kvalitetu i primjerenije upravljanje uslugama. U 2013. godini se dogodila značajna promjena u pravnom okviru koji se primjenjuje u regulaciji tržišta željezničkih usluga. Novim Zakonom o željeznici se u pravni poredak Republike Hrvatske prinijela Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća o osnivanju jedinstvenog europskog željezničkog područja. U lipnju ove godine stupanjem na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim komunikacijama i novog Zakona o regulaciji tržišta željezničkih usluga ustrojeno je jedinstveno nacionalno regulatorno tijelo za regulaciju tržišta elektroničkih komunikacija, tržišta poštanskih usluga i tržišta željezničkih usluga pod nazivom Hrvatska regulatorna agencija za mrežne djelatnosti. Institucionalna promjena oblika regulatornog tijela kroz formiranje zajedničkog regulatora, mrežna industrija trebala bi apostrofirati do sada postignuto te ujedno dovesti do bolje regulacije i otkloniti poteškoće vezane uz porast prometa u budućnosti. Tržište željezničkih usluga na kojem … djeluje kao regulator je tržište koje uključuje odnos između upravitelja infrastrukture i željezničkih prijevoznika, a vezano za pristup na željezničku infrastrukturu i korištenje svih željezničkih usluga te ne uključuje odnos između željezničkog prijevoznika i korisnika prijevoza vezano uz prijevoz robe i putnika. Republika Hrvatska u srpnju 2013. godine postala je punopravna članica Europske unije, tako je i mreža željezničkih pruga Republike Hrvatske postala dio cjelokupne željezničke infrastrukture Europske unije. Tehnički opis željezničke infrastrukture je sadržan u Izvješću o mreži, temeljnom aktu upravitelja infrastrukture koji se javno objavljuje, a govori o duljini i vrsti željezničke infrastrukture te o kapacitetima, mogućnostima i karakteristika koji uvjetuju njeno korištenje. HŽ-Infrastruktura kao upravitelj infrastrukture u Republici Hrvatskoj upravlja sa 2722 km pruge normalnog kolosijeka. Od toga su nešto više od polovice duljine pruge međunarodnog prometa, nešto više od petine pruge regionalnog prometa i nešto manje od četvrtine duljine lokalnih pruga. Od ukupne duljine pruga krije se 6,2% elektrificirano, a 9,3% je dvokolosiječnih pruga. Struktura prometovanih vlakova u 2013. godini. U teretnom prijevozu prometovalo je 89 655 vlakova što je 25,68% od ukupno prometovanih vlakova. U putničkom prometu prometovalo je 259 413 vlakova što je 74,32% od ukupno prometovanih vlakova. Prisutan je trend pada broja prevezenih putnika u željezničkom prometu, dok je prevezenih putnika u istom razdoblju u cestovnom, zračnom, pomorskom i obalnom prijevozu ostao prilično stabilan, uz napomenu da je u cestovnom prijevozu zabilježen blagi rast u 2013. godini u odnosu na 2012. te da je zadržao vodeću poziciju u broju prevezenih putnika. Kod prijevoza putnika na cestovni prijevoz otpada 58%, a željeznički 28% ukupno prevezenih, dok je u teretnom prometu ovaj omjer i veći u odnosu na cestovni prijevoz koji čini 65%, a željeznički svega 11%. Najvažnija aktivnost Agencije za zaštitu tržišta željezničkih usluga su žalbeni postupci koji imaju za cilj osiguranje zaštite prava utvrđenih propisima o funkcioniranju tržišta željezničkih usluga. Obzirom na činjenicu da u Republici Hrvatskoj posluju samo dva prijevoznika od kojih je jedan povijesni monopolist za putnički prijevoz, a drugi povijesni monopolist za teretni prijevoz, ovo regulatorno tijelo tijekom 2013. godine imalo je samo tri žalbe. S obzirom na to temeljna aktivnost agencije odvijala se kroz postupanje po službenoj dužnosti kroz analizu i praćenje stanja konkurentnosti na tržištu željezničkih usluga te praćenja svih stanja, pojava i pokazatelja na tržištu željezničkih usluga te reagiranje u vidu dodatnog pribavljanja podataka i očitovanja zahtjeva za pojašnjenje konzultativnih sastanaka te poduzimanja i nalaganja mjera usmjerenih na otklanjanje prepreka za funkcioniranje tržišta željezničkih usluga. Postupci po službenoj dužnosti koji su navedeni u izvješću od posebne važnosti. To je postupak analize naknada za korištenje željezničkih usluga što je u najvećem dijelu izvješća zapravo i navedeno i čini najveći dio izvješća. Ocjena usklađenosti nacrta voznog reda 2014. sa Zakonom o željeznici, ocjena utjecaja upute o postupku izrade i sklapanja ugovora u HŽ-Infrastrukturi na tržište željezničkih usluga, postupak analize odluke o prvim izmjenama i dopunama izvješća o mreži 2014. i regulatorni financijski izvještaji. U izvješću je navedena i suradnja sa drugim regulatornim tijelima na željezničkim tržištima različitih zemalja koja je osobito važna radi uspostavljanja jedinstvenog željezničkog tržišta na području EU pri čemu je navedeno da funkcioniranje jedinstvenog tržišta nije u potpunosti realizirano ponajviše zbog tehničkih neusklađenosti budući da svaka zemlja članica treba u svom nacionalnom zakonodavstvu riješiti i definirati sva takva pitanja. I na kraju možemo konstatirati da je ovo izvješće cjelovito i prikazuje sve aktivnosti koje je agencija provodila u 2013. godini. Da li smo zadovoljni ili ne sa tim aktivnostima, da li je agencija mogla u smislu žalbenih postupaka učiniti više jer svih prijašnjih godina se agencija žalila na to da nije bio dovoljan pravni okvir i da nisu imali dovoljne kapacitete. To je drugo pitanje. Međutim, ono što je rađeno je ovdje navedeno i zbog toga Klub zastupnika SDP-a predlaže Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2013. godinu. Hvala.
Hvala kolega. Imamo jednu repliku, Mladen Novak. Izvolite.
Ma čisto iz vašeg uvodnog dijela je ispalo da je europskom direktivom nama naređeno da izvršimo podjelu hrvatskih željeznica bivših, cjelokupnog sustava na tri dijela HŽ Putnički, HŽ Cargo i HŽ Infrastruktura. To ne stoji. Tamo je sugestija na kraju krajeva neke od europskih uprava su zadržale postojeći oblik kao holding. Jedino što stoji u tim europskim direktivama da mora biti razdvojeno financiranje, ali podjela društva ovo što smo mi napravili to ni jedan propis nas ne obvezuje. Usporedbu koju ste dali između željezničkog i cestovnog prijevoza. Sami ste rekli da je cestovni u laganom porastu u odnosu na željeznički. Postoji sad realna mogućnost da netko kaže s obzirom na ovu rascjepkanost što smo napravili da se organizira gradski i prigradski prijevoz grada Zagreba koji je jedini isplativ, koji se ne može pokriti. Onda ćemo reći da HŽ Putnički prijevoz iako je subvencioniran da gubi i ostatak tržišta. Normalno, a tomu mi svojim zakonima, Vlada putem ministarstva kroz upravu praktički omogućuje. Još s obzirom da sam sad već imam riječ još ću spomenuti da nisu sve uprave čak ne pada mi na pamet da i jednu branim, ali nisu sve čak toliko ni loše bile koliko imaju ponekad nemoguće zadaće. Ili imaju zadaću tu i tu da im se taj i taj zadatak i onda im se kontinuirano bacaju klipovi u kotače. Onda im se stalno postavljaju nemoguće zadaće, nešto što jednostavno nema veze sa pameću. Tako da moram priznati da među tim upravama je doduše da rijetke bih izdvojio pojedince, a ne uprave koji su hvale vrijedan posao obavili ali u kontinuitetu kad gledamo katastrofa.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Novak. Dakle, kratko vezano uz samu podjelu društva. Istina, vi ovdje kažete kad je u pitanju financije. Zapravo to je bila i glavna zamjerka da je bilo zapravo nerazriješeno u pravnom smislu odnosi nadležnosti i podjele financijskih obaveza između glavnog društva i društva da ih tako nazovem kćeri. Podjelom se omogućilo da se ostvare čisti odnosi i to zapravo i ovo izvješće kad govorimo o žalbama i tu zapravo nastaje problem, a to je i u prethodnoj raspravi bilo dotaknuto, da se upravo zbog toga što ima samo dva operatera i što oni tržišno nisu pripremljeni a možda je i sreća što ih ima samo dva. Jer da su se pojavili drugi tko zna kako bi tek u toj utakmici prošli. I u pitanju naplate dugova prema infrastrukturi zapravo se dogodilo to da ta društva koja imaju ogroman broj zaposlenih ne mogu u tim tržišnim uvjetima funkcionirati. Na koji način, vi spominjete sad modele ako se pojave novi igrači da tako kažem u toj utakmici kako će onda, kako će željeznice zapravo u budućnosti opstajati. To je sigurno pitanje na koje je teško dati odgovor, ali proces restrukturiranja je nužan u Hrvatskim željeznicama i on se odvija da li će se pojaviti nekoliko od zainteresiranih kupaca to ćemo vidjeti. Ali u svakom slučaju promjene su nužne.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika HSU-a Željko Šemper. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici agencije, kolegice i kolege. Ovo je već peto izvješće ove agencije u kojem se iskazuje opis stanja na tržištu željezničkih usluga iz njezine nadležnosti. Jedan od zadatak je nadzor stanja i odlučivanje o sporovima o primjeni Zakona o željeznici između upravitelja infrastrukture i prijevoznika HŽ Putničkog prijevoza i HŽ Carga. Isto tako, nadležnost agencije i postupanje po žalbama željezničkih prijevoznika na odluke upravitelja infrastrukture, nadzor nad pregovorima triju društava, davanje suglasnosti na imenovanja upravljačkog tijela infrastrukture. Mene, a vjerojatno i veliki broj putnika od 24 milijuna koliko ih je bilo u prošloj godini najviše zanima nadzor agencije nad kvalitetom pruženih usluga tog prijevoznika HŽ putničkog prijevoza. Na žalost u ovom izvješću nema ni riječi o kvaliteti usluga i problemima prijevoza putnika a u tom dijelu djelatnosti HŽ-a imamo najviše primjedbi. Jasno je da hrvatski građani ne mogu očekivati uslugu kakvu imaju putnici u Japanu što se tiče točnosti, brzine i sigurnosti. Ali ta usluga mora biti bolja nego što je danas. Naši vlakovi kasne zbog rekonstrukcija pruga ili izvanrednih situacija u željezničkom prometu, zbog starih lokomotiva i vagona. Zbog toga radnici kasne na posao, studenti na ispite i predavanja, umirovljenici na dogovorene liječničke preglede i snimanja. O svim tim problemima najgori je nedostatak informacija u slučajevima nepoštivanja voznog reda, odnosno kašnjenja vlakova. Vlak stane ili uopće ne krene na vrijeme, putnici gube živce i vrijeme, nemaju informaciju osoblje vlaka u čemu je problem, zbog čega se kasni i kad će doći na odredište. Statistički pokazatelji pokazuju i zabrinjavajući podatak da se najveća količina robe u 2013. prevozila cestovnim prometom oko 58%, a da je udio količine prevezene robe željeznicom po vrsti prijevoza u ukupnoj količini prevezene robe tek 26%. I broj prevezenih putnika u 2013. je manji za čak 12,7% u odnosu na 2012. godinu, a čak 51% u odnosu na 2011. Kako se kaže u izvješću najvažnija aktivnost agencije bili su žalbeni postupci dvaju prijevoznika od kojih je jedan monopolist za putnički prijevoz, a drugi također monopolist ali za teretni prijevoz, a u toj najvažnijoj aktivnosti agencije agencija je slovom i brojkom tijekom 2013. zaprimila samo 3 žalbe. Prema Zakonu o željeznici ova je agencija odgovorna za provedbu Uredbe EZ br. 1371 o pravima i obvezama putnika u željezničkom prijevozu, a u ovom izvješću koliko god sam tražio nisam našao ništa o problemima putnika. Ono što je dobro u izvješću je statistika koja nam pokazuje podatke o obujmu prometa putnika i tereta što je jedan od najvažnijih pokazatelja stanja na tržištu željezničkih usluga. HŽ infrastruktura u RH upravlja s 2722 km pruga, a od tog broja je 36% elektrificirano. U 2013. prometovalo je u teretnom prijevozu 89 tisuća vlakova, što je oko 26% i 259 tisuća vlakova u putničkom prijevozu što je oko 74%. Podaci iz 2013. pokazuju smanjenje broja prevezenih putnika i tereta, a razlog kako se kaže u izvješću treba tražiti u smanjenoj poslovnoj aktivnosti zbog recesije ne samo u RH već i u cijeloj Europi. Gledajući s pozicije putnika nas najmanje zanimaju odnosi i problemi između dvaju prijevoznika i HŽ infrastrukture oko naknada željezničkih usluga, oko problema usklađivanja voznog reda, korištenja garažnih kolosijeka, računa za električnu energiju itd. Putnike prije svega zanima sigurnost putovanja, cijena prijevoza, ukidanje pojedinih linija kao i prijevoz prema redu vožnje. Naravno da je uvjet za to veće ulaganje u HŽ infrastrukturu koja je posljednjeg desetljeća zanemarena u korist skupih autocesta. Prioriteti su pravci L1 istok-zapad Dobova-Tovarnik i pravac L2 sjever-jug Botovo-Rijeka kojima se preveze čak 74% teretnog prijevoza u ukupnom radu teretnog prijevoza. Poštovani predsjednici upravnog vijeća Klub zastupnika HSU-a će zbog uloženog truda i lijepe statistike podržati ovo izvješće, ali apeliramo da se u Izvješću za 2014. godinu ne zaboravi na putnike i nadzor nad kvalitetom pružanja usluge u putničkom prometu što je za veliki broj putnika najvažnije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na replike. Dragutin Lesar, izvolite.
Kolega Šemper rekli ste da putnički vlakovi na hrvatskim željeznicama kasne. To nije točno, s obzirom da je kolega Novak o tome govorio, dakle red vožnje u Hrvatskim željeznicama naročito za putnički prijevoz postoji ali postoji još jedna kategorija koja se zove smanjena brzina. Nekad se to zvalo usporena vožnja, tako da vlakovi u Hrvatskoj ne kasne nego imaju smanjenu brzinu pa onda malo kasnije dolaze. To je jedina istina. I pogledajte to je po standardima koje smo dobili kao izvještaj o stanju u tom dijelu, dakle ne kasne, samo imaju smanjenu brzinu.
Hvala. Odgovor, kolega Šemper. Izvolite.
Pa evo ja sam baš za primjer u subotu putovao jednim poslovnim vlakom Zagreb-Osijek, već u startu trebao je krenuti 15,07 a krenuo je u 15,34. Nema osoblja, ne znate zbog čega stojimo, snijeg nije pao, putnici ništa ne znaju, konduktera nema. To je ono o čemu sam govorio da fali ta informacija. Može se dogoditi slučaj, ali u ovom slučaju mi smo kasnije saznali da se radi o kvaru na jednom vagonu, znači trebalo ga je izostaviti iz kompozicije ali to ljudi moraju znati koliko će stajati, kad će krenuti i kad će doći. To bi bio pravi odnos prema putnicima. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika, Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega ne zbog lijepe statistike i uljepšavanja statistike, naveli ste citat iz izvješća, razlog zbog čega je drastično smanjen broj putnika treba tražiti u smanjenoj poslovnoj aktivnosti usred recesije koja je zahvatila cijelu Europu pa tako i Hrvatsku. Ali u Europi ne pada broj putnika nego u Hrvatskoj samo. Tako da ne može biti isti uzrok. Uzrok ste upravo vi izgovorili kad ste odgovarali na prethodnu repliku. Činjenica je da sustav ne funkcionira zato što je em zakonski okvir koji je postavljen gdje je katastrofa, em su interni propisi katastrofa, em nažalost imamo takvu negativnu selekciju kadrova da je to jedan zgodan primjer koji treba vjerojatno u svim poslovnim školama uzeti ovako se ljudi ne radi. Eto, hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, kolega Šemper.
Pa evo ja sam u svojoj raspravi citirao ono što piše u izvješću koji su razlozi. Međutim, mene je stvarno frapirao taj podatak o smanjenju broja putnika ako usporedimo 2011. u kojoj je bilo 49 milijuna putnika u odnosu na 2013. prošlu godinu kad je bilo 24 milijuna. To je pad od 51%. Za razliku od toga što se tiče teretnog prometa nema takav pad, doduše pad je dosta visok ali je svega 9% u odnosu na ovih 51% kod prijevoza putnika.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a, Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo iz HAKOM-a, kolegice i kolege zastupnici. Kome ćemo mi danas govoriti o problematici izvješća o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2013. godinu? Kome mi danas govorimo? Direktoru HAKOM-a. Čovjek sluša, smješka se i eto, jednostavno podnosi sve ove rasprave, a i u ovim raspravama imamo puno pravo na kritiku onoga što se radi na Hrvatskim željeznicama iako sama agencija po svom statutu, poslovniku i pravilniku, ne mogu reći da ne doprinosi toliko šteti koju država i ova Vlada radi Hrvatskoj željeznici. Ja sam prije u svojim raspravama govorio o željeznicocidu u Slavonskom Brodu. Kada je centar, željezničko čvorište prebačeno iz Slavonskog Broda u Vinkovce, dakle, učinjen je željeznicocid jer je od oko tisuću zaposlenih ostalo svega 150 do 200 u Slavonskom Brodu, 800 je nestalo. Dakle, učinjen je, ono nešto poput genocid, etnocid pa i željeznicocid. Sada mogu slobodno govoriti da je ova Vlada sa ovim ministrom, gospodinom Hajdaš Dončićem, da jasno i glasno kažemo, učinila željeznicocid u cijeloj Hrvatskoj [[Upadica: Sad reci to na engleskom.]] [[Govornik se ne razumije.]] E, morat ćemo to i na engleski nešto reći. E sad ćemo reći …, luka ticanja je postala kako slušamo i gledamo neki dan na našoj Hrvatskoj televiziji, koliko je sad naša, dakle javnoj televiziji, luka ticanja. Što to znači luka ticanja? Prva luka EU u kojoj brodovi koji nisu podrijetlom iz zemalja EU mogu dobiti servis, pretovar, utovar i … svojih zaliha, dakle to je tako. I sad je proglašena Rijeka lukom ticanja. Što to znači? Da postoji povećana mogućnost pretovara i utovara u Rijeci luka. Što to dalje znači? Da nema hrvatskog prijevoznika koji može iz luke Rijeka prevesti robu dalje. Dakle ostajemo na luci Rijeka i može teret stajati u luci, istovariti se, pretovariti, ali nema ga tko prevesti. Zašto? Pa zato što je HŽ Cargo osakaćen. HŽ Cargo je totalno, gotovo totalno upropašten. Ima nekih privatnih prijevoznika, znam i to, dakle postoji. Znamo i to da imaju beneficije prilikom odnosa prema državi, počevši od poreznik i ostalih davanja i da pa i davanja poslova, itd. Zašto? Pa zato što nema nikakvoga stava države prema tome, nema nikakvog stava agencije prema tome. Čak njima paše da HŽ Cargo nestane sa scene, gospodarske scene Hrvatske. HŽ Cargo da bi, valjda, zapriječili mene da govorimo željeznicocidu u Slavonskom Brodu, oni su HŽ Cargo prebacili centar u Slavonski Brod. Hvala lijepo. Što se događa? Intermodalna pretovarna stanica u Spačvi koja je bila također u sastavu Vinkovaca, sad je definitivno zarasla u ambroziju, a centar su Carga prebacili u Slavonski Brod zato što je navodno Slavonski Brod međunarodna željeznička stanica. Kako međunarodna? Pa tako što navodno ima željeznički spoj sa Bosanskim Brodom, dakle sa Bosnom, a nema kolosijeka prema Bosanskom Brodu. Ali bit će kolosijek na drugom mostu koji će se izgraditi za jedno 150, kao i Peljaški, za jedno 150 godina. Dakle, luka Brod, poduzetnička zona imat će kolosijek sa glavnim kolodvorom u Slavonskom Brodu, a most koji će ići za Bosnu, novi most, će biti napravljen tko zna kada i tko zna gdje. Tako HŽ Cargo pretovara robu u Slavonskom Brodu od 10. do 16. kolosijeka, a da na tim istim kolosijecima raste ambrozija kapitalka, rastava teren i podlogu na kojoj se nalaze ti kolosijeci i zbog toga dolazi do iskakanja vagona i vlakova na ranžirnom, kako bi se reklo, kolodvoru u Slavonskom Brodu. HŽ infrastruktura je uložila 18 milijuna kuna u obnovu zgrade željezničkog kolodvora u Slavonskom Brodu, a da nije obnovila kolosijeke u Slavonskom Brodu pa je lani vagon sa ne znam koliko desetina tona … se prevrnuo na 10. kolosijeku u Slavonskom Brodu, a iskočila su i dva vagona nedavno, a o tome ne pišu novine jer se zataškalo, dva vagona na 16. kolosijeku u Slavonskom Brodu. Što bi se dogodilo da je taj vagon koji se prevrnuo i puknuo, dakle rastepo se, što bi rekli po slavonski, bio napunjen plinom, naftom ili kojom drugom opasnom kemikalijom? Nego je bio napunjen … pa hvala Bogu da se nešto i pokupilo valjda od toga pa su karamele napravili poslije. O drugim nezgodama pa čak i onima o kojima u javnosti nema riječi nego su pritajene i prigušene i dakle, medijski nisu obrađene, da ne govorim. O ovima o kojima je govorio kolega Borić u svom prvom izvješću, odnosno prvoj raspravi, o tome dakle da ne govorimo. Gotovo svakodnevno putnici i roba su u riziku od prijevoza na Hrvatskim željeznicama. 80 kilometara prosječna brzina Hrvatskih željeznica. Pa to ni za Austro-ugarske nije bilo. Kada dođete iz Slavonskog Broda da, naši monteri koji rade u brodogradilištu jer posla u Brodu nema u Rijeku u 9 sati navečer vlakom vlak za Rijeku otišao u dvadeset do devet dvadeset minuta ranije. Ne daj Bože da se vozni red uhoda, a to bi trebala ova regulatorna agencija regulirati tako da ljudi stignu vlakom iz Slavonije za Rijeku u istoj noći u istoj vožnji sa nekakvim presjedanjem kao što sam ja presjedao iz Mannheima u Münchenu, pa u Münchenu … sa razmacima po pet minuta svega, točno vlak stiže uvijek u isto vrijeme i nema kašnjenja nema ništa. Kod nas je to samo utopija i ništa drugo, nažalost je samo utopija. Kada smo imali vladu HDU-a onda smo imali u proračunu koliko to pripada milijardu i 300 milijuna, tako se kretalo možda gospodin Šuker bolje zna. Sada imamo jamstva vlade nemamo više izravno pomaganje novčano nego kao jamstva Vlade pa je nešto i od cestarina gdje plaćamo u gorivu 450 milijuna i od cestovnog prometa je usmjereno prema HŽ-u kako bi se nadomirilo tih milijardu i 300, a zapravo je to isto prelijevanje iz šupljeg u prazno. I što imamo? Dok imamo ponos Francuske, Francuske željeznice, dok imamo TŽV vlakove, dok imamo ponos njemačke željeznice u Hrvatskoj željeznica umire i izumire. Gospodin Šemper je rekao da se ¾ prijevoza putnika i tereta obavlja na dvije pruge. Jedna je Botovo-Rijeka, a druga je Dobova-Tovarnik, dakle dva pravca, jeli to 5B i ovaj nekada koji se zvao 10 željeznički paneuropski koridor. Sada se ne zove tako više jer nije paneuropski, on je druga liga zapad. Nema više paneuropskog koridora. Dakle na ta dva koridora se obavlja 75% ukupnog prometa na željeznicama, iako je taj promet kako reče kolega Borić citirajući ovo izvješće da je broj prometnih vlakova u putničkom prijevozu manji za 3,34% u odnosu na 2012., da je broj prevezenih putnika manji za 13% zaokružena decimala, da je broj prometnih vlakova u teretnom prijevozu manji za 8% u odnosu na prethodnu godinu, a količina prevezene robe manja za 2% u odnosu na prethodnu godinu. Dakle Hrvatska željeznica tone, a mogla bi biti i bila je, pitajte službenike željeznice i djelatnike željeznice koji su u mirovini. Oni se ponose time što su bili hrvatski željezničari. To je jedna služba koja je davala jedan štih tim ljudima, dakle njih je željeznica obrazovala, oni su bili gospodin željezničar. U socijalizmu su bili gospoda željezničari i kada sretnete konduktera onda imate prema njemu strahopoštovanje, prema prometniku vlakova, prema onima koji kucaju one kotače na vagonima. Svatko od njih je radio svoj posao. E, netko je ovdje govorio o 44 nagibna, pogibna vlaka, niskopodna vlaka koje je trebao praviti Gredelj. Gredelj je u stečaju ne znam tko će praviti vlakove. Valjda je zato u stečaju da ne bi slučajno domaća industrija dobila te vlakove za raditi. Lokomotive, motore šalju na popravak u Belgiju, u Belgiju, a ne u Gredelj. Motori lokomotiva idu na popravak u Belgiju. Bliže je, valjda je bliže. Sve ovo govorim zato što možda i nema toliko veze sa radom Hrvatske regulatorne, Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga, a zapravo sve ima veze. Putnički promet 4 mjeseca traje rekonstrukcija kolodvora u Slavonskom Brodu, započeta je na jedan datum zanimljiv 10.travnja ove godine i završen je u kolovozu ove godine, 4 mjeseca putnici se ne voze iz Slavonskog Broda željeznicama. To će biti u sljedećem izvješću da je još manji broj putnika jer na taj kolodvor u Slavonskom Brodu dolazili su putnici iz Bosanskog Broda, iz Dervente iz okolnih bosanskih mjesta tzv. Republike Srpske pa su putovali za München i za zemlje zapadne Europe ili pak prema Srbiji i Beogradu itd. sada to više nije radilo. Prije tri dana, subotom je tržnica u Slavonskom Brodu pa mi je jedan zaposlenih HŽ Cargo-a rekao da je pitao svoga šefa u centru HŽ Cargo-a u Slavonskom Brodu da li može donijeti svoju kosilicu pa da pokosi travu na kolosijecima u Slavonskom Brodu. Rekao mu je nemoj se igrati da bi ti slučajno palo na pamet da svojom kosilicom kosiš travu na kolosijecima u Slavonskom Brodu. Ali čovjek više nije mogao trpjeti pa je pitao zašto HŽ Cargo ne pokosi travu, rekao je nema novaca za gorivo za kosilicu, da se uredi od 10.do 16. Kolosijeka, a vjerujem da je tako u Slavonskom Brodu, a ja vjerujem da je tako i na ostalim kolodvorima i na ostalim željezničkim postajama u državi. Prođite Slavonijom pa vidite na što liče ti mali kolodvori ili željezničke postoje počevši od Trnjana, Sibinja, LUžana itd. neću sada navoditi ostala imena, trebalo bi mi puno vremena. Što se za to vrijeme događa sa rukovodstvom reklo bi se po bivšem rječniku HŽ-a? kao rogovi u vreći, mijenjaju se garniture kao kompozicije lokomotive na kompozicijama u Dobovi, svakih 6 mjeseci novi direktor. A zapravo svi oni imaju određene svoje privatne i još neke druge interesa pa je među njima ima onih koji imaju lažne diplome inženjera organizacije rada stečenih u nekim državama bivše … /Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.
Kolega Grubišić ja bih vas molio dajte nešto kažite i o radu agencije. … [[Govornik se ne razumije.]]
Pa govorim o tome da rukovodstvo Hrvatskih željeznica [[Upadica Batinić: Mislim da to što govorite nema baš veze sa time.]] je neadekvatno svojim zadaćama koje ima da unaprijedi rad Hrvatskih željeznica kako bi Hrvatskoj regulatornoj agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga bilo lakše. I na kraju ova 2,5 milijuna kuna koje je potrošila ova agencija, tako piše u izvješću za tri slučaja koja je razmatrala zamislite, za tri slučaja svaki po 800 tisuća kuna koliko je potrošila ova agencija sa 10 zaposlenih djelatnika. Evo i sada govorim o agenciji. Dakle, svi su to pričali samo ja ne smijem to pričati. O kaznenoj prijavi koju je podigao bivši direktor željeznica infrastrukture prema ministru i upropaštavaju, pa mogli bi mi svi podići kaznene prijave jer toliko toga ima, govorili smo i o Gruji i o upornom pregovaranju HŽ, o prodaji HŽ CARGO-a sa Grujom kada ono hop, jedno jutro Grujo uhapsani. A ministar i dalje je ministar. Ne on nije znao ništa o Gruji niti je znao kako Grujo radi ali Rumunjska policija i Europol i OLAF dobro znaju tko je bio Grujo. Zašto se razgovaralo tako uporno samo sa Grujom a ne sa drugima dobrim ponuđačima to, evo neću ja više.
[[Upadica Batinić: Hvala kolega Grubišiću, vrijeme vam je isteklo.]] Eto, dobro je, dosta sam … [[Govornik se ne razumije.]] [[Govornik se ne razumije.]] imati dvije replike, moći ćete replicirati. Prva replika Tomislav Klarić, izvolite.
Kolega Grubišiću, rekli ste u uvodu svome kome mi danas govorimo i tu ste u biti pogodili i bit ovoga što se odnosi na ovo izvješće, kome mi uistinu danas govorimo. Govorimo agenciji koja ima 10 ljudi, koja je prema njihovim podacima o proračunu za svoje plaće i troškove agencije potrošila oko 2,5 milijuna kuna, o agenciji koja izgleda ne postoji. Budući da je Vlada, odnosno ministar donio takvu odluku da se ta agencija spoji sa nekom drugom agencijom koja u okviru svojih djelatnosti nema u zakonu propisane ovlasti o kojima bi trebala razgovarati ova agencija. I činjenica je da o željeznici bi trebalo otvoriti jednu posebnu temu jer i ovo izvješće ali i sve ono što se događa pa i ona smjena uprave HŽ infrastrukture se postavlja pitanje što je to ustvari da li je to kriminal, kamo se troše proračunski novci građana ove države. Ako predsjednika uprave smjenjuje na tako drastičan način odjedanput a ovaj odmah nakon smjene najavljuje kaznenu prijavu, e sada se postavlja pitanje da li ga je smijenio zato šta nije htio izvršiti nešto šta nije bilo u skladu sa zakonom ili je smijenjen zato što je netko politički tako odredio. Ali sama agencija i sve on što je željeznica bila nekada a vi ste se toga dotakli praktički nema potrebe da ni postoji jer nitko, niti jedna institucija nije bila tako regulirana kao Hrvatske željeznice u samom startu a i ni za vrijeme Jugoslavije gdje su bile i tarife i svi mogući pravilnici regulirani doslovno do zadnjeg slova. U ovom trenutku je rasulo a ovo sve što se sada događa od ukidanja vlakova, od sporih [[Upadica Batinić: Hvala.]] /Govornik isključen./…
Kolega Klariću, vrijeme je isteklo. Odgovor na repliku kolega Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Klarić vi ste citirali moj upit kome mi govorimo jer i sam ovdje nazočni gospodin nije uzeo uvodnu riječ da bi kako reče ministar Ostojić branio svoje izvješće iako nije potrebno braniti izvješće nego obrazlagati izvješće. Ja bih na vašu cijelu repliku rekao zapravo kome zvona zvone, čuti ćemo i vidjeti ćemo. Možda kada ova Vlada ode sa vlasti.
Hvala. Sljedeća replika Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo. U uvodnom dijelu ste govorili oko toga da agencija ne postoji, a o kome ustvari govorimo. Problem je, pri tome ne mislim ništa loše o vama ne podcjenjujući vas, problem je stvarno, kome mi govorimo, da li nas čuje onaj tko ima ingerenciju nešto promijeniti po tom pitanju. Ovi ljudi mogu napraviti izvješće koje će biti isto ovakvo, da ne kažem isto tako loše kao ovo, mogu napraviti super izvješće, može biti, ne znam dati si truda, donesti prijedloge za razliku od bivše agencije, predložiti neke promjene, puno toga mogu puno kvalitetnije napraviti ali pitanje da li će to doći do onih koji o tome odlučuju, odnosno da li će biti razumijevanja sa njihove strane. Spominjali ste odnos ministra, mislim meni i dan danas zvoni ona njegova izjava da će bez imalo grižnje savjesti poslati u stečaj firmu sa 3,5 tisuće zaposlenih. Mislim to je toliko o tome o riječima ministra koji je prije toga napravio kako će napraviti suvremenu i modernu željeznicu, na koji način da ju ugasimo. Mislim to je stvarno frapantno da netko može i dalje ostati na tom mjestu nakon takve izjave. I upozorio bih nešto što vi niste baš direktno ali indirektno ste pitali, financiranje. Prije neki dan je ministar Lalovac rekao neće se željeznice financirati i još ponešto i pošta i ne znam šta je sve spomenuo iz proračuna nego će se to financirati iz sredstava Europske unije. Ne znam da li je on svjestan da postoje neka ograničenja da vi ne možete financirati iz sredstava Europske unije recimo prijevoz šećerne repe za vrijeme kampanje ako u međuvremenu uništite lokalnog prijevoznika, … [[Govornik se ne razumije.]] vam to sigurno neće prevoziti.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Grubišić izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Novak, kada je bilo riječi o tome da je direktor Đure Đakovića nekakav Kovačević doveo Đuru Đakovića u gubitke a on proizvodi vagone, dakle vezano je uz željeznice da ne bi me opomenuo naš potpredsjednik, dakle doveo željeznicu u minus od 150 milijuna kuna i da je jedini spas kredit preko HBOR-a. Onda je gospodin Maras meni osobno rekao da nema šanse da on kao član upravnog vijeća u HBOR-u odobri takav kredit jer neće ulupati novce u vreću bez dna. To je "Đuro Đaković" za njega. Isto tako ja vjerujem da razmišlja i gospodin ministar prometa kada govori o HŽ-Cargu. S obzirom da mu nije uspjela prodaja onome kome je on to htio onda najbolje da sve ode u stečaj i HŽ-Cargo. Hoće li ove naše riječi doprijeti do onoga do koga trebaju doprijeti, ja bih rekao njegovim rječnikom …, klimavo, ne znam, vidjet ćemo.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Evo na samom početku svog izlaganja ja bih htjela uputiti pitanje predstavnici agencije sada HAKOM-a, prije Agencije za regulaciju tržišnih usluga u željezničkom prometu, kako se već zove odnosno kako se zvala agencija, da li njih kao agenciju obvezuje Strategija prometnog razvitka koja je usvojena u Hrvatskome saboru 1999. godine. Naravno da ih obvezuju zakon na temelju kojeg je agencija formirana i naravno da ih obvezuju inače dokumentacija, zakonodavni paket koji je vezan uz ovaj sektor, ali ja mislim da bi se oni trebali i u velikom dijelu referirati i na strateški dokument, odnosno na ono što je Hrvatski sabor 1999. godine zacrtao kao strateški dokument u smislu ukupnog razvoja prometa u Republici Hrvatskoj. Ja ću tu podsjetiti da je Strategija prometnog razvitka koja je donesena u Saboru kao što sam spomenula '99. godine, da se ta strategija do današnjeg dana nije ostvarivala prema planu jer je najveći dio ulaganja usmjeren bio u ceste i u cestovni promet, a sve ostale grane prometa, a tu je u velikoj mjeri i ovdje spomenuti željeznički promet, su ostala znatno manja od planiranih. Promet i prometni tokovi po svom intenzitetu uglavnom nisu dosegli ni prijeratne brojke. Najveći manjak prometa u odnosu na prijeratno stanje je upravo u tranzitu željeznicom. Ukupan teretni promet na željeznici je ispod polovice prijeratnog, a čini ga pretežno lokalni promet. Nepoštivanjem odredbi Strategije prometnog razvitka Republike Hrvatske kao i nepraćenjem povrata odnosno rasta prometa i potrebe izgradnje infrastrukture i ulaganje u prometna sredstva, rasta, BDP-a i mogućnosti izdvajanja za prometni sustav, došlo je do jako velikog nesklada, razvoja prometne infrastrukture u korist cesta, a na štetu svih ostalih prometnih grana. Ulaganja u pojedine grane kao što su subvencije i dotacije željeznicama nažalost i uglavnom se prelijevaju u plaće zaposlenika tako da u konačnici ne rješavaju probleme te prometne grane već produžavaju njenu agoniju. Kao što je svima poznato sektor prometa je izuzetno važan i u smislu zaštite okoliša, odnosno klimatskog paketa zato što sektor prometa jest izuzetno značajan potrošač energije i u energetskoj bilanci Hrvatske njegov udio je značajnih 33,9% u neposrednoj potrošnji energije. A ako se promatraju udjeli oblika energije u neposrednoj potrošnji, energije u transportu, električne energije, a tu bi izuzetno važnu ulogu trebale imati željeznice i to elektrificirane željeznice, sudjeluje sa svega 1,2%, prirodni plin sa 0,04% i ukapljeni naftni plin sa 3,1%. Dizelsko gorivo i motorni benzini čine čak 87,8% u neposrednoj potrošnji energije, a cestovni prijevoz sudjeluje sa 88,4% u neposrednoj potrošnji energije. Tu podsjećam da je Europski parlament u travnju 2014. godine usvojio Direktivu o razvoju infrastrukture za alternativna goriva u transportu koju će ove jeseni usvojiti Vijeće Europske unije, a cilj direktive je potaknuti korištenje alternativnih goriva u transportu poput vodika, prirodnog plina i električne energije kako bi se u sektoru transporta smanjila ovisnost o uvozu fosilnih goriva i emisije ugljikovog dioksida. Europska unija se na to ne odlučuje ovako zato što se nekome iz lobističkih krugova sviđa nego zbog svijesti da je nužno smanjiti opterećenje cestovnog prometa i njegov štetni učinak na okolišu i to sukladno planu 20-20-20, odnosno da se gotovo 40% prometa u svim članicama Europske unije do 2020. godine preusmjeri u intermodalni promet, odnosno da se potencira međunarodni i nacionalni transport koji je fokusiran na željeznicu te na priobalnu i unutarnju plovidbu. Daljnji planovi usmjereni su na povećanje udjela intermodalnog prijevoza. Do 2030. godine trebalo bi 30% cestovnog teretnog prijevoza na udaljenostima većima od 300 km preusmjeriti na druge oblike prijevoza kao što su željeznica i vodni prijevoza, a do 2050. godine čak i 50%. Nažalost, danas je u Hrvatskoj udio željeznice u ukupnom teretnom prijevozu 18% što je znatno manje od europskog prosjeka te se u tom sektoru transporta nužna izuzetno velika i značajna ulaganja u infrastrukturu i modernizaciju. Ono što smo imali prilike vidjeti i pročitati u ovome izvješću nažalost ne može nas činiti sretnim i zadovoljnim i ja bih ovdje htjela citirati ono što piše na stranici 17. a to je za zaključiti je sljedeće. Broj prevezenih putnika u 2013. godini manji je za 12,7% u odnosu na 2012. godinu, te je za 44,6% u odnosu na 2011. godinu. Broj putničkih kilometara u 2013. godini manji je za 21,6% u odnosu na 2012. godinu, te za 41,8% u odnosu na 2011. godinu. Količina prevezene robe u 2013. godini manja je za 2% u odnosu na 2012., te za 7,8% u odnosu na 2011. godinu. Broj neto tonskih kilometara u 2013. godini manji je za 7,2% u odnosu na 2012. godinu, te za 11,1% u odnosu na 2011. godinu što je prikazano u tablici 14. Kada se uzme u obzir da tijekom 2013. godine nije elektrificiran niti jedan kilometar hrvatskih pruga, onda možemo zaključiti da su stvari u ovom sektoru izuzetno loše. I moj je dojam da ovo izvješće u nedovoljno ozbiljnoj mjeri ukazuje na ovaj problem, a moramo imati na umu činjenicu da se radi o izuzetno važnom sektoru, o strateškom sektoru i da željeznica doista ne smije biti na repu zbivanja u ukupnoj strategiji razvoja Hrvatske. I u tom smislu molim predstavnike HAKOM-a, bivše Agencije za regulaciju da znatno ozbiljnije rade na tome da se ovom sektoru da izuzetno važan značaj kakav on ima u EU, a nadam se da će imati u sljedećoj godini i u Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Kolega Nekić, izvolite.
Pa evo kolegice Holy, ja se zaista s vama slažem da je nepoštivanje strategije zaista veliki problem. Naravno, veliki disrazmjer između ulaganja u cestu i u željeznicu je i doveo do ovog stanja naše željezničke infrastrukture i tu bih htio apsolutno podržati sve one napore da se u budućnosti što je moguće više sredstava uloži u željeznicu i da se željeznički promet digne na nivo koji zapravo i zaslužuje.
Zahvaljujem. Završili smo sa pojedinačnom raspravom. Za riječ se javio predsjednik Upravnog vijeća HAKOM-a gospodin Dražen Lučić, završno. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Dobar dan svima. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Prije svega, zahvaljujem na konstruktivnim prijedlozima za poboljšanje rada kako regulatora tako i stanja na tržištu željezničkih usluga. Podsjetio bih vas kao uvod da sada već bivša Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga je podnijela Hrvatskom saboru ovo Izvješće o radu za 2013. godinu prema već bivšem Zakonu o agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim komunikacijama, te novim Zakonom o regulaciji tržišta željezničkih usluga koji su stupili na snagu 16. lipnja ove godine, Agencija za regulaciju tržišta željezničkih usluga je prestala postojati i pripojena je funkcijski Hrvatskoj agenciji za poštu i elektroničke komunikacije skraćeno HAKOM-u. Stvoreno je novo nezavisno nacionalno regulatorno tijelo Hrvatska regulatorna agencija za mrežne djelatnosti koja je zadržala svoje skraćeno ime HAKOM. Zbog svega ovoga godišnje izvješće sada već bivše Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga zastupam ja kao predsjednik Vijeća Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti. Tim novim Zakonom o regulaciji tržišta željezničkih usluga ostvareni su preduvjeti za snažnije djelovanje regulatora u drugoj polovici već ove godine, a pogotovo u budućnosti. Pripajanjem Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga HAKOM-u smanjit će se dosadašnji ukupni troškovi reguliranja tržišta željezničkih usluga i oni će biti financirani na naknadama s tržišta, a ne kao do sada iz državnog proračuna. Napominjem da je za rad Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za ovu 2014. godinu bio okvirno predviđen iznos od oko 3 i pol milijuna kuna, a uz to pripajanjem Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga HAKOM-u smanjen je ukupan broj zaposlenika u ova dva regulatora uz povećanje učinkovitosti rada zbog istih zajedničkih službi kao i zbog rada dijela stručnjaka na regulaciji više tržišta koje HAKOM sada regulira. To je ujedno i trend u EU kovergentni regulatori za sve ono što je mreža i sve ono što je liberalizirano tržište. Primjeri su i velike države u EU kao Njemačka, Španjolska, Nizozemska, a i neke malo manje države kao što su Slovenija i Latvija pri čemu je povijesno najstariji regulator, a to je onaj za telekomunikacije onaj koji objedinjuje te regulatore, koji je objedinitelj. Vratio bih se na neke od vaših konstruktivnih prijedloga i komentara i sigurno da će HAKOM kada iduće godine bude podnio jedno cjelovito izvješće za sva tržišta koja regulira, a to su elektroničke komunikacije, poštanske usluge, radiotelevizija, željezničke usluge unaprijediti to izvješće prema komentarima i prijedlozima koje ste vi dali, a normalno da će pokušati unaprijediti i rad u regulaciji tržišta željezničkih usluga. Sigurno da ćemo naglasiti opće stanje tržišta željezničkih usluga u Republici Hrvatskoj kao što radimo već i za postojeća tržišta koja reguliramo. Napomenuo bih da liberalizacijom tržišta željezničkog prijevoza tereta trenutno u Republici Hrvatskoj imamo tri prijevoznika. Osim HŽ Carga to su Adria transport i RCC Royal cargo carryer, a vjerojatno će biti i više u budućnosti. Međutim, oni ne dobivaju dozvolu od HAKOM-a nego od Agencije za sigurnost željezničkog prometa, nekih drugih institucija u Republici Hrvatskoj. Kad govorimo o zaštiti korisnika i uvođenju učinkovitog inspekcijskih službi nadzora kakvoće usluga na tržištu željezničkih usluga u godišnjem programu rada HAKOM-a već za ovu godinu predviđeno je uvođenje učinkovite inspekcijske službe koja se temelji na iskustvima koja već imamo sa tržišta poštanskih usluga i posebno na tržištu elektroničkih komunikacija. Na kraju naglasio bih da je HAKOM samo jedan od čimbenika na tržištu željezničkih usluga i potrudit ćemo se da zajedno sa ostalim čimbenicima doprinesemo bitno boljem stanju na ovom tržištu jer ne samo da nismo jedini čimbenik nego i odluke koje mi donosimo koje su od važnosti za razvoj tržišta isto su posljedično vezane za odluke drugih institucija u RH. Normalno da ćemo zajedno sa ostalima pokušati poboljšati stanje na tržištu željezničkih usluga uzimajući u obzir između ostaloga i novu Strategiju razvitka prometa u RH. Hvala vam na vašoj pozornosti.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Godišnje izvješće o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2013. godinu. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlogom Odbora za pomorstvo, promet i infrastrukturu dajem na glasanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o radu Agencije za regulaciju tržišta željezničkih usluga za 2013. godinu. Molim glasajte. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujemo da smo zaključak prihvatili većinom glasova, 79 glasova za, 27 protiv i 13 suzdržanih.
Nastavljamo sa 7. Prijedlog zakona o dopuni Općeg poreznog zakona, prvo čitanje, P.Z. br. 626 Predlagatelj zakona je Klub zastupnika Hrvatskih laburista – Stranke rada. Prijedlog akta ste primili. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Zahvaljujem se gospodinu Lučiću sa suradnikom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Da li u ime predlagatelja? Gospodine Lesar, izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine potpredsjedniče. Za uvod u obrazloženje ovog zakona samo podsjećanje. Svojedobno je Hrvatski sabor temeljem zakona uveo, odnosno ukinuo oznaku porezne tajne na podatke o poreznim dužnicima. I time su bili stvoreni uvjeti da se objavi tzv. lista poreznih dužnika. Neki su to nazvali i listom srama, ali ja ću koristiti terminologiju koja je primjerena primjeni zakona. Razlozi koji su pratili taj prijedlog zakona bili su pod a) veća naplata poreznih dugova i drugo javni interes. Javni interes u smislu raspolaganja javnim novcem, novcem poreznih obveznika. Nakon usvajanja takvih zakonodavnih promjena Hrvatski sabor je na prijedlog Vlade uveo i novi institut, citirat ću otprilike iz obrazloženja, razduživanja poduzeća gospodarstva koji su u velikim dugovima. To razduživanje kroz institut predstečajne nagodbe bio je rezerviran i jeste rezerviran samo za poduzeća, ne i za obrtnike i primjerice obiteljska poljoprivredna gospodarstva koja nisu u ništa boljem položaju u financijskom smislu od onih očito velikih koji su kroz predstečajne nagodbe se razdužili. U trenutku pisanja ovog prijedloga zakona u veljači ove godine bilo je podnijeto 6024 predmeta, zahtjeva za pokretanje postupka predstečajne nagodbe. Tim datumom bilo je riješeno 745, a ukupna vrijednost podnijetih zahtjeva za predstečajnu nagodbu bilo je tada 54 milijarde potraživanja. Dakle, radi se o ogromnom novcu koji je bio predmet kasnijeg odlučivanja. Prema zakonu kojim su predstečajne nagodbe uvedene Ministarstvo financija imalo je diskrecijsko, i ima oprostite, ima diskrecijsko pravo oprosta do 70% dugovanja s naslova poreza i doprinosa ili ne prihvatiti plan restrukturiranja kojega je dužnik predložio. Dakle, sama činjenica da je Ministarstvo financija imalo tu svoje diskrecijsko pravo a iz prakse i informacija koje smo dobivali oni manji poduzetnici najčešće su prolazili tako da je Ministarstvo financija odbijalo. Doduše bilo je nekih velikih dužnika gdje Ministarstvo financija nije prihvaćalo plan restrukturiranja pa onda kasnije opet je kad je umjesto Ministarstva financija očito netko drugi o tome odlučivao. Mali vjerovnici s obzirom na udio glasova i uključivanje u tom postupku imali su samo mogućnost odnosno bili su prisiljeni na otpis svojih potraživanja, i da apsurd bude veći morali su i moraju plaćati porez na otpisana potraživanja. Primijetili smo da u postupku kada se Ministarstvo financija odricalo dijela potraživanja s naslova poreza, zašto i kako je do toga došlo, odricali su se i prireza koji nisu prihodi državnog proračuna nego isključivo općina i gradova. Pa ispada da je Ministarstvo financija u ime općina i gradova opraštalo njihove dugove, njihova potraživanja. Što smo ovim prijedlogom zakona predložili? Najkraće, da se ne smatra obavezom čuvanje porezne tajne i da nije povrijeđena porezna tajna ako Ministarstvo financija, Porezna uprava i bez pristanka dužnika, poreznog obveznika objavi na svojim internetskim stranicama iznos za koji su sklopljene predstečajne nagodbe, umanjene tražbine tijela javne uprave prema poreznom dužniku po osnovi poreza na dodanu vrijednost, poreza na dobit, poreza na dohodak, prireza, doprinosa za obavezna osiguranja, posebnog poreza na naftne derivate, posebnog poreza na duhanske prerađevine, posebnog poreza na pivo, posebnog poreza na kavu, posebnog poraza na bezalkoholna pića, poreza na promet nekretninama, te carina. Zašto Ministarstvo financija Porezna uprava na svojim web stranicama da objavljuje te podatke? Svi ti porezni dužnici prije završetka predstečajne nagodbe bili su na listi poreznih dužnika, dakle oni su bili izlistani na listi poreznih dužnika. Nakon postizanja predstečajne nagodbe oni se s te liste brišu. I sasvim je logično da tada Ministarstvo financija po nama građanima obrazloži jer inače ljudi misle da su porezne dugove platili, ide u nastavak informiranja zadovoljavajući javni interes kako je taj porezni dug namiren. Dakle, radi se zapravo o nastavku procesa javne objave poreznih dugova. Nakon što je bio na listi poreznog dužnika i prošao postupak predstečajne nagodbe koja je uspješno završena, država se odrekla dijela poreznih potraživanja. Ono što smo željeli upravo dobiti to da Ministarstvo financija koje se u ime građana ove zemlje odreklo poreznih potraživanja, nažalost čak i prireza što su prihodi općina i gradova, a ne središnje države da se objave podaci koliko u lipu točno poreza se odreklo, kojih poreza za svaki taj porez pojedinačno kao što je na listi poreznih dužnika za svaki od tih poreza posebno navedeni porezni dug i na kraju ukupni porezni dug. Dakle smatramo da objavom tih podataka tek tada ona lista poreznih dužnika ima smisla. I naravno da uz objavu iznosa odricanja potraživanja poreza treba biti objavljen i podatak onaj preostali dio koji je ostao u obavezi plaćanja na koji rok je odobreni prolongat i uz koju kamatnu stopu jer u trenutku zaključenja predstečajne nagodbe dužnici istog dana ili dan iza toga najčešće ne plaćaju razliku poreza kojega su dugovali nego dobivaju najčešće prolongate na određeno vrijeme uz određenu kamatnu stopu. To je suština ovog prijedloga. Vlada u svojem mišljenju upućuje na to da su svi ti podaci dostupni na stranicama FINA-e i da sve tamo postoji. To je samo jedan promil istine. Da bi u bazi podataka FINA-e tražili podatke, prvo trebate znati OIB svakog poreznog dužnika jer samo imenom firme ne pušta vas unutra. I onda drugo svakog od onih tada 6 tisuća i nešto ne znam koliko je sada postupaka predmeta predstečajne nagodbe bi morali posebno izračunavati koliko je poreznog duga kojem je oprošteno i što je s razlikom. Međutim kada bi i to napravili ne možete doći do podatka po porezima pojedinačno nego samo ukupnog iznosa. I zato odgovoru u mišljenju Vlade je ciničan jer ako je Hrvatski sabor na prijedlog te iste Vlade Ministarstvo financija dao to diskrecijsko pravo da se odriče javnog novca u procesu tog razduživanja onda građani imaju pravo točno jednostavnim načinom pregleda kao što je ona tablica na stranicama Porezne uprave o poreznim dužnicima gdje ne trebate upisivati ni OIB ni ime tvrtke ni pasvorde niti izvršiti nikakvu matematiku, računicu zbrajanja, odbijanja, niti tražiti posebne razredne jer su dugovi specificirani po svakom porezu pojedinačno na takav isti način je trebalo objaviti ili bi trebalo objavljivati ove informacije i podatke koje mi tražimo. Kako otprilike izgleda informacija kada i na FINA-i uspijete doći nakon završetka postupka, do kakvih takvih podataka poslužit ću se citatom za jedan takav završeni predmet koja je završila FINA Regionalni centar Osijek. Radi se o jednom poznatom velikom dužniku koji se bavi od strašno velikog značaja za RH, taxi prijevozom, taxi tvrtka. "Grupa 1, tijela javne uprave i trgovačka društva u većinskom državnom vlasništvu, utvrđeni iznos tražbina za koje vjerovnici imaju pravo glasa za 509 tisuća 681,97 kuna od čega je ukupan iznos glasova za 425 tisuća 608,27 što znači da je za prihvaćenje plana glasovalo 83,5, a protiv plana 16,5%". Dakle tu smo došli do podatka da je središnja država i trgovačka društva u većinskom vlasništvu središnja država valjda potražuje poreze i doprinose a trgovačka društva u većinskom vlasništvu nešto drugo, sigurno ne poreze, potraživala ukupno 509 tisuća. Koliko je to poreza, ne zna se. I tad piše dalje, grupa tijela javne uprave i trgovačka društva u većinskom državnom vlasništvu, dug prema poreznoj upravi se smanjuje za 50% a preostali iznos na otplatu od 60 mjeseci uz kamatu od 4,5% i poček od jedne godine. Samo na način da sve te tisuće i tisuće predmeta tek po završetku postupka na stranicama FINA-e dođete do njih i radite si svoje tabele mogli bi izračunati i prikazati ukupni otpis dugova tijela javne uprave i trgovačka društva u većinskom državnom vlasništvu. I niti jedan drugi podatak od ovog našeg za kojega smatramo da postoji javni interes ne postoji zbirno prikazan i pregledan. I na kraju pitam ako su argumenti za uvođenje liste poreznih dužnika bili javni interes i ako se u procesu predstečajnih nagodbi kao pomoć gospodarstvu primijenio metoda opraštanja poreznih potraživanja i potraživanja sa naslova doprinosa i mirovinskih i zdravstvenih, to naročito koristi stabilnosti mirovinskog i zdravstvenog sustava, u čemu je problem da to isto Ministarstvo financija koje je u ime države pristalo na takvu nagodbu, predstečajnu nagodbu da javan prikaz tih podataka? Ili je možda problem u tome da kada bi se takav sistematizirani popis objavio i pojavio bi mogli doći do nekih zaključaka koji bi mogli upućivati na čudne stvari o kojima je i kolega Marić jutros s prvom točkom dnevnog reda govorio. Moram priznati da sam razočaran stavom Vlade koja odbija nešto što je zapravo nastavak njezinog projekta, projekat liste poreznih dužnika je projekat ove Vlade. Projekat predstečajnih nagodbi je projekat ove Vlade i sada ga samo treba zbog javnog interesa završiti objavom tih podataka i naravno odgovoriti na pitanje da li će država općinama i gradovima nadoknaditi onaj dio prireza kojih se u njihovo ime odrekla a da oni to nisu ni znali pretpostavljam a da oni to nisu ni znali. I da sam ja gradonačelnik ili načelnik općine ja bih podigao tužbu i tražio od države da nadoknadi do zadnje lipe oproštenih prireza. Jer i ovih dana čujemo da lokalna samouprava i regionalna samouprava moraju izvršavati svoje funkcije, da ona mora financijski pratiti, eto sada i kod poplava se više angažirati. I kada god dođemo do većih problema središnja, nivoa središnje vlasti prozivamo lokalnu i regionalnu samoupravu, brojimo im svako radno mjesto, svaki krivi potez, svaku krivu odluku. I mene bi doista zanimalo koliko je prireza oprošteno, koliko su općine, gradova iz tog naslova oštećene. Ali i onaj dio poreza recimo na dohodak koji također u finalu nije prihod državnog proračuna nego opet je prihod općina i gradova jer čini mi se da samo 12% ubranog poreza na dohodak završava u državnom proračunu a i taj se koristi za decentralizirane funkcije. I sada si postavljamo pitanje da li je to diskrecijsko pravo koje je Ministarstvo financija imalo, pristanak na otpis poreza davalo u svoje ime, … [[Govornik se ne razumije.]] u ime Vlade, u ime ovog Sabora a najveći dio tog poreznog kolača prihoda zapravo pripada općinama i gradovima. Nije li možda upravo to razlog zašto se ti podaci na taj način ne žele objaviti, bi tada stvoreni bili uvjeti da gradonačelnik, načelnik općine, pa ja bih rekao čak i župani zbog poreza na dohodak od središnje države potražuju ono što je ona oprostila nekome a što je trebao biti njihov prihod. Potrebna sredstva za objavu ovih podataka u odnosu na start kada je trebalo objaviti listu poreznih dužnika su zanemarivi. Ne, Vlada ne prihvaća, vladajuća većina neće prihvatiti i zbog toga ostaje gorčina da očito taj popis naročito u predizbornoj godini bi mogao napraviti tektonske poremećaje. Možda bi tada na toj listi sa najvećim iznosima otkrili neke, trgovačka društva velika koja će na jedan ili drugi način nagraditi one koji odbijaju da se to javno objavi. I poziva sve one koji su podržali objavu liste poreznih dužnika da podrže i ovaj prijedlog gdje se samo nastavi, radi o nastavku tog modela sa dopunskim informacijama. Najkraće razlozima zašto su skinuti s liste poreznih dužnika, zato jer su u predstečajnoj nagodbi dobili otpis najvećim dijelom a za preostali dio dugovanja prolongat na nekoliko mjeseci ili godina. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na replike. Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Mislim kolega da ćete se složiti sa ovim što su sada vama replicirati, mislim u biti i nadopuniti ono što, na čemu vi bazirate čitavu svoju raspravu a to je uloga Vlade i realizacije obećanja da će objaviti dakle liste ili kako ste ih vi nazvali, odnosno kako ih kolokvijalno javnost naziva, liste srama svih dužnika, dakle onih koji duguju državi. Ja mislim da bi mi morali, poštujući ovo što ste i vi rekli, ovaj prijedlog da bi se čitav projekt unaprijedio i postigao konačno svoju svrhu, ali ipak da bi doživio onu osudu javnosti i na takav način pomoglo se i tijelima, dakle onima koji su prvi pozvani u realizaciji i naplate poreznog duga, a to je ta jedna podrška javnosti i društvena osuda onih koji se tako ne ponašaju. A to je jer društvo još uvijek i građani još uvijek nisu spremni u dovoljnoj mjeri, u očekivanoj mjeri osuditi one koji ne plaćaju porez. A zašto je tomu tako mi to znamo i to treba otvoreno reći, zato što još uvijek ima slučajeva kada država duguje bilo pojedincima koji su mali obrtnici ili njihovim tvrtkama novac. Poreski novac se i daje upravo zato da se između ostalog, ne samo ostali javni poslovi opslužuju nego jednako tako da se i prisilna naplata, to je jedan od poslova, zadaća organa vlasti, dakle koji se i financira iz poreza. Dakle, ja mislim da ne bi bilo pošteno odnosno da bi ovaj cijeli projekt dobio na punoći svoje realizacije treba uzeti u obzir i ne stavljati na stup srama onima kojima država duguje i koji su možda upravo samo i jedino iz tog razloga zapali u nevolje pa nisu svoje ostale obveze mogli namiriti, prije svega državi.
Hvala. Odgovor na repliku, kolega Lesar. Izvolite.
Hvala. Kolegica Ingrid, ja sam rekao da to nikad nisam zvao listom srama nego listom poreznih dužnika. Moramo se služiti onim jezikom koji. Što se tiče podrške, mi smo podržali taj prijedlog zakona kad je bio na glasanju i mislim da ovaj naš prijedlog je nastavak te podrške koju tražite da se stvari dovedu do kraja. I slažem se s vama da na listi poreznih dužnika i poduzeća i poduzetnika koji su u predstečajnoj nagodbi dio njih je zbog toga što im ili država ili državna poduzeća nisu na vrijeme platila. Razgovarao sam jučer ovdje u dvorani s jednim od takvih. Grad Dubrovnik veli 9 mjeseci ako dobiješ plaćeno što si radio za njih budi sretan. Ali ajmo, dali ste mi genijalnu ideju. Zašto država ne bi objavila listu svojih dugova? Zašto u sklopu predstečajne nagodbe, a to je taj poduzetnik predložio, država ne pristaje na prijeboj dugova? On je dugovao 30 000 kuna poreza, a država milijun kuna njemu za obavljeni posao i nije mogao napraviti prijeboj. Oni su to tražili i ovo je idealan prijedlog. Da, imamo poduzetnike, poduzeća i velika i mala koji su u problemima zbog dugova države i državnih poduzeća. Objavimo to, omogućimo im prijeboj tih dugovanja i u roku od 30 dana smo najveći dio toga riješili. Ja vam se doista zahvaljujem i predložit ćemo upravo i to, ako podržite da nastavimo od početka liste predstečajne nagodbe, … podaci o dugovanju središnje države i prijeboj dugovanja.
Hvala. Sljedeća replika Krešimir Bubalo. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Lesar, naime u banana država je diskrecijsko pravo neplaćanja poreza. To ne smije biti pravo u Republici Hrvatskoj i potrebne su objave, no i svima je poznato da je i Al Capone pao zbog neplaćanja poreza, pa sigurno da želimo vidjeti tko su ti likovi u Republici Hrvatskoj koji nisu godinama plaćali porez. No ono što se događa, da država otpisuje dio prihoda jedinice lokalne i regionalne uprave. Imao sam takav jedan primjer dok sam bio župan. Jednoj tvrtki koja je kupljena za kunu država je otpisala oko 40 milijuna kuna i tužio sam ih prije 6 godina i neki dan kad se ministar Lalovac žalio da mu nema tekuće rezerve, znate zašto, zato što je 83 milijuna kuna morao platit Osječko-baranjskoj županiji zbog presude. Znači ne može država otpisivat prihod jedinica lokalne uprave, ali onima svima kojima otpisuje moramo znati tko su ti, a ne smije se država dovest u situaciju da ne kompenzira svoja dugovanja nakon 30 dana jer imamo Zakon o plaćanju i upravo … mogućnost da dugovnu i potražnu stranu svaki porezni obveznik može podmiriti u Republici Hrvatskoj. Onda se ne bi komplicirala situacija i neki ne bi završavali u predstečajnom postupku, nekima ne bi morali biti otpisani dugovi, ali objava mora biti u Republici Hrvatskoj da se zna ime i prezime onih koji nisu plaćali Republici Hrvatskoj.
Hvala. Odgovor, kolega Lesar.
U potpunosti se s vama slažem da središnja država naprosto ne može ni po jednom zakonu nekome oprostiti prihode općina i gradova s naslova prireza ili bilo čega drugoga. I upravo zbog toga tražimo da se u sklopu objave podataka o otpisanim porezima da i podatak o otpisanim prirezima kako bi, a nadam se da će to se stat s tim da više, naprosto vjerujem da to više država ne radi sada ali je radila cijelo vrijeme i na temelju tih podataka općine i gradovi mogu zaštititi svoje interese i tužbom vratiti ono što pripada njima. A vjerojatno i odbijanje objave tih podataka je jedan od razloga što se u financijama boje da će općine i gradovi doista naplatiti ta svoja potraživanja. I tu smo u apsurdnoj situaciji da središnja država, središnja blagajna, državni proračun, državna … olako barata otpisima kad je u pitanju tuđi novac, a podsjećam vas ne radi se samo o prirezima, porez na dohodak i njegova raspodjela završava u lokalnoj samoupravi i svaka kuna otpisanog poreza na dohodak državnih je samo 12. ostalo da rješava ili bi trebalo završiti u lokalnoj samoupravi. Koliko je to novaca do sad u svim predstečajnim nagodbama napravljeno? Nekoliko milijardi pretpostavljam. Dakle, to su razlozi zašto tražimo objavu tih podataka.
Hvala. Sljedeća je replika Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Lesar, država je prisilno dobavljačima otpisala i onima koji ne žele otpisati potraživanja predstečajnim subjektima i to prisilno svojom odlukom je utjecala da mora i on otpisati, a na ta otpisana potraživanja je platio PDV, platio je prirez, platio je porez na dobit, platio je sve, a država ga prisiljava da otpiše ono i da plati porez na nešto što ga prisiljava ne naplatiti. Na fakturu koju ne može naplatiti mora platiti državi porez. Pa zar to nije paradoksalno? Ali Vlada ovu vašu ideju ne prihvaća zato što želi prekriti ovakve stvari da se ne razotkrije ono što se događa u ovim najkriminalnijim činom u gospodarstvu Hrvatske nakon privatizacije. Za predstečajne nagodbe trebalo bi sagraditi novu dilataciju u Remetincu i samo je zvati dilatacija predstečajnih nagodbi. A vi kažete, interesira vas koliko je oprošteno. Mene interesira i komu je oprošteno. Nisu pravnim osobama oprošteno, opraštano je i vlasnicima pravnih osoba. Tko su vlasnici pravnih osoba? Kolika je njihova imovina? To su najbogatije osobe u Republici Hrvatskoj u pravilu, u pravilu. Čast iznimkama. I mi opraštamo najbogatijima. Jel' išta Ministarstvo financija pokušalo naplatiti od njih? Nije, nije koristilo instrumente uopće. Sve se to treba sad zaboraviti i prekriti. Sad ste dobili porez na automobil, niste vi, jer ne vozite, ali dobivamo svi. Hajde pokušajte ne platiti porez 200 kuna na automobil. Vidjet ćete u roku 30 dana kakva vas ovrha čeka na garažu, na stan, na sve ostalo. A prema ovima koji su dužni 55 milijarda kuna nikad nitko nije poduzeo ništa. Štitimo njih, štitimo dužnike i mislimo idemo državu naprijed sudsku.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Lesar. Izvolite.
Kolega Marić u potpunosti ste u pravu. U ovom primjeru kojega držim pred sobom … … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] [[Upadica Batinić: Molim vas kolega. Kolega Lesar, izvolite.]] Hvala. Upravo u ovom primjeru kojega držim u ruci država je dakle potraživala 509 000, financijske institucije 5 milijuna i 900 i pazite rezultat glasanja. Kada se glasalo o potrebi prihvaćanja plana restrukturiranja za ovo poduzeće 99,99% financijske institucije su glasale za i u grupi ostalih vjerovnika, malih poduzetnika za je glasalo 48,29 a protiv 51,71. Dakle, mali vjerovnici poduzeća nisu prihvaćala ovaj plan restrukturiranja, ali su ih nadglasali država i banke. I oni su bili prisiljeni na otpis 30% svih potraživanja, a ostalo na otplatu 24 mjeseca bez kamata. To su i sad tražimo da se ti podaci objave i opet ne ide.
Hvala. Počinjemo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDSSB-a Dražen Đurović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, vrlo kratko, prijedlog je kratak i iskreno govoreći nije mi najjasnije zapravo u čemu je problem u ovom prijedlogu i zašto je, zašto je bio neprihvatljiv Vladi Republike Hrvatske niti je to posebno teško provesti, niti posebno tereti državni proračun, niti zahtijeva nekakve velike napore Porezne uprave, a niti će polučiti bog zna kakvim učinkom, dakle ukupno gledano. Međutim, pomogao bi određenoj transparentnosti i dostupnosti informacijama određenim dužnicima i zaista ne vidim zašto, zašto Vlada. Da li je to sad samo pitanje postavljanja prema tome tko predlaže, a ne što predlaže. Da li su samo a priori zbog toga što to jedan oporbeni klub zastupnika predlaže a priori odbili. Jer vidjeli smo iz ove tzv. kolokvijalno govoreći liste srama, odnosno javne objave poreznih dužnika ni da ta objava nije polučila gotovo pa nikakvim učinkom. Jedino što zapravo služi da ljudi pregledavaju tu listu i da vide tko od onih koje oni poznaju ili za koga su čuli da je dužan porez i da znaju eto koji poduzetnik iz njihovog okružja ili kog oni znaju i koliko je dužan. I to je na neki način samo zapravo povećalo eto i javnost i transparentnost tog duga, a zapravo ni na koji način barem koliko je meni poznato niti je utjecalo, niti je posebno pomoglo da se zapravo taj dug na bilo koji način naplati. Tako ni ova informacija. Naravno da ona ne bi zapravo sama po sebi ništa promijenila, ali bi zapravo poboljšala informiranost i transparentnost i oko tih postupaka predstečajne nagodbe, a samoj Poreznoj upravi zapravo s obzirom da su ti podaci u pravilu dostupni ne bi zapravo vjerojatno bio veći problem da se ti postupci iznesu. Prema tome, ja moram iskazati zapravo iskreno svoje čuđenje zašto Vlada zapravo ovo odbija jer ako ćemo na ovaj način stalno postupati, vući nekoliko mjeseci jedan ovakav prijedlog na dnu dnevnog reda, onda ga konačno dati popodne i čekati samo da prođe, onda zapravo ni mi kao Hrvatski sabor dalje nastavljamo onu praksu koju Hrvatski sabor ima u svojoj tradiciji već dosta godina i prije ovog saziva da se tako čvrsto postave odnosi zapravo vlasti i oporbe, da ta oporba i onaj mali doprinos koji može dati kroz nekakav zakonodavni prijedlog nikad ne može proći ni na jedan način i ni u jednom obliku, čak ni ovakva jedna ajde recimo blaga inačica informiranja javnosti koja je relativno jednostavna za izvesti i koja ne predstavlja nikakvu ugrozu ni za plan vladajuće koalicije pa ni za njene političke interese. Prema tome, bilo bi dobro kad bi zapravo predstavnik, netko od predstavnika zapravo vladajućih još dodatno mogao obrazložiti koji su zapravo motivi uopće ovo ne prihvatiti. Kažem, s druge pak strane dakle mi kao klub HDSSB-a to podržavamo jer ne vidimo zaista nekog racionalnog razloga i da je došao od strane vladajućih da ne bi ovo poduprli jer razloge sam iznio. S druge pak strane kažem i da se ovo usvoji neće to Bog zna kako ni na koji način pridonijeti nikakvoj učinkovitosti naplate bilo kakvih potraživanja ali će na kraju doprinijeti onom što je zapravo važna stečevina i demokracije danas 21. stoljeća pa i ako hoćete funkcioniranje javne uprave, a to je da informacija bude dostupna građanima u što je moguće većoj mjeri. Za tim se teži u svim modelima rada političkog sustava, prema tome zašto na jedan prijedlog koji će dati, omogućiti da jedna informacija i to o financijskim, dakle o nekim iznosima koje država oprašta, da ona zapravo bude transparentnije dostupna svima onima koji su za nju zainteresirani. Ako se mogu malo osvrnuti i na ovu raspravu koja se prethodno vodila kod kolega prije dva dana ili dan, dva mogli smo pročitati nekoliko novinskih članaka o tome kako su neki ljudi pravomoćno osuđeni za, u nekim postupcima dakle u kojim je jasno utvrđena politička korupcija, klijentelizam, zlouporabu položaja i ovlasti i financijsku korist. U jednom slučaju nekih 700 tisuća kuna, u drugom milijun kuna i dobili smo presude od nekoliko mjeseci rada za opće dobro u konačnici. Nastavlja se trend i tu se zapravo ne bih složio s onim kolegama koji su prethodno tvrdili da stvari idu u pravcu toga da se isplati platiti porez i da mi idemo u pravcu toga da se ne isplate malverzacije. Ne, mi i dalje nastavljamo i kroz pravomoćne sudske presude jasno slati poruku da se isplate malverzacije, da se ne isplati plaćati porez i da i dalje Hrvatska pravna država i ukupno Hrvatska država bila ona izvršna, sudbena jednostavno ne uspijeva na pravi način zapravo sankcionirati sve one koji ne poštuju hrvatske zakone, ne provode ih ili provode raznorazne malverzacije. Posebno u ovim slučajevima koji su zapravo izravno vezani za politiku. Mi u Gradskom vijeću grada Požege danas opraštamo na sjednici gradskog vijeća otpuštamo za milijun kuna komunalne doprinose raznim d.o.o., dakle danas gradsko vijeće o tome odlučuje, raznim d.o.o. koji su ostali dužni za komunalne doprinose i kasnije se samo izbrisali iz sudskog registra. Nama je to 2,5% izvornih prihoda gradskog proračuna. Jednostavno, ljudi su se izbrisali i njihovi dugovi nestaju sa njima kao da ih nikada nisu, njihove obveze za komunalni doprinos, kao da toga nikada nije ni bilo. I nikom ništa. Dakle, i dalje ostaje to imaš d.o.o. koji se zove Zenox pa se sutra zove Zenox a pa prekosutra Zenox b pa prekoprekosutra Zenox d, mislim govorim kolokvijalno, i dalje možeš nastavljati kao da se ništa nije dogodilo iako već godinama govorimo o tome da ćemo konačno složiti taj pravni sustav da se više onemoguće takve malverzacije. Ne, mi upravo idemo u obrnutom pravcu, ma d.o.o. za 22 lipe ćemo ga osnovati. Još će ti država platiti da ga osnuješ da bi mogao ne platiti svoje obveze pa ga onda ugasiti i otvarati sljedeći d.o.o. I tako unedogled. Ta priča o poreznom dugu i o tome kako je to sramota u Hrvatskoj državi mislim ja ne znam jel' mi svi živimo u istoj Hrvatskoj i da li svi mi znamo ljude koji su porezni dužnici ili imaju tvrtke koje su dužne poreze, a 100% su u njihovom vlasništvu, ne znam da li netko zna od vas od njih da hoda pokunjene glave i da tvrdi da ga je sram u Hrvatskoj što nije platio porez ili svoje obveze? Dakle, klub HDSSB-a svakako podržava ovaj prijedlog zakona o dopuni Općeg poreznog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, iz vašeg kluba. Kolega Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Đurović, vi ste govorili o Požegi i o otpisu nekakvih milijun kuna što iznosi 2,5% izvornog proračuna vašega grada. Evo bio sam svjedokom na sjednici Županijske skupštine u Slavonskom Brodu gdje je županija morala otpisati odnosno platiti jamstva bankovna za 5 takvih firmi, privatnih firmi, u iznosu od 10 milijuna kuna. Jedna županija koja je po svim parametrima jedna od najsiromašnijih, ako ne i najsiromašnija županija u državi je da kažem u neku ruku kolokvijalno poklonila, darovala 10 milijuna kuna jer ni banka ni odvjetnici nitko se nije mogao naplatiti od tih 5 nekakvih subjekata privatnika koji ni na koji način nisu mogli platiti, a županija je preuzela jamstva i morala platiti bankama 10 milijuna kuna što je kada uzmemo da je izvorni proračun županije Brodsko-posavske nekih 70 milijuna kuna 10 milijuna kuna je sedmina ili oko 7, 8% što je još drastičniji primjer u odnosu na vaš iz Požege. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Đurović.
Da, pa ovaj primjer koji ste vi naveli i ovaj koji sam ja naveo i koji imamo iz lokalne samouprave i one primjere koje imamo iz države gdje je država platila Bog zna kolika jamstva za raznorazne tvrtke tamo gdje je izdavala jamstva, a znamo da su se u prethodnih 15-ak godina, 20 državna jamstva izdavala samo čim uđeš na vrata dobiješ državno jamstvo za milijun kuna. uopće te ne pita za šta je, tko si i napišeš za šta je, naravno sve to kasnije dođe na naplatu. Nedavno smo u Hrvatskom saboru konačno izglasovali izmjene Zakona o javnoj nabavi gdje smo gotovo bili u bizarnoj situaciji da porezni obveznici plaćaju u konačnici gubitak. A vrlo često je taj gubitak u javnim nabavama nastajao raznim malverzacijama onih koji su na taj način raspisivali natječaje, to su nevjerojatne stvari. Međutim, u konačnici mi s takvim stvarima nikada nećemo završiti dokle god ne budemo sa pravomoćnim sudskim presudama slali društvenu poruku da se ovaj kriminal u ovoj državi ne isplati. Dokle god šaljemo pravomoćnim sudskim presudama jasne poruke da kriminal se isplati politička korupcija se isplati dotle ćemo imati kriminal i političku korupciju. I svatko tko može pročitati da se za 700 tisuća kuna pronevjere dobije 10 mjeseci rada za opće dobro taj će ako se nađe u toj prigodi to isto učiniti. A ako stavi nekakvu čarapu na glavu i ode u mjenjačnicu i uzme tisuću kuna dobit će 4 godine zatvora.
Zahvaljujem. U ime kluba Hrvatskih laburista-Stranke rada Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici. Hrvatski laburisti su prijedlog izmjena ovog zakona predložili u najboljoj namjeri zbog interesa javnosti i transparentnosti za raspolaganje novcima građana. Ono što su i kolege prije toga govorili ja ne vidim nijednog razloga zašto se ne bi ti podaci javno i transparentno objavljivali i kome je u interesu da skriva određene podatke ili eventualno da se vrlo teško dolazi do takvih podataka. Ono što je bitno reći da ovaj prijedlog Hrvatskih laburista o dopuni Opće poreznog zakona u članku 8.zbog interesa javnosti i činjenica da država u predstečajnim nagodbama otpisuje novac zato smatramo da građani imaju pravo znati kojim dužnicima je otpisan dug ali u kojem iznosu im je otpisan dug. Samim time osigurala bi se veća transparentnost koja bi bila rezultat veće odgovornosti nadležnih tijela pri vođenju predstečajnih nagodbi. Sadašnje rješenje u članku 8.uređuje institut porezne tajne u stavku 1., ali već kasnije u sljedećoj stavci uređuje podatke koji se ne smatraju poreznom tajnom kao i postupke koji se neće smatrati povredom obaveza čuvanja porezne tajne. Naš prijedlog je samo proširenje određenih stvari da se ti podaci transparentno i objavljuju. Jasno da svi smo podržali određene izmjene zakona koji je prije dvije godine stupio na snagu jel objavljeni su podaci poreznih dužnika, a ove izmjene bi imale za cilj samo unapređenje tog poreznog sustava, posebno poticanje poreznih institucija ali i povjerenje među građanima u djelovanju pravne države. Neosporna je činjenica da vraćanje to povjerenje i transparentnost ono je bilo poljuljano kada se i donosio u članku 8.prijašnje izmjene jel je tada porezni dug iznosio 52 milijarde. Hrvatska javnost je poslije toga bila bombardirana sa podacima o iznosima i uvjetima otpisa poreznih dugova pojedinim dužnicima te se sve glasnije upozorenje malih i srednjih poduzetnika o nejednakim postupanjima prema njihovom zahtjevu u ostvarenju predstečajne nagodbe o čemu je bilo govora jel su veliki igrači itekako dobro prolazili u tim predstečajnim nagodbama. Ovim prijedlogom izmjene Općeg poreznog zakona propisuje se da obaveza čuvanja porezne tajne nije povrijeđena ako Ministarstvo financija Porezne uprave bez pristanka poreznog obveznika objavi na svojim internetskim stranicama iznos za koji su sklopljene predstečajne nagodbe umanjenje tražbine tijela javne uprave prema poreznom dužniku. Stoga smatramo da predložene izmjene u članku 8. Općeg poreznog zakona predstavljaju iskorak i one su važan instrument za vraćanje povjerenja građana u institut predstečajne nagodbe na način da se objave porezni dug, a time i dužnika kojima je država otpisala dio poreznog duga ne smatra povredom porezne tajne. Jasno da smatramo da podaci otpisa u … [[Govornik se ne razumije.]] nagodbi trebali bi biti transparentni i zbog uvida u javnost u vremenskom periodu dugovanja svih pravnih subjekata kojima su obaveze otpisane posebno one s osnova poreza i doprinosa. Zato čudi nas mišljenje Vlade Republike Hrvatske, ne znamo koji je motiv da se ne objavljuju ovi podaci transparentno. U obrazloženju ono što Vlada govori a to je da Opći porezni zakon je postupovni zakon kojim se uređuje odnos između poreznih obveznika i poreznih tijela koja primjenjuju propise porezima i drugim javnim davanjima te da je postupak predstečajne nagodbe postupak nagodbe odnosno dogovora namirenja svih vjerovnika a provodi ga Financijska agencija i da su svi podaci objavljeni na web stranici FINA-e. Jasno, dolaženje do tih podataka je vrlo komplicirano, istraživanja i traženja jednostavno ne vidimo razloga ni jednog koji bi bio suprotan onome da ovi podaci ne budu javno i transparentno objavljeni. I mi upravo smatramo suprotno da nema nikakve prepreke da i u ovom zakonu ne bude to regulirano. A upravo zbog te transparentnosti i zbog podataka koji su objavljivani bili na web stranici za primjer ću reći samo pitanje problema i ono što je u javnosti puklo a to je pitanje slučaja Spačve i svi ti podaci bili su i objavljeni na web stranici FINA-e ali presedan je nastao u smjeni ministra financija Slavka Linića iako je on tvrdio da je sve bilo po zakonu, da je sve bilo objavljeno, javno a epilog toga je bio sasvim drugačiji. Da su kriteriji o objavljenim podacima bili jasniji onda vjerojatno da i zbog interesa javnosti a i zbog onoga što javnost želi da zna vrlo lako bi se imalo uvid u sve podatke a jasno u javnosti se govori i o nekim drugim slučajevima otpisivanja duga pa i u dijelu nekim medijskim kućama i jasno da bi to svakako zbog hrvatske javnosti trebalo biti objavljeno i transparentno na jednom mjestu. Ovako ne zna se po kojim kriterijima se nekome otpisuju dugovi a nekome ne te na koji način se nagodba provodi kako bi se skinula svaka sumnja s moguće malverzacije ponudili smo zato ovakav prijedlog. Kada država oprašta dugove kroz predstečajne nagodbe nužno je da cijeli postupak bude transparentniji i na uvid javnosti kako bi se otklonila svaka sumnja oko pogodovanja pojedinaca. Za primjer, evo bilo je i danas govora imamo objave liste poreznih dužnika, one su nazivane i stupom srama. Prošle su eto dvije godine, porezna uprava svaka tri mjeseca revidira liste poreznih dužnika, neki dužnici s nje nestaju dok se drugi kojima se u međuvremenu nagomilali su dugovi pojavljuju na toj listi. Na njoj su porezni obveznici koji su bili dužni 8,2 milijarde kuna izbrisani s liste jer su ušli u predstečajne nagodbe ili su ugasili tvrtke ili su preminuli i prestali postojati. Prema podacima porezne uprave prve liste objavljene obuhvaćale su 102 tisuće 370 poreznih dužnika i ukupno negdje sa 30 milijardi kuna. Na listi objavljenoj ove godine bilo je 82 tisuće i 400 poreznih dužnika sa ukupnim porezom od 20 milijardi i 900 milijuna kuna a to znači da je blizu 20 milijardi manje nego prije 2 godine da se u tom razdoblju porezni dug smanjio za nešto više od 9 milijardi kuna. Iako se porezni dug smanjio za 9 milijardi kuna to ne znači da taj iznos porezni dužnosnici su u protekle 2 godine stvarno i uplatiti u državni proračun. Za primjer reći ću da su porezni dužnosnici do srpnja, od srpnja 2012. do rujna ove godine u proračun uplatili 783 milijuna kuna. U te dvije kategorije su oni koji su izbrisani jer su potpuno platili dug, njih je negdje oko 500 milijardi i negdje 290 milijuna kuna onih koji su platili dio duga pa su došli ispod onog iznosa i brisani su sa te liste. A što se dogodilo sa ostalim poreznim dužnicima koji su u posljednje dvije godine izbrisani sa liste a imali su oko 8,2 milijarde kuna, nema jednostavno nigdje podataka. I jasno da bi javnost o tome htjela znati i imati sve podatke. Koliki je iznos poreznog duga u protekle dvije godine Ministarstvo financija oprostilo u provedenim postupcima predstečajne nagodbe nema odgovora. Kao i cijeli popis kome je taj dug oprošten. Zato smatramo da je opravdano donošenje izmjene ovog zakona zbog javnosti i transparentnosti ali radi se o novcima građana Republike Hrvatske koji imaju pravo znati i imaju pravo uvid u sve oproštene dugove koji su provedeni u predstečajnom postupku ili u nekom drugom postupku. Hvala lijepa.
U ime kluba HDZ-a kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege. Tko još u Hrvatskoj priča o predstečajnoj nagodbi? U zadnjih nekoliko mjeseci kao da je naprosto nestala iz medija, iz političkih govora, naprosto više nije interesantna. Jedan potez Vlade s kojim se hvalilo da su se smanjile, zapravo spasile silne tisuće radnih mjesta, stotine poduzeća. Ako je to tako dobro, zašto danas nema govora o tome? No ono što je definitivno i što je ostalo iza toga, da se administrativnim putem smanjila nelikvidnost i smanjio porezni dug. Administrativnim putem, jer da je bilo drugačije onda Hrvatska država ne bi bila u problemu sa proračunom i ne bi bila u mjerama prekomjernog deficita i ne bi imala deficit državnog proračuna ovakav kakav je i ne bi imala smanjene prihode od poreza. Dakle to su činjenice koje nitko ne može oborit. No vrlo interesantno da se bez problema može promijenit zakon da se objavi popis ili lista dužnika. Vrlo na jednostavan način se objave registra hrvatskih branitelja pa zadnji javna objava je bila tzv. lista srama za one koji ne isplaćuju plaće. I kad podvučemo zajedničku crtu i zajednički nazivnik za sve skupa što je efekat od svega toga skupa, kolega Tušak je sad govorio do onih 50 milijardi nenaplaćenog poreza. Naplaćeno je dvije godine nakon objave liste, naplaćeno samo 700 milijuna, od toga je 200 i još nešto otpisano, a 500 je samo naplaćeno i vjerojatno od tih 500 bi se naplatio i bez objave te liste. Dakle nije dobro osobito kad si na vlasti različito tretirati neke stvari, a o tome ću nešto kasnije kad budem samo citirao jedan dio obrazloženja Vlade zašto ne prihvaća ovaj prijedlog nego naprosto stvari se moraju tretirati i zvati na potpuno isti način, bez obzira kom se to u datom momentu svidjelo ili ne svidjelo. Bio je jedan zakon koji je bio preteča predstečajnim nagodbama, on je donesen mislim u 2. mjesecu 2002. godine, samo tada se zvao Zakon o naplati dospjelih, a nenaplaćenih potraživanja i tada se govorilo da je dug negdje oko 24 milijarde. Efekat svega toga skupa nakon godinu i još nešto dana je bio da se nije naplatila niti milijarda kuna i vjerojatno ovih 50-ak milijardi kad uzmete zatezne kamate koje su bile između 14 i 18% u proteklih 10 godina se najviše nalazi tih 24 milijarde. Kad vidite u principu kako se 2004.-2008. smanjivao taj porezni dug i kako su prihodi državnog proračuna rasli daleko iznad stope rasta i inflacije, dakle realni rast poreznih prihoda je bio daleko veći, bez da su se povećavali porezi. No kad vam paše onda možete objavit sve, a kad vam ne paše onda odjedanput se ne može objavit ništa. Jer ako Vlada kaže da je predstečajna nagodba nagodba i da to ne treba biti predmet Općeg poreznog zakona jer tu se nagađaju oko nekih drugih potraživanja, a ne samo oko poreznih potraživanja, onda je logična stvar, nećemo zadirat u Opći porezni zakon al ćemo ubacit jedan članak u Zakon o stečajnoj nagodbi gdje ćemo reći da ćemo objaviti sve one sa otpisanim dugovima i način rješavanja duga na potpuno identičan način kao što smo i objavili listu dužnika. Jer nemoguće je među onim 100-tinjak i koliko tisuća ima, skoro 200 tisuća dužnika poreznih, tražit one kojih sad najedanput nema ili one kojima se smanjio porezni dug pa temeljem toga računa da se nekome otpisalo toliko i toliko milijuna ili desetaka milijuna kuna, a uvjete pod kojima će platit drugi porezni dug naprosto je nemoguće naći ako ne idete kopati ili švrljati po web stranicama FINA-e. Dakle naprosto ako pričamo o transparentnosti, ako volimo govorit da netko to nije radio na takav način onda kad trebaš ti položit ispit transparentnosti odmah padneš na prvom koraku. To je ovaj slučaj predstečajne nagodbe. Sjetite se kako je taj zakon donesen u ovom Visokom domu. Izglasan je praktički zadnji petak redovnog zasjedanja da bi nakon tjedan dana u četvrtak Vlada na sjednici sa svojom uredbom izmijenila taj zakon od 45 članaka i taj zakon je onda dobio sasvim drugi smisao i došli smo gdje jesmo. Iskreno govoreći, čitat ću samo dva citata iz vladinog obrazloženja, veli kako je postupak predstečajne nagodbe postupak nagodbe odnosno dogovorenog namirenja svih vjerovnika, a provodi ga Financijska agencija, Prijedlog zakona o dopuni Općeg poreznog zakona nije predmet Općeg poreznog zakona. To sam vam rekao. Predmet Općeg poreznog zakona je samo jedan dio otpisa. Ali ako to već nije predmet Općeg poreznog zakona, ako smo očekivali da ćemo na listi ili Registru hrvatskih branitelja naći desetine ili stotine tisuća onih koji su navodno lažni hrvatski branitelji pa se to nije dogodilo, ako se očekivalo da će se proračun napuniti sa objavom popisa dužnika nije se ni to dogodilo, onda mi nije jasno zašto se ne bi objavilo i oni koji su bili na tom popisu dužnika, ali im je najedanput porezni dug nestao. Vrlo je interesantno da instrument koji je trebao puno toga bar otkriti ako ne riješiti, što se tiče i poreznog duga i vlasništva desetak i više firmi, OIB nitko se nije potrudio da on čim prije zaživi i da se instrumenti OIB-a iskoriste upravo za ovo. I logična je stvar, ja mislim da nema nikoga u ovoj sabornici tko će reći da jednom Varteksu država maksimalno nije trebala pomoći. Mislim da nema nikoga u ovoj sabornici tko će to reći. Nema moralno pravo naspram onih nekoliko tisuća prije svega žena koje su godinama radile teški posao i stvarale taj Varteks. Međutim, došla je konkurencija, lojalna, nelojalna od negdje drugdje i taj Varteks na žalost nije više mogao egzistirati. Dakle, nije sporno da bi svi podržali spas nekakvih poduzeća iz jednostavnog razloga što njihov i regionalni značaj i gospodarski je daleko bitniji od nekoliko milijuna kuna u državnom proračunu. Dakle, ti ljudi budu radili, ako budu zarađivali plaće, ako ne padnu na teret države preko Zavoda za zapošljavanje država će imati od tog posla višestruku korist. Međutim, nije sporan taj Varteks ili neki drugi, ali o tome se pompozno puno govorilo. Ali vjerojatno je sporno nešto drugo ili neki drugi pa vjerojatno se zato ne ide niti, prihvaća ovaj prijedlog da se Općim poreznim zakonom omogući objava ovih podataka, a isto tako ne predlaže se vlastiti prijedlog da se izmijeni Zakon o predstečajnoj nagodbi u kojem bi se samo jednim člankom reguliralo da se ti podaci objave. No, ono što bih samo rekao ovdje čisto oko ovog zakona ako bude usvojen, ako kolege iz vladajuće koalicije prihvate, onda bih ja kolegama iz, Laburistima predložio da u ovome članku 1. u stavku 13. ima nekih stvari koje naprosto treba promijeniti jer nisu u suklađu sa pozitivnim zakonskim propisima jer ne postoji više matični broj. Evidencija isključivo preko koje su evidentirane i pravne i fizičke osobe je OIB. Dakle, jedinstveni identifikacijski znak sa 11 znamenaka i temeljem kojega se svi reguliraju, tako da ako se netko bavi obrtom on isto evidentiran putem OIB-a. I nije mi iskreno govoreći što znači ovo datum, mjesec, rođenje, ime roditelja fizičke osobe koja obavlja djelatnost jer ako ukucate njegov OIB on ako se bavi bilo kakvom djelatnošću ili ima bilo kakav porezni dug onda ćete dobiti podatke koje trebate dobiti. Prema tome, OIB je upravo uveden zbog toga da temeljem jednog jedinstvenog znaka možemo doći, zapravo onaj tko treba iz državnih institucija može doći do podataka koji mu trebaju. I na početku ovog stavka ova prva rečenica ime i prezime fizičke osobe koja obavlja djelatnost ili naziv poreznog obveznika. To jedno drugo se isključuje. Ako obavljate djelatnost onda ste automatski porezni obveznik. Jedino da ako ovdje niste mislili ili pravne osobe. Dakle, ne vidim razloga da se, da Vlada ne prihvati ovaj zakon tim više što si je uzela za pravo da raspolaže i sa tuđim prihodima. Tu ne mislim samo na prirez i onaj dio od dohotka koji se odnosi na jedinice lokalne samouprave, nego tu mislim kako su prošli oni najsitniji dužnici, zapravo vjerovnici u predstečajnim nagodbama gdje ih praktički nitko ništa nije pitao nego su preglasani, pozvani. Rečeno im je samo priznat će vam se 50 ili 60% ili će vam se priznati cijeli iznos i moći ćete ga naplatiti u sljedećih 5 godina bez kamata i bez ičega. Tu si je isto netko uzeo za pravo praktički da donosi odluku umjesto nekoga. Jer gledajte, kako velikoj tvrtki puno znači 10, 15 ili 20 ili 100 milijuna, tako nekom obrtniku strašno puno znači 10, 20 ili 30 000 kuna. Red veličine je potpuno identičan kad uzmete odnos na ukupan prihod. Dakle, to je samo jedan od projekata koji je glamurozno najavljen. Ali kad uzmete da od ovih koje je Vlada dala za svoje predstavnike oko ove teme samo je ostao jedan pomoćnik ministra, onda mi je potpunosti jasno zašto se događa što se događa. Dakle, klub HDZ-a nema razloga da ne podrži ovu inicijativu kolega Laburista. Hvala lijepa.
Hvala. Dražen Đurović, izvolite repliku.
Kolega Šuker, ja bih se složio u onom dijelu kad ste govorili o predstečajnim nagodbama i spomenuli ste Varteks. Mislim da treba spomenuti da se tu sigurno još radi i o stotinama drugih proizvodnih tvrtki koji je trebalo tražiti načina u svim mogućim oblicima da se te tvrtke i te djelatnosti koje imaju te tvrtke i bez obzira na vlasništvo sačuvaju i zadrže, a ne da se zapravo pod svaku cijenu ide u neke likvidacije, stečaj i pokušaj nasilne naplate potraživanja gdje se u pravilu namiruje vrlo mali udio u tim potraživanjima, a prestaje ono što zapravo predstavlja vitalni problem po našem mišljenju danas Hrvatske, a to je problem zaposlenosti. Jer gašenje stotina ili tisuća radnih mjesta u tekstilu ili prerađivačkoj djelatnosti je nešto što je praktički nenadoknadivo kasnije ponovo eventualno za pokrenuti ili otvoriti. I na kraju samo ako uzmemo u obzir da u tim djelatnostima svako radno mjesto, otvaranje svakog radnog mjesta vrijedi ili košta barem 100 000 ili 150 000 eura jasno je koliko bi samo i kakav bi uopće opseg investicija trebao za otvoriti ne znam 100 radnih mjesta u prerađivačkoj djelatnosti. Ali također na ono drugo što ste rekli, a što zapravo nije se dogodilo u predstečajnim nagodbama da se zapravo vidi koje su to tvrtke koje nemaju taj kapacitet i tu vrijednost za interese Hrvatske države i gdje Hrvatska je zapravo, gdje se otvorio prostor u predstečajnim nagodbama i gdje možda zaista bilo vrlo čudnog postupanja.
Ivan Šuker, odgovor na repliku.
Dakle, kolega Đurović mislim da se mi u potpunosti slažemo i mislim da ovdje treba ponoviti opet ono nešto što je sigurno zajedničko razmišljanje svih saborskih zastupnika, a to je da ima poduzeća koja se naprosto, ako se ikako mogu moraju se pokušati očuvati. Jer danas Hrvatska nema proizvodnje i možda nije danas problem proizvest nešto ali problem je plasirati na tržište. Ali ne možemo reći da Varteks i niz drugih tvrtki imaju nekakav brend, imaju status, imaju svoj proizvod i logična stvar je da je daleko jeftinije ako se ikako može spasiti ta tvrtka nego ugasiti i otvarati neku novu da se ona probija na tržištu. Dakle, iz milijun i jednog razloga to naprosto treba napraviti. Ali isto tako ima tvrtki koje tu naprosto po ničemu ne zaslužuju da se nađu jer ima drugih u konkurenciji koji će raditi taj posao i preuzeti te ljude, samo su možda bolje organizirani i bolje su si složili priču da opstanu. Možda je i to upravo razlog zašto se ne želi objaviti ta lista. Jer nema danas Hrvatska puno proizvodnih poduzeća da mi možemo se baš tako razbacivati i lako ih slati u stečajeve. I možda je upravo taj dug Varteksa i dug prema bankama nastao zbog toga što se željelo zaštititi tih najprije je bilo skoro 5000 žena, a na kraju ja ne znam da li ih danas ima 1800, 2000. Mnogi su bili bacili oči na onaj industrijski pogon Varteksa preko puta stadiona, međutim očigledno je tamo zaštićena nekakva industrijska arhitektura pa to više tako ne ide. Ali, očigledno je da se ovaj popis ne objavljuje isključivo zbog toga što se ne bi trebali vidjeti neki kojima je pomognuto ipak na neki drugi način, a možda čak i po babama i stričevima.
Zlatko Tušak, replika.
Hvala potpredsjednice. Kolega Šuker vi ste potpuno u pravu kada ste rekli, ali radi se o dva navrata da je došlo do izmjene Zakona o predstečajnoj nagodbi i u ta dva navrata to je potpuno drugačiji zakon bio. I pomalo cinično je kada Vlada sada u svojem obrazloženju govori da to ne bi trebalo stajati u ovom zakonu nego bi trebalo stajati u tom nekakvom drugom zakonu a nije se potrudila da stoji u tom zakonu. Mi jasno kao laburisti smatramo a i vi ste tu rekli da ne bi trebalo apsolutno biti nikakve prepreke da on bude i u oba zakona upravo zato da ne bi dolazilo do nekakvih i različitih tumačenja. I jasno da iza toga se krije nešto drugo, a to je pitanje one transparentnosti da se ne vide svi podaci i svi oni koji bi trebali biti na listi kojima je oprošten dug. Ja vidim tu da je jedini razlog i ne vidim nijedan drugi razlog i zato slažem se sa vama u vašoj diskusiji.
Ivan Šuker, odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Tušak mnogi od onih desetine tisuća ljudi koji su se našli na listi poreznih dužnika sigurno su izuzetno nesretni što su u takvoj poziciji. Mnogi od njih su vlasnici uglednih obiteljskih obrta koji su se kasnije pretvorili u poduzeća. Mnogi su u to uložili sve što imaju. Praktički prodali su sve što imaju da to spase, a na kraju nisu uspjeli spasiti. I ne treba sve gledati jednako. Bilo je i onih koji su koristili rupe da su osnivali poduzeće za poduzećem i vjerojatno tako gomilali porezne dugove, zato i jesmo mijenjali Zakon o sudskom registru, ali naprosto kad smo već došli u poziciju da želimo pomoći i da je to jedan od instrumenata Vladine ekonomske politike da se spase određena poduzeća onda ako su mogli objaviti i staviti na stup srama ljude koji se nisu svojom krivicom našli na listi srama, mnogi su bili i ugledni obrtnici, ugledni poduzetnici onda mislim isto tako da nema nikakvog razloga da se objave oni kojima je država procijenila da mogu opstati, da mogu zadržati radna mjesta, da mogu zapošljavati ljude i da mogu stvarati novu vrijednost i da im država kroz nekakav otpis ili reprogram poreznog duga želi pomoći na takav način. Prema tome, ne vidim nikakvog razloga, dapače to je nešto pozitivno i to je poruka poslovnim partnerima te tvrtke da je država njih odabrala, da je njihov program restrukturiranja prihvatila kao nešto što je vrijedno i da se s njima treba poslovati i da se s njima može poslovati. Pa ja čak mogu reći da je to mogao biti i nekakav marketinški potez da država šalje poruku ovi vrijede, imaju dobar program, pružit ćemo im šansu, neka idu raditi. Čemu skrivati ako želiš nekome nešto pomoći? To je naprosto nešto što nema logike. I zato me čudi ovo obrazloženje Vlade gdje se pozivaju na dugove prema državi, a ovo su nekakve nagodbe.
Kolega Dragutin Lesar, završno.
Da kolega Šuker, u pravu ste. Država je predstečajne nagodbe i u firmama, naročito u proizvodnji, je stala iza njih, i mogla uputiti poruku svim potencijalnim ulagačima partnerima i mi stojimo iza njih i vjerujemo u njih. Ne prihvaćamo doista stavove Vlade da to nije predmet ovog zakona jer je Ministarstvo financija sudionik nagodbe i rekao sam nastavni je potez objave liste poreznih dužnika. I ako doista nije predmet ovog zakona, a Vlada se slaže s namjerom zašto Vlada ne predloži onda izmjenu ili dopunu zakona kojim se reguliraju predstečajne nagodbe? Dakle, radi se o poruci mi to ne želimo objaviti, tu je problem. Svako prvo čitanje zakona završava zaključkom sve primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi upućuju se predlagatelju da ih pripremi za drugo čitanje. Takav zaključak i mi prihvaćamo i hvala kolegi Šukeru na dobrom upozorenju o matičnom broju, doista smo pogriješili u tome i to treba ispraviti, vjerujem da je i to doprinijelo da OIB ne bude zaboravljen. Kao i ono što je kolegica Ingrid rekla kad je upozorila da dio njih je ovdje završio zato jer im država nije platila svoje obaveze pa ćemo se onda do drugog čitanja potruditi predložiti da država mora objaviti popis svih svojih dugovanja iznad 30 dana privatnom sektoru da vidimo koje su privatne tvrtke dovedene u bankrot ili pred bankrot jel država ili trgovačka društva u većinskom državnom vlasništvu ne servisira svoje obaveze. I doista ima takvih i to dosta veliki broj koji su došli na listu poreznih dužnika ili potpuno nestali iz gospodarstva jer nisu mogli naplatiti svoja potraživanja ne samo na privatnom tržištu nego i od države. Ali ono što me posebice žalosti kada raspravljamo o svemu tome, mali dužnik završi ili u ovrsi ili ostaje bez kuće gdje se zbog 50 tisuća kuna prodaje kuća vrijednosti 200 tisuća za 100 tisuća kuna duga ili u zatvor. Veliki dužnici, a imamo sada star slučaj tri dana kada su uglednici, naročito lokalni u pitanju, onda zbog kriminala, sklapanja štetnih ugovora, neplaćanja poreza, radi se o jednom ravnatelju bolnice, dobio je kaznu da godinu dana svaki dan dva sata guli krumpir. Tako da ja više onu kaznu za rad za opće dobro neću zvati rad za opće dobro nego je Hrvatska patentirala guljenje krumpira kao kažnjavanje uglednih moćnika kada prekrše zakon.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o dopuni Općeg poreznog zakona, prvo čitanje, P.Z. br. 626. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika Hrvatskih laburista – Stranke rada. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o dopuni Općeg poreznog zakona koji je predložio Klub zastupnika Hrvatskih laburista – Stranke rada zbog razloga iznesenih u mišljenju Vlade Republike Hrvatske i izvješćima radnih tijela. Molim glasajmo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo predloženi zaključak prihvatili sa 77 glasova za, 33 protiv i 4 suzdržana glasa.
Prelazimo na: 8. Prijedlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dohodak, prvo čitanje, P.Z. br. 650 Predlagatelj Klub zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada. Prijedlog akta ste primili. Vlada RH dostavila je mišljenje. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbora za zakonodavstvo i Odbora za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će obrazložiti Zlatko Tušak. Izvolite kolega.
Poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici. Zakonom o porezu na dohodak člankom 45.stavkom 2.određeno je da porez na dohodak od nesamostalnog rada obračunava, obustavlja i uplaćuje se prilikom svake isplate prema propisima koji važe na dan isplate. Primjenom ove odredbe u praksi se javlja problem prilikom isplate više zaostalih plaća koje je poslodavac uplaćuje svojim radnicima. Budući da se porez na dohodak obustavlja i uplaćuje prilikom svake isplate u slučaju isplate više zaostalih plaća, osnovica za obračun poreza na dohodak čini zbroj svih isplaćenih plaća, a ne svaka plaća zasebno. Stoga se dešava da se minimalna plaća oporezuje po višoj stopi od 40% jer je nekom radniku isplaćeno nekoliko zaostalih minimalnih plaća ili to je kao primjer ali može biti i veća plaća od minimalne plaće. Ovaj nedostatak dovodi do toga da radnici čija je plaća oporezovana po stopama od 25 i 40% i ako ostvaruju plaću koja ulazi u niži porezni razred do ostatka svoje plaće dolaze tek podnošenjem porezne prijave i povratom više plaćenog poreza i prireza. Budući da se povrat poreza u praksi isplaćuje u razdoblju od travnja do lipnja tekuće godine, a u pojedinim područnim uredima Poreznim uprave čak i kasnije, radnik u nekim slučajevima treba čekati godinu dana pa i više za isplatu ostatka svoje plaće za onaj dio poreza i prireza koji mu je uzet neopravdano na veći iznos isplaćenih plaća. Naše zakonodavstvo ne poznaje rješenje da se kod isplate više zaostalih plaća, a neisplaćena plaća svaka plaća posebno oporezuje prema propisima koji su važili u vrijeme kada je ta plaća trebala biti isplaćena. Dodatno, niti prema odredbi članka 38. Zakona o porezu na dohodak radnici koji prime zaostale plaće ili razlike plaće nisu u jednakom položaju, naročito ako u toku godine promijene svoje prebivalište, znači odu u drugo mjesto ili prije kraja promjene poslodavca odu raditi kod drugog poslodavca. Zbog toga smatramo da i za isplatu zaostalih plaća ili razlike plaća treba u zakon ugraditi iste odredbe koje vrijede i u slučaju kada se isplaćuje mirovina. Prema sada važećoj odredbi zakona za primjer u slučaju da se isplaćuje veći iznos, navedeno je ovdje 20 tisuća kuna zaostalih plaća ili razlike plaća u jednom mjesecu, porezna obveza iznosi 6.506 kuna i 52 lipe, a u slučaju prihvaćanja našeg prijedloga porezna obaveza bi bila 1.274 kune i 40 lipa što je 5 puta manje od onog stvarnog koliko je oporezovan radnik ili to iznosi manje 5.232 kune i 12 lipa od onoga koji mu se stvarno obračuna. Ovim prijedlogom zakona predlaže se da se u slučaju isplate plaće za više proteklih mjeseci istog poreznog razdoblja primjenjuju propisi koji važe na dan isplate i osobni odbitak za svaki mjesec za koji se obavlja isplata, utvrđen prema propisima koji su važili u mjesecu u kojem je plaća trebala biti isplaćena. S druge strane u slučaju isplate koje se odnose na proteklo porezno razdoblje, kalendarsku godinu, a porezni obveznik potvrdom porezne uprave dokaže da za to porezno razdoblje ili više razdoblja nije podnosio godišnju poreznu prijavu odnosno da nije koristio osobne odbitke primjenjuju se propisi koji su važili na dan kada je plaća trebala biti isplaćena i osobni odbitak za svaki mjesec za koji se obavlja isplata utvrđena prema propisima koji su se uvažili u mjesecu u kojima je plaća trebala biti isplaćena. Predloženim rješenjem izbjeći će se situacija da su radnici koji neredovito primaju plaću dodatno kažnjeni plaćanjem poreza po stopi koja se primjenjuje na iznad prosječna primanja a povrat svojeg novca moraju čekati i više od godinu dana. Smatramo da će zastupnici podržati ovaj prijedlog u interesu radnika onih koji primaju neredovito plaću jer su na ovakav način oštećeni a trenutno u Hrvatskoj postoji 7 tisuća i 900 poslodavaca i 31 tisuću 324 radnika koji primaju neredovito plaću i na koje se primjenjuje ovaj zakon gdje im se obračunava veća plaća i zato smatramo da ovaj zakon ima itekako svoje opravdanje a za financijska sredstva nisu potrebna u proračunu dodatna financijska sredstva. Hvala lijepo.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista kolega Dragutin Lesar.
Poštovane kolegice i kolege ah što nas ima puna dvorana, eto vidite kakav veliki interes je kada su prava radnika u pitanju. Ako netko nije pažljivo slušao ili ne zna ovo područje samo pitanje, kako je u zakonu regulirano kada su u pitanju mirovine ako Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje nekom umirovljeniku nakon nekoliko mjeseci izda rješenje o mirovini pa isplaćuje zaostatke mirovina kako je u zakonu reguliran obračun poreza i doprinosa. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje ima … [[Govornik se ne razumije.]] poreze i doprinose obračunati na način i po stopama koje su vrijedile kada je mirovina trebala biti isplaćena, to piše u postojećem zakonu. Dakle, u postojećem zakonu smo za eventualne zaostatke isplate mirovina jasno propisali ako se isplaćuju zaostaci da će se porezi i doprinosi obračunavati po onim propisima koji su vrijedili ne kad se isplaćuje nego kada je trebalo biti isplaćeno. Idemo na područje plaća. Ne zbog toga što smo izmislili nego doista se javljao sve veći broj ljudi koji su uspjeli doći do plaća nakon 3, 4, 5, 6 i više mjeseci kod nekih jer su poslodavci muljali. Kod nekih jer poslodavci naprosto nisu mogli doći do novca i isplatiti plaće radnici su pristajali raditi 6 mjeseci bez plaće jer su očito imali povjerenje u svog poslodavca, oni su im obračunali 6 plaća i zbog velikog iznosa u tom mjesecu pali su u porezne škare najveće porezne stope 40%. To što je mjesečna plaća i kada bi se obračunavalo po mjesečnoj plaći neki od njih ne bi plaćali ni po 25 a neki čak niti po ni 12. I zbog vapaja i apela tih ljudi a bilo je i onih koji su dobili plaće po sudskim presudama pa im je opet porez bio obračunati po 25 ili 40%. Dakle i zbog tih sirotih ljudi smo predložili da i u ovaj zakon jasno upišemo da kada poslodavac radniku isplaćuje zaostale plaće ili druga materijalna prava koja se oporezuju ili na koje se plaćaju doprinosi moraju se oni obračunati po propisima koji su vrijedili tada kada je ta isplata trebala biti izvršena. Veliki broj tih ljudi kolegice i kolege su među onih 317 tisuća blokiranih građana. Vlada ovih dana ohrabruje njih i cijelu naciju da nastoji riješiti model kako će se dio tih dugova otpisati, spominju do 10 tisuća kuna. A kada ovdje nudimo model kojim izbjegavamo jednu veliku društvenu nepravdu da ti radnici praktički kreditiraju državu. Jer da bi vratili preplaćeni porez u najboljem slučaju moraju čekati kraj godine i kada bi poslodavac mogao primijeniti postojeću zakonsku odredbu da prilikom obračuna zadnje plaće u kalendarskoj godini mora izravnati poreze zaposlenika što veliki broj malih poduzetnika ne čini, ponavljam što veliki broj malih poduzetnika ne čini. Ali što s onim radnicima koji su u lipnju, srpnju promijenili poslodavca i otišli od tog poslodavca gdje je došlo do te isplate? Oni od njega više ne primaju zadnju plaću u godini i on ne može izvršiti poravnanje. Njima preostaje podnošenje porezne prijave u veljači iduće godine i čekaju eventualno lipanj, srpanj da im država vrati pretplaćeni porez. Godinu dana će ti ljudi sa 5, 6, 10 tisuća kuna beskamatno kreditirati državu, a uočili smo problem i ponudili rješenje koje ne košta ništa. Državni proračun ima 0 kuna trošak za prihvat ovog zakona. poslodavac ima 0 kuna trošak za primjenu ovog zakona jer umjesto obračuna jedne tada važeće stope, samo treba pogledati porezni sustav otkad su zaostale plaće. Možda bi nešto malo bilo kompliciranije kod sudova koji sude pa najčešće donašaju presude zbirnih obaveza neraščlanjeno po mjesecima i godinama zaostalih plaća, a radnici koji podnose tužbe ne znaju koliko je tada bila porezna stopa da bi izračunali i u samoj tužbi prikazali bruto iznose i obaveze poreza i doprinosa, tako da bi … i da kod isplata po sudskim presudama se događa isto. I što kaže Vlada? Zanimljivo, upućuje nas na odredbu da poslodavac u zadnjoj plaći u godini to mora napravit. Pa to sam pročitao, to smo vidjeli, ali očito ne rade. Ona nas upućuje nek ti radnici podnesu porezne prijave i to sam pročitao, to znam, ali govorimo o tome da su to najslabije najčešće plaćeni, najtragičnije sudbine imaju koji su nekoliko mjeseci čekali plaću, dobili zaostatke plaće i dalje ih država odere s 40% poreza. Veli e sad vi podnesite prijavu pa ćemo mi to u lipnju iduće godine vratiti. I naravno završava Vlada svoje mišljenje sljedećim, a jako sam sretan što i za onaj prije i za ovaj zakon ovdje sjede predstavnici Ministarstva financija koje je Vlada ovlastila da zastupaju Vladu. Citiram: "Međutim, Vlada Republike Hrvatske će isti razmotriti u skladu s pozitivnim poreznim propisima te možebitno predložene izmjene uvrstiti prilikom sljedećih izmjena Zakona o porezu na dohodak.": Dakle i Vlada je svjesna da problem postoji. Očito su se ti radnici, građani žalili i nekome u Vladu ili u SDP, pa i tamo znaju da se to doista događa i da se ne radi o 1, ne o 10, ne o 100 nego o tisućama građanima. Ali da se radi o samo jednom jedinom u ovoj državi mi moramo reagirati, da je samo jedan građanin na taj način oštećen mi kao Sabor moramo reagirati. I zbog toga što su i oni svjesni morat će, tako su barem obećali, taj model doradit i popravit, ali ga neće prihvatiti sada kada je predložen jer smo to mi predložili jer u svom odbijajućem mišljenju ne osporavaju da je prijedlog zakona dobro napisan. Pozivaju se na to da poslodavac krajem godine mora to izglihat, kao da oni ne znaju da radnici mogu promijeniti poslodavca, pozivaju se na podnošenje porezne prijave kao da je normalno da oni koji nisu redovito primali plaće kreditiraju državu i kažu da je čak i kod sudskog postupka u Zakonu o parničnom postupku da se porezne obveze obračunavaju u vrijeme kad su dugovi nastali, a ne kad se isplaćuju, ali pod uvjetom. E upravo zbog ovog ali pod uvjetom očito najčešće sudovi donašaju te presude na način da nisu po mjesecima ili godinama razrađene obaveze. A zaostale plaće ponekad nisu samo za dva mjeseca ili šest mjeseci, ima i daleko dužeg vremena kada radnici potražuju svoje obaveze. I ljudi doista dokle? Dokle ćemo biti u situaciji neprihvaćanja popravka propusta kojima su svima prošli, svi smo sudjelovali sada ili prije tri godine ili pet godina ili bilo kad u procesu donašanja tih odluka, zakona i prošla nam je rupa da se to može dogoditi i život je pokazao da smo fulali. Tako mali napor, tako mala intervencija u zakon, a koliko pravde ljudima vraćamo, koliko nade i povjerenja ljudima u pravni sustav ove države možemo vratiti ako takve prijedloge za promjenama koje nikome ne stvaraju dodatne troškove, naročito ne državi možemo napraviti. Naravno, oni koji primaju plaće na teret proračuna svih nisu zainteresirani za ove teme. Nama zastupnicima se to ne može dogoditi jer mi ne primamo zaostatke plaća, ni članovima Vlade, ni u javnim poduzećima, ni svima onima koji kreiraju politiku stranaka,. Ti kojima se to događa nigdje nisu da bi mogli odlučivati. I zbog toga vas želim ohrabriti i pozvati, podržite ovaj prijedlog, vratimo tim ljudima nadu da vidimo probleme do kojih dolazi, da znamo riješiti to i da smo to spremni napraviti, iako je i ovaj prijedlog na raspravu čekao 6 mjeseci kao i većina radnika o kojima govorim, toliko vremena čekaju i na svoje plaće.
U ime kluba HDZ-a kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege. Pa ispravno govoreći, bio bi sretan kad bi se mogao složiti s ovim prijedlogom Laburista, međutim ja ovdje moram upozoriti na neke stvari koje su ključne, a to je da se porez na dohodak plaća po načelu isplate u razdoblju a ne za razdoblje. I to je ključ cijelog ovog problema, jer uz sve ovo pozitivno što je kolega Lesar rekao ovakva odluka u zakonu otvara niz sivih rupa kroz koju se može provući sve. Ali ako hoćemo riješiti, ako je problem toliko velik, mislim da bi bilo daleko elegantnije da smo ga pokušali riješiti kroz članak 38 i da smo ovdje umjesto izvršiti godišnji obračun poreza na dohodak, poreza i prireza na dohodak sa zadnjom isplatom. Samo smo tu mogli ugraditi sa isplatom u šestom mjesecu i sa isplatom u dvanaestom mjesecu. I na takav način bi smanjili tu razliku na dva, tri mjeseca i to je nešto što je ključno. A zašto vam to govorim kolegice i kolege? Možda oni koji se ne bave više s tim poslom njima u razdoblju i za razdoblje ne znači ništa. Pogledajte, isplata plaće za 12 mjesec u prvom mjesecu. Ako bi se držali ovoga što kažemo ovdje, onda bi se on u prvom mjesecu obračunavalo po poreznim zakonima koji su važili u 12 mjesecu. Ali s obzirom da se osnovno načelo Zakona o porezu na dohodak u Hrvatskoj isplate u razdoblju onda se taj dohodak oporezuje prema poreznim zakonima koji važe u trenutku isplate. Dakle, to je ključna odredba. Ali ponavljam ako želimo riješiti ovaj problem onda ga je daleko elegantnije riješiti kroz članak 38. u stavcima 1. i 2. samo dodati da su to isplatitelji dužni napraviti u 6 i u 12 mjesecu. Jer u 12 mjesecu se ne isplaćuje zadnja plaća. U 12 mjesecu se isplaćuje plaća za 11, eventualno 10 mjesec. Zadnja plaća za prethodnu godinu se isplaćuje u prvom mjesecu, svugdje. Rijetki su oni koji 31.12. dobiju plaću. Prema tome, isplata u 12 mjesecu se tretira zadnja isplata plaće u toj godini i tada je posloprimac dužan promijeniti, iako u izvornom tekstu zakona u prvom dijelu toga nije bilo. Ali upravo zbog toga što je bilo slučajeva ovakvih da su ljudi zbog neredovitog isplata plaća dobili u jednom mjesecu dvije ili tri zaostale plaće. A upravo zašto govorim o načelu u razdoblju i za razdoblje, jer da se, da je u zakonu definirano da se porez obračunava za razdoblje, onda bi se mogla napraviti tri obračuna plaća, isplatiti u jednom mjesecu i koristiti tri osobna odbitka. Međutim, osnovno načelo poreza na dohodak u Republici Hrvatskoj da se oporezuje isplata u razdoblju, a sve te tri plaće su isplaćene u jednom mjesecu. I zato kažem, možda dobra je ideja, ali možda pokušana napraviti kroz krivi članak. I mislim, pogledajte kolegice i kolege odredbe članka 38. pa ćete vidjeti da je to daleko elegantnije, daleko jednostavnije i ne zadire se u sustav i ne otvara se prostora za razno razne manipulacije. Zašto to govorim? Pa pogledajte koliko u ovom trenutku ima poduzeća i koliko ima ljudi koji ne primaju redovito plaću? Netko to može zlorabiti. I reći da se nešto oporezuje prema zakonu koji je bio prije godinu ili dvije naprosto rušimo porezni sustav. Postavlja se pitanje, imali smo jedan drugi slučaj, a to je naplata poreza na kapitalnu dobit ili poreza na dividendu gdje se govorilo o retroaktivnoj primjeni. Zar vam ovo, obračun poreza po zakonima koji su u tom trenutku važili ne odiše s obzirom na tekuće zakonske odredbe na retroaktivnu primjenu? Dakle, ovo su sve dobronamjerne primjedbe. Mislim da je daleko elegantnije da to pokušamo riješiti kroz članak 38. Ja čak mislim da Vlada ne bi imala niti jednog argumenta, da bi to bio čak daleko jači argument da prihvati tu odredbu, da ovaj problem riješimo kroz članak 38. Jer onda Vlada ne bi imala niti jednog argumenta da to ne prihvati, niti jednog argumenta ne bi imala. A govoreći na ovakav način kroz ovakvu odredbu koju ste vi predložili i kroz članak 45. otvara niz dvojbi. Ali kažem, osnovni problem je isplata u razdoblju i isplata za razdoblje. Tako. Kolega Lesar, možete vi ovako, ali ja vam samo sugeriram nešto što bez obzira na politički Vlada neće moći odbiti i do drugog čitanja možemo praktički promijeniti ovo i mi smo s tim u principu riješili slučaj. Pa te isplate neće biti odmah u prvom ili u drugom mjesecu. Neka budu u trećem ili četvrtom mjesecu sa isplatom, prvom isplatom u šestom mjesecu. To nije 30.6. To je obično između prvog i 15 u šestom mjesecu isto kao što je između 1. i 15. u 12 mjesecu. Na žalost, ima i poduzeća koja i pod kraj mjeseca isplaćuju plaću. Prema tome, tu ćemo smanjiti tu vremensku razliku od kad je nekome naplaćen veći porez, a nije mu trebao biti naplaćen. Međutim, ponavljam za razdoblje i u razdoblju. To je ključna stvar. To je ključna stvar. Jer ovo kako vi predlažete onda bi netko mogao napraviti praktički 5 isplatnih listi i u istom mjesecu isplatiti tih 5 plaća. Međutim, ako pogledate osnovna načela poreza na dohodak on govori o mjesečnom osobnom odbitku. Dakle, vi ga mjesečno možete iskoristiti u tom iznosu, a kumulativno na kraju godine ga možete iskoristiti puta 12, kumulativno. Dakle, radi se isključivo o tome, ničem drugom. I kad to sve, te odredbe zakona pogledate i pokušate ukalupiti u ovo što ste vi predložili to je na žalost neprovedivo jer rušite osnovno načelo, a to je mjesečni odbitak, mjesečni neoporezivi dio i odbitak za uzdržavane članove obitelji. On se odnosi na mjesec, na mjesec se odnosi. I vi ako to, ako predlagatelj prihvati ovo on ruši to. Jer ja mogu jednostavno ne mogu isplatiti dvije plaće, pa ću u trećem mjesecu napraviti tri isplatne liste i tri puta obračunati plaću isplatiti prema onim propisima koje je bilo i praktički iskoristiti tri puta osobni odbitak i obračunati po stopama poreza koji je. To je činjenica. Kad malo pogledate ovaj zakon onda ćete vidjeti da je to to. Jer ovaj zakon koji predlažu kolege iz kluba Hrvatskih laburista upravo predlaže to. I to onda dovodi do zlorabljenja, ali ako idemo sa izmjenom članka 38. dapače to onda učvršćujemo to da onaj tko je isplatio dohodak i obveznik je po zakonu … [[Govornik se ne razumije.]] mora izvršiti obračun. Druga stvar, ono što ste rekli kod promjene poslodavaca, porezna kartica se zatvara i otvara se nova porezna kartica. Prema tome, on donosi svoju poreznu karticu kod poslodavca i ovaj mu je dužan kao zadnji isplatitelj plaće izvršiti poravnanje iz razloga što je taj povrat poreza neutralan što se tiče onoga tko isplaćuje dohodak, taj povrat poreza se vrši iz državnog proračuna, proračuna jedinica lokalne samouprave. Dakle, uz najbolju volju pokušao sam samo obrazložiti gdje se kriju ove opasnosti članka 45. i što je ključni problem. Dakle, kad pogledate osobni odbitak se odnosi na jedan mjesec i on je kumulativan za cijelu godinu ili kumulativan je za onoliko mjeseci koliko ste radili a niste imali nikakvih drugih primanja. Dakle, vi možete raditi i 8 mjeseci, 8 mjeseci vam se obračunava osobni odbitak po 2200 kuna, međutim vi na kraju godine ali to više ne možete riješiti ovom odredbom zakona koju vi predlažete, to se isključivo rješava poreznom prijavom, podnosite poreznu prijavu iz razloga, zašto? Vi ste imali pravo na 12 puta po 2200 neoporezivoga, znači to je 26 400, a vama je netko priznao to samo za 7 mjeseci i to je 15 400. I vama država do ovih 26 400 obračuna i vrati vam više u plaćeni porez u poreznoj prijavi. I to se može jedino riješiti poreznom prijavom. Ovdje se u članku 38. govori upravo ovo o čemu vi govorite. Dakle, ako se slučajno dogodi da netko u jednom mjesecu isplati više plaća, a može koristiti samo jedan odbitak i nažalost najveći dio tih plaća uđe u onaj razred koji je oporeziv sa 40% i on to može, njegov isplatitelj dohotka, poravnati u 12. mjesecu. Znači, ne treba se podnositi porezna prijava. Ali gledajte što se događa, ali taj čovjek, dakle on će mu izvršiti to poravnanje ali međutim bez obzira na to poravnanje on može podnijeti još jedanput poreznu prijavu ako nije primio svih 12 plaća. I onda ima pravo opet na onaj povrat jer ima pravo na taj osobni odbitak od 26 400 kuna. Zato kažem ovo zadirući u članak 45. je vrlo složeno, vrlo opasno i nije dobro. Ali, ono što vi želite riješiti, dakle ono što je vaša intencija se može daleko kvalitetnije riješiti kroz članak 38. Pa na kraju krajeva mi ovdje možemo i staviti da se to napravi i na kraju 3. i na kraju 6. i na kraju 9. i na kraju 12. ako je to tako, razumijete? Ali dolazimo do onoga što želimo doći, a to je da nekom kom netko nije isplatio plaće ne kreditira državu ili grad, općinu 12 ili 13 mjeseci. Dakle, ako želimo riješiti ono, ako je stvarna nakana ono što ste govorili onda je to daleko kvalitetnije kroz članak 38. jer članak 45. je daleko širi, on praktički univerzalno rješava problem ali ne rješava u konačnici ovaj problem o kojem vi govorite. Jer nema šanse da vam netko prihvati da se isplata poreza na dohodak, bez obzira na što se ona odnosi, vrši po propisima kad se … [[Govornik se ne razumije.]] To može biti pod propisima od prije 4 godine. Ali zato ako je sudska presuda onda postoje kamate. Kamate su kaznene i netko zbog toga što nekome nešto nije na vrijeme isplatio plaća kamate. Dakle, ne možemo brkati redovitu isplatu kad poslodavac kad dođe do novaca pa isplati tri ili četiri plaće odjedanput ili isplate temeljem sudske presude. To su različite stvari i ne možemo ih jednako tretirati. Zato da zaključim da više ne ponavljam kolege iz kluba Hrvatskih laburista predlažem da ako hoćemo stvarno pomoći radnicima, ako nećemo rastakati porezni sustav da ovo pokušamo zajedno ili u drugom prijedlogu riješiti kroz članak 38. i onda Vlada stvarno nema nikakvog argumenta da to ne prihvati. Naprosto nema nijednog argumenta da ne kaže ok, mi ćemo to prihvatiti. Pa na kraju krajeva bit će izmjena Zakona o porezu na dohodak sad najavljuju za 15 ili 20 dana. Ali ja predlažem da bude zaključak zajednički, klub HDZ-a bi to sigurno podupro vas, da to riješimo kroz članak 38. da praktički se odustaje od promjena članka 45., daleko kvalitetnije, daleko bolje i onda smo stvarno pomogli radnicima. A kroz intervencije kroz članak 45. nažalost otvorili smo sive rupe onih koji to sjajno koriste, nažalost, a to pokazuje ovaj silni porezni dug i nešto slično. Hvala lijepo.
Evo sad smo naučili, mislim da je to dobro bilo objašnjeno. Replika, Dragutin Lesar.
Kolega Šuker, hvala vam na ovom zadnjem prijedlogu. Razlika između u i za razdoblje mi je jako dobro poznata, vjerujte mi. Ali, vi ste s pravom upozorili, toga sam se i ja sad dosjetio, da u ovoj zemlji ima previše onih koji znaju se snalaziti i varati i da bi oni mogli zlouporabiti model koji je ovdje predložen. Zato smo i pokušali formulirati prijedlog, dakle onaj primjer kad bi naša plaća bila isplaćena u siječnju i kad se u siječnju isplaćuju za prosinac. Piše u slučaju isplata za više proteklih mjeseci. Slažem se da postoji mogućnost zlouporabe da netko namjerno u jednom mjesecu napravi pet isplatnih obračuna, pet listi i pet isplata, slažem se. Naša intencija nije bila da to omogućimo i dozvolimo. Ali, ista takva odredba u članku 45. je i za mirovine. Pa ako govorimo o načelu oporezivanja dohotka onda je ono tamo narušeno na taj način. A rukovodili smo se istim razlogom i istim modelom da predložimo. Prihvaćam vaš prijedlog da zaključkom, ako ga većina prihvati, interveniramo u članak 38. i riješimo kroz članak 38. Sad kad bih bio siguran da će većina i to prihvatiti odmah bi mogli izglasati taj prijedlog. Da, tri puta godišnje po članku 38., onda smo u velikoj mjeri izbjegli problem o kojem govorimo. … [[Upadica se ne čuje.]] A jel mi hoćete jamčiti odluku većine? … [[Upadica se ne čuje.]] Eto, vidite. Zato ćemo mi formalno kod prijedloga ostati, čekat ćemo Vladin prijedlog jer su ga najavili kao što sam vam pročitao da će i oni nešto predlagati pa ako problem bude riješen neka kroz članak 38., opet svi zadovolji ako se slažete.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Lesar, da postoji poslovnička mogućnost, ja bih vam dao amandman, ali s obzirom da članak 38. se ne dira, ja ne mogu amandmanom ići na njega. Ali mogu dati prijedlog. Međutim, ono što bih vam želio reći, vi morate razlučiti razliku između oporezivanja mirovina i plaća. Dakle, zašto mirovine imaju veći neoporezivi dio? Zato što veliki dio hrvatskih umirovljenika je primao plaću u bivšoj državi gdje je mirovinski doprinos bio u brutu i na taj bruto se plaćao porez. A danas, vi kad obračunate doprinose koji idu na plaću ili koji idu iz plaće, dolazite do dohotka i onda se na taj dohodak ne plaća porez, on se na taj dohodak plaća porez. Znači, veći neoporezivi dio mirovine je išao zbog toga što nekada uplate za mirovinski su bile oporezivane onim općinskim republičkim i državnim porezom i praktički se na to plaćao porez. Vi ste na doprinos plaćali porez i to je razlog zašto mirovine imaju danas 3600 neoporezivi dio. Ja se iskreno nadam da ako Vlada bude povećavala ovo, da će podići i za umirovljenike neoporezivi dio. I zašto mirovine imaju poseban tretman? Zašto? Pa zato što se vrše iz državnog proračuna. I veliki zaostatak mirovina nije ništa drugo nego nekakva ili birokratski ili šutnja administracije ili nešto i nema razloga da se netko zakida za nešto kad praktički prelijevate iz jednog u drugo. Dok isplata plaća, dohodak je nešto sasvim drugo. Zato nije dobro da miješamo i da uspoređujemo ovdje ovako, ovdje onako. Moramo znati zašto je nešto oporezivo i zato je najveća greška što je Vlada sad oporezovala inozemne mirovine. Inozemne mirovine praktički se plaća porez, a nekada se na mirovine u Hrvatskoj nije plaćao porez uopće. 3600 je bilo samo za domaće mirovine, za mirovine u Hrvatskoj, za inozemne nije. Prema tome nemojmo vući paralelu između plaća i mirovina, to su dvije različite stvari. Zna se zašto je ovo 2200, a ovo 3600.
Dražen Đurović, u ime kluba HDSSB-a.
Hvala vam gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici. Pa ovo je vrlo zanimljiva rasprava se odvijala. Kad je riječ o inicijativi i načelnoj ideji, mislim da teško tko može smatrati da ideja nije dobra, dakle ideja sama po sebi jednostavno da se one ljude koji su zakinuti za isplaćenu plaću da ih se još dodatno zapravo kazni, da još ponekad i godinu i pol dana moraju čekati nakon što dobiju te svoje zaostale plaće kroz povrat poreza na dohodak je vrlo dobra. Potom smo čuli i u ovim tehničkim aspektima zakona i onda na kraju imamo zapravo naš problem, a to je naš problem zapravo funkcionalnosti i načina funkcioniranja samog Parlamenta koji zapravo sam ne može riješiti ovakve situacije jer zapravo sam Parlament u pravilu, hrvatski, nikad ne iznjedri pa gotovo niti jednu zakonsku inicijativu i mislim da ovo je zapravo jedan odličan primjer disfunkcionalnosti Hrvatskog sabora kao najvišeg zakonodavnog tijela RH, jedan baš pravi disfunkcionalnosti. Dakle jer u ovom trenutku ne postoji predstavnik vlasti koji bi bio spreman i mogao iskazati poziciju vlasti u odnosu na ovu situaciju ili recimo na ovaj prijedlog gospodina Šukera jer jednostavno naravno da bi u drugom čitanju predlagatelj i mogao izići sa sasvim drugačijem prijedlogom, međutim nema nikakvog jamstva ni naznake da će drugog čitanja biti. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, tako je. I zaista je ova situacija vrlo zanimljiva iako naravno da je pretpostavljam predlagatelju svejedno hoće li to biti u ovom ili onom članku, cilj je zapravo da se riješi ovaj problem na način da ti radnici koji su oštećeni isplatama plaća ne budu još oštećeni načinom kako im država obračunava porez jer tu je relativno jednostavna situacija i zapravo bilo bi zanimljivo vidjeti ima li koga sa vladajuće strane tko je spreman uzeti govornicu pa reći, zauzeti poziciju ili reći u ime vladajuće većine koja je u ovom trenutku, pretpostavljam i manjina, imaju li oni kakvo mišljenje i stav glede ove situacije. Jer na kraju nećemo se svi složiti sa ideologijom …, ali ja mislim da se možemo složiti, barem ja mislim, sa onom njegovom poslovicom da nije važno je li mačka crna ili bijela, nego je važno da lovi miševe. Dakle, ovo je situacija gdje nije važno na koji članak ćemo se nadovezati već da li ćemo će ga kroz neki članak zapravo omogućiti da radnici ne moraju čekati tih svojih par tisuća kuna još godinu ili godinu i pol dana. U ovoj situaciji bi bilo zanimljivo kad bi ovdje potpredsjednica Hrvatskog sabora koja je inače i članica vladajuće koalicije, vrlo kompetentno u ekonomiji, iznijela također svoje mišljenje o ovom problemu jer ono take the floor, mi smo pretvorili onu našu obvezu … listića, međutim take the floor znači jednostavno uključiti se u raspravu, a ne robovati listiću i onome što piše na displeju. Prema tome, evo, svakako klub HDSSB-a ukoliko postoji prostor će se pridružiti inicijativi da se traži bilo kakvo rješenje, da se na ovaj način pomogne radnicima kojima kasni isplata plaće, a ja u svoje osobno ime pozivam potpredsjednicu Hrvatskog sabora ako ima volje za take the floor. Evo, hvala.
Ivan Šuker replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Đurović zašto sam predložio članak 38.? U prvom Zakonu o porezu na dohodak ove odredbe u članku 38.nije bilo. Dakle ona je ugrađena upravo zbog toga što se ta anomalija isplate više plaća ili više naknada u jednom mjesecu mogla ispraviti jedino poreznom prijavom. I onda da se to ne rješava na takav način ugrađena je ova odredba da to isplativost dohotka mora napraviti u 12.mjesecu. Ako se prvi put ugradila ta odredba za 12.ne vidim razloga zašto sada ne bi to napravili sa 3., 6.i 9.mjesecom ali u principu postižemo ono što hoćemo na najjednostavniji način. Ali članak 45.ja vas stvarno kolege upozoravam je vrlo opasan. Otvarate prostor za neke stvari koje nažalost vi u Hrvatskoj imate ljudi koji su spremni na sve da plate manji porez i oni će iskemijati nešto i upravo zbog toga u konačnici će nastradat radnici. Dakle samo još više razrađujemo ono što je ugrađeno u zakon, dakle iz praktičkih iskustava da se događaju nekakve isplate ili recimo da netko ne dobije dvije plaće isto tako se može dogoditi, pa na kraju godine u 12.mjesecu sa isplatom plaće onaj tko isplaćuje plaću može poravnati nekome da mu obračuna to na takav način.
Završno će kolega Dragutin Lesar.
Vrlo krako. Ja se zahvaljujem kolegi Đuroviću i kolegi Šukeru. Kolegi Đuroviću zato što je doista opravdano upozorio na disfunkcionalnost sve sustava, iz Vlade ovdje nema nikoga i da su prilikom pisanja mišljenja Vlade rekli da će to riješiti modelom recimo članka 38.kao što je kolega Šuker predložio, ova rasprava danas ne bi bila potrebna i mogli su već doći sa takvim prijedlogom. Kolegi Šukeru zato što je upozorio s pravom na mogućnost otvaranja kroz članak 45.zloupotreba, samo mi je žao što zbog straha pred zloupotrebom oni najslabiji trpe. Ali ajmo se dogovoriti ovako, Vlada je najvila promjene Zakona o porezu na dohodak, sami ste rekli, ako oni ne interveniraju u članak 38.hajmo probati to svi napraviti da popravimo model u korist onih za koje smo se danas ovdje zalagali po načelu i modelu trogodišnjeg … poreza kak bi se to nazvalo, može tro, može 4 jer cilj moramo postići, pravednost. A što znači kada Vlada ne dođe nitko iz Vlade slušati ovakve rasprave je dokaz i tome da smo i danas na taj način mogli čuti mišljenje i oni se mogli o tom prijedlogu i članku 38.izjasniti i riješili bi problem. zato služe parlamentarne rasprave, zato je Poslovnikom predviđeno da predstavnici Vlade budu u Saboru kada se o prijedlozima zakona raspravlja. Neka iz bude sramota, svih onih koji su morali biti, a nisu došli i vladajući koaliciju koja ne nudi rješenja na problem na koje oporba ukazuje nego se smijulji ako se nađe pogreška u jednoj riječi. Namjera, svrha i cilj koji se želi postići njima uopće nije bitna stvar, kao da se ne radi o ljudima koji su 317 tisuća pola od njih u blokadi zbog toga.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona ćemo glasati naknadno.
Prijedlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dohodak, prvo čitanje, P.Z. br. 650. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika Hrvatskih laburista – Stranke rada. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dohodak koji je predložio Klub zastupnika Hrvatskih laburista – Stranke rada zbog razloga iznesenih u mišljenju Vlade Republike Hrvatske i izvješćima radnih tijela. Molim glasajmo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo predloženi zaključak prihvatili sa 75 glasova za, 33 protiv i 7 suzdržanih glasova.
A sada po dogovoru između kolegice Vesne Škare Ožbolt i kluba HDZ-a ćemo najprije raspraviti: 10. Prijedlog zakona o sudskim vještacima, prvo čitanje, P.Z. br. 659 Predlagateljica zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Prijedlog akta ste primili. Vlada RH dostavila je mišljenje. kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. A kolegica Vesna Škare Ožbolt će obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. I zahvaljujem se klubu HDZ-a što smo se ovako uspjeli zamijeniti. Prvi put se pred vama praktički nalazi Prijedlog zakona kojim se regulira rad sudskih vještaka, a kroz zakon. do sada je on reguliran i sada je reguliran kroz pravilnike. U postupcima pred Europskim sudom za ljudska prava vještaci se smatraju predstavnicima države i oni su povjerenici domaćeg suda koji u ime države vrše sudbenu vlast. Imenuje ih sud, sud im izdaje nalog za njihov rad, sud je ovlašten nadzirati i njihov rad. Do sada je Europski sud za ljudska prava donio pet presuda kojima se bavio pitanjima provedbe vještačenja i to u postupcima pred hrvatskim tijelima. Utvrdio je da način rada sudskih vještaka je u nekim slučajevima pridonio povredama konvencije. Riječ je o presudama Bajić protiv Hrvatske gdje je vještacima povjereno koji su bili zaposleni kod tuženika tako da su praktički odradili vještačenje za jednu stranu, to je Europski sud za ljudska prava vrlo lošim. Presuda Kudra protiv Hrvatske gdje je vještačenje trajalo preko dvije godine, uopće dokumentacija je bila izgubljena i RH je u tom slučaju izgubila postupak zbog nesavjesnog rada vještaka. Treća presuda je xy protiv Hrvatske, tu je povrijeđeno pravo na pošteno suđenje i pravo na poštivanje osobnog i obiteljskog života. Dakle vještak je trebao procjenjivati sposobnost psihijatrijsku jednog od stranaka, on je to učinio telefonskim putem i napravio vještvo. Naravno Republika Hrvatska i tu snosi troškove naknade štete, presuda … [[Govornik se ne razumije.]] protiv Hrvatske, tu je isto povreda poštivanja osobnog i obiteljskog života i tu je postupak lišenja poslovne sposobnosti praktički vještak uopće nije vidio osobu s kojom je trebao razgovarati i provest vještačenje. Dakle uzeo je papire druge osobe i predao u sudski spis i tu Hrvatska plaća ogromnu naknadu štete za rad sudskog vještaka. Uz ove primjere koje sam vam navela postoji čitav niz predmeta protiv Hrvatske u kojima su podnositelji prigovarali prekomjernoj duljini vođenja sudskih postupaka i ti su praktički predmeti okončani nagodbom koju opet Republika Hrvatska plaća. I Ustavni sud Republike Hrvatske ukazivao je na potrebu da se jednostavno ovo pitanje rada vještaka mora izregulirati. Čak i redovni sudovi koji odlučuju o duljini trajanja postupaka često puta se susreću sa ovim problemima. I zato je bitno da upravo ovo područje bude jasno i dovoljno precizno, normativno uređeno. Trenutno u Hrvatskoj postoji područje vještačenja koje uopće nije regulirano jedinstvenim propisom, dakle pod tim podrazumijevam zakonom a praktički sam rad vještaka regulirao je osim pravilnika Zakon o sudovima a konkretne norme o imenovanju vješta, načinu obavljanja njihovih dužnosti i nadzora sadržane su kao što sam rekla u Pravilniku o sudskim vještacima, dakle podzakonskim aktom koji donosi ministar pravosuđa. U Hrvatskoj ne postoji jedna krovna organizacija sudskih vještaka koja bi se bavila pitanjima organizacije rada vještaka, njihovim kontinuiranim usavršavanjem iako djeluje veći broj udruga one jednostavno nisu sinkronizirane. Niti jedan domaći propis ne sadrži opće norme o načinu organizacije, dužnostima i ovlastima te funkcioniranju i ulozi strukturnih udruga vještaka. Ovaj pravilnik o stalnim sudskim vještacima koji je evo nedavno Ministarstvo pravosuđa donijelo daje udrugama ključnu ulogu u … [[Govornik se ne razumije.]] vještaka međutim kontrola rada, nadzor vještaka, stručno usavršavanje, jedan čvrsti organizacijski oblik uopće u Hrvatskoj ne postoji. I iz tih razloga je upravo predložen ovaj Zakon o sudskim vještacima s namjerom da se ovo područje temeljito izregulira. Prije svega argumenti koje na ovaj način ukazujemo kroz ovaj prijedlog zakona a ovi primjeri koje smo, koje sam navela u uvodu jasno ukazuju nasušnu potrebu da se ovo pitanje izregulira kroz zakon. Dakle, osnovna pitanja koja se uređuju ovim zakonom, ovaj zakon uređuje uvjete za obavljanje poslova sudskih vještaka, uvjete za imenovanje i razrješenje sudskih vještaka, pravila dužnosti i odgovornost sudskih vještaka, nadzor nad radom i ustroj Hrvatske komore sudskih vještaka kao i druga pitanja od značaja za rad vještaka. Imenovanja i razrješenja sudskih vještaka do sada je bilo u nadležnosti predsjednika županijskih i trgovačkih sudova, sada bi prema ovom prijedlogu bilo u nadležnosti ministra pravosuđa koji odlučuje i o upisu i o brisanju fizičkih i pravnih osoba. Uređuju se uvjeti koje mora ispuniti sudski vještak, rekla sam ustrojava se hrvatska komora sudskih vještaka koja bi i u suradnji sa sudovima i u suradnji sa ministarstvom pravosuđa provodila odredbe zakona. Komora bi bila samostalna organizacija koja bi naravno čuvala ugled i dostojanstvo vještaka. I upravo ovaj prijedlog zakona bi omogućio jedno sustavnije uređivanje područja ovog rada koje je do sada regulirano podzakonskim aktima. Zato što je regulirano podzakonskim aktima kao što vidimo, do sada je Hrvatska 5 slučajeva izgubila i plaća opako visoke naknade štete. Meni je žao što je Vlada odbila ovaj prijedlog jer iz razloga što smatra da je dovoljno to urediti podzakonskim aktom. Držim da to nije dovoljno, argumentacija da u drugim europskim zemljama ne postoji komora sudskih vještaka mislim da je slab argument jer u drugim europskim zemljama njihova udruženja se praktički osnivaju zakonom i nisu ovako i njihov rad, odnosno rad vještaka u drugim zemljama je prilično zakonski uređen za razliku od Hrvatske. Evo to bi bilo ukratko na neki način opisivanje ovog prijedloga i bez obzira na odluku Vlade, bez obzira na stajališta i odbora ja vas pozivam da prihvatite ovaj zakon jer je doista važno izregulirati ovo područje. Hvala.
Hvala lijepa. Dražen Đurović ima repliku.
Hvala. Kolegice Škare-Ožbolt kada ste spomenuli ovih 5 presuda, dvije koje sam zapamtio jedna se odnosi da vještak je vještačio telefonom, drugo da uopće nije vještačio nego je to unio u spis. Međutim, je li vještak donio presudu i da li je presuđeno zbog vještačenja ili zbog presuda? Dakle mislim čija tu zapravo, tu nisam baš točno razumio dakle da li sud u Strasbourgu pobija presudu ili pobija vještačenje? I šta je zapravo u središtu toga čime se bavio sud u Strasbourgu, da li je to problem vještaka ili je problem suca? Dakle onog suca koji je donosio presude, gdje je on gledao, što je on radio, mislim. Evo samo, tu mi je ostalo nešto nejasno. Hvala.
Vesna Škare-Ožbolt, odgovor na repliku.
Poštovani kolega ja sam rekao da sudovi i suci danas sve više oslanjaju na rad sudskih vještaka, na njihove procjene, ocjene. Kada jedan psihijatar razgovara sa npr. jednom od stranaka u sudskom postupku tada on to ne radi pred sudom nego obavi vještačenje ili svojoj ordinaciji ili na svom radnom mjestu. Prema tome to da je on obavio razgovor telefon, a napisao tamo cijeli nalaz koji se kasnije ispostavilo da je određen napamet, sudac nije mogao procijenit, on se jednostavno pouzdaje jer nije dovoljno stručan da procijeni ono što treba procijeniti sudski vještak. Dakle sudski vještak je jednostavno neophodan danas u vođenju sudskog postupka.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Vesna Fabijančić-Križanić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o sudskim vještacima. Što se tiče kluba SDP-a on neće podržati ovaj prijedlog zakona, kao što to nisu učinili ne samo Vlada već niti Odbor za zakonodavstvo niti Odbor za pravosuđe. Činjenica je da je Zakonom o sudovima djelomično uređeno pitanje koje se odnosi na sudske vještake, pa tako uz definiciju stalnog sudskog vještaka normirano je ne samo tko obavlja poslove sudskog vještaka, dakle da li pravna ili fizička osoba, već je i normirano tko imenuje i razrješava predsjednike županijskog i trgovačkog suda za svoje područje. Naravno to su predsjednici županijskog i trgovačkog suda, a prema prijedlogu predlagateljice stalne sudske vještake imenovao bi ministar pravosuđa. Da li je to sustavnije uređivanje područja rada sudskih vještaka i poštivanje njihove neovisnosti u radu, kao što se navodi u obrazloženju prijedloga kao njegov cilj, veliko je pitanje. Zakonom o sudovima uvjete i postupak imenovanja stalnih sudskih vještaka, njihova prava i dužnosti te visinu nagrade i troškova za njihov rad propisuje ministar pravosuđa pravilnikom. Pravilnikom o stalnim sudskim vještacima je upravo to sve i riješeno, dakle i uvjeti i postupak imenovanja, njihova prava i dužnosti te visinu nagrade i troškova za njihov rad vrlo jasno, precizno i sustavno. Primjere koje smo čuli u uvodnom obrazloženju predlagateljice odnose se doista na nesavjestan rad vještaka, ali nalaz vještaka i vještačko mišljenje je utvrđenje činjeničnog stanja koje utvrđuje sud i sudac. I to da li je psihijatar odradio svoj vještački nalaz telefonskim putem sigurno nije prvi put istaknuto u tužbi pred međunarodnim sudom. Prema tome, da li je određeni nalaz kvalitetan i u skladu sa pravilima struke ocjenjuje sudac. On ne ocjenjuje sadržaj, ali svakako ocjenjuje da li je u pravilima struke navedeni nalaz dan, kao što i ocjenjuje iskaze svjedoka. Ne smatramo da pojedinačni nesavjestan rad, koliko god on koštao, se mora uređivati zakonom. Nesavjesnosti ima u svakoj struci, pa se tako pojavljuju i u vještačkoj. A s obzirom da je ova problematika normirana kao što sam navela Zakonom o sudovima i Pravilnikom o stalnim sudskim vještacima na vrlo precizan način koji vrlo dobro funkcionira, smatramo da navedenu problematiku nije potrebno rješavati posebnim zakonom. Prijedlog obveznog udruživanja sudskih vještaka u Hrvatsku komoru sudskih vještaka nije nam prihvatljiv. Pa ne mislimo valjda da ako prisilimo sudske vještake da se obvezno udružuju, oni su sada udruženi u udruge u kojima se isto tako stručno osposobljavaju, pravilnikom je isto navedeno na koji način se stručno osposobljavaju sudski vještaci prije nego li budu imenovani od strane predsjednika županijskih i trgovačkih sudova. Mislimo li zaista da ako ih prisilimo da se moraju udružiti u jedinstvenu komoru, da plaćaju za to članarine i doprinose, da će zato biti savjesniji u svom radu? Prema prijedlogu vidimo da je predviđeno da bi skupština komore koje bi imala poslova. Donosi statut i druge opće akte komore, bira članove svojih tijela i ispituje i odobrava proračun, prihode i rashode, utvrđuje visinu članarine i doprinosa te odlučuje o drugim pitanjima. Koje su to javne ovlasti te predvidljive Hrvatske komore sudskih vještaka koja se predlaže ovim prijedlogom zakona? I za kraj, s obzirom da je ovaj prijedlog zakona dobrim dijelom, a to je činjenica, to se može usporedbom vidjeti, prepisan Pravilnik o stalnim sudskim vještacima iz 2008. godine, osim odredbi koje se odnose na osnivanje Hrvatske komore stalnih sudskih vještaka, s obzirom da bi donošenje ovog zakona bilo u koliziji sa Zakonom o sudovima, pogledajmo prijelazne i završne odredbe ovog prijedloga zakona, s obzirom da se ovim prijedlogom propisuje prestanak važenja provedbenih propisa, dakle Pravilnika o stalnim sudskim vještacima kojeg propisuje donošenje tog pravilnika posebni zakon odnosno Zakon o sudovima, klub SDP-a neće podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala vam lijepo.
U ime kluba HDZ-a kolega Davor Miličević.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o sudskim vještacima. Osvrnut ću se samo na nekoliko odredbi iz prijedloga zakona. Na početku svog izlaganja potrebito je napomenuti da u travnju ove godine imamo na snazi Pravilnik o stalnim sudskim vještacima koje je donio ministar pravosuđa temeljem članka 126. stavak 6. Zakona o sudovima. Uspoređujući ovaj tekst prijedloga zakona sa donesenim Pravilnikom o stalnim sudskim vještacima objavljenim u Narodnim novinama br. 38 od 2014. ne uviđa se vidno poboljšanje koje će odredbe iz Pravilnika o stalnim sudskim vještacima, a pretvorene u zakonske okvire polučiti bolji rad sudskih vještaka. Nadalje, sadašnji Pravilnik o stalnim sudskim vještacima donesen temeljem članka 126. stavak 6. Zakona o sudovima propisuje uvjete za obavljanje poslova stalnih sudskih vještaka kako za fizičke tako i za pravne osobe. Jednako tako, trenutno važeći Pravilnik o stalnim sudskim vještacima uređen je za državljane članice EU. Nadalje, donošenje ovog zakona napravio bi se dodatni i nepotrebni trošak sudskim vještacima, jer se moraju ponovno prilagođavati novom zakonu, a tek što su izvršili prilagođavanje svoga rada trenutno važećem Pravilniku. Osim navedenog, ovim prijedlogom zakona osobito u dijelu imenovanja predlažu se bitno drugačija rješenja nego što je to do sada bilo riješeno. Naime, prijedlogom zakona, imenovanje vještaka vršio bi ministar pravosuđa, a ne kao što je do sada radio predsjednik županijskog, odnosno Trgovačkog suda. Time se podiže ljestvica na viši nivo vezano za imenovanje što smatramo nepotrebnim, pa čak štoviše i štetnim jer isto dovodi do dodatne centralizacije poslova u pravosuđu, a dodatno nepotrebno opterećuje rad ministarstva pravosuđa. No međutim, s druge strane jedan sustav imenovanja koji je do sada jako dobro funkcionirao ukida se. Prema tome, smatramo da u ovom trenutku nije potrebno zakonodavno regulirati rad sudskih vještaka, jer je njihov rad već vrlo dobro zakonodavno riješen zakonskim i podzakonskim odredbama, te Pravilnikom koji je još jedanput napominjem nedavno donesen. I na kraju zaključno treba naglasiti što je najvažnije da ovaj prijedlog zakona ukazuje na potrebu dodatnog opterećenja državnog proračuna što se čini uistinu nepotrebnim i suvišnim, jer kakvo nam je stanje u državnom proračunu sve nam je jasno, itekako dobro poznato. Hvala.
U ime kluba HDSSB-a kolega Dražen Đurović.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici. Kolegica Fabijančić i kolega Miličević su zapravo iznijeli većinu onih teza koje mi kao klub HDSSB-a također dijelimo i smatramo da zaista u ovom trenutku nema nikakve potrebe za ovakav poseban zakon, a pogotovo ne za formiranje ikakve obvezne komore sudskih vještaka koji nema niti jedna, koliko se može saznati, niti jedna zapadna europska država. Pa eto, sad ćemo još jednu komoru sa još jednim obveznim komorskim doprinosom, sa još jednom administracijom i slično da se zapravo ne vraćam. Prema tome, uz sve ovo što je navedeno ni klub HDSSB-a neće podržati ovaj prijedlog. Hvala.
Kolegica Vesna Škare-Ožbolt, završno.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovani kolege, meni je izuzetno žao što ovako reagirate. Ovaj prijedlog zakona i zahtjev da se zakonom regulira ova tematika prije svega tražili su upravo sudski vještaci. Drugo, zakonsko rješenje tražila je i predstavnica, hrvatska predstavnica pred Europskim sudom za ljudska prava. O tome je pisano poslano izvješće i Odboru za Ustav i Odboru za pravosuđe i Odboru za zakonodavstvo. Postoje ozbiljni problemi u radu sudskih vještaka. Meni je jako žao što to ne vidite. Meni je jako žao što niste dobro čitali ovaj prijedlog zakona. Komora je potrebna, potrebna je iz razloga što bi ona provodila usavršavanje sudskih vještaka kojeg sada nema. Pravilnik nije regulirao pitanje usavršavanja sudskih vještaka, a usavršavanje je ključ u radu. Ministar koji po ovom prijedlogu zakona bi imenovao sudske vještake imenovao bi na prijedlog komore koja bi najbolje znala i koja bi radila edukaciju i prvu selekciju. Prema tome, mislim da bi ovaj prijedlog nudi jedno sustavnije rješavanje. Žao mi je što niste dobro iščitali ovaj zakon, žao mi je što imate ovakav stav. Pravilnik je ugrađen najvećim dijelom u ovaj prijedlog zakona, ali pravilnik, ovaj postojeći pravilnik koje je donijelo ministarstvo ne regulira sve, nego ne regulira život. Danas pravilnik nema obvezu da sudski vještak vodi dnevnik vještačenja kao što to nudi prijedlog zakona. Pravilnik ne regulira nadzor rada sudskih vještaka. To ovaj zakon regulira i meni je jako žao što praktički ste prilično pogrešno shvatili namjeru rada i evo na neki način reguliranja samog rada sudskih vještaka, a posebno zato što je ovo zahtjev samih sudskih vještaka da se izregulira, a imate povratno cijelu salvu problema koji dolaze i upozorenja koji dolaze i sa Europskog suda za ljudska prava da ovo pitanje treba regulirati. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona. Pardon, kolega Đurović je imao repliku.
Vrlo kratko. Htio sam samo javno podijeliti sa kolegicom svoje iskustvo o jednoj komori koja se zove Hrvatska liječnička komora koja također provodi trajnu edukaciju, relicenciranje u određenim vremenskim razdobljima i obvezni komorski doprinos. Ustrojili su cijelu strukturu, uspostavila se jedna administrativna mašinerija sa nizom zaposlenih, sa novim poslovnim prostorima koja redovito ubire velike novce svim liječnicima u Republici Hrvatskoj, a govorim o svom osobnom dojmu, apsolutno je nepotrebna, nikakve koristi struci nije donijela, predstavlja financijsko opterećenje, a ta trajna edukacija koja je postala obvezna se zapravo pretvorila u potenciranje kongresnog turizma, pogodovanja raznim privatnim tvrtkama, miješanje privatnog i javnog interesa i zapravo se nije postigao nijedan od onih proklamiranih ciljeva osim što zapravo većina učinaka koji su iz svega toga proistekli su zapravo negativni i za samu plaću ljudi koji plaćaju i za ukupno stanje i edukacije i sustava.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kasnije.
Prijedlog zakona o sudskim vještacima, prvo čitanje, P.Z. br. 659. Predlagateljica zakona je zastupnica Vesna Škare-Ožbolt. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o sudskim vještacima koji je predložila zastupnica Vesna Škare-Ožbolt zbog razloga iznesenih u mišljenju Vlade Republike Hrvatske i izvješćima radnih tijela. Molim da glasamo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo predloženi zaključak prihvatili sa 78 glasova za, 30 protiv i 8 suzdržanih glasova.
Sad ćemo se vratiti na raspravu o 9. Prijedlog Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama, prvo čitanje, P.Z. br. 657; Predlagatelj zakona je Klub zastupnika HDZ-a. Prijedlog akta ste primili. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili na sjednici, a uvodno će prijedlog obrazložiti kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Pa evo ja bih najprije uvodno rekao da klub HDZ-a predlaže Hrvatskom saboru Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama u prvom čitanju kako bi se na kvalitetniji način uredilo upravljanje, gospodarenje i zaštita pomorskim dobrom u odnosu na postojeći zakon koji je donesen 2003. godine, a kasnije u tri navrata mijenjan, s jedne strane. A s druge strane je klub HDZ-a uputio ovaj prijedlog zakona u prvo čitanje s obzirom da Vlada Republike Hrvatske odnosno resorno Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture nije održalo svoje obećanje kojega je upravo zamjenik ministra dao na sjednici Odbora za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora kada je navedeno i izrečeno na samoj sjednici Sabora kako će prijedlog zakona kojega će uputiti Vlada Republike Hrvatske doći u Hrvatski sabor do kraja 2012. godine. U međuvremenu je Vlada Republike Hrvatske, odnosno resorno ministarstvo, uputilo nacrt prijedloga Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama krajem prošle godine i kroz prezentaciju samoga zakona u toj javnoj raspravi svakako da je javnost, a naročito stručna javnost odbila brojna rješenja iz tog nacrta prijedloga zakona koji nacrt prijedloga zakona ne možemo prihvatiti i ne prihvaćamo mi u klubu HDZ-a. A ono što je indikativno taj prijedlog nacrta prijedloga zakona koji je krenuo u javnu raspravu nije prihvaćen od velikog broja dužnosnika vladajuće koalicije. Dakle, uzimajući u obzir sve ovo što sam iznio uvodno mi smo u klubu HDZ-a odlučili predložiti prijedlog Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama u prvo čitanje, a temeljeći taj prijedlog zakona na ranijim tekstovima prijedloga zakona koji su rađeni 2008. godine, a dijelom uvažavajući i određene i pojedine dobre odredbe iz nacrta prijedloga zakona kojega je uputila Vlada Republike Hrvatske pogotovo u dijelu koji se odnosi na koncesioniranje pomorskog dobra a koji je dio i u ovom zakonu u potpunosti usklađen sa novim važećim Zakonom o koncesijama kojega je donio Hrvatski sabor. Zašto je potrebno donijeti novi Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama? Dakle, u 11-godišnjoj primjeni Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama detektirane su određene norme koje otežavaju gospodarsko korištenje pomorskog dobra iz razloga što je neriješen vrlo veliki broj imovinsko-pravnih odnosa na pomorskom dobru koji je prepreka mogućnosti koncesioniranja pa onda i gospodarskog korištenja pomorskog dobra jer nisu kao prethodno pitanje riješeni imovinsko-pravni odnosi, odnosno na česticama koje bi trebale koncesionirati se i koje predstavljaju pomorsko dobro nije upisano pomorsko dobro već pojedine fizičke odnosno pravne osobe. Jasno da taj upis nije nastao niti u proteklih godinu dana niti u proteklih 10 godina, da je ta nesređenost i neriješenost imovinsko-pravnih odnosa na pomorskom dobru datira još unatrag nekoliko desetljeća ali u svakom slučaju već tamo negdje od 1950. počinju raznorazni različiti upisi fizičkih ili pravnih osoba na pomorskom dobru. To je s jedne strane, dakle. S druge strane što ovako zakonsko rješenje koje utvrđuje način određivanja granica pomorskog dobra ipak je na određeni način komplicirano jer se jedan postupak koji bi trebao biti jednostavan, koji je stručan ali bi trebao biti jednostavan, se … na način da isti postupak vodi se na razini županije i kroz Županijsko povjerenstvo za određivanje granica, a onda se taj postupak ponavlja i u resornom ministarstvu što s obzirom i na kapacitiranost ministarstva često puta jest usko grlo. I iz tog razloga je vrlo teško, odnosno brzo reagirati i odrediti i utvrditi granicu pomorskog dobra. I s treće strane, kao bitan razlog zbog čega se trebalo ići u donošenje novog zakona jest činjenica koju sam maloprije spomenuo, a to je da je donesen u međuvremenu Zakon o koncesijama koji je nametnuo potrebu izmijene ovoga zakona. I kad se već krenulo u ovu izmjenu, odnosno donošenje novoga zakona mi u klubu HDZ-a htjeli smo izreći i svoj politički stav o upravljanju pomorskim dobrom, a to je da upravljanje pomorskim dobrom u odnosu na važeći zakon nužno traži daljnju decentralizaciju upravljanja korištenja i zaštite pomorskog dobra na način da se što je moguće više i ovlasti, ali i … spusti sa središnje državne razine na lokalnu razinu, odnosno na jedinice područne regionalne, odnosno lokalne samouprave. Što ovaj zakon donosi? U prvom redu ovaj zakon propisuje da je pomorsko dobro opće dobro od interesa za RH, te da je po svojoj naravi dobro u općoj uporabi na kojim se ne mogu stjecati pravo vlasništva ni druga stvarna prava po bilo kojoj osnovi. Dakle, to je temeljni … iz kojega smo mi u klubu HDZ-a krenuli, a to je da se na pomorskom dobru ne može stjecati pravo vlasništva po njenoj osnovi što je suprotno Vladinom prijedlogu koji je bio u javnoj raspravi, a koji je prijedlog propisivao da se na koncesioniranim nekretninama, u prvom redu zgradama koje se grade na pomorskom dobru, temeljem koncesije može za vrijeme trajanja koncesije steći pravo vlasništva kako bi se, kako je to Vlada u tom svom nacrtu prijedloga zakona obrazlagala, lakše mogao koncesionar zadužiti i na taj način izgraditi potrebnu … na pomorskom dobru. Mi smo pak mišljenja da postojeće rješenje kojim se utvrđuje založno pravo na koncesije također dovoljno jamstvo financijskim institucijama da podrže i omoguće kreditno zaduženje koncesionara nakon što … koncesiju temeljem ugovora sa davateljem koncesije. Dakle, to je jedan od temeljnih postulata da se ne može stjecati pravo vlasništva na pomorskom dobru i da je ono opće dobro u općoj uporabi. Drugi bitan razlog donošenja zakona koji je na određeni način suprotan postojećem zakonu, a to je da se propisuje širina kopnenog prostora koje se smatra pomorskim dobrom po samom zakonu te se isto utvrđuje rješenjem kao … aktom dok se rješenje o utvrđivanju granice pomorskog dobra kao … akt donosi samo u slučaju naknadnog proširenja ili suženja granice. To je vrlo važna odredba ovog zakona jer će u konačnici ubrzati proceduru, smanjiti postupak određivanja granice pomorskog dobra jer se ovakvom odredbom više neće trebati Povjerenstvo za određivanje granica pomorskog dobra baviti cjelokupnom dužinom pomorskog dobra u RH, a ta dužina ukupno iznosi 5835 kilometara. Dakle, vrlo veliki prostor i površina pomorskog dobra ovakvom odredbom će biti već definirana kao pomorsko dobro što će se rješenjem kao … aktom koje će donijeti Povjerenstvo za utvrđivanje granica upisivati u zemljišnoj knjizi i u katastru nekretnina, parcela uz more koja graniči sa morem kao pomorskim dobrom ako je već u zemljišnoj knjizi ili u katastru nekretnina po kulturi upisana kao plaža, obala, lukobran, hrid, grebe, itd., itd., što samo po sebi već jasno da ukazuje kako se doista radi o pomorskom dobru. Ono što je također vrlo važno i što ovaj zakon donosi, to je, kao što sam maloprije spomenuo, ubrzavanje utvrđivanja granice pomorskog dobra jer se sada granica pomorskog dobra donosi odmah na razini županije koji je prema važećem zakonu predlagalo Županijsko povjerenstvo za granice i nakon toga taj prijedlog upućivalo u ministarstvo. Prema ovom zakonu će to isto županijsko povjerenstvo sada u cijelosti donositi rješenje o utvrđivanju granice. Nezadovoljna stranka, bila ona državno odvjetništvo ili bila neka druga stranka, može uložiti žalbu i po žalbi onda rješava ministarstvo, dakle samo po žalbama. A u dugogodišnjoj praksi Ministarstva pomorstva, prometa i infrastrukture može se utvrditi i vrlo lako provjeriti da je ministarstvo vrlo rijetko mijenjalo svojim rješenjem granicu pomorskog dobra i da je gotovo u pravilu prihvaćalo rješenje o granici pomorskog dobra kojega je utvrđivalo županijsko povjerenstvo pa je često puta taj postupak dakle bio udvostručen, a kažem nepotrebno. Najbolja potreba o tome što sam rekao jeste činjenica da je od ukupnog, evo sam maloprije spomenuo, 5835 kilometara obale, odnosno pomorskog dobra što uključuje obalu i pomorsko dobro na otocima, do sada utvrđeno u proteklih 20 godina svega 18% granice pomorskog dobra, odnosno 1050 kilometara. Ono što ovaj zakon također donosi i što mislimo da je jako dobro, to je da se propisuje obveza Vladi RH da Hrvatskom saboru da na usvajanje, donese Hrvatskom saboru uputi na usvajanje strateški plan upravljanja i gospodarenja pomorskim dobrom za desetogodišnje razdoblje i strateški plan upravljanja i razvoja morskih luka za desetogodišnje razdoblje. To držimo vrlo važnom odredbom tako da Hrvatski sabor kao predstavničko tijelo građana može doista donijeti ovaj najvažniji dokument kojim se utvrđuje postupanje i gospodarenje pomorskim dobrom. Ono što je također vrlo bitno i što želim istaknuti, to je da se ovim zakonom uvodi daljnja decentralizacija i upravljanje pomorskim dobrom kroz proširenje ovlasti županija te davanjem ovlasti velikim gradovima i općinama. Naime, ovim zakonom smo osnažili poziciju županija kada je riječ o pomorskom dobru, ali uvodi se i … ovlasti velikim gradovima u RH i te se ovlasti gotovo u cijelosti izjednačavaju sa ovlastima županija osim u dijelu donošenja plana oko iznenadnog onečišćenja mora, s jedne strane, s druge strane oko osnivanja lučkih uprava. U svim drugim poslovima veliki gradovi u RH su u potpunosti izjednačeni sa županijama. Interesantno je da je, evo, nakon što su veliki gradovi kao jedinice lokalne samouprave u RH osnovani zakonom prije 10 godina, da je tek ovim zakonom, Zakon o pomorskom dobru prepoznaje ulogu i značaj velikih gradova i zbog toga je bilo nužno i prije, ali već ako nije prije i sada donošenje Zakona o pomorskom dobru koji prepoznaje značaj i ulogu velikih gradova. Puno sam puta rekao da ako grad Dubrovnik, Rijeka, Split, Šibenik itd. veliki gradovi na hrvatskoj obali ne gospodare svojim pomorskim dobro da onda taj zakon u svakom slučaju nije pogođen. Dakle osim davanja ovlasti u dijelu koji se odnosi na koncesioniranje pomorskog dobra za gospodarsko korištenje pomorskog dobra, proširene su ovlasti i u pogledu rokova kojima se propisuje koncesioniranje pomorskog dobra i to rokovi koncesije koju utvrđuju i županije i veliki gradovi i to sa 20 godina na 30 odnosno s 30 na 40. Nadalje, omogućava se ovim zakonom, što do sada nije bio slučaj, gradnja na pomorskom dobru i to u onom dijelu pomorskog dobra koji je u općoj upravi prije svega sukladno dokumentima prostornog uređenja i godišnjim planom upravljanja koja gradovima i općinama i to ona gradnja koja nije posljedica izvanrednih događanja. Dakle to je vrlo bitno da postoje određene građevine na pomorskom dobru koje se sada mogu izvoditi temeljem odobrenja gradskog odnosno općinskog vijeća ako je takva gradnja sukladna prostorno-planskoj dokumentaciji i koja kao što sam rekao nije posljedica izvanrednih događanja. Nadalje, županije i veliki gradovi prema ovom zakonu mogu vršiti gradnju na pomorskom dobru u svrhu saniranja posljedica izvanrednih događanja. Jedna od bitnih novosti koje ovaj zakon donosi i u čemu se razlikujemo od prijedloga Vlade jest činjenica da se uvodi daljnja decentralizacija raspolaganja sredstvima. Čini nam se da je to jedna od najvažnijih odlika ovoga zakona da ukoliko Sabor prihvati ovaj zakon da će onda prema ovom zakonu od ubranih 100 kuna za gospodarenje pomorskim dobrom prema ovom prijedlogu na razini županije odnosno grada i općine ostati 75% ukupno ubranih sredstava, a ako bimo prihvatili rješenje koje nudi Vlada RH onda bi od ukupni 100 kuna ubranih sredstava od korištenja pomorskog dobra 50% bio prihod državnog proračuna odnosno Agencije za integralno upravljanje pomorskim dobrom, a 50% jedinica područne odnosno regionalne odnosno lokalne samouprave. Dakle to su vrlo velika sredstva koja ovim zakonom ostaju na razini područne, regionalne i lokalne samouprave. I ne samo to, ovim prijedlogom zakona sredstva za uporabu pomorskog dobra koji plaćaju vlasnici brodica odnosno jahti ostaju i dalje sredstva županijskog proračuna, a prema prijedlogu Vlade oni bi postali prihod Agencije za integralno upravljanje pomorskim dobrom što je otprilike s obzirom na broj brodica i jahti u RH iznimno veliki prihod. Pa primjerice za Dubrovačko-neretvansku županiju iznosu milijun i 200 tisuća kuna, a za Splitsko-dalmatinsku negdje gotovo oko 4 milijuna kuna, dakle to nisu mali novci i ovim prijedlogom ti novci i dalje ostaju na razini jedinice lokalne samouprave. Ono što je još također bitno za istaknuti to je da se umjesto ukidanja koncesijska odobrenja jer su puno puta koncesijska odobrenja bila miješana sa koncesijom za opću i posebnu uporabu pomorskog dobra i temeljem ovog zakona uvode se dozvole koje izdaju općinska vijeća odnosno njihova povjerenstva i koje se … temeljem zahtjeva, a u pojedinim slučajevima mogu se dati i temeljem javnog natječaja. Ono što je važno još za istaknuti to je da je ovaj zakon, a to sam u svom uvodu rekao, utvrdio i koncesioniranje pomorskog dobra sukladno Zakonu o koncesijama. Pri tome smo mi u klubu HDZ-a ocijenili da maksimalni rok koji je u važećem zakonu propisan za koncesioniranje pomorskog dobra od 99 godina nije primjeren i da je najduži rok koji se može propisati zakon odnosno za koji se može dati koncesija pomorskog dobra u RH iznosi maksimalno 75 godina. Nadalje, ovo što je ovim zakonom bitno uvodi se institut koncesije na zahtjev. O tome je bilo dosta riječi u javnosti. Ovim se prijedlogom zakona omogućava da pojedini hotelski kompleksi u i izvan naselja, pojedini kampovi, pojedina brodogradilišta mogu dobiti koncesiju na pomorskom dobru koje neposredno graniči sa njihovim nekretninama i na zahtjev a ne na temelju javnog natječaja što je do sada bio slučaj. Jasno da su to propisana određena ograničenja i kada su u pitanju hotelski kompleksi i turistički kapaciteti u i izvan naselja no s obzirom na brojnost uvjeta za koje se može dodijeliti koncesija na zahtjev, sada nemam dovoljno vremena, ali u svakom slučaju uvodi se institut koncesije na zahtjev, što je vrlo, vrlo važno. I na taj način se olakšava gospodarsko korištenje i pomorskog dobra, a i poslovanje brojnim fizičkim i pravnim osobama koje će na ovaj način moći dobiti koncesiju na zahtjev. Također se definiraju morske plaže i sidrišta i rješava se pitanje koncesioniranja i uređenja morskih plaža bilo da su one prirodne bilo da su one uređene morske plaže. Također se ovim prijedlogom zakona utvrđuje nadležnost županijskih skupština da na svojim područjima određuju broj lučkih uprava kao i lučka područja pojedine lučke uprave. Uvodno su na prijedlog zakona koje sam nekoliko puta već spomenuo s kojim je Vlada krenula u javnu raspravu mogu samo reći da se ovime omogućuje da županijske skupštine odrede broj lučkih uprava i njihovo lučko područje, a za razliku od prijedloga Vlade RH kojim je bilo propisano da se na području županije može osnovati samo jedna lučka uprava. I još jedna bitna novost koju ovaj zakon donosi tj. da se omogućava općinskim odnosno gradskim vijećima da putem svojih komunalnih redara provode nadzor nad pomorskim dobrom koji je u općoj uporabi. Jasno da upravni nadzor i održavanje reda na pomorskom dobru na lučkom području i lukama posebne namjene rade inspektori odnosno službenici ministarstva i nadležnih lučkih kapetanija, ali kada je u pitanju nadzor nad pomorskim dobrom koji nije u koncesiji koji nije u lučkom području ovim se zakonom omogućuje lučkim upravama da mogu vršiti, odnosno gradovima i općinama da mogu putem svojih komunalnih redara uređivati i vršiti nadzor nad redom nad pomorskim dobrom i kada propisuju kazne, kazne koje naplate temeljem počinjenih prekršaja prihod su proračuna jedinica lokalne samouprave. Dakle evo da i s time sada na kraju zaključim. Ovaj prijedlog zakona koji je klub Hrvatske demokratske zajednice uputio u prvo čitanje kao što smo čuli temeljem dostavljenog mišljenja Vlade nije podržan jer Vlada namjerava tijekom idućih nekoliko mjeseci dostaviti Hrvatskom saboru novi prijedlog zakona koji bi trebao dijelom riješiti određene nedorečenosti ovoga zakona kojega je klub Hrvatske demokratske zajednice uputio u prvo čitanje. Mi držimo da je na ovaj način moguće da se kroz ovaj zakon riješe još pojedine odredbe koje možda nisu na najbolji način riješene i držimo da se kroz ovaj zakon mogu doista riješiti sva ona pitanja koja će doprinijeti kvalitetnijem upravljanju, gospodarenjem i zaštiti pomorskog dobra. Evo u tom smislu i jest i ovaj prijedlog zakona pa pozivam zastupnike u Hrvatskom saboru da uz eventualne prijedloge upute ovaj zakon u drugo čitanje. Hvala.
Damir Rilje, replika.
Poštovana potpredsjednice Sabora, uvaženi kolega Bačić, evo mi smo danas na odboru o ovom prijedlogu zakona pričali i u istinu na tragu onog što ste nam ispričali kako i kada je nastao i način na koji on uvažava jedinice lokalne samouprave to zaista jest iskorak. Ali mene stalno buni i nikako ne mogu doći sebi zašto ne idemo u totalnu decentralizaciju prema jedinicama lokalne samouprave. Dakle imamo upravljanje pomorskim dobrom ali imamo s druge strane upravljanje lučkim područjima. I zapravo ja ništa ne bih imao protiv da recimo Vodice ili ne znam Bakar ili bilo tko drugi ima svoju lučku upravu i svoje lučko područje naravno uz odgovarajuće kriterije koje će propisati država. Naravno da to sve skupa lakše i jednostavnije ide kroz prostorne planove jer mi smo do sada jednostavno kao problem imali upravo jedan dio implementiranja tih zahtjeva kroz planove višeg reda. Dakle županijske u odnosu na općinske a isto tako i uz planove razvoja cijelog područja recimo županije. I sada zamislite, o tome smo i danas govorili županijsku lučku upravu, velim u županiji koja ima ne znam 55, 60 ili ne znam koliko jedinica lokalne samouprave, recimo 55 i sada razvoj, koncentracija sredstva i ulaganje. Ja znam da mora postojati program ali čujte, ja bih rado ravnomjerni razvoj. Jer mislim da bi kolegica i kolega naravno, mislim i one kolege koje, ne znam koje su sada u jedinici lokalne samouprave u kojoj sam ja bio ili ne znam u kojoj će nekada netko biti gdje smo bili mi ili netko drugi. Drugim riječima čini mi se da bi u tom kontekstu a imamo već i devastiranu obalu morali malo posložiti ako hoćemo već decentralizirati … [[Govornik se ne razumije.]] decentralizirano i pripremiti jedinice lokalne samouprave. Znam da ne mogu sve pratiti jer neće imati ove inspektore ali neke će moći. Evo kasnije ću se nastojati, ali nemam više vremena, možda u nekoj replici.
Branko Bačić odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo kolega Rilje, dijelom se sa vama mogu složiti. Dakle ovo … [[Govornik se ne razumije.]] da li ukinuti lučke uprave i potpuno pomorsko dobro pa i lučka područja prepustiti gradovima i općinama. Ja još uvijek sam na stajalištu da moraju postojati lučke uprave jer kada bi pomorsko dobro i sredstva koja su bila od pomorskog dobra u cijelosti bili prihodi jedinica lokalne samouprave ne vjerujem da bi se u onolikom iznosu vraćali na pomorsko dobro kao kada tim pomorskim dobrom gospodari lučka uprava koja je samo osnovana da bude, da vodi računa o pomorskom dobru i lučkom području za koje je osnovana. No, mi možemo ići korak dalje a to je da se propišu uvjeti koji gradovi bi mogli osnovati lučke uprave i evo to može biti jedan od vašeg doprinosa u raspravi oko ovog prijedloga zakona. No indikativno je da Vlada ide potpuno suprotno od onoga što vi govorite jer ona ide sa prijedlogom koji je bio u javnoj raspravi da se za područje županije osnuje samo jedna lučka uprava. Ovim prijedlogom zakona ide se za time da svugdje gdje je opravdano, je li to u Vodicama, je li to u Trogiru, je li to u Bakru, je li to na Rabu, je li to na Preko na otoku Ugljanu, dakle je li to u Cavtatu da kada predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave podnese zahtjev ako ispuni određene kriterije a ti kriteriji govore o prihodima koje ostvaruje pomorsko dobro u dotičnoj jedinici lokalne samouprave i onda ima gospodarske opravdanosti za osnovati lučku upravu da se tamo ona osnuje. Dakle ja podržavam to što ste vi rekli jednim dijelom pa onda bi bilo dobro da takvu raspravu vodimo i o ovom zakonu a i o tom zakonu kojega će predložiti Vlada Republike Hrvatske kada dođe u raspravu.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Pa uvaženi kolega Bačić mislim da ste u svojem uvodnom izlaganju kao predlagatelj u ovom prvom čitanju dali dovoljno dosta argumenata da vladajući barem razmisle da li je ovo za njih kao vladajuće prihvatljvo. Jer obećao nam je zamjenik ministra tamo još prošle godine da će i Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama uputiti u zakonodavnu proceduru do Božića 2013. ja mislim da se sjećate neki koji smo bili, 2013. Bilo je 2012., pa 2013. ali lovi nas pomalo i Božić 2014., mi taj zakonski prijedlog nemamo osim što se pojavio u javnoj raspravi. I opet je došlo do određenih … [[Govornik se ne razumije.]] sa županijama, sa lokalnim samoupravama i izazvao je već u startu određeno nezadovoljstvo. Zašto? Zbog čega su se pobunile lokalne ili regionalne jedinice? Zbog toga što su primijetile da opet na neki način centralizira sustav a svi želimo da se to na neki način spusti do najniže razine. Ja mislim da je ovo najsretnije rješenje koje možda nije u svemu pogodilo 100%, ali je najbliže onome što mi možda danas možemo spustiti na tu razinu. Jer ako nešto štiti interes Republike Hrvatske, ako ubrzava, ako dodatno decentralizira, daje više ovlasti regionalnoj i lokalnoj samoupravi, jasno je da bi se to pa i u suradnji sa nekim tijelima Vlade trebalo podržati i dovesti do kraja jer njihov prijedlog nije naišao na takvo odobravanje. I mislim da sama ova priča da od 100 kuna 75 daje lokalnoj samoupravi ili jedinici regionalne samouprave, a 25 državi, može biti zadovoljavajuća za državu jer država se i tako u tom procesu određivanja granica pomorskog dobra pojavljuje u onom zadnjem nekakvom činu. Mislimo da je to pravično …, a ipak je sve ono što kaže kolega Rilje dolje na terenu. Hvala.
Odgovor na repliku Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Potpuno ste u pravu kolega Boriću. Ako već Vlada je krenula krajem prošle godine u izradu nacrta prijedloga zakona koji je prošao javnu raspravu i ako smo mi u klubu HDZ-a u travnju ove godine napravili ovaj prijedlog zakona i otada je prošla evo punih 5 mjeseci, mi smo u klubu očekivali da će paralelno sa raspravom o prijedlogu zakona kojega je izradio klub HDZ-a doći i onda se paralelno raspraviti i o prijedlogu kojega će Vlada predložiti u ovom Saboru. Ja sam se iznenadio kad sam vidio da je predsjednik Sabora ovaj prijedlog zakona uvrstio u raspravu jer s obzirom da je prošlo već 5 mjeseci očekivao sam da će se čekati sa prijedlogom zakona koji će Vlada uputiti. Ovako s jedne strane Vlada se u svom očitavanju očitovala da se zakon ne podrži, ali nije u tom svom očitovanju dala niti jedan valjani razlog zbog čega taj zakon ne bi trebalo podržati. Bilo bi bolje da je Vlada išla sa prijedlogom zakona jer bi se tek onda vidjele drastične razlike koje ste vi maloprije spomenuli, a to je ovaj prijedlog zakona ide ka decentralizaciji, a prijedlog vladin ide ka daljnjoj centralizaciji upravljanja pomorskim dobrom, kroz osnivanje Državne agencije za integralno upravljanje pomorskim dobrom. I upravo ta činjenica da je Vlada u svom prijedlogu zakona krenula sa daljnjom centralizacijom izazvalo je dosta nezadovoljstva upravo među brojnim gradonačelnicima, načelnicima pa i županima koji dolaze, odnosno jedan je župan koji dolazi iz redova SDP-a, koji se s takvim prijedlogom zakona ustvari nije usuglasio.
Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a kolega Goran Beus Richembergh.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodine predstavniče predlagatelja, kolegice i kolege. Osobno mi je žao što nas je tek 10-ak ovdje jer držim da je tema pomorskoga dobra iznimno važna, iznimno važna za sve one koji se bave turizmom i pomorskim prometom, rekao bih i za veliku većinu stanovnika svih naših primorskih županija i jedinica lokalne samouprave. Kao što reče kolega Bačić, ovo je rasprava o jednoj temi koju je zakon definirao prije 11 godina uz neke novele i rezultat propisa koji su ovoga časa na snazi, ja se slobodno usudim reći, je kaos u pomorskom dobru. Naime, na terenu postoji čitav niz različitih praksi i različitih modela upravljanja pomorskim dobrom. Npr. Primorsko-goranska županija je već provela jedan decentralizirani sustav upravljanja na nekoliko zona i prema svim podacima koje imamo rezultati upravljanja pomorskim dobrom i odgovornost prema upravljanju pomorskim dobrom u toj županiji su dobri. Otprilike su ocjene slične i za Istarsku, ali za sve ostale uglavnom su iznimno loše. Ovo je definitivno jedan od najvažnijih zakona u sektoru turizma. On se ne tiče samo nautičkog turizma, od definira dakle zakon kojim se regulira korištenje pomorskoga dobra i morskih luka, jednako tako regulira i mnoga pitanja koja su od velike važnosti hotelijerima, kampovima, brojnim iznajmljivačima, ako hoćete i restoraterima, jer upravo u pojasu pomorskoga dobra nalaze se plaže, šetnice, mjesta za prodaju suvenira, terase. Zato je potpuno nevjerojatno da je Vlada, odnosno Ministarstvo financija 2008. godine izradilo hodogram usklađenja posebnih sektorskih propisa koji uređuju koncesije sa Zakonom o koncesijama. Tim hodogramom usklađenja bila je utvrđena lista od 21 sektorskog zakona koje je trebalo uskladiti sa Zakonom o koncesijama i to u razdoblju od 1. siječnja do 1. lipnja 2009. godine. Podsjećam, upravo je kolega Bačić u to doba bio državni tajnik. Jedini zakon koji još nije usklađen sa Zakonom o koncesijama upravo je Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama. Odbor za turizam Hrvatskog sabora u ovome mandatu još je prije dvije godine, a tome su se pridružili kolege iz Odbora za pomorstvo, promet i infrastrukturu, analizirajući stanje u nautičkome turizmu i to ne u užem nego u širem smislu zaključio da je potreba izmjena, odnosno donošenja novog Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama urgentna, rekao bih ultimativna. Odbor je predložio ministarstvu da se odmah osnuje ekspertna radna skupina koja će pripremiti nacrt novoga zakona i u njemu riješiti čitav niz otvorenih pitanja koja sada uočavamo i uvesti nove institute. Ministarstvo je prihvatilo tu ideju, imenovana je jedna ekspertna radna skupina. Doduše, ona je radila mjesecima bez rekao bih projektnog zadatka. Tek u ožujku 2013. godine ministar je propisao što očekuje od tog Povjerenstva. Povjerenstvo je unatoč nekim doktrinarnim razlikama u listopadu 2013. godine Ministarstvu pomorstva, prometa i infrastrukture isporučilo svoj nacrt. Oni koji su vidjeli taj nacrt rekli su da sadrži tridesetak novih instituta, da u mnogo čemu iznimno dobro rješava probleme, da pruža neke alternative u situacijama koje su dvojbene i da je doista dobra podloga za javnu raspravu. Što se dogodilo s tim prijedlogom? Nakon nekoliko mjeseci Ministarstvo pomorstva, prometa i razvitka ide u raspravu sa zainteresiranom javnošću tako da po svim primorskim županijama predstavlja neki nacrt, a onda se ispostavi da taj nacrt nema ama baš nikakve veze sa onim što je predložila stručna javna skupina, pa onda predstavnici ministarstva i u Splitu i u Zadru i na koncu u Rijeci dožive salvu kritika i zahtjeva da se s takvim rješenjima ne može ići dalje. Opet je prošlo nekoliko mjeseci i sada imamo informaciju iz ministarstva da je još u petom mjesecu ove godine ministarstvo uputilo nacrt prijedloga izmjena i dopuna zakona na usuglašavanje sa drugim tijelima državne uprave i to tekst koji je navodno korigiran na osnovu primjedbi i sugestija iznesenih na svim ovim zonskim skupovima koji su bili održani po županijama. Ja taj tekst nisam vidio i ne mogu ga dobiti. Ne znam da li ste ga vidjeli vi. Ali mislim da je takvo ponašanje nedopustivo. I zato veseli što su predstavnici ministarstva konačno javno obznanili i to ponukani i rekao bih isprovocirani prijedlogom HDZ-a da će vrlo skoro poslati u Sabor u proceduru taj zakon, a onda se nadam da ćemo, dakle u dva čitanja imati prilike razmotriti sve elemente koje taj prijedlog nosi uključujući nove institute, procijeniti njihovu validnost, učinak mogući i oko njega se dogovoriti. Ali nema nikakve sumnje da će taj zakon biti funkcionalan i upotrebljiv samo ako se uspostavi konsenzus u ovoj sabornici. Kad je Hrvatska demokratska zajednica našla već za shodno da piše novi zakon, to znači da nam je stalo da se problem riješi barem u ovome mandatu ako već niste to bili u stanju napraviti u mandatu prijašnjem u kojemu ste imali i škare i platno i to je dobro, jer ja uopće ne dvojim da su bili užasni pritisci i otpori kod pokušaja da se donese novi zakon u prošlome mandatu. O tome smo kolega Bačić i ja već razgovarali. On bi sigurno potpisao nacrt i uputio ga u Sabor da je mogao. Dakle, postojeći model kojega imamo na snazi je krajnje antipoduzetnički. Potpuno je protiv interesa razvoja turizma. On ne poznaje elementarne stvari. Dakle, prvo nije uopće usklađen sa Zakonom o koncesijama. On ne zna ni šta su zapravo koncesije u suvremenom smislu, on ne zna šta je institut podkoncesije, on ne zna što je institut koncesije na zahtjev, on ne zna što je javno privatno partnerstvo. Dakle, ne zna elementarne stvari. A šta je najsmješnije od svega? Mi smo u međuvremenu donijeli propise, odnosno jedan zakon kojim se regulira ovo pitanje o unutrašnjem riječnom prometu na sjajan način. Dakle, mogli smo to donijeti, ali ovo za morski još nismo. Dakle, sad je vrijeme da to riješimo. Postavlja se nekoliko krucijalnih problema, odnosno pitanja na koja treba naći konsenzusom odgovor. Kada utvrđivati granicu pomorskog dobra? Bilo je onih koji su tvrdili da nju treba utvrditi odmah i za svagda i da država se mora uknjižiti na pomorsko dobro, odnosno provesti uknjižbu pomorskog dobra što bi značilo automatsko izvlaštenje svih onih koji u zoni pomorskog dobra imaju ovog časa svoj posjed. Nema te države ovog časa u Europi koja je to u stanju provesti ni financijski ni organizacijski. Dakle, to je potpuno budalasto. Kad već postoji mogućnost da se granica utvrđuje tamo gdje postoji interes i javna potreba za time. Dakle, tamo gdje se nešto događa, gdje postoje međusobni odnosi između države kao zastupnika javnoga dobra i konkretnoga aktera u pomorskom dobru. Dakle, to je prva stvar. Druga stvar je pitanje obeštećenja koncesionara. Naime, mi sad imamo situaciju da nam koncesionar koji je dobio nešto na 20 godina, recimo 20 godina, ne pada mu na pamet jednu lipu uložiti u zadnjih 7, 8 godina svoje koncesije jer mu se to ne isplati, jer mu nitko ne garantira da će on nastaviti uživati koncesiju, jer mu to nitko ne može ni garantirati. Ali se pravimo blesavi kada se spomene mogućnost obeštećenja. Novi koncesionar koji dolazi na staru koncesiju ne dolazi na ledinu. On dolazi na kultivirani prostor koji je prema prostornom planu definiran i zna se točno što je tamo. Dakle, ako je luka nautička ili bilo šta drugo ne može biti heliodrom. Prema tome, stvar je naše dobre volje i pametne procjene da definiramo da se ulaganja izvršena u posljednjoj trećini, četvrtini ili kako to stručnjaci kažu koncesijskoga vremena moraju refundirati od strane novoga koncesionara. I to je njemu dio uvjeta pod kojima ulazi u koncesiju u prostor. U čemu je problem? Tada ćemo imati kvalitetna ulaganja i trajna ulaganja u koncesijski prostor. Ovo je sjajna prilika da požurimo ministarstvo. Postojeća rješenja, odnosno rješenja u ovom zakonu kojega je predložio HDZ u mnogome su dobra ali su i dvojbena. Ovdje postoji prijedlog da se recimo automatski otoci do 4000 kvadrata definiraju kao određeno pomorsko dobro. Što bi značilo da država mora odmah ući u izvlaštenje. Ima mnogo takvih malih otoka, privatnih otoka, odnosno otoka u privatnom vlasništvu koji služe samo za napasanje stoke npr. Postavlja se pitanje kriterija, zašto 4, zašto ne 1000, zašto ne 10 000 kvadrata? Dakle, ali to je nešto o čemu se može razgovarati. U svakom slučaju ova rješenja koja ste vi predložili, kolege iz HDZ-a, trebaju malo jače analize i malo jače argumente. Bilo bi idealno kada biste svoj entuzijazam da se riješi ovo pitanje zakonom sačuvali za javnu raspravu o zakonu koji nam je obećan da će doći uskoro ovdje. I da onda taj zakon iza kojega će stajati vladajuća većina donesemo u dogovoru i konsenzusom i osnažimo ga tako da on donosi nova rješenja, da bude moderan, da bude opet garancija održivoga razvoja a ne divljanja u prostoru i da bude trajniji, da ne bude propis kojega ćemo opet morati mijenjati relativno skoro. Mislim da za to imamo kapaciteta, mislim da za to možemo naći i volje i da ako je ovo rujan bi valjalo do konca ove godine definirati konačni prijedlog zakona. Nemamo što više čekati, ministarstvo može doći u Sabor sa svojim prijedlogom i razgovarajmo onda i donesimo to do konca ove godine. Jer ako to napravimo sada i u tome roku učinit ćemo veliku uslugu svima onima koji će gospodariti pomorskim dobrom, odnosno raditi u njemu, imati razvojne planove već u sljedećoj sezoni. Klub HNS-a u tome smislu neće prihvatiti vaš prijedlog nego će vas pozvati na zajednički rad na zajedničkom prijedlogu i vladajuće većine i HDZ-a odnosno opozicije na zakonu koji nam je obećan. Koji u sebi po svemu sudeći nosi institute koje ste vi ispustili iz svoga prijedloga. Hvala lijepo.
Sad ćemo na replike prijeći. Damir Rilje.
Kolega Beus, evo ja moram prvo kazati mi znamo za nacrt koji je bio u javnoj raspravi. U saborsku proceduru nije ništa došlo ali onaj nacrt koji je kružio znamo da zapravo nije nudio rješenja i u tom smislu evo ovaj prijedlog uistinu nije loš. On jest liberalniji i ide ka jedinicama lokalne samouprave, ali posredno. Ja bih htio da upravljaju resursima upravo jedinice lokalne samouprave jer to je njihovo bogatstvo i moraju dovesti u funkciju da njihovi proračuni funkcioniraju. Mi imamo sad devastiranu obalu. I vi ste nešto o tome maloprije govorili. I u turističkom smislu i u smislu pomorskog prometa, vi sad imate u jedinicama lokalne samouprave ovakvu situaciju, imate recimo trajekt koji vozi putnike iz jednog grada, mora krcat teret i kamione u drugom gradu i onda putuje prema tim nekim otocima pa znate onda tako malo kruži i događa se da se to zapravo na javnom prostoru događa. Znate, ono mi je zovemo riva jel' tako. Ali, u principu nema pristana. E sad, imate zahtjeva od x lokalnih samouprava, mi nemamo, nije izvršena reforma lokalne samouprave. Možda bi to bio preduvjet, a možda i ne, zašto? Ne mora. Jedinice lokalne samouprave one koje mogu obavljati lučke djelatnosti zašto ne bi se njima priključivale sve one koje ne mogu obavljati. Jer činjenica je da moraju imati sposobnost i mogućnost ne samo u komunalnom redarstvu nego i u sredstvima. Ali ovako, na ovakav način se dosad pokazalo da neće moći. Meni ne daju garanciju da će bilo koja županija nastaviti jednako i ravnomjerno jer sredstava nikad dosta znate. A privatna nastojanja i gledajte događaju se nasipi, događaju se bespravne gradnje u zoni pomorskog dobra, svašta se događa. Ja ne kažem da je puno od toga loše, zašto ne? Ali što ne bi mogle i jedinice lokalne samouprave više o tome.
Hvala. Odgovor na repliku, Goran Beus Richembergh.
Kolega Rilje generalno uzevši ja se slažem sa idejom da se provede decentralizacija ali moramo biti oprezni. Naime, moramo utvrditi kriterije koji su jasni, postupke koji su čvrsti i naprosto procedure koje se ne smiju kršiti, odnosno koje je moguće sankcionirati. Mi ovoga časa imamo takve situacije da vam pamet stane. Dakle, velika marina čiji vlasnik uživa koncesiju uredno je plaćena i predstavlja jedan od pojmova uopće u nautičkom turizmu na Jadranu u prvome svome susjedstvu ima sportsku lučicu i komunalnu lučicu koju lokalna samouprava nelojalnom konkurencijom pretvara u nautičku luku. Bespravno, ali javno kako bi zapravo konkurirala poslovnom subjektu koji joj najviše kontribuira u njen vlastiti proračun. Dakle, to je recimo jedna situacija. Druga je situacija, ovog časa mnoge jedinice lokalne samouprave što preko svojih komunalnih društava što na drugi način zapravo obavljaju poslove lučkih uprava na svome područje. Lučke uprave odmah moraju dati čini mi se 55%, a ono što je njihov trošak, naravno kad plate, ostane im 10, 15% a odrade čitav posao. Dakle, nema logike da netko to radi a da netko drugi bere vrhnje. To nije nikakva decentralizacija. To je ako mene pitate iskorištavanje lokalnih pogona. Dakle, to treba promijeniti. Lokalnoj samoupravi, pogotovo u ovoj situaciji treba prepustiti da ima veći prihod od toga što se događa na njenome prostoru, ali pod jasnim kriterijima. Da se opet ne dogodi cirkus kao što sada imate recimo da vam je naknada fiksne koncesije u jednoj marini 1, a u drugoj 18. Zašto? Zato jer je … imalo diskrecijsko pravo reći uzmi ili ostavi.
Hvala. Josip Borić, replika.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice. Pa kolega Beus, malo nam je čudna ta vaša završna rečenica kao mi smo protiv jer bi trebalo čekati neki drugi zakon. Znači, ne ocjenjujete ni zakon, ali trebamo čekati prijedlog Vlade pa da onda vidimo što će to biti. A onda ste krenuli u svojoj raspravi dosta žestoko pa kao primjer Istarska i Primorsko-goranska županija, pa tamo je to dosta decentralizirano zato što imaju, ne znam, 8 ili 7 lučkih uprava i onda na kraju završite da bi trebalo sve otoke do 4000 odmah proglasiti pomorskim dobrom i … Ovih dana slušamo da treba prodati otok, Goli otok, a ta Vlada isto ne zna da je to zabranjeno Zakonom o otocima. Znači, netko tko vodi DUDI, Državni ured koji upravlja državnom imovinom, ne zna da u Zakonu o državnim otocima piše da se otok prodati ne može. I uzalud sve nekakve aktivnosti, traženje ovih nekakvih investitora, nekakvih ideja, itd. Što je problem, zašto ste vi naveli Primorsko-goransku županiju, Istarsku? Zato što je tamo SDP, tamo IDS, tamo jest decentraliziran upravljanje na način da ima više lučkih uprava. Ali kada skupite što oni svi zajedno prikupe, oni vam imaju jednako, gotovo i jednako iznos kao i Zadarska županija koja ima samo jednu lučku upravu, da bi s time nešto gradila. Ne mogu oni sada imati deset puta više. Možda negdje malo više učinkovitije rade, možda imaju recimo kod nas taj nekakav zajednički fond iz kojeg se onda pomaže da se negdje nešto napravi pa svaka lučka uprava nešto izdvoji. Ali nije ovaj zakon u suprotnosti s tim. Mi idemo i dalje ka decentralizaciji. Jasno smo rekli, ako postoji gospodarska opravdanost i moguće je osnovati lučku upravu, pa neka je ima i, ne znam, Trogir ili ne znam koje drugo mjesto, neki otok, Vis recimo. Nismo rekli da ne može, ali vaš zakon, ovo je napisano u 188 članaka, pogledao sam sve dnevne redove unazad, ni jedan nije…
Hvala. Odgovor na repliku, Goran Beus Richembergh.
Dakle, ja sam bio jasan. Budući da vaš prijedlog ne donosi sva rješenja dobro obrazložena i analizirana poput ovoga da se kopnom u smislu pomorskog dobra smatraju otoci od 4000 kvadrata… Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, dobro. Također i recimo fale neki instituti unutra za koje bih ja volio da su u tome zakonu. Da se mi ne bi svađali oko toga, ja bih volio zapravo da se pristupi izradi zajedničkog prijedloga. A drugo, čini mi se da ste pobrkali lončiće. Ne može država prodati Goli otok niti je oglasila prodaju Golog otoka. Pogledajte dobro što tamo piše. Dakle država je oglasila da za određeni broj državnih nekretnina poziva zainteresirane s idejama oko njihovoj mogućeg korištenja. Dakle, ne prodaje. Prodaja u nekim slučajevima kad se radi o zgradi, kad se o radi o nekakvome vojnom objektu, ali kod Golog otoka sigurno ne. Dakle, ne mora država nužno prodati da bi privela nešto to svoje državno svrsi drugoj nego što je to bilo do sada, što je bilo uglavnom zapušteno. Dakle, Goli otok se ne prodaje i ne može se prodati nego mu se traži nova namjena koja će imati glavu i rep, imati ekonomsku opravdanost, imati jedan novi sadržaj koji možda neće s jedne strane ubijati memoriju događanja na tom otoku, ali će svakako omogućiti da se tamo događa neki život, a ne ovo ruglo koje postoji sada.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo kolega Richembergh, ja sam shvatio vašu raspravu dobronamjernom, ali nisam stav kluba da se ne podrži. Dakle, ja držim da na tragu onoga što ste govorili i što u velikoj mjeri držim da je u cilju poboljšanja teksta ovog zakona, da smo mogli i tu bih ocijenio da je i vaš klub podržao i pustio zakon u drugo čitanje pa čekajmo taj prijedlog Vlade i onda možda tada to raspravimo. Zašto smo spomenuli otočiće da ulaze u cijelosti u pomorsko dobro? Nije to napravljeno, što se kaže, od oka niti proizvoljno. Naime, Vlada je, odnosno ministarstvo tadašnje mora, turizma i prometa i infrastrukture donijelo je državni program raspolaganja malim nenastanjenim i povremeno nastanjenim otočićima. Tad smo 667 malih otoka analizirali po vlasništvu, po površini, po kulturi … i utvrdili smo da upravo otočići do 4000 metara, odnosno 0,4 hektara, gotovo niti jedan nema privatno vlasništvo, da su to u pravilu hridi, sprudi, grebeni, itd., itd. gdje je ionako pomorsko dobro, samo nije označeno u zemljišnim knjigama niti u katastru kao pomorsko dobro nego kao otočić na kojemu je nekakav pašnjak i upisana je opće narodna imovina. Dakle, mi ovim prijedlogom zakona tvrdimo da takvi mali otočići, da ne bi nekad nekome palo na pamet da takve otočiće proda, da ih automatski iz opće narodne imovine ubacimo u opće pomorsko dobro, opće dobro i više nikad ne mogu postati predmet kupoprodaje. A što se tiče granice pomorskog dobra, nemam vremena pa ću vjerojatno kasnije, sad da ne otvaram tu temu.
Odgovor na repliku, Goran Beus Richembergh.
Kolega Bačiću, više smo puta razgovarali, mislim da smo se jako dobro razumjeli. I vaš i moj interes nije da se oko zakonskog prijedloga koji će riješiti pitanja pomorskog dobra i morskih luka … političke bitke, nego da se taj zakon konačno donese. I vrlo dobro znadete pod kojim uvjetima se može donijeti zakon i u tome smislu mi ćemo podržati onaj zakon koji će biti u svom sadržaju cjelovitiji. Dakle ja vam mogu sada reći. Vaš zakon ovog časa vjerojatno neće proći, dakle ispast će iz procedure jer neće proći u drugo čitanje. Ali ako Vlada do konca ove godine ne dostavi zakonsku proceduru svoj prijedlog o kojemu ćemo razgovarati, onda budite sigurni da će HNS uputiti zakon u proceduru pa makar vrlo sličan vašemu jer nećemo dozvoliti da se završi ovaj mandat, a da se o tome kvalificirano ne raspravljala i to ne među nas 14 ovdje nego među puno više ljudi. Hvala lijepo.
Tomislav Klarić, replika.
Spomenuli ste riječ cirkus, nered u prostoru i zakon koji je na snazi sa korekcijama iz 2003. Činjenica je eto i gospodin … svjedok da su se od tog vremena od 2003.do na ovamo mnoge stvari u prostoru promijenile, prvenstveno u razlozima nametanja prostornog planiranja svim jedinice lokalne samouprave koje to nisu bile napravile. Dakle taj nered je ograničen na onaj prostor koji se zbivao do tog vremena i prostorni planovi su definirali i namjene kompletnog dijela prostora. Drago mi je da ste rekli da podržavate ovu našu inicijativu kako bi se u što kraćem roku donio kvalitetan zakon. međutim danas smo bili svjedoci na odboru kada nam je pomoćnik ministra kojeg ovdje nema jer ih valjda ne interesira što ćemo mi ovdje reći, rekao da je ovaj naš prijedlog neprihvatljiv iz razloga što uvelike decentralizira ovlasti ministarstva i Vlade RH na upravljanje pomorskim dobrom. Mi koji živimo dolje na moru, koji se bavimo svakodnevno s tim problemima, a upravo moj primjer grada Bakra vam je najbolji svjedok što se događa u slučaju kada je centralno odlučivanje što će se događati na tom prostoru pa je devastirano i uništeno sve. Dakle ono što je onaj zakon iz 2008.koji je prezentirao gospodin Bačić, Udruga gradova organizirala stručne timove, dala primjedbe i prijedloge velikim dijelom sun ugrađeni u ovaj naš prijedlog zakona, ne svi. Ali ključ svega je da oni koji žive uz to more, od njega i za njega koji su ga sačuvali u tim našim zaljevima u oblicima kakvi jesu da ga možemo prezentirati i turistima, i strancima i državi ostvarivati nekakav prihod da ti gradovi, te općine upravljaju tim svojim prostorom i da im se omogući decentraliziran način tog upravljanja.
Hvala. Odgovor na repliku Goran Beus Richembergh.
Ja bih bio sretan kada bi se mogao složiti sa ovom vašom konstatacijom da su svi gradovi i općine stvarno sačuvali, nažalost nisu. Ima nažalost lokacija na kojima je vidljivo da ni oni koji su dolje živjeli dakle ne govorimo ni o vlastima ni o nekakvim firmama, nego baš ljudi koji su živjeli su se prema tom pojasu odnosili vrlo, vrlo bahato. Prostorno-planska dokumentacija morat će definitivno biti usklađena u mnogim svojim kriterijima onog časa kada se donese prostorni plan RH. Ja se nadam da ćemo vrlo skoro biti svjedoci toga, to je ja mislim revolucionarni korak naprijed koji će olakšati mnoge stvari jer će definirati što su opći interesi, što su regionalni, što su lokalni. S druge strane mislim da podcjenjujemo činjenicu da kada vam dođe predstavnik države bio oni pomoćnik ministra ili bilo koji državni službenik on po naravi zastupa ideju širenja prostora moći same državne vlasti. Pa pogledajte kako vam se ponašaju službenici u tome istome ministarstvu. Pa tko je zapravo izmasakrirao prijedlog koji je stručna radna skupina dala ministarstvu nego službenici trećeg ešalona. I šta smo se mi doveli? Mi smo se doveli do toga da sada razgovaramo o nečijim interesima koji već godinama vladaju. To će se promijeniti. Možda gospodinu Butorcu nije još nitko rekao ali ići će se u decentralizaciju samo je pitanje kako. Hvala lijepo.
Ante Jerolimov, replika.
Pa poštovani kolega evo ja sam mislio i s pažnjom sam vas slušao i htio sam potpisati od A do Ž da nije bilo prve i zadnje rečenice. A s prvom i zadnjom rečenicom ja ne znam da li ste svjesno ili nesvjesno poručili u zadnjoj rečenici kada ste rekli da treba malo pričekati da to još treba uskladiti da treba druge zakone uskladiti da čekamo prijedlog novog zakona za kojeg i vi tvrdite da ga niti ste ga vidjeli niti znate ispravak tih tekstova što vam ja vjerujem jer to nitko živ nije vidio jer jedno se prezentira u Rijeci drugo u Dubrovniku, treće u Zadru i to se u hodu mijenja, to ovi eksperti odozgor u hodu mijenjaju. Treći ešalon spominjat. Pa to bi vam trebao biti prvi ešalon kada je riječ o pomorskom dobru i morskim lukama. A treći ešalon oni koji ga predlažu, ne mislim na pomoćnika Butorca nego neke druge. Vi ne znam da li ste svjesni da ste poručili ljudima koji žive na pomorskom dobru, koji žive u morskim lukama znači u priobalnim gradovima, općinama, mjestima gdje je žila kucavica toga, gdje se odvija svakodnevni život da malo pričekaju. Kao da mi poručimo vama znate čekajte nemojte večeras večerati večerat ćete za Božić, nemojte jesti do Božića. Ili ona prva konstatacija da je model upravljanja pomorskim dobrom nije bio dobar, s čim se slažemo u svim županijama osim u Primorsko-goranskoj i Istarskoj županiji. Ne mogu se s tim složiti s vašom konstatacijom jer smatram da se u Zadarskoj županiji upravljalo i upravlja odlično s obzirom na to koliko dopušta ovaj loš zakon odnosno ovo bezakonje. Pa ću vas podsjetiti da smo u proteklih 7, 8 godina obnovili skoro sve luke, sve lučice, svu lučku infrastrukturu koja nije obnovljena od Austro-Ugarske.
Imate riječ poslije pa ćete nastaviti. Odgovor na repliku Goran Beus Richembergh.
Kolega Jerolimov, ja nisam rekao da su njihova iskustva najbolja nego da su oni decentralizirali svoj sustav što se pokazalo dobrim. Drugo, kada me vi s visine HDZ-ova zastupnika na taj način pokušavate diskvalificirati i govoriti da ja ljudima poručujem da ručaju ili večeraju za Božić, dragi moj gospodine Jerolimov vi ste njima 2008. poručili da večeraju za Božić pitaj Boga koje godine jer 2008. godine do 2011. kada ste imali škare i platno vi niste uspjeli riješiti taj problem i sada mudrujete oko toga da moja prva rečenica i zadnja rečenica su jedine sporne. Vaše su bile četiri godine sporne u kojima niste uspjeli napraviti elementarne stvari, tukli ste se sa različitim interesima niste ih uspjeli slomiti, priznajte to i sve je u redu. Pa da ste vi to tada riješili danas o ovome ne bi pričali. Dakle pozivam vas da zajedno odradimo tu stvar, nismo mogli, očito i ova Vlada ima problema ali ako je došlo vrijeme da se slome ti otpori, da se konačno riješi i napravi dobro rješenje pa nemojte da se sada svađamo oko toga, pa znamo i jedni i drugi u čemu je problem.
U ime kluba HDZ-a kolega ante Jerolimov.
Zahvaljujem potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Evo prije nego što pređem da samo da, da iskoristim ovaj momenat pa da kažem dabogda se za južni dio Hrvatske ponovile te četiri godine gdje smo mi lutali pa smo obnovili sve rive od Austro-ugarske one nisu bile obnovljene, od Austro-ugarske Franjo Josip car, Franjo Josip ih je zadnji obnovio. Ali nije sada to predmet toga. I slažem se da treba postići jedan konsenzus da nađemo jer ljudi ne vodi to ničemu. Evo, pred nama je Prijedlog zakona o pomorskom dobru i morskim lukama, troje naših zastupnika i zastupnica Hrvatske demokratske zajednice i moram reći da smo evo često puta ovdje bili svjedoci u ovom Visokom domu kako je HDZ prozivan od vladajućih kao nekonstruktivna oporba koja samo kritizira a ne nudi rješenja. Pa je evo upravo ovaj prijedlog zakona od kolega primjer i potvrda da nije tako to nego da kako to žele neki pojedinci prikazati. Kao prvo a mislim da i iz današnje diskusije da ćemo se svi složiti da je postojeći zakon zastario, da je istrošen, da je u mnogo čemu neprimjenjiv i da više izaziva nedoumica i problema na terenu i praksi nego što rješava pitanje pomorskog dobra i morskih luka. Stoga je bila naša nužnost a i dužnost ponuditi upravo jedan ovakav prijedlog zakona. Nažalost već i u startu našli smo na tipično nerazumijevanje Vlade koja je dala negativno mišljenje bez opravdanog zakona. A i ovdje u Saboru trebalo je proći skoro pet mjeseci da točka dođe na dnevni red. No kako bilo da bilo s obzirom na činjenicu da je ovo prvo čitanje neki nam prognoziraju valjda i zadnje nadam se i pozivam sve da budu konstruktivni, da damo svoje prijedloge kako bismo zajedno iskristalizirali što je bolje mogući zakon. Jer pomorsko dobro predstavlja jedan od najvažnijih gospodarskih resursa države a za priobalna mjesta, općine gradove, posebno one na otocima ona je žila kucavica. Život se praktički odvija na pomorskom dobru i u morskim lukama. Nefunkcioniranje postojećeg zakonskog rješenja ne koči samo gospodarstvo već i svakodnevni život i zato bi s usudili reći da je za sve priobalne gradove i općine ovo jedan od najvažnijih zakona. Kolega Bačić kao predlagatelj, jedan od predlagatelja govorio je i elaborirao je cijeli zakon, mi ćemo u ime kluba samo istači one važnije odredbe. I ono do čega nam je stalo i što jasno treba naglasiti da ovaj zakon jasno definira da je pomorsko dobro, opće dobro od interesa za Republiku Hrvatsku te da se na njemu ne može stjecati pravo vlasništva po bilo kojoj osnovi. Ovim zakonom propisuje se i širina kopnenog prostora koji se smatra pomorskim dobrom i zato je dobro rješenje ovog zakona da sve što nije u građevinskim, turističkim i sličnim zonama da se mjeri automatizmom od minimalno 6 metara nadalje odnosno od crte srednjih, viših, visokih voda. U ostalim slučajevima koja je gospodarski aktivna treba odrediti granicu pomorskog dobra. Gospodin Bačić je podsjetio da je imalo 5835km dužine pomorskog dobra a da je do sada izmjereno samo 1050 odnosno 18%. Kako bi ubrzali taj postupak, jer ako bi ovim tempom nastavili prošlo bi cijelo, trajalo bi nekoliko desetljeća, ovim zakonom mijenja se i način određivanja granice pomorskog dobra tako da granice pomorskog dobra utvrđuje županijsko povjerenstvo za granice pomorskog dobra koje bi imalo 7 članova. Jer sadašnji postojeći zakon nepotrebno gubi vrijeme i dupla posao jer nakon rada i prijedloga tog županijskog povjerenstva potrebno je dobiti suglasnosti određenih ministarstva što smatramo nepotrebno jer su prijedlog granica pomorskog dobra predložile, izradile najstručnije osobe, geodeti, lučka kapetanija, predstavnici katastra, predstavnici suda, predstavnici državne uprave, ureda za pomorstvo u županiji te predstavnici jedinica lokalnih samouprava. I ne vidimo potrebnu da bi onda netko iz prvog ešalona to trebao blagosloviti. Nadalje, ovaj zakon propisuje i da Hrvatski sabor na prijedlog Vlade donosi strateški plan upravljanja i gospodarenja pomorskim dobrom za 10-to godišnje razdoblje kao i strateški plan upravljanja i razvoja morskih luka za 10-to godišnje razdoblje. Predlaže se i osnivanje savjeta za pomorsko dobro i morske luke kao međuresorno stručno savjetodavno tijelo. Ono što je po nama bitna značajka ovog zakona je što doprinosi decentralizaciji gospodarskog upravljanja pomorskim dobrom. Znači uz proširenje ovlasti predlaže se i preraspodjela sredstava od izdanih koncesija pa bi kako ste čuli od gospodina Bačića išlo bi županijama 40%, gradovima 35% i državi 25% No osim postupka i dodjele koncesije i prava i obveza koncesionara, detaljno se uređuje i institut založnog prava što je itekako bitno za investitore koji investiraju putem poslovne banke. Ovaj zakon u poglavlju o koncesijama posebnu pažnju posvetio je rokovima za gospodarsko korištenje pomorskog dobra kad se zalaže za smanjenje godina trajanja koncesije i to za one godine koje daje Hrvatski sabor na 75 godina, Vlada na 50 godina, a predlaže se i povećanje na one koncesije koje daje županija na 30 godina. Zašto je to tako ne treba elaborirati jer ove veće investicije vjerojatno se vraćaju za 25, 30 godina i smatramo da je dovoljno 75 godina da se one povrate i da investitor zaradi, a upravo se događa obrnuto na lokalnom području, odnosno na onim koncesijama koje daje županija gdje je povrat negdje od 10 do 15 godina za izgradnju nekakvih marinica, a koncesija ukupno traje 20 godina s čime se destimulira investitor da uopće ulaže u takve građevine. Ovim zakonom riješilo bi se i pitanje i definiranje morskih plaža i sidrišta. I evo jedna moja osobna sugestija, da se uredi odnosno propiše i mogućnost i način dohrane postojećih plaža koje su oštećene djelovanjem prirodnih i morskih procesa. To sad jednostavno u praksi ne funkcionira i na primjeru jedne male pješčane plaže koju će ovu zimu more isprat pijesak, postojeći pijesak, prirodni pijesak, ne može se nadohranit plaža jer nitko u ovoj zemlji, niti jedna institucija ne želi izdat nikakvu suglasnost ni potvrdu da sa istim takvim pijeskom nadohraniš tu plažu. U kontekstu decentralizacije ne želim zaboraviti … ovim zakonom utvrđuje nadležnost županijskih skupština da na svojim područjima određuju broj lučkih uprava, kao i lučka područja pojedine lučke uprave. Od naših 7 obalnih županija svaka ima svoje specifičnosti, svoje potrebe i logično je da županije same najbolje znaju koliko im je lučkih uprava potrebno. Slažem se s današnjom ovdje diskusijom da do drugog čitanja, ako do njega dođe, se razmisli da županijskim lučkim upravama omogući da za simboličnu cijenu mogu dati na upravljanje komunalne vezi u pojedinim lukama otvorenim za javni promet, komunalnim društvima, društvima jedinica lokalne samouprave na čijem se području nalazi i to ne iz razloga da bi nekome donijelo ili odnijelo neka značajnija financijska sredstva, već u prvom redu da se uvede reda. Jer ima slučajeva da domicilno stanovništvo često ostane bez veza u vlastitoj lučici radi nereda koji vlada na terenu i bezakonja koje vlada u tim lučicama. A kad tome dodamo da je zakon predvidio da poslove nadzora na izvršavanje dozvola i nadzora nad općom uporabom pomorskog dobra mogu provoditi jedinice lokalne samouprave putem svojih komunalnih redara efekat bi time bio još bolji, a ta metoda pokazala se uspješnom i u slučaju Zakona o građevinskoj inspekciji. Da zaključim, pomorsko dobro i upravljanje lukama, sidrištima i privezištima od iznimne je gospodarske važnosti koji pravilnom zakonskom regulativom može ostvariti svoj potencijal za svekoliki razvoj Republike Hrvatske. Mi postojećim zakonom ne samo da ga ne koristimo nego gubimo stotine milijuna kuna godišnje zbog neusklađenosti sa stvarnim životom i potrebama, a ujedno izostaju nam prijeko potrebne investicije zbog kratkih rokova županijskih koncesija, nesređenog pomorskog dobra i općeg nesklada i primjene zakona s današnjim stanjem i potrebom. Još jednom apeliram na sve one saborske zastupnike i pozivam ih da se uključe, iznesu svoje primjedbe i kritike i prijedloge, a da na ovim temeljima učinimo zakonom koji je na usluzi ljudima jer njima nije bitno, kao što je bitno našoj Vladi ili pojedinim saborskim zastupnicima, tko je predložio ili donio zakon nego im je bitno kakav je i jel služi svrsi. Hvala.
Peđa Grbin, replika.
Zahvaljujem uvažena gospođo potpredsjednice. Kolega, ja se na vašem mjestu sigurno ne bih hvalio onime što ste u 8 godina koje ste bili na vlasti činili u rekonstrukciji pomorskog dobra, ulaganju na pomorskom dobru, a pogotovo ne s onime što ste činili gradeći luke, renovirajući luke jer ćemo se s time dugi niz godina nositi, kao što možemo danas vidjeti na primjeru u Gaženici. Ali nije to razlog zašto sam se javio. Kad slušam ove vaše samohvale mogu reći da doista se netko potrudio pišući ovaj zakon, ali to sigurno nije bio netko iz kluba HDZ-a, to su bili stručnjaci iz ministarstva koji su to napisali za vrijeme vašeg mandata i vi ste to izvadili iz ladice i ponijeli sa sobom. Pa vas ja pitam, kolega Boriću vi ste bili državni tajnik u resornom ministarstvu, zašto to niste napravili u onim godinama kada ste imali u nekim trenucima i apsolutnu većinu u ovom domu. Ali dobro, nebitno. Ono što je bitno je da ovaj zakon nema odgovor na ključni problem sa pomorskim dobrom u Republici Hrvatskoj, a taj ključni problem se odnosi na razdoblje pretvorbe i privatizacije, odnosi se na postupanje sa nekretninama koje su unošene u društveni kapital i kasnije u temeljni kapital trgovačkih društava koje su bile upisane na pomorskom dobru, za koje su trgovačka društva izdavala dionice odnosno poslovne udjele, platila ih, ljudi su te dionice poslovne udjele kupili i vi u vašem zakonu nemate jedne riječi o društvenom vlasništvu, vi nemate jedne riječi o pretvorbi. Ovo je poluproizvod kolege, a i takav je bio i kada ste ga radili dok ste bili na vlasti. Hvala.
Odgovor na repliku Ante Jerolimov.
Pa dobro, meni se čini da kolega Peđa nije meni ni replicirao, nego je replicirao stručnjacima, a meni je jako drago da ste konačno priznali da su u ministarstvu radili pomoćnici, državni tajnici i ministri stručnjaci što sad ne bih za vaše mogao baš za sve, za poneke možda i bi reći. Slušajte, onda smo gradili i radili, spremao se zakon od 2008., prezentiran je 2009. Napravljena je sveobuhvatna javna rasprava. Konzultirani su i općine i gradovi i to je bio posao od tri godine. 2011. došli ste vi na vlast u ministarstvo i umjesto da ste nastavili taj posao, da ste eventualno doradili ako ste imali nekakvih primjedbi na taj zakon vi tri godine ga niste donijeli. I sad vi nama predbacujete zašto mi pišemo umjesto vas zakone. Nećemo vam pitati niti ministra, niti bilo koga nikakvu naknadu, jer nam to ne treba. Mi radimo da našim ljudima u priobalju i na otocima bude bolje, a ponosni smo na sve ono što se napravilo u lučkoj, komunalnoj, društvenoj i bilo kojoj infrastrukturi u proteklih godina. Jer 60 godina vaše vlasti nije se napravilo ništa, bar u Zadru.
Tomislav Klarić, replika.
Pa evo u prilog vašoj tezi o decentralizaciji u onom dijelu gdje ste spomenuli dohranu plaža. Nacrt prijedloga zakona, jedan od onih koji se šeću tu između naših jedinica lokalne samouprave premda ni jedan nije dorečen niti je rečeno da je to taj koji navodno Vlada ima. Ja ne znam da li ima ili nema više govori da obvezuje jedinice samouprave kako na redovno, tako na izvanredno održavanje pomorskog dobra. Redovnim održavanjem smatra se briga o zaštiti i održavanju pomorskog dobra u općoj uporabi, a onda dolazimo na ono ključno pitanje o čemu čitavo vrijeme govorimo o toj nesretnoj centralizaciji, odnosno decentralizaciji. Neprihvatljivo je bilo kakvo rješenje kojim se jedinicama lokalne samouprave propisuju obveze, a mi svi smo svjesni tih obveza, vi naročito i ja koji smo velike iznose proračunskih sredstava praktički nenamjenski trošili na pomorsko dobro zato jer rješenjem zakona koji su bili do sad na snazi a i u ovom dijelu županijskih lučkih uprava netko je tu spomenuo Primorsko-goransku županiju koja to nisu mogla odraditi, pa ste vi odradili tamo Zadarskoj županiji na stotine metara, da ne govorim kilometara obale. Kod mene 980 m obale od čega je grad iz svojih sredstava, a nema nadležnosti upravljanja tim pomorskim dobrom uložio preko 10 milijuna kuna za razliku od županije i županijske Lučke uprave koja je u tome sudjelovala sa malim postotkom. I upravo je to problem o čemu govorimo i s čim sam siguran sam složit će se i gospodi Rilje a koji je živio i radio upravo na tom dijelu i na taj način funkcionirao. Ne znam zašto se ova Vlada boji jedinica lokalnih samouprava, a očito ih se boji kad nameće ovakva rješenja.
Odgovor na repliku, Ante Jerolimov.
Ma dobro, ova tema je skrenula malo u politizaciju, a baš na ovoj temi ne bi trebalo biti politizacije i svi zajednički i oni koji imaju veze s morem i priobaljem i oni koji nemaju veze bi trebali biti jedinstveni, napraviti jedan dobar zakon koji će biti na usluzi, na pomoć ljudima, koji dolje žive u prvom redu, a onda i svim drugim investitorima. Na žalost, sve ove godine nitko neće brinuti za tvoj kraj kolega Klariću ako ne brineš sam. Neće nitko u ministarstvu, ni u državi. I postoji i u mojoj općini niz mjesta za koje vjerojatno nikad nitko u Hrvatskoj nije čuo, a kamoli da je kročio nogom uz obalu i da sve pada na jedinice lokalne samouprave, na njihovo snalaženje kako će ishoditi lokacijske, građevinske, UPU-e, DPU-e, studije utjecaja na okoliš, laborate, ovo, ono da bi onda nekoga molio na koljenima da se taj komad rive ili šetnice ili plaže u njegovom mjestu ili mjestu koje pripada njegovoj općini riješi i sredi. Taj famozni zakon 310. koji kaže Pomorskog zakona, koji kaže da je dužnost jedinice lokalne samouprave redovito održavanje. Danas da nekoga pitate što je redovito održavanje, što je to sanacija, što je to rekonstrukcija kad je u pitanju pomorsko dobro. Od 100 stručnjaka dobit ćete 100 različitih tumačenja a nitko vam živ neće potpisati da za to ne treba sve ovo što sam nabrojao od UPU-a, elaborata, studije, pa makar radio i potporni zid ili neku rivicu što se upravo ovim zakonom i tendencija je da se takve stvari rješavaju promptno jer za to nema vremena. A s obzirom, nisam spominjao bez veze Austro-ugarsku. Spominjao sam ih zato što su to dotrajale stare rivice. Kad ti ideš potkopavati takvu rivu [[Upadica Zgrebec: Hvala.]] da bi je usidrio, ona se cijela sruši.
Hvala. Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Jerolimov, mi smo htjeli ovdje sa ovim prijedlogom zakona postignuti nekakvo suglasje. Međutim, ova teza nećemo zato jer ste to vi predložili ili su to napisali neki stručnjaci ili niste vi to tada donijeli, a mogli ste zapravo vodi ka opravdanju Vlade da ona ovo ne želi, jer se čeka eto njezin prijedlog, pa ne treba se oko toga previše ni ljutiti jer ti ljudi prekratko ili preblizu gledaju da ne vide dovoljno daleko. A tri godine smo čekali i samo smo reagirali kad vidimo da netko daje lažna obećanja, do Božića ovog, do Božića onoga. Valjda ćemo možda ove godine dobiti evo božićni Zakon o pomorskom dobru u režiji ove Vlade. A ovo je zaista 188. članaka. Ja sam pogledao dnevne redove u dva zadnja saziva. Bilo je prijedloga razno raznih iz oporbe koje je vodio sadašnji premijer, ali tamo je bilo svega. Sjetite se i Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Oni su planirali smanjenje, a kad su došli onda su odmah digli 2% gore itd. Bilo je onako političkih zakona da se ostavi dojam. Ovo nije politički zakon, ovo je stručan zakon koji u 188. članaka jasno nudi prvu i možda jedinu istinsku reformu, početak za neku sljedeću Vladu pa neka se nastavi. On ubrzava postupak jer htjeli mi priznati ili ne danas u ministarstvu imate tri djelatnika u odjelu koji se brine o granicama pomorskog dobra pa odite u njihovu kancelariju pa ćete vidjeti koliki je broj predmeta kod njih. Stane na zadnjoj razini. Svi dolje odrade, stane tamo. Iako država od toga samo ima gubitke. Vlada sa sebe s ovim prijedlogom miče jedan veliki posao i ostavlja ga nekim drugima, županiji da određuje. Što bi trebala ona drugo raditi? Ostaje joj strategija, a strategiju donosi Sabor. Nijedna razina znači u zakonu od lokalne samouprave do Hrvatskog sabora nije izbjegnuta.
Hvala. Ante Jerolimov, odgovor na repliku.
Pa kolega Boriću u pravu ste sve što ste rekli i na neki način s obzirom da je 20,10, da nas je malo u Saboru ali vjerojatno netko u Hrvatskoj ovo gleda, poglavito naši ljudi dolje, i drago mi je da je sve ovo rečeno ovdje upravo radi te hrvatske javnosti i naših ljudi koji su čuli što je bitno. Nije bitno što je predloženo, da li je to dobro za njih nego je bitno tko je predložio pa čak i unutar vladajuće koalicije nije bitno ako ne dođu, ne da će podržati ono što je dobro nego mi ćemo izaći sa svojim zakonom. Znači, mislim da ne radimo dobro, da ne radimo cjelokupno u dobrom smjeru. Jer briga čovjeka tko je predložio, tko je izglasao, koja Vlada je to donijela, čovjek želi da žive i da mu se olakša život jer ovaj zakon ovisi o velikom broju ljudi koji su osuđeni na život u priobalju i na otocima. I slažem se da ovo nije nikakav politički zakon nego bi trebao biti stručni zakon. I upravo je on pisan na temeljima iskustva u Ministarstvu prometa, veza i infrastrukture gospodina Bačića i državnog tajnika gospodina Borića, naših kolega danas ovdje. I taj zakon je trebalo samo doraditi, postići jedan konsenzus opći politički jer to nije političko pitanje nego pitanje stručno iz života na samoj obali i na otocima i donijeti ga. A o uvjeravanju od 2012. da će bit donesen, da će biti donesen do kraja 2013., sad čujemo da će biti do kraja 2014. možemo samo mi dolje u Dalmaciji Boga moliti da će stvarno oni donijeti zakon, ali zakon kako Bog zapovijeda i da to ne bude opet neki nakaradni zakon kao što je i dosad to bilo.
Damir Rilje, replika.
Poštovana potpredsjednice Sabora, uvaženi kolega Jerolimov ma evo vi ste nešto rekli s čim bi se ja sasvim mogao složiti, zapravo se s tim i slažem. Rekli ste ovdje za govornicom da postoje specifičnosti i težnje pojedinih područja. S tim se apsolutno slažem. Time se vraćamo na ono što bi zapravo, evo kolega Borić je maloprije spomenuo, trebala biti nekakva reforma. Ajmo ća onda decentralizirati priču do kraja, jedino to. Jer gledajte, poluproizvodi zapravo ne bi trebali postojati. Zašto? Da se stane na pola. U konačnici decentralizirati sredstva i upravljanje ali i odgovornost. A da nadležnosti u svakom slučaju ima država u smislu propisivanja uvjeta i načina na koji mogu određena područja biti lučka područja i područja koja mogu upravljati pomorskim dobrom. Što bi to radila županijska skupština, a ne općinsko ili gradsko vijeće koje za to ima potencijala? Ja neću odlučiti koje su to, netko će odlučiti jel'. U svakom slučaju će to u konačnici vjerojatno doći i pred Sabor, ali neki stručnjaci će to izračunati i odlučiti. Gledajte, nasipi, plaže, sidrišta, privezišta, komunalni vezovi, ništa to novo nije niti izmišljeno. Mnogi su dosad veliki dio kolača dobivali, a zapravo je sve radila jedinica lokalne samouprave. Mi ne možemo preko noći imati ni inspektore ni bilo koga drugog, a zapravo bi sve državne institucije i katastri i zemljišnici i državni inspektorati morali spriječiti upravo, maločas je netko spomenuo one divlje marine, lučice koje su nelojalna konkurencija. Ali mi to svi znamo. Ali ne bih ja na to trošio priču, vrijeme. Ja bih zapravo htio inicijativu na tome da se onda uistinu da onome tko treba upravljati, tko osjeća upravo problem na svojim leđima i gdje će se on najbolje valorizirati i pokušati ispraviti jel'.
Ante Jerolimov, odgovor na repliku.
Zahvaljujem kolega Rilje. U velikom dijelu ste u pravu i u velikom dijelu se slažem i svak tko osjeća more, svak tko osjeća priobalje, svak tko osjeća otoke razmišlja, ako razmišlja pošteno, iskreno, nestranački, nadstranački jer je ovo stručno pitanje, a ne političko pitanje, razmišlja ovako kao što razmišljate vi. Možemo se razlikovati u nekakvim nijansama, u nekakvim sitnim pogledima i decentralizacija je majka svih majki. Bez decentralizacije nemamo što razgovarati. Međutim, znamo već unaprijed svi, a to znate i vi vjerojatno bar ste čuli da ovaj novi prijedlog koji se mijenja ovako u hodu ide ka većoj centralizaciji, a ne decentralizaciji. I evo, ja vas pozivam, meni je drago i mi smo rekli da i naša težnja da se čak u okviru ovog zakona u drugom čitanju ukoliko bi on išao županijskim lučkim upravama omogući da za simboličnu cijenu na upravljanje dadu komunalni vez u pojedinim lukama otvorenim za javni promet komunalnim društvima jedinica lokalnih samouprava. Ima li veće decentralizacije? Ima li većeg nadzora nego da onaj u općini zna što mu je u njegovoj lučici? Da komunalni redar može provjeriti ugovor da li on ima, da se ne parkiraju tamo Slovenci, Nijemci, Austrijanci ili ne znam tko a da domicilni stanovnik nema vez. I zato idemo se organizirati, ima nas dovoljno u Saboru. Progurajmo ovo u drugo čitanje, postići ćemo konsenzus.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Tomislav Klarić, izvolite.
Poštovana potpredsjednice, kolege zastupnici. Eto, 8 i 13, mi ovdje, nas koliko nas ima ovdje u Saboru i oni koji raspravljaju najviše o ovom prijedlogu zakona, upravo su ti koji živimo uz more i operativno se bavimo tim problemima. Dakle, netko je tu spomenuo, čini mi se gospodin Grbin, vezano da su to radile nekakve stručne službe u ministarstvo, pa je to netko izvukao iz ladice. 2008. čini mi se da je Branko tada bio državni tajnik je krenula izrada prijedloga novog zakona. 2009. svi mi koji smo duboko zainteresirani za tu problematiku bili smo na Plitvicama na prezentaciji, nakon toga je provedena široka i velika stručna rasprava. Moj grad kao i većina gradova i općina nalazi se u Udruzi gradova RH, čak smo angažirali ekspertnu skupštinu, skupinu koja je sakupila eminentne stručnjake i na taj prijedlog zakona dali svoje sugestije, svoje primjedbe, svoja mišljenja. Veliki dio tih primjedbi i tih mišljenja je ugrađen u ovaj prijedlog zakona. Odnosi se na onaj dio koji upravo govori o legalizaciji nečega što je bilo građeno do '68., kad postoji zadnji onaj snimak, govori se o onome što se može legalizirati, a građeno je bilo na pomorskom dobru sa projektnom dokumentacijom, … građevinskim dozvolama. Ovdje se ne govori o legalizaciji nečega što je napravljeno na divlje. To su primjedbe bile upravo nas udruga i grada. Ja ne vidim razloga zbog čega općine i gradovi ne bi mogli upravljati, pa čak ni ovaj prijedlog naš zakona koji ovdje pokušava naći nekakav kompromis pa to spušta na razinu velikih gradova, zašto to ne bi mogli mali gradovi i općine. Činjenica je da u ovoj državi, u ovome trenutku investicije koje se nalaze, koje su u fazi realizacije ili se realiziraju provode gradovi i općine, bez obzira na veličinu. Ne provodi ih država. Država, odnosno ministarstvo sada kako ovi to rade daju valjda po tom stranačkom ključu, netko više, netko manje, ali činjenica je bez obzira na stranačku pripadnost da ti gradovi i općine pripremaju projektnu dokumentaciju, ishoduju građevinske dozvole, lokacijske dozvole pa čak i financiraju i prikupljaju dokumentaciju za europska sredstva, daleko više nego ministarstva i država. I to je ključ rješenja ovog problema. Činjenica je da je zakon iz 2003. zastario. Činjenica je da ga treba mijenjati. I ovo što je HDZ pokrenuo na ovaj način upravo je taj motor koji to treba pokrenuti da ova Vlada, svi mi zajedno konačno krenemo i donesemo taj zakona, ali ne na ovaj način da se po političkom ključu zato što je netko tu u koaliciji ima većinu u Saboru, izglasa pa za takav zakon digne ruku i gospodin Rilje jer mu je tako rekla stranka nego upravo ovako kako ste i raspravljali ovdje i kako ste raspravljali na odboru jer vrlo dobro znate problematiku i kako se na terenu radi. Činjenica je da je do 2003., kad smo izašli iz Jugoslavije, za vrijeme rata, da je bilo stihija u prostoru. Činjenica je da je od 2003., 2004., 5., 6. nametnuto bilo jedinicama lokalne samouprave koje nisu bile izradile prostorne planove, određeni im rokovi da odrade te svoje prostorne planove i da u njima definiraju … koji će biti. I to traje, sad je taj dio posla odrađen i ne može se više dogoditi nikakvo, u onom smislu bezakonje na terenu, a da se to ne vidi iz, ne iz aviona, nego odmah dolje sa prvog dijela rive. Volim kad govorim dati nekakve primjere. Netko je tu spomenuo, čini mi se kolega Beus, kao … primjer Primorsko-goranske županije. Evo, tu je primjer jedan centralizacije i politizacije i decentralizacije. Primorsko-goranska županija imenuje ravnatelja nekakve županijske lučke uprave i imenuje upravni odbor te županijske lučke uprave, isključivo po nekakvom političkom stranačkom ključu, uopće … jedinice lokalne samouprave … nije u koaliciji u toj županijskoj skupštini i to nije dobro. Činjenica je da grad koji donese prostorni plan kojeg prihvati i ministarstvo, kojeg prihvati županija, koji je na snazi kad krene zahtjev za promjenu granice pomorskog dobra, da županija tako nešto neće da prihvati i… Prekinuli ste me? Županija neće da prihvati niti da taj prijedlog onako kako je već dala svoju suglasnost … nisu pratili, krene u promjenu granica pomorskog dobra. E sad se vraćamo na komunalne lučice, luke kojih ovdje nema u ovom zakonu u tom obliku kakve bih ja osobno želio i kakav je prijedlog Udruge gradova. Dakle, ne vidim razloga zbog čega bi županija za prostor koji je prostornim planom unutar akvatorija i područja naselja, odnosno lokalne samouprave grada namijenjen za nekakvu sportsku lučicu, komunalnu lučicu i za, kao linijski prijevoz, zbog čega time ne bi moglo upravljati grad, općina, da li putem kako je gospodin Jerolimov rekao, putem svog komunalnog poduzeća, putem svog odjela, nego se raspisuju natječaji. I onda se na natječaj javi nekakvo, ako je sportska lučica, nekakvo sportsko ribolovno društvo koje se može registrirati tko zna gdje, a ne … Prvenstvena briga svega toga i zato sam maloprije rekao, ne bi naši ti gradovi u starim dijelovima naselja izgledali tako kako sada izgledaju da to … stanovništvo nije klesalo onaj kamen, obnavljalo onu rivu, čitavo vrijeme brinulo se o tome jer ti ljudi tamo žive od mora, za more i uz more i nama koji dolje živimo nitko ne može reći da nećemo bolje voditi brigu o tome i da ćemo devastirati prostor nego što se to može dogoditi u ovakvom slučaju. Imamo Zakon o strateškim investicijama koji smo donijeli. Kada smo govorili da nije dobar da će pretrpiti promjene odbili su na isti način kako odbijaju sada i ovaj zakon. sada idu i taj zakon mijenjati, upravo iz razloga jer je država sebi odnosno ministarstvo i nekakav ministar tu stavio u glavu da će on dovesti nekakvu stratešku investiciju, da će on pregovarati sa nekakvim investitorom i staviti ga negdje u nekakvu šumu, a to mu taj zakon omogućava. Na isti način pokušavaju, a to nam je danas zorno pomoćnik ministra rekao da ne prihvaća ovaj naš prijedlog jer žele što više centralizirati upravljanje pomorskim dobrom. To nije dobro, to mi svi koji smo na obali, uz more, koji radimo te poslove znamo da to nije dobro. Tim prostorom mora upravljati lokalna samouprave, u onom dijelu koje se odnosi na područje naselja, na te naše komunalne lučnice, stare dijelove grada. I mora se točno razgraničiti nadležnost županijskih lučkih uprava, državnih lučkih uprava i djelovanje na tom prostoru, a prostornim planovima već je to davno definirano jel smo ih svi donijeli. I županija je donijela svoj prostorni plan, mi smo donijeli prostorne planove općine i gradovi, a državni prostorni plan može biti samo u onom dijelu koji se odnosi upravo na ove kapitalne investicije koje su od energetskog, prometnog ili ne znam kakvog značaja. Pogledajte si na web stranici imate ove naše prijedloge, zaključke od Udruge gradova. Ključno je riješiti imovinskopravna pitanja na prostoru. Pokušalo se ovim prijedlogom zakona dati model na koji način. Treba reći da Sabor mora donijeti strategiju razvoja. Mi o tome nismo raspravljali, a sada raspravljamo o nekakvom zakonu koji je već pretrpio nekakvih desetak oblika o kojoj raspravljaju svi i svatko gdje se nekakvi veliki gradovi, županije, država, centralizacija sve se spominje, a nitko nije vidio taj papir. Ja ga osobno nisam vidio njihov konačan prijedlog, a ovaj naš prijedlog je vidljiv on je konačan kao što je vidljiv bio i onaj iz 20008., 2009.ovaj o kojem smo raspravljali 2010.kada nažalost nije dalje završeno promjenom vlasti ali su već prošle tri godine. Veliki gradovi u dijelu gospodarskog korištenja upravljanja izjednačeni su sa županijom,međutim neprihvatljivo je da sustav lučkih, lokalnih, komunalnih luka, luka posebne namjene, sportske luke i turistička privezišta nisu prenesene na upravljanje gradovima i općinama. To govorimo čitavo vrijeme, to se moglo iščitati i iz diskusije i gospodina Jerolimova rasprave, BEus Richembergh se također dohvatio tog pitanja, o njemu je govorio Bačić, Borić, svi mi gospodin Rilje koji to znamo jer to radimo i sa time živimo. Čitav niz prijedloga je smjernica koje su do sada odrađene, iskustava o kojima znamo na koji način funkcioniraju i činjenica da se jedino na mikrolokacijama putem i u suradnji jedinice lokalne samouprave, županija, a onda i kako je Ante rekao prvog ešalona može ovo pokrenuti u pravom smjeru i ostvarivati prihod i bolji život naših ljudi.
Hvala. Damir Rilje, replika.
Gospođo potpredsjednice. Kolega Klarić, načelno vi ste u jednom trenutku spomenuli tko kako glasa. Gledajte svi glasamo kako glasamo, vi imate naputke, ovi imaju naputke, svi imamo nekakve naputke. Ali mi sada imamo pred sobom zahtjeve jedinice lokalne samouprave i potrebu za decentralizaciju. I činjenica jest da bi prvo trebala doći strategija, a onda iza toga jedan zakon koji ja tvrdim i ja osobno mislim i ja sam takvog uvjerenja, mora biti do te mjere decentraliziran da općinsko ili gradsko vijeće može upravljati bez posredstva ikoga. Drugim riječima ja samo kažem ovo, županijska lučka uprava postojala ona ili ne mora biti izraz težnje ili mogućnosti ali tamo gdje postoji volja i mogućnost jedinice lokalne samouprave to zakonski mora biti odobreno, omogućeno i sredstva se moraju decentralizirati skupa sa upravljačkim pravima. I po meni se to čini jedino korektno i iskreno. Da bi se mogla ona riva znate dovesti u neku funkciju ili sve ostalo što je u gospodarskoj funkciji, radilo se o sportskoj lučici o nekom nasipu ili ne, ne smije se čekati da neki nasip ako je dobio dokumentaciju i građevinsku dozvolu da se čeka katastar ili zemljjišnik 100 godina da bi došao u funkciju. Isto tako evo malo prije je govorio kolega Jerolimov, gledajte negdje su išla sredstva ovako negdje onako. Možda je u Zadar išlo, ja njima čestitam na onome što su napravili, ali gledajte ja bih htio da ide i na drugu strane znate. Ne samo u Trogir, ne samo u Bakar, ne samo u Vodice ali da ide onoliko koliko se može jel tu ako ćemo se držati poštenja isto treba biti ravnomjeran razvoj. Dakle odbacujući sve one politizacije koje su bile kakve, kome,tko je naredio činjenica je da je i ovo jedan prijedlog koji ima svoju povijest koju smo danas čuli isto tako na odboru i koji je bio kada je bio pa je došao sada zato što sada odgovara, ali pustimo to idemo se držati interesa građana.
Hvala. Odgovor na repliku Tomislav Klarić.
Nas dvoje se slažemo da se slažemo. Kada govorim o decentralizaciji i o ovom zakonu i općenito o decentralizaciji ne mislim samo na ova pitanja, govorim o svemu. Mogli ste ovih dana čuti, ne znam ministar Jovanović dok je bio ministar uveo je predškolski odgoj i stavio u nadležnost jedinice lokalne samouprave da to moraju organizirati. To moraju organizirati i to moraju platiti, država će dati 20 kuna po djetetu mjesečno. A ostalo na čiji teret? Jedinicama lokalne samouprave. To je samo jedan primjer. Mogli ste čuti ovog drugog ministra novog koji je došao vezano za ovaj prijevoz odnosno pomoćnike u nastavi, a pokušat će to riješiti u suradnji sa jedinice lokalne samouprave. Na koji način? Da jedinice lokalne samouprave iz proračuna kojeg mu stalno čupaju njihove promašaje isfinanciraju i da zaustavlja svoje investicije. To je ono što se događa, to je problem ove države. I to je ta centralizacija o kojoj govorim. I to je tako i po pitanju pomorskog dobra, to je po pitanju socijale jer su opet na našoj grbači, to je po pitanju i onog Zakona o brdsko-planinskom području koje je ukinulo zato šta je gospodin Grčić izračunao da je statistički razvijena jer su … [[Govornik se ne razumije.]] od nekakve Crikvenice jer imaju 700 stanovnika pa proračun kada podijele po glavi stanovnika mu izađe puno pa su im skinuli trećinu proračuna a nametnuli sve ove obveze. O tome govorimo. Govorimo o tome da moraju krenuti više, okrenuti tu ploču i početi gledati na jedinice lokalne samouprave bez obzira na koju veličinu, bez obzira jesu li u Gorskom Kotaru, u Slavoniji, u Istri ili u nekakvom razvijenom Zagrebu na motor svog razvoja i države.
Hvala vam. I Josip Borić replika.
Hvala lijepo. Pa kolega Klarić, ja ću se osvrnuti na jedan dio vaše rasprave, onaj dio gdje ste rekli da nema nove birokracije i zaista ako je nešto vrijednost a velika je mana ovom zakonu koji je u javnoj raspravi bio od aktualne Vlade to je ta agencija. Ne treba nam nova birokracija. Ne treba nam. Pa da bi se … [[Govornik se ne razumije.]] financiralo nekakvim sredstvima koji bi se ubirali sa tog pomorskog dobra. I cijelo vrijeme mi evo sada demokratski pokušavamo uvjeriti većinu da bi bilo dobro da nas pusti u drugi krug, tj. u drugo čitanje i nadamo se da naša uvažena potpredsjednica ima snage da kaže predsjedniku kluba da bi ovo bilo dobro prebaciti tj. pustiti u drugo čitanje pa da se okrste ti prijedlozi koji trebaju tek doći sa ovim koji je evo u raspravi. I to radimo javno, nigdje sa strane. I tražimo, jer mislimo da je ovo dobro i da možda kada bi se susrelo sa državnim odvjetništvom i njihovim mišljenjem zasigurno bi i oni našli ovdje nekakvih svojih primjedbi. Ali idemo to onda zajednički odraditi. I da demistificiramo tu priču o Gaženici. Luka Rijeka, Rijeka Gateway projekt, prvo što je napravljeno napravljen je pristan za veliki duž obalni trajekt. Kada je došao, jedva je pristao pa se napravila montažna rampa od, i još uvijek je tamo. Tko je to, to je grad Rijeka pa to nikome ne smeta. Ali zašto se pustila priča o Gaženici? Pa zbog toga što je tamo drugi problem, ne rampa, pa tamo su doveli trajekt star 50 godina da ga pristane na rampu, nizak. O.K, prilagoditi će se, to je najmanji problem, to se riješi. Problem je terminal, pa ne nosi novce Zračka luka Zagreb ona pista na koju slijeću avioni. Ona je potrebna ali novac je u zgradi terminala. Tako je i u toj luci, tamo je novac u zgradi terminala a vlast ga ne želi napraviti, nude nekakve kontejnere za putnike. Pa ako je to projekt kojeg treba podržati onda to nije u redu [[Upadica Zgrebec: Hvala.]] Napravite terminal i vidjeti ćete biti će sve u redu a rampe će biti odlične.
Hvala lijepa. A pogledajte na ekran i vrijeme. Tomislav Klarić, odgovor na repliku. Odgovor, izvolite.
Evo spomenuli ste agencije da li nam je potrebna još jedna agencija. Pa evo danas smo raspravljali o izvješću jedne agencije sa 10 zaposlenih sa 2 milijuna i koliko, 700 tisuća kuna potrošenih koja je na kraju naš … [[Govornik se ne razumije.]] ministar prometa rekao da ipak ne treba ali ju je spojio ali ju nije ugasio, tih 10 zaposlenih je valjda i dalje ostalo. Što se tiče projekata, naročito ovih koje ste vi spomenuli, često se ovdje postavlja pitanje da li je nekakav ministar iz Zadra uložio više u Zadar a premalo u Rijeku zato što je Rijeka bila SDP-ova kada ste već spomenuli taj pristan. Više nego ikada, više nego sada kada je bilo najviše ministara iz Primorsko-goranske županije pa je taj pristan Rijeka Gateway o kome govorite, riječka zaobilaznica cesta od čvora Sv. Kuzam do na otok Krk koja je nedavno otvorena, tunel ispod Vežice kompletan infrastrukturni koridor je napravljen upravo u to vrijeme. Da li je pola metra viši ili je pola metra niži projektanti su isprojektirali na osnovu nekakvih standarda. A standardi Hrvatske nažalost u ovom trenutku mi to dobro znamo, pogledajmo samo trajekt koji plovi od Valbiske tamo prema vama na Loparu u kakvim je sve stanjima naše, su naši brodovi. I normalno je da projekat koji je rađen po standardima 21. stoljeća neće zadovoljiti svaki brod ni svaki trajekt koji je građen prije Drugog svjetskog rata ili odmah nakon njega ali treba gledati u budućnost i tu vas u potpunosti podržavam.
Kolegica Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege. Pa evo nakon 11 godina imamo Prijedlog zakona o pomorskom dobru i morskim lukama na klupama u Saboru. Žalosno je da nas danas nema ni 10% saborskih zastupnika a vjerujem da gotovo nema zastupnika koji nije ovo ljeto boravio na moru i vidio prostore gdje je nužna sanacija, gdje je došlo do devastacije, gdje je potrebna rekonstrukcija pomorskog dobra. Da ne kažem da je žalosno da tu nema ni kolege koji dolaze s otoka i priobalja. Možda to govori i nešto drugo, možda je jako malo onoga što se može zamjeriti ovom zakonu pa zato nemaju primjedbe pa ne mogu reći a eto stranačka stega im ne dozvoljava da kažu nešto dobro o njemu. Znamo da nema zainteresiranog investitora u turističke kapacitete, vlasnika zemljišta objekta uz more, koncesionara, čelnika jedinice lokalne samouprave, otoka ili priobalja koji ne očekuje već više godina novi zakon. Da li je ovo moglo prije, moglo je, ali ništa ne možemo vratiti. Ako danas imamo jedan zakon i prijedlog na klupama zašto ne raspraviti o njemu. I evo pozvala bih ovom prilikom sve saborske zastupnike vladajuće naravno da ovaj prijedlog zakona prihvate i daju nam sugestije za drugo čitanje, daju nam mogućnost jer svima zajedno nam je neophodan novi Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama i to smo danas zaključili. Da li može bolje, vjerojatno može bolje ali znamo sigurno da ne može prije. Sad imamo na dnevnom redu još 47 točki koje imamo raspraviti pa znamo da nam slijedi još i rebalans proračuna pa proračun za 2015. Zato je teško vjerovati kad kaže kolega Beus da možemo o konačnom prijedlogu zakona, da ga možemo imati na klupama do Nove godine. A sad bih nešto konkretnije što mislim da je dobro uređeno ovim zakonom. Evo na samom početku kad se govori o pojmu pomorskog dobra kaže se da treba izlučiti iz pomorskog dobra zgrade i druge građevine sa zemljištem koje služi redovnoj uporabi zgrade koje nisu bile niti su sada u funkcionalnoj vezi s morem, a izgrađene su prije 15. veljače '68. Iako leže unutar pojasa od 6 metara radi se o zgradama u starim gradskim jezgrama. Isto to se odnosi i za građevine s pripadajućim zemljištem kulturnog, vjerskog, povijesnog, tradicijskog, prometno-javnog karaktera i službeno razvrstano kao takvo, kao i građevine koje imaju ogradni zaštitni karakter i funkciju. Znamo da brojni naši građani, posebno na otocima imaju svoje objekte uz samo more, daleko bliže nego što je to 6 metara, a znamo da na pomorskom dobru se ne može stjecati pravo vlasništva ni druga stvarna prava po bilo kojoj osnovi tako da nije moguće ni nasljeđivanje ni kupoprodaja. Nadalje, kopno koje je nastalo nasipavanjem mora, a granicom nije u obuhvatu pojasa pomorskog dobra po ovom zakonu će biti vlasništvo Republike Hrvatske. Istina je da je do sada sve ono što je na nasipu građeno i nasip je bio po definiciji pomorsko dobro, međutim ovo nije bilo točno ovako razgraničeno. Zato mislim da ovakav jedan članak treba obavezno biti u novom zakonu, pa makar ako i bude dolazio s druge strane. Čuli smo od kolege Beusa kritizira ovaj deklaratorni institutivni akt, a ja osobno mislim da je jako dobro i upravo svega 18% utvrđenih granica pomorskog dobra su dokaz da u biti rješenje o utvrđivanju granica pomorskog dobra kao konstitutivni akt trebamo raditi samo u slučaju naknadnog proširenja ili suženja granica. Obveze općine gradova, velikih gradova i županije dosta su kolege govorili, a ja bih još jedanput naglasila da je jako dobro jer brojni čelnici su bili kažnjavani i prekršajno i kazneno zbog radnje na pomorskom dobru. U biti radilo se o samo nužnim sanacijama, gradnji potpornih i zaštitnim zidova, a sad je moguće čak i šetnice raditi izvan koncesijskog i lučkog područja, uz odobrenje koje daje predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave naravno na temelju godišnjeg plana upravljanja. Dalje imamo kad je u pitanju nadzor, provodilo bi ga komunalno redarstvo jedinica lokalne samouprave. Naime, znamo da lučkih kapetana nedostaje na obali, a i oni se po njihovim i zakonima i njihovom slobodnom vremenu mogu baviti u prvom redu sigurnosti plovidbe na moru, a tada onda pomorsko dobro ostaje bez kvalitetnijeg nadzora. Još jedna odredba koja je jako dobro i pozdravit će je sigurno svi čelnici jedinica lokalne samouprave, da na zahtjev općine odnosno grada županijska skupština na prijedlog župana može ovlaštenje za davanje koncesija u okviru njihove teritorijalne nadležnosti povjeriti i općini, odnosno gradu. Novine su i koncesije na zahtjev i to koncesije na zahtjev koje se odnose u prvom redu na ceste, pruge, mostove, kanalizaciju, energetsku telekomunikacijsku mrežu, solane, servisne pogone, međutim nešto što će sigurno veseliti vlasnike turističkih kapaciteta da se koncesija na zahtjev može dati za gospodarsko korištenje plaže i privezišta nautičkog sidrišta koja po svom položaju čine funkcionalnu infrastrukturnu i prostornu cjelinu sa samo jednim ugostiteljskim, turističkim ili smještajnim objektom. Međutim tu je bitno naglasiti da se ne dovodi u pitanje tamo gdje je turistička zona u naselju nego isključivo u turističkim zonama izvan naselja ili ako se pak radi o smještajnim objektima najviše kategorije što znači 5 zvjezdica. To se još jedanput konkretnije ponavlja i u ovom dijelu koji se odnosi na morske plaže, hotele, kampove i turistička naselja. Međutim, tu se ponovno precizira i nalaže da je koncesionar dužan osigurati nesmetan prolaz, šetnicu, kupanje, odnosno korištenje jer davatelj koncesije ne može isključiti opću uporabu plaže te je dužan osigurati i štititi javni interes korištenja plaže i treba zadovoljiti potrebe širokog kruga korisnika. Ovaj zakon također razlučuje prirodno morsko sidrište od nautičkog, zatim servisno sidrište. U ovom zakonu također mislim da je dobro lučko područje i sidrište luke su podijeljene na operativni dio, komunalni dio luke i ukoliko ima prostora i potrebe nautičkog dijela luke. Znači vodi se briga o vlasnicima plovnih objekata koji imaju prebivalište na područje jedinice lokalne samouprave ili pretežito borave na tom području. Nadalje, kad se govori o redu u luci također novina je da su lučke uprave i koncesionari dužni utvrditi troškove opremanja luka uređajima i opremom za prihvat i zbrinjavanje otpada s brodova. Naravno, tu se izuzima odnosno isključuju plovni objekti u javnom, obalnom i linijskom pomorskom prijevozu i plovni objekti na stalnom vezu. Znači svi ovi će trebati plaćati i snositi troškove zbrinjavanja i prihvata otpada s brodova. I na kraju u prijelaznim i završnim odredbama detaljno obrađuje gotovo sve kategorije, od onih gdje su potpisani koncesijski ugovori, oni koji su u postupku koncesioniranja do toga da se npr. u slučaju da su pravne osobe iskoristile pravo prvokupa kao i u slučaju da su pravne osobe od tih pravnih osoba kupile pravo korištenja objekata na koji način dobijaju i sredstva. Na kraju, sve bespravne građevine na pomorskom dobru koje su izgrađene u razdoblju od 15. veljače, znači nakon onog famoznog 15. veljače '68. do dana stupanja na snagu ovog zakona postaje pripadnog pomorskog dobra, a njihovi vlasnici nemaju pravo na naknadu štete za građevinu. I evo još jedanput poziv svim saborskim zastupnicima da podrže ovaj prijedlog do drugog čitanja i da sugeriraju nama i naravno mogu putem amandmana uputiti prijedloge za izmjene, ali da što hitnije donesemo ovaj zakon kako bi mogli u narednu turističku sezonu ući sa bar malo manje problema nego do sada. Hvala.
Tomislav Klarić, replika.
Evo gospođo Juričev, rekli ste teško vam je vjerovati da će prije nove godine kako je obećano bit ovaj zakon donesen. Ja uopće ne vjerujem u to, čestitam vam na optimizmu. A ono čega se bojim nakon svih informacija koje imam, ali i iskustva ovdje da će po sili kao brojne zakone do sad bit donesen tamo negdje početkom iduće godine, a onda je već pomalo i predizborna kampanja počinje. I bojim se da će taj zakon kao i brojne zakone do sad koje smo ovdje po hitnom postupku donosili kad nisu uvažavali naše amandmane i argumentaciju, da ne spominjem Zakon o poduzetničkoj infrastrukturi, o strateškim investicijama, pa i ovaj novi, gdje kao povećava plaće na teret jedinica lokalne samouprave koje mijenjaju. Ne znaju što čine i definitivno se to sad pokazuje i na standardu ljudi, svih nas pa eto i na pomorskom dobru.
Branka Juričev-Martinčev, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa kolega Klarić, mi jako dobro znamo da je ovo bio samo izgovor zašto ne podržati naš prijedlog. Ali nisu baš neki argumenti. Znamo da ništa od ovoga za vrijeme ove vlasti.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolegice Juričev-Martinčev, javio sam se za repliku zbog toga što ste uvodno istaknuli jednu vrlo važnu odrednicu ovoga zakona koju do sada čini mi se nismo u čitavoj raspravi spomenuli, a iznimno je važna. Naime, ja sam uvodno u ime predlagatelja u ime kluba govorio o tome da je pomorsko dobro opće dobro od interesa za Republiku Hrvatsku na kojemu se ne mogu stjecati vlasništvo i druga stvarna prava po ni jednoj osnovi osim onoga što ste vi istaknuli i dobro da se to spomene u raspravi, osim objekata koji su, odnosno zgrada koje su izgrađene prije 15. veljače 1968. i koji nisu u funkcionalnoj vezi s morem. To naime znači, dakle da svi oni objekti koji su sagrađeni uz more u pojasu bližem od 6 metara koji ne služe iskorištavanju mora i nisu u funkcionalnoj vezi s morem, a to su u prvom redu stambeni objekti, to su crkve, to su bolnice, to su dakle nekakvi zgrade koje ne služe iskorištavanju mora. Na njih se odredbe ovog zakona o nemogućnosti sticanja vlasništva na pomorskom dobru ne odnose. I to treba istaknuti prvenstveno zbog mnogih građana čiji su objekti uz more, da ne bi shvatili praktično, da bi usvajanjem ovakvog zakona praktično došlo do izvlaštenja stambenih objekata ili … [[Govornik se ne razumije.]] objekata koje sam malo prije spomenuo. Zato je to vrlo važno napomenuti. I u ovom dijelu smo različiti od prijedloga zakona koji je bio u javnoj raspravi. Nije dobro polemizirati o zakonu koji nije došao u Sabor, ali ono što smo čuli i vidjeli u javnoj raspravi zakona koji je napravila Vlada, Vlada ovim novim prijedlogom zakona kojega je napisala želi legalizirati sve ono što je sagrađeno do 21. lipnja … [[Govornik se ne razumije.]] godine. To nije dobro. To je u suprotnosti sa Zakonom o legalizaciji koji govori da se na pomorskom dobru ne mogu legalizirati bespravni objekti koji su sagrađeni nakon 15. veljače … [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor na repliku, Branka Juričev-Martinčev.
Pa kolega Bačiću, upravo vlasnici ovakvih objekata uglavnom starije stanovništvo traži i sa nestrpljenjem očekuje novi zakon i bešćutno je ponovno ovo stavljati na ne znam koju točku dnevnog reda, odgađati još jednu godinu kad znamo da ne mogu ni njihova djeca nasljeđivati, ništa ne mogu raditi. Ako ćemo možda gledati na one investitore na pomorskom dobru kao na nekoga tko će nešto na pomorskom dobru izgraditi i zaraditi, preprodati i slično. Ali ovo je uglavnom staro, otočno stanovništvo koje ne može ništa sa svojim objektima, jer to nije zakonski regulirano.
Damir Rilje, replika.
Poštovana potpredsjednice, kolegice Juričev-Martinčev. Evo ja neću se očitovati na onaj dio koji ste između sebe govorili kad je tko i kako vezano uz političku priču, ali jeste. I to me smeta, jer mi kad govorimo o životnom problemu, onda se ponovo vraćamo na politiziranje, a to nije potrebno. Ja ću se samo vratiti upravo na sam sukus priče a to je ovaj zakon, znate. I između ostalog vi ste tu govorili i spominjali komunalno redarstvo. I vama će se promijeniti priča. Mnogim jedinicama lokalne samouprave koje su organizirane neće imati potencijala za ovo, ali mogu pripasti onima koji će imati. Jer gledajte i moj grad je odcijepljen, napravili su tri općine i grad. Šta ja znam, možda će svi moći ako imaju novaca, ako nemaju moraju pripasti nekom i odrađivat ove poslove. To bi bilo korektno. Naravno, isto tako i ona sredstva pripadajuća moraju se pripajati. S druge pak strane znate šta je značilo implementirati prometno redarstvo? Znate li šta će značiti implementirati ovo redarstvo? Dakle, komunalni redar više neće biti komunalni redar. On će morati biti inspektor. I to je o.k. Što to ne bi imale jedinice lokalne samouprave. To je u redu. A s druge pak strane ne ulazeći u to tko je kad, kako koga vezano uz. Ništa nije počelo od jučer. I ne želim implementirati nikom ništa, ali ako imamo uistinu volju onda ne bismo to spominjali, nego bismo uistinu odradili priču koja se tiče razvoja upravljanja lučkim područjem. Pa bi vama u Vodicama, i svima onima koji su oko vas a ne mogu imati lučku upravu a zato vi možete za njih obavljati takve usluge, znate što? Što to vi ne biste radili? Vi ćete bolje razumjeti, zato što se sve događa u gradu ili općini. Ja nemam ništa protiv da neku ingerenciju prostornog planiranja kao strategiju radi županija. Naravno, država svakako jer moraju postojati uvjeti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Branka Juričev-Martinčev.
Hvala. Pa kolega Rilje evo vama dugujem ispriku s obzirom da ste vi jedini iz svog kluba ovako konstruktivno sudjelujete u raspravi na današnju temu. Što se tiče komunalnog redarstva oni su nam već postali građevinski inspektor i oni kontroliraju ne samo bespravnu gradnju, kontroliraju buku, tako da stvarno više to ne može biti djelatnik neki srednje stručne spreme. A isto tako što se tiče nereda na pomorskom dobru sve prijave dobivaju, ništa im ne znači što to proslijede lučkom kapetanu, ništa se dalje ne napravi i opet kritiku dobije komunalno redarstvo i grad, odnosno općina kojem se području nalaze. Što se tiče ovog formiranja lučke uprave ako bi se ovakav zakon donio ja vjerujem da bi i Vodice bile jedan od gradova koji bi vrlo skoro podnio zahtjev županijskoj skupštini sa zahtjevom da formira svoju lučku upravu. Znači, ovaj zakon to dozvoljava.
Kolega Branko Bačić, završno.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Evo ja ću zaključno reći nekoliko stvari koje se tiču samoga zakona, a koje su istaknute u ovoj raspravi kao dvojba o nastanku i pisanju samoga zakona. Dakle, da ne bude nikakve dvojbe ovaj Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama u jednom dijelu se temelji na određenim postavkama koje su napisane 2008. godine o čemu je već bilo riječi u samoj raspravi. Međutim, te postavke koje su preuzete iz Zakona iz 2008. godine odnose se na dvije stvari. Prva stvar to je rješavanje imovinsko-pravnih odnosa. Dakle, ja držim da je ovaj zakon kad su u pitanju rješavanje nesređenih imovinsko-pravnih odnosa na pomorskom dobru najbolje što je dosada napisano o rješavanju dubioza u imovinsko-pravnim odnosima na pomorskom dobru. Taj dio zakona pisali su profesori Pravnog fakulteta tako da bismo znali da s velikom i određenom dozom poštovanja treba cijeniti upravo prijelazne i završne odredbe koje se odnose na sve neriješene imovinsko-pravne odnose na terenu. Pa gospodine Grbin i na vrijeme pretvorbe i privatizacije, to vam govori članak čini mi se 166. u kojemu je točno propisano dakle da se rješavanje imovinsko-pravnih odnosa odnosi dakle na čitavo vrijeme u kojemu su nastale brojne dubioze na pomorskom dobru, a posebno su izdvojene pojedine odluke koje su donosile bivše skupštine općina na temelju Zakona o pomorskom dobru i vodama, lukama i pristaništima iz 1974. godine. I taj zakon koji je omogućavao stjecanje prava vlasništva na pomorskom dobru ovdje je posebno izdvojen. Zašto? Zbog toga što vrijeme pretvorbe i privatizacije nije dozvoljavalo stjecanje vlasništva na pomorskom dobru, a usprkos tome kroz rješenja o pretvorbi bivših državnih poduzeća stjecana su određena prava na pomorskom dobru koji su ovim zakonom u prijelaznim odredbama riješeni. Drugi dio ovog zakona koji se oslanja na zakon koji je pisan kažem 2008. godine jest decentralizacija. Samo što smo ovim zakonom učinili malu redukciju decentralizacije iz 2008. godine i o tome s pravom govori kolega Klarić, da je tada udruga gradova i udruga općina podržala taj zakon, krenula je još korak dalje. A mi smo ovim zakonom izvršili malu redukciju na način da smo ostavili još uvijek formiranje lučkih uprava na razini županije i nismo prepustili gradovima i općinama. Zašto? Zbog toga što držimo da, a o tome smo i očekivali da ćemo možda kroz ovu raspravu pa možda i u drugom čitanju ići korak dalje i vratiti se na postavke iz Zakona iz 2008. godine, što držimo da još uvijek svi gradovi i sve općine u RH nisu u razini jednog Trogira gospodine Rilje, jednih Vodica, ne znam Omiša recimo i Korčule, ne znam Krka, Raba. Dakle, ima još uvijek jedinica lokalne samouprave koje objektivno niti po fiskalnom kapacitetu niti po upravljačkom kapacitetu, stručnom kapacitetu ne mogu do kraja kvalitetno upravljati pomorskim dobrom. I stoga je ostalo se još uvijek na razini županije, s time da se zakonom omogući da tamo gdje god postoje svi ti potencijali koje sam maloprije spomenuo da na temelju zahtjeva pojedinog gradskog i općinskog vijeća županijska skupština prepusti osnivanje županijskih lučkih uprava kao što je to učinjeno u Primorsko-goranskoj županiji i kao što je to učinjeno u Istarskoj, kao što je to učinjeno u Dubrovačko-neretvanskoj županiji. Da se ide u taj iskorak tamo gdje za to postoji politički interes. Ako tog političkog interesa nema, nema razloga obvezivati pojedinu malo općinu da formira lučke uprave. I zbog toga nismo išli u tu maksimalnu decentralizaciju ali Bože moj ostavljamo mogućnost da se kroz ovu raspravu koje nije bilo, odnosno bila je samo na razini kluba HDZ-a, a možda i u drugom čitanju da je zakon prošao, moglo se krenuti na potpunu decentralizaciju. No, to nije mali posao. Druga stvar, ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju dijelom se temelji i na prijedlogu Vlade. Mi od toga ne bježimo. U onom dijelu u kojem je on dobar, a dobar je u dijelu koncesioniranja jer je oslonjen na Zakon o koncesijama koji je usvojen u Saboru. I mi ne bježimo od toga da je klub HDZ-a preuzeo određene odredbe koje je Vlada dobro napisala. I slažem se sa svima koji govore da ovaj zakon nije stvar političkog prepucavanja, ovo je isključivo stručni zakon na kojem bi trebao biti postignut konsenzus. Ja ne bih imao ništa protiv, a ne bi imao vjerojatno ni klub HDZ-a da Vlada preuzme ovaj zakon i da s njim ide u drugo čitanje. Toliko o prepucavanju i strančarenju na jednom zakonu koji rješava najvažniji gospodarski resurs u RH, a to je pomorsko dobro koje osim kopnenog dijela uključuje i teritorijalno more. To smo danas, odnosno večeras zaboravili istaknuti. Dakle, govorimo da ovaj zakon preuzima i određena rješenja koja je dao prijedlog zakona Vlade. Međutim, išli smo korak dalje i u odnosu na Vladu i u odnosu na taj prijedlog zakona iz …, a to je da smo uveli dva nova, jedan važan institut koji ide prvenstveno u prilog turističkom sektoru, a to je uvođenje koncesije na zahtjev, koji će omogućiti turističkim kapacitetima, turističkim kompleksima, hotelima, kampovima, itd., pa i brodogradilištima da mogu doći do gospodarenja pomorskim dobrom temeljem koncesije na zahtjev i ta koncesija može pripasti samo njima i nikome drugome i to je novitet u zakonodavnoj regulativi koja uređuje pomorsko dobro. I još jedan važni, novi institut koji nije bio ni 2008. spomenut, koji nije bio spomenut ni u Vladinom zahtjevu, a to je da smo do kraja, do kraja, i tu se slažem sa gospodinom Richemberghom, do kraja pojednostavili utvrđivanje granica pomorskog dobra. Ne samo do kraja pojednostavili, nego smanjili obim pomorskog dobra koji je uopće potrebno utvrđivati jer smo rekli da je zakon, da je pomorsko dobro po samom zakonu, da tamo gdje ono se može iz zraka, iz aviona primijetiti, a to je ona bijela linija uz more, kako mi uz more nazivamo …, da se rješenjem koje je deklaratorni čin, upisuje u zemljišnoj knjizi i ne treba ništa mjeriti nego samo konstatirati da je to pomorsko dobro i time smo riješili, pa gotovo 60% cjelokupnog pomorskog dobra u RH, a tamo gdje su određene gospodarske djelatnosti, u gradovima, u lukama, u lukama posebne namjene, tamo ćemo utvrđivati granicu i svugdje gdje je ta granica manja od 6 metara ili je viša od 6 metara. Dakle, viša od onoga što je propisano, viša ili manja od onoga što je propisano samim zakonom. Evo, s time ću završiti. Dakle, držimo da ovaj zakon je doista uvažava sve ono što se u dugogodišnjoj praksi provođenja postojećeg zakona pojavilo kao loše rješenje, da budemo do kraja kritični prema tom zakonu koji je donesen 2003. Doduše donesen je u vrijeme kada se raspuštao Hrvatski sabor, saziva 1999., odnosno 2000. do 2003., praktično u zadnju noć i zbog toga je taj zakon u mnoštvu amandmana te zadnje noći, donošenja na određeni način poništio dobre … koje tada su bile zamišljene, ali svejedno zakon iz 2003. godine o pomorskom dobru i morskim lukama ima iznimno kvalitetna rješenja, u prvom redu, u lučkom sektoru. Pa evo, na tom tragu mi ocjenjujemo da je ovaj zakon doista od strane vladajuće koalicije trebalo prepustiti u drugo čitanje, sačekati da i Vlada dođe sa svojim rješenjima i onda u toj jednoj zajedničkoj raspravi prihvatiti najbolje što nudi ovaj zakon i što, evo ja se nadam da će Vlada vjerojatno svojim zakonom, tako obećaje, biti iznad rješenja koja su ovim zakonom. Mi u klubu HDZ-a ne bi imali ništa protiv da taj novi prijedlog bude kvalitetniji od ovoga i u smislu decentralizacije, ovlasti i raspolaganja sredstvima koja se ostvare na pomorskom dobru. Hvala.
Peđa Grbin, replika.
Zahvaljujem, gospođo potpredsjednice. Pa kolega Bačić, svatko govori o onome što zna. Ja se neću nikada upuštati u stvari koje se tiču plovidbe, ali u stvari koje se tiču vlasništva, a pogotovo pretvorbe iz društvenog u privatno vlasništvo, to hoću. Članak 166. predloženog zakona ne govori o vlasništvu. O govori o drugim stvarnim pravima. O svemu, osim o vlasništvu. Onog trenutka kada je nešto pretvorbom ušlo u društveni kapital i kada je to poslije utvrđeno u rješenju nadležnog tijela, to je na kraju bio fond za privatizaciju. Osobe su se na temelju toga knjižile u zemljišne knjige kao vlasnici i mi danas imamo čitav niz onih koji su u zemljišne knjige upisani kao vlasnici na pomorskom dobru i upisali su se tamo na temelju izlista nekretnina u pretvorbi. Zakon koji je donijet 2003. godine, svi pravnici su se nadali da će to pitanje riješiti, to pitanje nije riješio i danas mi imamo čitav niz pravnih osoba u RH proizašlih iz pretvorbe koje u svom temeljnom kapitalu imaju nekretnine na kojima ne mogu biti vlasnici. Vi sad ovdje govorite o naknadi štete. Znate što znači naknada štete? Naknada stvarne štete i izmakle dobiti. Ako opstane ovako i ako kažete da se to primjenjuje, RH će vlasnicima tih nekretnina morati nadoknaditi stvarnu štetu, odnosno ono što je u Ustavu kod izvlaštenja definiranog kao tržišna vrijednost nekretnine i to je u redu, ali ako ostaje naknada štete, onda morate nadoknaditi i izmaklu dobit koju bih ja ostvario koristeći tu nekretninu sljedećih 50 godina. Npr. koristeći luku za pretovar tereta. Ovaj članak ovakav ako bi se primijenio na način koji ste vi predložili, doveo bi RH do bankrota. Hvala.
Odgovor na repliku, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Grbin, članak 166., ispustio sam i članak 165. Mi u klubu HDZ-a tvrdimo, a poznavajući da je kroz proces pretvorbe privatizacije doista priznato pravo vlasništva na, ne samo na … nego i na infrastrukturi na pomorskom dobru, da RH kroz brisanje prava vlasništva za te tvrtke, dionička društva koja su prošla pretvorbu, može proći na način da ne treba vršiti obeštećenje već da se produži toj tvrtci koncesija na pomorskom dobru dok ne izamortizira to ulaganje koje mu je priznato na pomorskom dobru. Dakle, da ne treba sredstva iz državnog proračuna izdvajati kako bi se obeštetila društva koja se sada izvlaste iz pomorskog dobra već da se kroz rok trajanja koncesije toj tvrci omogući umjesto 5, 25 godina bez plaćanja koncesije koristi pomorsko dobro. Onog trenutka kada se visina koncesija tko bi plaćao izjednači sa njegovom visinom ulaganja prestaje mu koncesija i nakon toga može dobiti koncesiju na zahtjev ali će onda početi plaćati koncesiju. Tako da ne bi trebalo osiguravati dodatna sredstva državnom proračunu već kroz duži vremenski period mu se omogućiti da izamortizira ono što je uloženo na pomorskome dobru. Hvala.
Očito da se vas dvojica ne razumijete, govorite o dvije različite stvari. Damir Rilje, replika.
Poštovana potpredsjednice. Kolega Bačić, vi ste spomenuli dvije stvari, jedna su novi imovinskopravni odnosi i uglavnom veliki dio toga rješava upravo jedinice lokalne samouprave u velikom dijelu. Isto tako spomenuli ste fiskalni kapacitet jedinice lokalne samouprave. Činjenica jest da neke jedinice ja sada neću ulaziti u njihovu opravdanost postojanja jer to mi ne pada na pamet ali ako nemaju fiskalni kapacitet mogu odlučivati, ali zato nadležna susjedna jedinice lokalne samouprave kojoj po nekoj inerciji pripada ima tu mogućnost, dakle obavljati usluge za to. A šta radi županija nego to. A znate li da je problem županije upravo u smislu prostornog planiranja i da se često ne može dobiti ni status luke i mnogo čega i da ti postupci traju li ga traju upravo zato što nismo spustili npr. nadležnosti mnoge nadležnosti na gradske i općinska vijeća, makar ona koja su fiskalno … ili moguća da mogu obavljati poslove iz takve nadležnosti. Dakle ja ne vidim nikakav problem po tom pitanju, a velim vam da veliki dio i ovih prvih što sam rekao, ja vam to kažem radi, pod uvjetom da bi trebale jedinice lokalne samouprave imati više nadležnosti u tom smislu, ali naravno opet imamo ograničavajuće faktore dakle katastar, zemljišni i sve ostale stvari koje se moraju uključiti u rješavanja onih gdje se događa život i gdje se osigurava prihod od kojeg svi živimo. Hvala.
Branko Bačić odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Rilje, temeljem ovog zakona kada bimo ga prihvatili. Grad Trogir ako ćemo baš o gradu Trogiru vi dolazite, sada govorim o gradu Trogiru može potpuno upravljati pomorskim dobrom. Kako? Na način da lučko područje u gradu Trogiru kojim danas upravlja županijska lučka uprava Splitsko-dalmatinske županije može se osnovati na temelju zahtjeva grada Trogira, može se osnovati županijska lučka uprava Trogir gdje je županija osnivač, a grad Trogir suosnivač, to vam piše u zakonu. A svo drugo ostalo područje pomorskog dobra koje je na području grada Trogira po ovom zakonu upravlja grad Trogir. Dakle pomorskim dobrom u općoj uporabi koje nije koncesionirano i koje nije lučko područje upravlja i ovako grad Trogir. Prema tome ovaj zakon omogućuje da grad Trogir i njegovo gradsko vijeće apsolutno i gradonačelnik jasno apsolutno mogu upravljati pomorskim dobrom.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona ćemo glasati kasnije.
Prijedlog zakona o pomorskom dobru i morskim lukama, prvo čitanje, P.Z. br. 657. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika HDZ-a. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o pomorskom dobru i morskim lukama koji je predložio Klub zastupnika HDZ-a zbog razloga iznesenih u mišljenju Vlade Republike Hrvatske i izvješćima radnih tijela. Molim da glasamo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da smo predloženi zaključak prihvatili sa 78 glasova za, 31 glasom protiv i 4 suzdržana glasa.
Još ćemo na kraju raspraviti: 11. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o Državnom odvjetništvu, prvo čitanje, P.Z. br. 255 Predlagatelj zakona je Klub zastupnika HDSSB-a. Prijedlog akta ste primili u pretince. Vlada RH dostavila je mišljenje. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će obrazložiti zakon kolega ali niste navedeni kao predstavnik predlagatelja. Josip Salapić i Dinko Burić, ali izvolite kolega Dražen Đurović. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici. Velika mi je čast i zadovoljstvo predstaviti vam Prijedlog zakona o dopuni Zakona o Državnom odvjetništvu iz siječnja 2013.godine, tada je predan u proceduru. Evo zahvaljujem gospođi potpredsjednici što me je stavila u ime predlagatelja i od toga su se okolnosti mijenjale i čak nas je i predsjednik kluba promijenio, svašta se dogodilo. Uglavnom radi se o zakonskoj inicijativi kojom predlažemo ograničenje mandata glavnog državnog odvjetnika na maksimalno dva uzastopna mandata u trajanju od 4 godine. dakle glavni državni odvjetnik RH pri obavljanju glavne dužnosti ukazanog postupka, a to je progon počinitelja kaznenih djela može biti izložen neizravnim političkim pritiscima nositelja političke vlasti ili doći u poziciju u kojoj ne može obavljati svoju funkciju zbog političkih pritisaka i činjenica da njegov izbor i rad neizravno ovisi o navedenoj političkoj eliti. Ograničavanje mandata glavnog državnog odvjetnika ima za osnovi racio onemogućiti koncentraciju moći koja je podložna pritiscima, dnevnopolitičkim zbivanjima i postupcima koje sugerira arbitrarno, selektivno ili iznimno diskrecijsko postupanje u pogledu progona počinitelja kaznenih djela. Štoviše ograničavanje mandata na najviše dva uzastopna mandata i na psihološkoj razini od imenovanih osoba zahtjeva obavljanje mandata na način koji podrazumijeva operativno i nezakonito utemeljeno djelovanje lišeno političkih i drugih utjecaja jer se uspješnost promatra i ocjenjuje u jasno definiranom razdoblju u trajanju od jednog odnosno najviše dva uzastopna mandata. Mislimo da je ovakvo rješenje ima smisla i da je dobro i za funkciju glavnog državnog odvjetnika jel manje-više svi su dužnosnici, sve osobe koje se imenuju ili biraju u RH manje-više su na mandatima od 4 godine. Većina mandata je i ograničena i u drugim državama je ograničena. Prema tome i praksa je na kraju pokazala da za kvalitetu rada državnog odvjetništva i za uspješnost rada njegovog je zapravo više nego dovoljno 8 godina mandata jednog državnog odvjetnika. S time što mogu odmah napomenuti da kako smatramo da je rješenje od dva uzastopna mandata znatno bolje od eventualno jednog mandata koji bi trajao 8 godina, što također spominju se inicijative u tom pogledu. Evo toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik odbora? Nema ga. U ime kluba Nezavisnih zastupnika prijavljen je Damir Kajin kojeg nema pa gubi pravo rasprave. U ime kluba Hrvatskih laburista-Stranke rada kolega Mladen Novak.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice, kolegice i kolege i svi u zadnjim redovima. Hrvatski laburisti-Stranka rada će podržati ovaj prijedlog i slažemo se sa svim ovim argumentima koji su ovdje izneseni s time što podsjećamo da je već u raspravi prilikom izvješća državnog odvjetnika da je bilo upravo komentara na to da li treba ili ne treba na koliko bi eventualno ovo što je sad upravo u ime predlagatelja kolega Đurović iznosio da li eventualno produljiti mandat protiv čega smo isto tako. S time što svi smo mi svjesni da sama ta pozicija jednostavno ljude dovodi u situaciju da budu izloženi što pritiscima, što određenim iskušenjima i teško je za očekivati da netko nakon dva mandata, odnosno dulje od dva mandata može biti da ne kažem pod staklenim zvonom i suzdržati se od eventualno nekih dvojbenih, neću reći ni jedan drugi izraz nego barem dvojbenih postupaka. Tim prije što u stavku 2. dosadašnjem koji postaje stavak 3. stoji da ako glavni državni odvjetnik ne bude ponovno imenovan na istu dužnost ili je razriješen nastavlja raditi kao zamjenik državnog odvjetnika u Državnom odvjetništvu jer realno rečeno ti ljudi imaju situaciju da kroz savjesno obavljanje svog posla poslu Državnog odvjetništva će se sigurno zamjerati i stvarati ajmo reći atmosferu da je teško da mogu očekivati neko zbrinjavanje za sebe da ne kažemo uhljebljivanje da ne bi bilo krivo shvaćeno jer nije u tom kontekstu. A ipak ne možemo dozvoliti da ljudi nakon toga ostanu na ulici. Ali kada smo već kod funkcioniranja toga, te institucije Državnog odvjetništva, ja moram priznati da neke odluke su stvarno dvojbene pa zato podupiremo, to je razlog više da podupiremo ovu ideju o limitiranju mandata. U zadnje vrijeme sve češće smo svjedoci da se dolazi do nekakvih nagodbi pri čemu ne znam, O.K., možda se, ne mora javnost znati zbog čega su te nagodbe ali otvaraju sumnju kod građana i iskreno rečeno šalju možda i krive poruke pa čak i ogorčenje izazivaju. Zadnji slučaj koji je iz moje sredine, zato mi i je toliko problematičan je slučaj ravnatelja bolnice u Sisku koji je eto danas sam čuo dao i ostavku usput, ali pazite čovjek koji je pod istragom i dolazi do nagodbe i imenovan je za stečajnog ravnatelja. Stvarno kako god gledate poruka koja se šalje građanima, znači neki su debelo privilegirani. Nalazite se pod istragom zbog privrednog kriminala i vlast vas imenuje kao stečajnog upravitelja u toj istoj ustanovi koju ste pod istragom da ste ju oštetili za 663 tisuće kuna. Zbog toga mislim da prijedlog kluba HDSSB-a u svakom slučaju treba podržati i mi ćemo ga podržati. Hvala.
U ime kluba SDP-a, kolega Peđa Grbin.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovane kolegice i kolege. Predmetni zakon se odnosi na ograničenje mandata glavnog državnog odvjetnika Republike Hrvatske odnosno odnosi se na određene promjene u institutu izbora te osobe. Međutim, iako se izbor glavnog državnog odvjetnika Republike Hrvatske uređuje i zakonom primarni pravni izbor i onaj kojim se moramo voditi prilikom utvrđivanja na koji način i pod kojim uvjetima možemo birati glavnog državnog odvjetnika je Ustav Republike Hrvatske i to članak 125. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske. Tom je odredbom jasno utvrđeno da glavnog državnog odvjetnika Republike Hrvatske bira Sabor i to na mandat od 4 godine bez ograničenja. Dakle Ustav Republike Hrvatske kao temeljni pravni akt s kojim svi zakoni moraju biti usklađeni utvrdio je da za izbor glavnog državnog odvjetnika nema ograničenja u pogledu mandata. Mi danas možemo razgovarati oko toga da li bi netko trebao biti biran za glavnog državnog odvjetnika više od dva puta, dakle na 12, 16 ili više godina. Vjerujem da ćemo se čak i svi složiti da u ovom trenutku nakon što je stanje u Državnom odvjetništvu sređeno, nakon što je Državno odvjetništvo postala respektabilna, uvažena institucija u hrvatskom društvu više nema potrebe za osiguranjem tako dugog kontinuiteta. Međutim, kao što sam već i napomenuo, a imajući u vidu odredbu članka 125. stavka 2. Ustava, više nego dvojbeno može li Hrvatski sabor zakonom uvesti ograničenje koje na ovaj način nije predviđeno Ustavom, zbog čega Klub zastupnika SDP-a neće moći podržati ovaj prijedlog. Hvala.
Mladen Novak, replika.
Hvala lijepo. Kolega, upravo sam naveo primjer zbog kojeg se ni u kom slučaju ne može konstatirat da je stanje u Državnom odvjetništvu sređeno i da je to postalo nešto što je respektabilna institucija prema kojoj građani ne iskazuju ni dozu sumnje. Mislim nevjerojatno je da čovjek koji je bio očito u sukobu interesa sa vlastitom firmom potpisuje ugovor o 600 i ne znam koliko tisuća kuna, pri čemu nema nikakvog dokaza da je taj posao stvarno obavljen, nagodi se sa USKOK-om, sa Državnim odvjetništvom, prvo Vlada ga što je suludo imenuje za stečajnog ravnatelja. Iako je taj proces u tijeku on se dogovori sa DORH-om, daje ostavku na to mjesto i vraća se na svoje radno mjesto liječnika. Pa gdje to još ima? Svi drugi bi dobili otkaz. To sigurno nije nešto što je za uvažavat, da je respektabilno kao uređena institucija. Hvala.
Peđa Grbin, odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Večeras me očito krenulo pa ja idem u …, a drugi u …. Uvaženi kolega, ja sam govorio o ustavnim ograničenjima i ustavnim temeljima za izbor državnog odvjetnika i propisom članka 125. stavka 2. Ustava koji kaže da se državni odvjetnik bira na mandat od 4 godine. Ne kaže da se državni odvjetnik bira na mandat od 4 godine koji može jednom biti obnovljen ili koji ne bi mogao biti obnovljen ili koji bi mogao biti obnovljen dva puta. I dvojim da li mi takvo ograničenje kada ga ustavotvorac nije unio u Ustav možemo unijeti u zakon. Dalje ovo što ste naveli. Pitanje nagodbi u Državnom odvjetništvu nije pitanje toga da li će državni odvjetnik odnosno glavni državni odvjetnik imati mandat od godine, dvije, četiri, šest, koliko. Pitanje nagodbe je pitanje Zakona o kaznenom postupku kojeg smo, taj institut u Zakon o kaznenom postupku unijeli jer je bio potreban, jer je praksa pokazala da sve zemlje koje su uvele nagodbu su kroz taj institut dovele do češćeg kažnjavanja počinitelja kaznenog djela, a istovremeno do smanjenja troškova vođenja kaznenih postupaka za sustav. Ukoliko imamo situaciju da okrivljenik priznaje djelo, da je spreman snositi odgovornost, pa za Boga miloga nije li bolje da to riješimo pred državnim odvjetnikom gdje će on priznat, dobit odgovarajuću sankciju, nego da to iznosimo pred sud. A ukoliko vi smatrate da je postupanje Državnog odvjetništva u ovom slučaju bilo protuzakonito, u zakonu imate metode na koje se takvo postupanje može sankcionirati. Primijenite ih. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Davorin Mlakar.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege. Ostalo nas je, izgleda mi ova dvorana kao pomorsko dobro za ovih srednjih, viših i visokih voda. Moram u uvodu govoreći o ovom zakonu iznijet jednu impresiju iz rasprave o prethodnom zakonu. Naime, u Saboru smo već u različitim argumentacijama uspjeli čuti svašta. Danas smo otišli korak dalje pa smo uspjeli čuti da zakon koji su predložili naši kolege, a često smo bili prozivani od strane vladajuće koalicije da ne nudimo svoja rješenja, vladajuća većina odbija s obrazloženjem da će čekat bolji prijedlog koji će jednog dana u saborsku proceduru uputit hrvatska Vlada. To je do sada najjadniji argument koji sam čuo u prilog tome da se odbije raspravljati odnosno suglasiti s odredbama nekog zakona. Sada kad smo počeli govoriti o ovom zakonu koji je na dnevnom redu, da ne šaram okolo, mislio sam da će kolega Grbin u ime SDP-a tumačeći članak Ustava reći da Ustav govori da državni odvjetnik može imati samo jedan mandat, jer to kaže Ustav, da se imenuje na vrijeme od 4 godine. I bojim se da ovakvim tumačenjem propisa mi nažalost ne možemo baš daleko otići. Moram također reći da čestitam kolegama iz HDSSB-a koji su ovaj kratak, ali bitan zakon poslali ako se dobro sjećam u siječnju 2013. i već ste ušli na plenarnu sjednicu. To stoga što smo mi onu raspravu o prometnom povezivanju Republike Hrvatske, skraćeno Pelješki most, poslali još ranije i uspjeli smo za ovo zasjedanje dogurati do 58. točke dnevnog reda. I pitam se kad već imate ovakve argumente, kao npr. čekat ćemo dok Vlada ne napiše zakon, zašto nam barem ne dozvolite da se popnemo u dnevnom redu malo bliže danu kad bismo naše prijedloge raspravili na plenarnoj sjednici. Ali evo zbog hrvatske javnosti koja naravno to više ne gleda i nema prilike ni čuti da kažemo i ovo je jedan od zakona koji oporba radi dok vladajući putuju. I umjesto da se i mi nalazimo u SAD, Kaliforniji, da sakupljamo investitore koji će sada tek upoznati sjajne mogućnosti u Republici Hrvatskoj koje će im prenijeti predsjednik Vlade mi smo odlučili posebno ponukani vašim pozivima ponuditi još jedan zakon u dnevni red i sada je on već zaustavljen mišljenjem većine da je protuustavan zbog odredbe Ustava koju smo imali prilike čuti. S druge pak strane postoji samo nekoliko dužnosti u Republici Hrvatskoj guvernera Narodne banke, predsjednika Vrhovnog suda za razliku od drugih i ova konkretna državnog odvjetnika koje imaju neograničen, mogućnost neograničenog broja mandata. Ono što su kolege iz HDSSB-a rekli u obrazloženju zakona mi držimo da je potrebno, a to je da se svim dužnostima ograniči mandat zbog vjerujući kvalitetnijeg obnašanja dužnosti kada će taj mandat biti čvrsto reduciran na maksimum dva uzastopna i kada će možda to biti barem jedan mali element u mozaiku shvaćanja odgovornih dužnosti u državi i načina njihova obnašanja. Jer mi bismo kao stranka imali razloga sumnjati ponekad u kvalitetu obnašanja tih dužnosti s obzirom na mogućnost njihovog direktnog utjecaja na političke tokove u zemlji. Zbog toga evo čestitajući vam da ste vi znatno brže došli u dnevni red od HDZ-a, Klub HDZ-a će podržati vaš prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Kolega Dražen Đurović, završno.
Evo hvala. Također vrlo kratko. Dakle, zaista ustavna definicija u Ustavu Republike Hrvatske kako je kolega Grbin rekao govori o tome da se glavni državni odvjetnik bira na četiri godine i ništa više od toga. Prema tome, ako se zaista bira na četiri godine kako je kolega Mlakar rekao onda bi mogli reći ili da je to samo na četiri godine i to je to. Dakle, da onda imamo neustavne, da smo imali neustavnog državnog odvjetnika u ostalim razdobljima što naravno ne bi odgovaralo. Naše je mišljenje i mišljenje našeg kluba. Bili smo se posavjetovali, dakle da uz ustavnu definiciju da mandat glavnog državnog odvjetnika traje četiri godine, dopuna u Zakonu o državnom odvjetništvu, a da se ista osoba ne može biti izabrana za glavnog državnog odvjetnika više od dva puta uzastopno ni na koji način ne kolidira sa Ustavom, ni sa tim člankom Ustava. Prema tome, ukoliko je to jedini i jedini razlog, onda mislim da razlog zaista ne stoji. I evo pozivam nas svih koliko nas ima šestero, da u petak ili kad već bude glasovanje podupremo ovaj prijedlog. Hvala.
Ja mislim da i mene morate računati, ja sam tu. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno. Čestitam najupornijima. Sutra ćemo početi u 9,30 sa Izvješćem o radu Odbora za europske poslove. I još ćemo raditi Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2013. godinu tako da se znate pripremiti. Laku noć! SJEDNICA PREKINUTA U 21,26 SATI.
Prelazimo na Prijedlog zakona o dopuni Zakona o Državnom odvjetništvu. Ja bih molio malo više mira u dvorani da mogu kolege čuti o čemu glasujemo. Hvala. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o Državnom odvjetništvu, prvo čitanje, P.Z. br. 255. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika HDSSB-a, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o dopuni Zakona o Državnom odvjetništvu koji je predložio Klub zastupnika HDSSB-a zbog razloga iznesenih u mišljenju Vlade Republike Hrvatske i izvješćima radnih tijela. Molim vas da glasamo. Glasanje je završeno. Molim rezultat. Predloženi zaključak je prihvaćen sa 79 glasova za, 33 protiv i 4 suzdržana glasa.