Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče, državna tajnice i kolege zastupnici vjerujem da svi znademo da je Republika Hrvatska članica Međunarodne organizacije rada i da je faktički Međunarodna organizacija rada specijalizirana agencija Ujedinjenih naroda čiji smo članovi od 22. svibnja 1992. godine. A cilj Međunarodne organizacije rada je promovirati socijalnu pravdu i međunarodno priznata ljudska i radnička prava. Međunarodna organizacija rada formulira međunarodne standarde rada u obliku konvencija i preporuka koje postavljaju minimalne standarde radnog prava, slobodu udruživanja, pravo na organiziranje, kolektivno pregovaranje, ukidanje prisilnog rada i jednake šanse i tretman. Opća konferencija rada odnosno opća skupština predstavnika država članica koja je sastavljena od dva predstavnika Vlade, jednog predstavnika poslodavaca i jednog predstavnika Sindikata usvojila je na zasjedanju u Ženevi u lipnju 1997. godine instrument za izmjenu i dopunu Statuta Međunarodne organizacije rada tj. članka 19. kojim se uređuje postupak usvajanja konvencija i preporuka i obveze članica nakon usvajanja. Usvojenim instrumentom ukidaju se pravni učinci Konvencije prema državama članicama koji su proglašeni zastarjelima. Prestaje obveza države članice da izvješćuje Upravno vijeće Međunarodne organizacije rada o primjeni Konvencije. Prestaje mogućnost žalbenog postupka radi neispunjavanja obveza iz Konvencije. I prestaje obveza objavljivanja teksta Konvencije. Ipak članice Međunarodne organizacije rada se prema izmjenama i dopunama Statuta obvezuju da će najkasnije u roku 18 mjeseci po zatvaranju zasjedanja konferencije primijeniti konvenciju ili obavješćivati glavnog ravnatelja Međunarodne organizacije rada o mjerama koje poduzima članica. Kako bi instrument za izmjenu i dopunu Statuta Međunarodne organizacije rada stupio na snagu mora biti prihvaćen od 2/3 država članica Međunarodne organizacije rada, tj. od ukupno 181 članice mora prihvatiti tu konvenciju 121 država članica od kojih 5 mora biti od velikog industrijskog značenja. Do sada, znači do 29. veljače ove godine prihvatile su ga ukupno 104 države članice uključujući 6 od velikog industrijskog značaja, pa za njegovo stupanje na snagu nedostaje potvrđivanje ili prihvat još 17 država članica. Republika Hrvatska kao članica smatra da treba ukinuti sve pravne učinke konvencije koji se smatraju zastarjelim međunarodnim radnim standardima. Zbog toga, Klub Hrvatske demokratske zajednice predlaže da Hrvatski sabor podrži ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju instrumenata za izmjenu i dopunu Međunarodne organizacije rada. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Kolegice i kolege, naravno i klub Socijal-demokratske partije će podržati potvrđivanje ovoga instrumenta i to iz jednog jednostavnog razloga što je riječ o organizaciji koja bilježi mislim iduće godine 90 godišnjicu svojega postojanja i koja je u tijeku gotovo tog cijeloga stoljeća donijela desetine, stotine pa i tisuće različitih preporuka, konvencija i rezolucija i sasvim sigurno da je dobar dio njih uspio izdržati vremensku probu. Ali i mnogi veliki dio tih konvencija i to čak štoviše ubrzano gubi na svojoj aktualnosti, na svojoj relevantnosti. Zato je smisleno i opravdano ILO, dakle Međunarodnoj organizaciji rada kao jedinom tripartitnom tijelu svjetske organizacije dati tu mogućnost da se sam da tako kažem korigira na svojim godišnjim skupštinama koje se održavaju koliko se sjećam u lipnju mjesecu svake godine. Dakle, podrška tome. Što je još važniji razlog za promjene ili prihvaćanje svih onih instrumenata i oblika koji će pomoći da se Međunarodna organizacija rada što je moguće više osposobi za odgovornost koja proizlazi iz njezine misije. Međunarodna organizacija rada je dakle jedina institucija međunarodnoga karaktera koja integrira, povezuje i zastupa onaj dio svjetske populacije koji se ne povezuje ili ne umrežuje po naravi stvari. Riječ je o onoj drugoj strani unutar sukoba rada i kapitala. I ukoliko je savršeno jasno da su protekla dva desetljeća označila u toj borbi rada i kapitala koja traje stoljećima očigledno prevlast kapitala nad radom, traženje instrumenata i mogućnosti da se i solidarnost na čemu inzistira između ostaloga i crkva i solidarnost globalizira je čini mi se ključno imperativno pitanje naših odgovora o budućnosti društva na globalnoj svjetskoj razini u buduće. Što se to tako dramatično događa recimo u proteklih 20 godina i što ne ostavlja nikoga netaknutim. Ni mi u Hrvatskoj nismo intaktni na događanja koja se i zbivanja koja se događaju u okruženju kao što to nije niti jedno gospodarstvo, niti jedno društvo u svijetu. Pa mi smo se evo proteklih nekoliko godina kao što se uostalom i svi drugi susreću sa dramatičnim pritiscima dviju vrsta. Jedan pritisak je da se osposobimo kao društvo, kao zemlja i kao gospodarstvo, biti konkurentnima, biti sposobnima odgovoriti na tom globalnom tržištu svega i svačega, odgovoriti na adekvatan i kvalitetan način, a s druge strane snažni pritisak da se u tom jednom globaliziranom, otvorenome, dereguliranome svjetskome procesu i sustavu pronađu nekakve niše osiguranja elementarne socijalne sigurnosti za one koji se nalaze na strani rada. I to je sva dramatika zapravo ja bih rekao suvremenosti se upravo ogleda u toj činjenici toga sukoba između rada i kapitala. Što se to dramatično događa? Ljudi koji se bave scenarijima mogućih događanja za narednih 10, 20, 30 ili 50 godina predviđaju da će upravo demografska kretanja imati jednu od presudnih uloga da se svijet rada koji smo poznavali u prošlosti, da se on temeljito izmijeni. Čitav niz tendencija, trendova koje smo obilježili u 20 stoljeću će postati irelevantni ili će otići u drugi plan. Činjenica je da se ono što se naziva demografskom tranzicijom u svijetu da će završiti kroz nekih 10 ili 20 godina čak i u onoj najnerazvijenoj zemlji Africi. Dakle, doći će sasvim sigurno do nekakvoga niveliranja, odnosno zaustavljanja svjetske populacije, rasta svjetske populacije. Doći će samim time i do potrebe za traženjem novih izvora radne snage tamo gdje to sada jest moguće, ali neće biti moguće u budućnosti. Dakle, neće biti moguće nedostatak radne snage kompenzirati uvozom iz jeftinih tržišta, jeftinih zemalja itd. sa velikim populacijskim bumom i sasvim sigurno će to dovesti do velikih pomjeranja u samoj strukturi zaposlenosti od toga da će sve više žena biti zaposleno, da će se zapošljavati invalidi, invalidne osobe, starije osobe itd. Doći će i do velikih pokretanja dakle unutar onog procesa koji se sad već zbiva, dakle interkontinentalnih prelijevanja da tako kažem radne snage, ali i kapitala koji to već sada čini na taj način da je zapravo Kina postala veći problem za hrvatsku proizvodnju ali ne samo za hrvatsku, nego i za američku i za njemačku i svaku drugu, negoli organiziranje proizvodnje u Čakovcu ili ne znam Osijeku ili Sisku. Dakle, sama činjenica da u globalnim okvirima, dakle u situaciji kada je situaciji kada je kapital, kada je globalno prekoračio sve moguće granice, činjenica je da ne postoje univerzalni i jedinstveni standardi, makar postoji ILO kao međunarodna organizacija koja te standarde i na neki način postavlja i vodi računa o implementaciji tih standarda, ali stvari nisu niti izdaleka tako idilične kao što bi se to moglo učiniti iz same činjenice da postoji takva jedna organizacija. Danas svega 15%, 15% globalnoga svjetskoga stanovništva uživa blagodati onoga što nazivamo zapadnom civilizacijom i zapadnom kulturom u smislu posjedovanja vlastitoga doma, struje, vode, kanalizacije, pitke vode itd. Stvari su u tom pogledu svake godine sve gore i gore. Dakle, ne smanjuje se razina općeg siromaštva, bijede, nejednakosti na globalnoj razini, nego na protiv, ona se produbljuje, a povećava se istovremeno ekstremno bogaćenje manjega broja ljudi i to doseže sada razmjere koji su bili prije nezamislivi. 4 najbogatija čovjeka na svijetu, 4 pojedinca raspolažu sa većim bogatstvom nego 47 najsiromašnijih država svijeta, nego što je njihov bruto društveni proizvod. 4 čovjeka na svijetu. Dakle, mogao bih vam navoditi čitav niz parametara koji idu u prilog tezi da globalizacija koja jest svojevrsna šansa i za uspostavljanje globalnih demokratskih standarda predstavlja ozbiljnu prijetnju i na globalnoj razini se moraju tražiti odgovori za te prijetnje. Nacionalna zakonodavstva neće biti spodobna odgovoriti, dakle samostalno na te ozbiljne prijetnje izazove. Mi smo se prije desetak godina, dakle po završetku tih ratnih zbivanja, prve tranzicije koju smo imali, suočili u Hrvatskoj sa dramatičnim dilemama i dvojbama kako osigurati da se dosegnuta razina socijalnih prava, radničkih prava koja su u nekim segmentima u socijalističkim vremenima bila iznimno visoka kao i u drugim postkomunističkim državama, kako da se ta prava očuvaju na što je moguće višoj razini, a s druge strane, kako u situaciji socijalnoga dampinga i nesmiljene konkurencije u zemljama okruženja, kako da mi pronađemo nekakav balans, nekakvu ravnotežu. Postoji s jedne strane pritisak ništa se ne smije dirati, sve mora ostati kao što je bilo. I otkazni rok od 6 mjeseci i otpremnine koje će biti na razini koje su bile 10 ili 20 puta veće ili nepoznate u bilo kojoj drugoj europskoj zemlji i to se proglašavalo, dakle ako si išao na te otpremnine i na te otkazne rokove kao 2 instituta koji su reducirani, a 55 smo novih zaštitnih instituta za radnike donijeli uzima se kao nekakav veliki korak unatrag, ali je Hrvatska morala u tom smislu regulirati u zakonodavnom smislu i postaviti sebe na najviši europski nivo, ali ne više od toga jer je to bilo kontraproduktivno. U situaciji kada smo mi bilježili, recimo prije 8 godina 500 tisuća nezaposlenih ljudi, onda je bilo pitanje prioriteta odabiranje hoćete li osigurati pravo na rad, jer uskrata toga prava je najveće kršenje radničkoga prava ili ćete čuvati formalnu razinu nekakve socijalne sigurnosti koja se nije mogla implementirati i koja se nije mogla dnevno, da tako kažem potvrđivati na uštrb toga dosegnutoga prava. Ta dvojba postoji sada, postoji i ne samo kod nas, ona je, rekao bih opće pitanje i opća dvojba u svim drugim postkomunističkim ili posttranzicijskim zemljama. Što svjetska organizacija u tom smislu, odnosno Međunarodna organizacija rada u tom smislu može napraviti? A može napraviti tako, može napraviti to da se poveća razina kontrole provedbe pojedinih instituta, pojedinih deklaracija, rezolucija i zaključaka koje donosi. To je moguće osigurati ne samo ako pojedine države i zemlje kao članice Ujedinjenih naroda prihvate obveze koje iz toga proizlaze, nego ako se bude stvarao svojevrsni međunarodni pritisak na one zemlje koje krše ta osnovna ljudska prava iz područja rada. Nema nikakvog razloga da se na svjetskoj razini ne reagira na one države koje još uvijek nesmiljeno eksploatiraju dječji rad. Prije par godina se povela ovdje, povela se rasprava o tome treba li kupovati za svjetsko prvenstvo lopte koje su proizvodila dječica od 7 ili 8 godina u Pakistanu ili, ne znam Bangladešu gdje je taj dječju rad dosegao ogromne razmjere koji su nepodnošljivi. Može se sankcionirati i nacionalna zakonodavstva, ali se može stvoriti međunarodni pritisak za ukidanje tog tipa eksploatacija. Dakle, mehanizmi još uvijek nisu dovoljno razvijeni, ali ILO kao Međunarodna organizacija rada ima mogućnosti da ih razvija i da ih implementira, ali to mora postati ozbiljna obveza svake države članice i potpisnice povelje Ujedinjenih naroda. Dakle, ako se što desilo, evo jučer smo zabilježili jednu zanimljivu vijest. Po prvi puta u povijesti se stvara transkontinentalni sindikat. Britanski sindikat, ja mislim Unita da se zove i američki veliki sindikat se udružuju. To je početak stvaranja te jedne globalne mreže radničke solidarnosti koja očigledno nije stvar pase, onda ne spada samo u tejlorističko fordističko razdoblje industrijskoga rada 20. stoljeća, nego je to imperativ za neke nove oblike ugroze radničkih i ljudskih radničkih prava koja se pojavljuju na globalnom nivou. I zato svaki oblik potpore Međunarodnoj organizaciji rada i sa naše strane je dobrodošao i zato ćemo podržati ovaj instrument.
Hvala. Klub HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena državna tajnice. Dozvolite mi evo i da ja se pridružim u ime kluba i da zajedno sa kolegama koji su ranije naveli neke činjenice, potkrijepim također sa podsjećanjem da je Međunarodna organizacija rada specijalizirana agencija Ujedinjenih naroda koja promovira socijalnu pravdu međunarodno priznata ljudska i radnička prava osnovana još 1919. godine i kao što nam je rečeno, evo iduće godine ćemo bilježiti obljetnicu. Ustvari ona je postala prva specijalizirana agencija Ujedinjenih naroda 1946. godine. Kao što smo čuli oko njezinih aktivnosti, a koje se odnose na međunarodne standarde koje donose u obliku konvencija i preporuka kao i postavljanju minimalnog standarda radnog prava, ona također pruža i tehničku pomoć prilikom određenog strukovnog obrazovanja, strukovne rehabilitacije, vođenju politike zapošljavanja, određene statistike vezane uz rad kao i određenih mjera sigurnosti i zaštite na radu na što ja posebno želim ukazati ovdje na ovu zadnju posljednju mjeru, znači sigurnost i zaštitu na radu. Danas kada su naša radna mjesta, naša prava i naši uvjeti za život kao i naše zajednice uzdrmani do sada neviđenim udruživanjem korporacijske moći na globalnoj sceni, moramo ukazati na nesigurna radna mjesta koja često uzrokuju ozljede, bolesti pa i smrtna oboljenja. Zbog toga svaki instrument koji donosimo, a koji ide u cilju zaštite radnika mi u klubu HSS-a smatramo da je dobro došao. A da za to postoje određeni primjeri, ja ću vam navesti primjer radnika u poljoprivredi koji su najviše pogođeni, a imamo načelnu evidenciju koja nam govori da je negdje oko 170 tisuća smrtnih slučajeva zabilježeno godišnje na radnom mjestu po podacima Međunarodne organizacije rada. Oni koji znače hrane svijet imaju dva puta više šanse poginuti na radnom mjestu od radnika u većini drugih sektora. Radnici u proizvodnji hrane suočeni su s raznim rizicima i učestalo ih se traži da obavljaju zadatke s velikim brojem ponavljanja istih pokreta sve brže i brže što često dovodi njih u opasnost. A opet nema globalne statistike koja bi nam mogla to detaljno obraditi da bismo mogli poduzeti određene mjere i postupke koja bi nam rekla o ozljedama i smrtnim slučajevima u tom sektoru što je pokazatelj ustvari koliko se nizak stupanj važnosti pridaje zaštiti sigurnosti na radu. U brojnim zemljama povrede s trajnim teškim posljedicama nastale zbog velikog broja istih pokreta čak se i ne klasificiraju kao profesionalna bolest. Ukazujemo i na nesreće na radnom mjestu i dugotrajne bolesti u sektoru usluga. Za milijune radnika sigurni uvjeti rada ostaju i dalje neuhvatljivi kao što nam je i prije stotinu godina kada smo se tek počeli mobilizirati bio nedostižan 8-satni radni dan. Smrtni slučajevi, ozljede i nezgode mogu se izbjeći, oni nastaju i zbog kriminala, a ne samo zbog nesretnih slučajeva kada pohlepa postane važnija od osnovnih ljudskih prava. Znamo raditi sigurno, znamo koji su strojevi opasni i koje se mjere trebaju poduzeti da se njima može upravljati na siguran način. Znamo koje kemikalije mogu imati fatalne posljedice, znamo koliki je odmor potreban da se izbjegne umor na radnom mjestu i znamo ergonomske standarde koji su potrebni da se izbjegnu nezgode na radnom mjestu. Također znamo što se događa kada se zanemaruje radnika, kada se poslovi daju pod najam, a poslodavcima je zakonom omogućeno da se odreknu određene odgovornosti za fizičko blagostanje ljudi koje oni zapošljavaju. Instrument za izmjenu i dopunu Statuta Međunarodne organizacije rada ovlašćuje Opću konferenciju Međunarodne organizacije rada da kao tripartititno vrhovno i zakonodavno tijelo u postupku restriktivnijem od postupka usvajanja konvencije ukine sve pravne učinke konvencija prema država članicama proglašavajući konvenciju zastarjelom jer je izgubila svoju svrhu ili više ne doprinosi značajnom ostvarenju ciljeva međunarodne organizacije rada. Instrument još nije stupio na snagu jer ga je do 29. veljače 2008. potvrdilo i prihvatilo ukupno 104 države članice što znači da nedostaju potvrde ili prihvaćanja još 17 država članica. Stupanjem na snagu instrumenta osigurati će se pravni temelj za postupanje opće konferencije predstavnika država članica međunarodne organizacije rada koji može ukinuti sve pravne učinke konvencija koje smatra zastarjelim međunarodnim radnim standardima, a što predlagatelj smatra da je u interesu Republike Hrvatske. S obzirom da će prestati obaveza izvješćivanja o primjeni takve konvencije kao i mogućnost pokretanja žalbenog postupka protiv Republike Hrvatske zbog nepoštivanja odredbi takve konvencije. Hrvatska se time aktivno uključuje u modernizaciju međunarodnih radnih standarda koje implementira u svoje nacionalno zakonodavstvo i zbog toga je to temeljni razlog što će klub HSS-a podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Ovaj zakon doista u Parlamentu treba podržati jer se naprosto radi i o tome da u Međunarodnoj organizaciji rada su očito uočili da kao i u Europskoj zajednici, odnosno Uniji treba čistiti i ukidati ili stavljati van snage propise koji su donijeti a vrijeme ih je pregazilo ili su u međuvremenu zamijenjeni novim konvencijama ili preporukama. Želim vjerovati da nakon Hrvatske će još 16 država ratificirati ove izmjene statuta kako bi one mogle stupiti na snagu. No, s obzirom da ovaj zakon predviđa da se objavljuju u "Narodnim novinama", a i stupanjem na snagu naknadno kada se za to steknu uvjeti po Zakonu o sklapanju međunarodnih ugovora, ja bih prisutnost gospođe državne tajnice iskoristio na jedno upozorenje i molbu. Naime, Hrvatska je najveći dio konvencija Međunarodne organizacije rada preuzela 1991. godine. Pregledavanjem tih konvencija koje smo tada preuzeli u pravni sustav Republike Hrvatske došao sam do zaključka ili pobrojao nekoliko po meni značajnih konvencija koje nikada nisu objavljene u "Narodnim novinama", međunarodni ugovori, a čine pravni dio sustava Republike Hrvatske. Pa bi vas ljubazno zamolio da provjerite da li su moji podaci točni i učinite napore da se te konvencije konačno objave u "Narodnim novinama" na hrvatskom jeziku jer dio tih konvencija još uvijek nije nikad objavljen na hrvatskom jeziku. Tako primjerice, Konvencija br. 24., posljednja i jedina objava koju sam našao su bile Službene novine Kraljevine Jugoslavije iz 1930. br.44. Konvencija br. 90., 119., 121. i 136., ovo posebice br. 136 apostrofiram jer se radi o konvenciji koja govori o profesionalnim rizicima za radnike koji rade s kancerogenim supstancijama. Objavljene su u službenim glasilima nekadašnje države kada se zvala još FNRJ, u vremenu između 1957. i 1977. Međutim, konvencija br. 143. koja govori o radnicima migrantima, 148. zaštita radnika od profesionalnih rizika uzrokovanih zagađenjem zraka, buke i vibracije, 158. prestanak odnosa, radnog odnosa na inicijativu poslodavca, također nisu objavljene prema mojim podacima dosad. Koje 158 nismo stranka, to me još više žalosti. Oprostite. Dakle i preporuka 172., to se nadam da jesmo stranka, o sigurnosti i upotrebi azbesta. Dakle također nije objavljena u "Narodnim novinama". Pa bi vas dakle zbog mogućih nesporazuma, prijevoda ili bilo čega molio, nadam se da to nije preveliki trošak za državu da se ove konvencije objave, kao i ostale koje smo stranka u "Narodnim novinama". A s obzirom da zaista za 158. nisam znao da nismo stranka, potrudit ću se predložiti da budemo stranka, da ratificiramo i tu konvenciju, mada znam da će Vlada ponovno kao i dio sindikata biti protiv, kao što se bili protiv i ratifikacije Konvencije o poticanju na kolektivne pregovore, da bi danas to koristili kao argument da neka pitanja donašamo i reguliramo zakonima, a ne kroz kolektivne ugovore. Dakle, to je moj apel da konvencije te Međunarodne organizacije rada u koju se svi kunemo da je dobrodošla, da nam treba i da slavimo 90. godišnjicu jednog osnutka, njene najvažnije akte ipak objavimo u svojim službenim glasilima, a ne koristiti dokumente bivših ex država čiju smo povijest nekada dijelili. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Tomislav Vrdoljak. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Međunarodna organizacija rada je specijalizirana agencija Ujedinjenih naroda koja promovira socijalnu pravdu i međunarodno priznata ljudska i radnička prava. Međunarodna organizacija rada formulira međunarodne standarde rada u obliku konvencija i preporuka koje predstavljaju minimalne standarde radnog prava, kao što su npr. sloboda udruživanja, pravo na organiziranje, kolektivno pregovaranje, ukidanje prisilnog rada, jednake šanse i jednaki tretman i druge standarde kojima se reguliraju uvjeti u cijelom rasponu pitanja vezanim za rad. Ovim prijedlogom zakona potvrđuje se instrument za izmjenu i dopunu statuta Međunarodne organizacije rada iz 1997. godine kako bi njegove odredbe u smislu članka 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske čime se stvaraju pretpostavke za njegovo stupanje na snagu, kao i uvjeti za izravno primjenjivanje na međunarodne obveze Republike Hrvatske koje proizlaze iz članstva u Međunarodnoj organizaciji rada. Stupanjem na snagu ovog instrumenta za izmjenu i dopunu statuta osigurat će se pravni temelj za postupanje opće konferencije predstavnika država članica Međunarodne organizacije rada kojim može ukinuti sve pravne učinke konvencija koje smatra zastarjelim međunarodnim radnim standardima, a što smatramo da je u interesu Republike Hrvatske kao članice s obzirom da će prestati obveza izvještavanja o primjeni takve konvencije kao i mogućnosti pokretanja žalbenog postupka protiv Republike Hrvatske radi nepoštivanja odredbi takve konvencije. Naime, suradnja s Međunarodnom organizacijom rada je kontinuirani proces izvršavanja međunarodnih obveza koje je Republika Hrvatska preuzela članstvom i u kojem ima aktivnu ulogu, te izvršenje ovog zakona ne iziskuje osiguranje dodatnih sredstava u državnom proračunu. Ocjenjuje se da postoji interes Republike Hrvatske kao članice Međunarodne organizacije rada za stvaranje pretpostavki potrebnih za stupanje na snagu instrumenta za izmjenu i dopunu statuta Međunarodne organizacije rada. Nakon dovoljnog broja potvrđivanja, čime Republika Hrvatska aktivno sudjeluje u modernizaciji međunarodnih radnih standarda koje implementira u nacionalno zakonodavstvo. Zbog važnosti ove organizacije, te zbog toga što je i Hrvatska dio ove organizacije, podržat ću ovaj prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Jedna obavijest. Sjednica Odbora za gospodarstvo održat će se danas 27. u 14,45 sati u dvorani "Stjepana Radića" 133/1, predsjednik Odbora Dragan Kovačević. Gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Republika Hrvatska je članica Međunarodne organizacije rada od 1992. godine kada je obavijestila Generalnog direktora Međunarodnog ureda rada o formalnom prihvaćanju obveza koje proizlaze iz Statuta Međunarodne organizacije rada. Država članice sukladno odredbama statuta obvezne su mjerodavnoj vlasti podnositi konvencije i preporuke koje je usvojila Opća konferencija rada u cilju njihovog potvrđivanja, odnosno poduzimanja mjera potrebnih za njihovu primjenu, te izvješćivati o provedbi tih akata u razdobljima koje je odredilo Upravno vijeće Međunarodne organizacije rada. Statut međunarodne organizacije rada je, osim postupaka izvješćivanja, predvidio i mogućnost pokretanja žalbenog postupka protiv države članice koja ne ispunjava obveze iz konvencije, a kao oblik nadzora nad primjenom konvencija i preporuka. Opća konferencija usvojila je instrument za izmjenu i dopunu statuta, odnosno izmjenu i dopunu članka 19. statuta kojim se uređuje postupak usvajanja konvencije i preporuka kao i obveze država članica nakon usvajanja. Instrument o izmjeni i dopuni statuta ovlašćuje Opću konferenciju Međunarodne organizacije rada da ukine sve pravne učinke konvencija u odnosu na države članice proglašavajući konvenciju zastarjelom jer je izgubila svoju vrhu ili više ne doprinosi ostvarivanju ciljeva Međunarodne organizacije rada. Ako je konvencija proglašena zastarjelom ili kada su ukinuti svi pravni učinci konvencije u odnosu na države članice prema Međunarodnoj organizaciji rada to znači da prestaju obveze države članice da izvješćuje o primjeni konvencije, zatim prestaje mogućnost žalbenog postupka radi neispunjavanja obveza iz konvencije a prestaje i obveza objavljivanja konvencije. Da bi instrument stupio na snagu potrebno je da ga prihvati 121 država članica od ukupno 181 odnosno to je dvije trećine država članica Međunarodne organizacije rada. Do kraja veljače ove godine instrument su prihvatile ukupno 104 zemlje članice a među njima je i 6 zemalja članica od velikog industrijskog značaja te je za stupanje instrument a na snagu potrebno potvrđivanje još 17 država članica. Donošenje ovog zakona za Republiku Hrvatsku je izuzetno značajno jer se njime omogućava da odredbe statuta Međunarodne organizacije rada postanu dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske te se tako stvaraju pretpostavke za njegovo stupanje na snagu kao i uvjeti za izravno primjenjivanje na međunarodne obveze Republike Hrvatske koje proizlaze iz članstva u Međunarodnoj organizaciji rada. Ono što je izuzetno značajno a to je da za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu jer je suradnja sa Međunarodnom organizacijom rada jedan kontinuirani proces izvršavanja međunarodnih obveza koje proizlaze i koje je država Hrvatska preuzela članstvom u kojem ima aktivnu ulogu. Donošenjem ovog zakona Republika Hrvatska aktivno sudjeluje u modernizaciji međunarodnih radnih standarda koje primjenjuje na nacionalno zakonodavstvo. Zbog svega ovdje navedenog ja osobno podržavam donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Državna tajnica? Ne. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda.
Idemo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju instrumenata za izmjenu i dopunu Statuta Međunarodne organizacije rada. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 75. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Molim rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen jednoglasno sa 120 glasova. Hvala lijepa.
Idemo na slijedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o eksplozivnim tvarima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 79 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli odbori za europske integracije, zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova Ivica Buconjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, državni tajniče.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče. Pred vama je Prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o eksplozivnim tvarima. U ove izmjene i dopune predložene smo krenuli iz dva razloga. Jedan razlog je usklađivanje sa Europskom direktivom 2007/23 koja je u Europskom parlamentu usvojena nakon donošenja našega Zakona o eksplozivnim tvarima. I drugi razlog je otklanjanje određenih nedostataka koje smo uočili u primjeni zakona u svakodnevnom životu. Dakle, nova Direktiva 2007/23 o plasiranju pirotehničkih sredstava na tržište utvrđene su starosne granice za prodaju tih proizvoda potrošačima, zatim osobe koje mogu rukovati različitim kategorijama pirotehničkih sredstava kao i vrijeme za njihovu uporabu i promet. Sa tim novinama koje su ustanovljene tom direktivom se usklađuje i ovaj zakon. Novina u ovom zakonu je i ukidanje nabavne dozvole za eksplozivne tvari odnosno za nabavu eksplozivnih tvari više nije potrebno posebno odobrenje. Naime, policijska uprava odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova već u prethodnom postupku izdaje odobrenje za uvoz, proizvodnju, stavljanje u promet eksplozivnih tvari tako da ima u potpunosti kontrolu i nadzor nad prometom ovih eksplozivnih tvari pa smatramo da nije potrebno duplirati još jedan puta izdavanje posebnih odobrenja. Zatim se preciznije definira pojam priručnog skladišta na način da dozvoljava skladištenje pirotehničkih sredstava u količini do 60 kilograma neto pirotehničke smjese. Do sada je to bilo u bruto iznosu od 150 kilograma pa je bila odredba prilično nejasna s obzirom da je bilo dvojbi oko toga koliko je ambalaža, koliko je sama pirotehnička smjesa. I ovim smo novim člankom precizno definirali na što se odnosi to priručno skladište. Zatim se propisuje krug osoba za koje se smatra da su osposobljene za rad sa eksplozivnim tvarima a koje moraju obaviti dodatno osposobljavanje. Sukladno Direktivi 2007/23 smanjena je dobra granica sa 18 na 16 godina za kupnju pirotehničkih sredstava za razred 2 a dozvoljena je kupnja pirotehničkih sredstava razreda 3, T1 i P1 samo osobama starijim od 18 godina što je u skladu sa direktivom. Ovdje bih htio samo istaći da je direktivom predviđeno da i osobe starije od 12 godina mogu kupovati pirotehniku 1. razreda, međutim Vlada je ostala i dalje pri odredbi zbog sigurnosnih razloga da pirotehniku 1. razreda mogu kupovati samo maloljetnici od 14 godina i stariji zbog čestih nesreća sa pirotehničkim sredstvima oko novogodišnjih i božićnih blagdana. Jasnije je također definiran način i postupak izvođenja glasnog pucnja zbog toga što je dosadašnja odredba izazivala određene nedoumice i kod izvođenja glasnih pucnjeva u određenim lokalnim sredinama je bilo problema i nesporazuma. Propisano je kada nije potrebno odobrenje za izvođenje glasnog pucnja, tj. kada se glasni pucanj izvodi startnim streljivom i pirotehničkim sredstvima 1. razreda. I na kraju je uređeno postavljanje prijenosnih spremnika za skladištenje eksplozivnih tvari čime ćemo znatno olakšati posao tvrtkama koje izvode prije svega radove u cestogradnji tako da mogu sukladno zakonu skladištiti pirotehniku potrebnu za obavljanje radova u priručnim odnosno prijenosnim spremnicima za skladištenje eksplozivnih tvari. Na kraju, smatramo da ćemo ovim novim zakonom osigurati veću razinu zaštite ljudskog zdravlja i javne sigurnosti a s druge strane precizno propisati način korištenja i prometa pirotehničkim sredstvima. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Gospođine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon o eksplozivnim tvarima donesen je u prosincu 2004. godine. Isto tako dopuna Zakona o eksplozivnim tvarima stupila je na snagu u studenom 2007. godine. S obzirom da je nakon što su navedeni zakoni stupili na snagu donijeta direktiva 2007/23 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. godine potrebno je uskladiti hrvatsko zakonodavstvo sa zakonodavstvom, odnosno pravnim stečevinama Europske unije. Ovim se Prijedlogom zakona preciznije definira pojam pirotehničkog sredstva, uređuje kategorizacija i promet pirotehničkih sredstava, nova kategorizacija pirotehničkih sredstava prema razini opasnosti izrađena je kako bi se osigurala visoka razina zaštite ljudskoga zdravlja i javne sigurnosti. Sukladno navedenoj direktivi utvrđene su starosne granice za prodaju tih proizvoda potrošačima, osobe koje mogu rukovati različitim kategorijama pirotehničkih sredstava kao i vrijeme za njihovu uporabu i promet. U području pirotehnike preuzimaju se europske norme, te se provjerava sukladnost osim ovoga zakona temelji na drugim propisima. Ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o eksplozivnim tvarima omogućeno je da se liječnički pregled za potrebe utvrđivanja sposobnosti za rukovanje eksplozivnim tvarima ne obavlja više isključivo prema propisima vezanim za Zakon o oružju. Budući da je propisima iz područja zaštite na radu i propisima o humanitarnom razminiranju propisan postupak po kojem se utvrđuje sposobnost osoba za rukovanje eksplozivnim tvarima pri miniranju u gospodarstvu ili rukovanju eksplozivnim tvarima pri obavljanju poslova humanitarnog razminiranja. Preciznije definiran pojam priručno skladište na način da dozvoljava skladištenje pirotehničkih sredstava u najvećem iznosu od 60 kilograma neto pirotehničke smjese ovisno o veličini priručnog skladišta što je u skladu sa odredbama Zakona o oružju. Isto tako preciznije se definira pojam pirotehničko sredstvo. Novina ovoga zakona je ukidanje nabavne dozvole za eksplozivne tvari, odnosno za nabavu eksplozivnih tvari više nije potrebno odobrenje nadležne policijske uprave. Ovo stoga što je ishođenje odobrenja za uvoz, proizvodnju, stavljanje u promet eksplozivnih tvari te odobrenja za korištenje, miniranje, izvođenje glasnog, pucanje, vatrometa, koja su potrebna sukladno zakonu. Dostatna kontrola nad praćenju eksplozivnih tvari kao i subjekata koji koriste. Time se smanjuje postupak birokratizacije a da se pri tome ne smanjuje kontrola nad eksplozivnim tvarima i subjektima koji ih koriste. Niti se smanjuje razina zaštite ljudskog zdravlja i javne sigurnosti. Isto tako dana je obaveza pravnim osobama ili obrtnicima koji uporabljuju eksplozivne tvari da o mjestu i vremenu te količini eksplozivnih tvari izvijeste policijsku upravu prema mjestu u kojem se eksplozivne tvari uporabljuju najkasnije 24 sata prije početka uporabe. Važećim Zakonom o eksplozivnim tvarima pirotehnička sredstva se dijele na razred 1, razred 2, razred 3, razred 4, razred T1 i T2. Dok je ovim Prijedlogom zakona podjela pirotehničkih sredstava na razred 1-4, razred T1, T2, razred P1, P2, što je u skladu sa direktivom 2007/23 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. godine. Da bi se u potpunosti uskladili sa direktivom treba izmijeniti pravilnik o tehničkim zahtjevima za pirotehnička sredstva. U skladu sa tim, ovim Prijedlogom zakona dana je ovlast ministru unutarnjih poslova za donošenje navedenog propisa. Propisuje se za koje osobe se smatra da su osposobljene za rad sa eksplozivnim tvarima, a koje moraju obaviti dodatno osposobljavanje. Smanjena je dobna granica sa 18 na 16 godina za kupnju pirotehničkih sredstava razreda 2, omogućena je kupnja pirotehničkih sredstava razreda 3, T1 i P1, samo osobama starijima od 18 godina. Sukladno članku 3. stavak 1. članku 7. Direktive koji smo prije spominjali, te jasnije definiran postupak i način izvođenja glasnog pucnja. Važećim odredbama propisano je da pravna osoba ili obrtnik koji se bave izvođenjem glasnog pucnja, mora imati skladište određenog kapaciteta za skladištenje eksplozivnih tvari, što je znatan financijski izdatak u djelatnosti pravne osobe ili obrtnika koji se bavi glasnim pucnjem. Nadalje, zakonom nije bilo definirano koje se eksplozivne tvari mogu koristiti bez odobrenja za izvođenje glasnog pucnja, te se stoga dodaje novi stavak koji to propisuje. Dosadašnjom odredbom članka 42. stavak 3. nije jasno bilo definirano da za svako mjesto izvođenje glasnog pucnja, treba ishoditi odobrenje policijske uprave nadležne prema mjestu izvođenja glasnog pucnja. Te je ovom izmjenom propisano da izvođač glasnog pucnja mora od policijske uprave koja je mjesno nadležna prema mjestu na kojem namjerava izvoditi glasni pucanj, ishoditi odobrenje kojim ćemo odobriti mjesto na kojem će i vrijeme u kojem će izvoditi glasni pucanj. Također dana je obveza podnositelju zahtjeva da pribavi suglasnost tijela jedinice lokalne samouprave za izvođenje glasnog pucnja kontinuiranje u tjednu, određene dane, kao npr. označavanje podneva itd.. Evo, zbog svega navedenoga Klub Hrvatske demokratske zajednice dati će potporu donošenju ovoga zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine potpredsjedniče, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o eksplozivnim tvarima kojim se preciznije uređuje i definira čitav niz pitanja o kojima je nešto govorio i kolega Kutija. Usklađujući se zapravo sa standardima koje je Europska unija utvrdila Direktivom broj 23. iz 2007. godine praktički noveliramo Zakon iz 2004. godine i to na način da smo preciznije kategorizirali pirotehnička sredstva i promet njima, da smo definirali pojam pirotehničkoga sredstva. Ta kategorizacija ima za cilj da zaštiti ljudsko zdravlje i javnu sigurnost, ukida se nabavna dozvola. Smatra se naime da odobrenje za uvoz, proizvodnju i promet predstavljaju dostatnu kontrolu. Zatim se definira što je to priručno skladište za eksplozivne tvari. Propisuje se za koje se osobe smatra da su osposobljeni za rad sa eksplozivnim tvarima i navode se točne ovlasti inspektora u nadzoru primjene ovoga zakona i propisa koje će naknadno donijeti ministarstvo. Klub HNS-a će svakako podržati prijedloge izmjena i dopuna ovoga zakona, ali bismo predlagatelju željeli iskoristiti ovu priliku prije toga uputiti nekoliko pitanja i jedan prijedlog. Prvo pitanje. Kad predlaže zakone koji idu po hitnome postupku zbog svog europskog predznaka odnosno usklađenja sa pravnom stečevinom Vlada Republike Hrvatske u cijelosti u zakonske prijedloge ugrađuje direktive Europske unije. U slučaju ovog zakona ali i inače kad se govori o starosnim granicama i određenim pravima na koja se starošću stiču da li smatrate da bi Europska unija imala nešto protiv da mi u svome zakonodavstvu pooštrimo kriterije. Naime mi smo svjedoci brojnih nesreća mladih ljudi i to učenika osnovnih škola u rukovanju pirotehničkim sredstvima i čini nam se da bi dobnu granicu u tome smislu valjalo spustiti. Drugo pitanje. U članku 18. kojim se inače mijenja članak 50. postojećeg zakona najprije se navode ovlasti inspektora. To su pravo na pregled dokumentacije vezane uz eksplozivne tvari, pregled isprava o stručnoj osposobljenosti osoba i tako dalje. A onda se u istom članku kaže da su pravne i fizičke osobe dužne inspektorima dati na uvid traženu dokumentaciju i pružiti potrebne podatke i tako dalje. Zar ovo nije nepotrebno ponavljanje istog sadržaja na dva načina? Ja bih volio inače kad kolege iz HDZ-a ne bi državnog tajnika Buconjića ometali jer ja upravo postavljam pitanje njemu. Hvala lijepo. Nadalje članak 9. kojim se mijenja članak 28. postojećega zakona kaže da će ministar unutarnjih poslova propisati sigurnosne zahtjeve koje moraju ispuniti pirotehnička sredstva. Što se zapravo pod tim podrazumijeva? Ovdje nedostaje jedna odredba koja bi to pojasnila. A u članku 14. kojim se inače mijenja stavak 41. postojećeg zakona kaže se da odobrenje za izvođenje glasnog pucnja nije potrebno ukoliko se glasno pucanje izvodi sa pirotehničkim sredstvima prvog razreda. Obzirom da znamo koja sredstva spadaju u prvi razred i da nam iskustvo govori da se uglavnom koriste sredstva iz drugog i trećeg razreda i to osobito u pojedinim blagdanima zar doista vjerujete da neće biti kršenja zakona odnosno što će se učiniti u suprotnom? Predlažemo vam da se ugrade i neki elementi direktive koji su ovdje čini nam se preskočeni. Kaže se da će se neke pojedinosti koje su inače obuhvaćene direktivom regulirati podzakonskim aktima odnosno naknadno riješiti propisima i drugim aktima međutim mi vam predlažemo kad se radi o Prijedlogu zakona kojim se usklađujemo sa europskom pravnom stečevinom da se svi propisi i pravilnici dakle podzakonski akti koji se donose na razini ministarstva, koje potpisuje ministar čim donesu odmah upute na znanje i matičnome odboru u Saboru, Odboru za europske integracije ili i Nacionalnom odboru jer bi bilo dobro da naša radna tijela u Hrvatskome saboru mogu pratiti kojim intenzitetom se ispunjavaju: Pod 1. zakonske obveze. Pod 2. obveze prilagodbe europskoj pravnoj stečevini. I da li se dovode, donose u skladu sa planom kojega je Vlada podastrla a vezano za donošenje zakona i prilagodbu odredbama pravne stečevine Europske unije. Toliko i zahvaljujem.
Hvala. Klub HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Na početku moje rasprave želim reći da će Klub Hrvatske seljačke stranke podržati predmetni tekst Prijedloga zakona jer se njime ustvari pored usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije ujedno i kvalitativno poboljšavaju postojeća rješenja a čije su manjkavosti uoči i tijekom dosadašnje primjene ovog zakona. Kako tekst ovog zakona pored ciljeva vanjske politike podupire i ciljeve na nacionalnoj razini o pitanju sigurnosnih mjera, tehničkih zahtjeva, rukovanja, skladištenja i drugih pitanja kojima se osigurava visoka razina zaštite ljudskog zdravlja i javne sigurnosti podržat ćemo da se Prijedlog zakona raspravi i prihvati po hitnom postupku. Ukratko ćemo obrazložiti razloge zbog kojih podržavamo predmetni tekst, ali ujedno želimo ukazati možda i na jedno otvoreno pitanje u vezi ove problematike. Razlozi zbog kojih podržavamo su sljedeći: prije svega zato što se iz priloženog materijala koji pojašnjava ocjenu stanja i osnovna pitanja koja zakonom treba urediti te posljedice koje će donošenjem zakona proistječi vidljivo sljedeće: Ovim se Prijedlogom zakona preciznije uređuje kategorizacija i promet pirotehničkih sredstava, utvrđuju starosne granice za prodaju tih proizvoda potrošačima. Osobe koje mogu rukovati različitim kategorijama pirotehničkih sredstava kao i vrijeme za njihovu uporabu i promet. Pored navedenog u području pirotehnike preuzimaju se europske norme te se provjeravaju sukladnosti osim ovog zakona sa drugim temeljnim zakonskim propisima. Preciznije se definiraju pojmovi: priručno skladište i pirotehničko sredstvo. Promjena je, promjena je dobna granica za kupnju pirotehničkih sredstava te je jasnije definiran postupak i način izvođenja glasnog pucanja. Slijedom navedenog smatram da je Prijedlog zakona pisan u namjeri i s naglaskom na povećanju očuvanja ljudskog zdravlja i javne sigurnosti više nego što je to bio slučaj do sada te se na taj način formira i pravni okvir na temelju kojeg će se moći kvalitetnije obavljati nadzorni poslovi. Analizirajući predložena rješenja informacije sa terena koje dolaze do nas govore da je Prijedlog zakona vrlo solidno napravljen ali da zbog žurnosti i kakvoće vremena na njihovoj izradi možda nije u dovoljnoj mjeri provedena kvalitetna rasprava sa ekspertima na nižim razinama unutar MUP-a i izvan MUP-a a što je obzirom na značaj problematike dosta važno ili neophodno. Ukazujem i na možda otvoreno pitanje za koje se nadamo da će nadležne institucije poduzeti sve potrebne aktivnosti i mjere kako bi bilo što manje problema u njegovoj provedbi, a koja neće utjecati na učinkovitost zaštite ljudskog zdravlja i života ljudi, njihove imovine i okoliša, te javne sigurnosti. Pored toga mišljenja smo da postoji prostora da se pojedina konkretna problematika iz zakona kvalitetno uredi i proceduralno i jednostavnijim podzakonskim propisima koji su u nadležnosti ministra unutarnjih poslova. Bez obzira evo na ove neke sitne detalje za koje mislimo da treba još doraditi mi ističemo u klubu HSS-a da ćemo podržati ovaj predloženi zakon. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Šimo Đurđević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o eksplozivnim tvarima. Dame i gospodo, Zakon o eksplozivnim tvarima stupio je na snagu 24. prosinca 2004. godine da bi pretrpio svoje izmjene i stupio na snagu izmjene i dopune istog 1. studenog 2007. Nakon što su navedeni zakoni stupili na snagu donijeta je i Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. godine, stoga je potrebito bilo uskladiti hrvatsko zakonodavstvo sa pravnim stečevinama Europske unije. Ovo je također usklađenje tehničkog zakonodavstva Republike Hrvatske sa tehničkim zakonodavstvom Europske unije. Ovim se prijedlogom zakona potvrđuju određene činjenice, a to je kategorizacija i promet pirotehničkih sredstava, nova kategorizacija prema razini opasnosti, viša razina zaštite ljudskog zdravlja i javne sigurnosti. Osobe koje mogu rukovati različitim eksplozivnim stvarima i njihova starosna dob, ukidanje nabavne dozvole što su izdavale policijske uprave po županijama zavisno od svoje nadležnosti i uređeni uvoz, proizvodnja, stavljanje u promet i korištenje, a posebno što me raduje skladištenje eksplozivnih naprava i sredstava kao što su to izrekli moji prethodnici ne više od 60 kg. Pošto je ovim zakonom, ovim prijedlogom zakona po meni uređene tri bitne stvari, a to su promet, skladištenje, rukovanje eksplozivom, osposobljenost ljudi koji rukuju sa eksplozivnim napravama i tvarima, te jedna bitna komponenta. Jest da je ona bila i do sada, ali je to povećani nadzor i kad se tiče skladištenja i kad se tiče prometa i rukovanja eksplozivnim tvarima. U ovom zakonskom prijedlogu po meni nema ništa sporno pa bi ga po meni trebalo prihvatiti u hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Idemo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o eksplozivnim tvarima. Bio je hitni postupak. P.Z.E. br. 79. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. … [[Upadica se ne čuje.]] Onda ćemo ponoviti. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o eksplozivnim tvarima. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 79. Rasprava je zaključena. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen jednoglasno sa 121 glas. Hvala.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 72 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, rad i socijalno partnerstvo, zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, Ante Zvonimir Golem će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo, uvaženi zastupnici i zastupnice. Međunarodna organizacija rada usvojila je Konvenciju broj 155 o zdravlju i sigurnosti koja je sukladna sa globalnim planom Svjetske zdravstvene organizacije o zaštiti zdravlja na radu i prema kojem su zdravlje radnika i sigurnost na radu nedjeljivi u svrhu osiguranja zdravlja radnika od štetnih utjecaja radnog mjesta i okoliša. Tijekom usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije Hrvatski sabor donio je 2006. godine Zakon o zdravstvenom osiguranju i zaštite zdravlja na radu u kojem su definirane odgovornosti Hrvatskog zavoda za medicinu rada u dijelu zaštite zdravlja radnika. Hrvatski zavod za medicinu rada osnovan je sukladno Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, međutim u području zaštite na radu dio nadležnosti sastavni je dio Odjela za zaštitu na radu Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva iako se mora priznati da je Zakonom o zaštiti na radu definirano osnivanje Zavoda za zaštitu na radu što do danas nije učinjeno. Zbog toga je prema pregovaračkom poglavlju 19. – Socijalna politika i zapošljavanje izrađen akcijski plan prema kojem je jedna od mjera osnivanje nove institucije koja će objedinjavati medicinu rada i zaštitu na radu radi cjelovitog pristupa zdravlju radnika. Ozbiljnost pristupa zdravlju radnika očituje se na razini Europske unije u osnivanju Europske agencije za zaštitu i sigurnost na radu kao i obveza država članica da na nacionalnoj razini prilagode, da se prilagode jedinstvenoj organizaciji u cilju postavljanja radnika kao objekta zaštite u centar. Izmjene koje su donesene u ovom prijedlogu temelj su za osnivanje zavoda nadležnog za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu, te će se po donošenju zakona pristupiti osnivanju istog na način da se objedine Hrvatski zavod za medicinu rada i Odjel zaštite na radu Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva. Jasno je da će u daljnjem tijeku slijediti izmjene još nekih zakona kao što je Zakon o zdravstvenoj zaštiti za što se izmjene planiraju u trećem kvartalu ove godine sukladno Nacionalnom planu za pristupanje Europskoj uniji. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb predsjednik Odbora gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući, gospodine državni tajniče. Odbor za zakonodavstvo i socijalnu skrb na svojoj 4. sjednici raspravilo je Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu, s Konačnim prijedlogom ovog zakona i Odbor je raspravio kao matično tijelo ovu problematiku sukladno članku 76. Poslovnika ovog Sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelje. U raspravi članovi odbora podržali su Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju i zaštite zdravlja na radu s Konačnim prijedlogom zakona. Akcijskim planom za usklađivanje zakonodavstva Vlade Republike Hrvatske predviđena je uspostava nove institucije koja će integrirati zaštitu zdravlja na radu i sigurnost na radu objedinjavanjem poslova u Hrvatskom zavodu za medicinu rada i djelatnosti Odjela za zaštitu na radu Ministarstva gospodarstva i poduzetništva. Zdravlje i sigurnost na radu mišljenje je članova Odbora neodvojiv je dio zaštite zdravlja radnika od štetnih utjecaja radnoga mjesta i radnoga okoliša. Stoga drže boljim rješenjem da se dio zaštite na radu ne nalazi u okviru Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, nego u novom zavodu koji će bit nadležan i zaštitu zdravlja i za sigurnost na radnom mjestu. Kako se radi o sustavu koji je u razvoju, ukupnom sustavu zaštite na radnom mjestu i zaštite zdravlja na radnom mjestu, sustavi koji se dalje dorađuje, po mišljenju članova odbora i ovaj prijedlog zakona doprinijeti će njegovu unapređenju i uspostavi cjelovite zaštite zdravlja radnika. No, istaknuto je u primjeni Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite i zdravlja na radu i djelovanju nadležnog zavoda, potrebno je poduzeti određene dodatne mjere koje će dovesti do daljnjeg poboljšanja sustava. Potrebno je ustrajati na obvezi poslodavca u provođenju mjera zaštite na radu, poboljšati i popraviti koordinaciju između liječnika medicine rada, liječnika primarne zdravstvene zaštite i poslodavaca, stvarati uvjete da medicina rada postane atraktivna specijalizacija za liječnike itd. Temeljem provedene rasprave, članovi odbora su jednoglasno odlučili podržati prijedlog i predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče i gospodine državi tajniče, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu s Konačnim prijedlogom zakona je jedan od P.Z.E. zakona kojim se zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije i Klub HDZ-a će ga podržati. No, potrebito je i ovdje reći, kao i u slučaju ostalih P.Z.E. zakona da je, ako se služimo ovih dana ovim nogometnim rječnikom, da je teren dobro pokriven. Naime, potrebito je spomenuti da mi imamo zakon iz 2006. o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu donesen 13. srpnja 2006., a stupio je na snagu 3. kolovoza 2006. godine. Istim zakonom se uređuje sustav obveznog zdravstvenog osiguranja zaštite zdravlja na radu, nositelj obveznog osiguranja zaštite na radu, opseg prava na zdravstvenu zaštitu i druga prava osiguranih osoba po toj osnovi, uvjeti i način njihova ostvarivanja i financiranja kao i prava i obveze nositelja obveznog zdravstvenog osiguranja zaštite zdravlja na radu uključujući prava i obveze ugovornih subjekata. Provodi ga Hrvatski zavod zdravstvenog osiguranja zaštite na radu, a obveznik zdravstvenog osiguranja se na radu osiguravaju prvo mjere za sprječavanje ozljeda na radu te mjere za sprječavanje i otkrivanje profesionalnih bolesti sukladno Zakonu o zdravstvenoj zaštiti i pravilnicima donesenih na temelju toga zakona. To je ono poznatije u javnosti kao specifična zdravstvena zaštita. To svi puno bolje poznajemo taj. I drugo, prava za slučaj ozljede na radu i profesionalne bolesti. Zapravo, ova specifična zdravstvena zaštita radnika obuhvaća slijedeće. Prvo liječničke preglede i dijagnostičke postupke radi utvrđivanja radne sposobnosti, praćenje zdravstvenog stanja radnika, preventivne preglede radnika s obzirom na spol, dob i uvjete rada te pojavu profesionalne bolesti i ozljede na radu, davanje savjeta o zdravlju sigurnosti organizacije rada i zaštitnim sredstvima, organiziranje pružanja prve pomoći hitnih medicinskih intervencija na mjesto rada, praćenje i analizu pobola s osnove ozljeda na radu i profesionalnih bolesti, stalnu skrb o boljoj prilagođenosti rada uključujući vrijeme, način i uvjete rada, sudjelovanje u obavješćivanju, stručnom osposobljavanju i obrazovanju i zaštite zdravlja na radu, sigurnosti na radu i organizacije rada, ocjenjivanje uvjeta rada na pojedinom radnom mjestu radi zaštite radnika od ozljeda na radu i profesionalnih bolesti u vezi s radom, promociju zdravlja i zdravstveno prosvjećivanje, sudjelovanje u mjerama profesionalne rehabilitacije radnika, provođenje dijagnostičkih postupaka radi utvrđivanja profesionalnih bolesti. Dakle, svaki od ovih momenata navedenih je zasigurno važan, ali u posljednje vrijeme su posebno oči javnosti uprte, rekao bih pod ovom točkom 6. – Praćenje i analizu pobola, dakle s osnove ozljeda na radu, profesionalnih bolesti i ostalih. Naravno, ali koncentrirajmo se baš na ovaj dio glede ozljeda na radu i profesionalnih bolesti. Naime, sigurno smo svjedoci visokih tih stopa bolovanja i sigurno nam je želja svima da se smanje, a vjerujem da u ovom dijelu sigurno sada je to nadležnosti glede profesionalnih bolesti i ozljeda na radu u nadležnosti specijaliste medicine rada pa vjerujem da će sigurno taj dio doprinijeti, dakle smanjenju te stope koja nas, eto tereti i naravno u radnoj učinkovitosti i, naravno gospodarskom rastu. Dakle, za očekivati da će sve navedene mjere, nazvane prirodnim sposobnostima smanjiti te stope, ali ovaj zakon i naš zakonski okvir pokriva dosta široko područje glede zaštite zdravlja na radu i profesionalnih bolesti, ali zašto ga ne unaprijediti. Pa baš, evo ovaj predmetni zakon će sigurno u tom dijelu doprinijeti, a u okviru pretpristupnih aktivnosti za ulazak Republike Hrvatske u ravnopravno članstvo Europske unije, Vlada Republike Hrvatske na sjednici održanoj 30. kolovoza 2007. je donijela novi akcijski plan za usklađivanje zakonodavstva i stvaranje potrebitih administrativnih kapaciteta za usvajanje i provedbu pravne stečevine Europske unije na pregovaračkom području poglavlja 19. – Socijalna politika i zapošljavanje u cilju potpunog ispunjenja dodatnog mjerila za otvaranje pregovora u tom poglavlju. Akcijskim planom je, kao što je rekao gospodin državni tajnik predviđena uspostava nove institucije koja će integrirati zaštitu zdravlja i sigurnost na radu, objedinjavanjem poslova Hrvatskog zavoda za medicinu rada i dijela djelatnosti odjela zaštite na radu Ministarstva gospodarstva i poduzetništva. Ovo objedinjavanje sukladno je Konvenciji 155 Međunarodne organizacije rada o zdravlju i sigurnosti na radi te globalnom planu Svjetske zdravstvene organizacije za razdoblje od 2007. do 2013. o zaštiti zdravlja na radu. Treba isto tako naglasiti da Uredba Vijeća Europe 2 tisuće 62/94 od 18. srpnja 1994. kojom se uređuje osnivanje Europske agencije za zaštitu i sigurnost na radu zahtjeva od država članica osiguranje učinkovitog praćenja sigurnosti i zaštite radnika na radu te o istom izvješćivanje Europske agencije za zaštitu i sigurnost na radu. Dakle, u ovim okolnostima uvažavajući sve navedene momente donosimo ovaj zakon, a konkretno se radi o slijedećem. Predmetnim zakonskim prijedlogom predviđena je uspostava nove institucije koja će integrirati zaštitu zdravlja i sigurnost na radu. Objedinjavanjem poslova, dakle spomenutog Hrvatskog zavoda za medicinu rada i dijela djelatnosti odjela zaštite na radu Ministarstva gospodarstva i poduzetništva, što je u skladu i sa odredbama Uredbe 2 tisuće 62/94. U normativnom dijelu se radi o slijedećem. Važeći zakon se mijenja u dijelu koji se odnosi na naziv Hrvatski zavod za medicinu rada u Zavod nadležan za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu. Pri tome se napominje kao što je rekao gospodin državni tajnik, da će se izmjena naziva Hrvatskog zavoda za medicinu rada odrediti izmjenama Zakona o zdravstvenoj zaštiti obzirom da je na temelju toga zakona osnovan Hrvatski zavod za medicinu rada. Dakle, što je bitno posebno spomenuti, sve nam je otprilike jasno, ali ovom izmjenom zavod bi brinuo o zaštiti zdravlja na radu i sigurnosti na radu što bi bilo svakako kvalitetno rješenje, a evo do sada je bilo, dakle sigurnost na radu u okviru Ministarstva gospodarstva i vjerujemo da će sigurno ove izmjene i ovaj zakon unaprijediti i doprinijeti cjelovitijem praćenju sigurnosti i zaštite zdravlja na radu i vjerujem da će ga svi konsenzusom prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a, gospodin zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prijedlog izmjena zakona i stvaranja jednog novog zavoda iz dva zavoda nije nešto što je neuobičajeno i na tragu je ujedinjenja službi zaštite na radu inače je imalo bilo nelogično da zaštita na radu bude u Ministarstvu rada, to isto kao da vuku date da čuva ovce. Prema tome logično je da se to izdvoji iz Ministarstva rada i ode u Ministarstvo zdravstva. Međutim ja bih se vratio na nešto drugo, na preteču ovog svega, a to je da je u srpnju 2006. godine objavljen Zakon o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu, znači skoro prije dvije godine i njime je predviđeno formiranje Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. 23.11.2006. godine Vlada Republike Hrvatske osniva zavod, a 15.2.2007. imenuje privremenu ravnateljicu a tek 29.8.2007. godine objavljen je statut. Dakle ovoj Vladi je trebalo preko godinu dana da bi se konstituirao jedan zavod koji je vrlo važan u zaštiti radnika. Kako se gubilo vrijeme, a očito da je stvar dogorila do nokata onda se krenulo ubrzanim tijekom i 5.12.2007. godine objavljuje se četiri pravilnika, a 14.12. počinje natječaj sa rokom od 8 dana sve u želji da se što prije implementira Zakon o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu i da se Hrvatski zavod oformi što prije i da se kaže da zavod funkcionira, da je zaštita zdravlja radnika u Hrvatskoj zagarantirana. Dakle specijalisti medicine rada koje smo mi od 95. godine do danas potpuno uništili i poslali ih u primarnu zdravstvenu zaštitu, znači u opću medicinu, de facto u ovom trenutku niti jedan kolega u zdravstvenoj zaštiti nije bio spreman ponovno preuzeti medicinu rada, jednostavno su to zaboravili jer nisu to ni radili posebno što medicina rada sama po sebi je bazirana na prevenciji a ne samo na kurativi. Dakle kolege koji se bave medicinom rada 14.12. su u roku 8 dana morali potpisati ugovore sa zavodom i morali su imati 4,5 tisuće zaposlenih u svojoj ordinaciji. Samo radi bolje predodžbe šta se dešavalo u Hrvatskoj ima oko milijun i pol radnika koji rade u preko 20 tisuća tvrtki i od njih su trebali izabrati svog specijalistu medicine rada, a kako prosječno ima 100 zaposlenih u firmi, znači svaki kolega u medicini rada je trebao naći najmanje 45 firmi s kojima je potpisao ugovor. Ni to ne bi bilo problem da u Hrvatskoj u mreži koja je objavljena u "Narodnim novinama" uz tu izuzetno visoku normu koja prelazi sve međunarodne standarde do maksimalno 8 tisuća radnika po specijalisti medicine rada, dakle u Hrvatskoj potrebne su 192 specijalista medicine rada, a nakon svih mogućih dodatnih natječaja uspjelo se naći 148 specijaliste medicine rada za preko milijun 532 tisuće zaposlenih što znači da svaki naš kolega u medicini rada ima 10 tisuća 300 zaposlenika po timu. Možete misliti šta kolega taj može sa 10 tisuća zaposlenih koji gravitiraju u njegovu ordinaciju napraviti. Isto tako bilo je nelogičnosti u samom postupanju i radu samog zavoda tako da praktički nisu poslodavci znali s kime treba ugovoriti, s kime treba napraviti ugovore. Tako da su primjerice se prijavljivalo u više ordinacija medicine rada, bilo je dupliranja, bilo je slučajeva koji se nadam da se više neće ponoviti u Hrvatskoj, a to je da su ono što se mi kažemo da smo socijalna država i jesmo, da zdravstveno osiguranje u Sjedinjenim Američkim Državama nije socijalno pa se tamo može desiti da primjerice dođete u bolnicu sa upalom slijepog crijeva i da vam kažu vi nemate osiguranje, evo vam led, stavite led na slijepo crijevo i odite u bolnicu u kojoj vas hoće operirati jer vi nama ne spadate. Ovdje se isto tako dešavalo da su naši pacijenti koji su imali ozljedu na radu jednostavno došli kod kolega medicine rada i rekli su čujte to nije naše, odite vi u vašeg specijalistu koji je možda par stotina kilometara, par desetaka kilometara dalje od najbliže ordinacije. Nadamo se da se to neće više tako dešavati, a razlog je ta brzina kojom se na brzinu htjelo formirati sam zavod i osiguranje zaštite zdravlja na radu iako kao što sam rekao na početku, imali smo dvije godine da se sam zakon po sebi ustroji. Kako je preventiva jedna od važnih stvari u medicini rada onda i rad kolega u medicini rada zahtjeva laboratorijske pretrage, psihologijsku obradu, a to još uvijek nije riješeno, nije riješeno pitanje tko plaća te račune i tko ugovara sa tim laboratorijima, da li Hrvatski zavod za zaštitu zdravlja na radu ili netko drugi. Isto tako postavlja se pitanje preventivnih pregleda koji po jednoj odluci su preventivni pregledi trebali plaćati poslodavci, a onda im se refundiralo preko Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja na radu pa je ta odluka ukinuta. Znači postoji još uvijek veliko lutanje i u samoj implementaciji rada Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja na radu. Kako se radi o ozbiljnoj reformi u zdravstvenom sustavu koja se nametnula raspisivanjem natječaja, ostalo je tako da kolege u medicini rada idu na onu paralelu druže snađi se kako znaš pa su oni počeli raditi i bez uputnica i bez valjanih pravilnika, a da ne kažemo da do dana današnjega neke ambulante medicine rada nisu primile niti kune od strane Hrvatskog zavoda za zaštitu zdravlja na radu što samo govori da ti kolege ako tako nastavimo vjerojatno će vrlo brzo morati zatvoriti svoje ordinacije i otići negdje drugo, odnosno ugovoriti neku drugu zdravstvenu zaštitu, da ne govorimo da se je krenulo sa istim ritmom, pa su im ograničene broj uputnica. Tako da kolege ovaj cilj rada moraju programirati pružanje usluga što naravski da to nije isto kao i u običnom da tzv. običnoj medicini, znači u primarnoj zdravstvenoj zaštiti jer u medicini rada su ponekad neke stvari, nisu predvidive i ne možete ih programirati. A sve ostale dokumente koje su oni trebali imati, od doznake za bolovanja do ortopedskih pomagala itd., nisu dobili nego su ih mogli vidjeti na web stranici Hrvatskoga zavoda na kojoj je pisao pretisak zabranjen, prema tome evo toliko o tzv. e-Hrvatskoj i elektronskom zdravstvenom sustavu. Poslodavci sami po sebi nisu upućeni u sve promjene i nadležnosti specijalista medicine rada, znači izostala je kampanja, izostala je reklama, izostalo je upoznavanje poslodavaca i izostao je način da ih se uputi u novo stanje, a kako su specijalisti medicine rada mahom privatnici ili u zakupu koji imaju i svoje redovite obaveze, ovo što sam prije naveo neplaćanje u roku četiri mjeseca, već do sada koliko to već traje, otvara brojne negativnosti. Sve to je dobro do toga da mi u Hrvatskoj u ovom trenutku imamo eksploziju bolovanja, da nam je stopa bolovanja jedna od najvećih u Europi, da to pokušavamo riješiti na raznorazne načine, ali da ju ne rješavamo na način koji bi trebao biti, a to znači da radnicima osiguravamo zdravstvenu zaštitu na njihovom radnom mjestu i da spriječimo profesionalne bolesti, pogotovo što gašenje medicine rada i guranje medicine rada u zapećak. Mi u ovom trenutku nismo svjesni veličine profesionalnih bolesti, a jedan od primjera je i "Salonit" o kojem svi danas pričaju, ovih dana. "Salonit" nije od jučer, "Salonit" traje već godinama i u "Salonitu" do sada je bilo azbestoze, bit će azbestoze, ali ne samo u "Salonitu" jer moram vam napomenuti da osim u "Salonitu" azbesta ima i u brodogradilištima i u graditeljstvu, a ostaje problem saniranja, uklanjanja i aktivnostima demoliranja tih građevina u građevinarstvu ili rada u brodogradnji. A prema službenim podacima kojima moramo vjerovati imamo svega 340 radnika koji imaju registrirano oboljenje vezano uz azbest u brodogradilištima i rezalištima, plus 225 u "Salonitu", a i prema samo onome što su nam kolege u Zavodu za medicinu rada rekli, svi oboljeli nisu registrirani što je jasno rezultat fragmentacije, prikupljanja podataka što će nadajmo se objedinjenje ova dva zavoda izbjeći. Što reći o azbestu i pitanju azbesta? To je nešto što u ovom trenutku je gorući problem u Hrvatskoj, jer azbesta nema samo u Vranjicu, azbesta ima dosta u Hrvatskoj, ima i u nekim drugim mjestima koja su još uvijek neotkrivena jer se azbest odlagao i azbestni proizvodi na području cijele Hrvatske. Što je za preporučiti? Preporučiti je jedno da se pokrenemo prema prevenciji i da se medicina rada okrene prema prevenciji, a ne samo prema kurativi i da nadležno ministarstvo i Hrvatski zavod za zaštitu zdravlja na radu počne raditi svoj posao, a to je osigurati primarnu zdravstvenu zaštitu i prevenciju radnicima da se ne bi desio još jedan "Salonit" i da radnici koji stvaraju dohodak ovoj državi budu primjereno zaštićeni. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega, nije točno naveo kada je rekao da smo od 1995. potpuno uništili medicinu rada. Nismo je mi uništili, uništio ju je rat i uništila ju je gospodarska tranzicija, jer u tim uvjetima medicina rada se morala solvirati, no u to vrijeme nismo puno razmišljali o zaštiti i uvjetima rada, nego smo razmišljali više o zaštiti od projektila eksplozivnih naprava. To je razlog uništenja medicine rada, a ne organizacijski. Drugo što je netočno naveo kaže, loši uvjeti rada su razlogom što imamo najveću stopu bolovanja, u Europi vjerojatno. I to nije točno, jer najveću stopu bolovanja nemamo u proizvodnim djelatnostima, nego u administraciji, u tvrtkama u vlasništvu države, u tvrtkama u vlasništvu lokalne uprave i samouprave. Ta stopa bolovanja nije posljedica loših uvjeta rada, loše zaštite na radu ili loše kontrole radnog mjesta, nego loših propisa koji dozvoljavaju markiranje bez ikakvih sankcija. Prema tome, strijele su uperene ne krivo mjesto. Hvala.
Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa, predložene izmjene zakona su bez ikakve dileme vrlo kvalitetne i one omogućuju da ostvarimo ono što mi u SDP-u želimo, a to je da svaki pacijent bude u središtu zdravstvenog sustava, a u ovom slučaju da radnici budu u središtu sustava koji će skrbiti o njima. U uvjetima u kojima mi živimo u Hrvatskoj u ovakvoj inflaciji jedino što nas može spasiti su veće plaće. Veće plaće će moći biti ako bude veći bruto domaći proizvod. Bruto domaći proizvod će moći biti veći ako bude više proizvodnje, više izvoza, znači ako bude više zaposlenih. A ako su ti zaposleni i zdravi i ako imaju osiguranu zdravstvenu zaštitu i sigurnost na radu, onda smo stvorili preduvjete da se u Hrvatskoj živi bolje. Međutim, kada stavimo sa strane kvalitetu ovog zakona koji rješava budućnost, trebamo se upitati ono o čemu je govorio i kolega Mrsić, da u ova četiri mjeseca je jedan sustav koji je ionako već bio uništen, da uopće ne ulazim sada zašto je bio uništen ali je bio uništen, je još više doveden u kaotičnu situaciju u kojoj se nisu snašli ni liječnici, ni nastradali radnici, a niti poslodavci. Prema tome, pred nama je vrlo bitan zadatak, a s tim zadatkom smo se složili i na Odboru za zdravstvo, da pokušamo inicirati da na temelju ovog četveromjesečnog iskustva kažemo što je potrebno učiniti da se ovaj zakon može primjenjivati u praksi i da radnici na svom radnom mjestu budu zaista zaštićeni i osigurani. Mi moramo odgovoriti na pitanje tko će skrbiti za radnike na području na kojima nedostaje liječnika medicine rada, čuli smo nedostaje otprilike 48 liječnika ako se ne varam. Drugo pitanje kako će se financirati usluge liječnika opće obiteljske medicine, koji će zbrinjavati radnike u slučaju ozljede na radu i nedostupnosti specijalista medicine rada. Treće pitanje, hoće li bolnicama biti plaćene usluge koje se odnose na liječenje ozljeda nastalih na radu i profesionalnih bolesti ili da li to ulazi u limit bolnice ili će se plaćati iz sredstava zavoda. Čuli smo koliko je značajna preventivna medicina, posebno u slučaju medicine rada. Imam podatak da je u proteklom periodu uslugama preventivne djelatnosti medicine rada koristilo se svega 15 do 20% poslodavaca. Istovremeno, evidencija je bila katastrofalna pa na temelju financijskih izdataka zaštite zdravlja na radu vidi se da evidencije nisu dobro vođene pa prema podacima dostupnim za 2006. kaže bilo je milijun dana izgubljenih na osnovu ozljeda na radu, oko 25 tisuća ozljeda i oko 100 profesionalnih bolesti što je premalo. Prema tome, upravo će nam evidencija omogućiti da vodimo kvalitetnu medicinu rada upravo iz prevencije. Stoga smatram da se mora riješiti još jedan zadatak. Ako je on slučajno riješen bit će mi drago, no sumnjam. Evo, ispred sebe imam na ekranu centralni informatički zdravstveni sustav Hrvatske u kojem su umreženi liječnici primarne zdravstvene zaštite. Mislim da specijalisti medicine rada nisu umreženi i da je to prvi zadatak koji se mora napraviti jer će umrežavanje liječnika specijalista medicine rada u sustavu primarne zdravstvene zaštite omogućiti da se ova zaštita zdravlja na radu profesionalnih bolesti obavlja na daleko kvalitetniji način. Dakle, imamo zakon koji nam stvara osnovu da zdravlje radnika bude kvalitetnije. Sad je bitno da se to ostvari i u praksi.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
… [[Govornica je naknadno uključena, ne čuje se.]] Upravo ovo kolega Jovanoviću način na koji ste završili svoj govor to je ključno pitanje, dakle ne pitanje samo regulative nego pitanje u praksi hoće li se s našim liječnicima specijalistima medicine rada događati jednako tako što se i događa sa inspektorima na radu bez obzira na njihove ovlasti koliko će moći i smjeti i koliko će imati volje a i političke volje a i političke klime u kojoj će se to odigravati pohoditi tvrtke u kojima radnice primjerice rade po 12 sati i gdje će se posljedice takvih oboljenja vidjeti nakon nekoliko odnosno desetaka godina. Dakle, pitanje je i specijaliste medicine rada kojih nema dovoljno kao i inspektora na radu. I pitanje je luksuza uopće zaštite da se ljudi obraćaju specijalistima, da prijavljuju povrede, da prijavljuju iznurivanje ako ne mogu dobiti niti plaću. Danas nije rijetkost u Hrvatskoj nažalost da radnik radi a da ne dobije niti plaću i da se nikome ne žali zbog toga jer je u takvom položaju da ne može tražiti ostvarenje svojih prava. I Međunarodna organizacija rada upozorava na to kako se u Hrvatskoj puno radi za tako malo prava. Eto, to je ključno pitanje. Sada ovisi o svima nama koliko će biti političke volje da se ova dobra zakonska rješenja oživotvore.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Željko Jovanović.
Hvala lijepo. Kolegica Ingrid Antičević je upravo rekla ključnu riječ vezanu za nedostatak inspektora rada koji se nadovezuju na nedostatak liječnika medicine rada jer ako imate 10 i pol tisuća osiguranika o kojima trebate skrbiti jasno da taj posao nećete moći raditi kvalitetno.
Gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolege zastupnici, državni tajniče. Pa u svakom slučaju da ovaj prijedlog zakona koji će normalno spojiti i o tome je već bilo riješi i prerasti u jednu novu instituciju zavod nadležan za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu. Vjerujem da će imati jednu kvalitetu više i da će kvalitetnije pratiti, ažurirati i analizirati uzroke i posljedice ozljeda na radu kako bi se moglo što djelotvornije utjecati i djelovati na još veću sigurnost radnika. Takvo objedinjavanje sukladno je i Konvenciji 155 Međunarodne organizacije rada kao i Konvenciji 121 koja definira ozljede na radu koje nastaju kao posljedica rada tijekom rada ili na putu sa ili na posao kao i skalu profesionalnih bolesti. Prema rezultatima istraživanja Hrvatskog zavoda za medicinu rada koja provedena o prisutnoj opasnosti štetnosti radnih mjesta u velikim, malim i srednjim tvrtkama od 2005. do 2007. godine u Hrvatskoj je rizik po zdravlje veći u velikim nego u malim tvrtkama. Rezultati su analitički obrađeni i pokazuju da je u tvrtkama koje broje više od 50 zaposlenih prisutno značajno više opasnosti po zdravlje u odnosu na tvrtke sa manje od 50 zaposlenih. Ovaj rezultat bi se mogao protumačiti kao bolja primjena mjera zaštita iako treba istaknuti da je u istima izraženije nedovoljno znanje o rizicima i nedostatak interesa za primjenu zaštitnih sredstava. Prema statistici zdravlje je kod sedam od deset radnika ugroženo zbog rukovanja alatima, strojevima i sredstvima prijenosa. Značajan rizik od ozljeđivanja je prisutan i zbog padova. Fizikalne štetnosti su značajno zastupljene u gospodarstvu. Svaki treći radnik u Hrvatskoj izložen je nepovoljnim klimatskim uvjetima kao što su vrućina, hladnoća, vlažnost ili vjetar. Činjenica je da se učinak ovih štetnosti može sanirati tehničkim i organizacijskim mjerama tako da je neprimjereno i žalosno da se tako veliki broj radnika izlaže oštećenju ili trajnom gubitku zdravlja. Nadalje, veliki postotak radnika u Hrvatskoj izložen je statodinamičkom i psihofiziološkom naporu. Statodinamički napori doprinose razvoju bolesti koštanog zglobnog sustava a statičkom naporu znači dugotrajno sjedenje kao što pojedinci sjede u našem saborskom kafiću, stajanje, nefiziološki položaj, rad u neadekvatnom prostoru dok u Republici Hrvatskoj je izloženo 51,1% radnika što je više nego u Europskoj uniji gdje 45% radnika radi u zamornom položaju. Dinamički napori obuhvaćaju ponavljajuće pokrete sa i bez primjena sile, nošenje, dizanje teških tereta, guranje itd. U Republici Hrvatskoj tom naporu izloženo je 28,2% radnika. Psihofiziološki napori uključuju različite radne uvjete koji mogu rezultirati stresnom reakcijom i posljedičnim bolestima. Čak 82,8% radnika u Hrvatskoj izloženo je nekom od stresogenih radnih uvjeta. Zato nije neobično što je činjenica da se u Hrvatskoj najviše umire od bolesti srca i shemične bolesti srca. Nezaobilazan problem u Hrvatskoj je i to što 15% radnika radi u smjenskom i noćnom radu. U zemljama Europske unije taj postotak je bitno manji, osim u novo primljenim zemljama Istočne Europe gdje se čak više nego u nas negdje iznosi oko 25%. I na kraju, istraživanje je pokazalo kojim opasnostima, naporima i štetnostima su najčešće izloženi radnici u hrvatskom gospodarstvu. Na prvom mjestu su psihofiziološki napori i najčešće u djelatnostima prerađivačke industrije, obrazovanju, transportu i komunikacijama, rudarstvu i građevinarstvu. Zatim slijede statodinamički napori u ranije navedenim djelatnostima, još jedino možemo dodati da je to problem i kod radnika koji rade u trgovini. Zatim slijede mehaničke opasnosti, padovi i rušenja, te štetnosti, klimatski uvjeti i buka. Zašto sam sve ovo naveo? Pa zato jer upravo vjerujem da će ovaj novi zavod nadležan za zaštitu zdravlja i sigurnost na radu prvenstveno ujednačiti kriterije za procjenu rizika, te uključujući bonus-malus, sustav u zdravstveno osiguranje od oštećenja zdravlja uzrokovanih radom, te svojim radom, politikom bitno utjecati na buduće sprječavanje nesreća i ozljeda na radu. I osigurati veću brigu o onome što nam je najvrednije a to nam je zdravlje. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang, izvolite.
Hvala lijepo štovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dosta je riječi bilo o novosti koju uvodi ova izmjena i dopuna zakona koja još nije konačna, jer će biti zaokružena zapravo donošenjem zakona o zdravstvenoj zaštiti koji je predviđen u trećem kvartalu ove godine o čemu resorno ministarstvo sigurno vodi računa. Zato bih ja rekao samo na početku da je to jedan korak u razvoju općeg sustava zaštite na radu, kako zdravstvene tako i one opće, jednostavno rečeno, sustava koji je toliko složen i ovisi o toliko čimbenika da ga do kraja nisu riješile niti zemlje koje su daleko, daleko prije od nas počele rješavati ovaj problem. Zato samo nekoliko riječi o prošlosti. Mi smo 1996. godine, dakle, prije završetka ratne agresije na Hrvatsku, u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti rješavali ovu problematiku, bez donošenja … [[Govornik se ne razumije.]] jer je bila procjena da nije sazrjelo vrijeme za posebni zakon. Nije sazrjelo vrijeme zato jer je to bilo još vrijeme rata, koji je završio tek dvije godine kasnije. Nije sazrjelo vrijeme ni zbog toga što je restrukturiranje našeg gospodarstva nažalost loše utjecalo na opće uvjete rada u mnogim proizvodnim sredinama. Zato smo tada 96. osnovali Hrvatski zavod za medicinu rada i tada 96. godine dali mu određene zadatke koje je on evo 10 godina izvršavao. Kako? To je predmet naravno kritičke rasprave. Ali u svakom slučaju vodio je brigu o zaštiti zdravlja na radu. Jer je taj Zavod, Hrvatski zavod za medicinu rada po zakonu iz 96. bio nadležan za statistička istraživanja, koja su rađena relativno loše jer nije bilo informatizacije sustava. Predlagao je program mjera zaštite jer je objedinjavao struku koja je to mogla činiti, planirao, predlagao i provodio mjere očuvanja i unaprjeđenja zdravlja na radu, oblikovao je doktrinu i standarde u suradnji sa međunarodnim institucijama, provodio ocjenjivanje zdravstvene sposobnosti i praćenje zdravstvenog stanja zaposlenika, vodio je registar profesionalnih bolesti, opet ponavljam uz izostanak bilo kakve informatičke mreže, proučavao je uzroke ozljeda na radu i njihove posljedice, donosio preporuke o njihovom smanjivanju, vodio je dodatnu edukaciju, dakle dodatno stručno osposobljavanje svih koji su uključeni u medicinu rada, obavljao je vještačenja i provodio je drugo stupnjevne postupke po posebnim propisima. Dakle, Hrvatski zavod za medicinu rada 10 godina je po mom uvjerenju ipak uspješno savladavao ovo razdoblje prilagođavanja normalnim uvjetima života. Deset godina kasnije, 2006. konačno smo počeli kompletni preustroj čitavog sustava jer je tada sazrjelo vrijeme za to. I tada smo donijeli Zakon o zdravstvenom osiguranju i zaštite zdravlja na radu koji je iz temelja promijenio i način financiranja i organizacije i način sudjelovanja struke u ovom složenom problemu sa ciljem poboljšanja uvjeta i približavanja svjetskim standardima o kojima je govorio kolega Boris Kunst. Naravno da će taj zavod vrlo sporo mijenjati čitav sustav, on je inertan jer u njemu sudjeluju, podvlačim svi uposlenici u Hrvatskoj državi, svi poslodavci, svi zdravstveni djelatnici i čitav niz drugih struktura. Zato je uglazbiti takav orkestar vrlo teško i dugotrajno i moramo svi skupa dobronamjerno pomagati na tome putu. Što u tome zakonu nedostaje i što to moramo mijenjati? Ovo što mijenjamo nije krivica predlagatelja jer 2006. godine još europske smjernice nisu ukazivale na ono na što ukazuju danas. Podcrtavam da je taj zakon odredio u svojoj glavi II. specifičnu zdravstvenu zaštitu radnika, ali samo zdravstvenu bez obuhvaćanja ostalih uvjeta rada i zaštitu na radu i to u čitav niz elemenata o kojima je govorio doktor Milinković u ime Kluba zastupnika HDZ-a pa neću ponavljati. Ovaj je zakon u III. glavi, regulira ozljede na radu, ali i ponovo kao druga glava nije regulirao sveukupnu zaštitu na radu nego samo ovu zdravstvenu i onu koja se odnosi na ozljede. U međuvremenu kod donošenja toga zakona prije dvije godine do danas stupili su na snagu tri vrlo važne međunarodne odrednice koje su eto prisilile zakonodavce da mijenja taj tek doneseni zakon. Te tri odrednice su sljedeće. Prvo, akcijski plan sa Europskom unijom u Poglavlju 19. Socijalna politika i zapošljavanje određuje da se zaštita zdravlja na radu, ozljede na radu objedine sa općom zaštitom na radu. Drugo, Međunarodna organizacija rada ILO donijela je svoju konvenciju 155. prošle godine koja također nalaže objedinjavanje zaštite na radu sa zdravstvenom zaštitom i prevencijom ozljeda na radu. I treće, Svjetska zdravstvena organizacija u ove posljednje dvije godine donijela je svoj akcijski plan koji je globalni a koji se odnosi na razdoblje 2007. do 2013. dakle, donesen je godinu dana nakon stupanja na snagu zakona koji se sada mijenja. I u sva tri dokumenta nazivnik je zajednički da se moraju objediniti institucije koje brinu za zaštitu zdravlja i ozljeda na radu, profesionalne bolesti s jedne strane i institucije koje se brinu za zaštitu na radu općenito na drugoj strani. Moram naglasiti da smo mi imali takvu namjeru još 19996. godine kao što su naglasili kolege iz SDP-a potpuno ispravno, nije u redu da oni koji se brinu o razvoju gospodarstva, to je Ministarstvo gospodarstva brinu ujedno i o uvjetima rada jer dolaze u sukob interesa. Zato smo tražili da se to izdvoji u posebni resor zdravstva koji će brinuti o ukupnom zdravlju i ukupnoj zaštiti, ali vrijeme nije jednostavno za to bilo sazrjelo, odjeci takvih zahtjeva nisu pali na plodno tlo. Sada zahvaljujući našim usklađivanjima sa europskim dokumentima smo eto na neki način prisiljeni da napravimo taj dobar iskorak. I zbog toga ovaj prijedlog da se objedini Hrvatski zavod za zaštitu rada s jedne strane i s druge strane odjel koji se nalazi u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva, a koji brine o zaštiti na radu, predstavlja ostvarenje onih naših planova koje smo zacrtali još 19996. godine jer je vrijeme sada za to sazrjelo. I mislim da iz ovih rasprava koje su bile ovdje proizlazi da ćemo i mi, na Odboru smo prihvatili takav zaključak u raspravama sa svim segmentima društva koji, i svim segmentima zainteresiranih koji sudjeluju u rješavanju ove složene problematike iznaći najbolja rješenja i u suradnji sa kolegama iz opozicije napraviti zajednički sastanak na koji ćemo pozvati sve zainteresirane i pokazati da možemo zajedno ostvarivati ciljeve koji su od općeg nacionalnog interesa. Zbog toga smatram da treba podržati ovaj zakon koji će kažem biti dovršen tek u sljedećem kvartalu kada će sam Hrvatski zavod za medicinu rada promijeniti svoj naziv, promijeniti svoju djelatnost vjerojatno u Hrvatski zavod za medicinu rada i zaštitu na radu što će konačno rezultirati sa kvalitetnim uvjetima rada kakve zaslužuje hrvatski radnik. Zato zakon podržavam i preporučam da se prati dobro rad svih ovih institucija koje su u njemu uključene kako bi se pogreške ispravile na vrijeme. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Davorko Vidović.
Ispravljam netočan navod kolege Hebranga da je Konvencija 155 donijeta prošle godine. Ona je donijeta 3. lipnja 1981. godine. Konvencija 155. Konvencija 155. Međunarodne organizacije rada, rekli ste da je prošle godine. Ne nego 1981. godine a 2003. 10. lipnja ju je donio ministar ondašnji rada i socijalne skrbi. 2003. … [[Upadica se ne razumije.]]
Replika gospodin zastupnik Mirando Mrsić. Izvolite.
Pa najprije ne slažem se sa tim da nama treba toliko vremena da donesemo zakon pa da ga implentiramo da sazrije vrijeme. Prije je Feniks sletio na Mars nego što smo mi uspjeli ovaj zakon staviti u funkciju. To je jedna stvar. Drugo, o sazrijevanju možemo razgovarati, o sazrijevanju jabuka, krušaka i grožđa ali Hrvatska je oduvijek imala dobru medicinu rada. Imala je uvijek dobru preventivu. Unatrag 30 godina se to dobro vodilo i znali smo koji, koje grane i koje skupine radnika su pogođene. Imali smo dobru preventivu. 1995. kažemo to smo sada zbog ratnih uvjeta ukinuli, ali nismo ništa onda 10-tak godina pokušavali da to vratimo natrag i da vratimo dobru tekovinu hrvatske medicine a to je medicina rada u onaj kolosijek u kojem je bila do tada. S druge strane smo kolege medicine rada jednostavno potjerali u primarnu zdravstvenu zaštitu tako da su neki od njih i zaboravili ono što su nekad radili jer 10 godina se nisu obnavljali svoje znanje iz medicine rada. Evo toliko o sazrijevanju.
Druga replika gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Da, kaže kolega što je sada i kolega Mrsić apostrofirao, kolega Hebrang više puta je opravdavao se kako nije bilo vrijeme, nije bilo sazrelo vrijeme za zaštitu radnika na njegovom radnom mjestu. Kaže on da je bilo prerano kada su letjeli projektili, ali evo za privatizaciju je bilo onda vrijeme sazrelo. Ali čini mi se, evo da ne ponavljam što je kolega Mirando Mrsić rekao, željela bih napomenuti da šteta da se s ovim Prijedlogom zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju ne mijenjaju i kaznene odredbe jer one su zaista ovdje već prezrele s obzirom da su prenisko postavljene. Pa ako malo pogledamo dakle odredbu članka 69. postojećeg Zakona dakle odredbe koja se nažalost ne mijenja onda ćemo vidjeti da su te odredbe danas gotovo smiješne. Pet tisuća kuna, deset tisuća kuna za pravnu osobu koja ne prijavi radnika koji je povrijeđen na radu. Zato mi se čini da nema takvog jednog optimizma i nema jedne volje da se zaista s punim, s punom snagom, s punom voljom oživotvore ove odredbe koje se mijenjaju u postojećem zakonu. Hvala.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Pa ne mogu se složiti sa izjavom kolege Mršića koji je rekao da je 30 godina dobro vođena zaštita na radu. Ono što smo naslijedili u oblasti zaštite na radu, govorim o medicinskoj zaštiti na radu jer o ostalim ovdje nije rasprava. To će biti tek kad objedinimo ova dva odjela odnosno zavod. Ono što smo naslijedili 1990. godine bilo je katastrofa kolega Mršić. Prije svega izostanak bilo kakve evidencije. Mi smo imali broj ozljeda na radnom mjestu manjih nego što ima najlošije organizirana zemlja u to vrijeme. Zašto? Jer su se ozljede na radnom mjestu kao i profesionalne bolesti knjižile na teret općeg osiguranja. Nije bilo interesa da se to razdvoji i da se pravilno prikaže. Dakle stanje je bilo katastrofalno. Drugo, sazrijevaju jabuke i kruške ali sazrijeva i opozicija. Vjerujem da ćete sazreti i shvatiti da nije bilo moguće u vrijeme rata štititi količinu ozona na radnom mjestu na kojem je eksplodirala granata jer to nije ovisilo o nama. Shvatit ćete da je u tom sazrijevanju trebalo najprije skupiti novac za oružje, odbaciti srpskog agresora, osloboditi radna mjesta od eksplozivnih naprava i projektila da bi onda krenuli u zaštitu od svega onoga što danas možemo dakle od plinovitih toksičnih supstanci i tako dalje. To sazrijevanje kolega je sazrijevanje ali ne kruška i jabuka nego sazrijevanje opozicije koja će shvatiti da je ono vrijeme bilo pogrešno vrijeme i da ga je zato narod i srušio. Ali da ne politiziramo stvari. Ajmo mi ruku pod ruku onako kao što smo krenuli na našem Odboru pa napraviti zajedničku tematsku sjednicu i pozicije i opozicije i svih zainteresiranih, izbrisati sve političke interese i nesporazume i napraviti zaista jednu solidnu cjelinu. Ako tako zajedno radimo vidjet ćete trebat će nam za sazrijevanje još najmanje 10 godina. Hvala.
Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Kolegice i kolege zakon ili institucionalno rješenje kojim se predlaže ovim zakonom objedinjavanju poslova koji su se odvijali s jedne strane u Zavodu za zaštitu zdravlja i bili su pod ingerencijom i u resoru Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, a s druge strane poslova vezanih za zaštitu na radu koji su bili u resoru Ministarstva rada, gospodarstva i poduzetništva kako se već sve ne zove to naše ministarstvo može biti, može biti dio posla koji će jamčiti bolju sigurnost i zaštitu ljudi na radu ali nužno i ne mora. I to je ono što bi bilo dobro imati u vidu kada i raspravljamo o ovom zakonu da on ne bi postao alibi zakon za nečinjenje onoga što bismo trebali u ovom prevažnom području napraviti. Čak ako ne bih ulazio u polemiku sa kolegom Hebrangom o tome jesmo li imali ili nismo imali vremena, jesmo li propustili ili nismo propustili u desetljeću iza nas ozbiljnije se posvetiti zaštiti ljudi koji rade jer ozon nije bio ugrožen u Čakovcu ili u Puli ili Umagu itd. i tamo nije bilo nikakvog razloga da se u okviru tog slobodnog dijela Hrvatske ne poštuju između ostaloga i svi mogući propisi, konvencije koji su bili poznati, koji nije bilo razloga dakle da se ne primjenjuju u tim dijelovima Hrvatske. Išao bih prema onome što mi se čini da je meritum ovoga zakona. Konvencija 155. Međunarodne organizacije rada koju smo mi ratificirali i preuzeli kao sastavni dio našega pravnoga sustava je 2003. godine, dakle usvojena u Hrvatskoj i postala obvezujuća i za nas kao zemlju, kao državu. Doista na jednom mjestu predviđa objedinjavanje poslova, objedinjavanje poslova zaštite na radu i zaštite zdravlja, dakle sigurnosti na radu i zaštite zdravlja što nisu ni u kom slučaju istovjetni pojmovi. Naime, čini mi se da bi bilo jako važno da se ova nova institucija ili ta nova krovna institucija odmah definira ne samo kao ona koja će brinuti o zdravlju i zaštiti zdravlja, jer u ovom slučaju treba poći od definicije Svjetske organizacije po kojoj zdravlje nije samo odsustvo bolesti, nego je to opće i psihičko i fizičko i mentalno dakle blagostanje pojedinca. Dakle, nije riječ ovdje samo o tome kako ćemo mi kurativno da tako kažem štititi i liječiti one koji su oboljeli na poslu. Riječ je ovdje o mnogo kompleksnijoj zaštiti ljudi koji rade, pa čak i oni koji ne rade, ali čije bolesti mogu biti posljedično povezane sa činjenicom možda da upravo ne rade ili prekarno rade na pola radnog vremena kod kuće itd. Pojavljuju se neke potpuno nove situacije koje bi bilo jako dobro anticipirati i prilikom definiranja znači područja rada i obuhvata onoga čime će se ovaj novi zavod baviti. Naime, kad kažem da je riječ o mnogo kompleksnijem poslu i pitanju nego li je samo zaštita zdravlja u užem smislu te riječi, onda pri tome mislim na činjenicu da se prema toj Konvenciji 155 zaštita na radu i radno okruženje proširuje ili obuhvaća i pitanja koja na oko s ovime nemaju nikakve veze. To je znači projektiranje, ispitivanje, odabir, zamjena, ugrađivanje, razmještaj, uporaba i održavanje materijalnih elemenata rada. Znači, radno mjesto, radno okruženje, strojevi, oprema, kemijske, fiziološke, biološke tvari. Radni proces, to je jedno ogromno, široko i veliko područje koje obuhvaća samo dakle ovaj aspekt dakle projektiranja same tehnologije i onoga što spada u radni proces u užem smislu. Druga važna komponenta to je odnos materijalnih elemenata rada i osobe koje obavljaju ili nadgledaju rad. Dakle, riječ je o prilagodbi opreme, radnoga prostora, vremena, organizacije rada, tjelesnim i duševnim sposobnostima radnika i to nije uvijek isto. To nisu bezvremenske kategorije. Standardi se tu postavljaju i mogli bi se ispisati i čitavi eseji o tome kako se zbog štednje prostora recimo može postaviti stroj koji će ugroziti zdravlje nekog radnika itd. Ali te standarde ozbiljne države imaju i vode računa prilikom projektiranja tih elemenata. Treći aspekt koji je neobično važan tiče se izobrazbe posebnog stručnog usavršavanja kvalifikacija, motiviranja ljudi koji sudjeluju u bilo kojem svojstvu da se osigura sigurnost i zdravlje. Često puta se to događa zato što ljudi ne znaju, ne zato što neće ili zato što je neki poslodavac zločest sam po sebi, nego ljudi ne znaju zapravo što to i na koji način se može ugroziti zdravlje. Četvrti aspekt čini komunikaciju i suradnju na razini nekakve radne skupine, dakle unutar samog poduzeća i poduzeća u cjelini sa svim odgovarajućim razinama na nacionalnom nivou. Mi u Hrvatskoj nemamo nacionalni plan ili akcijski Nacionalni plan za zaštitu zdravlja koji bi obuhvaćao sve ove aspekte. I dakako, to je prvi uvjet da bi bilo koja institucija bila ona u okviru ovog resora ili onog resora obavljala svoju funkciju na dovoljno kvalitetan način. Ja podsjećam, ne zato da bih ovdje optuživao, podsjećam na doista skandaloznu odluku ministra zdravlja koji je na prijedlog ministra rada i poduzetništva prije samo dvije godine, mislim da je to bila veljača 2006. godine propisao, odnosno svojim potpisom dao odobrenja da se proizvodnja recimo u “Salonitu“ nastavi i da nije riječ o štetnom procesu za zdravlje ljudi. To je bilo samo prije dvije godine. Ministar Vukelić zatražio, ministar Ljubičić potpisao odobrenje za nastavak te proizvodnje. Mi sada govorimo o tome. 50 godina je poznata činjenica da je azbest visoko kancerogena materija i da je ovdje riječ ne samo o tih nekoliko stotina ljudi koji su tamo radili, nego da je riječ o 200000 ljudi u okruženju koji su direktno ugroženi. Ali mi smo očigledno reagirali ne po načelima ovoga što zagovaramo donošenjem ovog zakona, nego po nekim drugim prioritetima i nekim drugim kriterijima. Želim reći, ta podrška ovakvom jednom jedinstvenome institucionalnome okviru i tijelu, ali prije svega jedinstvena i zajednička akcioni program, jedna politika koja će slažem se sa kolegom Hebrangom transendirati onda i vlade i sazive pojedinih sabora i koja će okupiti riječ je valjda o prvorazrednom nacionalnom prioritetu. Danas u svijetu umire, pogiba 200 tisuća ljudi na radnome mjesto. To su oni oficijelni podaci. A u Hrvatskoj, mi nemamo pojma zapravo kako nas već neki nazivaju praxiten nacijom, koliko ljudi psihički obolijeva zbog nesigurnih uvjeta na radu i ne znači samo slomiti nogu ili osakatiti se na radnom mjestu. Ljudi stradavaju na razne druge načine i mi moramo početi o tome razmišljati i kada donosimo ovakve zakone.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Rajko Ostojić.
Hvala lijepo. Gospodin kolega Davorko Vidović je proširio problem, ne samo radno ozračje, nego životno ozračje pa me asocirao na problem koji je nevjerojatan. Dakle, ne treba se vraćati tri ili 5 desetljeća ni '96., ali 2006. aktualni tadašnji ministar zdravstva će ući u povijesti. Hrvatska u 21. stoljeću, pridružujemo se Europskoj uniji, a on je svojim podzakonskim aktom, svojim pravilnikom, svojim potpisom dozvolio proizvodnju azbesta. U Hrvatskoj državi sa tisuću otoka i za razliku od uređenih država gdje sve ustanove gdje se građani često borave, primjerice bolnice, škole, muzeje, dakle gdje se azbest nalazi, svaka ustanova ima pločicu u kojoj se kaže, upozorava građane u bolnicama, školama, muzejima, hotelima, ova zgrada ima 20% azbesta, čuvajte se. Jedan tip na kraju, ako dođete u vrijeme uređenim državama zapada, Amerike, ako dođete vrijeme ne sezone i dođete u hotel koji ima taj tip, možete spavati za 50 do 100 kuna ako ste dobar pregovarač. Drugim riječima, nažalost tadašnji ministar zdravlja je ušao u svjetski paradoks. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Bruno Kurelić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Suština Prijedloga zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu jest akcijskim planom predviđena uspostava nove institucije koja će integrirati zaštitu zdravlja i sigurnost na radu objedinjavanjem poslova Hrvatska zavoda za medicinu rada i dijela djelatnosti odijela zaštite na radu Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, a pošto i zdravlje i sigurnost na radu svojom logikom neodvojiv dio u zaštiti zdravlja radnika, korisnost ovog rješenja morala bi biti očita i stoga ću ovaj prijedlog zakona podržati. Ali dopustite nekoliko riječi o problemu zaštite u vezi sa radom. Ako problem u vezi zaštite sa radom analiziramo općenito, možemo vrlo često reći da je u osnovi zaštite prvenstveno humanost, a iz tih razloga proizlazi briga društvene zajednice za zdravlje zaposlenika. To je naravno samo jedan čimbenik za koji se ne može dokazati da je apsolutno dominantan i u jednom društvu, jer s druge strane, vrlo je lako dokazivo da je zaštita u vezi s radom ekonomska kategorija zanimljiva za poslodavca i državu te osobno za zaposlenika i njegovu obitelj. Stradanje i profesionalne bolesti zaposlenika nanose višestruke štete. Prvo, poslodavcu smanjuje učinkovitost, dovode u pitanje organizaciju posla, dodatni mu troškovi rastu. Društvenoj zajednici opterećuje socijalne i mirovinske fondove, dodatno angažira i zdravstvo. I treće, zaposleniku i njegovoj obitelji jer smanjuju socijalne u materijalne sigurnosti u obitelji, psihološka stabilnost može se narušiti, opće stanje pojedinca i obitelji. No, sada nešto malo za radost. Prema raspoloživim podacima u Hrvatskoj se prosječno godišnje ozlijedi oko 25 tisuća radnika. Gotovo svakog tjedna jedan radnik smrtno strada, a 15 ih se teško ozlijedi. Zbog ozljeda na radu, samo je 2006. godine izgubljeno gotovo milijun radnih dana. No, jesu li te brojke alarmantne i gdje se mi ustvari nalazimo u odnosu na Europsku uniju u tom pogledu? I sada gledajte, prema dostupnim podacima iz godišnjih izvješća Državnog inspektorata Republike Hrvatske iz statističkih podataka Europske Komisije EUROSTAT izračunati su slijedeći parametri konkretno. Jedan radnik u Europskoj uniji zbog ozlijede na radu prosječno izgubi gotovo trostruko više radnih dana nego radnik u Hrvatskoj, a broj ozljeda u odnosu na broj zaposlenika u Europskoj uniji je tri puta veći nego u Hrvatskoj. Gledajući ove pokazatelje mogli bismo više nego zadovoljno zaključiti da je kod nas stanje zaštite na radu gotovo idealno. No, ne smijemo se previše zavaravati. Opravdano je za pretpostaviti da je stvaran broj ozljeda na radu u Republici Hrvatskoj veći od službenih podataka jer se jedan dio ozljeda ne prijavljuje. Nije nikakva tajna da poslodavci svjesno ne ispunjavaju obaveze koje proizlaze iz Zakona o zaštiti na radu i štede na zaštiti na radu, uglavnom ne žele prijavljivati ozljede na radu u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje iz straha od inspekcije zaštite na radu i visokih novčanih kazni. I sami znamo da ozlijeđeni radnici bojeći se otkaza, nezgode s takvim poslodavcima liječe se na teret osnovnog zdravstvenog osiguranja. Ujedno treba imati na umu da je rad na crno još uvelike prisutan, a posebice u graditeljstvu, šumarstvu i ostalim granama koje spadaju u rizične djelatnosti. Zbog toga, mnogi zaključuju da naši službeni podaci o broju ozljeda nisu u potpunosti vjerodostojni te se na osnovu njih ne može donijeti ispravan zaključak o stanju zaštite na radu u Hrvatskoj u odnosu na Europsku uniju. Ocjenjuje se da se kod nas prijavljuje tek 1/3 stvarnog broja slučajeva ozljeda na radu, ali sada dolazimo do istine, ali bez obzira na to, mrtvi se ne mogu sakriti, a broj smrtnih slučajeva u radu u Hrvatskoj u odnosu na broj zaposlenih identičan je sa Europskom unijom. Stoga se ipak može zaključiti da stanje zaštite na radu u našoj zemlji s obzirom na sve probleme koji su ovdje i danas spomenuti i s kojima se susrećemo, ipak nije loše takvim kakvim ga mnogi doživljavaju. Od 2. kolovoza 2006. godine na snazi je paket zdravstvenih zakona među kojima je i Zakon o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu. No isti je kao što su i kolege govorili ovdje, svoju operativnost zaživio zapravo 1. siječnja ove godine. Dotadašnja rješenja osiguranja u slučaju ozljede na radu, ali također i profesionalnih bolesti nisu dali očekivane rezultate. Temeljem ove spoznaje donesen je navedeni zakon koji cjelovito uređujem sustav obaveznog zdravstvenog osiguranja, zaštite zdravlja na radu kroz formiranje Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje zaštite zdravlja na radu. Zakon o ovom zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu stavlja i pred poslodavca veliku obavezu, poslodavac je dužan osigurati radnicima zdravo radno mjesto, odgovoran je za sigurnost zdravlja na radnom mjestu, a mora izraditi procjenu opasnosti od rizika na radnom mjestu. I sada za završetak, kako to sada funkcionira u ovom trenutku. Iz saznanja koja su dostupna javnosti ne ulazeći u širinu mogu reći koliko je poznato u izradi Zakona o zaštiti zdravlja na radu sudjelovali su predstavnici poslodavaca, udruga poslodavaca, predstavnici sindikata i predstavnici Vlade Republike Hrvatske. Zakon je, iako se ponavljam, donesen još u kolovozu 2006. godine, a stupio je na snagu tek u siječnju ove godine, no ipak po našem dobrom starom običaju vjerojatno je da sudionici u njegovom kreiranju očekivali da informiranje uradi, odnosno odradi netko drugi, pa na početku operacionalizacije ovog zakona dobar broj poslodavaca te radnika nije bio upoznat sa zakonom što je rezultiralo dobrim zakašnjenjem u odabiru specijaliste medicine rada na gravitirajućim područjima. Obzirom da se radi o gotovo milijun i pol aktivno radnog stanovništva ove države te o zakonskim promjenama iz kojih proizlazi iz potreba za zdravim timom hrvatskog društva, mogu reći ovdje da ni javni mediji nisu pokazali preveliki interes za ovim promjenama, a one su vrlo važne pa i za ljude koji rade unutar tog sustava. Hvala vam na pažnji.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo. Zahvaljujem na današnjoj diskusiji, međutim pojavila su se neka pitanja pa evo trebalo bi možda samo ukratko nešto objasniti. Jučer je u ovom Visokom domu održan Odbor za zaštitu okoliša sa tematskom sjednicom "Azbest". Taj odbor je završio sa određenim brojem zaključaka o kojem siguran sam da ste dobili ili ćete dobiti na znanje, međutim za vrijeme održavanja odbora ispred izlaganja svih postalo je razvidno nešto. Kvaliteta medicine rada u Republici Hrvatskoj prije 30 godina bila je odlična, to znači liječnici su evidentirali profesionalne bolesti, a poslodavci su ih zatajivali. To je prigovor radnika iz Ploča, to je prigovor radnika iz "Salonita". Znači bile su evidentirane i nikada nisu prikazane. Upravo da se tako nešto ne dogodi, radi se jedan ovakav sustav kako bi se sada to evidentiralo. I po pitanju azbesta, po pitanju sanacije azbesta i po pitanju azbestoze mislim da će zaključci jučerašnjeg odbora reći sami za sebe. Ono što treba reći jasno, glasno, dakle ovo se radi o s jedne strane nomotehničkoj izmjeni koja nakon cijele ove rasprave treba reći samo mijenja suštinu kako se u ovom predmetnom zakonu zove institucija koja će se baviti ovim poslovima, ali se radi i o ključnoj promjeni da se upravo ne bi više događalo da se podaci o profesionalnim bolestima zatajivaju na određenim razinama kao što je to bilo u povijesti. Što se tiče Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i zaštite zdravlja na radu jasno kada su se otvorile mogućnosti donošenjem zakona da su očekivanja bila razno-razna iz razno-raznih skupina. Znači očekivanja koja su bila su u svakom dijelu ispunila određene dijelove, određene dijelove nisu ispunila. Međutim u godinu dana zavod je osnovan, zavod funkcionira, imao je porođajne muke o tome je bilo raspravljano na matičnom Odboru za zakonodavstvo i apsolutno se i u ime predlagatelja slažemo da se odradi isto tako jedna tematska sjednica na kojoj bi se kao što je i jučer konačno izrađeno na istinu što se to događa u Vranjicu, što se to događalo u Pločama izađe van istina kako ne bi bilo paušalnih ocjena kako je sustav u ovom trenutku u kaosu, kako nije plaćeno medicinarima rada, kako radnici nemaju postojeću zaštitu ili kako taj zavod ne funkcionira. Jednostavno zaključci tih odbora mogli bi to dati. Na amandman Odbora za zakonodavstvo u ime Vlade, prihvaća se. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15,00 sati sa točkom 5 – Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna članaka 25. i 26. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera.
Idemo dalje. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranu zaštite zdravlja na radu, hitni postupak, P.Z.E. br. 72. Rasprava je zaključena. Predlagatelj zakona prihvatio je amandman Odbora za zakonodavstvo te su oni postali sastavni dio konačnog prijedloga zakona i o njima se ne glasuje. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 120 glasova za i jedan suzdržani. Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici nastavljamo sa radom. Prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna članaka 25. i 26. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. P.Z. br. 70. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Zdravko Krmek, državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo, dopustite mi da na početku dam uvodno obrazloženje za nacrt Prijedloga zakona o potvrđivanje izmjene i dopune članak 25. i 26. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera sa nacrtom konačnog prijedloga zakona. Kao što je poznato, Konvencija o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera iz 1992. godine poznatija kao Konvencija o vodama je usvojena u Helsinkiju davne 1992. godine. Također, želim reći da je ova Konvencija o vodama dobila svoju potvrdu u Hrvatskom saboru 1996. godine i time je Republika Hrvatska postala punopravna stranka ove Konvencije. Želim isto tako reći da smo kao Republika Hrvatska odnosno kao stranka Konvencije o vodama 2006. godine isto tako potvrdili i Protokol o vodi i zdravlju. Razlog zašto idemo u ove izmjene i dopune ovih članaka 25. i 26. je to što je 2003. godine u Ženevi su stranke Konvencije, uključujući i Republiku Hrvatsku, na prijedlog Vlade Švicarske konfederacije su usvojile ove izmjene i dopune uz uvjet znači da se ovim izmjenama i dopunama da se omogućuje državama izvan regije koja obuhvaća Ekonomska komisija Ujedinjenih naroda za Europu, tzv. UN-EC, da isto tako postanu stranke ove Konvencije. Ovdje želimo reći da se unutar ove regije postoje i druge konvencije, kao što su Arhuška konvencija, Konvencija o pristupu informacijama, ESPO Konvencija, Konvencija o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica, te isto tako Protokol o građanskoj odgovornosti i naknadi štete prouzročene prekograničnim učincima industrijskih nesreća na prekograničnim vodama. Ovdje želim posebno istaći da mi kao Republika Hrvatska imamo izuzetnu suradnju znači među obalnim država, posebice na prekograničnim vodotocima i međunarodnim jezerima. I ovdje bih posebno istakao Savsku komisiju, Dunavsku komisiju i isto tako Međunarodnu komisiju za zaštitu rijeke Dunava. Ovdje bih želio dodati i nešto što je bitno za Republiku Hrvatsku, a to je znači da ovim prihvaćanjem znači ovoga Konačnog prijedloga zakona ćemo omogućiti između ostalog i da se u pravnom smislu riješi pitanje i gornjih horizonata u BiH i to iz razloga zato što BiH nije potpisnica ESPO Konvencije. I u razgovorima koje smo imali preko Komisije za vodno gospodarstvo sa kolegama BiH, oni nisu imali temelj znači da rade studije utjecaja, odnosno da se vidi kakav je utjecaj određenih aktivnosti na području BiH, a koji ima za svoje posljedice u drugim zemljama, susjednim zemljama. Kao što je poznato, primjer gornjih horizonata je doveo do toga da se uzimanjem voda sa lijevog zaobalja Neretve cca. 22 kubika u sekundi, je došlo do smanjenja ulaska slatkih voda na područje Jadranskog mora i iz tog razloga je došlo i do prodiranja mora uzvodno prema BiH i kao posljedicu smo imali znači zaslanjenje rijeke Neretve, a isto tako i sve ono što je bila posljedica, a to je znači zaslanjenje tla, nemogućnost rada na poljoprivrednim površinama i uništavanje riječne flore i faune. Ovdje bih na samom završetku ovog uvodnog dijela dodao znači da prihvaćanjem ovog Konačnog prijedloga zakona znači sve one zemlje koje nisu članice ovih konvencija koje sam na početku naveo, a posebice ESPO Konvencije koja je bitna za vodno gospodarstvo, više znači neće imati mogućnosti da ne sudjeluju u pitanjima koja su bitna za vodno gospodarstvo. Hvala lijepo.
Hvala. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite. Nema je, gubi pravo. U ime HDZ-a, gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će Prijedlog zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna članaka 25. i 26. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera, s Konačnim prijedlogom zakona koji je Vlada Republike Hrvatske dostavila predsjedniku Hrvatskoga sabora aktom od 15.5.2008. godine uz prijedlog da se predloženi zakon donese po hitnom postupku. Konvencija o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera usvojena je kako je državni tajnik rekao 1992. godine u Helsinkiu a Hrvatski sabor potvrdio ju je 1996. Republika Hrvatsku ispravu o prihvatu položila je 8. lipnja 1996. Konvencija je stupila na snagu 6.10.1996. godine. Kao stranka Konvencije o vodama Republika Hrvatska potvrdila je i Protokol o vodi i zdravlju uz Konvenciju o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera iz 1992. godine koja je sastavljena u Londonu 1999. koji je stupio na snagu 2005. godine. Republika Hrvatska je položila ispravu o prihvatu 2006. godine i za Republiku Hrvatsku protokol je stupio na snagu nakon 90 dana. Podsjetit ću kratko u nastavku izlaganja na sadržaj prihvaćene konvencije. Stranke konvencije znajući da su zaštita i uporaba prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera važni i žurni zadaci čije se učinkovito izvršavanje može postići samo kroz pojačanu suradnju ali i zabrinuti zbog postojanja opasnosti od nepoželjnih posljedica na okoliš gospodarstvo i blagostanje zemalja članica Ekonomske komisije za Europu. Zatim, naglašavajući potrebu za pojačanim nacionalnim i međunarodnim mjerama zaštite morskog okoliša posebno priobalja iz izvora na kopnu te podržavajući već poduzeta nastojanja Vlada zemalja Ekonomske komisije za Europi i podsjećajući na mnoge donijete odgovorne odredbe, deklaracije i povelje vezane uz sprječavanje, kontrolu, smanjenje zagađenja prekograničnih voda i njihovu racionalnu upotrebu, načela i odluke Ekonomske komisije za Europu te naglašavajući da se suradnja među zemljama članicama mora ostvarivati u prvom redu izradom sporazuma među zemljama koje graniče sa istim vodama dogovorili su se o potpisivanju ove konvencije. Znači, o svemu naprijed navedenom vodeći računa uslijedila je konvencija. Opće odredbe ove konvencije obvezuju sve stranke za poduzimanje svih potrebnih mjera za sprječavanje, kontrolu i smanjenje prekograničnih posljedica a posebno zagađenje i kontrolu voda koju uzrokuju prekogranične posljedice. Zatim, da se prekogranične vode koriste u cilju ekološki sigurnog i racionalnog ali i pravednog gospodarenja vodama, zatim na obnovu eko sustava i mjere sprječavanja kontrole zagađenja na izvoru nastanka a u provedbi navedenih mjera stranke se moraju pridržavati slijedećih načela, mjere preventive, načelo zagađivač plaća, gospodariti sa vodama tako da sadašnje generacije ne troše na uštrb budućih generacija već čuvaju za buduće generacije, primijeniti i strože mjere od onih koje su propisane ali i suradnju priobalnih stranaka na ravnopravnoj i recipročnoj osnovi putem dogovora. Konvencija uključuje i obvezu nadzora, razmjene informacija, odgovornosti stranaka za štete i drugo. Drugi dio konvencije sadrži odredbe koje se odnose na priobalne strane a to je dvostrana i mnogostrana suradnja, konzultacije, zajednički nadzor i prosudbe, istraživanje i razvoj, razmjena informacija među priobalnim strankama, uzajamna pomoć i informiranje javnosti. Treći dio konvencije sadrži prijelazne i završne odredbe, pravo glasa i izmjenu konvencije, rješavanje sporova, ratifikaciju, odobravanje i pristupanje. Stranke Konvencije o vodama uključujući i Republiku Hrvatsku na sastanku isto spomenutom već od državnog tajnika u Ženevi 2003. godine slijedom prijedloga Vlade Švicarske konfederacije odlukom su usvojile izmjene i dopune članaka 25. i 26. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera. Izmjene i dopune članaka 25. i 26. konvencije još nisu na snazi nego će stupiti na snagu 90. dana nakon datuma na koji 2/3 stranaka koje su sudjelovale na sastanku stranaka i iste izmjene i dopune konsenzusom prihvatile polože svoje isprave o prihvatu. Stranke konvencije izrazile su čvrsto uvjerenje da suradnja među obalnim državama na prekograničnim vodotocima i međunarodnim jezerima pridonosi miru, sigurnosti i održivom upravljanju vodama. Također drže potrebnim i državama izvan regije koje obuhvaća Ekonomska komisija Ujedinjenih naroda za Europu omogućiti da postanu stranke Konvencije o vodama. Dakle, ovim zakonom potvrđuje se izmjena i dopuna članka 25. i 26. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera kako bi ove sukladno članku 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske ali i omogućava da i države izvan regije koju obuhvaća Ekonomska komisija za Europu Ujedinjenih naroda postanu stranke Konvencije o vodama i preuzmu svoj dio odgovornosti za zaštitu voda. Kako bi Republika Hrvatska što prije okončala svoje pravne postupke i sa svoje strane stvorila potrebne pretpostavke za što skorije stupanje na snagu izmjena i dopuna članaka 25. i 26. konvencije ali i zaštitila svoje interese u očuvanju voda klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Konačnog prijedloga zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna članaka 25. i 26. konvencije. Hvala.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče. Prijedlog zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna članaka 25. i 26. Konvencije o vodama kako se ona popularno naziva prijedlog koji će klub HNS-a podržati. Međutim, željeli bismo istaknuti i čitav niz problema s kojima se suočava ovoga časa naše šire okružje i koji će prije ili poslije i nas dočekati bez obzira što mi volimo sebi tepati da je Hrvatska zemlja u kojoj je stanje s vodom, s pitkom vodom relativno dobro. Prije svega, treba reći da malo koji vodotok uopće u Republici Hrvatskoj nije ujedno i prekogranični. Malo je rijeka, malo je jezera na području Republike Hrvatske koje izviru i uviru samo na našem području a zapravo puno je više onih koji su dio širih slivova i nikako nam nije svejedno što se događa i u regiji a što se događa također i u Hrvatskoj. Činjenica je da je voda osnovni element života i da o njenoj kvaliteti ovisi zdravlje ljudi. Činjenica je također da je u proteklih 40 godina Europa povećala potrošnju vode za pet puta. Činjenica je također da smo prema vodi bahati, da se ponašamo kao da je imamo zauvijek, kao da je neiscrpna, kao da je nekvarljiva i kao da je nije moguće zagaditi. Nažalost to nije tako. Mnoge zemlje, osobito u Europi, već sada znaju što je to posljedica dugogodišnjega nemara, dugogodišnjega forsiranja teških, zagađujućih industrija, osobito zagađivanja okoliša i zagađivanja vodonosnika, vodospremnika, izvora. Mnoge zemlje južne Europe, posebno muku muče sa količinom pitke vode na otocima, u priobalju, to nije rijedak slučaj niti kod nas. Također jedan od problema zemalja na Mediteranu je salanizacija jezera koja su u široj zoni obale, što ugrožava i poljoprivredu, što ugrožava život ljudi. S druge strane pretjerana upotreba pesticida i različitih nedopuštenih sredstava čak i u zonama zaštite, vodozaštitnim zonama izravno utječe na kvalitetu zdravlja ljudi koji se opskrbljuju tom vodom. Međutim, treba reći da politika koju vodimo u Republici Hrvatskoj često nije sinkronizirana, nije harmonizirana. Podsjetiti ću da smo tek nedavno u Hrvatskome saboru donijeli strategiju riječnoga prometa. Jedan prilično mlitav, bezbojan, nekonkretan dokument koji ničime nije korespondirao sa jednom dugoročnom politikom zaštite voda. Jer što je drugo riječni promet nego jedan od oblika, mogućih oblika zagađenja. Tamo ni riječi nema o tome. Nadalje, želim reći da je posebno teška situacija u savskome slivu, zbog toga što ga dijelimo sa nizom zemalja i što imamo neke planove koji još nisu dorečeni za eksploataciju toga sliva. Ja ću spomenuti jedan slučaj koji se događa relativno blizu nas, a to je pitanje izgradnje hidroelektrana na Savi. Sve što se događa u Savskome slivu, zasigurno zanima i Sloveniju i Hrvatsku i Bosnu i Hercegovinu i Srbiju, ali isto tako i one koji se nalaze dalje u Dunavskom slivu. Govori se o izgradnji hidroelektrane Drenje i nedavno je svjetlo dana ukazala, vidjela studija utjecaja na okoliš koja je vođena jednim nevjerojatnim zadatkom da istakne samo i isključivo pozitivne efekte od moguće gradnje hidroelektrane, odnosno brane kojom bi se praktički zaustavio tok rijeke podigla razina rijeke Save što bi izravno utjecalo na podizanje razine podzemnih voda u cijelome savskom aluviju kojega poznajemo kao Turopolje. Točno je, čitav je niz pozitivnih efekata, od gospodarskih, od toga da se oživljavaju zamrli vodotoci, da se kanali, sustav kanala koje Hrvatske vode su dužne održavati, a ne održavaju ih već desetljećima, da se konačno stave u funkciju. Ali zaboravljeno je nešto vrlo važno. Na tom području deset je naselja u kojima najmanje 80% kućanstava imaju nepropisno sagrađene, dakle, stare septičke jame. One su propusnoga karaktera a razina podzemnih voda digla bi se na pojedinim točkama te zone, gotovo na pola metra ispod zemlje. Znademo li da bi došlo do miješanja podzemnih voda sa fekalnom vodom, onda morate znati da je ugrožen najveći pitki vodonosnik u Hrvatskoj. To je vodonosnik koji se nalazi upravo ispod tog područja i na kojemu se gradi veliko vodocrpilište Kosnica-Črnkovec. Također treba reći da se taj problem može riješiti samo i isključivo izgradnjom cjelovitog, kvalitetnog sustava odvodnje, jer je odvodnja i ulaganje u odvodnju jedini dugoročni efikasni način čuvanja pitke vode u Hrvatskoj. Nadalje, studija prešućuje da su postojeći sustavi vodoopskrbe propusni, nije to jedini kraj u Hrvatskoj u kojemu sustav vodoopskrbe ispušta iz cijevi i po 40% vode. Nadalje, prešućuje se da će podizanje razine podzemnih voda uništiti sve oblike poljoprivrede koje nisu ratarske kulture, vi znadete da voćke ne trpe pitku vodu. Znadete također da se može dogoditi da se unište neke biljne vrste koje tamo postoje. Nitko ne kaže kako će se isfinancirati prelaženje na nove sustave poljoprivredne proizvodnje, ekološki prihvatljive i također kompatibilne onome što će se dogoditi. I nadalje, kada već govorimo o Konvenciji o vodama, ne zaboravimo ilegalno šljunčarenje koje je na mnogim mjestima u Republici Hrvatskoj napravilo kratere koji se ilegalno, ponovno pokušavaju sanirati pretvaranjem tih kratera u ilegalna odlagališta otpada. Mnogi od tih kratera napunjeni su smećem, građevinskim materijalom, različitim oblicima otpada koji sadrži i otrovne spojeve i kemikalije i konkretno u ovome slučaju kada se digne razina podzemnih voda uslijed izgradnje Hidroelektrane Drenje, može se dogoditi otapanje svih tih otrova i njihovo procjeđivanje u vodonosnike. Siguran sam da je slična situacija i na nekim drugim mjestima i da ta naša bahatost i tako jedan olako pristup problemu očuvanja voda ne može završiti dobro. Predlažemo da zbog opće jedne situacije, stanja, ne samo u okruženju, nego i konkretno u Hrvatskoj, nadležni saborski odbor održi jednu posebnu tematsku sjednicu o dugoročnoj politici zaštite voda u Hrvatskoj sukladno konvenciji ali s jasnim ciljevima, jasnim kriterijima koji će biti i oštriji od konvencije. A isto tako ne vidimo razloga da nakon jedne takve tematske sjednice odbora o tome ne progovori Hrvatski sabor na svojoj plenarnoj sjednici.
U ime Kluba HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Prijedlog zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna članka 25. i 26. Konvencije o zaštiti i upravi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera. Posebno pozdravljamo što se ova dva članka mijenjaju zbog toga što na taj način se ustvari omogućava i drugim državama izvan regije koje obuhvaća gospodarska komisija UN-a za Europu da postanu članice Konvencije o vodama. I to je po uzoru na neke druge konvencije a nama je to posebno važno zbog naše suradnje i naših susjeda u Bosni i Hercegovini koji nisu ratificirali ESPO konvenciju i tu se vrlo često događaju određene poteškoće posebno kad je riječ o gospodarenju sa rijekom Unom u Sisačko-Moslavačkoj županiji ili kad je riječ o projektima koje oni provode a imaju direktan utjecaj na deltu Neretve. Izuzetno bi bilo važno otvoriti raspravu u okviru svih nadležnih resora o tome da se konačno usklade strateški dokumenti i da se provede revizija programa prostornog uređenja Republike Hrvatske i strategija koja u mnogočemu odudara od drugih strateških dokumenata pa tako imamo s jedne strane situaciju da štitimo naše rijeke a s druge strane da su planirani neki zahvati u prostoru ili hidroelektrane koje će dugoročno narušiti te vodotoke i koje će imati nesagledive posljedice na očuvanje biljnog i životinjskog svijeta. Ali naravno onda i na, na … [[Govornik se ne razumije.]] čovjeka na određenom prostoru. Kad je riječ o rijeci Uni mogu reći da je to rijeka koja je na granici sa Bosnom i Hercegovinom. Da je tu uspostavljena zajednička suradnja sa Unsko-Sanskim kantonom i Sisačko-Moslavačkom županijom koji su zainteresirani da se rijeka Una zaštiti. S naše strane ide inicijativa i očekujemo da Ministarstvo kulture odobri preventivnu zaštitu za rijeku Unu u kategoriji regionalnog parka dok imamo informacije da je federacija BiH se odlučila da će sa svoje strane rijeku Unu proglasiti nacionalnim parkom. Izuzetno je važno zaštititi rijeku Unu zbog toga što ona ima strukturu Plitvičkih jezera, sedrene barijere koje su specifične i posebne, a i zbog toga što se počesto na rijeci Uni posebno sa Bosansko-Hercegovačke strane događaju ilegalna šljunčarenja koja nepovratno uništavaju riječno dno i koja dugoročno nanose ne samo štetu sa aspekta zaštite prirode i zaštite okoliša već i financijsku štetu Republici Hrvatskoj i smatramo u Klubu HSS-a da tu treba pojačati nadzor i da se takvim ilegalnim šljunčarenjima treba stati na kraj. Mi smatramo da su svi uvjeti da se rijeka Una proglasi regionalnim parkom zadovoljeni. To je posebno važno zbog toga što je to područje od posebne državne skrbi gdje se u suradnji sa Bosnom i Hercegovinom mogu pokrenuti zajednički projekti socijalnog i gospodarskog oporavka tog kraja i staviti veći naglasak na razvoj eko poljoprivrede i eko turizma za što je taj kraj Bogom dan. A mogu se dobiti sredstva iz pretpristupnih fondova. Taj projekt je izuzetno važan i zbog toga što još uvijek u dokumentima koje sam spomenula, u Programu prostornog uređenja Republike Hrvatske nažalost Trgovska gora navedena kao potencijalna lokacija za gradnju odlagališta nuklearnog otpada. Mi u Klubu HSS-a smo već u nekoliko navrata uputili u saborsku proceduru i nadležnim tijelima državne uprave zahtjev da se ta revizija Programa prostornog uređenja Republike Hrvatske provede i da se Trgovska gora briše iz tog programa. Isto tako tražimo da niti u bilo kojem dijelu Hrvatske takvo odlagalište ne bude ucrtano u prostornim planovima. Da se takvo odlagalište ne gradi zbog toga što Hrvatskoj odlagalište za nuklearni otpad nije potrebno. Također značajno za istaknuti je i pitanje gospodarenja rijekom Murom i rijekom Dravom koje su nedavno dobile preventivnu zaštitu u kategoriji regionalnog parka zbog toga što ih karakterizira visoka razina biološke raznolikosti i one predstavljaju jedan od posljednjih doprirodnih tijekova nizinskih rijeka u Srednjoj Europi. A opet sa druge strane, znači s jedne strane pokušavamo štititi te rijeke zbog njihovih posebnih značaja a s druge strane opet u strateškim prostornim dokumentima vidimo da se tamo planiraju graditi i hidrocentrale oko čega su se i predstavnici Mađarske očitovali odnosno jasno su rekli da se oni ne slažu da se grade hidrocentrale na Muri i na Dravi. A o tom je svoj sud rekla i struka i nevladine udruge. Primjerice iz studije utjecaja na okoliš koja je bila na raspravi vidljivo je da bi regulacija rijeke Drave koštala 154 milijuna kuna, a gradnja višenamjenskog hidrotehničkog sustava 2,6 milijardi kuna što bi se namaknulo naravno ni manje ni više iz Državnog proračuna odnosno od novca poreznih obaveznika. Istodobno za područje tih planiranih zahvata možemo pronaći informaciju da je u sastavu nacionalne ekološke mreže kao područje od međunarodnog značaja zbog iznimno vrijednih staništa i vrsta koje na njima žive pa će se kao takvo i predložiti da uđe u europsku ekološku mrežu. A i pokrenuta je inicijativa pri UNESCO-u da se proglasi rezervat biosfere Mura-Drava-Dunav. Mislimo da takve proturječnosti treba riješiti i zbog toga tražimo u ime Kluba HSS-a da se hitno provede revizija programa prostornog uređenja Republike Hrvatske. Danas je više-manje poznato da u svrhu očuvanja ekološkog karaktera nizinskih rijeka je potrebno što više sačuvati mogućnost njihovog meandriranja, odnošenje i taloženje obala i sedimenata te povezivanja sa poplavnim područjem. Što je rijeka više regulirana veća je ekološka nestabilnost sustava što ugrožava naravno i život ljudi. Zbog već izvedenih regulacijskih zahvata na srednjem toku Drave dolazi do erozije njenog dna i ukopavanje rijeke u vlastito korito te slabljenja veze između rijeke i okolnog poplavnog područja što negativno utječe na razine nadzemnih i podzemnih voda te pojavu i trajanje poplava na tom području. Planirani radovi u donjem toku zasigurno će uzrokovati daljnje isušavanje što ugrožava biološku raznolikost i život ljudi zbog negativnog utjecaja na poljoprivredu, šumarstvo, ribarstvo, turizam i rekreaciju. Projekt koji nas posebno brine i gdje smatramo da je potrebno formirati i zajedničku prekograničnu komisiju i suradnju je projekt u Bosni i Hercegovini «Gornji horizonti» koji će imati direktan utjecaj na deltu Neretve. Delta Neretve sadrži najveće, najvrednije ostatke sredozemnih močvara u Republici Hrvatskoj i jedne od malobrojnih takvih područja preostalih u Europi. Ono je područje od međunarodne važnosti koje je uvršteno u … [[Govornik se ne razumije.]] vlažnih staništa. Isto tako predstavlja sastavni dio buduće evropske, ekološke mreže, a predviđeno je i kao područje koje će se proglasiti parkom prirode i u tom smislu smatramo da su nužne hitne reakcije i suradnja sa Bosnom i Hercegovinom. Jer projektom gornji horizonti prevele bi se dodatne 2 milijarde kubičnih metara vode u Bileću i slivova Bune, Bunice, Bregave, Krupe, Masline i brojnih drugih vrela u slivu Neretve i Jadranskog mora. Smatramo da se ne bi smjelo nastaviti sa izgradnjom ovog projekta dok se u cijelosti ne sagledaju njegovi utjecaji na deltu Neretve i njene eko sustave dok se ne osigura dosljedna primjena europske okvirne direktive o vodama, te direktive o staništima. Realiziranje ovih planova, prevođenje voda u sliv Trebišnjice bi imalo katastrofalne posljedice za Bunu, Bunicu, pa čak umiranje Bregave, te štete za deltu Neretve, njezine jedinstvene prirodne vrijednosti i brojna nasilja čiji bi prirodni izvori vode presušili. I projekt o kojem smo i nedavno raspravljali u Hrvatskom saboru, projekt kanala Dunav – Sava za koje smo također predložili da se provede jedna šira javna rasprava u koju bi uključili sve stručnjake, jer postoji niz proturječnosti osim što je taj projekt izuzetno skup – 600 milijuna eura. Ljudi koji dolaze iz prirodnih znanosti upozorili su da bi upravo ovim projektom stradale poplavne šume na području Spačve, Bosuta gdje se nalazi 50000 ha najvrednijih hrastovih šuma, a gospodarska vrijednost tih šuma koje bi bile ugrožene kanalom iznosi oko milijardu eura i zbog toga mi u Klubu HSS-a smatramo da je nužno povesti računa o svim ovim argumentima i otvoriti jedan širi dijalog. Svakako je važno istaknuti i to da je Hrvatska po kvaliteti pitke vode na četvrtom mjestu u Europi, da je to zasigurno ovog trenutka naša prednost. Ali da se moramo početi odnositi na drugačiji način prema pitkoj vodi, da trebamo zaštiti izvorišta pitke vode, ali isto tako uložiti i veća sredstva u vodoopskrbu i odvodnju jer još uvijek postoje prostori Hrvatske i one županije koje imaju svega 20 do 30% pokrivenost sa vodoopskrbom, a još uvijek postoje veliki privredni gospodarski subjekti ili hoteli na moru ili ugostiteljski objekti koji nemaju čak ni pročišćivače otpadnih voda. Ukoliko želimo razumno gospodariti sa onim što je naše prirodno bogatstvo onda se moramo i razumno postaviti u tom smislu i klub HSS-a svakako se zalaže da do svakog stanovnika u ovoj dakle našoj Domovini dođe vodovod. To se posebno odnosi na ruralne sredine, ali isto tako da se izgrade sustavi odvodnje jer zasigurno da pitka voda, izuzetno kvalitetna pitka voda kojom Hrvatska obiluje može predstavljati dugoročno našu stratešku prednost. Klub zastupnika HSS-a podržat će u svakom slučaju Prijedlog zakona o potvrđivanju izmjene članaka ove konvencije o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera uz napomenu da bi svakako voljeli da se otvori jedna šira rasprava općenito o gospodarenju vodama, vodotocima i rijekama kada je riječ o aspektu zaštite prirode, ali kad je riječ i o energetici, a posebno da se provede revizija Programa prostornog uređenja Republike Hrvatske koji je pun proturječnosti. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Zdravko Krmek. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Želim prije svega na početku zahvaliti svima vama koji ste uzeli učešće u raspravi vezano za ovaj nacrt prijedloga zakona. No, dopustite mi da se osvrnem sa nekoliko riječi u prvom redu na ovo što je predloženo, a to je da se otvore rasprave na matičnim odborima. Prvo što se tiče pitanja zaštite voda, zaštita od štetnog djelovanja voda. Isto tako i općenito integriranog gospodarenja vodama. Ovdje želim reći da će biti prilike za to jer u vladinoj proceduri je Strategija upravljanja vodama i upravo će to biti znači temelj gdje će se u jednom dokumentu moći detaljno i planirati, utvrditi postojeće stanje, vidjeti isto tako buduće aktivnosti, a posebice u dijelu znači ulaska naše države u Europsku uniju. Ovdje želim istaći znači da u tom dokumentu ćemo moći znači definirati i našu politiku upravljanja vodama, a i ono što je najbitnije od svega znači da vodu koja je naše nacionalno blago trebamo zaštiti na sve moguće načine posebice u dijelu zaštite vodnih resursa za koje mislim da se svi slažemo da su bitni za našu budućnost, naša pokoljenja, naša buduća pokoljenja, našu djecu i isto tako evo vas želim još jednom sve pozvati znači da podržite ovaj Konačni prijedlog zakona, te da isto tako pripremimo jednu kvalitetnu raspravu za strategiju upravljanja vodama koja će biti uskoro na vašim klupama. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjenama i dopuna članka 25. i 26. Konvencije o zaštiti i uporabi prekograničnih vodotoka i međunarodnih jezera, hitni postupak, P.Z. br. 70. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 114 glasova za i jedan suzdržan. Hvala.
Idemo na slijedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 76 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Raspravu su proveli Odbor za europske integracije, Odbor za pravosuđe, gospodarstvo, za rad i socijalno partnerstvo i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Ministrica pravosuđa, gospođa Ana Lovrin će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministrice.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Pred nama je Nacrt prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, s Konačnim prijedlogom zakona. Ovršni postupak je reguliran odredbama Ovršnog zakona koji uređuje postupak prisilnog ostvarenja u osiguranja tražbina vjerovnika, postupak dobrovoljnog sudskog i javnobilježničkog osiguranja tražbina i uređuje i materijalno-pravne odnose koji se mogu javiti u vezi s tim postupcima. Posljednje izmjene i dopune Ovršnog zakona iz 2005. godine unijele su niz novina i značajnih instituta za koje sada možemo reći da su znatno ubrzale ovršni postupak, učinile ga učinkovitijim te se broj zaostataka ovršnih predmeta na sudovima u Republici Hrvatskoj smanjio za gotovo 75%. Međutim, obzirom na potrebu daljnjeg usklađivanja hrvatskog zakonodavstva s pravom stečevinom zemalja Europske unije u ovom području i obzirom na uočene probleme koji su se pojavili u praksi prilikom provođenja ovoga zakona, pristupilo se daljnjim izmjenama Ovršnog zakona. U predloženom nacrtu odredbe ovršnog zakona su prilagođene za buduću primjenu odredbe, uredbe Europske unije i Europskog parlamenta i vijeća od 21. travnja 2004. godine kojom se uvodi europski nalog za ovrhu nespornih zahtjeva te se istima osigurava i primjena odredaba smjernica Europskog parlamenta i vijeća u borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama do pristupanja Europskoj uniji. U bitnome, u tekst postojećeg Ovršnog zakona uveo bi se i Institut europskog naloga za ovrhu nespornih zahtjeva te bi se odredio krajnji rok za odlučivanje povodom prijedloga o nespornim zahtjevima. Isto tako, sukladno prijedlozima sindikata planirane izmjene propisuju da se i kod prisilne ovrhe na plaći, odnosno u drugom stalnom novčanom primanju i kod ovrhe koja se provodi uz suglasnost ovršenika od ovrhe izuzima iznos koji je neophodan za egzistenciju ovršenika, a koji se utvrđuje u odnosu na prosječnu neto plaću u Republici Hrvatskoj. Taj iznos je do sada bio vezan isključivo za visinu plaće koju prima ovršenik, moglo se plijeniti do 1/3 plaće ovršenika, odnosno iznimno do 1/2 plaće ovršenika kod naplate određenih privilegiranih tražbina bez obzira na to koliku je plaću ovršenik ostvarivao. Predložene se rješenje čini pravednijim jer se polazi od toga da je svakome ovršeniku za egzistenciju neophodan jednak iznos bez obzira na visinu njegove neto plaće. Rečeno u odnosu na postojeće stanje znači da će se ovršenicima s neto plaćom višom od prosječne plaće u Republici Hrvatskoj moći plijeniti veći iznos nego što je to bilo do sada, dok će se ovrha na plaći ovršenika s plaćom nižom od prosječne provoditi kao i do sada, dakle moći će se plijeniti 1/3, odnosno 1/2 plaće za privilegirane tražbine. Državni zavod za statistiku po ovoj odredbi dužan je utvrditi prosječan iznos mjesečne neto plaće te taj podatak objaviti u "Narodnim novinama" i to najkasnije do 31. prosinca tekuće godine. Tako utvrđeni iznos primjenjivati će se u narednoj godini. Ostale izmjene ispravljaju se na način da se rješavaju nedoumice na koje je ukazala praksa, pojednostavljuju se i dodatno razrađuje postupanje javnih bilježnika i sudova, otklanjaju mogućnosti zlouporabe ranije priznatih procesnih ovlaštenja, a koji se u bitnom navode kako slijedi. Pojednostavljuje se mogućnost dostave odgovornim osobama u pravnim osobama na način da se dostava nakon neuspjelog pokušaja na dostave na adresu iz prijedloga sada iza odgovorne osobe vrši na adresu sjedišta pravne osobe iz upisnika, odnosno na oglasnu ploču suda, ukoliko ni tako pokušana dostava nije bila uredna. Uređujućem javnom bilježniku omogućeno je da izvrši dostavu u ovrsi temeljem vjerodostojne isprave i neposredno ili putem zamoljenog javnog bilježnika. Dakle, javnom bilježniku daje se ovlast sudskog dostavljača. Kod instituta prokazne izjave i prokaznog popisa imovine onemogućene su zlouporabe na način da je ovrhovoditelj prije podnošenja prijedloga za podnošenje prokaznog popisa imovina dužan podatke o imovini ovršenika pokušati pribaviti uz pomoć drugih tijela. Proširuje se krug državnih tijela koja su dužna davati podatak i na katastar, ograničuje se mogućnost odgode ovrhe, tako da se ovrha sada može odgoditi samo jednom i to na vrijeme koje odredi sud, skraćuju se rokovi u pojedinim slučajevima kada sud postupa povodom prijedloga za odgodu ovrhe, kao što se i skraćuju i rokovi za prodaju zaplijenjenih pokretnina. Uvodi se mogućnost da se zaplijenjene pokretnine povjere i osobama izvan sjedišta ovršnog suda, kao što se uvodi i mogućnost ovrhe na motornim vozilima temeljem vjerodostojne isprave, dakle sada i putem javnog bilježnika. Po prvi puta se normira i situacija povrata zaplijenjenih pokretnina ovršeniku u slučaju obustave ovršnog postupka na način na koji se štite i prava ovršenika. Ukratko, predloženim izmjenama kani se postići dodatno ubrzanje i pojednostavljenje ovršnog postupka, postiže se potpuna usklađenost Ovršnog zakona sa odgovarajućom pravom stečevinom zemalja Europske unije te se štiti egzistencijalni minimum ovršenika na koji način se ostvaruje socijalna komponenta ovršnog postupka štićenjem minimalnog egzistencijalnog minimuma, jednako kao i odredbom da je ništava svaka odredba ili uglava ugovora ukoliko se daje dozvola na ovrhu cjelokupnih zaštićenih primanja, ali s napomenom da se pritome ne slabi pozicija ovrhovoditelja, dapače u nekim slučajevima je ona i poboljšana jer se ne želi poslati poruka da se ohrabruje neplatiše, odnosno one koji svoje obveze ne ispunjavaju. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora riječ? Da. Predsjednik Odbora za pravosuđe, gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana gospođo ministrice, štovane kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora na 6. sjednici održanoj 20. svibnja 2008. godine razmotrio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 15. svibnja 2008. godine s prijedlogom da se zakon donese po hitnom postupku. Odbor je prijedlog zakona raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela sukladno članku 73. Poslovnika. U uvodnom obrazloženju predstavnika predlagatelja istaknuto je da se ovim prijedlogom usklađuje naše zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije, točnije Uredbom br. 805/204 Europskog parlamenta i vijeća. Time se stvaraju uvjeti za neposredne primjene uredbe u trenutku prijama Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Predlaže se pravedniji način prisilne ovrhe na plaći, ograničava se dragovoljno postupanje radi naplate tražbine vjerovnika do iznosa kojim se štiti egzistencijalni minimum i život dužnika. Predlaže se poboljšanje nekih odredbi na koje je ukazala praksa. Članovi odbora jednoglasno su podržali donošenje Zakona o izmjenama i dopuna Ovršnog zakona. Mišljenja su da će predložena rješenja omogućiti brže namirenje tražbina, te istodobno osigurati minimalne uvjete za život ovršeniku zbog obveza namirenja duga. U svezi s predloženim člankom 25. članovi odbora ukazali su na problematiku učestalih promjena zakona, te potrebu provođenja rasprave o toj tematici. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa sedam glasova za odlučio predložiti Zakon o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona. Hvala.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za rad i socijalno partnerstvo? Odbor za gospodarstvo? I Odbor za europske integracije? Otvaram raspravu. Klub SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Idemo odmah u suštinu stvari. Dakle, Ovršnim zakonom kao jedan od predmeta ovrhe navedene su i novčane tražbine na žiroračunu, deviznom računu, tekućem računu i drugim računima ovršenika kod pravnih osoba koje obavljaju poslove platnog predmeta. Mislim da je to suština promjena koje se traže iz ovog Ovršnog zakona. Zašto? Naime, sudska praksa u Republici Hrvatskoj sva sredstva koja su uplaćena na tekući račun, štednu knjižicu ovršenika tretira kao gotov novac bez obzira koji je pravni osnov tih primanja. To znači da se u cijelosti plijeni plaća, mirovina ovršenika, pa čak i dječji doplatak ili neka druga primanja koja bi trebala biti izuzeta od ovrhe po članku 148. važećeg Ovršnog zakona ili bi se pak trebale primijeniti odredbe članka 149. Ovršnog zakona o ograničenju ovrhe nad tim sredstvima. Osnova za ovakvu sudsku praksu obrazlaže se time da su u člancima 180. do 184. Ovršnog zakona ne postoje nikakve odredbe o izuzimanju ili ograničenju ovrhe na računima ovršenika kod pravnih osoba koje se bave poslovima pravnog prometa. Sada nešto oko korektnosti procedure u Hrvatskom saboru. Dva zakona, Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona dolaze iz različitih strana. Jedan je zakon broj 69, taj zakon je prvi došao u saborsku proceduru i predložio ga je klub SDP-a. Drugi zakon je broj 76, kasnije je došao u proceduru parlamentarnu, prvo je došao na dnevni red, ali to je prijedlog Vlade. To je takva praksa. I mi se ne protivimo toj praksi jer naš cilj nije borba tko će prvi, nego tko će promijeniti stvari na bolje. E kad je to tako, mi iz kluba SDP-a imamo neke primjedbe koje su, mi smatramo takve da su lošije od prijedloga zakona koje je dao klub SDP-a. Zašto? Prijedlog Vlade o ograničenju ovrhe na primanjima iz plaće i drugima temelji se na prosječnoj plaći. Kolegice i kolege, prosječna plaća je fikcija. U pravilu vrlo rijetko radnik prima prosječnu plaću. Ili veću ili manju. I tu ne možemo zasnivati socijalnu pravdu, socijalnu pravednost, a niti osigurati da čovjek bude odgovoran ne samo prema sebi kao radnik, nego prema svojoj obitelji, a zadaća društva jeste da čuva i pojedinca i obitelj. U demokratskom i socijalnom društvu, kao što jeste hrvatsko, pa makar to bilo samo u Ustavu utvrđeno i tržišnim ekonomijama obveza je vjerovnika također da prati i procjenjuje socijalno, realno, financijski i ekonomske mogućnosti svojeg vjerovnika, odnosno tražitelja kredita. Takva situacija nije u hrvatskom društvu. Naime, nije ništa čudno što "hrvatske" banke, banke kćeri poznatih europskih banaka nemaju socijalnu obvezu, a još manje nacionalnu odgovornost kod davanja kredita ili obvezu da promatraju, procjenjuju koliko je moguće opteretiti tražitelja kredita sa socijalnog i sigurnosnog aspekta. Naime, opet ponavljam "hrvatske" banke nemaju socijalnu zadaću niti nacionalnu odgovornost da vode brigu o tim zaduženjima, jer njihov glavni interes nije briga o socijalnoj sigurnosti tražitelja kredita radnika, nego maksimalizacija profita. Da je to tako pokazuje i činjenica da unatoč globalnih teškoća, financijskih teškoća u društvu hrvatske banke imaju maksimalne profite u hrvatskom društvu i iznose da tako kažem najveći kolač iz hrvatskog gospodarstva za svoje vlasnike. U takvoj situaciji opredijeliti se, ako to Vlada čini, uz zaštitu jačih, moćnijih a to su banke, pa na temelju prosječne plaće tražiti zaštitu vjerovnika jeste pogodovanje bankama, a ne socijalna briga o radnicima. Zašto je to tako? Točno, Vlada štiti radnike koji su ispod prosječne plaće pa kaže da će biti zaštićena njihova plaća, dvije trećine do njihove plaće. Ali ako se radi malo više od 4 ili 5 tisuća kuna, kao što je negdje prosječna plaća, 6 tisuća kuna radnik zarađuje, istodobno ima pet članova obitelji. To je takva nepravda prema njemu da je to neprihvatljivo. Ili daj Bože da zarađuje 15 tisuća, a ima šest članova obitelji, pa je njegov socijalni status teži nego radnika koji sam zarađuje 5 tisuća kuna. Jer kad bi podijelili na članove obitelji, ovaj ima 5 tisuća kuna, a 15 tisuća na pet članova obitelji je 3 tisuće kuna pa su i režije i davanja puno veća, ali tu Vlada ne štiti takvog radnika jer smatra da treba ići u susret bankama kao jačim igračima na tržištu. To po našem mišljenju nije prihvatljivo sa socijalnog stajališta. Ako se uzme još nešto što je vrlo važno, da je prosječna plaća već sam rekao 5 tisuća kuna, a sindikalna košarica negdje 6 tisuća i 200 kuna, moramo voditi brigu da je intencija i želja društva koje se želi razvijati da ima što veći broj radnika iznad prosječne plaće, a ne da određeni mali broj radnika koji imaju izuzetno visoke plaće korigiraju tu prosječnu plaću, onda će ovo biti zaista samo zaštita visokog kapitala. Mi se moramo opredijeliti šta je prioritet, koji je rang prioriteta u našem društvu. Je li zaštita tzv. hrvatskih banaka da one maksimalno mogu plasirati sredstva i izvlačiti dobit što je normalno za poslovanje svakog poduzeća pa i banke, ali nije zadaća države da vodi brigu samo o krupnom kapitalu nego i socijalnoj sigurnosti i moći svojih građana. Zbog toga mogao bih ovako reći. Mi se nalazimo u jednoj diskrepanciji. Zakon poboljšava socijalnu situaciju, prijedlog Vlade poboljšava socijalnu situaciju sasvim sigurno građana, radnika koji primaju ispod prosječne plaće jer se na to referira, ali je vrlo dvojbeno da li poboljšava po mojem osobnom mišljenju ne poboljšava socijalni položaj radnika koji imaju nešto veća primanja od prosječnog primanja, a imaju veći broj članova obitelji nego ih dovodi u težu poziciju i to nije prihvatljivo. Ali iz dvije okolnosti ja sam da tako kažem ispred kluba SDP-a voljan reći, ukoliko bi se vratili na principijelni stav da se štiti dvije trećine prosječne plaće radnika koji je vjerovnik onda bismo bili puno zadovoljniji i sasvim sigurno poduprli donošenje ovakvog zakona. Ja moram tražiti od kluba da tako kažem, da razmisli je li prihvatljivo dijeliti ovako socijalnu sigurnost građana bez da imamo vidljive točne podatke koliko to koga pogađa. Dakle nisam siguran kako će se klub odrediti, da li ćemo podržati ili nećemo ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HDZ-a, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena gospođo ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Ja ću uvodno kazati da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podupire Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona ocjenjujući ga prvenstveno kao značajno poboljšanje u smislu reguliranja postupka prisilnog ostvarivanja i osiguranja tražbina vjerovnika te postupak dobrovoljnog sudskog javnobilježničkog osiguranja tražbina. Dok s druge pak strane naše zakonodavstvo usklađuje s odredbama uredbe Europskog parlamenta i Europskog vijeća u smislu uspostave jedinstvenog pravnog instituta, dakle europskog ovršnog naslova za nesporne tražbine, a samim tim dakle stvara ili stvaraju se i normativni preduvjeti za osiguranje instrumenata kojima bi se ostvarilo sprječavanje kašnjenja u plaćanju pri poslovnim transakcijama. S tim u svezi sam prijedlog zakona možemo podijeliti uistinu u dvije cjeline. Prva ili prvi taj dio koji se odnosi na postupak za izdavanje potvrde o europskom ovršnom nalogu za nesporne tražbine te za određivanje i provedbu ovrhe na temelju europskog ovršnog naloga, dakle odredbe koje će se primjenjivati od dana prijama Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije i drugi dio dakle odredbe koje se odnose na sam postupak ovrhe od kojih svakako kao najznačajniju novinu treba izdvojiti odredbu ili one odredbe koje na novi način reguliraju ovrhu, ovrhu kada se ona provodi na plaći ovršenika. Naime, polazeći od načela da je Republika Hrvatska i socijalna država, vodeći brigu o socijalnom statusu svojih građana pa i u smislu provođenja odredbi Ovršnog zakona na način da se ovršenicima omogući minimum uvjeta za egzistenciju unatoč obvezi namirenja duga, uistinu je za pozdraviti dakle one odredbe koje propisuju izuzetke, odnosno visinu plaće ovršenika koja se izuzima kada se radi o ovršnim postupcima, odnosno kada se sama ovrha provodi na plaći ovršenika. Tu imamo razrađena i predložena dakle tri rješenja. Prvo je kada se od ovrhe izuzet iznos od dvije trećine prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj, naravno kada se ovrha provodi na plaću ovršenika. Drugo, ako se ovrha provodi radi naplate, dakle tražbine po osnovi zakonskog uzdržavanja ili naknade štete nastale zbog narušenja zdravlja ili smanjenja odnosno gubitka rane sposobnosti i naknade štete za izgubljeno uzdržavanje zbog smrti davatelja uzdržavanja od ovrhe izuzet iznos, dakle od jedne polovice prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj. I treća situacija u slučaju da se radi o ovrsi radi prisilne naplate novčanih iznosa za uzdržavanje djeteta, tada je od ovrhe izuzet iznos od jedne četvrtine prosječne mjesečne isplaćene neto plaće po zaposlenom u pravnim osobama Republike Hrvatske za proteklu godinu. Nadalje, u onim slučajevima kada ovršenik prima manju plaću od prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj, od ovrhe je izuzet iznos od dvije trećine plaće, a u toj situaciji ako se ovrha provodi radi naplate tražbina po osnovi zakonskog uzdržavanja, naknadi štete nastale zbog narušenog zdravlja ili smanjenja, odnosno gubitka radne sposobnosti i naknade štete za izgubljeno uzdržavanje zbog smrti davatelja uzdržavanja izuzima se iznos od jedne polovine neto plaće ovršenika. U izloženom smislu vrlo je bitna odredba koja regulira da suglasnost kojom se dopušta pljenidba plaće, odnosno drugo stalno novčano primanje za iznos koji je izuzet od ovrhe ne proizvodi pravne učinke. Dakle ne proizvodi pravne učinke unatoč mogućnosti dužnika da javnobilježnički ovjerovljenom ispravom da suglasnost da se radi naplate tražbine vjerovnika zaplijeni njegova plaća. Dakle tu uistinu ajmo reć, ta odredba ide ka socijalnoj osjetljivosti, zaštite egzistencije ili tog egzistencijalnog minimuma onoga zapravo o kojem se u smislu provođenja ovrhe vrši ovrha na njegovoj plaći ili stalnom novčanom primanju, dakle onog od čega on kao pojedinac i njegova obitelj egzistiraju ili žive. Vrlo je bitno istaknuti i to da ako ovrhovoditelj ne bude namiren u skladu s rješenjem o ovrsi u roku od godine dana od dana dostave tog rješenje banci i ako u tom roku ne predloži izmjenu sredstava i predmet ovrhe sud će tu ovrhu obustaviti. Dakle, imamo institut obustavljanja ovrhe u smislu ovih razrađenih i predloženih zakonskih rješenja. Nadalje, izmijenjene odredbe Ovršnog zakona koje se odnose na dostavu, način provođenja postupka, nadležnosti Hrvatske gospodarske komore apsolutno treba podržati a pogotovo one koji se odnose na skraćivanje rokova i mogućnosti odgode same ovrhe. Posebno treba izdvojiti odredbu koja regulira da na prijedlog ovrhovoditelja sud može u potpunosti ili djelomice odgoditi ovrhu ali samo jednom, dakle samo jednom ako provedba nije započeta i to za vrijeme koje odredi sud a mogućnost odgode svede na rok do šest mjeseci. Isto tako, širi se krug tijela i pravnih osoba od kojih ovrhovoditelj može pribaviti podatke o imovini ovršenika prije pokretanja sudskog postupka čime se na najbolji način može označiti ili na bolji način može označiti predmet i sredstvo ovrhe a što bi u konačnici trebalo dovesti do bržeg postupanja ovršnog suda po samom prijedlogu za ovrhu. Što se tiče postupka za izdavanje potvrde o europskom ovršnom nalogu za nesporne tražbine te za određivanje i provedbu ovrhe na temelju europskog ovršnog naloga valja kazati slijedeće. Isto tako imamo razrađene dvije situacije. Dakle, prva koja se odnosi na izdavanje potvrde o europskom ovršnom nalogu gdje su nadležni sudovi, upravna tijela, javni bilježnici ili pravne osobe s javnim ovlastima koji su ovlašteni izdati ovršni otpravak domaće europske ovršne isprave o nespornim tražbinama, i ovaj drugi dio koji se odnosi ili koji regulira da ovršna isprava koja je u nekoj drugoj državi članici Europske unije potvrđena u skladu sa uredbom kao europski ovršni nalog ovršava se i u Republici Hrvatskoj pod istim uvjetima kao i domaća ovršna isprava, i to bez potrebe provedbe posebnog postupka radi priznanja te isprave i proglašenja njezine ovršnosti odnosno bez potrebe da se o njezinu priznanju odlučuje kao o prethodnom pitanju. Naravno, ovdje treba napomenuti da se ove odredbe ili ovaj institut primjenjuje dakle ne odmah već danom prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju. Zaključno, zbog svega ovoga, zbog toga što je zapravo na najbolji mogući način su pomirena dva načela. To je prvo i osnovno načelo ovršnog postupka kojim se regulira da se ovršni postupak u prvom redu provodi radi namirenja vjerovnika, namirenja ovrhovoditelja, i s druge strane isto tako načelo da se u svim tim situacijama treba zaštititi dostojanstvo osobe na čijim se sredstvima provodi ovrha i da se ne ugrožava samom ovrhom egzistencija nje ili njezine obitelji. Dakle, upravo na pravi način pomirbom tih dvaju samo na prvi pogled oprečnih načela predložena su ova zakonska rješenja kao izuzetno kvalitetna rješenja i upravo zbog toga ih Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice i podupire. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolege zastupnici. Evo, ja bih rekao par riječi o samom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, s Konačnim prijedlogom zakona. Prije svega, pozdravit ću sve one kvalitetne promjene ili izmjene koje su u samom tekstu predložene a koje idu u pravcu daljnjeg ubrzanja postupka, rasterećenju sudova, povećanju ekonomičnosti i pravne sigurnosti. S druge strane, svakako nužno je bilo usklađivanje sa direktivama Europske unije odnosno parlamenta i vijeća koje su ovdje navedene. I svakako, za pozdraviti je i onaj dio gdje se govori da se od ovrhe izuzima dvije trećine prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj odnosno jedna polovina u slučajevima zakonskog uzdržavanja odnosno naknade šteta u određenim slučajevima. Evo svakako u obrazloženju reći ću da stoji da se predlagatelj zakona poziva na Ustav Republike Hrvatske i gdje stoji da je Republika Hrvatska socijalna država. Ja ću reći, do sada je bila Republika Hrvatska socijalna država i činjenica je da se dozvoljavala pljenidba cijele plaće ili osobnog dohotka istina ukoliko je dužnik dao ovjerovljenu ispravu kao suglasnost da mu se plijeni cijela plaća. Ja osobno smatram da time nismo normalno pokazali da jesmo socijalna država, da banke koje odobravaju kredite ili ostale novčarske institucije, udruge su dužne procjenjivati solventnost svojih vjerovnika i isto tako da su banke dužne snositi i dio rizika. Mi danas znamo da smo od dnevnih, tjednih novina pa gotovo i svakog izloga obasuti brojnim pozivima na kredite a kredite u roku od pet minuta i sličnih a mislim da mi u ovom Hrvatskom saboru pa i Vlada Republike Hrvatske mora zaštititi građane ove države i svakako i banke su dužne ukoliko ne postupaju ili ne procjenjuju dobro odobravanje kredita odnosno svoje komitente koji traže kredite snositi i dio rizika. Evo, ostale izmjene u smislu ubrzanja postupka od dostave putem javnog bilježnika, oglašavanja, mogućnosti odgode za najviše šest mjeseci znači isto tako radi ubrzavanja postupka jesu svakako za podržati. U ovom dijelu založili bi se isto tako se ovrha, ovo što stoji u članku 15., provodi na plaći ovršenika, da je izuzet iznos od 2/3 plaće koju ostvaruje korisnik odnosno vjerovnik, korisnik kredita koji taj kredit dobiva a svakako oni ovršenici koji primaju plaću manju od prosječne plaće da ona bude vezana na taj izuzetak od 2/3 plaće. Zalažem se da i banke u Republici Hrvatskoj snose dio rizika kod odobravanja kredita i zalažem se za zaštitu građana Republike Hrvatske znači sa time da od ovrhe bude izuzeta jedna trećina odnosno jedna polovina za one korisnike kredita koji primaju plaće koje su i niže od prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice, poštovane kolegice i kolege. Uvodno podržavam Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 15. svibnja 2008. godine. Smatram da je potrebno donošenje ovog zakona prvenstveno radi njegova usklađenja sa zakonodavstvom Europske unije i to sa Uredbom broj 805/204 Europskog parlamenta i Vijeća od 2004. godine koja se odnosi na stvaranje europskog ovršnog naslova za nespore dražbine i sa Direktivom 2000/35 Europskog parlamenta i Vijeća od 2000. godine kojom se nastoji onemogućiti kašnjenje plaćanja u poslovnim transakcijama. Obzirom da je zadnjim izmjenama i dopunama Ovršnog zakona iz 2005. godine unijeto veoma velik broj kvalitetnih rješidbi koji su ubrzali i omogućili da ovršni postupak postane učinkovit. Predloženim izmjenama zakona još kvalitetnije se, a temeljem dosadašnje prakse uređuju pitanja dostave pravnim osobama i fizičkim osobama. Ograničavaju se moguće zlouporabe ovrhovoditelja, širi se krug pravnih tijela osoba od kojih bi ovrhovoditelj mogao pribaviti podatke o imovini ovršenika prije pokretanja postupka što će svakako dovesti do bržeg postupanja suda po prijedlogu za ovrhu. Interesantno je istaknuti da je poseban naglasak dat na zaštiti egzistencije ovršenika u odnosu na dosadašnju regulativu prisilne ovrhe na plaći i to na način da se od ovrhe izuzima iznos koji je neophodan za egzistenciju ovršenika, a koji se utvrđuje u odnosu na prosječnu neto plaću u Republici Hrvatskoj čime se postiže da svaki ovršenik ima jednak iznos neophodan za egzistenciju neovisno na visinu neto plaće koju ostvaruje. Inače sama ovrha na plaći uz svakako prethodno ispunjene uvjete provodi se do jedne trećine plaće, iznimno do jedne polovine plaće kada kod naplate određenih privilegiranih tražbina odnosno isto kao iznimka do jedne četvrtine plaće ovršenika kod naplate iznosa uzdržavanja djeteta. Nadalje Prijedlogom zakona štite se ovrhovitelji na način da su prošireni rokovi za namirenje tražbine po ovršnom rješenju. Produženjem roka rasteretit će se sudovi, potrebe da u povodu isteka roka od 6 mjeseci prijedloga za ovrhu moraju određivati ovrhu na drugim predmetima čime će se izbjegnuti veoma složen i rekao bih skup postupak provođenja ovrhe. Također Prijedlogom zakona prihvaćena je i inicijativa Sindikata da se zaštiti određeni dio plaće. I to kod ovrha na temelju suglasnosti ovršenika na način da se spriječi ovrha cijele plaće do iznosa koji je neophodan za egzistenciju ovršenika kako se to čini i kod prisilne ovrhe. A ovo se isto tako odnosi i na druga stalna novčana primanja. Uvodi se jednoobraznost postupanja sudova u slučajevima uloženog pravnog lijeka na način da spis proslijeđen sudu radi provedbe postupka po prigovoru, žalbi ili zahtjevu za odgodu ovrhe po okončanju postupka ostaje kod suda. Vrši se nadalje usklađivanje sa odredbama ZPP-a, Sudskog poslovnika i Javnobilježničkog Poslovnika. I konačno predloženom regulativom osiguravaju se uvjeti za primjenu odredaba citirane uredbe i direktive Europskog parlamenta i Vijeća, uvođenje europskog ovršnog naslova za nesporne dažbine i sprečavanje kašnjenja plaćanja u poslovnim transakcijama. Zbog svega iznijetog podržavam donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona.
Hvala. Gospođa zastupnica Milanka Opačić. Nema je. Gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Kao što smo čuli uvodno iz izlaganja gospođe ministrice koja je rekla koliko je smanjen broj ovršnih postupaka nakon donošenja zakona odnosno izmjene 2005. I u to sigurno ne treba sumnjati. Ali molim vas lijepo što bi se bilo dogodilo da je ostao na snazi Zakon o ovrsi iz 2003. godine koji je puno benevolentnije gledao spram institucije javnih bilježnika i svih ovih poslova koji su kasnije izmjenama 2005. tek djelomično preuzela služba javnog bilježništva. Mi danas ne bismo uopće govorili ovdje o problemu zaostataka glede ovrhe koji i dalje jesu najbrojniji predmeti što se tiče zaostataka u našem pravosuđu. A to je jednako postupanje direktivi Vijeća ministara prema pravosuđu zemalja pristupnica Europskoj uniji da nastoje iz svog pravosudnog sustava otkloniti sve tzv. nesudske predmete. A ovršni postupak gotovo nije sudski postupak u pravom smislu riječi jer on ne rješava probleme između tuženika i tužitelja jer je te probleme riješio sud. Ovdje dakle govorimo u ovom postupku samo o toj namjeri dužne tražbine. Prema tome prava je šteta što smo čekali godinu dana dakle a kad vidite ovdje u ocjeni stanja pobrojeni su zakoni dakle ovršni koji su se dakle donosili i mijenjali. Dakle čekali smo godinu dana kad je trebao stupiti na snagu 2004. godine donosimo zakon kojim se ukidaju te izmjene. Uz obrazloženje tada da napomenem da javnobilježnička služba nije sposobna ove poslove obavljati. Međutim srećom da se godinu dana nakon toga odustalo 2005. godine. To su bile značajne izmjene u odnosu na postojeće znanje, ali daleko manje izmjene od onih koje smo ambiciozno bili zacrtali 2003. godine. I ove izmjene koje su na tom tragu ubrzanja postupaka većih ovlasti javnobilježničkih prisjednika pa čak i vježbenika radi ubrzanja tog postupka idu na tragu ubrzanja postupaka većih ovlasti javnobilježničkih prisjednika, pa čak i vježbenika radi ubrzanja tog postupka idu na tragu tih izmjena koje smo bili stipulirali još davne 2003. godine. Možda još koje vrijeme pa ćemo prepisati kompletno te odredbe. Dakle, direktno neke odredbe su prepisane koje su ukinute 2004. Sada ovdje u ovim izmjenama se ugrađuju. No, bolje ikad nego nikad i vjerujem da će i one poboljšati ubrzanje tog postupka. Također je za pozdraviti i ovaj nešto što se nameće samo od sebe u glavak u zakonu ovog četvrtog dijela je postupak za izdavanje potvrde o europskom ovršnom nalogu na temelju nesporne tražbine. Međutim, ima nešto što izaziva ozbiljnu raspravu a to je odredba članka 17. što je također za pozdraviti jer se nekada preambiciozno smatralo da će biti ovrhovoditelj namiren u roku od 6 mjeseci. Jer, ako se tada ne može namiriti dakle uz sve one stimulirajuće mjere da je takva ovrha beznadežna. Međutim, evo vidimo što predlagatelj u svom obrazloženju govori i zašto je zaista potrebno produljiti tu ovrhu na godinu dana. Kaže lijepo predlagatelj da često dužnik ne može, ovršenik ne može namiriti svoju tražbinu, odnosno ne može ispuniti dug prema ovrhovoditelju jer mu je počesto dužan kao i sama država. I dok se ti odnosi i sve međusobno, dok dužnik moga dužnika ne plati dug on ne može platiti ovrhovoditelje i da se pokazalo jedino dakle ispravnim da se nešto malo ipak pričeka jer koliko toliko ipak na kraju dođe nešto do sredstava i taj dužnik, ovršenik koji onda namiri onom krajnjem ovrhovoditelju. Eto to izrijekom stoji u obrazloženju na stranici 18. glede članka 17. i zato je svakako i za pozdraviti ovo produljenje sada roka od 6 mjeseci zbog situacije u državi da ponovo imamo neplaćanja. To je ta nelikvidnost koja se iz ovog članka dade sagledati. Ali što je tu je i dobro je da zakon eto nije apstraktan, nego da slijedi, već kad ne može mijenjati situaciju da je bar pokriva to realno stanje koje u svakom slučaju nije za pozdraviti, ali jeste i ovu odredbu. Međutim, evo vidite kako se pristupa kada se želi populistički u javnosti bez sagledavanja problema stvari figurirati. Odredba članka 15. ograničenje od ovrhe, pa se tako eto također je to popraćeno i u medijima dosta dobro što predlagatelj kani da će od ovrhe biti samo izuzeta ¼ ako se ima naplatiti novčano potraživanje za uzdržavanje djeteta, jer to ovako dosta dobro figurira prema javnosti. Ako se ne poznaje sama bit stvari i postupka, ali uopće i života, onda ovako bi svi to prihvatili. Međutim, što je sa tim ovršenikom koji uzdržava još petero djece? Mi ćemo mu ostaviti samo ¼ plaće, a on mora uzdržavati petero, šestero djece, jer se mora namiriti možda još jedno, najčešće je to dijete iz neke druge veze, jer svi znamo o čemu ovdje pričamo. I ja sada vas pitam, ja predlagatelja pitam kako će taj ovršenik koji ima na uzdržavanju jel to mora biti stipulirano ovdje. To ne može biti ostavljena ¼ ako taj ovršenik ima dužnost uzdržavanja druge maloljetne djece. I s kojim pravom predlagatelj, tj. Vlada želi na ovaj način onemogućiti uzdržavanje druge djece. Ona bar u najgorem slučaju moraju biti u jednakoj poziciji. Ja ovdje ne prigovaram ništa ministrici, jer je potpredsjednica Vlade pompozno izašla u medije sa ovakvom dakle popularnom i prihvatljivom naoko takvim rješenjem, a vidimo što u praksi to znači. I ja molim ovdje predlagača, odnosno ovdje koji su gospođu ministricu u ime Vlade da ozbiljno razmotri ovu situaciju koja je, mislim da stavljamo ozbiljni prigovor ovdje u odredbi članka 15. Dakle, u svakom slučaju treba nadopuniti odredbu. Ukoliko se ne radi takav ovršenik nema obvezu uzdržavati drugu maloljetnu djecu ili osobe koje je po zakonu također dužan uzdržavati. Ovdje je bilo dosta govora da eto je postignut inače, da smo socijalna država, da je postignut dogovor sa socijalnim partnerima, eto da se ne može inače plijeniti više od polovice prosječne neto plaće za sve tražbine. To je također u načelu ovako dosta zgodno zvuči, međutim tko je najčešće ovrhovoditelj. Isto tako siromašan kojem je ovo zadnja nada da naplati ovu tražbinu da bi mogao osigurati sredstva za uzdržavanje vlastite obitelji. Jer molim vas, financijske institucije, banke i drugi ne potpadaju ni pod javnog bilježnika, a kasnije u naplati ni pod ovršni postupak. Za njih je osigurana izmjena 2005. koja je daleko od traga i od potvrde da smo socijalna država kada je omogućila tim financijskim institucijama da se naplate na nekretnini ovršenika za najbanalniji iznos koji je ostao, ali koji ovaj više ne može platiti. A pogotovo sad vidimo kroz ove rastuće kamate. Tko zna kako će se to u konačnici i završiti. Zato je prijeko potrebno, to je nešto na što SDP već godinama upozorava odnosno 2003. koliko god je bila intencija da se svaka tražbina ima naplatiti, jer da konačno moramo biti svjesni i vlastite odgovornosti ne samo kao država, kao zajednica nego jednostavno i kao svaki pojedinac da se ne zadužujemo više nego što možemo kasnije vratiti i onda nam je poslije svak kriv. Ali molim vas, dopustiti bankama da ne uzlaze uopće u postupak, omogućiti im fiducij, tj. odmah da postaju vlasnici. Ako dužnik ne može platiti zadnju ratu ili beznačajni iznos mislim da je krajnje nepravedno, nemoralno i to je to što banke ne zaslužuju. Zašto bi one bile u povoljnijem položaju? Jedino su oni u povoljnijem položaju, jer ovrha je i dalje ostala uza sve ove poboljšice, uza sve ovo ubrzanje postupka. Ipak je to jedan postupak koji traje. Ali kroz taj postupak obični smrtnici prolaze, ne prolaze banke. One lijepo oduzmu nekretninu za najbeznačajniji iznos i zato mi ustrajemo na tome da nema značajnije izmjene zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona ako takva izmjena ne sadržava ukidanje fiducija, tj. onemogućavanje bankama da dolaze do nekretnina, građanina našega za najbeznačajniji iznos. To nije pravedno, to nije pošteno, to nije moralno.
Hvala. Gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice, kolegice i kolege. Dakle, pred nama se nalazi Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona. On je, dakle jedan od zakona koji pripada skupini zakonodavnih mjera iz plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2008. godinu. U prilogu zakona nalazi se izjava o njegovoj usklađenosti s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Prije svega, važno je naglasiti da se, između ostalog ovim izmjenama i dopunama Ovršni zakon usklađuje s uredbom E.Z. 805/2004 Europskog parlamenta i vijeća od 21. travnja 2004. godine kojom je uveden europski nalog za izvršenje nespornih zakona, odnosno tražbina te je utvrđen postupak određivanja i provedbe ovrhe na temelju tog ovršnog naloga. Isto tako, uvođenjem ove uredbe u hrvatski pravni sustav ostvariti će se uvjeti za njenu neposrednu primjenu u trenutku prijama Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije, što se regulira člankom 24. predloženih izmjena i dopuna. S obzirom da je Ovršni zakon iznimno značajan za učinkovitost pravnog sustava važno je reći da njegovom posljednjom novelom iz 2005. godine uvedeno je niz novina koje su doprinijele ubrzanju ovršnog postupka te smanjenju broja zaostalih predmeta. Spomenut ću i podsjetiti nas tek na neke od tih novina. Prije svega, uvedeni su javni bilježnici kao nova tijela u ovršni postupak koje odlučuje o prijedlozima za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave. Omogućena je dostupnost podataka o imovini ovršenika propisivanjem dužnosti određenim pravnim osobama i tijelima da na zahtjev vjerovnika daju podatke o imovini dužnika. Propisana je ovršnost prvostupanjskih sudskih odluka kojima se nalaže isplata tražbina čija glavnica ne prelazi tisuću kuna, preciznije je uređena ovrha na motornim vozilima, uveden je novi institut ovrhe na vrijednosnim papirima koji su evidentirani na računima kod Središnje depozitarne agencije, pojednostavljen je postupak ovrhe na sredstvima na računima pravnih osoba, uređeno je vođenje očevidnika nekretnina i pokretnina koje se prodaju u ovršnom postupku. Isto tako, polazeći od toga da se dužnika ne treba štititi u odnosu na druge osobe, kao ni od njega samog, spomenutom novelom iz 2005. omogućena je zapljena cijele plaće ovršenika uz njegov pristanak. Propisano je, dakle da dužnik može ispravom ovjerenom kod javnog bilježnika dati suglasnost o zapljeni njegove plaće djelomično ili u cijelosti kada se isplate obavljaju izravno vjerovniku. U praksi se ova mogućnost pokazao, rekao bih tragičnom jer su neki dužnici takvim postupanjem doveli sebe i svoje obitelji na rub egzistencije. Prema tome, ipak ispada da neke ljude treba štititi od njih samih, prije svega zato da njihove obitelji ne bi bile dovedene ispod egzistencijalnog minimuma. Pa se tako ovim izmjenama i dopunama Ovršnog zakona kod prisilne ovrhe kao i kod ovrhe kod koje se provodi uz suglasnost ovršenika predlaže izuzimanje od ovrhe iznosa koji je neophodan za egzistenciju ovršenika, a koji se utvrđuje u odnosu na prosječnu neto plaću u Republici Hrvatskoj. Kod prisilne ovrhe prijedlog je da se ovršenicima s neto plaćom višom od prosječne može plijeniti veći iznos plaće nego što je to bilo do sada, dok će se ovrha kod ovršenika sa plaćom nižom od prosječne provoditi kao i do sada. Dakle, moći će se plijeniti do 1/3 plaće, iznimno kod naplate određenih privilegiranih tražbina do 1/2 plaće te do 1/4 plaće ovršenika kod naplate iznosa za uzdržavanje djeteta. Na isti način kao i kod prisilne ovrhe predlaže se zaštiti ovršenika i kod ovrhe koja sa provodi uz njegovu suglasnost, zaštićuje se iznos koji je neophodan za egzistenciju dužnika, a eventualna suglasnost kojom bi dužnik dopustio pljenidbu plaće za iznos koji je izuzet od ovrhe ne proizvodi pravne učinke. Dakle, s obzirom na navedeno usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije i na niz poboljšanja koja se predlažu ovim izmjenama i dopunama Ovršnog zakona o kojima je govorila i ministrica, podržati ću njegovo donošenje po hitnom postupku. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Oko ovog dijela izmjena zakona koje jesu predložene tri konkretna prijedloga za predlagatelje, odnosno za gospođu ministricu. Članak 15. stavak 1. koji govori o izuzeću od ovrhe dijela plaće nakon petokratnog čitanja uspio sam je do kraja razumjeti pa možda prijedlog gospođo ministrice da ovu rečenicu koja je cijela jedna rečenica u stavku 1. podijelite na tri rečenice da se u drugom redu iza Republike Hrvatskoj umjesto zareza stavi točka pa krenete s novom rečenicom. I tako gdje se govori o 1/2 prosječne plaće, opet iza Republici Hrvatskoj, točka pa nova rečenica jer bojim se da ovakva formulacija iz stavka 1. članka 15. u kasnijoj primjeni može se tumačiti, nažalost sukladno našoj praksi poput žvakače gume i da bi bila daleko jasnija norma da se taj stavak napiše u tri rečenice. Dakle, 2/3 plaće generalno se izuzima iz ovrhe, kada je u pitanju ovrha zbog zakonskog uzdržavanja naknade i štete nastale zbog narušenog zdravlja ili smanjenja gubitka radne sposobnosti i naknade štete za izgubljeno uzdržavanje zbog smrti, da je to jedna polovina. A da ovrha zbog održavanja djece je 1/4. Ako pažljivo čitate taj stavak može se tumačiti tako kako je napisan i drugačije. E sad, nešto što nije napisano. Pod pojmom plaće u smislu ovog zakona, ali u tehničkom smislu kada novac zajedno s plaćom dolazi na žiro račun, dolazi nešto što nije plaća, nije naknada plaće, a smatram da ne bi smjela biti predmet ovrhe, a nisam vidio da je izuzeto, a to su dječji doplaci. Možda sam, nisam bio dovoljno temeljit u čitanju teksta zakona, ali ako dječju doplaci nisu izuzeti iz ovrhe, onda bi svakako trebalo. Naime, oni se isplaćuju zajedno s plaćom i kad novac sjeda na tekući račun iz toga se ne može vidjeti da li se radi o plaći ili, ako jesu odlično, ali praktički kad novac sjedne na račun u banci na tekući račun, on je u masi. Pod plaćom nema izdvojenog da se radi o dječjem doplatku. Tek eventualnim naknadnim dokazivanjem se može osporavati zapljena tog dijela primitaka koji nisu plaća. To vam govorim zbog toga što je bilo jako puno slučajeva i ovih dana sam imao, gdje se ovrha provodila na dječjem doplatku, gdje je banka to tretirala kao plaću. I treći, pitanje, prijedlog, a slučaj se desio i dešava se u Varaždinu. Ilustrirati ću to na tom primjeru zbog toga da shvatite što predlažem. Banka je dužniku odobrila kredit u dosta velikom iznosu kojega je on iskoristio za ulaganje u nekretnine. Imao je za kredit jamce i sve nekretnine u koje je uložio cjelokupni iznos kredita prebacio je u vlasništvo na drugu osobu i prestao otplaćivati kredit. Banka se nije htjela baviti dužnikom i ulaziti u imovinskopravne odnose u nekretninu u koju je utrošen cjelokupni iznos kredita nego je povrat kredita zatražila od jamaca koji su u dobroj vjeri pristali da budu jamci i vrlo brzo ostvarila svoje pravo za mene pod navodnike, i uredno putem ovrhe s plaće skida tu obavezu. Dužnik i dalje živi u istom gradu, koristi kompletne nekretnine u svoju korist iako postoji čak i sudska presuda u kojoj su jamci dokazali da je dužnik sposoban vraćati, da je novac uložen u te nekretnine i da je banka propustila zaštititi svoje interese jer je dozvolila prijenos vlasništva nad nekretninom. Jamci su službenici, državni službenici u konkretnom slučaju i po postojećem propisu ovrha koja je sjela na njihove plaće je takova da su oba jamca kak' se veli u ženskom rodu jamac, žena, radi se o ženama.
Jamkinja.
Jamkinja, hvala potpredsjedniče. Obje obitelji jamkinje, državne službenice, dovedene su na rub egzistencije. I pučki pravobranitelj i ja i sudovi u Varaždinu pokušavamo tim obiteljima pomoći, ali ne ide. Banka je uvijek u pravu i uredno naplaćuje od jamaca, dužnik se šepuri gradom, kuća koja je izgrađena tim kreditom nadograđena je tamo. Jamci nisu mogli dokazati da banka je učinila ako ne i možda čak i namjerni propust, ne osiguravši si takvu naplatu. Jedna od njih me zvala jutros vidjevši dnevni red Sabora i zamolila i rekla je, iznesite moj primjer, moju kalvariju koju prolazim već tri godine i ostala sam i bez imovine, u velikim sam dugovima, bespomoćna i nakon sudskih presuda i ako možete utjecati na to da se takvo ponašanje zakona spriječi. U savjetovanju sa pučkim pravobraniteljem nismo našli po postojećem, prije ovih izmjena i dopuna zakona, ni jedan način ako da tim ljudima pomognemo a izigrani. Od banke su izigrani, od dužnika su izigrani i zaštite za njih naprosto po hrvatskim propisima ne postoji. Ako želite i ako jeste doista zainteresirani, a ne vjerujem da se radi o jedinom slučaju, doista ne vjerujem da se radi, govorim o ovom koje znam, koje sam pogledao dokumentaciju i sudske presude. Ja vam taj komplet dokumenata mogu dostaviti, možda postoji način ne za njih više jer retroaktivne primjene zakona više nema, ali da eventualno idućom izmjenom zaštitimo takve građane od takvog ponašanja banaka jer je doista bila i postojala mogućnost da oni svoje obaveze naplate od dužnika. Linija manjeg otpora, državni službenici, redovita, sigurna plaća i najsigurniji način naplate. Eto to je moj prijedlog za ovo, ubuduće klimanje glavom shvatio sam da dječji doplatak jeste izuzet iz ovrhe, ali on na nešto u praksi, u provedbi ovrhe na primanjima koja dolaze na žiro račun ili teko račune građana očito ne štima i uvjeravam vas da banke provode ovrhu i na primanja koja se zovu dječji doplatak. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, ministrica pravosuđa, Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Pa evo iz ove današnje rasprave o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona uglavnom je razvidno da se podržavaju odredbe koje pridonose učinkovitosti i ubrzavanju ovršnog postupka. Osnovni smisao i svrha Ovršnog zakona zapravo i jest da vjerovnik dođe i da naplati odnosno dobije svoju tražbinu koja je prethodno utvrđena da postoji. Ovim izmjenama i dopunama osim učinkovitosti ubrzanja same ovrhe mi smo pridonijeli daljnjoj zaštiti, dakle s jedne strane je smisao Ovršnog zakona da vjerovnik i ovrhovoditelj dođe do svoje tražbine, ali pri tome se ne smije i ne treba zaboraviti i na socijalnu komponentu i na to da se zaštiti egzistencijalni minimum i dužnika u ovom slučaju ovršenika. To je jedna regulatorna komponenta ili zaštita državna je potrebna i kod ovih tzv. dobrovoljnih ugovaranja jer je opća postavka da je ništav ugovor koji je suprotan pravnom poretku i moralu jednako tako ta regulatorna komponenta potrebna je i iz razloga nesrazmjera moći u ovom slučaju nekoga tko nudi i posuđuje novac i nekoga tko se zadužuje i tko ga uzima u vrlo slučajeva to je nesrazmjer ja bih rekla financijske ili socijalne moći ove dvije strane. Stoga smo posegnuli za tom zaštitom, uveli smo odredbu o ništavosti dobrovoljnih uglavaka kojima se dozvoljava i pristaje na ovrhu na cjelokupna primanja i plaću. Također držim da smo i tu socijalnu komponentu zadržali bez obzira što smo dozvolili veću ovrhu na plaćama onih koji imaju više, tko ima više a dužan je neka plati svoj dug, jer ovrhovoditelj ima pravo na svoju tražbinu, ali pri tome smo za sve građane ove zemlje u jednakom iznosu zaštitili egzistencijalni minimum. I samo nekoliko riječi osvrta na iznesene primjedbe glede zaštite četvrtine plaće u slučaju naplate uzdržavanja, na iskazanoj bojazni što će biti s drugom djecom. Moram reći da ova odredba je jednaka, identična odredbi iz Obiteljskog zakona koji je na snazi i pri tome moram reći i upozoriti da se radi o ovrsi. Dakle, ovrha je provođenje prisilno naplate uzdržavanja za dijete nakon što je neki sud već u drugom postupku utvrdio sve platežne sposobnosti i potrebe obitelji onoga tko mora plaćati uzdržavanje u prethodnom sudskom postupku, dakle nema bojazni za ostalu djecu. Što se tiče fiducije, fiducija nije ovrha. Fiducija nema veze sa ovrhom ali ima, fiducija je dobrovoljno osiguranje sudsko odnosno javno-bilježničko osiguranje i upravo zbog ovog nesrazmjera i ja također smatram da bi o ovom institutu trebalo provesti jednu ozbiljnu raspravu i možda ćemo jednoga dana ovdje i o tome raspravljati. I još nešto da kažem. Jasno je ovdje za govornicom, zastupniku Lesaru sam kimnula da je dječji doplatak zaštićena kategorija. Na dječjem doplatku nije dozvoljena ovrha. A išli smo i nešto dalje pa smo nastojali zaštititi sva ova zaštićena primanja koja su zaštićena kao primanja ali u trenutku kada sjednu na tekući račun prestaju biti dječji doplatak a postaju novci na računu i idu kao ovrha na novčanim sredstvima na računima. I na taj način smo člankom 18. čini mi se pokušali premostiti tu situacija. I ja moram odmah reći da u tom smislu i prihvaćamo amandman Odbora za zakonodavstvo koji je stipulaciju toga članka još poboljšao da bi ona mogla biti, da ne ostane samo u zakonu nego da bude i provediva do kraja u praksi. I evo, i uz ostale amandmane koje smo u tekstu dobili zakona Odbora za zakonodavstvo mi ih prihvaćamo i oni mogu postati sastavni dio zakona. Hvala lijepa. Ja molim zastupnike da podrže ovaj zakon jer on s jedne strane štiti egzistencijalni minimum dužnika, s druge strane ovrhovoditelju dalje omogućuje da dođe do svoje tražbine, ubrzava postupak i čini ga učinkovitijim. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Ministrice, ovaj primjer što je iznio zastupnik Lesar, to trebalo bi naći rješenje za one situacije koje je zastupnik Lesar iznio primjer.
Mogu ako mi se dozvoljava da kažem.
Izvolite.
U ovom konkretnom slučaju, naime banka upravo zato uzima sudužnike. To je dakle jedna izuzetno žalosna životna situacija. Ima ih ali moram reći da je odnos jamstva, dakle jamca i sudužnika jedan obvezno pravni odnos na koji se oni dobrovoljno obvezuju a banka upravo zato i uzima sudužnike ili jamce kao svoje osiguranje u slučaju da glavni dužnik učini naplatu nemogućom. Očito je ovo situacija u kojoj glavni dužnik izbjegava svoje obveze. On izbjegava i zato je banka posegnula za svojim osiguranjem koje si je osigurala ugovorom o kreditu.
Da, stegnula omču oko vrata onim sigurnim a glavnog pustila da uživa u plodovima svoga rada.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, hitni postupak, P.Z.E. br. 76. Rasprava je zaključena. Predlagatelj zakona prihvatio je amandmane Odbora za zakonodavstvo te su oni postali sastavni dio konačnog prijedloga zakona i o njima se ne glasuje. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 113 glasova za, 3 suzdržana i jedan protiv. Hvala.
Idemo na slijedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 39 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli odbori za europske integracije, pomorstvo, promet i veze, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, lokalnu i područnu samoupravu i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Dragutin Lesar. Predstavnik predlagatelja državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova Ivica Buconjić će dodatno obrazložiti prijedlog zakona. Izvolite, državni tajniče.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Nakon provedene rasprave u prvom čitanju o predloženom Zakonu o sigurnosti prometa na cestama pratili smo i javnu raspravu u javnosti budući da je ovaj zakon izazvao veliko interesovanje sa pravom budući da regulira jedno od vrlo važnih pitanja gotovo svih građana Republike Hrvatske. Ministarstvo unutarnjih poslova i Vlada kao predlagatelj zakona su usvojili određene prijedloge, primjedbe i sugestije, međutim pri tome smo morali voditi računa da ne dovedemo u pitanje konzistentnost predloženog zakona i morali smo voditi računa o tome da je zakon u određenoj korelaciji s nekim drugim propisima, prije svega sa Zakonom o prekršajima, zatim Kaznenim zakonom i sa određenim europskim direktivama i europskom pravnom stečevinom, tako da smo kažem jedan dio primjedbi, sugestija i prijedloga usvojili. Ja ću vam ukratko pročitati koje smo prijedloge odnosno primjedbe i sugestije usvojili. Usvojili smo sugestiju i primjedbu Odbora za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora koji je predložio da se iz odredbe članka 250. stavak 3. ispravi na način da se riječi: "iznimno od odredbe stavka 3. ovoga članka" zamijene riječima: "iznimno od odredbe stavka 2. ovog članka". Isto tako je usvojena primjedba istog odbora, dakle Odbora za zakonodavstvo u pogledu odredbe članka 5. stavak 13. Zatim je usvojena primjedba Odbora za lokalnu i područnu, regionalnu samoupravu u pogledu članka 5. stavak 7. na način da se riječi: "na prijedlog ministarstva" zamijene riječima: "uz suglasnost ministarstva". Isto tako smo usvojili primjedbu koju je postavilo više radnih tijela odnosno sudionika u javnoj raspravi. Prije svega su iznijeli Odbor za promet i njegov predsjednik gospodin Slavko Linić i pravobraniteljica za djecu a odnosi se na članak 158. stavak 2. zakona i tu smo usvojili primjedbu na način da se taj stavak 2. članka 158. briše. Dakle, to je bila inicijativa od više radnih tijela odnosno sudionika u raspravi o predloženom zakonu. I prihvaćena je primjedba pravobraniteljice za djecu u pogledu članka 161. stavak 2. na način da ista odredba glasi: "Vozač bicikla stariji od 18 godina može na biciklu prevoziti dijete do 8 godina starosti ako je na biciklu ugrađeno posebno sjedalo prilagođeno veličini djeteta i čvrsto spojeno s biciklom te ako dijete na glavi nosi propisanu i uredno pričvršćenu zaštitnu kacigu. Ostale primjedbe, prijedloge, sugestije nismo mogli prihvatiti zbog toga što bi se narušila konzistentnost zakona i kao što sam rekao došli bi u probleme s ovim zakonom, s obzirom da je zakon u korelaciji sa nekim drugim propisima, prije svega sa Prekršajnim zakonom, Kaznenim zakonom, europskim direktivama i europskom pravnom stečevinom. Stanovišta smo da ovakav predloženi zakon u ovom konačnom obliku će Ministarstvu unutarnjih poslova, ali i drugim sudionicima u području prometa pružiti dobar alat da se sigurnost u cestovnom prometu popravi, da se podigne na višu razinu zbog toga što sigurno sa stanjem ne možemo biti zadovoljni bez obzira što je određeni pomak i poboljšanje ovaj zakon donio. Ono što ja uvijek govorim, kad se zakon donio 2005. godine smo imali prvi puta nakon 40 godina manje od 600 smrtno stradalih i to je sigurno najveća vrijednost donošenja ovoga zakona. Došlo je i do smanjenja broja prometnih nesreća i vjerujemo da će ovaj novi zakon doprinijeti tome da se crne brojke u prometu u Republici Hrvatskoj počnu smanjivati i da sa ovim zakonom krenemo ka onom cilju, a to je da dođemo na ispod 10 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika. Sada smo negdje na oko 13 i pol i ovaj zakon uz niz drugih mjera koje moraju poduzimati druge institucije iz hrvatskog društva da dođemo do te planirane brojke zbog toga što na takav način znatno smanjili broj smrtno stradalih, odnosno spasili bi bezbrojne živote. Evo hvala lijepa. Slušat ću raspravu, pa ukoliko u raspravi bude još nekih drugih prijedloga za koje ocijenimo da su prihvatljivi, da su nužni, možemo ih ili kroz amandmane klubova, odbora ili pojedinih saborskih zastupnika ili kroz amandmane Vlade, još eventualno do konačnog glasovanja ispraviti. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora riječ? Odbor za europske integracije? Odbor za pomorstvo, promet i veze? Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost? Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? I Odbor za zakonodavstvo. Predsjednik odbora, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora na 17. sjednici održanoj 27. svibnja 2008. godine raspravljao je o Konačnom prijedlogu Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona, a na tekst konačnog prijedloga podnosi amandmane kojima se pravno i nomotehnički uređuje izričaj zakonskih odredbi. Pored utvrđenih amandmana odbor ukazuje na određene manjkavosti pojedinih rješenja, te predlaže da ih predlagatelj razmotri i sa svojim amandmanima otkloni, a odnose se na članak 205. Naime odredbe se odnose na utvrđivanje obveze vozača autobusa i teretnih motornih vozila na periodičnu izobrazbu, program, uvjete i način provedbe, te izobrazbe prema stavku 2. ovog članka propisao bi ministar nadležan za poslove obrazovanja uz suglasnost ministra nadležnim za promet. Međutim, Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu to područje je riješeno na drugačiji način, iako nije dvojbeno da će ta odredba stupiti na snagu na dan prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju. … [[Govornik se ne razumije.]] Zakona o prijevozu u cestovnom prometu na razvidan način uređeno je pitanje stjecanja početne kvalifikacije, obveza i prava, te izuzetci od obveze stjecanja početne kvalifikacije za koju se izdaje svjedodžba SSO. Tim zakonom utvrđen je postupak javnog natječaja za davanje ovlasti pravnoj osobi za provođenje programa izdavanje svjedodžbe za početne kvalifikacije i periodičnu izobrazbu. Ovaj zakon ne sadrži odgovarajuće odredbe glede oznaka zajednice na vozačkim dozvolama zajednice, odnosno postupka izdavanja tih dozvola. Nužno je da se prijelazne i završne odredbe ovog zakona usklade sa odredbama … [[Govornik se ne razumije.]] Zakona o prijevozu u cestovnom prometu i Zakona o radnom vremenu, obveznim odmorima mobilnih radnika i uređajima za bilježenje u cestovnom prometu ovo glede nadzora i postupka ovlaštenih osoba u odnosu na vozače i opremu vozila. Pored prednje ukazuje se na druge manjkavosti, a odnose se na članak 5. gdje je potrebno uskladiti izričaj u stavku 11. i 13., jer nije razvidno radi li se o određivanju ili davanju ovlasti, odnosno odabiru nakon provedbe javnog natječaja. S tim u svezi ukazuje se da su odredbe članka 85. u koaliziji s odredbama stavka 1. i 4. ovog članka. Na članak 13. nije razvidno da li se je zapriječena kazna u stavku 3. odnosi na stavak 1. ili drugi ili oba. Na članak 214. predlaže se utvrditi materijalnu odredbu, dakle propisati obavezu vozača bicikla da za vrijeme vožnje na glavi nosi zaštitnu kacigu jer je stavkom 3. samo propisana sankcija za nepoštivanje. Na članak 252. u stavku 11. i 12. pretpostavlja da se radi o pravomoćnim rješenjima. Na članku 286. izričaj u stavku 3. valja uskladiti s odredbama Prekršajnog zakona glede ovlaštenog tužitelja za podnošenje optužnog prijedloga. I kao četvrto, Odbor za zakonodavstvo predlaže Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Dakle, ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta ovog zakona prije njegove objave u "Narodnim novinama". Hvala.
Hvala. Odbor za pomorstvo, promet i veze. Predsjednik odbora, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora na 7. sjednici raspravio je Konačni prijedlog Zakona o sigurnosti prometa na cestama u drugom čitanju, a kojeg je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Odbor je prijedlog razmotrio kao matično radno tijelo. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je kao i danas iznio razlike koje su predložene u konačnom prijedlogu zakona u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona, a navodeći pojedinačno primjedbe koje su prihvaćene i obrazložio one koje nisu prihvaćene. Zamjenica pravobraniteljice za djecu izrazila je zadovoljstvo sa prihvaćenim primjedbama, međutim smatrala je da je predlagatelj propustio ugraditi i primjedbe koje bi se dodatno podigla razina sigurnosti u prometu, a posebno djece povećanjem kazni za roditelje, kao i obveznom izvješću policijskog službenika Centru za socijalnu skrb vezano za prekršaje. Predlagatelj je pojasnio da bi se povećanjem kazne odstupilo od konteksta zakona, a da je obveza obavijestiti nadležni Centar za socijalnu skrb u nadležnosti prekršajnih sudova, a ne Ministarstva unutarnjih poslova. Predstavnik HUP-a, udruga autoškola unio je niz primjedbi na tekst konačnog prijedloga zakona i dostavio amandmane. Udruge hrvatskih prijevoznika izrazile su određenu nelogičnost vezanu za odredbu članka 243. stavka 9., a koje se odnose na crvene pločice koje u EU ne egzistiraju. Članovi Odbora su i prihvatili informaciju predlagatelja da ovaj zakon neće stupiti 1.6. već osmog dana od dana objave u Narodnim novinama. U raspravi je istaknuto da se ovim zakonom išlo isključivo na povećanje kazni za prekršaje što ne doprinosi smanjenju stradalih u prometu na cestama jer su se i zakonom iz 2004. godine povećale vrijednosti kazni a nije se značajnije promijenio negativni bilans poginulih. Analizirajući odredbu članka 199. stavak 3. proizlazi i da sporna odredba o 0,00 promila nije ukinuta budući da će se primjerice vozač koji nije bio vezan također kazniti i za 0,5 promila alkohola u krvi. Postavljeno je i pitanje da li u zemljama EU egzistira ovako predloženo rješenje. Ukazano je da je nedovoljno pažnje posvećeno brzini koja je inače nesumnjivo najveći uzročnik nesreća. Nadalje je ocijenjeno da nije bilo potrebe možda mijenjati određena rješenja o upotrebi svjetala u prometu jer su takve rješenja primjenjuju i u većini zemalja EU. Naglašeno je da bi se područje auto-škole trebalo regulirati posebnim zakonom a također je postavljeno pitanje iz kojeg razloga centri za sigurnu vožnju nisu određeni ovim zakonom? Izražena je i nedoumica u vezi odredbe članka 205. ovog zakona obzirom da je to područje utvrđeno Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu s konačnim prijedlogom zakona a koji je već prošlu sedmicu usvojen u Hrvatskom saboru. Na kraju rasprave predlagatelj je posebno zamoljen da dužnom pažnjom pristupi analizi i obradi amandmana na ovaj Konačni prijedlog zakona, a kako bi se postigla prava svrha i zajednički cilj, a to je kvalitetan zakon koji bi osigurao veću razinu sigurnosti u prometu. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora većinom glasova 7:6 odlučio je Hrvatskom saboru predložiti Zakon o sigurnosti prometa na cestama u tekstu kako ga je predložila Vlada. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Jedno od pitanja koje smo postavili kod prvog čitanja zakona bilo je zašto svoju dosadašnju ulogu prema starom zakonu iz 2004. godine u smislu predlagatelja ili donosioca provedbenih propisa iz područja tehničkih pregleda vozila gubi Centar za vozila Republike Hrvatske. Odgovor u obradi materijala za ovo drugo čitanje bio je ta stručna organizacija ne gubi svoju dosadašnju ulogu. Odgovor zaista ne služi na čast predlagaču zakona jer nije istinit. Evo zašto nije istinit? Starim zakonom provedbeni propisi o mreži i kriterijima za postojanje stanica za tehnički pregled vozila, o programu ispita za nadzornika tehničke ispravnosti vozila kod organizacija za osposobljavanje osoba za zanimanje nadzornika, o visini naknade za tehničke preglede vozila. O provjeri stručnosti za poslove nadzornika i referenata za poslove registracije vozila sadržani u člancima 259., 260., 261. i 271. Zakona iz 2004. godine su u ingerenciji nadležnog ministra unutarnjih poslova ali na prijedlog stručne organizacije tj. spomenutog centra za vozila Republike Hrvatske. U ovom Prijedlogu zakona u istim člancima iz postupka donošenja provedbenih propisa u potpunosti se isključuje stručna organizacija. Svugdje ostaje donosioc propisa ministar nadležan za unutarnje poslove ali više nema dodatka na prijedlog stručne organizacije. Gospodo pa kako onda možete utvrditi da oni ne gube svoju dosadašnju ulogu? Pa izbrisani su iz svih članaka koji reguliraju donošenje nekih provedbenih propisa iz svojeg područja rada pa makar i u svojstvu predlagatelja. Stoga predlažemo da se u člancima 259. stavak 4. i 260. stavak 3., 261. stavak 2. i 271. stavak 2. iza riječi «ministar nadležan za unutarnje poslove» dodaje «na prijedlog stručne organizacije iz članka 273. ovog Zakona». Nadalje u raspravi kod prvog čitanja zakona isticali smo činjenicu da razvijene europske zemlje sustavno i cjelovito istražuju sve čimbenike prometa kao izvore opasnosti u prometu. Sudionike, prometnice, vozila ali i socijalnu okolinu prometa pa je većinska europska praksa da područje sigurnosti prometa na cestama normativno regulira Ministarstvo prometa, a ne unutarnjih poslova koje dakako treba provoditi nadzor prometa i u njem primjenjivati represivne mjere. Normativnim reguliranjem problematike sigurnosti u prometu od strane Ministarstva prometa istaknula bi se važnost stanja hrvatskih cesta tj. njihovog neadekvatnog održavanja, brojnih nesaniranih opasnih mjesta, neizgrađenosti nogostupa i bankina zatim zastarjele prometne signalizacije. Neosvijetljenosti javnom rasvjetom mjesta kojima se kreću pješaci, kaos sa parkiranjem u gradovima, prometna edukacija i kultura i druga podcijenjena a itekako bitna pitanja sa stanovišta sigurnosti u prometu. Ministarstvo unutarnjih poslova pak cilj hitnog zaustavljanja trenda porasta stradanja u cestovnom prometu nastoji postići proširenjem, zaoštravanjem i produbljenjem prekršajne represije. Takvim pristupom zakonodavca problemi prometne sigurnosti su jednostavno gotovo operativno policijsko pitanje discipliniranja neodgovornih vozača i mogu se riješiti širenjem i zaoštravanjem represije a svi drugi čimbenici sigurnosti prometa su drugorazredne važnosti. A to znači da i dalje mogu ostati u stanju u kakvom jesu. Ovaj zakon precjenjuje represiju jer ju i do sada imamo na visokoj normativnoj razini ali smo pokazali da se ne znamo nositi s njom, a podcjenjuje već navedene a još neke ključne elemente bitne za sigurnost u cestovnom prometu. Kao nedostatak političke volje za koordinaciju i komunikaciju sa znanošću, neuvažavanje korisnih prijedloga prijevozničkih udruga i stručnih organizacija, prijelazi cesta preko željezničkih pruga kao izuzetno znak, izuzetno jak faktor nesreća i smrtnosti. Neodgovornost kod izvođenja radova na cestama, edukacija i prevencija. Koji su na primjer razlozi zbog čega centri za sigurnu vožnju nisu određeni ovim zakonom? U njima su se trebali obučavati mladi vozači, da i nakon položenih vozačkih ispita svladaju opasnosti koje ih vrebaju na cesti. Te i mnoge druge elemente sigurnosti u prometu sigurno bi i više i bolje od policije regulirao resor prometa uvažavajući znanstvena istraživanja i koristeći usluge struke, poglavito tijela koja smo imali pa ga je ukinula ova Vlada 2004. godine Nacionalni savjet za sigurnost cestovnog prometa. Tako je sve dobro kod nas da nam nacionalni savjet ne treba? Ili njihovo znanje i posao može preuzeti na sebe MUP? Ili idemo po onoj vojničkoj edukacija, prevencija i znanje stoji, novčane kazne naprijed. U europskim zemljama najvišeg stupnja sigurnosti u prometu i nije najstrože kazneno pravo. Tamo postoji nešto drugo – visoka vjerojatnost kaznenog progona svih počinitelja prometnih prijestupa kako zbog visokog stupnja otkrivanja prijestupa, tako i zbog dosljednosti u vršenju progona. To je trebala biti osnova i našeg zakona, ne kazne do neba potpuno neprimjerene našem standardu, nego strog inspekcijski i policijski nadzor i učinkovitost sustava kroz vjerojatnost da će svaki onaj koji prekrši propis biti uhvaćen u kršenju propisa i nakon toga kažnjen. Dali smo i konkretan prijedlog za kazne parkiranja i druge prekršaje utvrđene bez zaustavljanja vozača. Dakle, kad neposredno nije utvrđen identitet počinitelja prekršaja već se naknadno traže podaci o vozaču vlasnika vozila koje je zatečeno u prekršaju, pa se stvori cirkus u kojem vlasnik vozila ismijava sustav tvrdnjom da ne može utvrditi tko je od njegove familije vozio auto tog dana. Prijedlog je išao za tim da se članak 229. zakona dopuni odredbom o obavezi vođenja evidencije vlasnika vozila o osobi koja upravlja njegovim vozilom. Dakle, ne bi mu se isplatilo muljanje da ne zna tko mu je vozio auto, jer bi mu se u tom slučaju naplatila kazna za ne vođenje evidencije. Jedan veoma logičan prijedlog i efikasan prijedlog na koji nam je odgovoreno da je to propis koji važi za vozila profesionalnih kategorija, a ne i za osobna, te da to nije europska praksa, pa da postoji za osobna vozila ne bismo ni davali takav prijedlog, a Europa se sigurno neće ljutiti na zakonsku odredbu da vlasnik vozila mora znati tko mu vozi automobil. I mi, a i zastupnici iz drugih oporbenih stranaka predlagali su kažnjavanje vozača na način da je osnovna početna kazna za prekršaj normalna, primjerena hrvatskim plaćama ali da se progresivno povećava u slučaju ponavljanja prekršaja. Imamo kompjutore, mogli bi to, ali predlagač to glatko odbija. Odbija uostalom preko 80% primjedbi iz prijedloga iz prvog čitanja zakona uz obrazloženje zamislite da naši prijedlozi i primjedbe nisu u smislu, u duhu zakona. Nismo uspjeli pogoditi bit zakona, a bit je drastično povećanje kazni za prekršaje što ne doprinosi smanjenju stradalih u prometu na cestama, jer su se i starim zakonom iz 2004. jako povećale vrijednosti kazna, a nije se ništa bitno promijenilo. Ali predlagač zakona naravno neće reći da je u krivu. Zbog drastičnih kazni zakon će u bliskoj budućnosti sasvim sigurno dovesti do novih repova pred zatvorima, tj. do novog vala zamjene novčanih kazni zatvorom, a tisuće njih već sad po starom zakonu i mnogo manjim kaznama čeka na izvršenje iste u zatvoru, jer nemaju novaca za platiti kaznu. Ne nekoliko stotina, nekoliko tisuća. Rezultat, najveći broj njih naravno ne dođe u zatvore jer u njima nema mjesta. Naravno, mnogi će problem pokušati riješiti u startu na licu mjesta korupcijom policajca, ponuditi mu nešto u đep da izbjegnu visoku kaznu. I famozna odredba o ukidanju nula promila koja je postala zaštitni znak ovog zakona zapravo je samo uvjetno dokinuta. Naime, ako vas policajac kazni za nevezivanje sigurnosnog pojasa ili telefoniranje mobitelom pa procijeni da vas i alkotestira platit ćete i kaznu za eventualno prisustvo alkohola do 0,5 promila. Završavam. Kazna za prekršaje ne smije biti cilj. Veća sigurnost u prometu mora se postići uz prevenciju, ali to znači puno više prometnih policajaca na cesti vidljivih, a ne u sačekušama, sa potrebnom opremom, stručno osposobljenih i primjereno nagrađenih. Tada bismo mogli reći da je sigurnost prometa u Hrvatskoj sveobuhvatna nacionalna strategija. Na žalost, sa ovim pristupom i ovim zakonom to ne možemo reći. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Boris Šprem.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Pošto se radi o složenom zakonu ja sam se ipak ovdje pripremio da pročitam tekst koji ćete čuti sada. Dakle, kada sam u ime kluba SDP-a početkom ove sjednice Hrvatskog sabora predložio, a premijer u ime Vlade prihvatio prijedlog da se ove zakon ne donosi po hitnom postupku, nego u dva čitanja ponadao sam se da će predlagatelj zakona respektirati barem neke prijedloge i primjedbe koji su izneseni u ovoj sabornici prilikom prvog čitanja. Međutim, bez obzira od koga su primjedbe došle iz vladajućih redova ili iz oporbenih samo je nekoliko od stotinjak uvaženo. To svakako nije dobro ni obećavajuća podloga za konstruktivan rad po drugom čitanju ovoga zakona, a znamo kakvo je stanje sigurnosti u prometu. Pa da kažemo samo dvije, tri rečenice o tome. Važeći Zakon o sigurnosti prometa donesen 2004. imao je za cilj povećanje sigurnosti cestovnog prometa, te smanjenje stradanja i broja smrtno stradalih sadašnjih 14 poginulih na 100000 stanovnika na 11 poginulih do kraja 2005. godine. Dakle, samo za godinu dana da se smanji broj smrtno stradalih sa 14 na 11. Dugoročni je pak cilj bio smanjenje poginulih na 8 osoba na 100000 stanovnika do kraja 2010. godine. Stanje se u međuvremenu značajno pogoršalo, pa se broj smrtno stradalih u 2007. povećao na oko 14 na 100000 stanovnika. Dakle, umjesto da se smanjuje broj ukupno stradalih i poginulih raste. Možemo na žalost konstatirati da najblaže rečeno primjena važećeg zakona u ovih skoro 4 godine nije pridonijelo poboljšanju sigurnosnih stanja na našim prometnicama, naglašavam blago rečeno. S obzirom na ovakvo stanje pledirao sam za konsenzus svih političkih faktora u ovome Visokom domu kako bi se postigao osnovni cilj, a to je smanjiti broj stradalih i poginulih u prometu i povećati sigurnost i sudionika u prometu na cestama posebno mladih vozača i djece. U tom kontekstu prilikom razmatranja zakonskog prijedloga u prvom čitanju ukazao sam na nekoliko koncepcijskih rješenja koje je predlagatelj zakona potpuno ignorirao, jer u obrazloženju prijedloga zakona se nije osvrnuo ni na jedno, a to su slijedeća. Upozorio sam i nadam se argumentirano izložio da na ovom području nismo dobro organizirani. Zakon koji imamo sada je koncepcijski, znanstveno, praktički neutemeljen i zastario. Posebno zbog toga što se oko jedne materije, a tiče se ne samo sigurnosti nego i svega što se tiče sigurnosti prometa na cestama bavi samo jedno ministarstvo i ono je zabušeno i ono ne može taj posao kvalitetno odraditi. Zato smo predložili pa i dalje predlažemo da Vlada, a ne sam MUP razmisli o ideji da se to područje, područje zakona koje sad regulira Zakon o sigurnosti prometa na cestama, a obuhvaća ponašanje sudionika u prometu, brigu o cestama i vozilima, edukacija vozača, i ne samo vozača nego i drugih sudionika u prometu podnijeli na barem 3 ministarstva. Dakle, Ministarstvo unutarnjih poslova, ministarstvo koje se bavi poslovima prometa i Ministarstvo obrazovanja. Također smo upozorili prilikom prvog čitanja da je nažalost usvajanjem zakona 2004. godine iz zakona izbačeno jedino koordinativno tijelo koje je to moglo biti. Sad postoji jedno koordinativno tijelo, to je MUP, ali samo za elemente, rekao bih samo neke nacionalnog programa i provedbe nacionalnog programa sigurnosti prometa na cestama, a savjet koji je bio, koji je objedinjavao sve čimbenike u Republici Hrvatskoj je kao takav izostao i to nije dobro i mislim da i dalje treba razmišljati na tom planu da bude jedno tijelo, neka to bude Vlade, neka to bude Sabor, ali neka bude jedno tijelo na nivou države koje će moći usklađivati politiku prometa na razini države. Drugo na što sam upozorio je da se ovaj zakon nažalost bazira na modelu kazne i represiji. To sam zadnji puta dosta detaljno obrazlagao, dakle predviđa se za 83 prekršaja kazna od 300 kuna, za 48 prekršaja kazna od 500 kuna, za 15 prekršaja kazna od 700 kuna, za 29 prekršaja kazna od tisuću kuna, za 21 prekršaj kazna od 2 tisuće kuna. Za određeni broj prekršaja koje nisam, nažalost stigao izbrojiti je čak kazna od 5 do 15 tisuća kuna. Dosadašnjom politikom kažnjavanja i sve većim kaznama svrha se nije postigla, a to je manje prekršitelja, manje nesreća, manje poginulih, obrnuto, svega je toga više. I zadnji puta sam upozorio i sad ću opet u prilog ovoj tezi kazati jedan dokaz koji je, ja ne znam kako da ga oborimo, ali to jednostavno nije utjecalo na predlagatelja da razmisli, možda nije imao dovoljno vremena prilikom pripremanja za ovo drugo čitanje, ali neka dalje razmišlja o tome. Da je dakle 2004. godine bilo na prekršajnim sudovima predmeta 300 tisuća, 2005. 345 tisuća, 2006. 360 tisuća, a 2007. blizu 500 tisuća predmeta. Znači, nije rješenje u modelu veće kazne i veća disciplina vozača, nego je rješenje u kombinaciji mjere i aktivnosti. Prva mjera i aktivnost po značaju, po sadržaju, po tome da doista u praksi može proizvesti dobre posljedice je, naravno preventiva. Što smo učinili da uslijed ovako lošeg stanja sigurnosnih uvjeta o kojima sam govorio prije nekoliko minuta povećamo prometnu kulturu stanovništva, stvorimo uvjete za kvalitetno poznavanje prometnih propisa i povećamo opću društvenu svijest o problemu stradavanja u prometu. Odgovaram, malo, vrlo malo. Kako se konkretno odnosimo prema zaštiti djece? U nacionalnom programu sigurnosti cestovnog prometa koji je Vlada donijela 23.2.2006. stoji da će se u sve odgojno-obrazovne ustanove, počevši od dječjih vrtića i osnovnih škola uvesti predmet prometni odgoj, ali od toga ni u školskoj 2006., ni u školskoj 2007. nije učinjeno ništa. Dakle, stalno se i sustavno ukazuje godinama na važnost uvođenja prometnog odgoja u sve odgojno-obrazovne ustanove, ali se ne pomičemo s mrtve točke. Roditelji, kao moralni autoritet imaju veoma značajnu ulogu u formiranju stava kod djece. Zapisali smo u isto nacionalnom programu da će se organizirati dopunski tečajevi za roditelje i djecu zajedno. I to je ostalo mrtvo slovo na papiru. Uzmimo samo svakodnevne primjere koje, ja recimo vidimo u svom naselju, pa ne samo u Zagrebu. Majka sa djetetom od 4, 5 godina, dakle to je dijete koje itekako uči trči preko prometnice, preko zebre kada je upaljeno crveno svjetlo. Zašto nemamo više edukacije na televiziji? Prije svega na televizije i u drugim medijima da upozorimo te roditelje što čine takvim primjerom, jer čine to da svoju djecu čine samoubojicama za vrijeme i u vremenu kada neće biti oni kraj njega, dakle roditelji kada neće biti kraj djeteta. Jesmo li išta učinili u izobrazbi nastavnika i odgajatelja za predškolsku i školsku djecu kao preventivnog djelovanja u promicanju ispravnog ponašanja u prometu. Po mojim informacijama, osim sporadičnih slučajeva u nekolicino vrtića i osnovnih škola, ni tu sustavno ništa nije učinjeno. Ja bih upozorio na još jedan podatak. Broj poginule djece je krajem devedesetih bio preko 50 u jednoj godini. Sada je preko 30 negdje, ali je u jednom razdoblju, to je bila godina, nemojte sad ovo uzeti kao da je to godina zato što je bila Vlada Ivice Račana tada na sceni, pa sad ja to zbog toga govorim. Ja samo govorim o činjenici. 2002. godine je poginulo petnaestero djece. Bilo bi bolje da je još poginulo manje, ali poginulo je petnaestero djece. Dakle, duplo manje nego što je sada. Zašto? Ja moram reći, nešto o tome znam, tada smo koliko smo god mogli provodili sustavno akcije MUP i Hrvatski autoklub u cilju smanjenja stradalih, pogotovo djece u prometu. Između ostalog, tada je u organizaciji Hrvatskog autokluba osvojeno prvo mjesto od svih zemalja koje sudjeluju u međunarodnoj organizaciji autoklubova, prvo mjesto u natjecanju djece sigurne u prometu ovdje u Republici Hrvatskoj. To je bilo 2002. godine. Nije to bilo slučajno. Zato ukazujem na tu praksu koja je bila dobra, mislim da bi je trebalo nastaviti i da bi učinili određene rezultate. Iduća mjera na koju sam upozorio i zadnji puta, a sada posebno apostrofiram, to je institut sigurne vožnje. Nakon položenog vozačkog ispita, vozač će po dosadašnjem zakonu u razdoblju do 6 do 24 mjeseca trebao svladati program sigurne vožnje kako bi stekao praktične vještine za što sigurniju vožnju. Program sigurne vožnje nije donesen kao podzakonski akt, a izrađen je samo jedan centar sigurne vožnje. Međutim, to nisu razlozi da se institut sigurne vožnje ukine jer provođenje programa sigurne vožnje u nekim zemljama Europe postignuti su izvrni rezultati. Tako je, na primjer u Austriji u razdoblju od 2002. do 2006. godine otkad se centri sigurne vožnje koriste kao obvezni u dopunskom osposobljavanju vozača za što sigurniju vožnju, broj nesreća sa smrtno stradalim mladim ljudima od 18. do 21. godine smanjen za oko 30%. Stoga se predlaže da ovaj institut u zakonu ostane s time da se počne primjenjivati od 1.1.2013. godine. Tako će se moći ostvariti potrebni uvjeti za početak ozbiljne primjene instituta sigurne vožnje. Dakle, u tom smislu i najavljujem da će, mislim da će to biti podijeljeno za koju minutu, Klub zastupnika SDP-a podnijeti 22 amandmana, među inim amandmanima je i taj amandman. Dakle ne sa primjenom odmah nego sa primjenom tek za 4-5 godina, ali sa kvalitetnim pripremama tako da se na koncu i investitori za te centre sigurno … koji su vrlo skupi, mogu pripremiti, a ne da ako se to sada zakonom ukida kako će se pripremati. S kojom sigurnošću? S nikakvom. I neće ulagati. Pa nemojmo to raditi. I zadnja bitna mjera na koju mislimo da predstavlja bolju mjeru od same represije, to je sanacija opasnih mjesta o kojima je gospodin Vincelj opširnije govorio pa ja sada ovdje neću. Samo ću kazati da je nakon sanacije deset opasnih mjesta na kojima je poginulo 18 osoba, niti jedna prometna nesreća nije imala za posljedicu poginulu osobu nakon toga. Pa zašto onda država i vlasnici cesta više ne ulažu u sanaciju tih mjesta. I na kraju moram reći, represija ne može odlučno utjecati na sigurnost prometa. Represija djeluje samo prema recidivistima, dakle prema onim malobrojnim vozačima koji krše prometne propise i povratno ih krše i ne žele korigirati svoje ponašanje, a takvih ima oko 0,5. Dakle od 2 milijuna i 200 tisuća vozača, to je negdje oko 10 tisuća vozača, ali raspršenih na području Republike Hrvatske. Dakle protiv njih treba ići sa represijama, a ne toliko prema drugim vozačima. Prema drugim vozačima treba na drugi način, treba i upozorenjima itd. itd. Sigurnosti prometa na cestama više doprinose mjere koje se odnose na osposobljavanje vozača, podizanje opće razine prometne svijesti, kulture, podizanje tehničkih uvjeta u prometu te sustavnost i racionalnost pri izgradnji prometnog sustava uopće. Konačni prijedlog zakona dakle pod krinkom ukidanja 0,0 promila za vozače u prometu zapravo ne rješava niti jedan značajni problem sigurnosti u prometu i to je osnovni problem ovoga zakona. A što se tiče 0,0 promila alkohola u krvi, kategorički tvrdim da se 0,0 promila zapravo ne ukida. Radi se o … [[Ne razumije se.]] radi se o fikciji. U javnosti se govori jedno, a u konačnom prijedlogu zakona piše drugo. Zašto? Zato što ako vozač vozi pod alkoholom unutar 0,0 do 0,5 promila ne napravi niti jedan jedini prekršaj pa ga policijski službenik slučajnom kontrolom zaustavi neće biti kažnjen. U svim ostalim slučajevima vozač će biti kažnjen npr. ako vozač bude zaustavljen pa mu bude utvrđena alkoholiziranost organizma do 0,5 promila i pri tome ne bude vezan sigurnosnim pojasom ili u zimskom računanju vremenu nema upaljeno kratko svjetlo biti će kažnjen i za utvrđenu količinu alkohola u organizmu i za ne vezanje sigurnosnim pojasom, odnosno za propuštanje paljenja svjetla. Osim toga ovakvo je kažnjavanje suprotno načelima kažnjavanja u kaznenom i prekršajnom pravu i diskriminatorno je zato što ogroman broj prekršaja predviđenih zakonom koje vozač može počiniti u pravilu mogu biti bez ikakve veze s činjenicom alkoholiziranosti do 0,5 promila. Što više, mnogi od prekršaja uopće ne moraju biti povezani ni s vožnjom prilikom koje je utvrđeno postojanje alkohola u krvi, primjerice molim vas ovo pažljivo slušajte. Neka osoba može počiniti prekršaj time što daje na korištenje drugoj osobi znak pristupačnosti ili osoba koja propusti u roku zamijeniti inozemnu vozačku dozvolu. Ta činjenica zato što je imao do 0,5 promila alkohola u krvi će uzrokovati da će platiti i jednu i drugu kaznu. Prema tome odredba članka 190. stavka 3. u vezi sa stavkom 7. suprotna je ustavnom načelu jednakosti građana. Da sada to ne obrazlažem, vidim da nemam vremena, još moram što mislim da je bitno na kraju reći. Mogu još? Koliko još imam, minutu, dvije? … [[Upadica se ne čuje.]] Da, znam. Imamo dakle slučaj da ćemo na istoj sjednici Hrvatskoga sabora donijeti posebni Zakon o suzbijanju diskriminacije, a istovremeno u jednom drugom zakonu, a to je ovaj Zakon o sigurnosti prometa na cestama, ozakonit ćemo diskriminaciju koju uzgred rečeno nema nitko u Europi, tako je barem izjavio ministar na sjednici Odbora za promet i veze. Možda postanemo predmetom europskog izučavanja posebne originalne prakse i rješenja koja nema nitko. Zaključno. SDP ne može podržati ovaj zakonski prijedlog jer nije znanstveno i stručno utemeljen i jer nije prihvaćena niti jedna primjedba, mišljenje i prijedlog kluba SDP-a u prvom čitanju, a koji su koncepcijske prirode. Istovremeno se nadamo da će vladajuća koalicija prihvatiti prijedlog našeg zaključka koji glasi: Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da Hrvatskom saboru jednom godišnje dostavlja Izvješće o provedbi Nacionalnog programa sigurnosti cestovnog prometa Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Ivan Vučić. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Tko je imao ispravak? Oprostite. Ivanka Roksandić imala je ispravak.
Ma htjela sam ispraviti navod uvaženog kolege Šprema kada je govorio o tome da se ništa nije učinilo u školama za edukaciju djece, što nije točno kolega. I dan danas se čini u okviru programa tehničke kulture postoji cijeli dio koji se zove prometna kultura od 5. do 8. razreda u osnovnim školama. Dakle obavezni dio koji je prometni kulture u osnovnoj školi. Rekli ste isto tako da se ništa ne čini i u predškolskom, odnosno osnovnoškolskom odgoju i upisima. Prilikom upisa u prvi razred osnovne škole početkom rujna kada započinje školska godina onda prometna policija gotovo u svaku osnovnu školu uđe barem ja imam takva saznanja i daje one prve, ja bih rekla prve naputke o tome i o ponašanju djece u osnovnoj školi u prometu. Dakle nije da se ništa ne čini, možda treba više, zaista treba više mlade upozoravati na to na sve što se događa u prometu jer i sami vidimo da su oni najčešće upravo mladi uzročnici teških nesreća. No, međutim, na nivou mlađe dobi, djece, kada treba upozoravati djecu na promet, dosta se čini.
Hvala lijepa. Evo gospodin Ivan Vučić u ime HDZ-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pojedine odredbe važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama nisu primjenjive zbog neusklađenosti sa odredbama novog Prekršajnog zakona koji je stupio na snagu siječnja 2001. godine. Važećim Prekršajnim zakonom mogu se maksimalno dodijeliti tri negativna prekršajna boda dok je važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama određeno maksimalno pet negativnih bodova. Također važećim Prekršajnim zakonom omogućena je naplata novčane kazne u iznosu od tisuću kuna za fizičku osobu na mjestu počinitelja prekršaja te se ista ne unosi u prekršajnu evidenciju, a počinitelj se ne smatra kažnjavanim za prekršaj dok je odredbama važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama omogućena naplata novčane kazne na licu mjesta u iznosu do 500 kuna. Zbog novina u Prekršajnom zakonu i usklađivanjem Zakona o sigurnosti prometa na cestama sa istim, uspostaviti će se novo stanje efikasnijeg sankcioniranja u prekršajnom postupku i učinkovitija naplata novčanih kazni. Bitan razlog donošenja novog Zakona o sigurnosti prometa na cestama je usklađivanje hrvatskog zakonodavstva na tom području sa pravnim stečevinama Europske unije. Prijedlogom zakona usklađuje se hrvatsko zakonodavstvo propisima Europske unije u poglavlju 14 – Pretpristupnih pregovora prometna politika i to u dijelu koji se odnosi na periodičku izobrazbu vozača profesionalaca, izuzimanje korištenja sigurnosnog pojasa za određene osobe zbog zdravstvenih razloga. Ako promatramo broj poginulih u prometnim nesrećama na 100 tisuća vozila onda imamo slijedeće podatke. 2000. godine na 100 tisuća vozila broj poginulih bilo je 46,8, 2007. 31,7. Ako promatramo na 100 tisuća stanovnika onda je broj poginulih 2000. bio 15 a 2007. 14,7. Iako je proteklih sedam godina broj vozača narastao za 330 tisuća i sada iznosi 2 milijuna i 130 tisuća a broj vozila za 550 tisuća i sada iznosi milijun i 950 tisuća. Samo za usporedbu sa brojem da je 1979. godine u prometu bilo tisuću i 605 stradalih osoba a 1990. godine tisuću 360 smrtno stradalih osoba bez obzira na broj povećanja vozila u prometu kao i vozača. Iz naprijed navedenih podataka vidljivo je da je donošenje i primjena važećeg zakona dalo rezultate. 2005. godine u Hrvatskoj je prvi puta poslije 1965. godine stradalo manje od 600 sudionika u prometu, točno 597. Prijedlogom zakona pod pojmom mladi vozač definira se kao vozač u dobi od 16 do 24 godine. Do sada je definicija mladog vozača vezala za vrijeme polaganja vozačkog ispita bez obzira na godine života, tako da je mladi vozač definirao osobu dvije godine poslije polaganja vozačkog ispita. Osobe navedene dobne skupine prouzrokuju 30% prometnih nesreća u kojima je uzrok brzina i 30% prometnih nesreća koje su prouzrokovali vozači pod utjecajem alkohola. U predloženoj odredbi članka 221. prijedloga zakona izostavljena je odredbe važećeg zakona po kojoj mladi vozač ne smije upravljati vozilom u prometu na cestama u vremenu od 23 sata do 5 sati osim ako je sa njim prijatelj ili netko stariji tko ima vozačku dozvolu. Navedena odredba pokazala se kontraproduktivnim jer je većina mladih vozača čekala do 5 sati da bi sjela za upravljač automobila i nekažnjeno se vratila kući najčešće u barovima, kafeima ili slično. Dobro je da je ukinuta i obaveza pohađanja programa sigurne vožnje za mlade vozače u roku od dvije godine polaganja vozačkog ispita jer naprosto nemamo poligona za učenje polaganja sigurne vožnje. Ukinuta je zabrana i upravljanja vozilima sa koncentracijom alkohola u krvi do 0,5 g na kilogram. Tako je određeno da vozač kategorije A1, A2, A, B, B+E, F, G i M ako u organizmu ima alkohola do 0,5 g na kilogram a pri tome nije počinio neki drugi prekršaj smije upravljati vozilom u prometu na cestama. Nadalje, vozači i profesionalci, primjerice vozači u tijelima državne vlasti, taxisti, vozači hitne pomoći i svi vozači kojima je upravljanje vozilom osnovno zanimanje, instruktori vožnje kao i mladi vozači ne smiju uopće upravljati vozilom u prometu na cestama ako u organizmu imaju imalo alkohola. Uočljivo je stabiliziranje i lagano smanjivanje broja prometnih nesreća i stradavanja koje su prouzrokovali vozači s 0,5 i manje promila alkohola. Istodobno je udio smrtno stradalih u prometnim nesrećama u kojima su sudjelovali vozači koji su u organizmu imali alkohola od 0,5 do 1,5 g na kilogram u 2007. u odnosu na 2006. godinu poraslo za 19,3. Iz navedenih razloga postrožene su sankcije za vozače sa koncentracijom alkohola većom od 0,5 g na kilogram a … [[Govornik se ne razumije.]] je kaznena odredba za vozače sa koncentracijom alkohola manjom od 0,5 te se isti neće kazniti ukoliko ne počini neki drugi prekršaj iz predloženog zakona. Zakon daje osobama sa 80 i više posto tjelesnog oštećenja odnosno osoba koje imaju oštećenje donjeg ekstremiteta 60 ili više posto pravo koje tim zakonom mogu označiti vozilo kojem se prevoze. Time je prihvaćen prijedlog od strane predstavnika udruga osoba sa invaliditetom. Važeći odredbe koristilo je oko 15 tisuća osoba sa invaliditetom. Predloženo ovo odobrenje koristilo bi oko 38 tisuća osoba. Odredbom članka 82. predloženo je povećanje novčane kazne sa 500 na 700 kuna za vozače koji parkiraju na mjestu rezerviranom za osobe sa invaliditetom. U dijelu trajanja koji govori o trajanju vozačke dozvole i liječničkih pregleda u odredbi 222 propisano je da vozačka dozvola za upravljanje vozilima C, C+E, D i H kategorije izdaje sa rokom važenja od pet godina uz obavezan liječničkih pregled. Do sada je bio obavezan samo za kategorije D i H. Vozačka dozvola za upravljanje vozilima C1, C, C1+E i B kategoriju vozača kojima je upravljanje osnovno zanimanje instruktoru vožnje izdaje se sa rokom važenja od deset godina uz obavezan liječnički pregled. I ovo je potpuno nova odredba u ovom zakonu koja u prošlom nije bila. Upotreba svjetla u prometu u članku 102. stavak 1. predloženo je da motorna vozila za vrijeme vožnje danju moraju biti upaljena dnevna ili kratka svjetla u razdoblju zimskog računanja vremena. U stavku 2. predloženo je da motocikli i mopedi za vrijeme vožnje moraju imati upaljena kratka svjetla preko cijele godine. Predloženim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama u odnosu na važeći određene su i tri vrste pločica. Pod jedan pokusne pločice do tri dana, za obavljanje tehničkog pregleda do dovoz vozila do stanice za tehnički pregled. Prenosive pločice izdaju se na rok od jedne godine na ime pravne ili fizičke osobe. I pod tri, izvozne pločice izdaju se za motorna i priključna vozila koja se izvoze u inozemstvo a važe najviše trideset dana. Odredbama prijedloga zakona postrožene su sankcije za pet najtežih prekršaja koje su u uzročno posljedičnoj vezi u najvećem broju slučajeva sa najtežim prometnim nesrećama a to je isto kao i alternativa propisana kaznena odredba zatvora od 60 dana. Pet najstrožih prekršaja i alternativna kazna od 60 dana su brzina veća od 50 kilometara od dopuštene u naselju. Odbijanje podvrgavanju, testiranju na droge, lijekove i alkohol, utvrđene koncentracije alkohola u organizmu za vrijeme vožnje vozilo u prometu na cestama iznad 1,5 grama na kilogram, upravljanje vozilom u prometu na cestama prije stjecanja prava na upravljanje, upravljanje vozilom za vrijeme izricanja zaštitne mjere zabrane upravljanja, dakle oduzimanja vozačke dozvole. Kao novina uvedena je i mogućnost poništenja vozačke dozvole zbog prikupljenih negativnih prekršajnih bodova. Tako je određeno po prvi put izriče zabrana upravljanja vozilom u prometu na cestama na određeni rok ukoliko vozač u narednom roku od pet godina od isteka te mjere ponovo prikupi propisni broj bodova 9 poništit će mu se valjanost vozačke dozvole te vozački ispit može ponovno polagati tek nakon isteka dvije godine. I da zaključim, odredbama navedenog zakona nastoji se podići razina stručne osposobljenosti kandidata za vozače, prije svega mladih vozača, te poboljšati tehnička ispravnost vozila u prometu na cestama, uključivanje svih relevantnih subjekata koji mogu na bilo koji način pridonijeti podizanju sigurnosti cestovnog prometa, podizanju kulture i toleranciji sudionika u prometu na cestama, uvođenju edukaciji sudionika u prometu od predškolskog uzrasta za sigurno uključivanje i sudjelovanje u prometu, utjecati na ekološku svijest vozača i drugih sudionika u prometu, utjecati na poštivanje prometnih propisa sa konačnim ciljem podizanja razine sigurnosti prometa na cestama u Republici Hrvatskoj. Klub Hrvatske demokratske zajednice uvažavajući ovaj zakon u drugom čitanju i pohvalama što je predlagač prihvatio neke izmjene, amandmane od predlagača, od zastupnika ili klubova glasovat će za donošenje ovog zakona koji će podići razinu sigurnosti na hrvatskim cestama. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupnik Vučić je čini mi se rekao dobro je da su ukinuti programi u sigurnoj vožnji jer nema centara o sigurnoj vožnji. To je točno. To je točno da nema centara, odnosno da je samo napravljen jedan i to rekao bih napravljen je ne baš s brigom države, nego poduzetnošću jednog čovjeka. Ja tog čovjeka osobno ne poznam, i nisam čak ni bio u tom Mišćevcu gdje je ta cesta napravljena, ja sam bio u austrijskim centrima pa sam vidio kako to izgleda. Ja sam rekao i u ovom izlaganju sad samo mogu ponoviti, ali nisam rekao ovo drugo. Dakle, rekao sam da nije dobro da se centri ukidaju ovim zakonom, ali nisam rekao da na žalost ministar nije ovih 3 i pol godine donio program o sigurnoj vožnji. Zašto nije donio? To bih ja volio čuti. Da, ali se trebaju osigurati uvjeti da dođe do izgradnje centara sigurne vožnje. Znate, pa to nije neki veliki problem, samo ako se radi. Evo, hvala.
Hvala. U ime kluba HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Poznato je da Hrvati voze već 110 godina jer je prvi automobil u Hrvatsku stigao upravo u Vinicu, pored Varaždina. Dovezao ga je jedan grof, jer tada su samo bogataši mogli imati automobile. Odmah ubrzo iza toga, dakle prije 110 godina stigao je automobil u Zagreb, kupio ga je obrtnik Budicki, platio ga je 4 tisuće kruna i ono što je zanimljivo bio je poznat po vratolomnim vožnjama. Dakle, prije 110 godina. Danas automobile nemaju samo bogati, imaju ih svi. Mnogi se zadužuju da bi mogli kupiti automobil. To danas više nije pitanje luksuza, ali na žalost kad je riječ o vratolomnim vožnjama tu su statistike daleko, daleko crnije nego što su bile tada prije 110 godina. Pa evo da pogledamo, mediji su izvijestili kako primjerice izgleda tjedan dana u travnju kroz crnu kroniku. Tri poginula potok kod Popovače, jedan poginuli Čepin, jedan poginuli Zagreb, dvoje mrtvih Pleternica i Crikvenica, dvoje poginulih Našice i Vinkovci, četvero mrtvih Biograd, Glavina Donja, Daruvar, troje poginulih Dubrovnik, Turjaci, dvoje mrtvih Našice, Gračac, troje poginulih Mošćenička Draga, Lovrić, Gospić, troje poginulih Zagreb, Sesvete. To je u tjedan dana 24 poginulih u travnju, a mislim da smo ovog vikenda svi bili zaprepašteni kad smo čuli što se dogodilo u Lici, na cesti Gospić-Otočac kad je stradalo četvero mladih ljudi, troje njih je poginulo, dvojica od 19 godina, jedan 21 godinu, a ovaj četvrti se bori za život u bolnici. Razlog tome je neprilagođena brzina na cestama. Vozač je 50-tak metara pokušavao vratiti automobil na kolnik pri čemu je kotačima zahvatio travu uz rub ceste. Na žalost nije bilo pomoći, prešao je na suprotnu stranu kolnika, udario izravno u električni betonski stup. Trojica mrtvih, jedan se bori za život. To su statistike danas sigurnosti prometa na cestama u Republici Hrvatskoj i vidljivo je da brzina kretanja je itekako presudna na događanja na prometnicama i gotovo postaje pravilo da je ona element koji dovodi do ugrožavanja te u velikom dijelu se upravo ona smatra uzrokom nezgoda i čini tako velik postotak onih koji su stradali na hrvatskim cestama. Kriterij za ocjenu cestovno-prometne sigurnosti daju se preko broja poginulih u odnosu na 100 tisuća stanovnika i negdje na milijun vozila. U Hrvatskoj je 14,7 poginulih na 100 tisuća stanovnika, a težnja je da do ulaska u Europsku uniju, kao što predlažu stručnjaci to bude 8 poginulih. Po drugom kriteriju 143 su poginula na milijun vozila i po sigurnosti prometa ispred Hrvatske je 13 europskih zemalja. Zasigurno da treba koristiti različite mjere, prije svega slažem se s onima koji su govorili o prevenciji, ali i o edukaciji od malih nogu, no isto tako naravno da je logično da tu dolaze i kazne, no kazne ne smiju biti cilj, već upravo se uz veću prevenciju treba postići veća sigurnost na cestama. No moramo reći to da za one koji poštuju propise ne voze brzo, ne pretječu, ni 50 tisuća kuna zasigurno nije visoka kazna, jer se oni drže propisa. Ne krše propise. Sve ove ranije koje sam spomenula uglavnom vozači čine svjesno, vozača nitko ne sili da vozi brzo gdje se ne smije, niti da pretječe na punoj crti. Zbog takvih vozača koji svjesno krše propise i koji to često čine moraju postojati naravno različiti oblici sankcioniranja. No, ako pogledamo statistike u 2007. godini zabilježeno je 700 tisuća prekršaja, dok je primjerice u 2005. godini bilo podneseno 250 tisuća zahtjeva, a riješeno svega 30%, u 2006. godini na isti broj zahtjeva riješeno svega 22%, onda se s pravom proziva prekršajne sudove kao jedan od faktora neučinkovitosti u sankcioniranju prometnih prekršaja. Na prometne prekršaje otpada oko 60% svih predmeta, a onda većina tih predmeta odlazi u zastaru. Produženim zastarnim rokovima, koji će sada iznositi do 4 godine, naravno da će se pokušati izbjeći ovaj prigovor koji je bio opravdan. Oni koji pristanu na mjestu platiti za prekršaj za koji je propisana novčana kazna do 1000 kuna kao što su pojas, kaciga, uporaba mobitela tijekom vožnje ili manje prekoračenje brzine neće se evidentirati kao prekršaji. Dakle iako se smatra da su se kazne drastično povećale u usporedbi sa zakonom iz 2004. godine to ustvari nije točno jer u dosadašnjem zakonu kazna je bila napisana samo u minimumu. U tom slučaju vrijedio je opći maksimum iz Zakona o prekršajima koji je iznosio do 15 tisuća kuna za fizičke osobe. Novi Zakon o sigurnosti u prometu na cestama preciznije određuje kaznu i u minimumu i u maksimumu i za fizičke osobe i ona nigdje ni za jedan prekršaj ne premašuje iznos od 15 tisuća kuna. Ono što je činjenica da prometne kazne jesu jedan od regulatora koji bi trebao odvratiti opasne vozače od divljana na cestama. Međutim kad pogledamo kazne uz ovu konstataciju da se one u principu nisu mijenjale ipak moramo priznati gledajući socijalni status građana Republike Hrvatske da su te kazne za neke drastične i neizdržive a za druge da su smiješne. Mnogi se zalažu za radikalnu promjenu i određivanje pravednijih kriterija koji bi omogućili postizanje efikasnije svrhe kažnjavanja odnosno da barem podjednako pogađaju a time i zaustavljaju divljanje bogate, znači onih bogatih na cestama ali isto tako da onima koji su skromnijih prihoda, a takvih moramo priznati ima najviše na cestama te kazne budu primjerene. Ono što mi u HSS-u smatramo iako smo svjesni i o tom smo govorili u prvom čitanju da ovog trenutka nije moguće još uvijek implementirati ali se zalažemo da postane konačno predmet rasprave je sustav proporcionalnog kažnjavanja. Dakle da se visina kazne određuje prema imovinskom stanju, a ne da u principu i oni koji su siromašni i oni koji su bogati plaćaju jednake kazne. Divlje vožnje, slučajevi poput događaja sa hrvatskim tajkunom nedavno primjeri su opasnosti ali i nejednakosti prekršitelja pred odgovornošću. Sličnu situaciju mogli smo vidjeti također kad je riječ o sinu jednog drugog tajkuna koji godinama svojim divljanjem na cestama prijeti drugim vozačima skupivši po stotinjak prometnih prijava iz kojih ga novcem i vezama vade očevi, moćni očevi sve dok to ne završi tragedijom i takvih slučajeva smo mogli vidjeti podosta u posljednjih par godina. Naravno za njihove probleme se saznaje tek onda kad nekog ubiju ili osakate. Čak i onda će takvima novac uz dobre odvjetnike i neke druge metode pomoći da se izvuku i zbog toga se mi u HSS-u zalažemo da se uvede proporcionalni način kažnjavanja. Dakle sve ovo što sam rekla dovodi do pitanja sigurnosti čija bi značajna poluga trebale biti prometne kazne da bi one bile efikasne trebaju biti pravedne i podjednako pogađati i zaustavljati svakog. One ne smiju biti same sebi svrha, ali ne smije biti niti mehanizam kroz koji će država prikupljati novac. One moraju biti preventivna regulativa. Možda neka vrsta krampusa koji bi trebao odvratiti ljude od počinjenja prometnih prekršaja koji mogu rezultirati tragedijom. Mi svakako pozdravljamo u HSS-u to što se ukida odredba od 0,0 promila jer se pokazalo da osoba sa pola promila alkohola u krvi ne pokazuje uzročnost i zato treba ukinuti odredbu od 0,0 promila, a mi smo to predlagali u nekoliko navrata od 2004. godine jer se pokazalo da odredba 0,0 promila nije doprinijela sigurnosti na cestama ali da je stradalo domaće vinarstvo. I od kad je ta odredba uvedena potrošnja vina je pala za 30%, a isto tako proizvodnja vina je pala za duplo jer je primjerice 2004. iznosila milijun i 500 tisuća hektolitara, a 2006. 731 tisuću hektolitara. Isto tako ako se gleda trend rasta i pada prometa vina domaće proizvodnje a svi se zalažemo upravo za plasman domaćeg proizvoda onda se može reći da je u 2006. godini u odnosu na 2005. pao promet vina domaće proizvodnje za 13%. A u 2007. u odnosu na 2005. za 11%. S druge pak strane u prometu je u 2007. stradalo 13% više osoba nego u 2006. dok se broj prometnih nesreća povećao za 7%. Ono što je činjenica hrvatske ceste su među najopasnijima u svijetu ali ne zbog čaše vina nego zbog nedovoljne učinkovitosti državnog sustava u sprečavanju divljanja i kažnjavanju prometne nekulture te dovođenja u opasnost života, imovine svih građana Hrvatske kao i naravno zbog nedovoljnog investiranja u obnovu lokalnih, regionalnih i državnih cesta. Hrvatska je osim toga tradicionalno okrenuta proizvodnji vina koje je dio turističke ponude i zbog toga Vlada i Sabor trebaju pravednim i korisnim zakonima poticati poljoprivrednu proizvodnju i turizam što će se vjerujem sada i ostvariti jer je prijedlog HSS-a usvojen da se ukine 0,0 promila i vrati odredba od 0,5 promila. Sigurno je da će ovaj zakon o kojem danas raspravljamo doprinijeti povećanju sigurnosti prometa na cestama ali isto tako je sigurno da neće riješiti sve probleme i zbog toga je potrebno poslušati i glas struke koja je u nekoliko navrata predlagala točno koje kratkoročne i dugoročne mjere treba poduzeti da bi se sigurnost prometa na cestama povećala. Isto tako moram reći da sam malo iznenađena krutošću predlagatelja koji uglavnom većinu primjedbi ipak nije prihvatio i čini mi se da taj dijalog između Ministarstva unutrašnjih poslova i Sabora bi trebao biti puno prisniji i intenzivniji kako bi se sve nejasnoće ukoliko postoje razjasnile jer svima nam je cilj donijeti dobar zakon koji će doprinijeti povećanju sigurnosti na cestama svih naših građana. Evo toliko od Kluba zastupnika HSS-a. Mi ćemo podržati donošenje Zakona o sigurnosti u prometu na cestama, a vjerujemo da će i Ministarstvo unutrašnjih poslova u buduće malo više koordinirat se sa Ministarstvom prometa koje bi također trebalo biti uključeno u izradu i donošenje ovog zakona kao i u samu provedbu, te da će ipak razmisliti o prihvaćanju svih onih primjedbi i prijedloga koje su i prethodnici prije mene iznijeli. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo ispravak gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa ispravio bih jedan netočan navod. Kolegica Petir je kazala da sa ovim zakonom ukida 0,0 promila. To je netočan navod, jer ako pročitate članak 199. ovog zakona treći stav on vam izrijekom kaže da onaj tko u krvi ima od 0,0 do 0,5 promila bit će kažnjen u stjecaju. Što to znači? To znači ako vas policajac zaustavi, a vi niste vezani i slučajno vam da puhati i vi imate do 0,5 promila vi ćete platiti kaznu do 0,5 promila. Ali vidite, ako imate 0,7 to ne znači da ćete platiti, jer izrijekom u članku piše do 0,5 promila stoga me čudi da vi uporno inzistirate da se ovim zakonom ukida 0,5 promila kad se ne ukida. Ako vama to čini zadovoljstvo onda o.k. onda se ukida, ali se ne ukida.
Ispravak gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegica je rekla da je zbog uvođenja odredbe od 0,0 promila da je proizvodnja vina pala gotovo za 50%. 30 ali kasnije ste rekli i 50 u jednom dijelu, međutim to nije točno, odnosno nije razlog 0,0 promila. Razlog je sasvim druge naravi. To je uvođenje reda u proizvodnju vina. Vi ste imali situaciju da se grožđe uvozilo kao voće, a da se od njega pravilo vino i da se je deklariralo kao vino sa kontroliranim podrijetlom. Ja mogu reći samo da su vinari konkretno u Dubrovačko-neretvanskoj županiji itekako zadovoljni, štoviše prošlu sezonu smo razgovarali sa vinarima iz općine Jajina koji su rekli da nikad nisu bili u boljoj poziciji i rekli su da mole Boga da ostanu u takvoj poziciji i nakon ulaska u Europsku uniju što ćemo im sasvim sigurno omogućiti.
Hvala. U 18,07 ističe vrijeme za prijave od 10 minuta. U ime kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ja imam dojam, ne dojam nego u to sam uvjeren duboko da je zakon o 0,0 promila bio promašen, a Boga mi bit će promašen i ovaj Zakon o sigurnosti prometa na cestama. Ovaj zakon kao da pišu ljudi koji hodaju po mjesecu, ne po zemlji, kao da pišu ljudi koji su izgubili svaku realnost sa stvarnim svijetom, kao da ne znaju za koliko ljudi u ovoj zemlji rade. Mi smo jutros razgovarali o minimalnoj plaći o 2700 i nešto kuna, a tu se predviđaju kazne koje su drakonske. Ministri koji imaju ne znam 17000 kuna plaće, ja smatram da to nije nikakva privilegirana plaća za nekog tko vodi neko ministarstvo pa je odgovoran ne za 10, 20, 30000 ljudi koji rade u tim sustavima već za zemlje u cjelinu kao da su izgubili osjećaj što je to sad 500, 1000 ili 3000 kuna za onog tko prima minimalnu plaću ili ima recimo plaću od 3, 5, 7 nije bitno 10000 kuna. U ovoj zemlji u kojoj jasno zbog naftnog šoka samo što nafta nije prešla 10 kuna gdje smo i INA-u budzašto prodali, u zemlji koja nema energenata i koja se izgleda ne želi odreći poreza i trošarina na naftu jer bi ne znam možda zamrznula najznačajnije investicije, u zemlji u kojoj cijene hrane više se isto tako ne daju nadzirati i gdje će sve do kraja godine poskupiti 20, 30, 50% od struje do osiguranja automobila. Ovo ludilo sa tim predloženim kaznama govori jednostavno da Vlada nema mjere, a to je upravo strašno. Strašna je spoznaja, a to boli, da nema te mjere do ovog svog naroda. Niste ga imali kad ste predložili odredbu o 0,0 promila, a na žalost te mjere nemate niti danas. Na žalost, za onu odredbu o 0,0 promila glasala je i dio opozicije, jer bez tih glasova tada 2004. godine zakon ne bi prošao. Nije glasao IDS, nije glasao HSS, nije glasao HSU čini mi se ni HSLS, ali jedan dio od vas gospodine Lučin jesu glasali su. Drugo što želim reći je bolje da čak ostane ovaj zakon na snazi pa je ta odredba o 0,0 promila nego da nas sutra hvatate kao zečeve i naplaćujete ove drakonske kazne. Koga se bojim me pita? Nemojte vi gospodine zastupniče mislit da neki od nas ne plaćamo kazne. Evo zadnju od 500 kn zbog nepropisnog parkiranja platio sam ovaj petak. Došao je čini mi se ukrajinski predsjednik. Rekli su mi makni auto. Gospođi Caparin bila je u istoj poziciji kao i ja nisu naplatili kaznu, nisu joj odvezli auto, znam jako dobro, ali meni jesu samo stoga jer moj je auto pulske registracije. E vi se možete smijati, ali mene je to koštalo 500 kn. Drugo što želim reći ljudi će radije u zatvor nego platiti ove kazne. Ovaj zakon je za ljude koje voze šoferi ne znam npr. ministre, predsjednike sindikata, članove uprave javnih poduzeća ili tajkune. Gospođa Petir je govorila kako nekada nisam točno zapamtio pred stotinjak godina u njenom kraju je samo jedan grof imao automobil, a sada će doći ili dolazi takvo vrijeme da će samo grofovi moći plaćati ove kazne. Hrvatski zatvori su prepuni, pretrpani. Pred njima je red za odsluženje kazne i na to odsluženje kazne čeka negdje 13000 hrvatskih građana u ovome času. Ja da se razumijemo ja se ne slažem da u tim zatvorima trebaju biti uvjeti bolji nego u obiteljima koje rade recimo za minimalnu plaću. Slažem se da ta zdravstvena skrb mora biti na najvišoj mogućoj razini, ali opet smatram da ne mora biti tamo bolja kod drugih građana i ne slažem se da se ne zatvara ljude koji nisu u stanju platiti kaznu za neki prometni prekršaj. S druge strane, sloboda koju policajci dobivaju da na mjestu naplate kaznu od 1000 kuna pa to je isto tako strašno. Konačno, ovaj stjecaj o čemu smo govorili da se kažnjava ljude koji tobože, ne znam popiju dva ili tri deci vina, piva ili pivu i pol, znači da ih se kažnjava kao da je na snazi zakon o 0,0 promila jer su počinili neki usputni prekršaj, na primjer nisu dali žmigavac, telefonirali su ili nisu bili vezani pa onda plaćaju kaznu za alkoholiziranost i zato što nisu vezani, govori da je ova Vlada, nažalost moram tako reći tvrdoglava kao mazga i da ne priznaje da je sa odredbom o 0,0 promila mnogima, kao što je govorila gospođa Petir od hotelijera do vinara, od ugostitelja pa sve do vozača pričinila enormnu strašnu štetu i ja vas molim da odustanete od te norme. Znači, ja mogu popiti ili netko od nas koji plaćamo kazne, nažalost, 0,3 ili 0,4 imamo promila, ali ako me policajac uhvati da nisam dao žmigavac ili da sam nepropisno parkiran, e onda ću platiti 500 kuna za jedno plus tisuću kuna za ono drugo jer sam tobože pijan, jer sam popio 0,3 deci vina ili pive ili jedan Pelinkovac bi rekao Hrelja. I ja vas dosita molim, nemojmo to raditi, nemojmo to činiti ljudima. Jednostavno dajmo im da dišu, pa ako treba neka i popiju Hreljin Pelinkovac. Točno je, puno ima smrtnih slučajeva na cestama, ovdje bi trebalo posebno regulirati jedno područje, recimo kod motorista. Ja sam radim, ne znam 50, 60 pa i više tisuća kilometara godišnje kao mnogi od vas ovdje bez šofera, bojim se za sebe, bojim se za druge, ali što je glavni problem tih nesreća? To su loše ceste, točnije što više bude autocesta, to će biti vjerojatno na tim cestama manje nesreća. Tko može spriječiti nesreće na Istarskom ipsilonu, cesti popularno zvanoj cesti smrti? Nitko osim ako se ne napravi autocesta. Na drugom mjestu su ovi loši automobili. Naši automobili su u prosjeku stari 10 pa i više godina. Čitav niz, možda stotinjak tisuća imamo neregistriranih automobila na našim cestama i tu se slažem da ih maknemo sa tih cesta i iz godina u godinu je sve više vozača i sve više automobila. Auto je danas nasušna potreba kao kruh naš svagdanji, kako bi rekla Biblija. I zato oprezno sa kaznama, oprezno sa oduzimanjem tih dozvola. Ne trebaju u Hrvatskoj kazne biti veće, recimo nego su u Njemačkoj, a to je po ovom zakonu slučaj. Dajte ljudima plaće kao u Njemačkoj, dajte im socijalnu sigurnost kao u Njemačkoj pa onda dižite kazne. Na primjer, 2004. je u Hrvatskoj bilo milijun 723 tisuće motornih vozila, a danas imamo, 2007. 2 milijuna i nešto tih motornih vozila. Znači, preko 250 tisuća. To možda će netko povezati sa standardom, ja to ne vezujem sa standardom, nego vezujem sa tom nasušnom potrebom da ljudi imaju auto. Efekt zakona o 0,0 promila iz 2004. je naprosto nikakav. 2004. imali smo 608 poginulih, 2005. 597, 2006. 614, 2007. 619 poginulih, iako priznajem, na našim cestama je zadnje godine vozilo čak 250 tisuća automobila više nego, recimo 2004. Ja osobno držim da drakonske kazne nisu rješenje, one to nisu nikada bile. Rješenje je prevencija. Kazni čovjeka primjereno, zaustavi ga, upozori ga, poduči ga, nemoj ga naprosto, da se tako izrazim na toj cesti opljačkati jer tko sa sobom nosi tisuću kuna u novčaniku. Ali mi, šta ćemo? Nemamo jednostavno mjere. Tražimo da one koji ne isplate plaću, to smo imali prilike slušati u raspravi u minimalnoj plaći, budu kažnjeni čak i zatvorom, o.k., ajde idemo čak i to, ali dajmo onda kaznimo i one koje ne plaćaju tim ljudima koji nisu u stanju isplatiti plaću. Rekoh, prije 13 tisuća ljudi u Hrvatskoj čeka na izvršenje kazne zatvora. Pa nećemo valjda sada cijeli jedan proračun dati za gradnju novih ćelija ili novih zatvora u ovoj zemlji. Ako je to jedna perspektivna politika da se na taj način pokrene razvoj gradnjom novih zatvora, O.k., glasajte za to, ali Damir Kajin za to neće dignuti ruku. Ono što je dobro u ovom zakonu da se ukida zabrana mladim vozačima da ne mogu voziti od 23 do 5 sati, pa sad umjesto da su došli doma u tri sata mi smo ih tjerali da budu vani do 6, 7 sati ujutro da lumpuju i da rade šta već rade. Ako je netko alkoholiziran sad se može voziti do vozača, što je isto po meni logično, a ne da mu luduje iza njega. I treće, ljeti više neće trebati imati upaljena svjetla, što je isto dobro jer upaljena svjetla dižu potrošnju goriva za nekih 0,15%, a to u vrijeme ovog naftnog šoka je također značajna stavka. Međutim, ima tu nekoliko nelogičnosti. Na primjer, vozač koji dobije B kategoriju, na primjer u 18. godini, do 24. godine ne smije voziti automobil jači od 100 konjskih snaga ili 75 kilovati, ali može, recimo ovako, ako ima 19 godina i ima C kategoriju voziti šleper od 40 tisuća kilograma ili prevoziti 4 vagona i to jednostavno nije logično i to treba na neki način ispraviti ili do 24. godine vi morate upravljati autom do 100 konjskih snaga, ali zato s 21 godinom možete voziti autobus u kojem vam u tom trenutku unutra sjedi 40 ili, ne znam 50 recimo putnika. Ni to nije logično. A nije logično ni to da, na primjer kapetan broda nekog prekooceanskog koji prevozi naftu, može voziti taj brod pun nafte s 0,5 promila ili da kapetan aviona može voziti air bus sa 200 ili 300 putnika sa 0,5 promila jer je to tako njihovim zakonom regulirano, a vozač kamiona ne smije kod nas popiti niti pivu. E zbog ove nelogičnosti isto tako predlažem da i oni, kao recimo kapetani brodova ili aviona isto mogu popiti do 0,5 promila, ali da nakon toga slučajno ako budu zaustavljeni za njih kazna bude i 3 pa i 5 puta veća nego za ostale, a da mladi vozači mogu popiti do 0,3 promila jer me nitko neće uvjeriti da ako je netko u nekom lokalu do 3 sata ujutro, da taj pije samo kavu ili limunadu. Znači, za kraj vi koji predlažete zakone samim time kazne, dajte uozbiljite se, ne rastu nikome kune po stablu, u svemu treba imati mjeru, a ovaj zakon naprosto svjedoči i to je njegova najgora posljedica da neki u ovoj Vladi nemaju mjere i da ne želi priznati da je ova Vlada u stanju učiniti nekad i neku pogrešku. A 0,0 promila bila je greška i to treba shvatiti i tu grešku razumljivo treba ispraviti. Osobno zbog ovih kazni ja neću glasati za ovaj zakon, da li će drugi u klubu glasati to je njihov izbor, ali doista gospodo npr. kazne od 3 tisuće, 5 tisuća, 15 tisuća kuna ne znam da ih sada ja ovdje ne nabrajam, jesu takve koje će naše zatvore i dodatno opterećivati jer ljudi naprosto nemaju takve prihode da iste mogu podmiriti ili će na kraju sve pasti u zastaru i opet zakon će izgubiti bilo kakvu svrhu. Sve u svemu mislim da je intenca manje-više bila korektna, ali ipak ta činjenica da se ne želi priznati da se je u stanju ponekad učiniti grešku, nešto je što iritira i onda se ide u ovu drugu krajnost, predlaže se kazne koje stvarno nemaju nikakve zdrave logike.
Hvala. Imamo ispravke. Prvi je gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kajin je rekao da je Zakon o 0,0 promila promašen i da je efekt nikakav. Kolega i nabrajali ste kasnije koliko je bilo poginulih 2004., 2005. pa ste rekli da 2004. 600 i nešto osoba, 609 čini mi se, sljedeće godine 2005. 597, ali niste spomenuli ono što je najvažnije, niste spomenuli 2003. godinu u kojoj je poginulo preko 700 ljudi, 700 osoba. Dakle zakon je sasvim sigurno senzibilizirao cjelokupnu hrvatsku javnost, posebice vozače i sasvim sigurno da je dao rezultate. Sama ta činjenica da je za razliku o 2003. sljedeće godine poginulo gotovo 100 osoba manje, jamči da je zakon postigao efekt. I drugo kolegica Caparin nije ništa povlaštenija od vas, nije na auto odvežena i ona je morala ići, našalili ste, ali pred hrvatskom javnosti je ispalo da je ona povlaštena, odnosno nije njeno auto odveženo kao i vjerojatno vaše i morala je platiti isto kaznu kao i vi. I treće, ovaj zakon koji je pred nama, on ne ukida 0,0 promila. On je samo tolerantan za iskusnije vozače koji mogu imati 0,5 ukoliko nisu napravili nikakav prekršaj. Zakon o 0,0 promila ostaje na snazi. Dakle ovim zakonom se ne ukida 0,0 promila.
Hvala. Ispravak, gospodin zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Gospodine predsjedniče upravo kao što je i kolega rekao da je odveženo auto kolegice Caparin koja je platila nula kuna, njegovo za koje je platio 500 kuna, onda ja konstatiram da je odveženo moje, a ja sam platio tisuću kuna. Pa vas ja pitam sada, tko ovdje ima privilegije, a tko nema?
Hvala. Ispravak, gospodin Krešimir Gulić. Izvolite.
Ja bih ispravio kolegu poštovani predsjedniče, Kajina. On veli da su ovaj zakon radili ljudi koji ne žive na zemlji nek' na mjesecu. Mislim da to nije točno. Svi živimo na zemlji. Kaj se tiče velikih kazni, pa ja moram, to je moje osobno razmišljanje, da nije ovaj zakon nikakav porez kojega mi uvađamo. Ovo je preventivna mjera. Pa sada ako mi se držimo zakona, poštivamo sve zakonske propise nećemo plaćati zakone, jer ispalo je kolega Kajin ko'da svi već unaprijed ste rekli da svi budu radili prekršaj i zatvori budu puni, znači ne budu. I ono što bi rekao kaj se tiče ovih, tih kazna. Pa oprostite ako ja prođem kroz crveno, a imam saborsku plaću, nisam napravio ništa veći prekršaj nego onaj tko ima 2 tisuće kuna plaću ili ne daj Bože da zgazim nekoga na pješačkom prijelazu. Znači ja bih trebao ići u zatvor valjda duplo duže zato kaj imam veliku plaću za razliku od onoga tko ima malu plaću. Pa nije moja kazna veća nek' je moj prekršaj veći nek' je njegov zato što ima manju plaću. Zato se ne slažem, slažem se da su kazne možda previsoke, ali sigurno da trebaju biti za sve iste. Hvala.
Jedino veća plaća može osigurati mogućnost više konzumiranja alkohola, možeš platiti. Imamo još ispravak, gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa slažem se s kolegom Kajinom i to je istina jel', da je ovaj zakon priznao, odnosno da 0,0 promila ništa nije nikakav efekt postigao, ali se s njim ne slažem da je dobro to da se priznalo i da je ta greška otklonjena kao što ste imali priliku čuti sada od strane parlamentarne većine čujemo da 0,0 promila nije ukinuto. Ja se nadam da su to čule i kolege iz HSS-a jer oni stvarno tvrde da je to ukinuto. Dakle ponavljam 199. članak kaže 0,5 u stjecanju. Šta to znači? To znači nema vozača, nema automobila koji sukladno ovim člancima u ovom zakonu nemaju jedan prekršaj ili barem jedan sitni prekršaj. E ako imate taj mali sitni prekršaj, onda odgovarate i za 0,1 ili 0,2 promila, prema tome ne ukida se 0,0 promila i da se kamijondžijama vrati ovo što vi tražite onda po članku 199. opet odgovaraju zato što su imali 0,1 promil.
Hvala. Klub HSLS-a, HSU-a, gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Na početku mog izlaganja ja ću se malo osvrnuti na ove krive žmigavce koje svako toliko kolega Kajin daje sa ove saborske govornice, jer kada je jednom dao taj krivi žmigavac izaziva autonomiju Istre. Meni sticajem okolnosti auto bilo pošarano od početka do kraja, odnosno sa vjerojatno nekim čavlom i to ovdje blizu Hrvatskoga sabora. Prema tome nemojmo se malo s tim izjavama razbacivati da je netko ugrožen ili nije ugrožen ili da je netko nekome dirao auto zbog toga što nosi pulsku registraciju. Ja ću se ovdje sa ove govornice neću isticati različitosti nego ću se zalagati da Istra bude jednako vrijedni prostor kao i svi dijelovi Hrvatske, a neću nikada izazivati autonomiju. Tako da taj dio raščistimo oko tih krivih žmigavaca. Ovaj prijedlog zakona da idemo na konkretno, je nešto bolji nego u prvom čitanju. Naime nema pojašnjenja zakona i to je dobro, jer su pojašnjenja na neki način govorila o nekoj nultoj toleranciji koja inače ne postoji, ne postoji nulta tolerancija jer je nula prazan skup, jer nije nikakva tolerancija, dakle to je dobro. Nema pozivanja na nove vozače nego se govori o kategoriji mladih vozača. Dakle prijedlog zakona je dobio, dakle nije se ostalo nijemo na primjedbe koje su date u prvom čitanju i jedan dio je dorađen. Ono što i dalje za klub HSLS-a i Hrvatske stranke umirovljenika postaje sporno je nelogično kažnjavanje u slučaju da vozač u krvi ima do 0,5 promila u slučaju prometnog prekršaja. Za nas bi to moglo proći eventualno kada bi se nekome utvrdila odgovornost za prometnu nesreću, a ne za svaki prekršaj. Mi zagovaramo i dalje ćemo zagovarati jednu enciklopedijsku podjelu koja je jedna trajna vrijednost koja kaže da do 0,5 promila alkohola u krvi nema alkoholiziranosti, da od 0,5 do 1,5 promila alkohola u krvi se radi o pripitom stanju. Od 1,5 do 2,5 se radi o pijanom stanju i od 2,5 miligrama pa nadalje o teško pijanom stanju. To svaka enciklopedija poznaje i to bi morao biti u svakoj struci temelj koji bi trebali poštivati. Na kraju krajeva ne samo kapetan na brodu nego i jedan dizaličar koji upravljanja jednom brodograđevnom dizalicom od nekoliko milijuna eura vrijednosti prenosi terete i iznad ljudi odnosno iznad sekcija isto tako može imati sasvim legalno po Zakonu o zaštiti na radu 0,5 promila alkohola u krvi i nitko ga zbog toga neće kazniti pa makar bio mali prekršaj oko neispravnosti te dizalice. I nije u tome, zaista nije u tome suština ovog zakona. Ovakvim odredbama samo ćemo dozvoliti mogućnost proizvoljnog tumačenja ovog zakona u slučaju kažnjavanja vozača i s time se baš mi u našem klubu ne slažemo i dugoročno je to za nas neprihvatljivo. Mi se moramo zamisliti nad jednom činjenicom kad već govorimo o 0,5 promila alkohola u krvi moramo reći da Nijemci imaju 0,5 i nemaju ograničenja brzine na autocestama, dakle možeš voziti 250. S druge strane, imamo Engleze koji imaju 0,8 promila dozvoljenih alkohola u krvi a jedni i drugi imaju najmanje nesreća u odnosu na 100 tisuća vozača, i jedni i drugi imaju najmanje. Kod Engleza nećete za manje od 0,8 promila platiti nikakvu kaznu ali za 0,9 ćete dobiti upozorenje a više od 0,9 spavate u zatvoru, ne ide se dalje, spava se u zatvoru. Dakle, postoji granica do kuda se može i to je za sve jednake i za mlade i za stare vozače, i uopće suština nije u tom kažnjavanju. Oprostite, ali ja osobno mislim malo poznam to područje da je puno gori prekršaj vožnja bez dozvole, vožnja u neregistriranom odnosno neispravnom automobilu i da su to stravični rizici po sigurnost prometa na cestama odnosno sve sudionike u prometu. I ono što sam apsolutno siguran da visoke kazne same po sebi ne stvaraju prometnu kulturu. Dapače, čak znaju i stvoriti određenu nesigurnost vozača kada se pojedini slabije iskusni vozači u slučaju kad primijete policajca na cesti svi usplahire i paničare. I to se događa sasvim sigurno i vi to dobro znate da se događa. Isto tako, kad govorimo o ovoj materiji nigdje, nikako i nigdje se ne govori niti se vode statistike o tome koliko su same prometnice i njihovo stanje uzročnici prometnih nesreća. Znate, trebalo se dogoditi na više desetaka smrtnih slučajeva u tunelima da bi se po tunelima stavile barijere odnosno one niske prepreka koje vas upozoravaju da morate ostati u svom traku. I nitko nakon postavljanja tih barijera nije se potrudio analizirati da li nakon tih barijera ima više ili manje prometnih nesreća. Ja vam tvrdim da ih ima manje, barem koliko pratim taj dio. Imali smo ovu zimu i led na "ipsilonu", imamo odrone na cesti. Koliko kliskost odnosno istrošenost asfalta djeluje na sigurnost prometa na cestama o tome se ne govori i ne vode statistike. Na Oštrovici-Kikovici, na novom dijelu ceste vozite 100 na sat što je sasvim dozvoljeno naletjet ćete u slučaju kiše na vodeni jastuk koji će vas dobro, dobro skrenuti na cestu, na novoj prometnici. Tom prometnicom vozim. Da li je to novi rizik na cesti? Da li su projektanti o tome vodili računa? Koliko na to utječe horizontalna i vertikalna signalizacija? Koliko na sigurnost prometa na cestama utječu zaštitne ograde i njihova ispravnost? Mi na "ipsilonu" imamo svako toliko pa srndaća na cesti iako to nije autocesta ali ima ogradu, iako ljudi kažu da je to brza motorna cesta ali to nije točno. Istarski ipsilon nije brza motorna cesta. Želi se je tako prikazati, ali to nije. Ona je samo polovica autoceste. Da je ona brza motorna cesta nikad ne bi bila projektirana sa toliko zavoja i usjeka. Ona je samo polovica autoceste i ona će biti vrlo dobra, odlična prometnica ali onda kad bude autocesta. Mi imamo i katastrofalno stanje dijelova državnih cesta, idimo od Brestove prema Labinu. Samo se tamo provedite, dijela županijskih cesta i sve to utječe na sigurnost prometa na cestama. Govorimo o mladim vozačima i njihovom osposobljavanju za sigurnu vožnju. Mi u Istri možemo reći da su naši mladi vozači samo ¾ osposobljeni uopće za normalnu vožnju. Zašto? Pa njima fali jedna bitna karika u njihovoj vožnji. Oni nemaju gdje naučiti voziti na autocesti. Ne samo mladi vozači nego i stariji vozači, pa nam se dogodi da nam stariji vozači dođu u Kopar i prođu na autocestu u tunelu u suprotnom smjeru tamo gdje nije dozvoljeno. O tome je pisala štampa i to je objektivan problem. Mi osposobljavamo, puštamo mlade vozače u promet a oni se još nisu okušali na autocesti a nigdje ne piše obaveza da taj instruktor vožnje mora s njima otići do Grobničkog polja da bi napravio relaciju od Grobnika do Delnica da oni se iskušaju u vožnji na autocesti. Autocesta je sastavni dio svih naših prometnica što znači da naši mladi vozači nisu kompletni. Da li je netko analizirao koliko pisani mediji i audio vizualni mediji stvaraju iluziju o apsolutno sigurnim automobilima tehnički savršenim. Ima šest, osam, dvanaest zračnih jastuka. Mladi ljudi to piju, strahovito to čitaju i stvara se iluzija da su oni apsolutno sigurni. Sigurnost nije u tehničkim karakteristikama vozila. Sigurnost je u kulturi vožnje, sigurnost je u prepoznavanju opasnosti. O tome se u ovome zakonu ne govori i ovaj zakon sigurno sam po sebi ne može pospješiti kulturu vožnje, razinu kulture vožnje. Koliko videoigrice koji naši mladi od malih nogu počinju igrati na kompjuterima, u njihovoj podsvijesti utječu na osjećaj lažne sigurnosti. Tko zna kad će taj osjećaj lažne sigurnosti koji je stekao kao dijete sa videoigricom proizvesti takav lažni osjećaj u vožnji sada ozbiljnim automobilom i gdje će on pritisnuti gas do daske. Tko to može znati kad će se dogoditi? Zato neovisno o tome ovaj zakon će proći, Hrvatska stranka umirovljenika, odnosno klub HSLS, HSU će ovo podržati jer je ovo bolje nego što je bilo, i slažemo se da ovo nije ukidanje 0,5 promila i sve smo rekli, potpuno svjesni šta se želi napraviti. Želi se nešto promijeniti sa najmanje štete i sa najmanje pomaka i to je u redu. Ali ima jedna druga stvar. Znate, po ovom zakonu su kažnjavani mladići koji su iz druge smjene odlazili nakon 23 sata kući, a nemaju javnog prijevoza u 23 sata i to nije korektno i od naše policije i to se događalo u Istri i ja to znam točno kome se i kada događalo i ako bi samo zbog tog članka zakona bilo, ja bih glasao za promjene, jer su ove promjene u odnosu na prethodno stanje bolje. A sa 0,5 ćemo se još namučiti. Svakako vezano i za ova svjetla nemam posebnog stava koliko je dobro, toliko moguće da je dobro samo sa potrošnje energije da se ljeti ne koriste svijetla, ali već smo se i tako svi naučili i automati su ugrađeni na vozila, tako da to nije nešto presudno, ali eto neka prođe kao promjena. Ono što na kraju želim predložiti, mi imamo Nacionalni program sigurnosti prometa na cestama i doista je sazrijelo vrijeme da mi u Hrvatskom saboru odradimo jednu sveobuhvatnu raspravu o stanju sigurnosti prometa na cestama i provedbi nacionalnog programa i to sa svih aspekata i definitivno sa pozicije starosti i tehničke ispravnosti automobila, sa povećanja broja autocesta, sa tehničkom ispravnošću naših autocesta, dakle ukupnom stanju prometnica, da raspravljamo ovdje i o stanju prometne kulture u Hrvatskoj i o utjecaju medija na naše vozače i jednom detalju, i o utjecaju buke na mlade vozače. Ja nešto o tome sam učio i znam, netko tko je izložen buci po četiri, pet sati u diskaču, kad sjedne za volan on nema ni reflekse, niti taj osjećaj spremnosti na određene rizike ili nije dovoljno koncentriran na vožnje, pogotovo to ako je to još nakon takvog utjecaja u 4, 5 ujutro, a toga ima. Puno mladih vozača vozi i pod tim dojmovima, do svih ovih drugih već rečenih elemenata. Dakle, mi ćemo predložiti ovdje Hrvatskom saboru klub HSLS, HSU da se u jednom prihvatljivom roku ovdje održi rasprava o provedbi Nacionalnog programa sigurnosti prometa na cestama za 2007. i da se ovdje održi jedna sveobuhvatna rasprava jer o ovome što su životna pitanja za naše građane nikad dovoljno raspravljati i nikad dovoljno dobrih poruka. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo ispravak, gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa netočan je navod da je ovaj zakon u drugom čitanju pretrpio jako bitne izmjene. Moje iskustvo, ja sam ga pažljivo čitao i u prvom i drugom. Moje iskustvo kaže sljedeće, da ovo je jedan od rijetkih zakona koji nije zapravo uvažio ni onaj minimum da pokaže dobru volju iz prvog čitanja. Na kraju krajeva, gospodine Hrelja, sam ministar je na odboru rekao za promet rekao da je samo jedna izmjena usvojena, a to je ono vezano za djecu, jedno dijete, dvoje dijete, vezivanje. Tada je ministar još rekao jednu stvar, a to je da je Hrvatska jedina zemlja koja na ovakav način ima definirane promile u krvi, dakle 0,5. Opet nešto eksperimentiramo, a nismo spremni prihvatiti stvari koje su etablirane i koje su provjereno dale rezultate, o kojima ste i vi tu pričali.
Ispravak, gospodin zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupnik Hrelja, dakle na ovaj istu tvrdnju koju je gospodin, uvaženi zastupnik Šime Lučin rekao, dakle da je ovaj zakon u drugom čitanju bolji od onog zakona u prvom čitanju. Dakle, ja ispravljam na način da kvantificiram pa ću u ovom rasponu od 0,1 do 1,5 reći da je taj zakon u drugom čitanju bolji od ovog u prvom čitanju za koliko sam ja uspio izračunati za točno 0,1 promila.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, završili su svi klubovi. Ostaje 8 pojedinačnih i jedna klub od 5 minuta. Mislim da bi mogli prekinuti današnju raspravu i nastaviti sutra u 9 i 30 sati. Imamo 9 kolega, prvi je gospodin Šime Lučin, zatim Živko Nenadić, potom Luka Denona i tako redom. Prijatno vam. Dame i gospodo zastupnici svima dobro jutro! Nastavljamo sjednicom, sa ovom sjednicom. Obavijest ima jedna. Sjednica Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj održat će se danas u 14 sati u dvorani Josipa Jelačića tzv. centar. A sada nastavljamo sa točkom dnevnog reda koju smo jučer prekinuli, Konačnom prijedlogu zakona o sigurnosti prometa na cestama. Prvi je na redu gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo ja bih na samom početku izrazio nezadovoljstvo. Mislim da smo ovu raspravu mogli bolje iskoristiti. S čim nezadovoljstvo? Pa s tim što ćemo veliki dio ove rasprave održati mimo neposrednog uvida javnosti. A da smo imali dakle tu raspravu u direktnom recimo prijenosu sigurno bi kroz tu raspravu mogli doprinijeti podizanju svijesti, a ako hoćete i prometne kulture. Dakle svijesti o odgovornom i potrebi odgovornijeg ponašanja svih sudionika u prometu. Druga stvar također sam nezadovoljan sa načinom na koji je predlagatelj predložio Konačan prijedlog zakona. Dakle ništa bitno, ništa bitno iz prvog čitanja nije usvojeno osim jedne jedine primjedbe. Dakle mogli smo «de facto» i imati, imati samo jedno, jedno čitanje. Nadam se da će s amandmanima biti nešto, nešto drugačije. Ali isto tako bih želio nakon sinoćnje rasprave izraziti svoje zadovoljstvo a to je da smo nakon određenih nejasnoća smo se svi usaglasili da se s ovim zakonom ne ukida 0,0 promila izuzev Kluba HSS-a. Dakle svi jučer koji su govorili svjesni su toga da se ovim zakonom ne ukida 0,0 promila. Da ta odredba ostaje. Zašto je to važno? Pa zato jer se u javnosti stvorila atmosfera i mišljenje da se ovim zakonom, da se ovim zakonom ukida 0,0 promila. Podsjećam vas na članak Zakona 199. stavak 3. u kojem se kaže da u stjecanju onaj tko ima alkohola u krvi do 0,5 promila radi prekršaj. To znači dakle ako vas policija zaustavi, a nemate ispravnu, nemate ispravno recimo jedno svjetlo ili ne znam niste vezani onda odgovarate i za to ukoliko u krvi imate do 0,5 promila što ne znači ako imate preko 0,5 promila da ćete, da ćete odgovarati. Dakle, dakle to je važno. Dakle šta nam ovaj zakon novog donosi? Ovaj nam zakon jedino novog donosi to su «drakonske» kazne koje ćemo zapravo vidjeti da li će dati kakvog efekta. Ja osobno mislim da neće dati nikakvog efekta prema nekim iskustvima ranijim i ne samo našim iskustvima nego iskustvima koje su imale neke, neke druge zemlje. Ono što držim a mislim da bi se oko toga mogli složiti veći uspjeh ili bolje rezultate kad je riječ o sigurnosti u prometu nećemo i ne možemo postići samo izmjenama zakona. A posebno ne ovakvog tipa zakona koji je zapravo prije svega represivni zakon. Mislim da bi trebali razgovarati o situaciji koja je danas u Hrvatskoj vezano za promet. Moja teza je zapravo da je situacija alarmantna. Ona se može očitovati na više pokazatelja. Ja ću vas podsjetiti: u zadnjih 10 godina u Hrvatskoj je poginulo 6 tisuća 472 osobe. Dakle prosječno, prosječno godišnje više od 647 osoba gine na prometnicama. Taj broj vam se kreće negdje malo preko 700 do recimo negdje, negdje nešto malo ispod 600. Međutim problem je i trenda. Podatak koji ukazuje na to da je u četvrtom mjesecu ove godine u odnosu na četvrti mjesec prošle godine u prometu poginulo 30 osoba točnije 31 osoba više zapravo govori o alarmantnosti situacije i tendenciji, tendenciji koju imamo. Neću govoriti zapravo o situaciji za peti mjesec. Evo noćas odnosno jutros su dvije osobe u prometu, u prometu poginule. I meni se zapravo čini da je situacija toliko ozbiljna da jednim zakonom pogotovo zakonom koji «de facto» sužava i odgovornosti, postupke i poslove samo jednog tijela državne uprave odnosno u ovom slučaju Ministarstva unutarnjih poslova neće biti dostatno da se ova situacija, da se ova situacija popravi. Mislim da ova situacija zahtijeva zapravo da, da jednostavno cjelokupna državna uprava dakle Vlada, više ministarstva pa ako hoćete i šira društvena zajednica da se uključi, uključi u ovu priču. Podsjetit ću vas na neke europske primjere. Recimo prije nekog vremena u Francuskoj je također ocijenjeno da je ovo jedan od ključnih problema. Tada je predsjednik Chiraque zapravo problem poginulih i nesreća u prometu stavio kao prioritet, kao prioritet svoje politike. I moram vam kazati da je u vrlo kratkom vremenu postigao određene rezultate. Nažalost mi umjesto da širimo broj odgovornih i onih koji mogu utjecati i regulirati, regulirati i dati doprinos većoj sigurnosti u prometu mi ga sužavamo. De facto smo ovim zakonom izbacili i Ministarstvo prometa, dobrim dijelom i Ministarstvo, i Ministarstvo obrazovanja i sve smo dali Ministarstvu unutarnjih poslova. Ja ne, ja ne mislim da Ministarstvo unutarnjih poslova ne treba raditi na polju sigurnosti u prometu. Mislim da to nitko pametan neće kazati. Ali mislim da to nije dostatno. Obzirom i na kapacitete i znanje, i znanje i mogućnosti. Stoga bih ja apelirao da se barem, ako već ne ide kroz ovaj zakon da se kroz Zakon o nacionalnoj sigurnosti cestovnog prometa zapravo pokuša, pokuša nešto napraviti. Ja se nadam SDP je išao s jednim prijedlogom zaključka a to je da se i ovaj Sabor aktivno uključi u cijelu tu priču pa da barem ako ne ništa drugo jednom godišnje saslušamo izvješće o nacionalnom programu. Podsjetit ću vas danas imamo na 1000 stanovnika 14,7 poginulih, dakle u prošloj godini. Ove godine ako se ovaj trend nastavi imat ćemo ih i više. Peti mjesec vam ne moram kazati kako je katastrofalan. Dakle on bilježi i veliki rast u odnosu na travanj. Druga stvar, mislim da ovaj, da o tom programu moramo razgovarati na način da izbjegnemo bilo kakav tip politizacije pa ako hoćete i onaj za vrijeme čije vlasti ih više ili manje, manje poginulo. Mislim da je takav tip rasprave, takav tip rasprave sulud. Dakle nadam se da ćete taj zaključak prihvatiti jer ćemo jednostavno dobiti priliku i da pred javnošću i mi ovdje kažemo šta o tome mislimo. I možda dođemo do nekakvih rješenja. Napomenuo bih također kad se krenulo sa nacionalnim programom broj poginulih na 1000 stanovnika je bio 13,8%. Dakle, gori nego što ga imamo nakon svih ovih godina provođenja tog programa. Nitko me ne može ovdje uvjeriti da će se cilj koji je Vlada zacrtala tim nacionalnim programom 2010. da će se doći do 10 poginulih na 1000 stanovnika. To je zapravo nemoguće, jer ne može jedan ovakav zakon koji se bazira samo na represivnim mjerama, koji de facto ne poznaje prevenciju i ne propisuje ako hoćete čak prevenciju od vrtića preko škola, pa do ne znam građana. Dakle, recimo zašto se nije razmišljalo o tome da se pokuša u cijelu ovu priču na određeni način uvući i nevladin sektor. Dakle, ja apeliram da se ovoj problematici, problematici na ime skoro 6 i pol tisuća života u zadnjih 10 godina ozbiljnije pristupi, da u narednih 10 godina ne budemo imali još toliko ili ne daj Bože još i više poginulih u prometu. Dakle, ne govorim o povrijeđenim, ne govorim o invalidima, ne govorim o materijalnim štetama. Europska unija procjenjuje da su direktne i indirektne štete u zemljama Europske unije na godišnjoj razini preko 180 milijardi eura. Pazite, 180 milijardi eura. To su ogromni novci. U Hrvatskoj na žalost to nitko nije izračunao, a ja se nadam da ćemo jednog dana to morati izračunati. I zapravo, ako se složimo i ja taj cilj prihvaćam da je 10% ali ne vjerujem i nitko me ne može, deset promila, nitko me ne može uvjeriti da će on biti ostvaren iz jednostavnog razloga jer su trendovi još ove godine takvi. Prema tome, dajte da razmislimo o tome da se u cijelu priču uključi što veći broj subjekata, a to da li će jedna kazna biti za ovaj ili onaj prekršaj ne znam 1000 ili 2000 kuna mislim da ne rješava problem. Netko će kazati pa da, ljudi koji naprave prekršaj treba ih novčano kazniti. Ma ja se slažem, ali to nije dostatno. Kažnjavanje samo po sebi, represija sama po sebi nikad nije dala rezultata. 2004. ste enormno podigli kazne. Tim podizanjem kazni nismo dobili efekt, jer zadnje dvije godine opet imamo uzlazni trend. Imali smo godinu dana nakon donošenja zakona dobar trend i ja sam se stvarno poveselio da ćemo ići. Pali smo ispod 600 poginulih i da će taj broj još ići prema dole. Na žalost, godinu dana nakon toga broj raste. Onda 2007. raste. Nadam se da 2008. neće rasti ili da neće rasti tako rapidno kako se očekivalo. Dakle, završavam. Dajte barem da usvojimo ovaj zaključak i još jedan prijedlog. Možda bi trebalo razmisliti i slijedeće, da se kao što su napravile neke europske zemlje da se ovoj problematici priđe malo na drugačiji način, da se ona ne skupi sva u jedan zakon. Zapravo da se razbije u više zakona da se odvoje tehnički uvjeti od obrazovanja, obrazovanje i tehnički uvjeti od sigurnosti. Time bi se zapravo uključio veći broj subjekata i na takav jedan način stvorila možda jedna i atmosfera, a i da tako kažem proširio krug odgovornih koji bi na različite način sudjelovali u podizanju prometne kulture.
Hvala. Imamo repliku. Prvi gospodin Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. Slažem se sa konstatacijom da se ovo ne može riješiti samo jednim zakonom i mislim da je napravljena velika greška što se u javnosti stvorio dojam kako se radi samo o onih 0,5 promila, da se cijela bit barem onako kako je to percipirala javnost svela na to, a na kraju se ispostavilo da se u stvari to i ne ukida ukoliko ste počinili bilo kakav, pa i najmanji prekršaj. Ispada da je Hrvatska prema broju poginulih, a to je oko 650 osoba godišnje u permanentnom ratu. Sad je pitanje s kime je u ratu. Dakle, ginu građani Hrvatske. To je neki čudan rat. Nemate protivnika, protivnici smo sami sebi. Činjenica je da zajednica dakle mora naći načina, ja ne kažem da je to jednostavno da sveukupnim naporima i zato se slažem sa ovom tezom kolege Lučina da to treba biti obuhvaćeno jednom širokom akcijom koja se neće da tako kažem reducirati na jedan zakon koji misli da represivnim mjerama i drakonskim kaznama može osvijestiti ljude da ne ulaze u takvu vrstu prekršaja koja vodi u smrt. Dakle, na neki način je ugrožena i demografska struktura o kojoj često pričamo u Hrvatskoj upravo činjenicom da Hrvatska nastavlja rat sama sa sobom na svojim cestama. Situacija je alarmantna kažem svi zajedno, pa tako i oni koji su na vlasti prije svega su najodgovorniji trebaju raditi da cjelokupnim naporima dakle više ministarstava, kompletne zajednice od edukacije, prevencije pa dalje pokušamo to izmijeniti.
Hvala. Odgovor gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Pa zapravo ta priča oko nula promila po meni je jako znakovita. Zašto? Hrvatska će ući u nekakve anale ili povijest zakonodavstva vezanog za sigurnost cestovnog prometa po tome da je jedina dakle izmislila nešto novo. Dakle, ni jedna zemlja prema izjavi samog ministra nema ovakvo rješenje. E sad, zašto mislim da je ovaj zakon ispolitiziran. Pa zato zapravo jer ovo rješenje koje imamo, dakle hajmo ga, hajmo malo ćemo ukinuti nula nula, pa malo nećemo ukinuti nula. Zapravo iz jednostavnog razloga riječ je o nekom političkom kompromisu, ali mislim da je tema preozbiljna da bi se cijela priča svela samo na to i da politički kompromisi i nekako ako hoćete i politiziranje barem kad je riječ kolega Jurjeviću o ovom zakonu nije dobro. Prema tome, dajmo u Europi, u svijetu postoje rješenja koja zapravo po meni ciljaju, ciljaju bit problema. Pa zašto se libimo zapravo primijeniti ta rješenja, modificirati prema našim uvjetima i krenuti tim putem. To meni nikako nije jasno zašto uporno inzistiramo na isključivo represivnom dijelu ovog problema, a nikako da uključimo i prevenciju.
Hvala. Replika, gospođa Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Lučin, slažem se s vama da u biti nije dobro što je izostavljen obrazovni sustav iz cijelog ovog zakona. Naime, represije mogu donijeti rezultate, međutim u ovom slučaju ne. U redu je da ostaje na snazi zapravo zabrana, odnosno odredba nula promila za mlade vozače. Međutim, i dalje mi vidimo iz medija koliko nam mladih gine. Osim toga, kontradiktornost je da naročito preko vikenda kad je najmanji promet da je upravo tada najviše mladih života odlazi. Ja imam podatke iz Dubrovačko-neretvanske županije kad smo radili istraživanje, to može zapravo biti i za ostale županije primjer, a to je da kad gledamo udio alkoholiziranih osoba u ukupnom broju sudionika u prometnim nezgodama, tada su zapravo od najmlađe osobe, one imaju najveći postotak udio toga. Osim toga, ako gledamo strukturu alkoholiziranih sudionika u prometu, u prometnim nezgodama onda vidimo da su isto tako upravo ta dob najčešće zastupljena. I danas je zapravo kontradiktornost da mi donosimo ovakav zakon, znači nastavljamo sa 0 promila, što pozdravljam, naravno. A s druge strane gledamo reklame za pivo, gledamo reklame za alkohol svaki dan i pitamo se zapravo da li nam je to prava edukacija, da li nam je to prevencija alkoholizam? Alkoholizam mladih je veliki problem. Mislim da ovakvim represijama samo ne možemo, nego moramo raditi na prevenciji alkoholizma mladih. Hvala lijepo.
Gospodine Lučin. Izvolite.
Potpuno ste u pravu. Ja znam da će državni tajnik reći, pa da, tu je predviđeno da nekakav pravilnik supotpisuje i ministar obrazovanja, ali nema šanse da Ministarstvo unutarnjih poslova koji je, da tako kažem nositelj ovog zakona razmišlja o tome i organizira recimo fakultativnu ili izbornu nastavu u srednjim barem, ako ne i u osnovnim školama prometne kulture. To je u većini europskih zemalja poznato, da ne kažem i u američkim zemljama. Nema, pazite šanse da u ovom zakonu detaljno bude navedeno i da budu regulirani propusti u cestogradnji i u održavanju cesta zato jer Ministarstvo unutarnjih poslova to nije posao, kao ni signalizacija, pogotovo ležeća signalizacija. Prema tome, tu bi trebalo uključiti u tim tehničkim uvjetima, kao ako hoćete i oko tehničkih uvjeta za vozila, trebalo bi po meni uključiti i Ministarstvo prometa u jednom širem obimu, a ne na razini pravilnika i supotpisa kako je to ovdje predviđeno. Zašto, recimo Hrvatska ne bi kao i neke druge europske zemlje imala poseban zakon o edukaciji sudionika u prometu? Dakle, gdje bi se sve obuhvatilo, ne samo u autoškolama, gdje bi bile definirane i autoškole, gdje bi bilo definirano i educiranje mladih, dakle djece kao i onih koji su česti prekršitelji u prometu. Prema tome, mislim da je ovo jako kompleksna i mnogo kompleksnija materija nego što se da iščitati iz jednog zakona. Policija ima previše posla u onom smislu da mora osiguravati provedbu sigurnosti u prometu da bi se bavila svim onim stvarima koje također utječu na sigurnost, a nisu neposredno vezani uz sam tijek prometa, dakle nisu vezanu uz cestu.
Zahvaljujem. Živko, uvaženi zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovo je jedan od zakona tema o kojemu, kao i o nogometu svi znamo sve. To je, zapravo i razumljivo jer smo svi sudionici u prometu. Ili kao vozači ili kao putnici ili kao pješaci. Doista smo svi sudionici u prometu i razumljivo je zašto ova tema izaziva ovoliko rasprava i nesuglasja. Ja smatram da je i dosadašnji i sadašnji zapravo važeći Zakon o sigurnosti prometa na cestama dobar sa ovim poboljšicama on postaje znatno bolji, a da bi u nekim nijansama moga biti i bolji, naravno nema zakona koji ne bi mogao biti i bolji, ali doista smatram da je sa ovim poboljšicama, sa ovim izmjenama on znatno bolji nego do sada. Ovaj zakon se u javnosti prikazuje da je to samo 0,0 promila, ja mislim da to nije i da je to pomalo nepravedno. Čak ne smatram da je to i najvažnija stvar u ovim izmjenama zakona. Smatram da, recimo nekoliko stvari koje smo u ovim izmjenama, koje se predlažu da su isto tako vrlo značajne, kao što su poboljšice za invalide, kao što se uvažila primjedba sa prvog čitanja kada se radi za veću sigurnost djece. Isto tako smatram jako dobrim što se ono za mlade vozače od 23 do 05 ukinulo jer to je zbilja bio loš prijedlog. Također, redefinicija mladi vozač isto je puno bolja sada. Sada se stvarno radi o mladim vozačima, ne o novim vozačima. Slažem se i sa uporabom svjetla samo u zimskom računanju vremena jer u ljetnom računanju vremena nije toliko neophodno, a naravno i potrošnja goriva i zaštita okoliša su nam sve važnije. Dosta se govori i o visini kazne, ja isto kao sudionik u prometu nekoliko puta sam platio kaznu i kazne jesu visoke. I jučer je bilo rasprave i usporedbe kako su blaže kazne, ali manje prometnih prekršaja, pogotovo sa smrtnom posljedicom u Njemačkoj, u Engleskoj. Ja se s tim slažem, ali na žalost naša vozačka, pješačka svijest nije na toj razini. Nažalost nije na toj razini i moje je uvjerenje da bez većih kazni neće tako brzo biti većeg reda, a to znači da će i dalje biti previše smrti na cesti i kad jedan pogine puno je, ali ovo što se sada događa, dosita je previše. Dakle, generalno podržavam ove izmjene, one su znatna poboljšica, a ovo je živa tema, živa materija o kojoj se svaki dan može raspravljati i zašto ne u dogledno vrijeme ako se pokaže i iz rasprava i sa prvog čitanja i sa ovog ili iu javnih rasprava ili stručne javnosti, zašto ne uvijek popravljati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika, ali prije ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa netočno je da o ovom zakonu znamo svi sve zato jer svi sudjelujemo u prometu. Jer da je to tako, to bi bilo na određeni način i opasno. O ovome zakonu moramo svi govoriti iz jednostavnog razloga jer ja i vi, moje i vaše dijete ili, ne znam nečije drugo može stradati, može biti nevina žrtva nekog manijaka. Zato moramo o tome razgovarati, zato je bitna ta priča, a ne zato što sam sudionik u prometu.
Zahvaljujem. Replika. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Dobro ste kolega ustvrdili da je ovo zaista jedna živa materija, ali počesto posljedice nisu žive, nego nažalost imaju smrtni ishod. Naše ceste postale su nažalost stratišta, najčešće stratišta mladih, gotovo da se gine na cestama kao u ratu i to je nešto što na svih treba zajedno zabrinuti. Pa kad govorite da pozdravljate ovu ideju odnosno rješenje, dozvolu dakle o ukidanju 0,0 promila treba obavijestiti javnost da ne bude zbunjena i dekoncentrirana, ali smatram da ovo rješenje koje se sada postavlja u zakonu nije na tragu prije svega osnovnih postulata kažnjivih radnji, a nemojmo zaboraviti da su prekršaji vrsta kažnjivih radnji, da moraju imati uzročno-posljedičnu vezu. Ne kažnjava se vožnja sa sadržajem alkohola do 0,5. To je inače sasvim normalno. Ali vidite, ako se dogodi prometna nezgoda koja nema veze sa alkoholom, onda se uračunava i taj alkohol. Pa gdje je tu osnovni princip krivnje i uzročno-posljedična veza? Postoje zakonodavstva, ali onda je trebalo ići na tom tragu da definiraju samu vožnju u alkoholiziranom stanju, ali onda i definiraju kad je to alkoholizirano stanje, najčešće od 0,5 ili 0,8 i kažnjava se dakle sama vožnja kao apstraktna opasnost bez obzire na posljedice. Ovako imamo jednu mješavinu koja ozbiljno narušava osnovne postulate koji nikada nisu bili narušene u našem kaznenom pravu u najširem smislu, a kažem prekršaji su i vrsta kažnjivih radnji koja mora voditi računa o tim postulatima. Dakle, imamo jednu apsurdnu situaciju i pitanje je uopće, postavlja se pitanje ustavnosti te odredbe da se netko kažnjava za nešto što nije u uzročno-posljedičnoj vezi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Živko Nenadić.
A slažem se posljedice su smrtne nažalost, a da takve nisu ne bi mi danas o tome razgovarali. Evo sada smo imali, imamo još uvijek dok ne promijenimo, da je 0,0 dakle na snazi. Nema tolerancije. Sada idemo, slažem se i s time, na 0,5, na jedno u nekom smislu ograničenu dakle ne potpuno oslobađanje do 0,5. Ali, probat ćemo i to. Probat ćemo i to. Moramo sve moguće sankcije probati kako bi baš smanjili smrtne posljedice, a ne samo smrtne posljedice, već i razne druge ozljede, ranjavanja itd. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Marija Lugarić.
Poštovani kolega ste rekli da je definicija mladih vozača sada bolja u ovom zakonu u odnosu na onaj stari. Ona nije bolja, ona je potpuno diskriminatorna i suprotna Hrvatskom Ustavu, a to priznaje i predlagatelj u obrazloženju koji govori da odredbe o mladim vozačima nisu u suprotnosti s Ustavom, budući da Ustav ne poznaje zabranu diskriminacije po dobi. Dakle, oni priznaju diskriminaciju po dobi, a kažu da nije suportno da to Ustav ne poznaje. Drugo, rekli ste da bez kazni dugo neće biti reda. Kazne i represija do sada nisu dali rezultate. U starom zakonu, kao što ste i sami rekli, za ove nove vozače su bili uvjeti bitno represivniji, kazne su bile bitno veće, a broj stradalih mladih vozača odnosno onih koji su oni na ovaj ili onaj način ozlijedili u prometnim nesrećama se povećao unatoč tim zaista drakonskim i kaznama i uvjetima u kojim mogu pristupati vožnji. Hvala vam.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Živko Nenadić.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Mladi ljudi najčešće pogibaju. Ja sam isto tako uvjerenja da kazna ima određeni svoj učinak. Da nema kazni a tko kaže da ne bi bilo i još više smrtnih posljedica i drugih i da nisu velike kazne. Dakle, ja sam uvjerenja da bi ih bilo još više. Hvala vam.
Zahvaljujem. I replika, uvaženi zastupnik Borislav Matković.
Gospodine potpredsjedniče. Evo, na tragu mislim da htio sam reći nešto vezano uz nadopunu gospodina Nenadića, a vezano upravo za pitanje prevencija, represija o kojoj se ovdje sada govori je li. A vidim da je on dotaknuo to pitanje, pa ću samo na tom tragu kazati dakle da prevencija kao takva ona postoji, ona je u zakonskim dakle obvezama koje moramo poštovati, posebice ako se radi o mladima. Ako tamo trgovcu stoji da ne smije prodati alkoholno piće nekome tko je do 18 godina, onda je ako je to određeno znači uveli smo, imamo nešto preventivno. Ali, onda ga dobro i debelo kaznimo ako vidimo da je to napravio, jer i represija može biti prevencija, jer će on razmisliti ako će platiti dosta dobru i visoku kaznu da li će se ponašati tako kao što se ponaša ili kao što se dosada ponašao. Suština može biti u tome. Zašto ono što je kolega Lučin govorio, zašto samo govorite o represiji, pa i represija može biti prevencija u određenom smislu. Napravimo nešto. Kaznimo onoga tko će na autocesti voziti preko 130, kaznimo onoga tko će u naselju voziti 50 kilometara više nego što je to dopušteno. Dakle, napravimo nešto u tom pogledu. Dakle prevencija postoji, ali uzmimo represiju kao i prevenciju, ako ne ide u ovom smislu poštivanja zakona itd. Ali bi se složio u ovom jednom drugom dijelu, a to je hajdemo kod mladih malo edukativno. U tom bih se složio svakako je li, pa malo više edukacije u svemu ne bi škodilo, pa ni ovdje. Ali nemojte samo govoriti kolega Lučin o represiji, jel' dakle … [[Govornik se ne razumije.]] i ovaj dio represija može biti prevencija.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Živko Nenadić.
Zahvaljujem se kolegi Matkoviću što me je dopunio, jer doista nije jedino ovaj zakon taj koji će smanjiti posljedice prometnih nezgoda, već i prevencije i edukacije, zato sam ja spomenuo naša svijest nije takva. Što kaže kolega Matković, daje se mladima piti. Čitam u Slobodnoj, kockaju mladi pa zarađuju novce, pa ih policija privodi. Prometni znakovi, evo ja ovdje javno kažem, vrlo loše su regulirani. Puno vozim pa vidim. Popravak cesta dakle ima puno, puno više elemenata nego što je ovdje ovaj kruti propis i krute kazne. Puno je više elemenata koji su, ja bih rekao čak, jednako važni kao i ove prevencije i ove kazne. Jednako važni. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prije nastavka s pojedinačnom raspravom jedna obavijest. Na temelju članka 46. Poslovnika Hrvatskoga sabora saziva se 3. sjednica Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj Hrvatskoga sabora koja će se održati u srijedu 28. svibnja 2008. u 14,00 sati u Dvorani "Josipa Jelačića" Centar. Predsjednica Odbora Dragica Zgrebec. Hvala lijepa. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Luka Denona.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Naravno da ćemo se i jesmo se svi složili da je alarmantna situacija u sigurnosti na našim cestama, da Vlada, ja bih rekao i složio bih se s mojim kolegom, pomalo ratno stanje i očekivali smo od zakona koji govori o sigurnosti prometa na cestama, koji je nastavak jednog zakona kojeg smo već imali da će probati na jedan drugačiji širi način riješiti tu sigurnost na našim cestama na zadovoljstvo svih nas i da se konačno svrstamo u zemlje koje će na tisuću stanovnika imati minimalni broj poginulih. Nažalost, poginulih će uvijek biti. Ali kako smo i u dosadašnjim raspravama čuli sve se svodi na dvije konstatacije a to je da se povećavaju i tako velike kazne, znači ide se na represiju drakonskim kaznama. Poznato je da represija nikada nije urodila plodom pa neće niti ovaj puta. Isto tako, došli smo do suglasja da se ipak ne ukida 0 promila i da ostaje što ja pozdravljam jer je ok. Bit će jednostavno zanimljivo slušati ili čitati medije sada poslije ove sjednice ili poslije kad usvojimo ovaj zakon kako će to većinski dio u većini, većinska stranka objašnjavati da nisu ukinuli 0 promila alkohola a kako će to jedan od ovisnih partnera tvrditi da je, ipak je ukinuto pa će to biti zanimljivo čitati ali mislim da je za naše građane dobro da smo ovdje konačno utvrdili i suglasni da se 0% alkohola u krvi, 0 promila alkohola u krvi ne ukida. I mislim da je to u redu da vozimo prilično trijezni. Isto tako, premalo se naravno, mi smo upozoravali i kod rasprave oko ovog zakona na odborima da se premalo vodi o široj toj jednoj društvenoj aktivnosti, prije svega o edukaciji koju je potrebno provoditi od neke najranije dobi sa programima za djecu u vrtićima i uvođenje obveznog predmeta u osnovne i srednje škole a radi stjecanja prometne kulture i odgajanja odgovornih sudionika u prometu. Naravno, to naše traženje nije prihvaćeno ali su nas upozorili da negdje na početku ovog zakona stoji kako u članku 3. će ministarstvo nadležno za poslove obrazovanja dužno je u odgojno-obrazovne programe počevši od predškolskih ustanova uvrstiti sadržaje primjerene uzrastu koji imaju za cilj osposobljavanje za sigurno sudjelovanje u prometu te promicanje i podizanje razine prometne kulture. Sad samo bi trebalo reći kada. Kako smo imali prije nekoliko dana raspravu o standardima u školstvu nigdje nismo naišli na to da će ministarstvo nadležne negdje uvrstiti u obavezne programe nešto što se zove osposobljavanje za sigurno sudjelovanje u prometu te promicanje i podizanje razine prometne kulture. Možda bi trebalo dodati nekakav rok da to ministarstvo, da ne operemo sada ruke sa ministarstva, sa policije pa da sada ovi drugi, evo to će oni napraviti. Da im damo neki rok pa da kažemo u roku od godine dana pa bi onda mogli pitati to drugo ministarstvo zašto to niste u tom vremenu napravili. Isto tako je zaprepašćujuća činjenica odnosno mene je zaista iznenadio odgovor ministra kada smo ga pitali kako to taj pola miša pola … [[Govornik se ne razumije.]] od 0 promila i malo je i malo nije, tra la la, on je rekao da kad smo ga na direktan upit imali to negdje igdje u europskim zemljama na takav način riješeno rekao je naravno nema, mi smo eto pokusni kunići pa iako negdje na početku ovog P.Z.E. zakona stoji da ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije te se u prilogu dostavlja i izjava o njegovoj usklađenosti s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Kako toga nigdje u Europi nema očito je da onda nismo u suglasju i nismo ga uskladili sa zakonodavstvom Europske unije iako se suprotno tvrdi. Isto tako, složit ću se sa mojom kolegicom Marijom Lugarić oko one kategorije koja govori što su to mladi vozači. Ja znam da svi imamo djecu i da mladi najčešće ginu ali ove represije jer samo o represijama je riječ i o drakonskim kaznama neće spriječiti veću smrtnost na našim cestama. A zaista me smeta kako se tretiraju ti mladi. U onom starom zakonu mladi su bili i oni koji su prvi puta u 40. godini položili vozački ispit pa su 2 godine morali pod nekakvom kontrolom biti sudionici u tom prometu a ovdje se mlade tretira da su to vozači od 16 do 24 godine starosti i obrazloženje, znači radi se o mladim ljudima koji svojim nepromišljenim postupcima u prometu dovode u opasnost život i zdravlje itd. Tretira ih se da su nepromišljeni. Hvala Bogu da smo ukinuli vojni rok. Nemamo vojnu obavezu. A i da nismo to ukinuli onda bi ti osamnaestogodišnjaci, ti isti mladi bili promišljeni kada bi ih slali ne daj Bože ali moglo se dogoditi u nekakve ratove. Onda bi bili zdravi i bili bi promišljeni sa 0,5 ili bez 0,5, sasvim svejedno. Isto tako, od 18 godina koliko ja znam imamo pravo birati i biti birani. Hipotetski može se dogoditi, hipotetski kažem može se dogoditi da jedan dvadesettrogodišnjak bude predsjednik Vlade ili predsjednik Republike jer drugih ograničenja nema u našem Ustavu, ali eto na cesti je onda on nepromišljen a ovdje bi mogao biti promišljen kad bude predsjednik Vlade ili predsjednik Republike. Mislim da su to stvari o kojima bi trebali voditi računa i mislim da na taj način nećemo mlade učiniti da u toj mlađoj populaciji bude manje smrtnosti. Također bih se osvrnuo na neke stvari koje su po mom sudu nakaradne. Možda nisu nakaradne ali je nakaradno objašnjenje. Tu sam čuo da pali, gasi svjetla zimi, ljeti da je to sada dobro jer da štitimo okoliš jer manje ćemo trošiti goriva ljeti ako ne palimo svjetla. Ja nisam tehničke struke pa ne vjerujem, ne znam koliko je to točno ali zašto onda to ne provedemo na cijelu godinu. Šta zimi možemo trošiti onda, zimi smo rastrošniji pa možemo trošiti. Ali isto tako objašnjenje mi nije jasno. Mi smo pitali na odboru predstavnika zakonodavca koji je to predložio zašto to radimo, zašto sada kada smo se navikli na upaljena svjetla, zašto sada kada su proizvođači automobila počeli u Hrvatsku uvoziti automobile koji imaju tu funkciju da su svjetla stalno upaljena, zašto to sada mijenjamo? Pa odgovor je bio poprilično zabrinjavajući, mislio sam da je ovo Hrvatski sabor, da ovdje donosimo hrvatske zakone za hrvatske građane. Odgovor je bio ovakav, znate ima nešto zemalja u Europi iz kojih nam dolaze turisti njih ne znam koliko, možda stotinjak po tjedan dana koji će ljetovati u Hrvatskoj e zbog njih, da njih se ne bi kažnjavalo. A ja sam rekao pustimo ih, te turiste pustimo, nemojmo ih kažnjavati ali zato čuvajmo naše građane jer će zaboravivši upaliti svjetla, otići u Sloveniju, Italiju, platiti će onda drakonsku kaznu. Rekli su mi također da ako i ne imate upaljena svjetla ljeti, ako ste ih zaboravili ili tehnički nemate mogućnosti isključiti da vas neće kazniti. Nije točno. U članku 102 kaže: "Na motornim vozilima treba imati ili nemati u razdoblju zimskog računjanja vremena, i onda kaže: "…novčanom kaznom u iznosu od 300 kuna kazniti će se za prekršaje vozač ako je postupi suprotno odredbama ovoga Zakona. Znači ako ja zaboravim ugasiti svjetlo u ljeti, mene će kazniti sa 300 kuna. Za koga donosimo zakon? Za te strance, desetak stranaca koji će doći, koji to u svojim zemljama ili za naše građane. Pa probajmo makar, tu jednu, li-la, nikakvu odluku, probajmo je nekako drugačije, ili ostavimo ju cijelu ili gasimo svjetla ili palimo svjetla kako je i prije bilo u sumrak ili u neko drugo doba. Isto tako imam još jedan primjer kako smo kroz 0,0 promila i drakonske kazne probali učiniti i još neke stvari koje zaista nemaju logike. Probajte mi evo, gospodine Buconjić, probajte mi reći, članak 76. to smo sada, što bi rekao kolega, mi smo svi vozači i svi smo pametni, je li tako, ali probajte mi objasniti ja sam sada kao vozač i svi mi drugi dužni, evo samo još jednu rečenicu, oprostite, na cesti izvan naselja prije ulaska u nepregledan i uzak zavoj ili prije dolaska na prijevoj na kojima je teško mimoići se, dužan sam dati zvučni znak upozorenja koji se mora svesti na nužnu mjeru. Ha, šta sada znači, inače ću biti kažnjen sa 200 kuna [[Upadica: Privedite kraju.]] Što znači nužna mjera, moliti ću vas lijepo. Znači iza zavoja će me čekati policija, jesam ja jače, slabije to nekako stavio, pa dajte makar to nekako usuglasite da ima veze sa Europom.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko ispravaka, jedan ispravak netočnog navoda i pet replika. Pa najprije ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolega je rekao da Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa ne posvećuje dovoljnu pažnju problemu i da nema dovoljno u školi edukacije o sigurnosti prometa. To nije točno! Zašto? Zato što kroz predmet tehnička kultura od petog do osmog razreda u sklopu toga imate sigurnost u prometu. Druga stvar, imate natjecanja, imate školska natjecanja o sigurnosti u prometu i državno natjecanje, dakle, na razini države imate natjecanje djece, državno natjecanje o sigurnosti u prometu. Dakle, itekako je prisutno i kroz izvannastavne aktivnosti i kroz predmet tehničke kulture, dakle, djeca se itekako suočavaju, odnosno itekako im je pristupačno razgovaranje o sigurnosti u prometi. I upozoravanje na sve ono što slijedi vezano uz promet.
Zahvaljujem. I sada prelazimo na replike. Prva je uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega Denona s pravom se pitate hoće li ovaj prijedlog zakona doprinijeti sigurnosti na cestama. Ja mislim da je to pitanje prije svega pitanje svijesti svih nas predlagača prije svega, a i nas koji zakon donosimo koliko smo svjesni te društvene opasnosti. Ako imate i danas političare koji se hvale kojom brzinom su došli od svog mjesta do Zagreba, ako se morate sklanjati autocestom jer vozite propisanom brzinom ne većom od 130, da vas ne pokupi red vozila pod pratnjom, onda kakvu mi poruku šaljemo. Ili je ovaj zakon za obične smrtnike, bili oni žrtve u tome kasnije, ako ogriješe se o takav zakon ili bili počinitelji. Temeljno pitanje ovdje je, i s pravom ukazujete kolega, je li svjetlo ovako, je li svjetlo onako i tu se iscrpljuje dobar dio zakona oko tih manje važnih stvari. Temeljna poruka zakona je trebala biti da se smanji, odnosno da se spriječi, prevenira divljanje na cestama. Bahato i divljačko ponašanje, koje više prelazi zonu uopće prometnih prekršaja i prometne delikvencije i mora potpasti pod ozbiljno kazneno djelo. Zato je nemoguće da se mijenja ovaj Prekršajni zakon, a da se ne mijenja Kazneni zakon. U kojem će takvo postupanje divljanje na cestama, vožnja u alkoholiziranom stanju, dakle, preko 0,5, sa smrtnim ishodom, biti ravno ubojstvu. To je pravo rješenje stvari, a ne da se mi ovdje iscrpljujemo u tome oko okuke, je li se trubilo 5 sekundi, 2 sekunde, 3 sekunde, gdje onda velika, je li filozofija onih koji primjenjuju zakon dolazi do izražaja, a i dalje ćemo imati tragične posljedice, odnosno naše ceste će sličiti na stratišta.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Luka Denona.
Kolegice, imate apsolutno pravo, ja sam prije svega na dva ova bizarna zakonska članka o svjetlima i o prijevojima, probao reći koliko je besmisleno da se takvim stvarima ovako zakonski bavimo, a da temeljno, a to je ono što smo na početku svi u ovoj raspravi govorili, pa i članovi većine, da bi trebalo preventivno djelovati prije svega na te i mlade a i sve druge vozače u društvu da se drugačije ponašamo. Isto tako mogu se složiti s vama da dio lokalne samouprave ima tu svijest koja je razvijena, pa recimo u mojoj Primorsko-goranskoj županiji vrlo dobro djeluje savjet za sigurnost prometa, koji je jedno tijelo, skupštinsko tijelo gdje Primorsko-goranska županija a vjerujem da tako i druge županije lokalne županije daju novce da bi se kroz tehničku kulturu vršila, kakva takva edukacija, da bi se mlade educiralo što to znači promet. Ali to nije dovoljno, nije sustavno. Zato ja inzistiram da se u članku 3. stavak 2. ono ministarstvo koje je nadležno da se to uvede kao obavezan školski predmet. Jer će se i na taj način zasigurno ne samo doprinijeti sigurnosti prometa na cestama, nego će se doprinijeti jednom zdravijem društvu, jer očito je da je ovo naše društvo nije baš jako zdravo kada se ovakve stvari događaju. I nije samo to odraz nediscipline ili revolta mladih, ili bunta mladih ili divljanja mladih po cestama. Očito je da je u društvu jedna duboka kriza koja se i na ovaj način edukacijom u školama može, ako ništa drugo barem ublažiti.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Kolega Denona, ipak postoji jedna situacija kada će vozači moći popiti čašu piva ili čašu vina, a to je ona situacija kada prema registru prekršajnih, dakle, dijela, odnosno nedjela iz ovoga zakona, dakle, nisu, nisu dakle s njima u … [[Govornik se ne razumije.]] To znači ako imate adekvatan pritisak u rezervnoj gumi, ako vam ne fali žaruljica u rezervnom setu onda eventualno možete popiti čašicu vina. Ja ne vjerujem da ako policija hoće, zapravo ne može i neće naći barem jedan prekršaj iz ovoga kataloga. Za razliku od vas ja ne mislim da je dobro što ostaje 0,0 promila. Jer ja mislim ipak da od 0,0 do 0,5 promila nisu, nisu toliko dakle to nije tolika količina alkohola u krvi koji bitno determinira kaznena djela, pardon prekršajna pa i kaznena djela. Ja bih prije bio za to da se na način alkohola tretira brzina jer brzina je osnovni razlog i uzrok saobraćajnih nesreća o čemu mi jako malo razgovaramo. Ne mislim pri tome da i alkohol, da i alkohol nije bitan. Dakle možete čašicu popiti ako imate 100% ispravni automobil i ako vozite 100% po propisu. Onda eventualno vas neće kazniti.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Luka Denona.
Uvaženi kolega ja se slažem s vama da 0,5 promila ovako tretirajući kao što vi kažete biti će ili neće biti. No budite sigurni, budite uvjereni da će službenici ili policija koja vrši kontrolu sigurno, ama baš to znam sigurno će za svako zaustavljanje kad vam nešto nađu sigurno ćete puhati. Definitivno je to tako jer ovim zakonom je to i drakonska drastična kazna i to je na neki način obaveza ovog zakona. Ja sam protiv toga da se jedan ovakav neeuropski članak zakona, neeuropski ponavljam jer toga nigdje u Europi nema da se unosi kao zakon, kao zakonska obaveza ili nemajmo 0 promila ili imajmo 0,5 a ne uvjetno pol miša … [[Govornik se ne razumije.]] To je moja, cijela rasprava se svodi na to da se onda ako želimo biti dio Europe onda kako i ovdje piše da je to usklađeno sa europskom, zakonodavstvom Europske unije onda uskladimo sa zakonodavstvom Europske unije a ne ovako.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Mišljenja sam da cilj ovog zakona ne bi smio biti pa ako netko to krivo shvati ili dobro shvati, dakle cilj ovog zakona ne bi smio biti punjenje državne blagajne nego sprečavanje da ljudi ginu, da šta manje ima mrtvih na cestama. Činjenica je da smo rekli da nam je cilj 10 mrtvih najviše, ne da nam je cilj da … [[Govornik se ne razumije.]] mrtvi, svi bi željeli da nema nikoga. Ali imamo sada 14,7 mrtvih na 1000 stanovnika pa smo rekli da je neka projekcija nek to bude eventualno 10. Činjenica je da u tome ne uspijevamo. Činjenica je da ako usporedimo 4. mjesec prošle godine i ove kao što je već navedeno imamo 31 osobu više mrtvu i činjenica je dakle da nešto ne valja. Ako je ovo pokušaj da se represijom pokuša to spriječiti onda je to loš način. Kao prvo ovdje se već moglo čuti da narod nije dovoljno svjestan, a mi jesmo svjesni pa ćemo mi njega kazniti taj narod da bi njemu bilo bolje da bi što manje ginuo. Jer oni su kao, ne znam kako bih to rekao nešto manje pametni kao od nas ovdje. A mi smo mudraci pa glumimo ovdje prosvijećene apsolute pa njima kažemo: E ovo vas za vaše dobro kažnjavamo. A vidite ja bih radije da kaznimo divljake, manijake, ubojice kojima auto služi zato da ubijaju ljude a ne da u sferu prekršaja sve to utrpamo pa da nastrada široka lepeza naroda u neka vremena naročito krajem mjeseca kad je potrebno novca pa da se kažnjava zbog manjeg ili većeg trubljenja, gašenja, negašenja svjetala a zato sam da se izmijeni kazneni zakon i da ubojice budu ubojice koje autima svojima ubijaju ljude. Da budu kažnjeni najstrože. Naročito ako su alkoholizirani i tako dalje. To se ovdje već čulo i mislim dakle da bez jednog cjelovitog takvog shvaćanja nećemo se maknuti sa ove činjenice i ovo će biti jako nedemokratski. Bogati će opet dobro proći. Lakše će plaćati.
Zahvaljujem. Nije bilo prijava za odgovor na repliku? Nije. Hvala. Replika uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani kolega Denona vi ste potpuno u pravu kad govorite da Ministarstvo obrazovanja ono što je do sad imalo jer ovakva odredba je stajala u svim dosadašnjim zakonima zapravo ne ispunjava svoju funkciju i ne radi dovoljno na odgojnim i obrazovnim programima vezanim uz promet i prometnu kulturu. Ovo što je rekao kolega Matušić, što je jučer govorila i kolegica Roksandić u okviru tehničke kulture koja je … [[Govornica se ne razumije.]] smanjena na manje od jedan sat tjedno, a ne možemo svesti prometnu kulturu na izvannastavnu aktivnost za one učenike koje hoće. A ako baš hoćete u srednjim školama, u gimnazijama, u srednjim strukovnim školama dakle kod onih mladih ljudi koji će sutra biti vozači apsolutno jednog nastavnog sata, jedne nastavne minute edukaciju o prometu i prometnoj kulturi nema. Mene s druge strane već pomalo nervira kad u svim zakonima piše: «Ministarstvo nadležno za obrazovanje će utvrditi program u školski kurikulum da će staviti program ovaj ili onaj». Sad ovdje konkretno prometni. Pa tako imamo: program zaštite okoliša, demokratskog građanstva, prava potrošača i tako dalje. Svi ti programi koji su odgojno vrijednosno važni se u našim školama apsolutno ne ostvaruju ili se kaže radit će se pod satom razrednika. Prema tome zaista ideja da li posebni nastavni predmet, da li posebni nastavni modul ali nešto treba promijeniti da ovo ne ostane ovako jer ovako je bilo godinama i rezultate pokazalo nije već je sama satnica i sadržaj prometne kulture se iz godine u godinu smanjuju.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Naravno kolegice. Mislim da je iz cjelokupne ove rasprave i jučer i danas razvidno da je sigurnost prometa na cestama, u, o vremenu u kojem danas živimo i koliko mrtvih na cestama imamo prioritet. Taj prioritet se može također svesti i na to da ako je to prioritet moramo onda o tome učiti i podučavati. Sigurno je da jedna ovakova odredba bez obaveze da netko to zaista napravi bez roka kada će to početi primjenjivati. I naravno kad vam tu u zakonu piše da ovaj zakon državu neće koštati ništa znači da se to niti misli niti se hoće na taj način provesti. Ono što se radi u tehničkoj kulturi je premalo jer onoliko koliko djece sudjeluje u radu sa, kroz tehničku kulturu zasigurno im neće biti puno toga jasnije da li 0,5 je na snazi ili 0,5 nije na snazi jer kao što bi rekao naš premijer to je ili … [[Govornik se ne razumije.]] pa onda ispadne da imamo 0,5 ili ispadne nemamo 0,5.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Borislav Matković. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče … [[Govornik se ne razumije.]] Uvaženi kolega Denona složio bih se s vama kad je u pitanju edukacija. Složio bih se s tim da je to daleko potrebitije negoli ovo što ste možda htjeli apostrofirati a to je svjetlo ili ne znam šta drugo. Međutim ovaj zakon ne govori samo o svjetlima. On govori i o svemu onome što treba tumačiti kao preventivno-represivno. Dakle ja vam ponovno govorim o onome što ja osobno smatram, a to je da je jedno i drugo pitanje je apsolutno međusobno povezano. Jer ovdje se govori i o strožim kaznama za prebrzu vožnju. Znači postoji prevencija nekakva je li koja se ako se ne izvršava kažnjava od 300 do 15 tisuća kuna. Postoji u alkoholiziranom stanju od 1000 do isto tako 15000 kuna za, koja je zabrana. Dakle, postoji prevencija. Onda je samo represija odgovor na prevenciju. Postoji isto tako bježanje s mjesta nesreće do 7000. Za nepoštivanje naredbe policajce, 1000 kuna za vožnju bez dozvole, kroz crveno itd. Dakle, ne možete govoriti samo o represiji. Govorimo o prevenciji i na način da represija je samo dio i način na koji ćemo onome tko ne poštuje propise zapravo dati do znanja da on mora platiti kaznu. U tom pogledu zapravo ne želim i ne možemo govoriti. Vi samo govorite represija i to je ono gdje se ne slažemo mi s desne, vi s lijeve strane makar bi se o ovom pitanju trebali svi složiti. Dakle, biti jednoglasni a to je da sve ovo što činimo u ovom zakonskom dakle zaokretu jeste prvenstveno u smislu da se smanji broj unesrećenih, da djelujemo edukativno u školama itd. Ja osobno znam da se u školama djeluje edukativno. 25 godina sam radio u školi. Na satovima razrednika postoje satovi koji su isključivo namijenjeni edukaciji o prometu. Kroz svaki predmet se to može zapravo napraviti. Dakle, ne možete kazati da Ministarstvo znanosti ne radi svoj posao. Međutim, gdje je možda još problem o kojem bi trebalo porazmisliti. To je problem škola za vozače koje su isto tako upitne. Imamo zatim broj, koliki je broj neregistriranih, tehnički neispravnih auta, vozača bez dozvole, maloljetnih [[Upadica: Privedite kraju!]] To su pitanja o kojima treba povesti računa, a to je prevencija. Ako se netko ovoga ne pridržava onda ga moramo i kazniti. Povežimo jedno i drugo, nemojmo samo govoriti o represiji.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Luka Denona.
Naravno ja se s vama ne mogu složiti. Represija sama po sebi nije prevencija. To ja tako razumijem, ali da se ne bi pogrešno shvatilo ja nisam za to da se bilo kakva represija ukine. Pitanje je i postavlja se pitanje zašto u nekim drugim uređenijim, uljuđenijim europskim zemljama se poštuju prometni propisi. Zašto se tamo poštuju, a ovdje ne? To je pitanje. Znači, u onom smislu sam ja govorio zbog toga je potrebna šira edukacija da bi se svi naučili kako treba poštivati propise. Očito je da kod nas poštivanje propisa ne samo u prometu nego i nekih drugih se nekako olako shvaća, pa eto kod nas to može proći ovako ili onako. Svjetlo sam spomenuo zato što je obrazloženje zašto ga gasimo u ljeti je po mom sudu nije u korist hrvatskih građana, nego je u korist kako je meni objašnjeno pojedinaca ili grupe ljudi koje će povremeno doći u Hrvatsku eto da ne bi njih smetali. A što je sa hrvatskim građanima kada odu u Sloveniju? Nije nas briga. Tamo će plaćati kazne, onda će doći k pameti, pa će reći, evo to su oni pametnjakovići u Saboru tako napravili. Mislim da je to stvar oko koje se treba također drugačije to urediti ili ih ukinite pa da imamo svjetla ili neka gore stalno. To malo što ćemo zagadit okoliš nikom ništa koliko zagađujemo s druge strane.
Zahvaljujem. I imamo još jednu obavijest. Odbor za zdravstvo, socijalnu skrb održat će sjednicu odbora dana 28. svibnja u 13,30 sati, dvorana “Eugen Kvaternik“. Dalje sa pojedinačnom raspravom idemo i uvaženi zastupnik Ivan Hanžek.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče. Sjećate se u mojoj prošloj raspravi ja sam pozivao isto na jednu vrstu konsenzusa vezano za donošenje Zakona o sigurnosti prometa na cestama nadajući se da će taj konsenzus prvenstveno izazvati reakciju od nadležnih tijela koja su izrađivala ovaj prijedlog zakona. Naime, ja i dalje stojim, a ova današnja rasprava to potvrđuje, uz Strategiju gospodarskog razvoja to je najbitnije pitanje budućeg razvoja budućnosti ove zemlje. Nama više mladih i više ljudi pogiba godišnje na cestama nego nam je u prosjeku pogibalo ljudi u vrijeme rata. Ne govorim o onim tragičnim događajima Vukovara, Škabrnje i slično, nego ono što su pogibali vojnici koji usput danas slave svoj dan Oružanih snaga i ja koristim priliku da im čestitam Dan Oružanih snaga. Na žalost, malo je promjena ili gotovo su zanemarive i na žalost ne da se odstupa od loše prakse iz bivšeg sustava kod sastavljanja zakona, nego se loša praksa još proširuje i nastavlja. Naime, ovaj zakon je što bi rekli Istrijani maneštra. Zašto kažem maneštra? Zato jer je ušao u Zakon o lokalnoj samoupravi, ušao je u Zakon o graditeljstvu, u Zakon o tehničkim uvjetima za izgradnju cesta i da ne nabrajam sve ostale zakone gdje policija sama sebi daje obavezu i posao i istovremeno govorimo da nemamo policajaca. I nemamo! Sve više je službenika policajaca koji će biti ovlašteni da daju lokalnoj samoupravi suglasnost da se otvori terasa na otvorenom ugostiteljska. Ne piše se na kojoj udaljenosti na nogostupu od ceste od prometnice. Nema kriterija, pa je opet rastezljivo, a istovremeno mi moramo kao lokalna samouprava tražiti od županijskih cesta jer su ceste u gradu glavne županijske ili državne. Trebat ćemo još jedan organ. To je znači policijska uprava dobiti suglasnost za takav objekat. Zašto velim da sam razočaran? U obrazloženju rasprava sa prošle sjednice odgovor na moju sugestiju, na moju primjedbu pokazuje da oni koji su odgovarali na tu moju primjedbu ili ne znaju ili ne žele znati. O isljučenju neispravnog vozila iz prometa nema spora. Ja govorim o homologaciji dijelova naknadno ugrađenih ili preinake na vozilu. Da, vozilo kad ide novo u promet mora dobiti homologaciju. Prikolica ako ste je kod kuće napravili mora dobiti homologaciju. Međutim, ako ste vi kupili vozilo, spustili ga za 4 cm, ugradili amortizere ili popularno rečeno federe što se nekad radilo i radi dan danas na teretnim vozilima, pa se jedna još šipka ugradi da bi se nosivost povećala. Vi nemate tif normu da mora priložiti ispravnosti i da mu se upisuje u tehničku knjižicu vozila. Bitno utječe na ispravnost. Što će reći, oni koji su pisali odgovor ili ne znaju ili ne žele znati, jer očito nisu shvatili pojam, možda nisam bio dovoljno jasan, dozvoljavam i to. Kad se govori o primjeni nije ukinuto 0,0 svima nam je jasno. Međutim, kad se govori o kaznama ja ne znam kako će reagirati obrtnici i pravne osobe na ove mjere koje su ugrađene. Neki će ključ u bravu morati staviti samo zbog toga jer mu je vozilo tehnički neispravno bilo u trenutku kad je zatečen u prometu, a kad su ujutro išli na posao je bilo ispravno i platiti će 15 tisuća kuna. No pitanje da li će platiti jer, oprostite ako ja, to sam rekao državnom tajniku na odboru, vozim od Zagreba do Splita i sretnem samo jedno vozilo koje je zaustavilo sudionike u prometu, a to je presretač i ne sretne ni jednog policajca pred Svetim Rokom koji regulira promet jer si gužva, nego radnika Hrvatskih cesta koji maše pa ne znam da li me pozdravlja ili mi želi nešto reći. Ako u gradu Zagrebu jučer i danas po najvećoj gužvi nisam uspio vidjeti ni jednog prometnog policajca koji regulira promet jer to kod nas više policija, nažalost ne radi. Jer ih nema. Ja se slažem, idemo pojačati, idemo popuniti. Prevencija su i policajci na cesti, prevencija je i kazna. Ja se slažem da neke kazne su drakonske, ali za neke kazne ja se slažem da ih treba povećati. Oprostite, zadnji puta sam rekao, ako mene u tunelu Učka ili u Svetom Roku pretiče drugo motorno vozilo, već u policijskim upravama na 92 znaju moj mobilni broj jer ja odmah zovem policiju da ih obavijestim što se događa, ali ih nema tko zaustaviti. Da je kazna 2 tisuće kuna. 2 tisuće kuna u tunelu Učka. Piše tunel, ali tunel je od 50 metara, pa može biti i do 5 tisuća i 700 i koliko je metara, kolega Šetiću. Je li 5 i 750. Ljudi moji, to su ona djela o kojima su i kolege i kolegice govorile, to su potencijalne ubojice koje treba eliminirati sa ceste sa drakonskim kaznama, a ponavljam, idemo u broj, svi građani će dobiti broj i idemo u jedno sukcesivno praćenje onih koji su učestali počinioci neka im se multiplicira na n-tu potenciju. I ono što bih u zaključku htio reći. Mislim da je ovo prijelazni zakon i pozivam kolege da prihvatimo ovaj prijedlog zakona samo kao prijelazno rješenje. Da se međusobno obavežemo i ministarstvo, kao i druga ministarstva o kojima su govorili kolegice i kolege, Ministarstvo prosvjete i sve ostale da pripremimo jedan cjelovit i sveobuhvatan Zakon o sigurnosti prometa na cestama, da izvadimo iz zakona ono što je građenje, što su prometnice, da izvadimo ono što je lokalna samouprava i da onda dademo mogućnost da zaista policija funkcionira na način da i za njih nije dvojbeno. Jer ja ponavljam opet onu raspravu od prošli put. Prosječna plaća u Zagorju je preko 30% niža od prosječne plaće u Republici Hrvatskoj. Policajac koji zaustavlja vozača prosječnog, znači ne onoga koji divlja na cesti, za kojeg zna da mu je plaća 2 tisuće ili 2 tisuće 200 kuna, a da prekršaj koji čini je kažnjiv sa više od tog iznosa. Pa ja tom policajcu ne bih želio biti u koži i znam kako se osjećaju. Znam kako se osjećaju. I onaj i još jedan problem koji nije direktno vezan za zakon, na žalost mi imamo urizaciju u policiji i nama policajci ne reagiraju na kršenje zakona i propisa, okreću glavu. Zašto? Jer ovaj u kriminalističkoj, ovaj je u nekoj drugoj i kad tražiš da samo upozori građanina da ne krši, ne treba ga kazniti. Da ne krši ekvatantno propis, dobivaš odgovor to nije moj posao. Ja želim da ovaj problem koji rješava ovaj zakon postane posao sviju nas i nas saborskih zastupnika i civilnog društva i ostalih institucija koje mogu doprinijeti da se smanji ugroženost naših građana, prvenstveno naše djece u budućnosti. Jer sve ovo što radimo, i dizanje standarda i programi koji se nadamo da će donijeti podizanje standarda su uzaludni ako će nam toliko mladih ljudi i građana, posebno djece umirati i stradati na cestama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo, nije točno kolega je u svojoj raspravi rekao da je jučer je putovao gradom Zagrebom do Sabora i nije vidio ni jednog policajca u prometu. Ne bih se složila. Kolega, ja svako jutro putujem i to nije točno. Od rotora Savskom ulicom do trga Svetoga Marka policija je bila na svakom raskršću, ali bila je i prometna policija na motornim vozilima. To je točno. Ali znate što je točno i što proizlazi iz ovoga što kažete da je velika gužva u gradu Zagrebu? 8 godina vlast grada Zagreba nije poduzela ništa u prometnoj infrastrukturi grada Zagreba. To su problemi i ne možete svaljivati prometne probleme … /Govornik je isključen./ …
Zahvaljujem. I sada imamo replike, neki su se prijavili prije nego je počela rasprava. Pa bih molio da pričekate barem kad počne rasprava pa se prijavite. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa s pravom kolega postavljate pitanje hoće li se ovim drakonskim kaznama, novčanim kaznama postići kakva takva sigurnost na cestama. Sigurno je da neće. I ako vidimo u prijedlogu zakona da nije potrebno osigurati novčana sredstva nikakva da bi se proveo ovaj zakon, ali očito je da postavljate pravo pitanje gdje su predviđene drakonske kazne za bezvezne prekršaje, onda je krajnji cilj ovog zakona nameće samo od sebe. Da prvenstveno služi punjenju državnog proračuna, a da mu zaista nije stalo da suzbije, odnosno da nema ozbiljnog napora da se suzbiju teški prometni prekršaji koje je pitanje da li uopće ulaze više u zonu prekršaja, a ne najopasnije kriminalne djelatnosti ako se divlja na cestama, ako se u takvom stanju, pijanom stanju prouzroče teške posljedice sa smrću jedne ili više osoba. Evo vidite, koje će biti posljedice dalje toga da ti ljudi od 15 tisuća kuna gdje je kazna za nekakav zaista bezvezni prekršaj neće moći platiti takvu kaznu, gdje će oni ići? Supletorni zatvor nastupa po sili zakona čovjek koji ne plati kaznu novčanu ide u zatvor. Ma gdje ćete ga smjestiti, molim vas u zatvore? A nisu vam potrebna nikakva sredstva da biste proveli ovaj zakon. Ma hajde molim vas. A u Kaznenom zakonu, dakle ostaje od '97. jer je ukinuta ona naša novela od 2003. gdje smo reagirali i na prometne delikte, dakle moguće je ubiti osobu, ne jednu, nego više osoba, neograničen broj, a maksimalna kazna je 5 godina. Sramota.
Zahvaljujem. Imamo repliku. Uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
S tim da je bio ispravak, jedan ispravak netočnog navoda, ali očigledno niste vidjeli, ali pozdravljam vas svejedno. Pa ja bih uvaženog kolegu ispravio ne radi se ovdje o nikakvom Zakonu o sigurnosti prometa na cestama, nego se ovaj zakon može jednostavno nazvati Zakon o haraču. Isto tako, ovaj zakon je i potpuno neustavan. S obzirom da se ovdje pojavljuje kategorija mladog vozača, a po meni to i u Ustavu piše da su svi građani jednaki pred Ustavom i zakonom u dijelu svojih odgovornosti, obaveza, ali isto tako i svojih prava. Same kazne su neprimjerene standardu života u Hrvatskoj i mislim da će ih jedino moći plaćati predsjednici sindikata, saborski zastupnici i članovi Vlade i vjerojatno Ured Predsjednika Republike, ali jedan normalan građanin bez obzira što napravio, slažem sa ovim dijelovima za kazne, za teške ove prometne prekršaje, ali za ove obične prekršaje smatram da su one doista prevelike. A jedino što može utjecati na smanjenje prekršaja, prometnih prekršaja u Republici Hrvatskoj, isto tako i konzumiranje alkohola su cijene mlijeka, kruha, ulja, a i cijene isto tako i goriva koje pokreću motorna vozila. Zahvaljujem. A ispravak netočnog navoda sam se isto javio. … [[Upadica se ne čuje.]]
Uvaženi zastupniče vi ste se javili za povredu Poslovnika i za ispravak netočnog navoda i za …
Gospodine Kajin vama…
Za sve ste se javili. Povreda Poslovnika uvaženi zastupnik …
Poštovani gospodine potpredsjedniče …
Dozvolite da vam dam riječ. Uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Pozivam se na članak 209. u svezi članka 214. Prije je gospođa Lugarić rekla da je nešto nervira. Nisam točno zapamtio što. Ali, ja si postavljam pitanje: Dokle ćemo trpjeti ovaj parlamentarni teror jednoga kluba gdje si zastupnici SDP-a naprosto nabacuju to vrijeme. Odite dole na svoj klub, dogovorite se. Odite na Iblerov trg i prestanite maltretirati ovaj Parlament i hrvatsku javnost.
Uvaženi zastupniče …
Ovo što se radi je uvreda za zdrav razum. Za zdrav razum.
Molim vas.
I to ruši dignitet ovoga Doma, a u konačnici ovo je i zlouporaba Poslovnika i toga ste svi svjesni. Imate na to pravo, ali ste svjesni da je ovo zlouporaba Poslovnika. I konačno, odredbu o 0,0 promila zajedno su izglasali HDZ i SDP. E tako je. 2004. zajedno ste glasali.
Hvala, hvala.
Bez vaših glasova ta odredba ne bi stupila na snagu.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče …
Pogledajmo snimku. Ne laži, Jurjeviću. Srami se zato jer si digao ruku za 0,0 promila.
Uvaženi zastupnici, molim vas, mir malo, mir. Smirite se. Gospodine Jurjeviću niste dobili riječ, ne možete iz klupe dobacivati i molim vas, smirimo se… … [[Upadica se ne razumije.]] Razgovaramo o zakonu … Molim vas … … [[Upadica se ne razumije.]]
Pa jeste li glasali ili niste? Kako lažeš. … [[Upadica se ne čuje.]]
Molim vas. Govorimo o zakonu i poruke dajemo da je bitno u prometu biti smiren, siguran, pa primijenimo to na sebe ovdje u saborskoj zastupnici. Hvala lijepa. Uvaženi zastupnik Zoran Vinković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem. Također ja se pozivam na cjelokupni Poslovnik.
Molim vas uvaženi zastupniče navedite kao što piše u Poslovniku.
Točka 202. Poslovnika. Jel ima ta? Mislim da ovo što je gospodin Kajin rekao nema također veze sa Poslovnikom. … [[Upadica se ne čuje.]] SDP je demokratska stranka pa svaki zastupnik ima pravo na soje mišljenje. Prema tome, dopustite … Molim?
… [[Govornik nije uključen.]]
… [[Govornik naknadno uključen.]] Jel' mogu dobiti jedan Poslovnik?
Uvaženi zastupniče, na početku mandata dobili ste Poslovnik pa ga pokušajte pronaći kam ste ga deli. Hvala lijepa.
Mislim da ni Glavaš…
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Hanžek. Zahvaljujem. Izvolite.
Sad s obzirom da je u međuvremenu uletio i gospodin Kajin, ja zaista žalim da njegov klub nije dovoljno velik da bi svi došli na red da iskažu svoje mišljenje i svoje stavove. A s obzirom da je ovo multidisciplinarna stvar ovaj zakon, onda mislim da bez obzira što se slažem sa kolegom Živkom Nenadićem da je to nešto slično nogometu, ali da svatko može dati svoj stručni ili životno-iskustveni doprinos. A ovo Zakon o haraču, kolega mislim da ste u krivu, jer harač je iznosio 10%. … [[Upadica se ne čuje.]]
Ne možete dati… Uvaženi zastupniče … Uvaženi zastupniče Vinković, uvaženi zastupniče Vinković, bez obzira što nemate Poslovnik, ali prva odredba je morate dobiti riječ. Niste je dobili, povucite ručnu. Govorimo o prometu, pa vam zato kažem taj termin. Imamo dalje sa replikom, uvaženi zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Zapravo čini mi se da jako ozbiljnu temu pomalo pretvaramo u neozbiljnu temu. Očito je da u ovom Saboru netko misli da ovaj zakon je manje važan, a netko misli da je više važan. Netko misli da treba nešto kazati, a netko možda nema što o tom zakonu reći. Pa vas molim gospodine potpredsjedniče, ne dajte da se ovo pretvori ne znam u nekakvu opću veselicu. Dakle, oko pozicije kolega Hanžek, oko pozicije policije. Pazite, vi od 2004. do danas u ovom zakonu imate jednu tendenciju da policija pomalo izbacuje iz ovog zakona sve subjekte i uzima njihov posao. Recimo, do 2004. ste imali situaciju da je inspekciju autoškola vršilo Ministarstvo obrazovanja. Nažalost, od 2004. pa nadalje toga više nema. Čak se sad i ta ovlast širi. Ja ne razumijem, zar nisu ljudi iz ministarstva kompetentniji da vrše nadzor autoškola nego recimo što su to policajci ili policijski službenici. Druga priča. Ja vas uvjeravam da nadzor autocesta nikada ne bi bio riješen sa presretačima nego kao u većini europskih zemalja bio bi riješen video nadzorom, odnosno kamerama jer su presretači skuplji, potrošeni su novci iz nacionalnog programa koji su mogli biti utrošeni za edukaciju, obrazovanje, propagandu itd. Prema tome, u potpunosti ste u pravu kada kažete da dobar dio policajaca ne radi onaj posao koji njima po difoltu pripada i ne slažem se s vama da ima premalo policajaca. Ima ih dovoljno samo su krivo raspoređeni.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Hanžek. Izvolite.
Zapravo mi imamo svi zajednički cilj u ovoj raspravi, razlika je kuta gledanja. Ja kad sam i sa kolegica mi je ispravila netočan navod pa joj nisam mogao odgovoriti. Ja mogu pohvaliti neke policijske uprave gdje sam bio izuzetno iznenađen da i jedinice prometne mladeži u turističkoj sezoni i policajci su reagirali na loše vremenske uvjete i na masu turista oko centra i oko gradova, ali daleko bi otišao da sada nabrajam dobre i loše, ali govorim o prosjeku. Najteže je kada ne vidite predstavnike organa u redu u situacijama kada on mora biti. Vi imate slično problem sa javnim okupljanjem gdje nema policajaca nego veli angažirajte službu za osiguranje, ali policajca nema. U Holandiji sam bio u delegaciji udruga gradova, evo i moja draga kolegica Klarić, popikavali smo se doslovce da upotrijebim žargon po policajcima u gradu. Mora biti unirofmirani predstavnik na cesti, to je odgoj kod njih, za razliku od nas fali. Imate drakonsku kaznu pa ako vas ulove ste poginuli, a najčešće vas nema zapravo tko uloviti. Točno što je rekao kolega, loše raspoređeni. Analitičari, pomoćni analitičari, načelnici, pomoćnici načelnika i takve sistematizacije onda fali da su dva policajca i da ja nemam u gradu Zaboku niti policajca u zajednici jer mora patrolirati tamo gdje fali ljudi. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom, vjerujem uz manje replika i ispravaka. Uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče. Ja neću podržati ovaj prijedlog zakona u ovom konačnom prijedlogu zakona. Jedan dio tih razloga za nepodržavanje zakona krije se u raspravama koje su već istakli neke kolege iz mog kluba, što je rekao kolega Šprem jučer u ime kluba SDP-a, kolega Lučin posebno danas i drugi kolege. No, međutim, ono o čemu želim reći nekoliko riječi je jedan drugi razlog zbog kojeg neću podržati ovaj zakon, naprosto je činjenica da je ovaj zakon u potpunosti diskriminacijski prema mladim vozačima i to čak prizna i predlagatelj. Mislim da toga moramo biti svjesni kada barem ovi koji misle podržati ovaj zakon. Ja poštovani gospodine državni tajniče ne znam jeste li vi svjesni, ali vi ste u obrazloženju priznali diskriminaciju. Vi kažete kako odredbe o mladim vozačima nisu u suprotnosti s Ustavom budući da Ustav ne poznaje zabranu diskriminacije po dobi. Dakle diskriminirati možemo, jer u Ustavu ne piše da se ne smije diskriminirati po dobi. S druge strane u Ustavu piše da su svi pred zakonom jednaki i da je zabranjena diskriminacija po bilo, po raznim kategorijama, ali i po drugim osobinama. Prema tome, što se zapravo ovom zakonu dogodilo, o tome smo već danas raspravljali. Promijenila se definicija mladih vozača i uvedeni su posebni restriktivniji uvjeti, ali ne bih se složila s vama kada kažete za mlade vozače već za vozače određene životne dobi, za vozače od 16 do 24 godine. Dakle imamo pred jednim zakonom različite ljude, imamo vozače od 16 do 24 godine, za njih vrijedi jedan zakon i jedna pravila, a vozači od 24 na više godina voze po drugim pravilima. Je li to u suglasnosti s Ustavom koji kaže da su svi pred zakonom jednaki ili je diskriminacija. To je diskriminacija i takav zakon mislim da ne može i ne smije u ovakvom obliku dobiti potporu u Hrvatskom saboru. Dakle nešto se mora promijeniti. Ili definicija mladih vozača ili se izbrisati ovaj članak 221. koji govori o tim odredbama. Mislim da se dobro razumijemo i krivo ne shvatimo. Ja osobno smatram da je problem stradavanja mlađih ljudi na cestama izuzetno velik i da o njemu trebamo govoriti, da trebamo razmišljati i donijeti najbolja rješenja kojim bi se taj problem riješio, jer taj se problem naprosto ne smije ignorirati. No, međutim, ja ne razumijem logiku koja je vodila predlagača u ovom zakonu koja kaže da će se zapravo sve riješiti represivnim mjerama. Meni to nije jasno, tim više što u starom zakonu su te mjere bile i represivnije, a nisu dovele do željenih rezultata. Sve unatrag zadnje dvije-tri godine što gledamo ove mlade što su pobijali sebe ili druge, a najčešće druge a oni preživjeli po cestama su unatoč zakonskim odredbama vozili aute koji su imali više konjskih snaga, vozili u vrijeme kada nije trebalo unatoč 0,0 promila vozili ne s 0,5, nego sa 1,2. Jedan je takav mene skoro ubio prije pet godina. Prema tome represija i same zakonske odredbe neće apsolutno ništa riješiti. I meni zaista nije jasno zašto onda s druge strane ukidate obvezu polaganja programa sigurne vožnje, odnosno ukidate zato što nema poligona. Pa ne treba ukinuti, treba sagraditi poligone. Mislim to bi bilo po meni razumno razmišljanje o zakonu. Postoje, dokazano je u ovim europskim zemljama da završavanje programa sigurne vožnje smanjuje i broj nesreće i povećava prometnu kulturu. Prema tome ne možemo se voditi logikom ima nesreće, mladi ljudi rade nesreće, ajmo im staviti kazne istovremeno ukidamo programe sigurne vožnje jer nismo sagradili poligone. Mislim neće to naprosto ništa riješiti. Ovakvih primjera u zakonu ima i previše, kolege su već govorili o nekima, ali mislim da zaista represija bez obrazovanja u prometu i odgoja u prometnoj kulturi neće dati nikakvih rezultata i meni je zaista žao što ne znam koliko ljudi, bilo mladih, bilo starih treba poginuti na cestama dok ne shvatimo to i dok sredstva zaista ne uložimo u odgoj i obrazovanje. Ali gospodine državni tajniče ako baš hoćete i inzistirate na diskriminaciji vozača određene životne dobi, ja vas onda molim da nam ovdje predočite i statistike po spolu, odnosno po rodu. Kada gledamo i čitamo ove crne kronike o stradavanju u prometu, uglavnom počinitelji, mlađi počinitelji ovih teških kaznenih prekršajnih djela gdje stradavaju osobe su uglavnom mlađi muškarci. Mene zanima imate li vi zaista tu statistiku po dobi, pa ako hoćete diskriminirati onda diskriminirajte one za koje statistike kažu da ima razloga. Vi ste cijelu jednu generaciju mladih ljudi proglasili čini mi se da je točan, da je jedan točan citat: "nepromišljenima". Ima 90% vozača u dobi od 18 do 24 godine i nikada u životu nije napravilo ni jedan prekršaj. Niti jedan jedini. Vi ih sve proglašavate nepromišljenima i posebno ih diskriminirate i to čak niti ne tajite, mislim da to zaista nije dobro. Ovdje se govorilo dosta i o 0 promila. Sad kako rasprava odmiče vidim da klubovi pomalo uviđaju da se ovdje zaista ne radi o ukidanju 0 promila. Dobili smo sada ovdje amandman od HSLS-a i HSU-a koji govori o tome da se zaista uvede 0 promila. HSS još ne uviđa da se ovdje ne radi o ukidanju 0 promila nego nekakvom poluukidanju ili šta ja znam po kakvim kriterijima ukidanju, samo se zaista nadam da kada ćemo u buduće donositi zakone, kada ćemo raspravljati i izglasavati amandmane da će biti nešto više razuma nego kod samog pisanja zakona da će se zaista prihvatiti oni amandmani koji popravljaju ustvari, koji su u ovom zakonu s jedne strane neustavne a s druge strane suprotno logici, suprotno pravnim načelima i onome što je u najboljem interesu hrvatskih građana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo tri replike. Prva je replika uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice, u pravu ste kad kažete da je ovo doista protuustavna odredba koja je vezana za mlade vozače, posebno kad se to odnosi na samu vozačku dob. Ali isto tako bi bilo i protuustavno odrediti to s obzirom na iskustvo, dakle vozačko iskustvo. Očigledno je ovdje i predlagač zaboravio i u pravu ste kad ste naveli ovaj podatak o broju onih koji nisu napravili prekršaj od 18 do 24 odnosno od 16 do 24. Ali isto tako predlagač nije imao u vidu da gotovo 30% profesionalnih vozača su upravo iz ove životne dobi od 18 do 24 godine. Dakle, od kamiona sa svim onim priključnim vozilima tramvaja itd. Isto tako, po ovom zakonu vjerojatno Luis Hamilton ne bi mogao popiti onaj šampanjac poslije ove utrke u Monte Carlu i odvoziti onaj počasni krug s obzirom da je on relativno mlad vozač odnosno upada u ovu kategoriju mladih vozača ali je sposoban voditi Formulu 1. Isto tako se ne bih složio s vama da su mnoga ova kaznena djela počinili upravo ova kategorija od 18 do 24, posebno ovo sa teškim posljedicama vozeći ove skupocjene aute. Jedan od velikih razloga je svakako i stanje na državnim cestama. Ne govorim sada o autocestama nego o državnim cestama. Dakle, dovoljno je uzeti za primjer Slavoniju pa evo krenuti od Đakova do Belog Manastira, to gospodin državni tajnik dobro zna pa ćete naići na ogromne udarne rupe ili krenuti prema Našicama gdje je gotovo nemoguće i voziti. Hvala.
Zahvaljujem. Inače samo radi točnosti, Hamilton je najprije odvozio počasni krug pa je onda popio šampanjac. … [[Upadica se ne čuje.]] Odgovor na repliku uvažena zastupnica Marija Lugarić.
Kolega Vinković, dobro ste upozorili na jednu stvar koja meni do sada u raspravi nije bila a to je selektivno čitanje prometnih statistika. I mislim da nije dobro ako ćemo od Vlade dobivati zakone koji u dijelu obrazloženja imaju statistike one koje odgovaraju onim njihovim na kraju zaključcima i rješenjima a ne kompletne statistike.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Mladi su oduvijek imali i moraju imati jedno posebno mjesto bilo da su počinitelji ili su žrtve kako u prekršajnom tako i u kaznenom zakonodavstvu. Ali s pravom kolegice Lugarić ističete da li je moguće na mlade vozače djelovati na ovakav način novčanim drakonskim kaznama koje oni neće platiti nego će platiti njihovi roditelji ili ih neće platiti ni roditelji. I onda će ići mladi u zatvor zato što nisu platili novčanu kaznu pa će se tamo dodatno inficirati i naučiti još nekim drugim zlodjelima jer poznato je u našim zatvorima primarni delikventni prometni sa najtežim kriminalcima izdržavaju kaznu. Jeste li o tome razmišljali? Niste, jer se još hvalite da za ovakav prijedlog zakona nije potrebno osigurati nikakva novčana sredstva. Upravo radi preventive i prema tim mladima trebalo je na takav način reagirati jer to nešto i košta jer sve dobre stvari koštaju, pa je upitno uopće kakva će biti primjena ovog zakona. Nikakva. A ono što je najvažnije, a to je smrtni ishod odnosno teške posljedice teških prometnih nesreća nećete na ovakav način spriječiti. Nemoguće je i nije normalno da se mijenja ovaj zakon a da ne mijenjate Kazneni zakon gdje je moguće ubiti deset, dvadeset osoba s maksimalnom kaznom od 5 godina i to s namjerom učinjeno. Pa to nije nešto normalno. A ovdje drakonskim kaznama, novčanim kaznama na ovakav način reagirate. I pitanje je ne samo ustavnosti nego pitanje je osnovnih postulata i ja ću ih ponoviti. Pa nije moguće da se ovako sklepao ovaj zakon, gdje govorite a je dozvoljena vožnja sa 0,5 promila ali ako se dogodi neki prekršaj koji nije u uzročnoj posljedičnoj vezi sa bilo kakvim alkoholom nego nekom drugom stvari onda će se kazniti i za to. Pa kakvo je to stanje svijesti predlagača? Nije moguće.
Zahvaljujem. I imamo još jednu repliku, uvažena zastupnica Željka Antunović potpredsjednica doma. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica Marija Lugarić govorila je o nekoj vrsti namjernog diskriminiranja mlade populacije, svjesnog i namjernog diskriminiranja. Kolegice Lugarić, ja se s vama ne slažem u tome. Meni se čini da je sve ono o čemu se govori kritički o ovom zakonu sa namjerom da se neke odredbe ovog zakona promijene i poprave kako bi dale rezultat i kako bi doista ispunile svrhu i cilj zbog kojeg se zakon donosi, da su posljedica jednog površnog pristupa, jednog lutanja i nepromišljenosti ne mladih vozača nego onih koji su radili na pripremi ovog zakona. Nije mi namjera biti grupa prema predlagateljima nego biti doista dobronamjerna jer mi se čini da zakon vrvi sa dobrim namjerama koje bi trebale povećati sigurnost i mladih vozača i svih sudionika u prometu ali da se onda u nekakvoj zbunjenosti čini mi se djelomično uzimaju u obzir prijedlozi stručnjaka, djelomično se politizira pa čak i provodi nekakve politikantske metode u ovom zakonu. Doista, ne može definicija mladog vozača biti od 16 do 24 godine jer se to onda može shvatiti grubo onako kako je kolegica rekla kao prava diskriminacija bez pravih kriterija. To neće dovesti do rezultata. I konačno, isto tako htjela bih nešto reći o 0,5. Ljudi, ukinimo tih 0,0 promila do kraja, nemojmo zavaravati sebe ni javnost. To ne koristi nikomu. Jer ako će to biti posebno kazneno djelo, ako se dogodi još nekakav, odnosno posebno djelo, ako se dogodi još nekakav prekršaj, onda se doista ne radi ni o kakvoj izmjeni postojeće odredbe o nula promila.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovane kolegice, nestručnost, nepromišljenost, neangažiranost, brzina ne mogu biti opravdanje da Hrvatski sabor izglasa diskriminacijske odredbe.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova uvaženi Ivica Buconjić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] kažu, ono isto treba reći o zakonu, pozorno sam slušao, međutim istine radi, moram odgovoriti na nekoliko ovih zadnjih primjedbi koje su se odnosile na kompetentnost ili nekompetentnost i predlagača i MUP-a i koliko je MUP i vodstvo MUP-a odgovorno za ovakvo stanje u sigurnosti cestovnog prometa ili nije odgovorno. Ja ću samo odmah reći da je meni potpuno jasno da MUP nema niti monopol na sigurnost cestovnog prometa, ali imamo daleko najveću odgovornost i od te odgovornosti niti ne pokušavamo pobjeći. Međutim, gospodin Lučin je rekao da je tu problem organizacija rada MUP-a, da ima dovoljno policajaca, uglavnom da je MUP i predlažući ovakav zakon a i svojim radom jedan od glavnih uzročnika ovakvoga stanja u prometu. Ja ću sada reći samo što smo zatekli, kako je stanje bilo 2003. prije donošenja ovakvoga zakona, odnosno zakona koji je na snazi još uvijek. I kakvo je bilo stanje u vrijeme organizacije Ministarstva unutarnjih poslova koje je ustrojio gospodin Lučin. Naime, gospodin Lučin je rekao malo prije da ima dovoljno policajaca. U vrijeme mandata bivše Vlade otpušteno 2200 policajaca, sa obrazloženjima da imamo previše policajaca, da je to van normi standarda Europske unije, što se pokazalo kasnije da nije, zbog toga što se apsolutno vodilo računa da imamo jedan veliki broj policajaca na kontinuiranom bolovanju koji i odlaze u mirovinu i još uvijek i u MUP-u nema previše policajaca i mi tek sada kroz ove godine zanavljamo potreban broj policajaca koji je jednostavno devastiran otpuštanjem 2001., 2002. i 2003. godine. I samo ću vam reći stanje kakvo je bilo zatečeno i ovaj zakon koji je još uvijek na snazi dao rezultate bez obzira koliko to netko pokušao osporiti. Naime, za prvih, odnosno 2003. godine je prvi puta nakon '97. stradalo više od 700 ljudi, smrtno je stradalo u prometu. 2003. prvi puta nakon '97. godine. Samo da vam sada kažem dalje. Samo da vam kažem isto, samo da vam kažem dalje. Za prvih, ako se usporedi, ako se usporedi prvih 6 mjeseci broj smrtno stradalih 2003. kada je bila organizacija MUP-a kojoj ste bili na čelu i 2004. godina. I kada je bio na snazi zakon koji smo mi promijenili 2004. Znači imali smo 2003. godine prvi puta nakon 8 godina više od 700 smrtno stradalih. I za prvih 6 mjeseci 2004. godine kada nismo uspjeli intervenirati organizaciju MUP-a, kada nismo uspjeli primati policajce je u odnosu na, i kada je bio na snazi zakon koji smo promijenili, je bilo za prvih 6 mjeseci 2004. godine smrtno stradalih 43 više nego 2003. godine. Da se taj trend nastavio, da nismo donijeli novi zakon, da nismo primali nove policajce, da nismo radili organizacijske promjene, budite sigurni da bi broj smrtno stradalih 2004. bio preko 800 smrtno stradalih, zbog toga što smo u drugoj polovici 2004. imali smanjenje za 136 smrtno stradalih. Djelomično, dobrim dijelom je uzrok tome i donošenje novoga zakona i promjena organizacije policije i svega onoga što je ovo vodstvo MUP-a napravilo da se oni izrazito negativni trendovi zaustave. Mi nismo zadovoljni ovim stanjem i nemamo iluziju da će ovaj zakon sam po sebi sve riješiti. Potrebno je još niz, puno drugih mjera, svih društvenih institucija koje na ovaj ili onaj način sudjeluju u samom prometu a na kraju krajeva i mi sami. Međutim, ovim brojkama vam želim pokazati samo da niste u pravu kada tvrdite da zakon nije postigao niti jedan pozitivan rezultat, da je zakon loš i da je samo prouzročio još gore stanje. Ovaj zakon nije savršen, zato ga i mijenjamo ali je spasio nekoliko stotina života. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo tri ispravaka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Zapravo ništa od onoga što je gospodin državni tajnik rekao, ja nisam rekao. On je valjda se osjećao prozvanim. Vidite, ako ima manjka policajaca, koliko se sjećam gospodine Buconjiću, premijer i vi ste u kampanji 2003. obećali da ćete ih sve vratiti. Prema tome, ako ste ispunili svoje obećanje više nema manjka policajaca. Jedino ako te ljude niste prevarili, ja to ne znam. Netočno je da je prvi put 2003. godine bilo preko 700 poginulih. Pogledajte statistiku malo dalje. Zapamtite 2000., 2001., 2000., dakle, ovako. Za mandata bivše koalicijske Vlade tri godine silazna putanja, jednu godinu uzlazni. Vama je gospodine Buconjiću dvije godine silazni i dvije godine uzlazni. Ali ja sam vas molio da se ne natežemo oko toga za čijeg je mandata manje ljudi poginulo. Prema tome, to nije korektno kako ste nastupili. Ja nisam rekao niti da su policajci krivi za ovakav zakon [[Upadica: Zahvaljujem. Isteklo vam je vrijeme.]] i za ovu situaciju. …./Govornik se isključio./…
Zahvaljujem, zahvaljujem, zahvaljujem uvaženi zastupniče, držimo se reda, propisa vašega. Uvažena, ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Netočno je što je gospodin Buconjić ustvrdio je da je 2000. godine sustav bio devastiran. To je netočno i nekorektno! A da ne upotrijebim neku težu riječ. I žalosno je da ovdje, umjesto da pronalazimo rješenja vi pronalazite neka opravdanja i to lažna.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Također mislim da je interes svih nas koji ovdje sjedimo ali i svih onih koji sudjeluju u prometu da svi ostanu živi, da se svi sretno vrate kućama.
Što je netočno? Molim vas ispravak netočnog navoda.
Pa ispravak netočnog navoda vezano za.
Nije to ispravak! Morate reći što ispravljate!
Vezno za iznošenje tvrdnje da je u nečijem mandatu više stradalo, u nečijem manje. Mislim da to nema, da je potpuno i politički nekorektno i da to nema, nema smisla i nemojte me prekidati.
Ne možete samovoljno. Uvaženi zastupniče, morate ispravak netočnog, recite što ispravljate, kakav navod.
Pa evo ispravljam ovu tvrdnju da je 2003. godine više ljudi stradalo na cestama. I smatram da je cilj svih da tim brojevima, tim životima da se ovdje ne razbacujemo [[Upadica: Radi se o ljudskim životima.]]
Ali vi ne ispravljate netočan navod [[Upadica: Gospodine potpredsjedniče.]] Zahvaljujem. Zahvaljujem, ne ispravljate netočan navod.
Inače u svim europskim zemljama … /Govornik je isključen./ …
Molim vas uvaženi zastupniče, uvaženi zastupniče Vinković. Ja znam, rekli ste da nemate Poslovnik pa će vam ga [[Upadica: Imam ja Poslovnik.]] Pa će, a onda se ga držite oprostite. Moramo se ga držati svi ovdje zajedno i kad ispravljate recite što ispravljate pa će biti ispravljeno. … [[Upadica se ne razumije.]] Ako je to onda morate reći koji članak sam povrijedio i nemojmo ovako paušalno raspravljati. Hvala lijepa. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Boris Kunst.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege i kolegice. Ako postoji u Hrvatskoj jedan zakon koji bi možda trebalo konsenzusom donijeti mislim da bi onda to sigurno trebao biti ovaj Zakon o sigurnosti prometa na cestama. Zbog toga mislim da nije pametno, nije dobro da pojedinci pokušaju skupljati jeftine političke poene. Da pokušaju nazivati zakon neprofesionalnim, površnim jer to je čisto politikanstvo kojim se pokuša doći do nekih jeftinih poena. Takvom retorikom se neće ništa doprinijeti rješavanju ovog problema. Mislim sigurno da u ovoj iscrpnoj raspravi koja već traje i u ovom drugom čitanju dosta dugo sigurno bi trebalo ozbiljno razmisliti o nekim prijedlozima kolega zastupnika a mislim da bi predlagač stvarno trebao o tome razmisliti. Ja bih zbog toga predložio da 0,5% promila alkonhola, i o tome je bilo ovdje riječi ne bi nikako trebalo vezati uz tehničku stranu vozila već trebalo bi vezati uz narav prekršaja. Ne bih želio ponavljati one koji su o tome govorili jer stvarno nije netko kriv ako mu u vožnji pregori lampica ili možda ne radi žmigavac i zbog toga faktički snosi posljedice i za 0,5 i za tih 0,5 promila. Nama je u principu cilj prevencije i djelovati na savjest vozača. I sigurno da ćemo na savjest i svijest vozača djelovati time, tim više ako zna da ako neki prekršaj učini tokom vožnje da onda mu se pribraja i ovih 0,5 promila a ne zbog toga što možda tokom vožnje može doći do tehničke neispravnosti samog vozila. Druga stvar mislim da bi zakonom trebalo obuhvatiti iskustvo vozača odnosno neiskusne vozače. Zakonom su obuhvaćeni mladi vozači no mislim da je veliki problem sigurno kod nas i često su incidentne situacije u prometu upravo zbog vozačkog neiskustva. Ima čak i sa težim posljedicama incidentnih situacija. Zbog toga ja sam kod prvog čitanja predložio da bi možda trebalo uvesti neki termin vozački pripravnik pa mislim da bi možda trebalo i na vozilu uz neku naljepnicu vidnu staviti da do neke dvije godine otprilike, to je moj prijedlog, vozačkog, aktivnog vozačkog iskustva u prometu to vozilo bude vidno označeno. Jer nažalost činjenica je svi mi koji smo u prometu znamo da to nažalost vozačko neiskustvo itekako puno doprinese raznim prekršajima. Na kraju svi smo mi bili vozački neiskusni kad smo položili ispit i ušli u promet. Zatim isto tako držim da bi u ispitne komisije kod auto-škola trebalo uključiti saobraćajnu, saobraćajnu policiju i mislim da bi to trebali biti ljudi koji bi bili predsjednici tih komisija koji bi u svakom slučaju djelovali na veću odgovornost a i na veće filtriranje znanja kod polaganja vozačkog ispita. Ja ponekad sam ostanem zatečen i zapitam se tko ti je dao vozačku kad se susrećem sa pojedincima, pojedincima u prometu. Mislim da bi saobraćajna policija trebala se uključiti aktivno u polaganje bar onog završnog ispita kada, kada, kao što je to bilo nekad dok sam ja prije 30 i nešto godina polagao vozački ispit. Što se tiče kazna predložio bih da kazne iznad 1000 kuna se sankcioniraju stupnjevito. Mislim da bi tako pokušali kvalitetnije djelovati upravo na one koji su skloniji čestim prekršajima i koji nažalost često dođu u situaciju da budu kažnjavani. Da točno znadu da ako će i dalje raditi prekršaje da će sve više i više i više plaćati. Na kraju gledajte auto danas nije luksuz i zbog toga toliko dugo i raspravljamo faktički iz tog zakona samo, samo o tom prijevoznom sredstvu i o takvoj vrsti prekršaja koja se dešava tim prijevoznim sredstvom. Auto je danas nužna potreba. To je jedna civilizacijska potreba ljudi i mislim da bi trebalo voditi tada računa i na taj socijalni moment. A to je da prema našoj socijalnoj stvarnosti ako je to nužna potreba sigurno da mnogi neće si moći dopustiti taj luksuz da plaćaju tako visoke kazne već će morati odlaziti zbog možda banalnih prekršaja u zatvore. I zbog toga ne dopustimo da nam danas voze samo prometnicama bogati i bahati već da to bude pravo i ostalih, ali da se to onda na jedan ja bih rekao pravedniji način, način sankcionira. Što se tiče, ovdje je bilo prijedloga da bi trebalo ne znam u škole kao predmetni, predmetnu nastavu uvesti, uvesti sigurnost u prometu ili ne znam što. Pa sigurno da treba djecu educirati. To treba educirati ne od školskih dana nego od onog trenutka kad ide u te vrtiće ili ne znam, ne znam gdje vezano uz prometnu kulturu. Ali zamislite ako ćemo sve uvoditi kao nastavne predmete. Pa mi bi mogli svaki drugi zakon ovdje navesti da treba uvesti negdje kao nastavni program djeci. Pa ta djeca onda neće uopće ni doma moći iz škole ići. Onda ćemo morati uvesti i predmet kako postati saborski zastupnik već djetetu od prvog razreda osnovne škole. Tako da mislim da bi tu trebalo jasno osmisliti edukaciju djece ali nikako ne još opterećivati dodatno tim nastavnim programom ali vršiti jednu kvalitetnu edukaciju u svakom slučaju. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. I sada imamo jednu seriju replika. Prvi je uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Kunstu. U pravu je kada je rekao da će se našim cestama vjerojatno isključivo voziti samo bogati i bahati s obzirom na standard, standard života u Hrvatskoj, s obzirom na cijenu goriva i tako dalje. I ne bih se složio s ovim dijelom da auto je danas nasušna potreba nego on sve više i više postaje luksuz bez obzira na ugradnju plina a vjerojatno će zakonodavac poslije te ugradnje razdvojiti plin za domaćinstvo i plin za kućanstvo. Slično kao što ni električna energija neće poskupiti. Međutim, vezano za ovo označavanje automobila, mladih vozača to je također jedna neustavna odredba, a u povijesti je bilo niz primjera kada se netko označavao, pa i u onom vremenu Drugog svjetskog rata. Ja se nadam da tu ni krajnje pomisli nije bilo na jednu takvu vrstu označavanja iako to vodi ovdje. Međutim, ono što je u svakom slučaju najbitnije. Ovo nije samo tih 0,5 promila, 0,7 promila ili 0,8 kako je u Velikoj Britaniji, nego ja ću ovdje samo spomenuti da se upravo o osposobljavanju vozača najmanje vodi računa, da pojam autoškole koji se često navodi u tekstu ovog zakona nije nigdje naveden ni definiran. Slično kao i stručne ovlaštene organizacije, a vjerojatno se po tom stručnom ovlaštenom organizacijom ponovno misli na monopol HAK-a koji je u stvari samo jedna udruga građana. Pa evo i to predlagaču zakona koji je očigledno duboko zaronio u tekst zakona da se pojam autoškole uopće ne obrazlaže, jer autoškola ne zna se šta je po ovom zakonu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Ma meni je žao što kolega Vinković ne sluša raspravu, onda izađe sa takvom replikom “trla baba lan, da joj prođe dan“ tako da, pazite ja nisam ni u jednom trenutku rekao da će samo voziti bogati i bahati. Mislim da je to sad jedna cinična primjedba. Ja sam rekao da treba stvarati uvjete da svi mogu sudjelovati u prometu danas i danas svi voziti, jer stvarno auto nije luksuz. Što se tiče označavanja, ja uopće nisam rekao da treba označiti mlade vozače. Ja sam govorio o neiskusnim vozačima, a znate da su i autoškole označene, da imaju onu tablicu L, tako da to nema nikakve veze i ja ne bih to pripisivao ne znam na što je kolega mislio Vinković kad je rekao da je on protiv takvog označavanja, ali na žalost činjenice su nam pokazale da upravo neiskusni vozači i što je logično su ponekad i najčešće sudionici u prometu raznih incidentnih situacija koje normalno ne moraju na sreću završiti najtežim posljedicama, ali ima i takvih. Hvala.
Zahvaljujem. Replika uvažena zastupnica Željka Antunović, potpredsjednica Doma. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Kunst je iznio jednu što se mene tiče hvale vrijednu inicijativu ili moguće rješenje problema 0,5 promila da bi se posjedovanje 0,5 promila u krvi, ako bi se kažnjavalo kao zaseban prekršaj trebalo vezati uz narav prekršaja. To je svakako bolje od ovoga što u zakonu stoji. Međutim, ja i dalje mislim i zbog toga repliciram da to nije dovoljno. Mi moramo odlučiti da li je 0,5 promila u krvi alkohola alkoholiziran vozač ili nije alkoholiziran vozač. Ako je to stanje koje onemogućuje vozača da upravlja motornim vozilom na način kako to prilikuje, na način da ne ugrožava ni svoju ni tuđu sigurnost onda ostanimo kod nula promila. Međutim, stručnjaci kažu da je 0,5 promila da to nije alkoholizirano stanje, da je to naprosto stanje u kojem je omogućeno sigurno upravljanje vozilom i zbog toga to ne može ostati zasebno kazneno djelo, odnosno zasebni prekršaj. Mislim nemojmo donositi polovična rješenja. Ako smo se suglasili da to nije doprinijelo poboljšanju sigurnosti, ako vidimo da je to bilo isforsirano dajmo ukinimo to i 0,5 promila u krvi naprosto nije alkohol, alkoholizirano stanje i ne može biti posebno prekršajno kažnjeno.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Pa evo ja se zahvaljujem kolegici Antunović što se slaže s menom. No, sigurno da tih 0,5 promila koje sam ja vezao ne uz tehničku stranu vozila već uz narav prekršaja imala po meni itekako jedan psihološki značaj da djeluje na onog čovjeka koji će popiti tu jednu, dve pive, ne znam koliko mu treba, ovisi koliko je težak da bi došao do tih 0,5 da zna, da ako će napraviti neki prekršaj u prometu znači vožnjom skriviti nešto da će za to biti i dodatno kažnjen. Mislim da bi to imalo itekakav psihološki karakter bez obzira na to da li tih 0,5 njemu ograničava njegove sposobnosti ili ne. Ali mislim da bi itekako imalo određenu težinu da bi promislio i da bude puno pažljiviji dok vozi od onoga koji baš neće ništa popiti.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa replikama. Uvaženi zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Mislim da je kolega Kunst iznio jednu vrlo interesantnu inicijativu sa kojom se ja slažem, možda ne na način na koji je on to predložio. Ali mislim da bi o njem trebalo razmisliti svakako, a riječ je doista o vozačima sa iskustvom. Meni je također ta formulacija prihvatljivija nego mladi vozači kako je sad definirana, jer doista iz iskustva smatram da oni koji su bez iskustva zapravo su ti koji najčešće i uzrokuju prometne nezgode i inicijativa o kojoj je govorio o obilježavanju meni nije toliko prihvatljiva koliko mi je prihvatljiva ideja da se na neki način možda razmisli o privremenoj vozačkoj dozvoli i nakon određenog razdoblja nekom dodatnom polaganju vozačkog ispita koji bi bio kompleksniji u smislu zahtjevnosti nego onaj prvi vozački ispit. Zašto? Zato što uistinu polaganje vozačkih ispita se svodi na one najosnovnije vladanje vozilom. Sa tim najosnovnijim vladanjem vozilom doista je teško odgovoriti na mnoge izazove koji stoje pred vozačima od brzina pa do ponašanja u određenim uvjetima kao što je snijeg, kao što je kiša itd. I zato mislim da bi možda trebalo razmisliti o jednoj kategoriji ili nakon godinu dana vožnje ili nakon dvije godine dana vožnje da se uvede jedan dodatni ispit koji bi tada omogućio jednu trajnu vozačku dozvolu. I ja sam često na putu i doista svakodnevno vidim svega i svačega, od toga da se daje lijevi žmigavac, pa se ide desno i obratno, pa do raznih situacija gdje zapravo spori vozači koji su možda tek položili i nemaju iskustva voze 30 na sat tamo gdje je dopušteno 70 ili 80 ili 130 kao što je ili 110 ako je brza cesta itd., gdje spori vozači zapravo stvaraju ogromne kolone [[Upadica: Završite!]] i zapravo stvaraju preduvjete za prometne nezgode. U tom smislu doista treba razmisliti o ovoj inicijativi privremene vozačke dozvole.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Kolega Matušić, pa gledajte, nama je cilj da iz tih škola izađu što bolje, što kvalitetnije educirani vozači koji će se uključiti u promet i zbog toga predlažem, i to sam rekao da ne bi bilo loše, možda bi to bio dodatni napor za prometnu policiju, ali da se stvarno aktivno uključi predstavnik prometne policije bar u onom trenutku kada polaže se vozački ispit jer mislim da bi to itekako bilo dobro da se djeluje i isfiltrira to znanje na jedan kvalitetniji način nego što mislim da je to danas kada prometna policija nije prisutna kod polaganja tih vozačkih ispita. Ja moram reći svoje iskustvo, ja sam prije 32 godine položio vozački ispit i ono vrijeme je bio predstavnik milicije u ispitnoj komisiji, uopće cijela komisija je bila takva i to je imalo svoju težinu jer su ljudi bili iskusni koji su svaki dan u prometu, koji itekako dobro znadu propise, znadu sve procijeniti. Ne vidim razloga da i danas ne bi prometna policija mogla uključiti bar u onom dijelu kada se polaže da kvalitetnije isfiltrira polaganje tog vozačkog ispita.
Zahvaljujem. Replika. Uvaženi zastupnik Goran Beus. Izvolite.
Richembergh, gospodine potpredsjedniče. Goran Beus Richembergh zato jer postoji 5 Gorana Beusa, samo jedan Richembergh. Molim vas da mi ovo ne uđe u minutažu. Kolega Kunst, vi ste iznijeli jednu tezu, a to je da bi prometna policija trebala imati aktivniju ulogu u čitavom ovom sustavu. Ja se s vama slažem, ali obzirom na to da ste izabrani u istoj izbornoj jedinici u kojoj sam i ja, želio bih vas upozoriti da u toj izbornoj jedinici postoji jedna situacija koja svjedoči da predlagatelj ovog zakona nema ozbiljnu namjeru tako nešto učiniti. Naime, da li znadete da je Zagrebačka županija jedina županija koja nema svoju policijsku upravu? Da li znadete da je Zagrebačka županija jedina županija koja na svom teritoriju nema ni jednu jedinu postaju prometne policije, recimo Sisačko-moslavačka ima dvije? Da li znadete da je grad Velika Gorica sa svojim okolnim općinama sa 550 četvornih kilometara i sa oko 80 tisuća stanovnik, među kojima je negdje oko 36 tisuća vozača, da li znadete da na tom području ne postoji ni jedan jedini prometni policajac, nego postoje dvoje policajaca u postaji u Velikoj Gorici koji imaju jedan oblik ispita položenog da bi smjeli vršiti uviđaje u prometnim nezgodama? Dakle, kako možemo govoriti o aktivnom sudjelovanju predlagatelja ovoga zakona putem angažmana stvarnih i potrebnih snaga, između ostaloga i prometne policije kad ovo pitanje vam zorno pokazuje da već godinama to ministarstvo nije spremno da to kvalitetno stvarno i uradi. I ja koristim ovu prigodu zamoliti predlagatelja da konačno se sjeti Zagrebačke županije i grada Velike Gorice jer kroz njega prolazi najprometnija državna cesta u Republici Hrvatskoj D-30, na njenom području se nalazi međunarodna zračna luka i grade se dvije izrazito važne, koje će po svemu sudeći biti i vrlo frekventne prometnice kao što su autoput Zagreb-Velika Gorica-Sisak i tzv. zaobilaznica do Domovinskog mosta. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa dogradonačelniku Velike Gorice što je na neki način upozorio na sve ove nedostatke, ali znate ja isto tako, najvjerojatnije i organizacija policije, to pripada jednom drugom zakonu i drugom rješenju, tako da ja sigurno to ne znam na ova pitanja kao u kvizu, ali sigurno bi bilo dobro da i vi kao dogradonačelnik i da gradonačelnik pokrenu to pitanje i da se to ozbiljno riješi jer u principu, ja jesam za da sigurno policija mora biti prisutna svagdje i ja vjerujem da je policija prisutna i u Zagrebačkoj županiji, velim ne znam i nisam upoznat sa tom organizacijskom shemom policije pa ne mogu o tome govoriti, ali sigurno da je upravo i na vama odgovornosti i obaveza kao dogradonačelnika i gradonačelnika da budete uporniji da se i to pitanje razriješi. Hvala.
Zahvaljujem. Replika. Uvaženi zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Kolega Kunst, počeli ste loše, a završili ste jako dobro. Rekli ste da trebamo oko ovog zakona imati konsenzus i da pojedinci ili grupe zastupnika stječu jeftine političke poene. Ne bih se složio s vama oko tih jeftinih političkih poena budući da je ovakva konstatacija 0,5 da ili ne, tj. jeftini politički poen. Obećali ste građanima da ćete 0,5 dozvoliti da imamo u krvi, a to ustvari neće biti. Ali, slažem se s vama da je potrebna i edukacija u školama, malo ozbiljnija budući da za saborskog zastupnika ne treba neka velika edukacija, kao što vidimo i ne odnosi to život, ali educirati nekoga da se zna ponašati na cesti je itekako važno i mislim da bi trebalo tu edukaciju provesti ozbiljno u školama jer to zahtjeva neka opća kultura. Isto tako se slažem s vama da ove mlade maknemo i da stavimo neiskusni jer i stariji su neki neiskusni pa bi bilo dobro da ih nekako i označimo i da ne budemo prenervozni mi koji tobože znamo voziti prema njima. A konsenzus, pa naravno da možemo postići konsenzus, samo bi trebalo suzbiti tu tvrdoglavost predlagača. Molim vas lijepo. Zimi, ljeto svjetlo da, svjetlo ne. Ovo je zakon o sigurnosti prometa na cestama. Kažu nam predlagači zakona da ako upalimo svjetlo zimi da ćemo biti sigurniji, ali ako ga ugasimo ljeti da ćemo isto biti sigurniji. Nema logike, jednostavno nema logike. Ili ga palimo, ili ga ne gasimo. Koliko ste puta ljeti naišli u prekrasnoj našoj Hrvatskoj, vozite Jadranom šumovitim obalama, pa takvo nekako je svjetlo je prejako i naiđe vam u susret sivi automobil kojega u zadnji čas primijetite i ima ugašena svjetla. A ako ima upaljena vidjeti ćete ga i ljeti. Ako je sigurnost u prometu, onda neka bude i ljeti. Evo, onda možemo govoriti o konsenzusu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Kolega Denona u svakom slučaju sigurno bolje završiti dobro nego početi dobro, završiti loše. No, ovo ja ne znam jeste li vi razumjeli mene kada sam ja govorio o toj edukaciji, pa tu mi u principu isto razmišljamo, nitko nije protiv, nitko normalan ne može biti protiv edukacije djece vezano uz sigurnost prometa i logično je, ja sam govorio samo da u tom dijelu treba vidjeti na koji način to kvalitetno organizirati, ali ne ići na način da se to sad ugradi u nastavni program, da to bude predmet itd. iz razloga, što kažem mi bi mogli na svaki drugi zakon na taj način reagirati, da ne ponavljam ono što sam već rekao. Slažem se s vama da za zastupnika ne trebaju velike kvalifikacije i živi bili pa vidjeli, ali mislim da u svakom slučaju bi trebala veća edukacija što se tiče sigurnosti prometa na cestama i mislim da se tu u potpunosti slažemo. I ja vjerujem, evo ja stvarno isto vjerujem kao i svi vi, da će predlagač ipak uzeti u obzir sve ove prijedloge i rasprave i da će još malo pokušati i doraditi i doprinijeti na toj kvaliteti više, a cilj nam je svima da spriječimo nezgode, da ima što manje nezgoda, da ima što manje ljudi koji će stradavati u prometu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I zadnja replika, uvaženi zastupnik Ante Mance. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, evo javio sam se i drago mi je da prvi puta danas čujem ovdje od silnih rasprava, da je uvaženi kolega Kunst spomenuo autoškole. S obzirom da sam prošli puta malo o tome govorio, jer ove rasprave koje su do sada bile, kaže nema edukacije kroz osnovnu školu, ima kroz one predmete ako se gleda čisto da se uzme sam program pa da li se spominje ne znam koliko sati, ima toga. Međutim znamo mi koji smo radili kroz praksu i kroz druge predmete oni koji počinju to raditi još u osnovnoj školi, ne znam ovdje se često gospođica Lugarić javlja, ne znam koje je struke, vidim da uglavnom o školstvu se govori. Nas ima nekoliko koji smo proveli dosta toga u školama pa znamo da se kroz brojne predmete dakle provodi i takva edukacija. A osobito mi je drago da je kolega Kunst spomenuo autoškole jer smatram da je to vrlo značajno da se kroz autoškole provodi edukacija, a isto je tako jako značajno tko je taj tko provodi te edukacije i vidim da je u ovom zakonu, a ja sam i prošli puta dao jedan prijedlog, jednu primjedbu. Dakle postoje dva načina obrazovanja u biti kroz vozača ili kroz škole koje su srednje škole ili kroz autoškole i vidim da je tu učinjen jedan pomak, da se za stupanj više dakle spominju ljudi koji će vršiti tu edukaciju ako su oni inžinjeri. Ono što bih još osobno volio jer vidim da i u ovom novom Zakonu o školstvu se spominje uz ostalo uz ove licence, da se spominje i na prvom mjestu je za one koji su inžinjeri, a nisu završili pedagoške fakultete da se spominje da bi trebali i moraju svakako ići i položiti u tu pedagošku grupu predmeta. Mislim da je to ovdje dobro i to ste vrlo dobro istakli i možda u ovome svemu što smo slušali danas o toj edukaciji je to kvalitetno, a jako je važno i jako je dobro da kada se provodi program tu je isto gospodin Kunst potpuno u pravu, jedan vas uči, a drugi vas ispituje. To je ipak znak jedne kvalitete moram vam reći, to vam govorim iz iskustva i to je sigurno dobro. Hvala.
Zahvaljujem. I Ivanka Roksandić kao zadnja. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa ja ću isto o obrazovanju. Moram reći kolega Kunst da ste me potakli na repliku u onom trenutku kada ste rekli pa nećemo valjda uvesti još jedan predmet učenicima u škole. Pa kada govorimo o obrazovanju u školama vrlo često u rasterećenju programa onda svi i kao roditelji i kao odgajatelji i kao nastavnici pokušavamo i zalažemo se za rasterećenje učenika. Ali kada ovako govorimo o nekim drugim problemima onda ajmo u škole uvesti još jedan predmet i time riješiti sve i kolega Mance i kolega Kunst, a i ja sam jučer govorila o tome, da se sigurno u prometu zaista provodi u nekim predmetima u tehničkoj kulturi, u izvannastavnim, izvanškolskim aktivnostima. Treba educirati djecu od najniže razine od vrtića i provodi se. Vrše se upute u prvim razredima osnovne škole. Dakle kroz kompletnu osnovnu školu upravo se dotiče ovo sigurno u prometu. Nećemo valjda zaista kolega kada naiđemo na neki problem i kada pokušavamo te probleme razriješiti u školama, sve ostvariti dodatkom djeci s još jednim predmetom nastavnim. To vam znači još povećanje obveza za djecu, pa onda djeca više neće ići šest sati dnevno u školu nego čak 7 i 8 sati, a svi se zalažemo i u ovom Visokom domu i kao roditelji i kao nastavnici upravo za rasterećenje učenika. Nemojmo sve rješavati u školama sa nekim dodatnim predmetom.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja bih svoju raspravu počeo od nacionalnog programa sigurnosti u prometu i želje da se zaista spustimo sa brojkom od 10 poginulih u iznosu na 100 tisuća ljudi i da nam je to otprilike cilj postići za dvije godine. Ako promatramo da smo u ovom trenutku na 14 poginulih onda je procjena da u naredne dvije godine ćemo vrlo teško postići taj cilj. Znači pokušajmo realno sada procijeniti možemo li kroz ovu i iduću godinu približiti se tim brojkama. I ako je ocjena da će to biti vrlo teško, zaista vrlo teško, onda se pitamo da li promjene ovog sada zakona će tome doprinijeti. Uvjeren sam u jednom dijelu da. Znači imati ćemo te pozitivne pomake, ali je evidentno da nećemo postići cilj iz nacionalnog programa. To su sada slobodne procjene. Ja velim netko može imati i optimističke procjene, ali budimo realni možda čak i pesimistični pa ćemo možda nešto više učiniti. Onda se okrenimo Europi koja ima iskustva, Europi koja je već postigla te ciljeve i tada ćemo doći do onoga da su zakonodavci, a to je naš položaj, u biti prišli drukčijim zakonskim rješenjima. Što znači drukčijim? Uveli su puno više nadležnih ministarstva u rješavanju zakonske regulative u toj domeni, puno više specijalista koji moraju biti uključeni u predlaganje zakona. I ja moram reći i ovo prvo i drugo čitanje za mene je određeni uspjeh. Otvorili smo najviše temu oko pristupa izrade zakona i mi smatramo i ja vjerujem da sljedeći puta nećemo dobiti više ovakav koncept zakona i to je možda najveća vrijednost ove rasprave oko zakona, jer smo rekli pokušajmo Ministarstvo prometa gurnuti da organizira specijaliste i stručnjake koji će načiniti zakone u dijelu sigurnosti prometa. Pokušajmo Ministarstvo obrazovanja okrenuti prema autoškolama, školama, edukacijama i oni će biti ti koji su kompetentni stručno reći hoće li biti nastavnog sada, neće li biti, hoće li biti vannastavnog ili ne znam čega i naravno Ministarstvo gospodarstva u onom dijelu da nam on brine o tome što znači obveza proizvođača, sigurnost vozila i ja bih rekao sigurnost opreme i naravno ne govorimo dalje oko kvalitete ceste. Prema tome ja bih rekao kroz ova dva čitanja mi smo dobrim dijelom se okrenuli toj raspravi da kopiramo zemlje u Europi koje su postigle cilj 10 poginulih u prometu na cestama i u isto vrijeme promijenili su ovu zakonodavnu regulativu i mislim da je to dobro. Ja bih volio da smo to u biti uspjeli i određenim ministrima prenijeti, da i oni shvate da polako moraju razmišljati o promjeni koncepta zakona. Zašto da mi kao zakonodavci i možda tu zadnju, ja bih rekao prepreku prebrodimo, a to značimo promijenimo koncept zakona da se čisto rasteretimo da li smo u zakonu zaista sve načinili da bi smanjili smrtnost na našim cestama i da bi postigli ciljeve iz nacionalnog programa. Znači, naša obveza kao zakonodavca promijenimo i to i koristimo ta iskustva iz Europe koji su to promijenili, ne želeći uopće umanjiti, ja bih rekao ni doprinos, ni zasluge Ministarstva unutarnjih poslova, a niti njihove sutra uloge u dobrom dijelu nadzora u pojedinim ovim stvarima. Prema tome, ja bih rekao da je to možda najveći doprinos u ovoj raspravi oko ovog zakona da polako počinjemo razmišljati oko promjene izrade koncepta. Tada ćemo imati više zakona, svi će biti specijalisti u tom području itd. Budimo iskreni, ja sam kao predsjednik odbora izašao za govornicu. Pogledajte naš Poslovnik. Nisam nadležan odbor za ovaj zakon iako sam predsjednik Odbora za promet. Zašto? Zato jer je izgleda to po našem Poslovniku predsjednik odbora za nacionalnu sigurnost. Znači, tu sad već vidimo koji su u biti problemi radi širine ovog zakona i značaja problema ovog zakona. Tako da po mom mišljenju ove načelne rasprave iz prvog čitanja ove današnje rasprave zaista bi morali poslati i ministru prometa, pomorstva, ministru obrazovanja, ministru gospodarstva, da shvate da bi možda trebali razmišljati o odvajanju zakona i da tada imamo više specijalista i možda kvalitetnija rješenja. Ovdje je često spominjan i problem broja ljudi u Ministarstvu unutarnjih poslova koji su vezani na probleme prometa i jedna od odredbi je ta koja govori i o mogućnostima da se komunalna policija uključi u dio tih problema. I mislim da bi Ministarstvo unutarnjih poslova zaista trebalo možda detaljnije razraditi mogućnosti uključivanja komunalne policije, barem u onom dijelu prometa u mirovanju, jer jednostavno resurs lokalnih samouprava je toliko velik i značajan i da njihov doprinos u bitci za veću sigurnost u prometu bi također trebao biti prisutan, a to je moguće ako malo detaljnije zakonsku regulativu u toj domeni izradimo i predložimo, pa se ja nadam da ćemo sljedeći put imati taj dio. E sad konkretno kad govorimo o samom ovom zakonu mislim da zaista ne bi trebale postojati pojedine dvojbe da li smo uključili politiku ili neke kompromise u pojedina zakonska rješenja. Ako alkohol do 0,5 promila u krvi nije alkoholizirano stanje, ne ometa vozača, tog trenutka ne bi trebalo biti nikakvih kompromisa kao što ih ovaj zakon predlaže. On bi trebao 0,0 biti ukinut i 0,5 bi bio dozvoljena granica. U biti ograničenja imamo za profesionalne vozače i možemo se dogovoriti da je to za te vozače, da li mlađe ili u biti te početnike vozače, znači to su ograničenja. Zašto? Jer ocjenjujemo profesionalac nema pravo ni na to i eventualno početnik vozač ne bi trebao imati na to. I to su ograničenja, ali vezati ih za ostali prometni prekršaj neovisno o tome mislim da nije potrebno, jer struka veli 0,5 promila nije alkoholizirano stanje, ne utječe na sposobnost vozača. I mislim da zaista nam nije potreban bilo kakav kompromis, neovisno da li je politički ili ne znam stručni ili pokušaj da pokušamo opravdati prethodni zakon, nije nam to potrebno, budimo jasni i nedvosmisleni da ne trpimo kritike za ovakva polovična rješenja. Također kad govorimo o kaznama, ako ste bili u kontaktu sa pojedinim građanskim udrugama, vidjet ćete pogotovo građanske udruge poginulih u prometu itekako inzistiraju na povećanju kazni i mislim da kazne zatvora koje su sada uvedene za određene prekršaje su zaista odgovor koji je morao biti prisutan u ovom zakonu i slažem se s time, ali kad govorimo o novčanim kaznama, mislim da tu nismo postigli cilj. Za prosječnu plaću od nešto manje od 5 tisuća ovo su prevelike kazne, a u isto vrijeme ljudi koji imaju prosječna primanja, neovisno da li po osnovu rada ili kapitala od nekoliko desetaka tisuća, to nisu primjerene kazne i evidentno je da ako smo zaista htjeli postići i novčano kažnjavanje da smo to morali vezati uz primanja. I tog trenutka bi postigli i ravnopravnost građana Hrvatske, ali i primjereno kažnjavanje, jer jednostavno onaj koji ima mjesečni prihod po bilo kojem osnovu 70, 80 tisuća kad biste ga kaznili sa 60% primanja, ta kazna bi za njega bila primjerena. Ovako na njegovih 70 tisuća mjesečnih primanja, 5 tisuća nije primjerena kazna. I evidentno da novčanim kaznama, s obzirom da ih nismo vezali uz cenzus prihoda, nismo postigli ono što želimo. I mislim da bi to još mogli popraviti i tog trenutka bi bilo, ja bih rekao, umjereni prema onima sa niskim primanjima, a opet značajno sa visinom kaznom, a ono što je najvažnije one sa visokim prihodima primjereno bi kažnjavali i tada bi mogli popraviti i ovaj dio sankcija vezano za novčane kazne. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kolega Slavko zaista je vaša rasprava bila dobronamjerna i konstruktivna, međutim takva rasprava ne rješava gorući problem prijedloga ovoga zakona, a to je članak 199. tzv. zakonska sačekuša za naše građane, vozače amatere. Dakle, zakon predviđa presumpciju iuris, zakonsku presumpciju da vozač nije pijan, nije pijan i daje mu slobodu da popije i da krene voziti. Međutim, kad bilo koji prekršaj napravi, od toga da nema prometne dozvole sa sobom mi ga proglašavamo pijanim. To je zakonska sačekuša za naše građane. Ne možemo sudjelovati u takvom donošenju zakona. Dakle, građaninu mora biti unaprijed jasno određeno ako je popio jednu čašu vina da je to zakonom slobodno i zakonska presumpcija da je ušao u promet bez alkohola, a ne ako napraviš prekršaj sad ćemo te mi kazniti zato što si bio slobodan popiti po zakonu čašu vina. Takav problem nećemo riješiti nažalost konstruktivnim raspravama ako predlagatelj Vlada ne promijeni ovakav prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Pa mislim da je i tokom današnje rasprave neovisno s koje strane dolazilo ukazano predlagaču i državnom tajniku u ime predlagatelja da jednostavno kompromis u tom dijelu zaista neće biti dobar i da ocjenjujemo da ako je ocjena stručnjaka da do 0,5 promila nije alkoholizirano stanje, ne utječe na vozača a da imamo već izuzetke kao što su profesionalni vozač ili početnik vozač ili mlađi kako god bude našao rješenje se u zakonu i da su to u biti izuzeci koji ne dozvoljavaju niti tih 0,5, da ostali kompromisi u zakonu nisu dobri. Skoro da nisam čuo nijednog saborskog zastupnika koji nije ukazao na problem koji je ovako zakonsko rješenje dano i da još uvijek do glasovanja možemo očekivati i amandman predlagača, da imamo nekoliko amandmana saborskih zastupnika ja vjerujem da kao eto zakonodavci nećemo načiniti grešku i da ćemo taj dio na dan ili dva promijeniti, da će zakonski tekst biti čist u tom dijelu tako da ja sam još uvijek optimista.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Bruno Kurelić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Sa koliko je ozbiljnosti i poštivanja procedure donijet ovaj zakon vidljivo je iz slijedećih podataka. Dana 8. svibnja Vlada Republike Hrvatske ustvrdila je Konačni prijedlog Zakona o sigurnosti o prometu i poslala ga Saboru Republike Hrvatske na raspravu i usvajanje a tek 9. svibnja isti je Sabor glasovanjem utvrdio prijedlog ovog zakona u prvom čitanju i zajedno sa prijedlozima i amandmanima koji su proizišli iz tog čitanja poslao Vladi da ga ista doradi i utvrdi. Interesantno. Ne znam čemu služi onda ovaj parlament. Ovaj zakon gospodo tiče se gotovo svih naših građana jer gotovo svi oni su na neki način sudionici u prometu. Posljedice nesreće u cestovnom prometu veliki su javno zdravstveni problem svakog društva i to je razlog mog javljanja za ovu diskusiju. Jučer, danas u prvom čitanju prijedloga ovog zakona mnogo se licitiralo o broju poginulih. Ja ću reći samo jednu statističku činjenicu. Nakon četiri mjeseca ove godine imamo 186 poginulih, to je 6,5% više nego u prva četiri mjeseca prošle godine. Što je bit ove problematike? Nesreće koje se događaju na cestama kao uzrok poremećaja zdravlja, invaliditeta i smrti u stalnom su porastu. Ono što je tragično dominantno pogibaju mladi ljudi. Ovdje treba iznijeti mišljenje eksperata Svjetske zdravstvene organizacije koji upućuju na to da prometnim nesrećama nije posvećena odgovarajuća pozornost i navode se slijedeći razlozi za ovu tvrdnju. Prvo, diljem svijeta nesreće u prometu doživljavaju se gotovo fatalistički. Unatoč toga što su većina događanja i okolnosti u granicama naše kontrole, znači mogu se prevenirati odnosno i nisu nesreće u doslovnom smislu. Drugo, ljudi često nisu svjesni o težini svih posljedica cestovnih prometnih nesreća i budući da se većim djelom mogu spriječiti i težina posljedica može biti manja. I treće, konačno utrošak ulaganja u povećanu sigurnost manji je od štete koje nesreće izazivaju. Činjenica je da najčešće stradavaju mladi ljudi, potom provode niz tjedana u bolnicama zbog posljedica stradavanja a poslije nisu više u mogućnosti normalno živjeti, raditi, veseliti se, neki ostanu trajni invalidi često na teret svojim najbližima. Koliko je to izgubljenih produktivnih godina života? Koji su to ma koliko bilo grubo rečeno financijski gubici za zajednicu? Kada je 1896. godine prva osoba u Londonu poginula kao sudionik prometa mrtvozornik je sa negodovanjem izjavio: "To se više nikada ne bi smjelo ponoviti.". No, od tada je prošlo vremena, promet na cestama postao je nezaobilazni dio svakodnevnog života. A sada samo nekoliko riječi o samom prijedlogu zakona iz mojeg kuta, iz mojih opservacija. Evo nekoliko mojih primjedbi. Članak 1. stavak 2. definira pojam prometa, pa ću citirati: "Prometom na cesti prema ovom zakonu podrazumijeva se promet vozila, pješaka i drugih sudionika u prometu na javnim cestama koje se koriste za javni promet.". U redu kolegice i kolege, kad bi se zakon zvao Zakon o prometu na cestama. Ali ovaj se zakon koliko vidim zove Zakon o sigurnosti prometa na cestama. Moje je pitanje što je to onda sigurnost prometa na cestama. Ova definicija nedostaje ili ih ima možda i previše u samom zakonu. Ne čini li vam se da se pri pokušaju definicije sigurnosti u prometu na cestama čak i od najmjerodavnijih teško ćete naći dvije iste pa gotovo mogu reći i slične definicije. Ovo zapažanje svoje mogu opravdati stavkom 3. članka 6. koji glasi: "Javne ceste mogu se pustiti u promet tek nakon što se utvrdi da s gledišta sigurnosti prometa su dovoljno sigurne.". Puno je jasniji odgovor instruktora vožnje na upit zašto je pile prešlo ulicu. Znate što je instruktor odgovorio? Da bi postalo sudionik u prometu. U točci 40. stavku 1. definiraju se osobe sa invaliditetom koje smiju koristiti znak pristupačnosti. No, kolege mislim da je pomalo nelogično da pod invalidnim osobama podrazumijevamo samo one koji imaju oštećene donje ekstremitete. Danas, jučer, u prvom čitanju bilo je mnogo rečeno tih famoznih 0,0. U javnosti ovaj zakon poistovjećen je zapravo sa ukidanjem 0,5 promila i to je bila gotova stvar. A onda je jučer, pa dana i u diskusijama i u replikama i u krivim navodima rečeno pa dijelom je to tako a djelom nije tako. Ja zaista teško ovo razumijem, valjda je to hrvatsku … [[Govornik se ne razumije.]] zakona. Osobno pristalica sam odredbe da se uključi sa otvorenim svjetlima, bilo danju, bilo noću. Mislim da je dobro poštivati jedno vrlo vrijedno sigurnosno pravilo kod vožnje, vidjeti i biti viđen. Uostalom preporuka je Međunarodne organizacije za prevenciju u prometu svim zemljama Europske unije da se vozi sa svjetlima iz sigurnosnih razloga. I kao malo gdje ovdje ona narodna bolje spriječiti nego liječiti ima zaista opravdanje. Zbog toga, cijenjene kolegice i kolege dopustite mi da vam preporučim na čitanje priču Karmen Lončarek, "Vozi i pusti umrijeti.". Ovdje se tako životno analizira ova problematika automobilom, ne tako rijetko nastoji se pokazati društveni status, on ponekad simbolizira i način života, nekima, nama starijima nudi mladost. No, naša je dužnost kao zrelih ljudi poštivati svoje ali i tuđe živote. Ni ove represivne mjere neće dati efekta ako mi ne utječemo na sebe i svoju djecu. Pokušajmo ih upozoriti da automobil prvenstveno služi da se stigne od točke A do točke B. A da tim putem ne moraju se dokazivati kao vozači Formule 1. Hvala vam na pažnji.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolega iznijeli ste statistiku kao argumente za svoje izlaganje i to je dobro. Ja sam također malo pratio statističke podatke iz kojih sam zaključio da u Hrvatskoj postoje samo dva uzroka prometnih nesreća a to su sudionici u prometu i njihove eventualne greške i vozila, odnosno njihova eventualna neispravnost. Jer prema podacima statistike više od 92% uzroka prometnih nesreća su ova dva krivca. Ali u Europi postoji i treći krivac prometnih nesreća a to je prometnica, bilo da je loše projektirana, loše izvedena, loše održavana i stanje na prometnici se priznaje i tretira jednako važnim i opasnim uzrokom, potencijalnim uzrokom prometnih nesreća i sigurnosti u prometu. U prvom čitanju predlagatelju sam predlagao da damo ovlast prometnoj policiji da kao sredstvo preventive ali i represije prema vlasniku prometnice, odnosno onom koji je odgovoran za stanje na prometnici, lokalna, županijska ili državna prometnica. Dakle, da prometna policija ima ovlast isključiti iz prometovanja, odnosno zabraniti promet na cestama i prometnicama za koje ocijeni da nisu sigurne za promet. Predlagatelj je to odbio već u svojem očitovanju a iz prijedloga, konačnog prijedloga zakona je vidljivo da to ne prihvaća. Idemo sa velikim represijama prema vozačima, odnosno sudionicima u prometu. Ali prema onima koji su odgovorni za stanje prometnica, tih represija nema a to dokazujem riječju ministra, do sada je podnijeta pardon, samo jedna kaznena prijava protiv odgovornih za stanje prometnice. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin zastupnik Bruno Kurelić, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] uzroka prometnih nesreća i ovom segmentu o kojem ja nisam govorio a to su loše prometnice. Što se tiče same statistike, ja sam je zapravo ovdje malo upotrjebljavao iznoseći je brojčano, ja sam je upotrebljavao po parametru općenitog izričaja u segmentu u kojem uzročnih nesreće često čovjek kao osoba. Hvala.
Hvala. Idemo sada na zaključno po pet minuta klubovi koji su se javili. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Moram kazati još jednom makar je to već postalo i dosadno kada je, dakle, usvajao se dnevni red za ovu sjednicu Sabora, kada je premijer uvažio prijedlog Kluba SDP-a da se ide u dva čitanja, ja sam spomenuo riječ konsenzus i mislio sam da će nas ta riječ i taj pojam voditi do kraja. Još se uvijek nadam da će nas voditi do kraja jer još nije kraj donošenju ovoga zakona. A što se tiče samoga zakona ja bih mogao na kraju reći u ime Kluba SDP-a sljedeće. Nažalost, ovaj Zakon ne da rješava probleme nego ih stvara. Gdje ih stvara? Ako uzmemo samo i pođemo do toga da u … [[Govornik se ne razumije.]] početku samoga zakona se čovjek u vidu vozača pojavljuje tek na 64 mjestu od 94, … [[Govornik se ne razumije.]] onda već i to govori kakav mi imamo pogled na sigurnost prometa jer su tri faktora važna za sigurnost prometa osim naravno čovjeka, sudionika u prometu, to su vozilo i cesta. Meni još danas nije jasno što dobiva koalicijska Vlada time što ukida institut tzv. "vozača pripravnika" i uvodi tzv. "mladog vozača od 16 do 24 godine"? Ja ću vam reći, dobiva to da će imati još veći nered u toj kategoriji. Ja znam da je u Europskoj uniji prihvaćen kao opći standard definicija mladog vozača od 16 do 24 godine ali to ne znači da se unutar tog okvira dobi ne može nacionalno zakonodav odnositi prema sigurnosti prometa tako da rješava kako njemu odgovara. I mi baš kad smo krenuli sa te dvije godine kao pripravničkim stažem sad ga ukidamo. I šta će se dogoditi? Pogledajte i sada postojećem zakonu. Zakon o sigurnosti prometa na cestama sada kaže da se obaveza za te dvije godine pripravničkog staža i ona ograničava sve što se u zakonu spominje od brzine kretanja i tako dalje, alkohola, odnosi na sve one koji su položili vozački ispit nakon 20. kolovoza 2004. A oni koji su, a sada se donosi zakon … [[Govornik se ne razumije.]] do 24 pa će oni koji sada već imaju najmanje 4 godine staža s 18 godina stekli vozačku dozvolu, sad će oni prolaziti ono što do sad nisu morali prolaziti. Pa dajte molim vas to uklonite iz, iz tog, tu smo vam u tom smislu predložili također amandman. Šta dobiva koalicijska Vlada time što ukida centre sigurne vožnje gdje je iskustvo jedno od presudnih kriterija gdje se stječe to iskustvo vozačko da bi se pojačala sigurnost tog vozača i svih sudionika drugih u prometu. Gospođa Roksandić mi je jučer replicirala, ja joj nisam mogao uzvratiti pa postavljam ovdje pitanje šta dobiva koalicijska Vlada time što nikako da uvede prometni odgoj kao predmet u vrtić i osnovne škole odnosno u osnovne škole prije svega. A piše u Nacionalnom programu sigurnosti prometa na cestama donesenom veljače 2006. da će uvesti. Pa dajte onda odlučite se hoćete uvesti taj prometni odgoj ili nećete? Ne možemo reći da ćemo time dijete opteretiti. Opteretit ćemo ga ali s čime? Sa valjda bitnom stvari. Da se nauče kretati u prometu, a nek neki drugi sadržaji se smanje pa nek bude djeca manje opterećena. I na kraju najavljujem odnosno vidjeli ste mi podnosimo kao Klub zastupnika SDP-a amandmane na programe i centre sigurne vožnje da ostane taj institut, da ostane. Još jednom molimo zato i s time da sam rekao da bi taj, trebalo kompletno početi primjenjivati tek 2013. ali dajmo učinimo pripreme. Po prvi puta predlažemo da se u pojmovno kazalo uvede pojam tzv. crnih točaka dakle opasnih mjesta koje su pokazali čija se … [[Govornik se ne razumije.]] pokazala sjajne rezultate. I to predlagač zakona jako dobro zna. Kao i obavezu vlasnika cesta da povedu računa u odnosu na te crne točke kad se one, kad se one dogode kao stvarnost. 14 godina predlažemo da bude a ne 16 godina prvo vozačko iskustvo za koga? Za one, za onu djecu koja završavaju osnovnu školu i koja kreću u srednju školu a zbog toga što nema organiziranog javnog prijevoza u mnogim našim sredinama pa onda kako se ne osposobljavaju legalno ta djeca, ta djeca stradaju nažalost ilegalno. A imali smo to prije 2004. I tu tradiciju smo prekinuli i imamo više stradalih. Ja to ne razumijem. Što se tiče 0,1 [[Upadica: Hvala.]] Gotovo? [[Upadica: Već davno.]] Ispričavam se ali samo da ovo kažem molim vas [[Upadica: Ajde dobro.]] Što se tiče 0,0 promila da bi neki građanin bio neravnopravan u odnosu na drugoga mora imati tog drugoga dakle još jedan građanin, ali ovdje stvaramo neravnopravnost građanina pred samim sobom. To su mnogi objašnjavali pogotovo gospodin Leko kako se to događa? To se događa tako da kreneš u promet na način da si popije čašicu alkohola a onda i misliš da nećeš biti za ništa kriv, onda te zaustavi policajac i zbog nekog drugog djela si kriv i za to djelo. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega je ponovo ponovio tezu koja se provlači ova zadnja dva dana da prometni odgoj nije uveden u škole a da je to obveza i tako dalje. Pa prometni odgoj je uveden. To je ono što mi već dva dana tvrdimo, kroz predmet koji se zove tehnička kultura. Dakle to se uči u osnovnim školama 4 godine, od 5. do 8. razreda. I plus postoje izvannastavne aktivnosti, postoji državno natjecanje. Dakle školsko državno natjecanje o sigurnosti u prometu. Ali dakle sam prometni odgoj ne mora biti poseban predmet. On je već prisutan predmet koji se zove tehnička kultura, dakle. I druga stvar nije točno da ovaj zakon stvara probleme. On ih ne stvara. Mi pokušavamo doista riješiti pitanje sigurnosti u prometu i to je osnovna intencija a ne stvaranje problema.
Hvala. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici ja ću samo ponoviti jednu rečenicu koju sam rekao i jučer da ovaj zakon je gori od onoga kojega je, koji je sada na snazi. Ovoga sa, kojega nazivamo zakon o 0,0 promila, koji nažalost nije izglasan samo glasovima današnje pozicije. Ovaj zakon je loša kombinacija zakona o 0,0 promila i apsurdnih kazni. Ja imam dojam da ovaj zakon nema veze sa realnošću. Izgleda kao da ga pišu ljudi koji su izgubili svaku realnost sa stvarnim svijetom. Mi smo jučer raspravljali cijeli dan o minimalnoj plaći od 2 tisuće 747 kuna a s druge strane sad predlažemo čitav niz, set kazni za banalne prekršaje koji iznose jednu četvrtinu, jednu trećinu, polovinu pa i više od te plaće. Mnogi će morati u zatvor zato jer neće imati za kaznu. U ovom trenutku 13 tisuća ljudi u Republici Hrvatskoj čeka na izdržavanje kazne. To je kolona od 13 kilometara kada bi se svako držao za rame. Ako želimo da svi odu na, da odsluže te kazne zatvora mi ćemo morati jedan proračun naprosto izdvojiti za izdržavanje kazni od strane tih ljudi. U ovoj zemlji ako recimo upropastiš banku, ne znam nije bitno koju, ili Lenac šteta 800 milijuna kuna neće ti se dogoditi ništa. A ako voziš 20 kilometara brže od dozvoljenog i nemaš za kaznu onda moraš u zatvor. Izgleda da u ovoj zemlji je bolje biti okorjeli kriminalac nego voziti 20 kilometara na sat brže od propisanog. I to je onda pravda na hrvatski način. Ovaj zakon kao što sam rekao jučer je zakon za ljude koje voze šoferi, za ministre, za predsjednike sindikata, za članove uprave javnih poduzeća ili za hrvatske tajkune. Jučer je gospođa Petir rekla da su nekada samo grofovi imali automobile a danas je takvo vrijeme da kazne će isto tako moći plaćati samo grofovi. Međutim za razliku možda od 1890. i neke ili 1936. auto je danas nasušna potreba kao što je nasušna potreba frižider, struja, ne znam televizija. Jednom riječju on je naš kruh svagdanji i zato ne treba pretjerivati sa kaznama. Nema logike da su kazne u Hrvatskoj veće nego u Njemačkoj. U Njemačkoj na auto-cestama možete voziti bez ograničenja i imaju manje smrtnih slučajeva no što ih je u Hrvatskoj. U Engleskoj možete voziti sa 0,8 promila i opet imaju manje smrtnih slučajeva na cestama no što ih je u Republici Hrvatskoj. Ovaj stjecaj koji je na snazi ostavlja odredbu o 0,0 promila ako činite neki drugi pa i najbanalniji prekršaj. To je nešto što vrijeđa zdrav razum. O tome neću ponovo, ali ću reći da je to hrvatski izum. Na žalost loš izum, ali vas molim da vodite računa o strancima kada budu bili na hrvatskom Jadranu ili ne znam negdje drugdje ovdje prisutni kao turisti i nemojte ih na taj način kažnjavati, nemojte im na taj način derati kožu jer time ćete činiti štetu zemlji u cjelini. Drugo što želim reći. Vozač koji dobije recimo B kategoriju u 18 godini do 24 godine ne smije voziti auto od 100 konjskih snaga, ali može sa 19 godina ako ima C kategoriju voziti šleper i prevoziti na primjer 30 ili 40000 kg nekog tereta. I onda se postavlja pitanje tko je tu razuman? Ili do 24 godine morate upravljati autom do 100 konjskih snaga, ali zato s 21 godinom možete voziti autobus i u tom autobusu 40 ili 50 putnika. To jednostavno nije logično. A nije logično ni to da na primjer kapetan broda može voziti brod pun nafte i pristajati u Omišalj s 0,5 promila, da kapetan aviona može voziti airbus od Zagreba do Frankfurta sa 200 ili 300 putnika sa 0,5 promila, a da vozač kamiona ili nekog kombija u Hrvatskoj ne može sjesti za taj kombi i popiti pritom niti pivu. E zbog ove nelogičnosti ja bih predložio da i oni kao kapetani brodova isto tako mogu popiti čašu piva nakon ručka ili čašu vina. Ali ako ih se uhvati da je u prisutnosti u krvi kod njih alkohola više od 0,5 promila onda da jasno kazna za njih bude daleko drastičnija nego za ostale vozače, a Boga mi i mladi vozači kada idu van u disco svi znamo da nešto popiju, pa neka i oni mogu popiti tih 0,3 promila jer me nitko neće uvjeriti da oni u discu cijelu noć piju samo kavu i limunadu. Dobro, ima nekih pozitivnih elemenata u ovom zakonu. Nije da nije nešto pozitivno se dogodilo nakon 2004. jer se broj smrtnih slučajeva ipak smanjio na našim cestama. Ali to je prije svega posljedica stotina novih kilometara koje su puštene u promet, a ne bih rekao jednoga zakona koji pitanje da li je dao neke efekte iako se slažem kada bi nekome od nas dogodilo se da sin ili kći ili netko iz članova obitelji strada na cesti onda nikakva kazna za nas u tom trenutku ne bi bila premala.
Hvala. Imamo dva ispravka. Gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravljam krivi navod gospodina Kajina koji je u više navrata izrekao, a to je da je klub SDP-a glasovao za ovaj zakon. Netočno je obzirom da evo citirat ću gospodina Šeksa. Utvrđujem da je sa 70 glasova za, sa 34 protiv i 5 suzdržanih donesen Zakon o sigurnosti prometa na cestama. Uzmite zapisnik iz 2004. Jedino ako gospodin Kajin ne misli da je u prošlom sazivu IDS imao 34 odnosno 39 zastupnika ili da je ne daj Bože netko iz HDZ-a glasao mimo ostala predlagatelja. Prema tome, gospodine Kajin molim vas da ne improvizirate barem kad optužujete druge zastupnike. Daj pripremite se!
Hvala. Povreda Poslovnika gospodin Kajin. Izvolite.
… [[Govornik se naknadno uključio.]] i netočne konstatacije kojom se mene nepotrebno ovdje proziva još jedanput ću ponoviti. Ja sam sjedio tamo i kada sam gledao tko je iz vašega kluba [[Upadica: U čemu je povreda?]] gospodine Lučin dignuo ruku za taj zakon 0,0 promila [[Upadica: U čemu je povreda Poslovnika?]] Nisam rekao da si ti, ni gospodin Linić ali znam tvoje zastupnike koji su pomogli HDZ-u da usvoje taj zakon.
Nije bilo nikakvog pozivanja na članak, niti je kazano niti je kazano u čemu je Poslovnik povrijeđen. Nemojte se molim vas služiti tim instrumentom radi polemike. Imamo ispravak netočnog navoda gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kajin je netočno ustvrdio da se smanjenje broja poginulih ne može pripisati zapravo rezultatima donošenja ovog zakona 2004. godine. To nije točno, nego prometnicama. To naprosto nije točno zato što se i na autocestama gine, itekako se gine na autocestama. Štoviše tamo je svaka nesreća manje-više kobna sa kobnim posljedicama, dakle sa preminulima u tim nesrećama, a pogledajte, usporedite broj poginulih 2003. i 2004. vidjet ćete drastičan pad, s tim da do polovine 2004. godine još uvijek je bio na snazi stari zakon gdje je bio povećan broj u odnosu na prvih 6 mjeseci i u odnosu na 2003. Ali do kraja godine se značajno smanjio broj poginulih na cestama. Dakle, može se sasvim sigurno reći zahvaljujući zakonu o 0,0 promila jer je došlo do svijesti vozača koji su konzumirali alkohol da to ne treba činiti dok se vozi.
Hvala. I konačno pet minuta. U ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo potpredsjednice Vlade, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika HSS-a smatra da ovaj zakon nije idealan ali je korak naprijed kada je riječ o uvođenju reda i povećanju sigurnosti u prometu na cestama. Smatramo u HSS-u i o tome smo govorili i u prvom i u drugom čitanju da bi zakon bio bolji, a u svakom slučaju i pravedniji kad bi se uveo proporcionalni način kažnjavanja jer bi se tada vodilo računa o imovinskom stanju naših građana, a ne bi se svi stavljali u isti koš i oni tajkuni koji ne znaju kud će sa novcima i oni koji jedva preživljavaju. No, ono što jest istina da se u stvari kazne nisu povećale već se samo ovaj zakon uskladio sa Zakonom o prekršajima što znači da osim minimuma u zakonu su navedene i maksimalne kazne. Bilo je ovdje podosta rasprava oko 0,0 i 0,5 i različitih konstrukcija istjerivanja vještica, ali ono što možemo reći mi u klubu HSS-a koji se od 2004. godine zalažemo da se 0,0 ukine. Pozdravljamo da se kroz ovaj zakon 0,0 ukida, ali isto tako tražimo od predlagatelja da sve one nejasnoće i nelogičnosti koje su i drugi zastupnici spomenuli budu uklonjene do usvajanja ovog prijedloga zakona. Mi smo zadovoljni što se konačno shvatilo da odredba o 0,0 promila nije donijela nikakav napredak, a da je štetila hrvatskom vinarstvu, poljoprivredi općenito i turizmu i ukidanje 0,0 promila pozdravili su i vinari Zagrebačke županije posebno Jaskanskog kraja, pa stoga pozivamo sve one koji žele u pauzi i novinare i zastupnike doći u Klub zastupnika HSS-a i prisustvovati prezentaciji autohtonih sorata vina Zagrebačke županije. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo ispravak jedan, Boris Šprem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dozvolite mi samo da kažem da je doista neispravan navod gospođice Petir, uvažene zastupnice da kazne nisu povećane ovim zakonom, nego da se dogodio momenat usklađivanja sa Zakonom o prekršajima. Točno je da je učinjen taj napor da se uskladi sa Zakonom o prekršajima, samo nisu trebale biti tako visoke kazne, mogle su biti niže kazne pa bi bilo isto usklađivanje sa Zakonom o prekršajima. Hvala.
Hvala. Ispravak, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Netočan je navoda da zakon o 0,0 promila nije donio rezultate. Još ću jedanput ponoviti statističke podatke. 2003. preko 700 poginulih, 2004. sredinom godine se tek donosi taj zakon i na kraju godine imamo 600 poginulih s tim da u isto vrijeme u prvih 6 mjeseci smo imali povećanje poginulih u odnosu na 2003. godinu. Znači, jedno drastično smanjenje broja poginulih u 2. polovici 2004. godine onda kada je donesen zakon i o kojem se doista puno u tom trenutku govorilo u medijima kao što se to govori i danas.
Hvala. I zaključno u ime predlagatelja, gospodin Ivica Buconjić, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja sam već intervenirao kada sam smatrao da su rasprave pojedinih zastupnika možda malo prežestoko krenuli osporavati pozitivne rezultate koje je ovaj zakon nedvojbeno donio. Znači cilj mi je bio samo jednostavno ukazati da nije točno, da nije istina da zakon koji mijenjamo nije donio nikakve pozitivne rezultate. Ovo što je rekao zastupnik Matušić, ja mogu samo ponoviti. Ti trendovi koji su bili 2003. i prva polovica 2004. godine, znači u mandatu ove Vlade su bili zaista zastrašujući i Vlada je morala intervenirati. Intervencija je bila prva kroz donošenje ovoga zakona koji se na žalost pretvorio kolokvijalno samo u zakon 0,0. Međutim, ta odredba 0,0 nije bila jedina mjera koja je bila, ili novina ili koja je bila mjera koja je uvedena ovim zakonom. Bilo je niz drugih mjera i sve te mjere su sigurno dale rezultata koje se očituju u ovim brojkama koje se može vidjeti za 2004., 2005. i 2006. godinu. Nažalost, učinak ovog zakona se prošlu godinu i u prvih nekoliko mjeseci ove godine opet počeo pogoršavati i zbog toga smo krenuli u promjenu zakona. Ne možemo mirno gledati ove negativne trendove i da smo zadovoljni stanjem, sigurno ne bi krenuli u donošenje novoga zakona. Upravo ti negativni trendovi, upravo ove brojke koje nas sigurno moraju zabrinjavati su bili razlog zašto smo krenuli u donošenje novoga zakona. Isto kao što se osporavalo donošenje onoga prethodnog zakona 2004. godine, unatoč našim argumentima, sada se osporava donošenje ovoga zakona. Isto kao što smo bili onda uvjereni kada smo donosili ovaj, još uvijek važeći zakon da će on donijeti određena poboljšanja, tako smo isto i sada uvjereni i sigurni da će i donošenje ovoga zakona sigurno poboljšati stanje sigurnosti na cestovnom prometu. Naravno, ovo kao što sam već rekao, MUP nema jedini monopol nad stanjem sigurnosti u cestovnom prometu, ali imamo najveću odgovornost i zbog toga smo predložili ovaj zakon. Jasno nam je da se povećana sigurnost svih sudionika u cestovnom prometu, naročito mladih i djece ne može postići samo radom MUP-a, nego je to problem cijeloga društva, počevši od obrazovnog sustava, počevši od nevladinim organizacija i udruga, počevši od Ministarstva prometa, dakle svih institucija koje na bilo koji način imaju bilo kakav utjecaj na sve nas kao sudionike u prometu. Ovdje je bilo isto puno priče o diskriminaciji mladih, da je ovaj zakon preoštar prema mladima. Mi smo jednostavno morali poduzeti određene mjere već i u prošlom zakonu, sada smo ih nadopunili, odnosno neke stvari smo modificirali zbog toga što je udio mladih vozača u općoj populaciji vozača 11%, ali oni na žalost čine 23% najtežih prometnih prekršaja. To je bio razlog i motiv zašto su mladi vozači bili u posebnom fokusu i ovoga zakona i prošloga zakona. Da li ona odredba na koju se pozivaju da je neustavna, to se može provjeriti kroz sve pravne mehanizme, mi smatramo da nije neustavno zbog toga što smo mlade vozače stavili u pojačani fokus ovoga zakona zbog toga što mislim da nam je svima cilj i interes da upravo zaštitimo tu kategoriju vozača koja najviše stradava u prometu. Što se tiče primjedbi da su kazne drakonske, da netko je čak spomenuo i grubu riječ harač, nama nije bio uopće cilj i interes kaznenom politikom ovoga zakona puniti proračun zbog toga što još uvijek imamo od 221 kazne, 100 ih je ispod 300 kuna i selektivno smo nastojali povećavati novčane kazne za one najteže prekršaje koji izazivaju najteže posljedice u prometu. Znači, nije ovo neselektivno povećavanje novčanih kazni i drugih kazni za sve prekršaje, nego smo selektivno nastojali zahvatiti one prekršaje koji u praski su se pokazali kao uzročnici najtežim prometnim prekršajem, u kojim najčešće i najviše stradavaju sudionici u prometu. I na kraju je meni jasno da ovaj zakon nije savršen i da on sam neće sigurno riješiti ovo stanje u prometu. Mi se nadamo da ćemo njegovim donošenjem opet zaustaviti ove negativne trendove i uspostaviti pozitivne trendove, međutim i iz samoga zakona koji je u korelaciji sa mnogim drugim zakonima, i sa Prekršajnim zakonom, sa Kaznenim zakonom, sa mnogim drugim institucijama koje moraju sigurno imati svoje mjesto u hrvatskom društvu u suzbijanju ovih negativnih trendova u sigurnosti cestovnog prometa. Dakle, sigurni smo da će on opet uspostaviti bolje trendove i da će on biti polazna osnova, ja ponovo ponavljam polazna osnova. Sam po sebi sigurno neće dovesti do one ciljane brojke od 8 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika. On može pružiti samo platformu, a svi drugi sudionici i institucije moraju napraviti svoj posao kako bi dostigli tu željenu brojku od 8 smrtno stradalih na 100 tisuća stanovnika. Još na kraju sam zaista, evo pozorno slušao sve primjedbe, izvijestiti ću ministra do glasovanja ćemo nastojati zaista dobro proučiti zbog toga što su se meni određene primjedbe učinile logičnima, životnima i sigurno da one mogu na neki način i poboljšati ovaj prijedlog zakona, nadam se da ćemo moći usvojiti, ali da pritom ne narušavamo konzistentnost i osnovnu intenciju ovoga zakona i da ćemo svi zajedno imati ili ovaj petak ili dan kada već bude glasovanje zakon koji će biti prihvatljiv velikoj većini zastupnika, a sve u cilju donošenja zakona koji će smanjiti ove negativne trendove. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovati će se kada se steknu uvjeti. Konačni prijedlog zakona o sigurnosti prometa na cestama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 39. Nakon što je rasprava zaključena Vlada je podnijela amandmane. Sukladno članku 166. Poslovnika o ovako podnesenim amandmanima mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Tko se slaže da se raspravlja o Vladinim amandmanima? Molim uključimo se i glasujmo. … [[Upadica se ne čuje.]] Podijeljeni su. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog da se raspravlja o Vladinim amandmanima prihvaćen sa većinom glasova, 86 za, 9 suzdržanih i 2 protiv. Molim predstavnika predlagatelja da dodatno obrazloži amandmane. Izvolite.
Poštovani gospodine, dame i gospodo zastupnici. Obrazložiti ću kratko amandmane 1. i 2. Vlade Republike Hrvatske. Prvi amandman odnosi se na članak 205. stavka 2. i 3. mijenjaju se u odnosu na konačni prijedlog zakona, mijenjaju se i glase: "(2) Program, uvjeti i način provođenja programa periodičke izobrazbe vozača, izdavanje odobrenja, vođenje evidencija, troškove provođenja te izgled obrasca potvrde o izvršenoj periodičkoj izobrazbi propisati će ministar nadležan za poslove prometa. (3) Upravni i inspekcijski nadzor nad provođenjem poslova iz ovog članka provodi ministarstvo nadležno za poslove prometa." Obrazloženje: Amandman se predlaže radi usklađivanja odredbi Konačnog prijedloga Zakona o sigurnosti prometa na cestama sa odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu koji je u međuvremenu usvojen na sjednici Sabora održanoj 21. svibnja 2008. godine. Sukladno obvezama Republike Hrvatske u procesu pregovora u pridruživanju Europskoj uniji u poglavlju 14 – Prometna politika i to u dijelu koji se odnosi na periodičku izobrazbu vozača profesionalaca određeno je da će ista materija biti ugrađena u odredbe Zakona o sigurnosti prometa na cestama. S obzirom da je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu koji je usvojen po hitnom postupku na sjednici Sabora 21. svibnja 2008. godine, a čije se odredbe koje obrađuju periodičku izobrazbu vozača su se razlikovale u odnosu na konačni prijedlog, konačnog prijedloga zakona u ovom dijelu, razlikuju se od odredaba na ovo konačnog prijedloga zakona bilo je potrebno izvršiti usklađivanje.
Hvala. Otvaram raspravu. Otvaram raspravu o prijedlogu ovog amandmana. Zaključujem raspravu i dajem amandman, ovaj 1. amandman na glasovanje. Molim uključimo se. Tko je za? O amandmanima je, svim amandmanima, glasovanje dizanjem ruku. Tko je za ovaj amandman Vlade? Hvala. Protiv? Nema. Jedan. Suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova uz 1 protiv prihvaćen ovaj amandman Vlade. Molim drugi amandman.
2. amandman Vlade odnosi se na članak 310. predlaže se da se riječi "danom ulaska" zamijene riječima "danom pristupanja" u kontekstu pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. Amandman se predlaže radi nomotehničkog i jezičnog uređenja.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem amandman na glasovanje. Tko je za ovaj 2. amandman Vlade neka digne ruku molim. Hvala. Ima li protiv? Suzdržani? Nema. I 2. amandman Vlade je prihvaćen. Sada vas molim da pregled ostalih podnesenih amandmana podijeljenih na klupe, pa molim evo da krenemo sa tim. Prvo je Odbora za zakonodavstvo, 1. amandman.
Prvi amandman Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio. Hvala. 2, zastupnika Silvana Hrelje.
Drugi amandman se ne prihvaća. Amandmanom se predlaže da se odredbe članka 2. stavka 1. točke 49. briše riječi "najmanje". Radi se o definiciji koja obuhvaća bicikle. Postoje i po tehničkoj su uporabi i operativnoj uporabi bicikli sa više od dva kotača. Oni su certificirani i ovako odredbom bi se onemogućilo korištenje u prometu bicikala sa više od dva kotača.
Hvala. Zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Ja mislim da bicikli s jednim kotačem odnosno s jednim kotačem se zove monocikl, sa tri kotača je tricikl, a biciklima sa pomoćnim kotačima dječjim nije dozvoljen promet u javnom prometu. Prema tome, stvar je čista. Ne treba reći najmanje da je bicikl vozilo sa najmanje dva kotača. Mislim da je to otprilike bezveze. Tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Klub zastupnika SDP-a, 3. amandman.
Amandmanom se predlaže iza točke 80. u članku 2. zakona dodati novu točku 81. koja glasi: "'Crna točka' je raskrižje ili odsječak ceste duljine do 300 metara, ako udovoljava jednom od sljedećih kriterija: a) ako se na kritičnoj lokaciji u prethodne tri godine dogodilo 12 ili više prometnih nesreća sa ozlijeđenim osobama, b) ako je u prethodne tri godine na promatranoj lokaciji evidentirano 15 ili više prometnih nesreća bez obzira na posljedice i c) ako se na kritičnoj lokaciji u prethodne tri godine dogodilo tri ili više istovrsnih prometnih nesreća u kojima su sudjelovale iste skupine sudionika sa istim pravcima kretanja. Dosadašnje točke 81. do 94. postaju točke 82. do 95." Vlada ne prihvaća amandman. Odredbama članka 2. koje predstavljaju pojmovnik definiraju se pojedini važniji izrazi koji se češće koriste u tekstu konačnog prijedloga zakona. Osim toga definiranje pojma "crna točka" kako to predlaže predlagač amandmana upućuje na to da bi se "crnom točkom" smatrao samo odsječak ceste na kojem su se događale prometne nesreće sa određenim posljedicama u predloženim razdobljima. Činjenica je da pojedina raskrižja i dijelovi cesta predstavljaju opasnost, iako se na njima nisu događale prometne nesreće. Osim toga, u Republici Hrvatskoj postoji Nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa. Kada bi se prihvatila ovakva definicija "crne točke" ne bi se mogla financirati sanacija opasnih mjesta iz Nacionalnog programa Vlade Republike Hrvatske. Predloženim kriterijima ne bi se obuhvatilo oko 40% do sada saniranih opasnih mjesta. Prema tome Vlada ne prihvaća amandman.
Hvala. Klub zastupnika, izvolite gospodin Boris Šprem.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, nije obrazloženje koje je predstavnik predlagatelja dao, dostatno obrazloženje da bi se amandman odbacio. Dakle, "crne točke" su one točke gdje se nakon nekog vremena ustanovi da ima prometnih nesreća koje su učestale i iza kojih ima tragičnih, prije svega tragičnih posljedica. I nakon toga se te točke saniraju. I tu je Vlada i prijašnja i sadašnja imala jako dobre rezultate. Smatrali smo da je dobro da se ta materija obuhvati i odredbom članka koji govori, kao što je ministar rekao u pojmovniku, kao i u sljedećem članku koji je također amandman. Hvala. Glasanje o amandmanu molim.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4, Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Hrvatski sabor može raspravljati o bilo kojoj temi koja je sukladno Poslovniku Hrvatskoga sabora stavljena na dnevni red i stoga držimo da nije potrebno isto propisivati predloženom odredbom.
Gospodin Boris Šprem, izvolite.
Evo nažalost, gospodine predsjedniče, to je jedan od klasičnih primjera odnosa Vlade prema problemu sigurnosti prometa na cestama. Dakle, kada Sabor od Vlade traži da prihvati amandman koji govori o tome da bi Sabor trebao jednom godišnje najmanje raspravljati o stanju sigurnosti prometa na cestama, onda se to ne prihvaća. Kaže da se, gospodin ministar, se uvijek može raspravljati. Pa naravno, ali valjda po nekako organiziranom redu, a ovo je organizirani red dakle najmanje jednom godišnje. Molim da se o amandmanu glasuje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 5, također Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Kao i za amandman prije, uz napomenu da je odredbom stavka 2. ovog članka već propisana obveza svih navedenih subjekata na poduzimanju mjera vezanih za omogućavanje odvijanja sigurnog i nesmetanog prometa.
Hvala. Gospodin Šprem, izvolite.
Mogu nešto pitati u ime kluba?
U ime kluba?
Da.
U ime kluba.
Da, mogu razumjeti da se ovaj ne prihvaća jer se nije prihvatio ni unaprijed, pa samo je to onda logične posljedica jer se nije prihvatio prije. Nemam što drugo reći. Glasanje o amandmanu. Ma nema smisla glasat o amandmanu što se nas tiče.
Amandman je povučen. 6 amandman Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio. 7, zastupnica Marija Lugarić.
Vlada ne prihvaća amandman. Smatramo da je promet bicikla dovoljno detaljno reguliran u odredbama članaka od 112. do 115. konačnog prijedloga zakona. Osim toga, za svako raskrižje za koje se postavlja prometna signalizacija radi se prometni projekt kojim stručna osoba ili organizacija razrađuje vrstu i razinu potrebne signalizacije.
Hvala. Gospođa Marija Lugarić, izvolite.
Poštovani gospodine ministre. Svojim amandmanom tražim da se u 3. Glavi koja regulira prometna svjetla i svjetlosne oznake gdje su definirani da pojednostavim semafori pa su napisani ovi klasični prometni semafori i semafori za promet pješaka dodaju i semafori za promet bicikla. Da vaše obrazloženje stoji onda ne bi trebalo u ovoj glavi posebno specificirati semafore za promet pješaka odnosno osobnih i ostalih vozila klasičnih u prometu. S druge strane, ovi semafori za bicikle već su realnost. Ovdje u Gundulićevoj imate kad dolazimo ovdje u Sabor te semafore, kod nas u Novom Zagrebu oni također postoje a sve svjetlosne oznake i prometna svjetla moraju biti definirana u ovom zakonu. S druge strane, s obzirom da cijene naftnih derivata, benzina i ostaloga rastu u nebo za očekivati je da će se povećati broj ljudi koji u prometu se kreću biciklima, to se u Zagrebu naprosto već događa. Mislim da je zaista potrebno urediti i semafore za promet bicikala jer oni naprosto postoje. Molim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 8, Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio. 9, Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Navedena odredba konačnog prijedloga zakona je cjelovita i razumljiva i potpuno je jasno s koje se strane smije preticati vozilo a moguća odstupanja na konkretnom mjestu uređena su prometnim znakom.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDP-a gospodin Boris Šprem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Daleko bi nas sada odvelo da ja objašnjavam s druge strane zašto je ta odredba nejasna. Upravo zbog toga što je nejasno smo tražili da se pojasni ali predlagatelj to ne prihvaća. Ne bih doista to šire obrazlagao. Tražim glasanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 10 amandman istog kluba. Izvolite.
Vlada ne prihvaća amandman. Sukladno odredbi članka 5. stavka 1. točka 6. konačnog prijedloga zakona jedinice područne i lokalne regionalne samouprave uz prethodnu suglasnost ministarstva nadležnog za unutarnje poslove određuju parkirališne površine i način parkiranja, zabrane parkiranja i mjesta ograničenog parkiranja a novčana kazna za nepostupanje po toj odredbi propisana je odredbom stavka 13. istog članka.
U ime Kluba zastupnika SDP-a gospodin Šprem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Dakle, ovdje se radi o amandmanu koji rješava to da kada parkiranje nije dozvoljeno i točno se nabraja gdje nije dozvoljeno parkiranje da se predvidi kazna ako pravna ili fizička osoba ne daj Bože a to su radili i rade ucrta parkirališno mjesto tamo gdje je to zakonom zabranjeno. Pa ne vidim nikakvog razloga da Vlada ne prihvati amandman kojim se regulira kazna za to i to visoka novčana kazna. To treba visoke novčane kazne a ne na nekim drugim mjestima gdje smo vidjeli u cijelom zakonu gdje se pretjeralo sa tim kaznama. Tražim glasanje. Hvala.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 11, istog kluba SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Vozilo se može premjestiti samo nakon što je utvrđeno da je počinjen prekršaj nedozvoljenog parkiranja o čemu se izdaje prekršajni nalog.
Izvolite, gospodin zastupnik Boris Šprem.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Dakle, kada netko nepravilno parkira vozilo onda praktički bez da mu se utvrdi da je napravio prekršaj on mora platiti kaznu. A mi smo predložili da se najprije utvrdi da je kriv, da je odgovoran pa da bi onda plaćao kaznu. Sudska praksa je upravo takova koja govori u prilog ovom amandmanu da se ne utvrđuje krivica nego se polazi od toga da on naprosto mora platiti kaznu. Prema tome, nema nikakvog razloga da se ovaj amandman ne prihvati. Predlažem glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 12, istog kluba SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Odgovornost odgovorne osobe također se utvrđuje u prekršajnom postupku. Kada bi se prihvatio amandman predlagatelja isključila bi se odgovornost odgovorne osobe u nadzoru korištenja euro kuke što nije prihvatljivo.
Hvala. Klub SDP-a gospodin Šprem. Izvolite.
Gledajte, nigdje nije propisima Europske unije propisano da se vozač kažnjava ako ima priključnu kuku a ne vozi priključno vozilo. Ja to nisam nigdje vidio, možda vi jeste. Kao što ste možda vidjeli neku zemlju, ja nisam, koja ima ovo sa 0,0 promila do 0,5 na ovaj način na koji vi predlažete. Ja nisam vidio, niti čuo. Glasanje o amandmanu molim.
Molim, tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 13, istog kluba SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Smatramo da su predložene udaljenosti prevelike i da u prosječnim uvjetima prometa pješak ne bi bio u mogućnosti uočiti postavljeni prometni znak.
Klub zastupnika SDP-a gospodin Šprem. Izvolite.
Ja vidim da nijedan racionalni amandman ne prolazi, pa ja ne znam da li ima više smisla obrazlagati amandmane. Ja mislim da vjerojatno nema. Ali ja ću ga ipak objasniti. Dakle, pješak kada prelazi cestu ima 50 metara razmak mi tražimo da bude i 100 metara pa da mora ići na pješački prijelaz da ga ne bi pogazilo recimo teretno vozilo koje brzo vozi Alejom Bologne i Avenijom Dubrovnik. Što se događalo? Ali vi to ne prihvaćate, šta ja mogu. Ja predlažem da se glasuje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 14, istog kluba SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Smatramo da je predloženi iznos novčane kazne u konačnom prijedlogu zakona dovoljno visok da se postigne svrha kažnjavanja i uravnoteženost sa ostalim prekršajima u ovom zakonu.
U ime kluba gospodin Šprem. Izvolite.
Dakle, ovo je rijedak slučaj gdje klub SDP-a misli da treba povećati kaznu zbog toga što roditelj neodgovorno se odnosi prema svom djetetu jer nije osigurao da se dijete veže pojasom. Mi predlažemo da kazna ne bude 500 nego tisuću kuna. A ne mislimo da je to previše ali mislimo da su mnoge druge kazne koje ste vi predvidjeli da su drakonske i da su previše. Tražim da se glasuje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 15, Odbora za zakonodavstvo.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio prijedloga. 16, Kluba zastupnika IDS-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Odredbom članka 90. konačnog prijedloga zakona propisano je da motornim vozilom može biti pridodano samo jedno priključno vozilo za prijevoz osoba. Također, odredbom članka 171. stavkom 1. konačnog prijedloga zakona propisano je da vozila koja se koriste u turističke svrhe u parkovima, hotelsko turističkim i sličnim naseljima može vučnom vozilu biti pridodano najviše četiri priključna vozila za prijevoz osoba, tzv. turistički vlak. Iznimno od odredbe članka 90. i članka 71. stavka 1. konačnog prijedloga zakona vučno vozilo koje se koristi u turističke svrhe u normalnom odvijanju prometa smiju se pridodati dva priključna vozila članak 171. stavak 2. Dakle, držimo da se iz sigurnosnih razloga ne može povećati broj priključnih vozila u uvjetima redovnog odvijanja prometa.
Hvala. U ime kluba gospodin Marin Brkarić. Izvolite.
Pa evo, ja bih rekao da je to još jedan razuman amandman. Mi predlažemo upravo a u skladu je i sa direktivama Europske Unije da vučno vozilo može biti dužine 18,75 i upravo se to uklapa. Mislim da su turistički vlakovi jedna dodatna ponuda turizma u ovom. I predlažem da glasamo o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 17. Kluba zastupnika HSLS-a i HSU-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Smatramo da su odredbe o kažnjavanju za vožnju vozača koji u organizmu ima alkohola regulirane na primjeren način jer su se za sada stekli uvjeti prema rezultatima službene statistike da se odredbe za vozačke koji u organizmu imaju alkohola više od 0,0, a do 0,5 promila ublaže na način kako je to predloženo u odredbi članka 199. konačnog prijedloga zakona.
Hvala. U ime Kluba gospodin, izvolite. Gospodin Horvat. Je i tako? Gospodin Antun Korušec, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, evo dopustite samo kratko da kažem da je stavak 3. članka 199. tijekom pojedinačnih rasprava o predmetnom zakonu i rasprava klubova zastupnika kao i kod podnošenja amandmana izazvao najveću pozornost i zapravo stavak 3. članka 199. najviše amandmana ima klubova zastupnika. I dalje, nakon svega, a ne želim trošiti vrijeme i ponavljati obrazloženja koja su tijekom rasprave iznesena i nelogičnosti koje će biti ako se ne prihvati brisanje stavka 3. i dalje smatram da je prihvaćanje ovoga amandmana potrebno, da je objektivno, pa bih zbog toga u ime kluba molio glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 18 Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman uz isto obrazloženje kao za prethodni amandman.
Hvala. U ime Kluba SDP-a, gospodin zastupnik Ivo Josipović.
Zapravo je riječ o istom amandmanu ali mislim da je vrijedno reći još neko slovo o ovom, o ovoj odredbi članka 199. članka 3. Ne samo zato što zaista nigdje u Europi ne postoji ista takva odredba nego i zato što ste vjerojatno ovom odredbom ušli u povijest kaznenog prava. Jer prekršajno pravo je kazneno pravo u širem smislu riječi. Naime, elimentarna su dva zahtjeva da bi se nekoga kaznilo. Da njegova radnja i neka štetna posljedica imaju uzročnu vezu. Ovdje nikakve uzročne veze nema. To je prvo, ili se barem ne dokazuje. I drugo, da bi neka radnja bila kažnjiva, ona mora biti zabranjena u trenutku počinjenja. Zakonito je i nije zabranjeno sa do 0,5% započeti vožnju, ali naknadno kada već jeste za volanom to postaje kažnjivo. Dakle, riječ je o jednom apsurdu koji se kosi sa najvažnijim bih rekao kaznenog prava i zapravo moram reći da sam zapanjen da Vlada ustraje na ovoj odredbi.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 19 Kluba zastupnik IDS-a.
Vlada ne prihvaća amandman sa istim obrazloženjem.
…/Govornik se nije uključio./…
Evo, ja ću ukratko reći da Vlada šalje ovime poruku da zakon 0,0 promila ostaje na snazi. Nama je to neprihvatljivo i molim glasanje.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 20 Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Odredbama Zakona o Hrvatskom crvenom križu, koja je objavljena u "Narodnim novinama", 92. iz 2001. određeno je da obuku iz predmeta pružanja prve pomoći osobama ozlijeđenim u prometnim nesrećama obavlja Hrvatski crveni križ.
Hvala. U ime Kluba gospodin Šprem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, ali Zakonom o sigurnosti prometa na cestama kao specijalni zakon 2004., dakle, kasnije, odnosno mlađi je taj zakon bio od Zakona o Hrvatskom crvenom križu, i regulirano da je, i još uvijek je regulirano još ovaj, o kojem danas raspravljamo nije stupio na snagu da je osposobljavanje kandidata za vozače jedinstveni nastavni proces koji se sastoji od tri predmeta. I on se je obavljao za sva tri predmeta u auto-školama. Sada vi predlažete da se pružanje prve pomoći obavlja u Crvenom križu. Imate nekih ne malo, malih mjesta koje nemaju podružnice crvenog križa, a svugdje imate auto-škole. I sada će netko polagati, neka djeca je li, jer to su uglavnom djeca, sa 18 godina, najprije će polagati u jednom gradu prometne propise pa će onda ići u drugi grad polagati tamo gdje je Crveni križ, pružanje prve pomoći, pa će se vratiti da bi polagao upravljanje motornim vozilom. Tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 21 Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Predložena odredba dovela bi do smanjenja razine stručnosti osoba koje sudjeluju u procesu osposobljavanja kandidata za vozače. Stručni voditelj je najodgovornija osoba u ovom procesu. Njegova znanja moraju biti dominantno iz područja prometa. Osposobljavanje kandidata za vozače i sigurnost prometa na cestama, prvenstveno se izučava na Fakultetu prometnih znanosti, prema tome, Vlada ne prihvaća predloženi amandmna.
Vlada. U ime Kluba, gospodin Šprem. Izvolite.
To da stručni voditelji autoškola ne mogu biti osobe nego samo oni koji su izvršili pravni fakultet, a ne mogu biti osobe koje su završile odgojno-obrazovni smjer ili pravni, pogotovo pravni fakultet je nedopustivo. I sada to već godinama teče i sada se to zaustavlja. A kadrova nema. Vrlo zanimljivo. Sada ćemo opet imati situaciju onda kao sa liječnicima. Recimo pedijatrima. U Hrvatskoj nema pedijatara kada netko ode na bolovanje, a mora otići tri mjeseca onda ga nema tko zamijeniti, a pacijenti čekaju, tako ćemo valjda i sa ovom. Hvala lijepo. Tražim glasovanje!
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 22 isto Kluba SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman jer je sukus ovoga amandmana već pokriven amandmanom Vlade Republike Hrvatske koji je Sabor usvojio.
Hvala. U ime Kluba gospodin Boris Šprem. Izvolite.
To je dakle, jedini amandman koji je zapravo prihvaćen. Jer je to Vlada pretočila u svoj amandman. Nije baš značajan, ali bar jedan. Hvala lijepa. Ne tražim glasovanje o amandmanu zato što je već prihvaćen.
Hvala. Amandman je povućen jer je već konzumiran. 23. isto Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman jer sve autoškole moraju prilikom dobivanja licence ispuniti sve propisane uvjete, te ukoliko ih ne ispunjavaju znači da nisu postupile propisima, sukladno propisima te držimo da im ne treba ostavljati nikakav rok za uklanjanje nedostataka jer istih uopće ne smije biti ni kod kretanja u poslovanju autoškole.
U ime Kluba gospodin Boris Šprem. Izvolite.
To je još jedan amandman koji Vlada ne obrazlaže naravno s nikakvim argumentima, ali ne prihvaća ga. Radi se o tome da ako auto-škola ili ljudi zaposleni u njoj kao stručnjaci naprave određeni propust time prekršaj Ministarstvo odmah ide zatvarati auto-školu. Umjesto ono što mi predlažemo da se stupnjevano stvar odvija na način da se dakle najprije da se uklone nedostaci u nekom kratkom roku i onda se pazite molim vas to predlažemo odredi novčana kazna. I ne mora biti mala. To je stvar Vlade. I time bi se punio čak i državni proračun, a omogućilo bi se da auto-škole redovito funkcioniraju. Da djeca kad dakle kad mladići i djevojke sa 18 godina su u procesu osposobljavanja da kad se zatvori auto-škola ne trebaju tražiti premještaj u drugu auto-školu. Zbog sitnih propusta naglašavam. Dakle ti sitni propusti se mogu ispraviti ne odmah zatvaranjem nego najprije rješenjem jednim preventivnim zapravo koje korigira ponašanje auto-škole odnosno djelatnika zaposlenih u auto-školama. Tražim glasanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 24. Odbora za zakonodavstvo?
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio Prijedloga. 25. Kluba zastupnika SDP-a?
Vlada ne prihvaća amandman. Direktiva iz 2006. Europske unije 126. propisuje navršenih 16 godina za upravljanje vozilom «N» kategorije kao i povećanje dobnih granica za sve druge kategorije vozila. Primjerice u navedenoj direktivi za stjecanje «A» kategorije potrebna je životna dob od 24 godine ukoliko kandidat nema dvije godine iskustva s kategorijom A2. Osim toga vozačke dozvole izdane osobama niže starosne dobi od onih propisanih u direktivi bile bi valjane samo na teritoriju države članice koje su izdale. Ukupno intencija je ovog zakona i generalna politika, prometna politika u Europi što se tiče cestovnog prometa povećavanje životne dobi za, kao mogućnost upravljanja u određenim kategorijama vozila.
Hvala. U ime Kluba gospodin Boris Šprem.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Ovo sad što ste vi izrekli u obrazloženju da se dakle osobi koja navrši 14 godina ne da mogućnost da upravlja mopedom i time ilegalno jer to naša djeca nažalost rade a i njihovi roditelji im to na neki način omogućavaju da bi došli do škole, voze mopede i stradaju. Jer im ne omogućavamo ono što smo prije imali godinama da to stiču. Ali vi djelomično, ali vi samo djelomično dakle manipulirate sa informacijom jer u direktivi Europske unije stoji da dakle može se dozvoliti ovo što mi predlažemo ali zato kažem da djelomično, ali u okviru zemlje to ste vi rekli da se voze ta djeca u zemlji. Ne mogu ići van voziti istovremeno. Ali nemojte govoriti da, ono drugo da se to ne može. Može se samo mi to ne želimo. Sa posljedicama koje vi naravno ne možete sada možda predvidjeti. Ja mogu nažalost. Tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 26. istog Kluba SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. U Republici Hrvatskoj nisu ispunjeni uvjeti za obvezno provođenje programa sigurne vožnje jer postoji samo jedan centar sigurne vožnje a za optimalno provođenje potrebno je pokriti cijelo područje Republike Hrvatske. Budući da se trenutno ne može osigurati ravnomjerna dostupnost ove usluge Vlada ne prihvaća predloženi amandman.
Hvala. U ime Kluba gospodin Boris Šprem. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre mogli ste se molim vas potruditi pa malo jače obrazložiti ovaj amandman koji odbijate. Ja sam se trudio da kroz prvo i drugo čitanje objasnim pa sam se potrudio da ga privedem svrsi na način da se primjenjuje taj institut tek od 2013. Rekao sam zašto. Dakle radi se o institutu sigurne vožnje, a ne samo u centrima sigurne vožnje. Ovdje vam se govori o programu sigurne vožnje koji bi trebao ministar unutarnjih poslova propisati u nekom razdoblju. A onda da se organiziraju centri sigurne vožnje, jedan već postoji. Još tri treba najmanje u Republici Hrvatskoj. I da se nakon četiri, četiri i po godine počne primjenjivati. A zašto se, jer počne se taj, institut počne primjenjivati? Zato jer je to tzv. dopunsko osposobljavanje. Kada mladić završi auto-školu sa 18 godina i položi vozački ispit dvije godine mu treba da se osposobi. Tako je bar do sad bilo u praksi ali onda mu još treba kroz te centre sigurne vožnje da svlada tehnike vožnje koje bi mu dobro došle da ima što manje stradalih na cestama. Rekao samo da je u Austriji postignut fenomenalan rezultat. 30% su se smanjile prometne nesreće u kategoriji godina od 18 do 21 godina nakon primjene toga instituta. A vi olako to brišete kao mogućnost. Kao što je gospodin Josipović rekao za amandman oko 0,0 i ja sam zapanjen da vi ovo ne prihvaćate nakon naše argumentacije. Tražim glasanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 27. zastupnica Marija Lugarić.
Vlada ne prihvaća amandman. Sukladno odredbi članka 14. Ustava Republike Hrvatske svatko u Republici Hrvatskoj ima prava i slobode neovisno njegovoj rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu i imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju ili drugim osobama. Dakle hrvatski Ustav ne poznaje diskriminaciju po životnoj dobi. Osim toga u hrvatskom zakonodavstvu brojna prava i obveze građana vezana su upravo za određenu životnu dob. Prema tome Vlada ne prihvaća amandman.
Hvala. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine ministre ako sam dobro čula vi ste rekli da hrvatski Ustav, da je to, da je diskriminacija po dobi dozvoljena jer hrvatski Ustav [[Upadica: Ne, nije točno.]] ne zabranjuje diskriminaciju po dobi. Vi ste dakle izgovorili [[Upadica: Ne, nisam to izgovorio.]] da hrvatski Ustav ne zabranjuje diskriminaciju po dobi [[Upadica: Ne, nisam to izgovorio.]] Ako niste to izgovorili onda ste to napisali u obrazloženju na stranici 124. Meni je to naprosto neprihvatljivo. Ovaj Zakon diskriminira vozače ne po vozačkom stažu dakle ne po tome jesu novi vozači, neiskusni vozači ili voze, imaju određeni broj godina vozačkog staža nego diskriminira jednu grupu građana između 16. i 24. godine. Stavak 14., članak 14. stavak 2. Ustava kaže da su svi pred zakonom jednaki [[Upadica: Upravo tako.]] Po vašem, vaš zakon predviđa da pred zakonom ipak nisu svi jednaki. Jedan zakon i jedne odredbe vrijede za osobe od 16 do 24 godine, a druge odredbe vrijede za sve ostale. Da ste vi svojim amandmanom redefinirali pojam mladog vozača pa vezivali to uz vozačko iskustvo onda moj prigovor ne bi imao smisla. Obzirom da vi svojim amandmanom sukladno raspravi to niste promijenili već da i dalje ustrajete na tome da se diskriminira ne mladi vozači nego vozači mlađe životne dobi ja mislim da je ovaj Zakon u suprotnosti s Ustavom i da je diskriminatoran za mlade ljude. Zakon o zabrani diskriminacije koji ćemo glasati sad nedugo nakon ovog Zakona izrijekom zabranjuje diskriminaciju po dobi, a to potpada i pod članak 14. Ustava koji zabranjuje diskriminaciju po drugim osobinama. Stoga molim glasanje. I molim zastupnike da … [[Govornik se ne razumije.]] zaista diskriminaciju po dobi ne smijemo izglasati.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 29. zastupnika Dragutina Lesara? [[Upadica: 28.]] 28? Klub zastupnika SDP-a?
Vlada ne prihvaća amandman. U tekstu navedene Konvencije nema roka važenja vozačke dozvole već je samo u primjerku obrasca kao primjer kako se ispunjava naveden rok od 3 godine. Najkraći mogući rok na koji se izdaje vozačka dozvola prema odredbama ovog Konačnog prijedloga zakona je 5 godina a najduži do 80-te godine života. Tek nakon navršene 80-te godine života moguće je izdati vozačku dozvolu na rok kraći od pet godina samo ukoliko postoje ograničenja vezano uz liječničko uvjerenje. Prema tome, Vlada ne prihvaća amandman.
Hvala. U ime kluba, gospodin zastupnik Boris Šprem. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Ja ne znam da li vi u Ministarstvu unutarnjih poslova imate pravnika i da li su čuli možda da međunarodni ugovori su iznad zakona. Ovo je obrazloženje, ovog amandmana ide u pravcu da jasno kaže da Bečka konvencija je 1968. je ratificirana u ovom Saboru i da tamo piše, makar vi to kažete u njihovom obrascu, ali tamo vam piše da međunarodna vozačka dozvola vrijedi tri godine, a ne pet godina. A vi već godinama ponavljate da vrijedi pet godina. I mi smo mislili da barem ćete to prihvatiti da mislim kad je to toliko jasno. Ali vi čak ni to ne prihvaćate u ovome zakonu. To je nevjerojatno. Tražim da se glasuje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 29, gospodina zastupnika Dragutina Lesara.
Vlada ne prihvaća amandman. Novčana kazna iz članka 244. je propisana samo za prekršaje ako vozač nema propisani broj registarskih pločica ili ako su te pločice ili međunarodna oznaka postavljene tako da se dobro ne vide ili nisu čitljive. Navedeni prekršaj koji predlagatelj amandmana opisuje povezan je sa prekršajem nezaustavljanja na znak ovlaštene službene osobe za koji je predviđena znatno viša novčana kazna, te će se uz kažnjavanje za nenošenje registarske pločice kazniti i za nepostupanje po znaku ovlaštene službene osobe za koje je predložena novčana kazna u iznosu od 3 do 7000 kuna.
Hvala. Gospodin Dragutin Lesar, izvolite.
Gospodine ministre, neprihvaćanjem ovog amandmana zapravo šaljete jednu važnu poruku svim onima koji zloupotrebljavaju registarske pločice na način da ih namjerno skinu kad divljaju po prometnicama, jer da li ga prometna policija naknadno uhvati ili ne to nije bio predmet amandmana, nego je činjenica da se radi o namjernom skidanju pločica ili njihovo učinjenje nevidljivim, nečitljivim gdje snimka, fotografija ne vrijedi kao dokaz i prijedlog amandmana je dat upravo na prijedlog, inicijativu kluba motorista koji su najčešće izloženi represijama zbog onih koji to rade. Kazna od 300 kuna koja se zakonom predviđa je stimulativna za one koji namjerno čine prometne prekršaje koja se inače kažnjavaju i sa 5000 kuna, 7000 kuna i doista ne vidim opravdanog razloga za neprihvaćanje ovog amandmana. Ali poruku ste poslali, pa će oni to i nadalje raditi, a prometni policajci moći samo za njima mahati. Tražim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Odbora za zakonodavstvo, trideseti amandman.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio prijedloga. 31, Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Smatramo da su odredbe o mladim vozačima definirane na primjeren način. S obzirom da je pojam mladog vozača vezan uz životnu dob, a ne vozačko iskustvo jer mladi vozači vrlo često podcjenjuju opasnosti i precjenjuju vlastite vozačke sposobnosti, te činjenicu da vozači te životne dobi sudjeluju u približno 20% svih prometnih nesreća i stradavanja u istim prometnim nesrećama.
Hvala. U ime kluba gospodin zastupnik Boris Šprem.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Još jedno klasično nepoznavanje prava. Ovdje se radi o retroaktivnosti koju vi ovim zakonom sada kojim inaugurirate tu retroaktivnost. Naime, o čemu se radi. Vozač po postojećem zakonu koji je donesen 2004. godine je bio tzv. probni vozač, recimo nek' je to onaj od 18 do 20 godina. Dvije godine, imao je ograničenja tih dvije godine da vozi ograničenom brzinom na autocestama, na drugim cestama, ograničen isključivo za promet motornih vozila i da ne smije voziti vozilo veće snage od 75 kilovata. Znate šta sad vi radite? Oni mladići i djevojke koje su imale 18 godina i nisu potpadale pod to ograničenje 2004. jer se zakon odnosio na one koji su stekli vozačku dozvolu nakon 2004. a ovi su stekli recimo u travnju, a ovaj drugi je stekao u 11 mjesecu kad je zakon stupio na snagu. Sad će ovi koji imaju 4 godine vozačkog staža morati ponovno imati ograničenje, ne ponovno, nego imati ograničenja koja prije nisu imali u ovih četiri godine, a imaju četiri godine staža. To vi činite svojim propisom samo vi to ne razumijete, a ja sam vam to napisao i obrazložio. Pa ja ne znam zašto to radite. Ovo što ja mogu reći. Ja moram s tim ići na Ustavni sud, jer vi ste … [[Govornik se ne razumije.]] stečena prava. To je puno gore, nego ovo što je ovdje govorila gospođa Lugarić o neravnopravnosti. Ovo je dvostruka neravnopravnost. Hvala lijepa. Tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 32, također Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje kao za amandman dvadeseti.
Hvala. U ime kluba gospodin… Povlaći se? Amandman je povučen. 33, Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Prijedlog amandmana se ne prihvaća s obzirom da je u suprotnosti s tendencijom Konačnog prijedloga zakona kojem je cilj podizanje stručnosti, odnosno kvalitete osposobljavanja kandidata za vozače, a prijelazni period od pet godina je dovoljan za stjecanje zahtijevanih uvjeta.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Šprem u ime kluba.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege. Šta da kažem? Imate 40 ispitivača, 40 ispitivača koji rade u Hrvatskom autoklubu. Molim vas! I nema drugih ispitivača u ovoj zemlji, nego je tih 40 i imaju višu stručnu spremu i sad se njima onemogućava da rade još pet godina, nego ih se prisiljava, ma kako ne i prisiljava ih se da idu na fakultet molim vas sa 55 godina života. Pa valjda u prijelaznom razdoblju se omogućava tim ljudima da dođu do mirovine, a ionako tih kadrova kvalitetnih, podvlačim kvalitetnih ima u Hrvatskoj jako malo. Tražim da se glasa o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 34, isto kluba SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje kao za amandman 33.
Hvala. Izvolite, gospodin Boris Šprem u ime kluba.
Ma moje obrazloženje je isto kao i za ovaj prethodni amandman. Ne mogu vjerovati! Hvala. Tražim glasovanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 35, Odbora za zakonodavstvo.
Vlada ne prihvaća amandman. Navedena odredba je razrada odredbe Prekršajnog zakona koji je stupio na snagu 1.1.2008. godine kojim su negativni bodovi postali negativni prekršajni bodovi, te je propisano da se bodovi određeni do 31.12.2007. godine mogu uzeti za izricanje zaštitnih mjera po prekršajnom zakonu, odnosno Zakonu o sigurnosti prometa na cestama. Prihvaćanjem ovog amandmana bili bi brisani, odnosno oprošteni bodovi vozačima koji su ih prikupili do 1.1.2008. godine što ne bi doprinijelo sigurnosti prometat na cestama, u stvari bilo bi amnestiranje prekršitelja.
U ime odbora, gospodin …
Povlačim amandman.
Povlači amandman. Ovaj je povučen. 36, Odbora za zakonodavstvo.
Vlada ne prihvaća amandman jer je to područje obuhvaćeno prijedlogom amandmana Vlade Republike Hrvatske koji smo malo prije prihvatili.
Gospodin predsjednik Odbora za zakonodavstvo.
Konzumiran je sa onim prvim povlačenjem.
Hvala povučen. I 37, Kluba zastupnika SDP-a.
Vlada ne prihvaća amandman. Obrazloženje kao i za amandman 26.
Hvala. U ime Kluba gospodin Boris Šprem. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, hvala vam lijepa. Gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege. To dakle, taj amandman gdje sam ja u ime Kluba SDP-a predlagao da se programi sigurne vožnje i centri sigurne vožnje počinju primjenjivati 1.1.2013. Sad sam vam, neka ovo ostane u znaku pitanja. Kako to da Ministarstvo unutarnjih poslova, ne zna napisati taj program već do sada, prije pola godine, pa sam ja mislio da će idućih 4 to moći napisati, taj program. Ako ne znaju, ja ću im napisat pa neka ga potpišu oni. I drugo, ja sam mislio da je gospodin ministar Rončević dobar menadžer jer je to pokazao u Ministarstvu obrane, a kako to da onda nije u stanju organizirati da u ovoj zemlji se izgrade 3 centra sigurne vožnje, već je jedan napravljen za iduće 4 godine. To je moje pitanje i hvala vam lijepa. Žalostan sam što amandmani SDP-a i neki drugi amandmani, uvaženih kolega koji su podnijeli pogotovo kod 0,0 nisu prihvaćeni jer će neprihvaćanje tih amandmana biti puno teže posljedice u prometu i biti će više stradalih, i nažalost poginulih. Jako mi je žao. Hvala lijepa.
Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu i dobre želje i ponuda gospodina Šprema bi bilo dobro prihvatiti pa evo, možda je ministarstvo trebalo malo sa gospodinom, očito je pokazao dobro poznavanje ove materije. Hvala lijepa. Sada vas molim, uključimo se i dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Uključimo se i glasujmo. Hvala. Rezultat? Zakon je prihvaćen većinom glasova, 77 za, ništa suzdržanih i 45 protiv. Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo predložio je Hrvatskom saboru slijedeći zaključak. Ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da obavi redakciju teksta ovoga zakona prije njegove objave u "Narodnim novinama". Molim uključimo i glasujmo o ovom prijedlogu zaključka Odbora za zakonodavstvo. Glasujmo, izvolite. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova, 96 za, 7 suzdržanih i 16 protiv. Klub zastupnika HSLS-a i HSU-a predložio je Hrvatskom saboru sljedeći zaključak. Obvezuje se Ministarstvo unutarnjih poslova da u roku od 120 dana Hrvatskom saboru dostavi Izvješće o provedbi nacionalnog programa o sigurnosti prometa na cestama u Republici Hrvatskoj za 2007. godinu. U usporedbi s prethodnim godinama radi provođenja sveobuhvatne rasprave u Hrvatskom saboru o svim bitnim elementima koji utječu na stupanj sigurnosti prometa na cestama. Što misli Vlada o tome?
Vlada ne prihvaća ovaj prijedlog zaključka budući da se radi o Nacionalnom programu sigurnosti prometa na cestama u Republici Hrvatskoj koji donosi Vlada Republike Hrvatske za razdoblje od 5 godina i ne može ministarstvo dostavljati Hrvatskom saboru izvješća o provedbi ovog nacionalnog programa.
Hvala. Dajem ovaj zaključak na glasovanje. Molim uključimo se. Tko je za, protiv, suzdržan? Uključimo se, glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak nije prihvaćen. Za je 52, 1 suzdržan i 69 protiv. Klub zastupnika SDP-a predložio je Hrvatskom saboru sljedeći zaključak. Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da Hrvatskom saboru jednom godišnje dostavlja izvješće o provedbi Nacionalnog programa sigurnosti cestovnog prometa Republike Hrvatske. Gospodine ministre.
Iako se Vlada ne slaže sa dijelom obrazloženja ovoga zaključka jer ga treba promatrati u kontekstu statističkih pokazatelja, Vlada prihvaća zaključak kojim se zadužuje Vlada Republike Hrvatske da Hrvatskom saboru jednom godišnje dostavi izvješće o provedbi nacionalnog programa. Hvala.
Molim uključimo se i glasujmo o ovom prijedlogu kojeg Vlada i prihvaća. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasove, 123 za i jedan suzdržan. Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o suzbijanju diskriminacije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 74 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za europske integracije, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obranu, Odbor za ravnopravnost spolova. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ravnopravnost spolova, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Želi li predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Potpredsjednica Vlade, gospođa Jadranka Kosor. Izvolite.