Gospođe i gospodo zastupnici, otvaram 15. sjednicu Hrvatskoga sabora, sve vas srdačno pozdravljam. Posebno pozdravljam predsjednika Vlade, gospodina Ivu Sanadera, potpredsjednicu i ostale nadležne članove Vlade Republike Hrvatske. Gospođe i gospodo zastupnici, prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda. Uz poziv za sjednicu primili ste i Prijedlog dnevnog reda. Na sjednici vam je i podijeljen i Konačni prijedlog dnevnog reda. U Konačni prijedlog dnevnog reda uvrstio sam jednu novu točku i to Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva iz razumljivih razloga. Članak 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. U Konačnom prijedlogu dnevnog reda pod točkama 2. – 4., pod točkama od 11. do 13. i pod točkama 17. navedeni su zakoni za koje se predlaže donošenje po hitnom postupku. To su Prijedlog zakona broj 307 Zakona o potvrđivanju protokola o sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju između RH sa jedne strane i europskih zajednica i njihovih država članica s druge strane. To je skraćeni naziv Zakona. Drugo, Prijedlog zakona o potvrđivanju protokola sa usuglašenom međunarodnom konvencijom o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe, P.Z. br. 308. Treći, Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o financiranju između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke, okvirni višesektorski zajam za komunalnu infrastrukturu za Projekt "integralni razvoj lokalne zajednice", s Konačnim prijedlogom zakona. Četvrto, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu, s Konačnim prijedlogom zakona. Peto, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina. Šesto, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o patentu, i Sedmo, Prijedlog zakona o posebnom porezu na kavu. Ima li tko od zastupnika ili zastupnica primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja ostalih predloženih zakona? Nema. Idemo redom. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Protokola uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između RH sa jedne strane i europskih zajednica i njihovih država članica s druge strane? Gospodine Bebić, izvolite.
Ključiće nisu ponijeli nažalost, pa morat ćemo po svoj prilici primijeniti onaj članak za dizanje ruku.
Dobro, kod potvrđivanja dnevnog reda. Onda molim, tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja ovoga Zakona? Hvala. Protiv? Jednoglasno sa 114 glasova za uvršten po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Protokola s usuglašenom Međunarodnom konvencijom o suradnji za sigurnost zračne plovidbe? Hvala. Protiv? Jednoglasno sa 115 glasova prihvaćena primjena hitnog postupka. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potvrđivanju Ugovora o financiranju između RH i Europske investicijske banke? Hvala. Protiv? Jednoglasno sa 116 glasova uvršteno u dnevni red. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o srednjem školstvu? Hvala. Protiv? 86 za, 32 protiv. S tom većinom utvrđujem, uvršteno je u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o tržištu plina? Hvala. Protiv? 85 za, 33 protiv, uvršten po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o patentu? Hvala. Protiv? 101 za, 18 protiv, uvršten po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o posebnom porezu na kavu? Hvala. Protiv? Sa 91 za, 28 protiv uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Pod točkom 1 uvrštena su izvješća Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Ima li tko od zastupnika prigovor na uvrštenje ove točke u dnevni red? Nema. Mandatno-imunitetnog povjerenstva? Hvala. Gospođe i gospodo zastupnici, dnevni red je utvrđen. Zastupnik Pero Kovačević, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, u ime Kluba Hrvatske stranke prava tražim objašnjenje za 14. točku. To je Konačni prijedlog Zakona o državnim službenicima. Naime, to tražimo iz razloga, iz članka 151. Poslovnika Hrvatskog sabora koji kaže ako konačni prijedlog zakona predlagatelj je dužan podnijeti u roku od 6 mjeseci od dana prihvaćanja prijedloga zakona. A i sami znamo da je prvo čitanje ovoga Zakona obavljeno u srpnju prošle godine. Pa nas interesira da li je to došlo do kršenja članka 151. Poslovnika Sabora i kako se dogodilo da je ovaj Konačni prijedlog došao sad nakon godinu dana na dnevni red? Jesmo li prekršili članak 151. Poslovnika. Vjerojatno se to promaklo vašim službama da nisu to zamijetili. Znači u srpnju 4. srpnja je rasprava održana 2004. godine znači ni nepunih godinu dana nije prošlo.
Po članku 151. Konačni prijedlog zakona predlagatelj je dužan podnijeti u roku od 6 mjeseci od dana prihvaćanja Prijedloga zakona, ako predlagatelj zakona ne podnese konačni prijedlog zakona u propisanom roku smatrat će se da je postupak donošenja zakona obustavljen. Ja ne znam da li je taj prijedlog zakona, u kojem je roku kada je donesen zaključak o prihvaćanju prijedloga zakona u prvom čitanju.
U srpnju prošle godine.
Vidjet ćemo provjerit ćemo to. Gospođe i gospodo zastupnici, poštovana zastupnica potpredsjednika Đurđa Adlešić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, ja sam u ime zastupnika HSLS-a i LS-a dostavila prijedlog u kojem tražim izvješće o razgovorima Vlade Republike Hrvatske sa Međunarodnim monetarnim fondom, s obzirom da će sjednica trajati 15 dana mislim da postoje uvjeti i prema Poslovniku, međutim, mi smo ovdje i kada se nije radilo sasvim u skladu s Poslovnikom kada se radi o rokovima imali pravo na takve informacije. Naime, vođeni su razgovori koji se itekako mogu odnositi na standard građana, najavljene su reforme u području zdravstva, mirovinske reforme, poticajnoj stanogradnji, to su informacije na koje javnost treba znati, ne samo zastupnici, pa vas lijepo molim odgovor koji ste mi napisali ne mogu prihvatiti kao adekvatan, zato što kažete da molite da mi dostavimo odgovarajući materijal, naime, odgovarajući materijal može dostaviti samo ministar ili premijer a ne mi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. 27. lipnja ove godine, dakle prekjučer vi ste dostavili prijedlog da se u dnevni red uvrsti točka Izvješće o pregovorima Vlade RH sa međunarodnim monetarnim fondom. Sljedeći dan sam ja predsjedniku Vlade dostavio dopis u kojem sam naznačio da ste vi to predložili i zatražio od Vlade kako bi se o Prijedlogu Kluba zastupnika HSLS-a i LS-a mogla provesti rasprava na sjednici da dostavi odgovarajući materijal, dakle ne od Klubova nego od Vlade, kada to dobijemo od Vlade onda ću to uvrstiti u dnevni red. Gospođe i gospodo zastupnici prelazimo, a što je molim vas. Izvolite zastupnik Rožić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, u ime Kluba HSP-a ja ću vas zamoliti, Klub HSP-a nalazi se, došao je u posjed dokumenata kojima se pokazuje da je Vlada Republike Hrvatske se upustila u jednu avanturu promjene Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju sa Europskom unijom, bez rasprave i bez odobrenja Sabora, radi se o uvođenju izvoznih kvota za šećer. Pa Klub HSP-a traži da predsjednik Vlade objasni o čemu se radi prije početka aktualnog sata jer se zapravo radi o kršenju međunarodnog sporazuma.
Kolega Rožić nije u skladu sa Poslovnikom da se nakon utvrđenog dnevnog reda, prije aktualnog prijepodneva da predsjednik Vlade odgovara na određena pitanja. Ja ne mogu praviti taj presedan, vi ćete dobiti tu informaciju tijekom današnjega dana ali u skladu sa Poslovnikom, ja ne mogu drugačije.
Gospodine predsjedniče ja vas molim u ime Kluba HSP-a stanku od 10 minuta.
Ne možete stanku dobiti jer Poslovnik ne dopušta prije prelaza na dnevni red.
Onda ću je tražiti iza prvog pitanja, to doista nema smisla.
Dobro, u redu. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. A prvo bih u nastavku sjednice predložio sukladno članku 204. stavku 2. Poslovnika dopunu dnevnog reda ove sjednice sljedećim točkama: Izvješće Mandatno imunitetnog povjerenstva, Prijedlog za iskazivanje povjerenja Ivici Kirinu za obavljanje dužnosti ministra unutarnjih poslova. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o područjima posebne državne skrbi. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o obnovi i razvoju grada Vukovara. Prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni zakona o brdsko planinskim područjima. Prijedlog zakona o izmjeni zakona o slobodnim zonama. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Republike Slovenije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanja izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak i na imovinu. Prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvitak, za projekt izgradnje obalne infrastrukture luke Dubrovnik. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o zdravstvenom osiguranju. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti. Prijedlog zakona o humanitarnom razminiranju. Prijedlog zakona o posebnim pravima iz mirovinskog osiguranja zaposlenika na poslovima razminiranja. Konačni prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi. Prijedlog zakona o izborima župana, gradonačelnika grada Zagreba, gradonačelnika i općinskih načelnika. Prijedlog zakona o Državnom izbornom povjerenstvu. Prijedlog Deklaracije o Srebrenici. Članak 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. Ima li tko od zastupnika primjedbi na primjenu hitnog postupka kod donošenja predloženih zakona? Napominjem da Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi sa Konačnim prijedlogom zakona nosi oznaku P.Z.E, pa u primjeni hitnog postupka sukladno članku 161. Poslovnika ne glasujemo. Molim tko ima od zastupnika primjedbi na primjenu hitnog postupka kod donošenja? Redom. Polako, dajte mi papir i olovku. Prvo, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, štovani predsjedniče Vlade. Klub HSS-a je na ovakav način na koji se predlažu zakoni po hitnom postupku protiv svih zakona koji su predloženi po hitnom postupku. Posebno želim istaknuti Prijedlog zakona 321. Izmjena zakona o porezu na dodatnu vrijednost, odnosno ukidanje nulte stope PDV-a na one turističke usluge koje su registrirane i obavljene u inozemstvu za organizirani turistički promet. Držimo da vrijeme u kojemu se ono donosi, način na koji se donosi će učiniti relativno veliku štetu turizmu a nije ni u skladu sa našim poslovničkim običajima. Zbog toga predlažem da se u svakoj varijanti ovo skine. A isto tako da se s obzirom na ovu ogromnu dinamiku prijedloga zakona koju ste iznijeli da se napravi stanka u ime Kluba HSS-a u trajanju od 10 minuta. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Dakle, to je prigovor na točku, posebno na 3. točku i na sve prijedloge. Dobro. Poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, ja jesam za onu parolu da dok traje obnova nema odmora, ali se sada postavlja pitanje da li mi ulazimo u izvanrednu sjednicu Sabora, a apsolutno na tragu ove diskusije gospodina Markova protivi se Klub IDS-a da po hitnom postupku u saborsku proceduru ide Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dodanu vrijednost. Mislim, tu smo naprosto sada sa tim dnevnim redom, ne znam, natovareni, i postavlja se stvarno pitanje, kada se zastupnici mogu prilikom tih danonoćnih naših sesija uopće pripremiti da mogu tako bitne teme dnevnog reda u danima koji su pred nama bez jedne konzultacije i pripreme temeljito pripremiti.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica potpredsjednica Vesna Pusić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Također u ime Kluba HNS-PGS-a molim stanku od 10 minuta da bi se Klub mogao očitovati, mi smo sada po ovom prijedlogu dobili na dnevni red više strukturalnih zakona nego što mi se čini da smo imali cijeli ovaj semestar, dakle, pola godine. Od poreza na dodanu vrijednost do izbora za tijela lokalne, organe lokalne samouprave. Dakle, imamo takvu, takvu jednu lepezu zakona koja praktički mijenja profil uopće pravne strukture države da to obavimo u sljedeća tri dana, mislim da nije realno i na neki način, ili ako smatrate da je to potrebno moramo razgovarati o produljenju sjednice, ili o smanjenju broja zakona jer ćemo sve ono što se nije napravilo u prvoj polovici godine, čini se da se sada planira napraviti u sljedeća dva, tri dana, prema tome, molim vas stanku da bi se Klub mogao očitovati.
Hvala. Poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, evo u ime Kluba SDP-a htjela bih jednako kao i moji prethodnici izraziti nezadovoljstvo zbog toga što smo u zadnjih tjedan dana, dakle, u zadnja tri radna dana ovoga Sabora uvrstili na dnevni red 16 točaka dnevnog reda, od toga gotovo sve točke osim dva zakona idu po hitnoj proceduri, riječ je o vrlo bitnim i važnim zakonima i smatramo da se zbog odgovornosti ovog Parlamenta o tome ne može odlučivati po hitnom postupku. Jednako tako smatramo da smo u ovom Domu imali dovoljno vremena, imali smo sjednica na kojima smo imali 80% točka koje su dali oporbeni zastupnici i nismo gotovo imali niti jednog zakona kojeg bi dala Vlada osim međunarodnih ugovora koje smo trebali samo ratificirati. Prema tome, ono što se nije radilo ne samo u prvom polugodištu nego zadnjih godinu i pol dana ne može se i ne smije se ovako brzopleto nadoknaditi u zadnja tri dana rada Parlamenta. I jednako tako kao i ostali klubovi tražim 10 minuta stanku za Klub SDP-a.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, u ime Kluba HSP-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, u ime Kluba Hrvatske stranke prava također tražimo stanku od 10 minuta. Nažalost ovo je već postala praksa da se na svim sjednicama, znači kada je riječ o tome da dolazi ustavni rok za stanku Sabora, zadnjih dana uvrštavaju točke, i to vrlo krupne i bitne točke. Mi naime, imamo na ovoj sjednici, sada nastavku, znači i državni proračun, samo se o njemu može raspravljati tri dana. Znači to je već postala praksa i to trebamo prekinuti. Cijelo vrijeme nemamo nikakvih bitnih materijala i na kraju dolaze sve bitni prijedlozi pa i javno okupljanje, sve ostale stvari. To više nema smisla. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zastupniče Kajin, izvolite.
Da, ma, također ispred Kluba IDS-a tražimo stanku od 10 minuta. Slažem se da neke točke moraju biti raspravljene, to je ovaj Zakon o izbjegavanju dvostrukoga oporezivanja [[Upadica: Dobro, u redu, tražite stanku, u redu. U redu.]] Onda ću kasnije to reći.
Da. Ovako, određujem stanku od 10 minuta na zahtjev klubova HSS-a, HNS-a, SDP-a, HSP-a, IDS-a. Stanka 10 minuta. Nastavak točno nakon isteka 10 minuta. Gospođe i gospodo zastupnici nakon stanci nastavljamo, traženih stanki nastavljamo sa sjednicom. U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministri Vlade Republike Hrvatske Klub HSS-a je načelno govoreći nezadovoljan što se na ovakav način ova sjednica odvija sa puno novih točaka posebno onih točaka koje se donose po hitnom postupku, a predstavljaju po nama vrlo snažne instrumente zakonodavne politike koji će djelovati na ukupne procese u ovoj zemlji. Također nije baš ni primjereno ni poslovnički u redu da pojedine točke dnevnog reda nismo makar mogli dobiti napisane u prilogu ili u materijalima poput Zakona o javnoj nabavi. Ja ću se sasvim izričito zadržati na dvije točke dnevnog reda. Prva je naravno: Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o porezu na dodatnu vrijednost jer držimo da je to vrlo važna točka i da je vrlo nepromišljena. Naime uvođenjem nulte stope koju je uvela koalicijska Vlada pokazana je odgovornost za turizam kao najznačajniju hrvatsku granu iz razloga što su postojale pojedine strukture tog turizma i pojedina područja u Hrvatskoj koja nisu bila turistički aktivna. Uvođenjem nulte stope njima je priznata tzv. izvozna komponenta. Od uvođenja nulte stope stvorile su se sve preduvjeti koje danas imamo i kojima se danas koristimo, a to je potpuno aktivan turizam i na onim područjima kojima nije bio aktivan. Od uvođenja nulte stope povećao se efikasnost punjenja proračuna pa i u okviru PDV-a. Također došlo je do investicijskih ciklusa u turizmu, a hrvatske regije gotovo sve doživjele su otvaranje na svjetskim emitivnim tržištima. Pitanje uvođenja nulte stope nije pitanje uvođenja diferencirane stope PDV-a. To je sasvim drugo. Radi se o strateškom opredjeljenju da se turizmu otvore vrata i da on može stati i na svoje noge i pokrenuti ostalo u, ostalo gospodarstvo. Uvođenjem diferenciranih stopa kako se predlaže u ovom Prijedlogu zakona je ozbiljan posao i zahtijeva ukupnu reformu poreznog sustava, a ne ovakvo čeprkanje po PDV-u radi ne znam kakvih razloga. Potpuno je nejasno, u samom Prijedlogu zakona se kaže da će nastati šteta po državni proračun od, u visini od nekih 100 milijuna kuna. U obrazloženjima koje smo imali javno čuti govorilo se o tome da treba namiriti određene proračunske rupe u visini od milijardu kuna. Prema tome držimo da za ovaj Prijedlog zakona nema razloga posebno ne gospodarskih, posebno ne fiskalnih, ali ni poslovničkih. Također što se tiče Prijedloga zakona o javnom okupljanju mi smo se nadali da se on udaljio od nas ali evidentno je da se udaljio premalo svega nekih stotinjak metara i držimo da ni ovaj Prijedlog zakona nije u skladu sa onim što hrvatska javnost zahtijeva od ovog Doma a to je ozbiljnost i osiguranje demokratskih uvjeta života, rada ali i onih koji žele prosvjedovati da imaju svoje demokratsko pravo na to. Zbog svih tih razloga Klub HSS-a neće glasovati za niti jedan Prijedlog zakona po hitnom postupku a posebice upozoravamo Vladu na štetnost donošenja Prijedloga zakona o porezu na dodanu vrijednost jer će time turizam se dovesti u poziciju da neće predstavljati ono opredjeljenje koje svi u Hrvatskoj držimo da on ima, a nastat će relevantne štete jer nepristojno je u sedmom mjesecu izmjenjivati uvjete privređivanja za granu koja je do 1.6. završila dogovaranje, ugovaranje jer ona posluje, jer ona gospodine Predsjedniče posluje na svjetskom tržištu i mora se mjeriti standardima i kriterijima koji vladaju na tom tržištu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HNS-a PGS-a poštovana zastupnica potpredsjednica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče Vlade i članovi Vlade! Grubim i brzim, brzom analizom tipa zakona koji se predlažu da se dodatno uvrste na dnevni red može se dektirati sljedeća struktura. Jedan dio tog zakonodavstva odnosi se na centralizacija, decentralizacija. Dakle u prvom redu financijska naravno centralizacija, decentralizacija. Jedno od ključnih pitanja za razvoj Hrvatske. Drugi se odnosi na izborni sustav dakle drugi tip zakonodavstva odnosi se na izborni sustav koji u velikoj mjeri definira ili drugačije definira politički profil zemlje. Dakle poznato je da je HNS godinama se već zalaže za neposredne izbore načelnika i gradonačelnika i nikada to nije uspjelo proći u ovom Parlamentu i sada se predlaže zakonodavstvo kojem bi, upravo zato što mislimo da to treba napraviti kao jedan novi profil od političke odgovornosti u Hrvatskoj sada se to predlaže dva, tri dana prije završetka zasjedanja bez mogučnosti da se temeljito analizira. Poreski sustav također jedno od ključnih pitanja za Hrvatsku pitanje vlasništva i pitanje iskorištavanja poljoprivrednog zemljišta dakle također jednog od ključnih pitanja koje definiraju profil pravni, institucionalni pa i politički ako hoćete Hrvatske. Taj tip zakonodavstva želi se, dakle mi ne vidimo kao Klub HNS-a PGS-a ništa od toga što nije kao tema važno. Naravno da vidimo puno toga što treba po našem mišljenju na drukčiji način urediti. Ništa od ovoga kao tema nije nevažno, ali baš zbog toga smatramo da uvrstiti to na dnevni red tri dana prije završetka sjednice naprosto znači pokušati progurati neka rješenja koja neće moći niti biti temeljito i kvalitetno razmotrena, a imati će dugotrajne posljedice većina od toga po hitnom postupku. Od svih predloženih točaka dnevnog reda samo dvije imaju posebno opravdane razloge. To su ove dvije koje se odnose na međunarodne ugovore i međunarodne sporazume dakle prve dvije imaju posebne razloge da se na ovaj način uvrštavaju u dnevni red. Za druge ne vidimo da imaju te posebne razloge. Smatramo kao klub da je nesistematično uvršteno to u dnevni red, da bi bilo najpametnije vratiti ili na predsjedništvo Sabora, prošireno predsjednicima klubova da se analizira što od ovih točaka zaista je neophodno da ide na dnevni red? Da li se sjednica produžuje još za tjedan dana i da se onda sustavno pristupi ovom zakonodavstvu, a ne da se ova vrsta strukturalnog zakonodavstva koja de facto nije razmotrena u prvih 6 mjeseci se razmatra u zadnja dva, tri dana naročito obzirom da je došla na klupe uglavnom jučer navečer. Prema tome molimo da razmotrite tu mogučnost da se analiziraju ove točke na predsjedništvu proširenu predsjednicima klubova i pronađe neko rješenje.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a poštovana zastupnica Milanka Opačić.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. U ime Kluba SDP-a osuđujemo ovakav način rada u Parlamentu u kojem prvo polugodište, ali i proteklu godinu smo provodili ovdje dane, tjedne i mjesece radeći na zakonima koji nisu bili od pretjerano velike važnosti za građane ove zemlje, koji nisu imali niti jedan reformski potez koji čak šta više, nisu imali niti karakter usklađivanja zakona s Europskom unijom pa smo tako u protekloj godini i u tom dijelu poprilično zaostali u odnosu na ono što smo planirali i što smo trebali odraditi. Dakle osuđujemo praksu da se sada zadnjih pet minuta četiri dana do službenog po Ustavu dakle određenog roka za završetak rada Sabora, na dnevni red uvrštava ovako veliki broj točaka, dakle za sada 16 točaka dnevnog reda koje su vrlo vrlo bitne za građane ove zemlje. Mi smo u klubu SDP-a izračunali da bismo npr. da sada počnemo sa radom i raspravom o svim ovim točkama koje imamo na dnevnom redu, bez dakle onih koje će najvjerojatnije još možda doći sutra jer tako možemo vidjeti po najavama u medijima, dakle da radimo 24 sata bez jedne minute spavanja, imali bismo za svaki ovaj zakon pet sati vremena za raspravu. Treba reći da mi danas počinjemo sa raspravom o Rebalansu državnog proračuna, o jednom dokumentu koji definira kako će se živjeti u ovoj zemlji, koliko će i kako ćemo ići u razvoju zemlje. Isto tako treba reći da je nama neprihvatljivo da se na ovako brz način razgovara i o izmjeni Zakona o porezu na dodanu vrijednost, jer se po prvi puta u hrvatskoj uvodi međustopa. Isto tako smatramo da je skandalozno loš zakon koji se sada uvrstio u dnevni red, a to je Zakon o neposrednom izboru gradonačelnika, načelnika i župana, smatramo da je netko lošim zakonom htio upropastiti dobru ideju neposrednog izbora i mislimo da nema potrebe da se o tome sada raspravlja, s obzirom da je u zakonu određeno da će se po ovom zakonu izbori obavljati tek 2009. godine. Prema tome ne vidimo razloga da se sada žuri sa takvim zakonom. Isto tako smo čuli i najavu o tome da će u ovaj Dom do 15.7. stići i Zakon o povratu duga umirovljenicima, to znači da možemo sutra ili možda čak u toku današnjeg dana očekivati i taj zakon na klupe. Tu je i Zakon o zdravstvenoj reformi koja je po onome što smo pročitali u novinama sve samo nije zdravstvena reforma, nije čak ni početak zdravstvene reforme. Prema tome riječ je o krupnim zakonima koji tangiraju standard građana ove zemlje i ne možemo prihvatiti da se o njima raspravlja zadnjih pet minuta. Čini nam se da je ovaj termin sada odabran s namjerom, jer je riječ o godišnjim odmorima i ovako važne teme koje se tiču građana Republike Hrvatske i koje će bitno odrediti način, uvjete i kvalitetu njihovog života, ostat će svjesno dakle bez pune pozornosti hrvatske javnosti i čini nam se da je to bila namjera hrvatske Vlade. Međutim mi iz kluba SDP-a prosvjedujemo zbog ovakvog načina rada i nećemo poduprijeti uvrštavanje ovih 16 točaka u dnevni red Hrvatskoga sabora.
Hvala lijepa. U ime kluba HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Tonči Tadić. Promijenili ste? U redu.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz hrvatske Vlade. Već se polako uvriježila jedna loša praksa u ovom Visokom domu, da svaki put prije ustavne stanke dobivamo na klupe u zadnji čas nekih 15 točaka dnevnog reda, od toga bar 10 po hitnom postupku. Ovdje smo išli još jedan korak dalje. Zastupnici nemaju niti na klupe podijeljen tekst dopune dnevnog reda. Da je riječ o jednoj ili dvije točke čovjek bi se još i snašao, ali je riječ o nekih 10 točaka koje su po hitnom postupku, koje mi moramo po sluhu zapamtiti i ocijeniti jesu li za hitni postupak ili nisu. Dakle tražimo da se zastupnicima podijeli tekst dopune dnevnog reda. Drugo, tražimo da se o ovome očituje prošireno Predsjedništvo Sabora. Dok traje rasprava o Rebalansu državnog proračuna, prošireno Predsjedništvo Sabora gospodine predsjedniče može raspravljati o ovoj dopuni dnevnog reda i to zato da se odrede prioriteti. Nešto od ovih točaka doista jest prioritet, nešto nije i može se ostaviti za jesen. Nešto možda treba ići već sada, ali ne kao hitni postupak nego u prvom čitanju. Dopustite da se o tome očituje Predsjedništvo Sabora u svom proširenom sastavu. No kada već govorimo o dopunama dnevnog reda, ja ovdje moram spomenuti da je Klub zastupnika HSP-a tražio da se proširi dnevni red ove sjednice sa našim prijedlogom zaključka u vezi trgovine šećerom sa Europskom unijom. Nedopustivo je da Vlada ulazi u pregovore sa Europskom unijom o režimu trgovine šećera, a da se to ne provodi kroz Vijeće za stabilizaciju i pridruživanje i da se prije toga o tome nije očitovao Hrvatski sabor koji bi trebao donijeti stajališta i sa tim stajalištima obvezati Vladu u skladu sa člancima 3. i 4. Zakona o provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Taj naš materijal je upućen u proceduru. Ja u ime kluba HSP-a gospodine predsjedniče tražim da sa time najhitnije bude dopunjen dnevni red, da ne napustimo Sabor prije ustavne stanke bez očitovanja o tome kako i na koji način provoditi pregovore sa Europskom unijom o režimu trgovine šećera, ali najhitnija je stvar sjednica proširenog Predsjedništva Hrvatskoga sabora koja će odlučiti koje su doista od ovih točaka toliko važne da zaslužuju hitni postupak i koje su među njima toliko važne da su na vrhu liste prioriteta da moraju biti raspravljene u ovih par dana osim rebalansa državnog proračuna. Hvala.
Hvala lijepa. I klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi predsjedniče Vlade i cijenjena gospodo zastupnici. Doista nije moguće ozbiljno raspraviti u tri dana o tako ozbiljnom dnevnom redu koji možda po svojoj težini odgovara svim raspravljenim točkama od 2004. do današnjeg dana. IDS rekoh i prije, nema ništa protiv izvanredne sjednice. IDS je za nastavak ove sjednice. Ako može Vlada raditi do 1.8. ili kontinuitetu onda može raditi i Sabor. Prije sam rekao da je ovoj zemlji potrebna obnova i ponovit ću. Doista dok traje obnova ne bi trebalo biti odmora, a ovoj zemlji gospodo doista je potrebna obnova jer plaće u njoj rastu po stopi od 1,6% za prvih pet mjeseci, bruto državni proizvod raste po stopi od 1,8%. Mirovine po stopi od svega 1,6% i jasno da bi se od jednog ozbiljnog parlamenta u zemlji ozbiljne krize i recesije očekivalo da radi bez stanke. Ono što treba svakako raspraviti to je ovaj Zakon o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja kojega je na Brijunima zaključio premijer Sanader sa gospodinom Janšom jer on tangira 14 tisuća ljudi koji primaju mirovine od slovenske države da se tako izrazim i razumljivo je da njima treba izaći u susret. Ovi zakoni na neki način mijenjaju koncept vođenja države. Pa mi ovdje imamo Zakon o PDV-u, imamo Zakon o porezu na dobit, imamo Zakon o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o područjima posebne državne skrbi, gradu Vukovaru, brdsko-planinskom području. Mijenjaju odnos znači država – centralna vlast. Nitko od nas nije imao prilike upoznati se sa tim zakonskim rješenjima. Ovi naši istupi su na neki način iznuđeni. Govorimo na pamet, ad hoc. Na neki način polemiziramo sa medijima koji dobijaju prije te materijale od nas ili kao što je gospodin Tadić rekao, raspravljamo po sluhu. Doista, raspravljamo po sluhu. S jedne strane npr. onaj famozni zakon o 0,0 promila kiseli se jednu godinu, a sada po hitnom postupku treba raspraviti naprimjer, Zakon o lokalnoj područnoj, regionalnoj samoupravi, izbor župana, onda ne znam što još, zakon o posebnim pravima iz mirovinskog osiguranja, i još smo ovdje ubacili i Deklaraciju o Srebrenici što je možda malo tendenciozno od ovoga Parlamenta, iako ne znači da je nepotrebno. Ja još jedanput želim reći da su ove materije i ovi zakonski prijedlozi preozbiljno da bi mi brzali, zato neka se sazove izvanredna sjednica za idući tjedan i radimo lijepo do 1. 8. ako treba i cijelo ljeto. Ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja trebamo raspraviti što je moguće prije. Ovi Zakoni na neki način tangiraju cijeli Hrvatski turizam, kroz porez o dohotku i dobit sve zaposlene u ovoj zemlji, milijun i 400 tisuća ljudi, tangiraju gospodarstvo, zdravstvo, 4,3 milijuna stanovnika koliko nas ima, brdsko-planinsko područje, što će reći lokalnu samoupravu, ono dvostruko oporezivanje 14 tisuća građana, prijedlog je ne znam, odradimo u ovom tjednu postojeći dnevni red plus ovaj zakon o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, a ostale točke do 1. 8. Imamo sada na dnevnom redu izborno zakonodavstvo, glede lokalnih izbora, to zasigurno može još čekati jedno vrijeme ali ne može čekati Zakon o povratu duga umirovljenicima, a za pretpostaviti je da će taj zakonski tekst također stići na ovu sjednicu i zato gospodine predsjedniče ispred Kluba IDS-a ja vas doista molim vis a vis ozbiljnosti i trenutka u kojem se nalazi zemlja ali i digniteta ovog parlamenta, nemojmo silovati dnevni red idimo u izvanrednu sjednicu ovoga Doma, radimo do 1. 8.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, pitanje uvrštavanja predlaganja uvrštavanja u dnevni red prijedloga zakona po hitnom postupku riješeno je člancima 159. i 160. Poslovnika, i predsjednik Sabora ima samo tu dužnost i obvezu da kada dođu prijedlozi zakona po hitnom postupku da po propisanoj proceduri predloži Hrvatskom saboru, usvajanje, odlučivanje o tome da li će prihvatiti ili neće uvrštavanje u dnevni red zakona po hitnom postupku. Ja ne mogu sazivati posebno prošireno predsjedništvo Sabora jer prošireno Predsjedništvo Sabora po članku 37. ono raspravlja o dnevnom redu predstojeće sjednice Sabora, ovdje je tijekom sjednica Sabora došlo do prijedloga za uvrštavanje određenih točaka 12. u dnevni red po hitnom postupku. Da li će te točke po hitnom postupku biti uvrštene ili neće biti uvrštene u dnevni red to će Hrvatski sabor odlučiti kasnije. Ja ću staviti kasnije i ovaj prijedlog Kluba zastupnika HSP-a na glasovanje koji je malo prije došao u pisanoj formi, koji je predložen danas prije sat vremena ili nešto. Prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o stajalištima predstavnika Republike Hrvatske pri donošenju odluka u Vijeću za stabilizaciju i pridruživanje dakle i prijedlog toga zaključka na uvrštavanje u dnevni red. Sada nam preostaje da idemo na glasovanje, iskazivanje svojih stajališta Sabora o primjeni hitnog postupka. Poštovani zastupnik, predsjednik Kluba HDZ-a Luka Bebić.
Izvješćen sam od nekoliko zastupnika da su opet zaboravili ključiće pa molim da se onda glasuje dizanjem ruku.
…Poslovnik kada netko predloži bilo tko da se glasuje dizanjem ruke mi smo izmijenjali poslovnik. Molim tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dodanu vrijednost? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Utvrđujem da je sa 62 glasa za i 46 glasova protiv ovaj Prijedlog zakona uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit? Hvala. Protiv? 63 za i 47 protiv i ovaj Prijedlog zakona je uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o dopuni Zakona o područjima posebne državne skrbi? Hvala. Protiv? Mir. Nemamo kvoruma, ima 72 zastupnika. Malo ćemo pričekati da vidimo imamo li kvoruma. Hvala lijepa. Imamo kvorum za glasovanje. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dodanu vrijednost odnosno kod izmjena dopuna Zakona o porezu u područjima posebne državne skrbi? Hvala. Protiv? 74 za, 3 protiv. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o dopuni Zakona o obnovi i razvoju grada Vukovara? Hvala. Protiv? 78 za i 1 protiv. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o brdsko-planinskim područjima? Protiv? Pa dajte se skoncentrirajte. 75 za, 4 protiv. Tko je za primjenu hitnog postupka [[Upadica: Predsjedniče, ja bih vas molio da mi date riječ!.]] kod donošenja Zakona o izmjeni Zakona o slobodnim zonama. Vidio sam ruku, kada završimo glasovanje dobiti ćete riječ [[Upadica: Gospodine predsjedniče.]] Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni Zakona o slobodnim zonama? Hvala. Protiv?
Po ovlaštenju predsjednika …
Nema riječi po nikakvom ovlaštenju, imaju klubovi a ne po ovlaštenju. 76 za, 3 protiv [[Upadica: Ja u ime, ja u ime.]] Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenje Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o poljoprivrednom zemljištu? Hvala. Protiv? 76 za, 2 protiv. Tko je za primjenu hitnog postupka kod konačnog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju? Hvala. Protiv? 74 za, 4 protiv. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenje Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o zdravstvenom osiguranju? Hvala. Protiv? 75 za, 3 protiv. Mir! Tko je za primjenu hitni postupak, Zakona o potvrđivanju između Hrvatske i Slovenije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak i na imovinu? Hvala. Protiv? Jednoglasno 78 za. Ugovor između Hrvatske i Slovenije, o, ne o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj za projekat i izgradnje obalne infrastrukture luke Dubrovnik? Hvala. Protiv? Utvrđujem da je sa 78 glasova za i ovaj Prijedlog zakona uvršten u dnevni red po hitnom postupku. I još uvrštavam, predlažem uvrštavanje u dnevni red Prijedlog zaključka Hrvatskoga sabora o stajalištima predstavnika Republike Hrvatske pri donošenju odluka u Vijeću za stabilizaciju i pridruživanje. I prijedlog zaključka Izvješća o provedbi zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji za razdoblje od 31., od 1. siječnja do 31. prosinca 2004. godine. Ima li tko od zastupnika primjedbi na uvrštenje u dnevni red ostalih predloženih točaka? Nema. Gospođe i gospodo zastupnici, dopuna dnevnog reda je utvrđena. Gospođe i gospodo zastupnici sukladno članku 204. stav 2. Poslovnika predložit ću dopunu dnevnog reda 15. sjednice točkom: Prijedlog kandidata za izbor članova Državnog sudbenog vijeća kojemu je istekao mandat. Ima li tko od zastupnika prigovor na uvrštenje ove točke u dnevni red? Nema. Gospođe i gospodo zastupnici dopuna dnevnog reda je završena. Prekidam sjednicu. Sutra nastavljamo u 9,30 sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu [[Upadica: Recite nam predsjedniče koje točke ćemo imati sutra?]] Pa idemo redom [[Upadica: Osim, osim ovoga?]] Redom. Poljoprivredno zemljište, ratifikacija ova dva ugovora, Zakon o javnoj nabavi, Zakon o pošti i humanitarnom razminiranju. To je za sada.
Gospodine predsjedniče, protivim se u ime Kluba SDP-a hitnom postupku na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje. Iz samog obrazloženja prijedloga vidi se da se ne poštuje ono što propisuje i ne poštuju se kriteriji zbog kojih je moguće provesti hitni postupak. Jasno piše da se radi o štednji proračunskoj, o proračunskim uštedama. Znamo da ste i proračun donosili režući čitav niz prava i namečući nove namete upravo zato da bi riješili velike probleme koji zatrpavaju Vladu, jedan od njih je svakako i nelikvidnost i budući da ne primjenjujete i ne koristite i ne predlaže Vlada nikakve mjere pokušava evo uskračujući postojeća prava na ovako krajnje neprimjeren način, mjenjajući bitno i drastično uvjete građanima ili ostvarena prava, ostvarene čak i nekakve poslovne odnose na ovako jedan čini mi se prilično bahati način da nam se sada dostavlja da sutra moramo to izglasati i još to ne u redovnoj proceduri nego po hitnom postupku, mislim da bi bilo stvarno primjereno da bar ovaj Zakon, budući ako njega niste ili Vlada nije tražila konsenzus niti udruga … [[Govornik se ne razumije.]] štediša niti štedionica, niti mnogih građana koji su možda i zavedeni odnosno kojima se bitno mjenjaju uvjeti pod kojima su postali štediše. Evo to je obrazloženje.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Uvaženi gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske stranke umirovljenika protivi se hitnom postupku Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju sa Konačnim prijedlogom zakona zakon broj 338. i to sa sljedećim obrazloženjem. Ne postoji niti jedan poslovnički razlog da se sa ovom materijom žuri s obzirom da bi i eventualno usvajanje ovoga Zakona značilo njegovu primjenu tek u ožujku 2006. godine, prema tome imamo sasvim dovoljno vremena da ovaj Prijedlog zakona raspravimo u dva čitanja. Nadalje, otvoren je proces, proces dogovaranja odnosno analize cijelog mirovinskog sustava sa Hrvatskom strankom umirovljenika i umirovljeničnim udrugama iz kojeg je trebala iznjedriti i nova formula za usklađivanje mirovina međutim u tom procesu se zastalo i sada se na neki način mimo volje i umirovljeničkih udruga i Hrvatske stranke umirovljenika ovaj Zakon na neki način, za ovaj Zakon predlaže hitni postupak. Dakle, protivimo se hitnom postupku.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče. U ime Kluba HSS-a mi se protivimo po hitnom postupku donošenje Zakona o stambenoj štednji, državnom, i državnom poticanju stambene štednje s konačnim prijedlogom zakona. Mislim da razloga ima puno i da je najelementarnije pravo znati dobro planirati i koristiti svoja prava temeljem stečenih beneficija. Ja moram reći da letimično sada kad smo ga dobili vidimo da bi se on primjenjivao već ove godine i mislim da je neodgovorno od Vlade da unatrag sada 7 mjeseci donosimo takav jedan Prijedlog zakona i to po hitnom postupku. Ako već mora biti procedure nek onda ostane u redovitom postupku i da se ne primjenjuje nego da se projicira na drugu godinu znači fiskalno treću, 2006. godinu. Hvala lijepa. I naš je prijedlog da ide u redovnu proceduru.
Poštovani zastupnik Damir Kajin u ime Kluba IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, jasno tko god Saboru ponudi recimo povrat duga od dvije godine pa makar i uz ovaj ogroman diskont zastupnici će zasigurno za njega glasati bez obzira što IDS misli da postoje drugi načini povrata duga. Međutim slažem se sa gospodinom Hreljom da bi bilo oportuno da ovaj zakonski prijedlog o mirovinskom osiguranju ide u drugo čitanje. Čak je ova formula koja je sada na snazi nešto nepovoljnija za umirovljenike, nešto nepovoljnija. Međutim dugoročno ona sigurno nosi uštede Državnom proračunu ukoliko bi se prihvatila i utoliko gospodine predsjedniče stvarno ne treba brzati. Ima vremena u 9. mjesecu da se o mirovinskom osiguranju raspravlja. Dogovorimo se kako sa prijedlogom ... [[Govornik se ne razumije zbog zvonjave.]] umirovljeničkom fondu i ovo drugo ne mogu, o drugome ne mogu govoriti jer nisam dobio dnevni red. Šta ću?
Hvala lijepa dakle imamo prigovore Kluba zastupnika umirovljenika i Kluba zastupnika IDS-a na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju i Kluba zastupnika SDP-a i Kluba zastupnika HSS-a na primjenu hitnog postupka kod izmjena i dopuna Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje sa konačnim prijedlogom zakona. O tome ćemo svemu sada glasovati. Molim da se zastupnice i zastupnici uključe. Kolega Markov, molim?
Nedostaju nekima ključići gospodine predsjedniče.
Vi glasujte rukom. Molim vas kvorum, koliko imamo? 87. Uključujući i vas, 88. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o umirovljeničkom fondu? Na to nije bilo prigovora. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 79 glasova za, 4 suzdržana i 2 protiv uvršten ovaj Prijedlog zakona u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju? Molim uključimo se. Možemo glasovati? Rezultat? Sa 68 glasova za, 4 suzdržana i 11 protiv je ovaj Zakon uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji? Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 77 glasova za i 5 protiv je ovaj Prijedlog zakona uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Tko je za primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje? Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 70 glasova za, 4 suzdržana i 5 protiv je ovaj Prijedlog zakona uvršten u dnevni red po hitnom postupku. Ima li tko od zastupnica ili zastupnika primjedbi na uvrštenje u dnevni red izvješća Mandatno-imunitetnog povjerenstva? Nema. Gospođe i gospodo zastupnici dopuna dnevnog reda je utvrđena. Idemo na postavljanje pitanja, prvo pitanje poštovani zastupnik Šemso Tanković, izvolite.
Dame i gospodo prije nego što uputim pitanje premijeru Sanaderu dozvolite mi da u ovom Visokom domu izrazim jednu zahvalnost premijeru Sanaderu i njegovim suradnicima jer smo jedno teško pitanje prije otprilike mjesec dana riješili na zadovoljavajući način. Riječ je o skupini 200, 300 ljudi, Bošnjaka prije svega koji su bez svoje krivice 10 godina bili u jednom vrlo teškom stanju, jer jednostavno administracija ih nije tretirala na zadovoljavajući način. Ova Vlada, ovaj premijer i njegovi suradnici su uspjeli to pitanje riješiti na zadovoljavajući način i u ime tih ljudi i u moje osobno ime ja se zahvaljujem. A sada da krenem na samo saborsko pitanje, neposredan povod ovom pitanju je, su lokalni izbori i rezultati tih izbora koji se vezuju za pripadnike nacionalnih manjina. Primijetio sam da vrlo brojna slovenska manjina na žalost zbog velike disperzije ali i činjenice da je negdje oko 40% pripadnika te manjine praktički za statistiku izgubljeno nisu adekvatno ostvarili rezultate na lokalnim izborima. Ista je situacija i sa pripadnicima jedne od najstarijih nacionalnih manjina albanskom manjinom. NO, mene ovdje posebno zanimaju Bošnjaci, jer statistička igra sa Bošnjacima kazuje sljedeće. … je 20 tisuća 755, a…
Kolega Tanković molim vas postavite pitanje, ističe vrijeme.
Stara odrednica muslimana 19 tisuća 677, ovo poigravanje sa Bošnjacima proizvodi da u mnogim gradovima, u mnogim općinama Bošnjaci ne mogu ostvariti svoje zakonsko pravo, što možemo učiniti da se to ispravi? Hvala.
Hvala lijepa. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader izvolite.
Prije svega gospodine zastupniče, gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora hvala na ovom priznanju kada je riječ o rješavanju ovoga pitanja za ljude koji su ne svojom voljom bili žrtve političkih prilika na početku 90-tih onda je taj status trajao sve do sada. A drugo, kada je riječ o Bošnjacima i Muslimanima Republika Hrvatska je prihvatila odluku onu koju je donio Bošnjački narod prije 12 godina da se ime Musliman koji se pisao velikim slovom preimenuje u Bošnjak i mi smo to prihvatili. Ono što se postavlja pitanje, stalno pitanje to je pitanje načelne naravi, a o tome smo nas dvojca dosta razgovarali ja ga želim podijeliti sa svima drugima, može li se jednim aktom ili to treba pustiti ljudima svakome da odluči sam hoće li se on iz onoga u Hrvatskoj iz onog bivšeg imena Musliman prebaciti kako se i zove sada Bošnjačka nacija u Bošnjak to je pitanje koje zadire u neke druge segmente čak i ustavnog prava, konzultirali smo i ustavne stručnjake, ja mislim da moramo o tome još razgovarati u svakom slučaju ima svatko pravo ali ono što država mora napraviti je da mu omogući kada se on za to odluči vrlo brzi efikasni učinkovit pristup tako da nema birokratskih zapreka. Tu mislim da ste uspjeli vaše pitanje i u tom smislu ćemo učiniti sve da to prepisivanje bude bez ikakvih problema. Ali ponavljam, postoje neke ustavno pravne implikacije tako da moramo ipak sačekati mišljenje ustavnih stručnjaka.
Poštovani zastupnik Šemso Tanković. Izvolite!
Pa ja se zahvaljujem na ovom odgovoru i ja vjerujem da ćemo zajedno to pitanje riješiti na zadovoljavajući način.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. U svezi s već onim što sam objasnio Klub HSP-a traži stanku od 10 minuta kako bismo mogli vidjeti kako da se kao klub postavimo prema ovom problemu.
Još nije moguće jer još nismo prešli na dnevni red.
Gospodine predsjedniče Sabora, ja se pozivam na poslovnik, na članak Poslovnika 111. i 112. da učinimo ovo bez dizanja tenzija. Ali ako prijeđemo na dnevni red drugačije ćemo razgovarati.
Kolega Rožić, članak 223b. Poslovnika kaže sljedeće, citiram: "Predsjedavajući sjednicom Sabora neće odobriti stanku za sastanak kluba zastupnika ukoliko se zahtjev za stanku podnosi: a) prije utvrđenog dnevnog reda i prijelaza na dnevni red iz razloga vezanih za rad radnih tijela Sabora u vezi sa istupom ili izjavom zastupnika izvan Sabora." Dakle, točka a) ovdje mi nismo prešli na utvrđeni dnevni red. To je aktualno prijepodne.
Aktualno prijepodne nije dnevni red.
Kada prijeđemo, kada završimo ja ću vam u skladu sa poslovnikom odobriti tu stanku.
U redu.
Poštovana zastupnica Karmela Caparin. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjedniče Vlade, gospođo potpredsjednice, članovi Vlade, kolegice i kolege zastupnici! Svoje pitanje upućujem ministru zdravstva gospodinu Nevenu Ljubičiću. Poznato je da je sustav socijalne skrbi u cijelosti a posebno centri za socijalnu skrb iznimno važan u ostvarivanju i zaštiti brojnih prava. S tim u svezi imaju i velike ovlasti. Na to sam ukazala i u nedavnoj raspravi u izvješću pravobraniteljice za djecu. Nameće se problem inertnosti, sporosti sustava, nedostatak materijalnih sredstava, prostora djelovanja, needuciranosti osoblja i premali broj stručnjaka. Moje pitanje je da li ministarstvo zdravstva priprema reorganizaciju socijalne skrbi?
Hvala. Ministar zdravstva Neven Ljubičić. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Hvala lijepa gospođi zastupnici na ovom pitanju. Ja ću samo zapravo podsjetiti da je Vlada Republike Hrvatske negdje u studenom 2004. godine prihvatila jedan projekt razvoja, dakle sustava socijalne skrbi. Taj projekt je bio praktično preduvjet za dakle ono što je uslijedilo u lipnju ove godine a to je potpisivanje ugovora sa Svjetskom bankom, nešto što se zapravo rađalo, mogu tako slobodno reći zadnje dvije godine. Što to u osnovi zapravo znači? Ovo sve što ste zapravo utvrdili je jedan čitav niz stvari s kojima smo bili praktično sučeljeni 2004. godine točno inertan sustava, sustav koji je podkapacitiran, koji nema zapravo dovoljno educiranih ljudi. I upravo u tom kontekstu ovaj projekt razvoja sustava socijalne skrbi je i načinjen. Osnovne da tako kažem teze koje se zapravo provlače kroz njega sasvim sigurno su kvalitetni ljudi u kvalitetnom prostoru i naravno sa određenom opremom. Ono što je bitno da sama strategija podržava praktično sustav te institucionalizacije, dakle na neki način alternativu institucionalizaciji, nešto što možemo zapravo opisati vrlo jednostavno a to je zatvoriti korisnika u četiri zida i ne ponuditi ništa. Ono što je puno, puno bitnije to su različiti programi, programi koji nažalost ovoga trenutka nisu zastupljeni u onom opsegu u kojem bi trebali biti. I upravo u tom kontekstu je najveći dio dakle ove strategije je usmjeren. Strategija inače ima zapravo tri svoja različita djela. Prvi dio je praktično jedan segment koji je baziran dominantno na centrima socijalne skrbi. Dakle, centri socijalne skrbi bi se trebali ponašati ili prijeći u jednu reorganizacijsku strukturu koja bi bila po principu sve na jednom mjestu. Dakle, da svaki korisnik u tom centru može dobiti upute i ostvariti svoje pravo i to vrlo, vrlo brzo. Istodobno sa time nužno je informatički povezati sustav ne samo centara nego i domova jer ono s čime zapravo moram priznati smo sada suočeni što radimo velike registre i jedan dio toga je već i pri kraju je zapravo potpuna nepovezanost sustava. Da ne kažem samo podatak da dva centra u dvije županije ili 20 centara u 20 županija izdaju različite praktično obrasce. I to smo sada napravili da to bude zajednički sustav, dakle izdali zajedničke obrasce koji će se među ostalim idući mjesec naći na web stranicama ministarstva. Treća komponenta ovoga zapravo projekta koja isto tako je vrlo značajna a to je unapređenje uvjeta življenja u domovima. To je nešto što zapravo je više puta upozoreno i ovdje, dakle u samom Saboru čega smo mi svjesni. To su ponajprije higijenski uvjeti, uvjeti življenja, dakle korisnika i to je treća komponenta što ne znači da je nebitna nego zapravo je takav slijed sustava koji je podešen. Drugim riječima ovakva zapravo strategija naravno ne može dati rješenja za mjesec dana ali ih može dati zasigurno u okviru godine i pol odnosno tri godine koliko je i čitav projekt zamišljen.
Hvala. Poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa. Zadovoljna sam odgovorom i vjerujem da će po ovome vašem učinkovitom sustavu potencijalni klijenti dobiti adekvatan smještaj, da će dobiti i adekvatnu obradu i da se nikada više neće desiti slučaj Stančić i da će tisuću i 600 djece koja žive u 80 domova zaista imati bolje uvjete. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Pitanje upućujem predsjedniku hrvatske Vlade gospodinu Ivi Sanaderu. Gospodine predsjedniče, Jakov Gelo sada već bivši ravnatelj Državnog zavoda za statistiku prije deset godina, dakle 1995. godine smijenjen je sa svoje funkcije jer se tadašnjem državnom vrhu nisu svidjeli statistički podaci o kretanju cijena i rastu životnih troškova. Deset godina kasnije, tj. danas gospodin Gelo doživljava istu sudbinu jer ponovo statistika ne ukazuje na gospodarski rast i napredak Republike Hrvatske kakvu vaša Vlada želi prikazati. Gospodine predsjedniče, službena statistika nema smisla ako nije nezavisna od Vladinih želja za uljepšavanje statističkih podataka i činjenica o izostanku razvoja i stagnaciji životnog standarda građana. Moje pitanje glasi zašto ubijati glasnika loših vijesti umjesto da Vlada i vi prihvatite odgovornost za to što su vijesti loše i mijenjate gospodarsku politiku. Hvala lijepa.
Hvala. Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine zastupniče na ovom pitanju. Ovo pitanje pokazuje svu vašu hipokriziju. Naime, riječ je o tome da ste Gelu vi smijenili na početku treće siječanjske koalicije a mi ga vratili ali budući da nije odgovorio upravo stručnim a ne političkim zahtjevima smo ga smijenili jer nije odradio ono za što je bio postavljen. Ali me zanima kako vi znate zašto je on 1995. smijenjen a niste spomenuli da je smijenjen na početku treće siječanjske koalicije. Dakle znate zašto je smjenjen 1995. i zašto je smjenjen sad, a ne znate zašto je smjenjen na početku vaše, vaše koalicije. Vrlo čudno postavljeno pitanje. Dakle moj odgovor je: gospodin Gelo je smjenjen zbog toga što nije odradio u stručnom smislu posao jer mi smo ga postavili, vratili ga nakon što ste ga vi smjenili. Mi smo ga vratili bili na to mjesto, ova Vlada a ne vaša. Vaša ga je smjenila. Mi smo ga vratili. Ali budući da nije odgovorio postavljenim zadacima smjenjen je. Hvala.
Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Naravno, nisam zadovoljan odgovorom jer nije točan. A drugo, mene zanima, a i građane Republike Hrvatske zanima da dobiju podatke o rastu i, i standardu koje ima međunarodni monetarni fond pa molim da te podatke napišete kako bi mogli građanima reći. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I prije četvrtoga pitanja kolega, poštovani Kovačević. Evo sad smo provjerili ovaj Zakon o državnim službenicima. Bio je u prvom čitanju 8.12.2004. godine, a Vlada je dostavila Konačni prijedlog zakona 2. lipnja ove godine u drugom čitanju pa je to u skladu sa člankom 151. u roku od 6 mjeseci. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora, moje pitanje je namjenjeno gospođi ministrici vanjskih poslova. Poštovana gospođo ministrice, da li se kao vjerodostojni, vjerodostojna činjenica treba uzeti izjava premijera Sanadera od 18.5. koju je dao na odgovor na moguće uvođenje kvota na izvoz šećera kojom prilikom je nedvosmisleno izjavio da se neće otežavati izvoz šećera u Europsku uniju. Šećer je, podsjećam stopostotni hrvatski proizvod. Godišnja vrijednost njegovog izvoza je cirka 100 milijuna EUR-a samo zbog značenja. Ili je pak vjerodostojno i točnije tumačenje vaše u pismu upućenom od 7. lipnja povjerenici Europske unije u kome se nedvosmisleno pristaje na uvođenje kvota, a time i na smanjenje izvoza šećera. Bruxelles je jasno poručio da kvota za izvoz za tzv. zapadni Balkan je 300 tisuća tona. Znamo Srbija već ima 180 tisuća tona. Ima već, potpisano. Makedonija 23, a Bosna i Hercegovina koja nema šećerane ima 10. Logično je ako Hrvatska pristane a vi ste u pismu već unaprijed pristali Hrvatskoj ostaje 87 tisuća tona ili izvoz 50% manji od sada mogućeg i ostvarivog. Gospođo ministrice ovo je gubitak u iznosu od 50 milijuna EUR-a što je za ovakav nesrazmjer uvoza i izvoza poljoprivrednih, prehrambenih proizvoda katastrofa. Pitam vas zašto želite uništiti 3000 hrvatskih seljaka i 1300 radnika Hrvatskih šećerana potjerati na cestu? Hvala lijepa.
Hvala. Ministrica vanjskih poslova i europskih integracija Kolinda Grabar-Kitarović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine zastupniče. Točno je što je rekao doktor Ivo Sanader da se neće otežavati pozicija hrvatskih izvoznika šećera i nije točno da sam u svom pismu gospođi Fischer-Boll apriori pristala na uvođenje kvota za izvoz šećera. Razgovori odnosno konzultacije o eventualnim kvotama ne znače da će Hrvatska naposljetku i pristati na te kvote. Činjenica je da će početi konzultacije i da smo tražili od strane Europske unije da obrazloži koji su razlozi zbog čega žele pokrenuti razgovore o tim kvotama. Inicijalna objašnjenja jesu reforma cjelokupnog tržišta šećera u Europskoj uniji do koje će doći u najskorije vrijeme zbog toga što je Europska unija izgubila šećerni spor u Svjetskoj trgovinskoj organizaciji pa će se tako u samoj Europskoj uniji unijeti ograničenje na subvencije i proizvodne kvote. Isto tako doći će do pada cijene šećera za 39% prema najnovijem prijedlogu od 22. lipnja ove godine što znači da u tom slučaju zapravo i naša industrija šećera mora razmišljati u tom kontekstu o svojoj budućnosti. Ministar poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva ovih će dana razgovarati sa izvoznicima šećera i svi će argumenti biti uzeti u obzir i ponavljam u pismu ne stoji da ćemo prihvatiti nego stoji da eventualna, eventualno moguće kvote dakle u ovom trenutku isto tako tražimo objašnjenje zbog čega se to pitanje pokreće u odnosu na Hrvatsku? Činjenica je da su ograničene kvote za zapadni Balkan, da su jednostrano uvedene Srbiji i Crnoj Gori, Bosni i Hercegovini i Albaniji i da su Makedoniji nametnute kvote u okviru Sporazuma o stabilizciji i pridruživanju međutim to će biti predmet daljnjih konzultacija i razgovora i vjerujte mi da ćemo o interesima naših proizvođača šećera i poljoprivrede općenito doista voditi najviše moguće računa i da ćemo naposljetku pronaći rješenje koje je međusobno prihvatljivo kao što stoji i u tom pismu koje držite u ruci. Hvala vam lijepa.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Pa ja bih vjerovao ministrici no međutim, ovoga, čitam pismo koje ste napisali. Ajde ja i dalje vjerujem Premijeru i vjerujem da ćemo se izboriti, ali vas upozoravam. Stvar je izuzetno teška. Nemojmo uletati u neke stvari, nemojmo se žuriti u tom dijelu. Mi imamo malo proizvoda koje imamo i možemo ponuditi Europskoj uniji i vrijede 100 milijuna EUR-a. Ja vas uvjeravam budimo čvrsti na tome pa po svaku cijenu inzistirajmo na tome. A nemojmo benevolentno pristajati na neke stvari ma kako nas tiskali. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora i gospodine predsjedniče Vlade, članovi Vlade, kolegice i kolege! Ja pitanje postavljam Ministarstvu unutarnjih poslova odnosno državnom tajniku, gospodinu Buconjiću, a odnosi se na događaje povodom eksplozija u općinskim zgradama u Trpinji i Borovu i ubojstva u Karinu. Ja ću samo reći da su to po sadržaju i posljedicama ozbiljni događaji i opasni događaji. Dalje to su događaji koji plaše građane i uzbuđuju hrvatsku javnost i treće to su slučajevi koji čini mi se bi morali biti razriješeni pod svaku cijenu. Ja pitam u kojoj fazi je istraga i kad će se slučajevi razjasniti?
Državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine zastupniče, ovako, o tome je bilo dosta u medijima napisa baš zbog osjetljivosti događaja koji su se dogodili i u Karinu i u Vukovaru odnosno u Trpini. Odmah nakon tih događaja je ravnateljstvo odnosno Ministarstvo reagiralo šaljući svoje najvrsnije kriminaliste na teren kako bi u suradnji sa djelatnicima nadležnih policijskih uprava pokušali razriješiti slučajeve i što je u moguće kraćem roku pronaći počinitelje. Što se tiče Karina tamo je obavljeno niz operativnih postupaka kako bi se pronašli počinitelji odnosno počinitelji. Obavljeni su razgovori sa preko 379 osoba. Više desetaka osoba je bilo pozvano na poligrafska testiranja. Izuzeti su tragovi koji su bili pronađeni na mjestu, na mjestu počinjenja zločina i izvršena je DNA analiza u Centru za krim vještaćenje. Nažalost pronađeni tragovi na mjestu počinjenja su bili vrlo oskudni. Bili su gotovo neupotrebljivi za vještaćenje i temeljem njih je bilo vrlo, vrlo teško doći do nekih konkretnijih spoznaja od onih koje smo imali u početku. Međutim evo ja vam sada najavljujem da će ovih dana biti poduzeti završni postupci koji će praktično biti finiš svega onoga što smo do sada napravili. U obradu je bila uključena i POA, znači, policija i sve nadležne službe sigurnosnog sustava su iskoristili sve zakonske metode da se dođe do podataka o počiniteljima i ovih dana će biti kažem finiširan taj postupak, a o rezultatima će biti javnost upoznata. Što se tiče podmetanja eksplozivnih naprava na zgradi općine u Borovu i Trpinji i na postavljanju eksplozivne naprave u Vukovaru u jedan privatan stan, tamo je isto provedeno niz vrlo opsežnih operativnih mjera, tako da je bilo, provedena je kriminalistička obrada nad 25 osoba. Više od 10 osoba je bilo pozvano na poligrafsko testiranje, bilo je izvršeno pretraga prostora i osoba u više od 10 stanova. Isto se primjenjuju sve one zakonom dopuštene mjere, znači uključena je i POA i tamo se došlo do određenih rezultata i tamo je bio problem što su tragovi koji su bili pronađeni na samom mjestu počinjenja vrlo oskudni, a neposrednih očevidaca nije bilo. Međutim, istraga traje i dalje, obrada traje i dalje. U nju su uključeni i kriminalisti iz ravnateljstva, iz Policijske uprave Vukovarsko-srijemske i iz susjedne Policijske uprave Osječko-baranjske i tamo postoje određene indicije o mogućim počiniteljima i također ovih dana očekujemo da ćemo u dogovoru sa Državnim odvjetništvom odlučiti o pokretanju optužnice protiv osoba za koje u ovom trenutku postoji osnovana sumnja temeljem onih mjera koje smo poduzeli da su eventualni počinitelji. Dakle, ponavljam. Radi se o tri slučaja koja su izvršena rekao bih profesionalno, gdje je bilo vrlo malo materijalnih tragova, gdje nije bilo očevidaca i koji su bili vrlo teški za obradu. Unatoč tome, ja mislim da je policija napravila za sada dobar posao i da smo bitno suzili mogući krug počinitelja i da ćemo kao što sam rekao ovih dana obaviti one završne radnje o kojima će danas biti obaviješteno. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, ja naravno zahvaljujem na ovim objašnjenjima, ali bojim se da se stvar neće razjasniti i ako se to ne bi razjasnilo onda gubimo vjerodostojnost i kao vlast i kao država i treće bojim se da bi onda neki ljudi izvlačili zaključak da mogu ozbiljna djela raditi nekažnjeno i dok god se čovjek toga boji ne može biti zadovoljan.
Hvala. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Obraćam se ministru mora, turizma, prometa i razvitka, gospodinu Kalmeti. Pokrivljenost tv signalima kao signalom pokretne telefonske mreže u mnogim mjestima Dalmatinske zagore je slab, a ponegdje gotovo nikakav. Najdrastičniji primjer se dogodio davanjem koncesije trećeg programa HTV-a RTL televiziji, tako da danas program RTL-a se ne može gledati u naseljima Ruda, Dolac Donji, Dolac Gornji, Srijane, Trbusi, Mali Prolog, Hržano, Zakučac, dio Omiša itd. Smatram da i druge tv kuće trebaju ispuniti svoje obveze iz koncesije kako bi kvaliteta života i na selima u ovom segmentu bila odgovarajuća. Pitanje gospodine ministre glasi, da li Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka ima zakonske mogućnosti i koje mjere će poduzeti kako bi naselja Dalmatinske zagore bila odgovarajuće pokrivena tv signalima kao i signalom pokretne telefonske mreže. Hvala.
Hvala. Ministar Božidar Kalmeta, izvolite.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku. Naime, i pitanje tv signala, ali i pitanje signala u ovom slučaju T-mobile odnosno inače mobilnih operatora je pitanje koje je regulirano koncesijama, odnosno koncesijskim ugovorima. Ministarstvo izravno ne, ali Agencija za telekomunikacije provodi stručni nadzor i ima ovlasti kontrolirati posebno koncesijske ugovore u kojima je definirana i pokrivenost područja koja mora biti ili kad je u pitanju tv signal ili kad je u pitanju signal u pokretnoj telefoniji. Kad spominjete RTL televiziju ona ima koncesiju na državnoj razini. Po Zakonu o elektroničkim medijima ona je dužna pokriti 60% stanovništva Republike Hrvatske i to je ispoštovano. Dakle, RTL televizija je to ispoštovala i to je u redu. E sad, ako postoji interes prvenstveno komercijalni, radi se o komercijalnim televizijama da se pokriju i neka druga područja jasno da će oni to napraviti. Ako ne, u svakom slučaju neće. Međutim, ono što treba također kazati da ima oko stotinu lokacija s koje se nekada emitirao program treći program Hrvatske televizije, a koja nisu ušla u koncesijski ugovor kad je taj koncesijski ugovor dobila i potpisala RTL televizija. Ali, to je bilo pitanje tada tog koncesijskog ugovora. Također kada je u pitanju radio-frekvencijski spektar i kad je u pitanju mobilna telefonija, onda moram kazati da kad su u pitanju ovi dijelovi Hrvatske o kojima ste sad govorili, da će tu se situacija vidno poboljšati jer se planira u ovom slučaju T-mobile planira izgradnju čitavog niza repetitora na tim područjima koji će dovesti do toga da se, da to područje bude bolje pokriveno signalom. Međutim, i tu je bilo, negdje ima problema, negdje se lokalno stanovništvo buni, ne želi repetitor, negdje je to bilo planirano da se napravi ove godine pa će se i napraviti. Ne znam, kad je u pitanju mi što nije problem, ali evo ukratko kad je u pitanju signal za mobilnu telefoniju onda će se ovo područje Dalmatinske zagore u kojoj ste vi sada govorili zasigurno u vrlo kratkom roku će biti pokrivenost puno bolja.
Hvala. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Zahvaljujem gospodine ministre. Zadovoljan sam sa odgovorom. Međutim, mi bi svakako naglasili da područje Dalmatinske zagore ni u kom slučaju ne može biti više niti ekonomski, a niti informacijski zapušteno i smatram da tv kuće koje su nacionalne kao što je RTL, TV Nova moraju izvršiti obveze i za ta područja, a ne samo sa urbane sredine. To je upravo i na tragu politike ove Vlade, a to je ravnomjeran razvoj svih dijelova Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora i hrvatske Vlade, gospođe ministrice i gospodo ministri, kolegice i kolege. Svoje pitanje upućujem gospodinu ministru gospodarstva, rada i poduzetništva, Branku Vukeliću. Svi znamo da je rak rana svakog gospodarstva siva zona, dakle rad na crno, promet izvan sustava PDV-a, neprijavljivanje obrta i svih djelatnosti i to je nepodrivanje samo državne riznice, sustava, nego i nelojalna konkurencija svim onim poduzetnicima koji rade i plaćaju sve doprinose našoj državi. Zbog toga gospodine ministre vas molim recite mi što vaše ministarstvo i hrvatska Vlada radi i kani raditi na suzbijanje sive ekonomije u našoj državi. Hvala.
Ministar Branko Vukelić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana saborska zastupnice. Kratko pitanje ste postavili, ali mislim da je ovo pitanje vrlo značajno i da u stvari odgovor teško može biti kratak u ovom vremenu koje imam danas na raspolaganju. Ali, moram reći najprije da je hrvatska Vlada jasno stavila u svom programu težište na suzbijanju svih oblika sive ekonomije i da je odlučna na putu da suzbije što je više moguće sivu ekonomiju, jer dobro znamo da u biti nema ni jedne zemlje gdje nema sive ekonomije. Ali na žalost, u Hrvatskoj je postotak, učešće sive ekonomije iznad prosjeka razvijenih zemalja. Još jednom želim reći da bude svima jasno i građanima što je to siva ekonomija. Često se ona poistovjećuje samo sa radom na crno ili prodajom robe na crno. Međutim, tu je i fiktivni uvoz, izvoz ili provoz robe, tu je krijumčarenje, nezakonito bavljenje djelatnosti bez upisa u Trgovački obrtni registar, izbjegavanje plaćanja svih poreza, carina, doprinosa, itd. Koncem prošle godine sva resorna ministarstva i nadležna tijela su iz svog resora pripremili prijedlog mjera kratkoročnih i dugoročnih za suzbijanje sive ekonomije i koncem prošle godine hrvatska Vlada je donijela i taj, rekao bih, pregled mjera, odnosno mjere za suzbijanje sive ekonomije koje se provode, dakle, sa ovom godinom i za prvih 6 mjeseci Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva je pripremilo i uskoro će biti na sjednici Vlade Izvješće o provedenim aktivnostima i mjerama za suzbijanje sive ekonomije. Treba reći tu da se, dakle, radi o dvije različite vrste mjera. Jedno su mjere koje se kontinuirano provode u svim nadležnim inspekcijama, dakle, institucijama koje su bitne za suzbijanje sive ekonomije. Druge mjere su ustvari izmjene propisa i zakona koje su nužne i bitne da bi nam sustav bio učinkovit i efikasan. Prije svega, Zakona o državnom inspektoratu, da bi inspektori imali veće ovlasti, da bi mogli biti efikasniji i učinkovitiji na terenu. Isto tako Zakona o prekršajima, s obzirom da je prisutno danas da ustvari mnogo takovih postupaka završi u zastari, ustvari nema nikakvih učinaka. Ja bih mogao dugo čitati, dakle, i sve mjere koje su poduzeli i druga ministarstva i vezano za nadzor naše granice. Mi znamo veliki broj graničnih prijelaza koje imamo i na sustav kontrole te granice i provoza roba i prelaska roba preko nje. Isto tako pitanje crnog čartera koje je riješeno i u nadležnosti kolege Kalmete. I mnoge, dakle, druge aktivnosti koje su provedene i za koje nemam vremena danas sve ovdje reći. Ali ono što je posebno važno i bitno, to je da uskoro, idući tjedan ustvari se u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva priprema i jedan širi sastanak sa svim onima koji jesu zainteresirani da se siva ekonomija svede na što nižu razinu, a tu valja reći da zaista jesu zainteresirani svi. I poslodavci, jer ova nelojalna konkurencija ustvari njima oduzima šansu za život i poslovanje. I sindikati jer rad na crno, ustvari i kao jedan od značajnih oblika sive ekonomije direktno utječe na standard i na život radnika. I na tom sastanku, dakle, idući tjedan će se razmotriti dugoročne mjere, a to su mjere koje bi se provodile 2006. i 2007. godine i ja vjerujem da će na tom sastanku biti i još novih prijedloga, još novih aktivnosti koje bi se ugradile u ove mjere za suzbijanje sive ekonomije koje je već utvrdila hrvatska Vlada. I ja vjerujem da na ovom poslu uz sva ministarstva, uz sva tijela, uz Obrtničku komoru, uz Gospodarsku komoru koje su do sada uključene u sindikate, da ćemo uspjeti doći u rang onih razvijenih zemalja svijeta koje ipak učešće sive ekonomije svode na jednu nižu granicu i razinu. Hvala lijepa.
Hvala. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Članak 180. stavak 4. Poslovnika kaže da zastupnik može postaviti jedno pitanje. Ono mora biti kratko i jasno formulirano i u pravilu takvo da se na njega može odmah odgovoriti i to bez pripreme. Pitanje koje je postavila kolegica Sučec-Trakoštanec je bilo takve prirode da se na njega nije moglo odgovoriti bez pripreme i gospodin ministar je odgovarao pripremljeno. On je čitao svoj pripremljeni odgovor na već unaprijed pripremljeno i dostavljeno pitanje. Čime se zapravo izvrgava ruglu čitavo aktualno prijepodne jer zastupnici HDZ-a postavljaju unaprijed izrežirana pitanja na koje ministri čitaju unaprijed pripremljene odgovore. Pa je priroda tih pitanja otprilike takva zašto ste vi i kako ministre ste toliko genijalni da vaš resor radi tako besprijekorno. Hvala.
Gospodine Stazić, zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec postavila je u propisanoj formi i u propisano vrijeme Poslovnikom ministru gospodinu Branku Vukeliću pitanje koje aktivnosti Vlada poduzima u suzbijanju sive ekonomije. Potpuno postavljeno u skladu sa Poslovnikom kao i sva ostala pitanja koja će doći i koja su postavljena iz područja, kao što je propisano Poslovnikom. Prema tome, ne radi se o nikakvoj povredi Poslovnika i to vi jako dobro znate. I molim vas, nemojte više jer ćete doći vrlo brzo u situaciju kad budu postavljena druga pitanja od drugih zastupnika da sami sebe demantirate. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Kao HDZ-ovac zastupnica postavila sam pitanje koje zanima svekoliku hrvatsku javnost, naročito poduzetnike. I zadovoljna sam sa kratkim odgovorom ministra Vukelića. Očekujem dulju raspravu nakon što bude Izvješće raspravljeno na Vladi o rezultatima koje su postigle mjere Vlade na klupama u Saboru i kad budu došle kao prijedlog nove mjere. Dakle, kolega Staziću, i vi i ja ćemo moći onda pred javnošću govoriti o ovoj temi puno šire. A moje pitanje je vrlo jasno, vrlo konkretno i nije unaprijed pripremljeno. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Špančić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, poštovani predsjedniče hrvatske Vlade, gospođe i gospodo ministri. Pa moje pitanje će biti upućeno na kratak i jasan način, a želim ga uputiti ministru mora, turizma, prometa i razvitka, gospodinu Kalmeti. Pakrac i Lipik su poslije Grada Vukovara najveći stradalnici u Domovinskom ratu i pretrpili su ogromna ratna stradanja. Uz sve to bili su i u dvogodišnjoj prometnoj izolaciji i svakako da rekonstrukcija cesta, dakle, i koja je bila prije svega, koju treba učiniti prije svega zbog ratnih razaranja, ali dvogodišnje prometne izoliranosti će pomoći još brže obnovu i razvitku ta dva velika stradalnika Domovinskoga rata. Postojeća cesta D-47 Lipik-Novska je u izuzetno lošem stanju. Inicijativa ta dva grada je stara, za izgradnju brze ceste je stara već 3 do 4 godine i sada želim priliku iskoristiti, zahvaliti se hrvatskoj Vladi što je uvrstila u 4-godišnji plan na izgradnju brze ceste D-47 Lipik-Novska. Sigurno da će to doprinijeti još bržem i kvalitetnijem razvitku ta dva velika stradalnika Domovinskoga rata. Gospodine ministre, postavljam pitanje i apeliram i molim da u ovom 4-godišnjem planu bude jedan od prioriteta izgradnje, dakle, ta cesta jer ćete na taj način pomoći i našim gradovima. Hvala.
Hvala. Ministar Božidar Kalemta. Izvolite.
Pa zahvaljujem. D-47 Lipik-Novska je u programu. Ovog trenutka se vrše sve potrebne pripreme za njeno građenje. Onog trenutka kada budu ishođene sve potrebne, sva potrebna dokumentacija i sve studije koje prethode izgradnji takve ceste počinje i njena realizacija. Ja se nadam da će to biti čim prije. Hvala.
Poštovani zastupnik Damir Špančić. Izvolite.
Zadovoljan sam odgovorom. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predsjedniče Vlade i članovi Vlade, kolegice i kolege. Postavlja mi se, uopće smisao postavljanja pitanja kad predsjednik Vlade u svojem odgovoru daje netočnosti i neistine. Istovremeno napada prethodnu Vladu. Radi se o onom odgovoru na pitanje kolege Leke jer je prethodnik gospodina Gele bio gospodin Rusan koji je bio u mandatu do 2001. godine. Istekao mu je mandat. Kao vršitelj dužnosti naslijedio ga je gospodin Grizelj da bi 2001. godine bio imenovan gospodin Gredelj, a 15.7. smijenjen i imenovan gospodin Gelo. To je zapravo odgovor na ono pitanje. A sad mi dozvolite da postavim pitanje predsjedniku Vlade. Naime, predsjednik se zauzima za transparentnost u trošenju poreznog novca koji zaista svatko od nas i svaki građanin mora podržati. Međutim, u nizu neugodnosti koje mu je u svom kratkom mandatu priredio bivši ministar vanjskih poslova, gospodin Žužul koji je u ime Vlade, bez provođenja međunarodnog javnog natječaja potpisao ugovor i sa londonskom lobističkom tvrtkom DLA Piper ... [[Govornica se ne razumije.]] Vrijeme ugovora, podudara se s vremenom stažiranja kćeri gospodina Žužula u ovoj tvrtci. Prema nekim izvorima, do kojih su došli novinari DLA je e-mailom slala izvještaj Ministarstvu vanjskih poslova o tome što o Hrvatskoj pišu strani mediji. I zato je primila oko 280 tisuća funti, odnosno više od 3 milijuna kuna, pitam vas gospodine predsjedniče Vlade do kada ćete tolerirati da vaši bliski suradnici sredstva poreznih obveznika koriste za privatne svrhe i osobne probitke?
Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader izvolite.
Gospođo zastupnice prije svega moj je dojam i ja imam ga pravo izreći da u prvom dijelu vašeg obraćanja Vladi, vašeg pitanja niste postavili pitanje nego ste išli u komentiranje nečega što imate možda pravo a možda i nemate a to pustimo onima koji će o tome prosuditi i donijeli odluku, ja tu nisam vidio pitanje upućeno meni, a u drugom dijelu vašeg pitanja dajete čvrste konstatacije kao da je sve to što ste vi rekli ili su novinari napisali istina, nemam namjeru na takav način odgovarati.
Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec, izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora i gospodine predsjedniče Vlade, komentar na moj istup mogao je dati samo predsjednik Sabora, a ne predsjednik Vlade, a odbijanje, oprostite da ja završim pa ćete reći. A odbijanje dati odgovora na moje pitanje zapravo se podudara sa najavom vas i vaše Vlade da ćete mijenjati Zakon o javnoj nabavi gdje ćete predložiti ukidanje javnog natječaja za mnoge slučajeve koji se do sada su pokazali kao korištenje položaja, za vlastite osobne koristi.
Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče Vlade, članovi Vlade i kolegice i kolege zastupnici. Pitanje upućujem potpredsjednici Vlade i ministrici obitelji branitelja, međugeneracijske solidarnosti gospođi Jadranki KOsor. Poštovana potpredsjednice, početkom lipnja održana je dvodnevna nacionalna konferencija mladih Hrvatske u Hrvatskom olimpijskom centru Bjelolasica s temom mladi i drugo u tranziciji. Ovo je prvi puta od kada postoji Republika Hrvatska da se održala nacionalna konferencija posvećena mladima u Hrvatskoj. Moje pitanje je sljedeće, što je bio cilj održavanja nacionalne konferencije mladih Hrvatske, kakav je bio odaziv mladih i jesu li doneseni neki zaključci na konferenciji? Hvala.
Hvala, potpredsjednica Vlade ministrica Jadranka Kosor, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnici. Da početkom ovoga mjeseca održana je prva nacionalna konferencija mladih na Bjelolasici, bila je vrlo uspješna, na konferenciji je sudjelovalo 160 odnosno nešto više osoba ako uključimo i sve one koji su sudjelovali i kao moderatori i kao predstavnici zainteresiranih i ministarstava i drugih tijela, ali moram posebno istaknuti da su na temelju javnoga poziva se javili mladi koji predstavljaju i mladeške udruge ali i klubove mladih ali isto tako bili su pozvani i sudjelovali i predstavnici mladih političkih stranaka u Hrvatskoj. Konferencija je bila po mom sudu ali i po ocjeni sudionika iznimno uspješna jer su se raspravljali svi, odnosno sva najvažnija pitanja koja danas muče mlade ljude u Hrvatskoj i naravno sa glavnim ciljem za poboljšanjem položaja mladih ljudi danas ali se tu i raspravljalo i o svim dokumentima prije svega o nacionalnoj politici za mlade o tome kako te dokumente unaprijediti, o tome treba li ih i u kojim dijelovima mijenjati, raspravljalo se naravno i o onome što jedan dio mladih ljudi posebno muči to je zapošljavanje, školovanje ali naravno isto tako da se dotaknuo i problem droge. Ono što mogu sa zadovoljstvom reći da smo mi u prošloj godini u Ministarstvu obitelji podupirali i novčano 33 kluba mladih, da smo ove godine taj broj povećali za 10 i isto tako da iz lutrijskih sredstava koji jednim dijelom idu upravo u Upravu za obitelj da podupiremo 39 udruga, odnosno klubova koji se bave suzbijanjem, odnosno koji su specijalizirani za različite projekte u suzbijanju svih oblika ovisnosti. Na kraju bih željela istaknuti da je na toj konferenciji sudjelovala i predstavnica Vijeća Europe koja je istaknula da je to zapravo jedna od prvih takvih konferencija u Europi, odnosno u zemljama tranzicije i da je bila iznimno zadovoljna i tijekom rasprave i naravno onim što se događalo u posebnim radionicama, na kraju gospođo zastupnice želim vas izvijestiti da će ovaj način okupljanja mladih postati tradicionalan i da počinjemo već pripreme za sljedeću konferenciju mladih u Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Hvala, zadovoljna sam odgovorom i zadovoljna sam da će se ovakva okupljanja nastaviti i dalje i da će mladi ljudi iskoristiti mogućnost aktivnog odlučivanja u politici prema njima samima. Hvala.
Poštovani zastupnik Marijan Bekavac, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani predsjedniče Hrvatske vlade poštovani ministri, kolegice i kolege. Svoje pitanje upućujem ministru znanosti prosvjete i športa gospodinu Draganu Primorcu. Poštovani gospodine ministre prije mjesec dana na HTV-u je prikazana emisija kako je postavljeno pitanje da li je prije 1990. godine u udžbenicima za osnovnu školu bilo više domoljubnih pjesama nego što ih ima danas. Također je postavljeno pitanje znaju li djeca u današnjim osnovnim školama značenje važnih datuma novije Hrvatske povijesti za razliku od primjerice djece u Francuskoj i Sjedinjenim Američkim državama, Izraelu i nekim drugim zemljama gdje djeca pjevaju domoljubne pjesme i jako dobro poznaju povijest vlastitog naroda. Nakon usporedbe nastavnog programa danas i onog prije 1990. godine, došlo se do porazne činjenice o tome da je prije 1990. godine u tim planovima doista bilo više Hrvatskih domoljubnih pjesama nego danas, te da naša djeca jako loše poznaju noviju hrvatsku povijest. Poštovani gospodine ministre što ćete vi osobno i vaše Ministarstvo poduzeti glede ove porazne činjenice kako bi naša djeca bolje upoznala noviju Hrvatsku povijest i kulturu svoje domovine. Hvala.
Hvala. Ministre Primorac izvolite.
Hvala lijepo gospodine zastupniče, evo ja ću kratko pokušati reći trenutni nastavni program povijesti na koji ste najvjerojatnije mislili koji se tiče od 5. do 8. razreda osnovne škole koji je sada u važnosti koji je objavljen u Prosvjetnom vjesniku posebnom izdanju 1999. godine, je detaljno prošao kroz one ključne povijesne momente Hrvatske znači od primanja kršćanstva i do današnjih dana, i ono što je posebno važno reći ja sam to pogledao na jedan drugi način od 91. godine do 99. godine do kada je taj program kreiran, otprilike promjena nacionalne i međunarodne povijesti je promijenjena oko 60% u korist nacionalne povijesti. Međutim, ono što je važno reći danas je da je ovih dana dovršen kao eksperimentalni program Hrvatski nacionalni-obrazovni standard u kojem je sudjelovalo gotovo 300 Hrvatskih stručnjaka koji se bave tim pitanjima kroz različite predmete, i gdje su doneseni konkretni zaključci glede Hrvatske povijesti a vi znate da on kreće u implementaciju oko 50 Hrvatskih škola u ovom trenutku, i tu je obrađena čitava Hrvatska povijest od doseljenja Hrvata do … Hrvata danas, a on vam je dostupan na stranicama Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa gdje možete detaljno ući, ja ću samo reći neke od tema koje danas postoje. Iznimno se dalo truda se napravi rasterećenje onih povijesnih činjenica … datuma koji Hrvatskoj djeci nisu potrebni zbog toga što su ionako opterećena brojnim stvarima. Međutim, pitanja koja se tiču hrvatske povijesti a uključuju najranije faze, znači doseljenje Hrvata na ova područja pa sve do Domovinskog rata gdje se postanak i razvoj samostalne Hrvatske ide u prilično detalje jako dobro obrazloženo u hrvatskom nacionalnom obrazovnom standardu i kao takav eksperimentalni program bit će dostupan hrvatskoj javnosti, roditeljima, nastavnicima, učiteljima kroz period od godine dana sve do devetog mjeseca 2006. godine. On kao takav je podložan naravno kritikama. Na njegovo mišljenje su dali brojni stručnjaci glede povijesti jer tu je više sudjelovalo od 60 ljudi a Institut za povijest je dao svoje posebno mišljenje. Ja mislim da ćemo nakon hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda gledati drugačije na hrvatsku povijest, objektivno, mjerljivo u skladu sa znanstvenim postulatima i principima koji su dostupni i poznati svima.
Hvala. Poštovani zastupnik Marijan Bekavac. Izvolite!
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Djelomično sam zadovoljan odgovorom jer je moje pitanje bilo upućeno na noviju hrvatsku povijest i mislim da bi naša djeca trebala znati više o njoj a što se tiče eksperimentalnog programa ja se nadam da će on polučiti rezultate koje svi očekujemo. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Mirko Filipović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Postavljam pitanje državnom tajniku gospodinu Buconjiću. Pitanje glasi: kada će specijalna policija MUP-a početi obavljati isključivo zadaće zbog kojih postoji a to su rješavanje otmica, talačkih situacija i uhićenja počinitelja najtežih kaznenih djela, te da li planirate i ako kada ćete omogućiti besprijekorno funkcioniranje rada specijalne policije koja danas u doba globalnog terorizma ima ključnu ulogu kad govorimo o globalnoj sigurnosti u Republici Hrvatskoj. Naime, danas se specijalna policija 350 pripadnika otprilike koriste za obavljanje drugorazrednih policijskih zadaća. Tu spadaju kao primjerice, reći ću konkretno čuvanje "ugroženih osoba" kao što je bio recimo imenom i prezimenom general Zagorec. Na njegovo čuvanje je utrošeno svaki dan 20 pripadnika antiterorističke postrojbe Lučko i to u roku od šest mjeseci. Mene sada zanima tko je to platio i da li su bile tolike potrebe. Nakon toga, čuvanje i prijevoz novca Hrvatske narodne banke koji je posao zaštitarskih službi a ne antiterorističke postrojbe. Nakon toga, zastarjelu opremu ne trebam spominjati, da je prosjek starosti pušaka 20 godina u antiterorističkoj jedinici Lučko. Možda ne bi trebao to iznositi ali želim upozoriti javnost i pogotovo članove Vlade i premijera da se to pod hitno treba promijeniti. Nešto malo pušaka je u protekloj godini nabavljeno. Broj sada nije važan. Mali dio, niti petina potrebnih za normalno funkcioniranje pripadnika antiterorističke postrojbe, da ne spominjem plaću za pripadnike elitne postrojbe Hrvatske policije koji su prošli krvavu obuku nakon Policijske akademije od godinu dana na Malom Lošinju čija plaća iznosi od 4 tisuće do 4 tisuće i 200 kuna, s tim da Ministarstvo unutarnjih poslova još im oduzima 200 kuna naknade za sobu koju moraju koristiti u svojoj postrojbi, na koju imaju pravo, u kojoj moraju držati opremu s kojom rade i da li je to korektno i da li mislite šta promijeniti po pitanju koeficijenata njihove plaće jer ljudi koji će prvi izaći na metak i koji će riskirati svoju glavu za plaću od 4 tisuće kuna. Da ne spominjem odljev najkvalitetnijih kadrova koji ako imaju priliku odlaze iste sekunde iz specijalne policije na bolje iole plaćeno mjesto, da ne spominjem stambene kredite kojih nikako nema za pripadnike. Ja govorim o 350 ljudi na nivou države koji su nama potrebno za normalno funkcioniranje i korištenje zrakoplova. Croatia airlines odbija davati. Ja vas pitam šta će se dogoditi u slučaju otmice zrakoplova, da li ćemo zvati austrijske postrojbe ili njemačke da to riješe pošto Croatia airlines odbija dati zrakoplov za vježbu specijalnih policajaca, da mi u državi nemamo tri čovjeka koji su obučeni za rješavanje talačkih situacija u zrakoplovu. Ista situacija se ponavlja sa Hrvatskim željeznicama kad je riječ o korištenju.
Hvala lijepa. Ovo pitanje traje duže nego vaša borba tamo koju ste okončali za 2 minuta i nešto.
Pitanje je postavljeno i molim odgovor kada će se početi obavljati te svoje poslove zbog kojih i postoji.
Hvala lijepa. Državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine zastupniče, ja bih vam samo rekao da je za vrijeme ovih godinu i pol dana ova Vlada načinila niz napora kako bi popravila i reafirmirala položaj specijalaca. Vama je vjerojatno poznato a ako nije poznato reći ću javnosti da je nas čelu šest policijskih uprava su bivši specijalci. Svi su oni imenovani za vrijeme ove Vlade i ovoga vodstva MUP-a. Niz isto tako visoko pozicioniranih rangiralnih dužnosnika počevši od zamjenika ravnatelja policije, načelnika odjela, načelnika policijskih uprava, načelnika policijskih postaja su bivši specijalci. Sve su to ljudi koji su u godinama i u zdravstvenom stanju koje im više ne dozvoljava da budu aktivni u onolikoj mjeri koliko je to nužno u specijalnoj policiji. Prema tome, pokazali smo zaista da uvažavamo sav doprinos koji su pripadnici specijalne policije dali u Domovinskom ratu i s njima se apsolutno računa i dalje kao sa najelitnijim postrojbama Ministarstva unutarnjih poslova. Mi nismo zadovoljni sa opremom i opremljenošću specijalne policije, međutim mi smo takvu opremljenost i opremu i zatekli djelomično. Prošle godine je nabavljeno najsuvremenijih 80 Hekler koh pušaka kakve koriste najelitnije specijalne postrojbe u svijetu. Nabavljeno je nekoliko noćnih uređaja za gađanje, nabavljena je najsuvremenija ronilačka oprema za provođenje obuke specijalaca. Nabavljena je najsuvremenija balistička oprema koju isto koriste specijalci i u obuci ali i u slučaju potrebe interveniranja u talačkim i u drugim krizama. U MUP-u trenutno imamo 320 specijalaca. Po svim procjenama to je preveliki broj s obzirom i na broj stanovnika i s obzirom i na sigurnosnu procjenu. Mi pokušavamo zaista maksimalno voditi računa o željama, potrebama, interesima tih ljudi i kad se bude radila nova sistematizacija koja je u tijeku sigurno ćemo nastojati da najbolje, najspremnije, najsposobnije ljude zadržimo u postrojbama specijalne policije. Ponovo kažem, učinjeno je dosta ali ne dovoljno i nastojat ćemo i sa ovakvim proračunom kakav imamo osigurati prije svega da pripadnici specijalne policije dobiju onaj tretman u opremi kakav oni zaista zaslužuju. Samo radi vaše informiranosti naši specijalci su prošli obuku oko talačkih kriza u zrakoplovima koje smo im osigurali u Austriji i osiguravamo ako nismo spremni i sposobni sami osiguravamo im provođenje obuke u drugim državama. Istovremeno, oko talačkih kriza su bili pripadnici specijalne policije Njemačke kod nas na obuci zajedno sa našim specijalcima. Sve to govori zaista da ova naša specijalna policija može ispuniti sve zadaće, da se može pripremati za sve najteže, najzahtjevnije zadaće i to su nam direktno rekli i čelnici specijalnih postrojbi drugih država koji su bili u kontaktu sa nama. I da zaključim, ovakvo stanje je djelomično zatečeno, mi ga nastojimo popraviti, s njim nismo zadovoljni ali ćemo sigurno u idućih godinu, dvije, tri dana bitno popraviti materijalni položaj što se tiče opreme specijalnih postrojbi a isto tako i što se tiče plaća odnosno osobnih dohodaka. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Mirko Filipović. Izvolite!
Gospodine Buconjić, ja ne sumnjam da će naši specijalci obaviti svaku zadaću. Na kraju krajeva, imao sam čast, jedno vrijeme sam služio s njima ali je sramotan odnos države prema njima i prema svemu. Vi sada konkretno govorite da ste nabavili 80 pušaka a prije toga ste rekli da imate 320 specijalaca. Šta će sa 80 pušaka izaći 320 ljudi na teren pa će kad jedan padne dodat će kolegi ili šta. Mislim, sramota je za državu da država ne može priuštiti 320 puška. Cijena jedne puške je oko 3 do 4 tisuće eura, pa to je simbolična cijena za jednu državu. Isto tako, pancir košulje su odavno istekao rok trajanja i ostala oprema je u katastrofi. Ovo što vi govorite da su se slali specijalci na tečajeve u inozemstvu. Je, točno je ali su se slala po dvojica, po trojica a ima ih, sami znate koliko ih ima 320. Od njih 320 možda je pet ljudi završilo tečaj vani. Evo toliko. S ovim vašim odgovorom nisam zadovoljan i bit ću zadovoljan tek kad se situacija promijeni u Ministarstvu unutarnjih poslova odnosno konkretna situacija. Mene niti jedan odgovor ne može zadovoljiti. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Neven Mimica. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju s Europskom unijom iz 2001. godine omogućio je bescarinski i količinski neograničen izvoz šećera iz Hrvatske na inače vrlo zaštićeno tržište šećera Europske unije. Zahvaljujući tako ugovorenim odredbama hrvatski izvoz šećera u Europsku uniju je narastao na oko 100 milijuna eura godišnje. Budući da po odredbama SSP-a Europska unija ne može jednostrano promijeniti ugovorene trgovinske odnose, Europska komisija je zatražila od Hrvatske da se odrekne te izvozne povlastice i da pristane na pregovore o uvođenju količinskih ograničenja odnosno kvota za izvoz našeg šećera u Europsku uniju. Javnost nije do sada izvještena je li Vlada Republike Hrvatske razmatrala taj zahtjev Europske komisije. Zato pitanje za predsjednika Vlade. Je li Vlada razmatrala taj zahtjev Europske komisije? Ako je zašto svoje stavove taji od javnosti i još važnije je li Vlada spremna stati u obranu interesa izvoznika šećera ili bolje reći ukupnih hrvatskih gospodarskih interesa na način da odbije pregovarati o izvoznim kvotama tim više što po odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Hrvatska uopće nije obvezna prihvatiti otvaranje pregovora o tom pitanju. Hvala.
Hvala. Pitanje je postavljeno ministru poljoprivrede i šumarstva, gospodinu Petru Čobankoviću pa će on i odgovoriti na to pitanje [[Upadica: Ako tako piše.]] Pitanje je postavljeno Petru Čobankoviću, ministru poljoprivrede i šumarstva. Ministre izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Dozvolite mi da odgovorim vrlo kratko. Nama su odredbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju itekako poznate. Od strane Europske komisije stigao je zahtjev o početku pregovora oko utvrđivanja kvota vezano za izvoz šećera. Isto tako nama su itekako poznati svi ovi podaci. Poznto nam je koliki je značaj izvoza šećera, koliko je on u postotku zastupljen i mogu kazati kada kompariramo izvoz u Europsku uniju za prva tri, za prva četiri mjeseca ili bolje, za prvi kvartal onda je praktično šećer, izvoz šećera u Europsku uniju čini jednu trećinu ukupnog izvoza u Europsku uniju ili negdje cirka četrdeset i dva, tri milijuna dolara znači u prvom kvartalu. Znači itekako nam je stalo, itekako nam je bitno što će biti i kakva će situacija biti sa šećerom? Ali isto tako Vlada je donjela odluku o započimanju pregovora i vođenju konzultacija. O tome je govorila i gospođa ministrica vanjskih poslova i ne znači da će Hrvatska pristati na neke uvjete i na neke kvote koje neće biti u interesu hrvatskih proizvođača. Itekako ćemo znati zaštititi interes naših proizvođača šećerne repe i šećera kao i što smo znali kroz pregovore oko dodatnog protokola ili tzv. protokola 7 zaštititi interes hrvatskih proizvođača poljoprivredno prehrambenih proizvoda. I u konačnici možda da podsjetim neke koji ne prate toliko vanjsko-trgovinsku bilancu pa da kažem da u ovoj godini u prvom kvartalu izvoz u Europsku uniju znači u EU 25 se povećao za 54%. Indeks je 154,4%. U isto vrijeme uvoz nam se povećao za 7 i po posto. Ili je indeks 107,5%. Znači da se situacija vezano za vanjsko-trgovinsku bilancu sa Europskom unijom popravlja ali pitanje je usmjereno na šećer i ja odgovorno kažem da će hrvatska Vlada i Ministarstvo poljoprivrede znati na najbolji način osigurati dostatne kvote za naše proizvođače šećera iz Republike Hrvatske.
Hvala. Poštovani zastupnik Neven Mimica. Izvolite.
Hvala. Ne mogu biti zadovoljan odgovorom koji potvrđuje da je Vlada pristala pregovarati o rješenjima koja ni u jednom slučaju ne mogu biti bolja od rješenja koja sada postoje u ugovoru sa Europskom unijom. Znači bilo šta da se u pregovorima dogovori ako znači mijenjanje ugovora može biti samo lošije od postojećeg ugovora. Budući da je malo vjerojatno da bi pisani odgovor bio drukčiji od ovako iznjetoga stava ja neću tražiti pisani odgovor, a onima koji su zainteresirani za hrvatski izvoz i iz ovog odgovora usmenog je sasvim jasno u kojoj mjeri se Vlada brine za interese izvoznika.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Gospodine predsjedniče, gospodine premijeru, gospodo ministri, kolegice i kolege! Ovo pitanje ću postaviti uvaženom ministru Kalmeti, a radi se o plaćanju paušala na ležaje u turizmu. Na brojne primjedbe građana prvo ću se koncentrirati na pitanje na jedno od najbitnijih da se pokuša umanjiti nepravda koja je na terenu se postigla sa ovim Zakonom o paušalu. Znamo da su paušalni zakoni, porezi nepošteni ali sad je ovom primjenom na terenu došlo do apsurda. Destinacija koja je određena pod A kategoriju plaća se 600 kuna po ležaju, a ta ista destinacija ima pojas uz more, centar mjesta i uz magistralu. Primjer gospodine ministre u Zadru. Ne može biti ležaj u, na Boriku isto oporezovan i onaj na Bilom Brigu. Ja ću vam pokušati plastično to objasniti. Ležaj druge kategorije uz more naplaćuje se 10 EUR-a i popunjen je 80 dana. Ležaj druge kategorije 500 metara od mora naplaćuje se 6 do 7 EUR-a i 25 dana je iznajmljen u ljetnoj sezoni. To je razlika u novcu ovakva. 800 EUR-a naplaćiva, zaradi se na jednom ležaju, a 150 EUR-a na drugom ležaju. A porez je 600 kuna za, za isti ležaj. Znači ovaj koji je zaradio 150 EUR-a, on pola svoje zarade daje na porez i na paušal, a ovaj koji je zaradio 800 EUR-a on daje ne znam, osminu svoje zarade. U čemu je bit? Di su građani najviše nezadovoljni? Unutar jedne destinacije treba napraviti zone. Znači zona uz more, zona 200 metara od mora i zona 500 metara od mora. Tu je jedini sad problem. I mislim da vi gospodine ministre možete tu nešto napraviti da građanin pokuša se izjednačiti prema, da građani mogu donekle pošteno platiti svoj porez. Mislim da destinacije uz more u cjelini kategorizirane pod A, B, C i D zonu nije pošteno napravljeno. Mislim da destinacija kao svaka osobno destinacija, znači Zadar, Pirovac, Pakoštane, nije bitno koje mjesto ono mora imati unutar sebe zone da bi donekle raspodjela tog poreza i dobiti bila poštena. Moje je pitanje da li vi kao ministar možete nešto poduzeti već ove sezone da se taj porez koji je u samoj biti nepošten budući da je paušal pokuša koliko toliko ravnopravno rasporediti na građane?
Hvala. Ministar Božidar Kalmeta. Izvolite.
Hvala gospodinu zastupniku na pitanju. Tu su naime dva pitanja. Prvo je pitanje paušala. Ja ću podsjetiti ovdje da smo o tome raspravljali i da su praktički prihvačene sve primjedbe i ideje o tome da se paušal ne plaća za sve nego da se da mogućnost izbora dakle tko hoće izabrati i plaćati paušalno može. Tko ne želi plaćati paušalno radi se o takozvanim malim iznajmljivačima koji iznajmljuju tjedan ili dva ili imaju mali broj kreveta da onda mogu birati. Ili paušal ili kao do sad po krevetu. Mislim da kad je taj dio u pitanju da je on dosta dobro, dosta dobro postavljen. Na kraju krajeva i kad je bilo glasovanje čini mi se da je skoro pa, skoro pa konsenzusom taj, taj, te izmjene zakona da su i donešene. Ovaj drugi dio o čemu vi govorite, ja se slažem da ima tu, da ima tu nerezona negdje i da bi trebalo, da bi trebalo tu napraviti određene, određene promjene na način da jasno onaj koji iznajmljuje 100 ili 200 metara od mora ne može plaćati isto kao onaj što plaća, kao onaj ispričavam se, kao onaj što živi kilometar ili kilometar i po od mora. I u tom smislu ćemo predložiti nekakve promjene da bi se i taj dio, da bi se i taj dio ajde na neki, reći ću, reći ću poštenije raspodjelio u odnosu na plaćanje poreza. Evo hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Gospodine ministre, ja sam zadovoljan vašim odgovorom. Međutim, brzinom vašeg odgovora na terenu ne znam kako će biti građani zadovoljni. Mislim da bi to trebalo pod hitno ažurirati da se to napravi.
Hvala. Poštovana zastupnica Lucija Čikeš.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče hrvatske Vlade, članovi Vlade, kolegice i kolege. Moje pitanje upućujem potpredsjednici hrvatske Vlade ministrici obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. U borbi sa prostorom, u utrci sa vremenom, u borbi za materijalnom egzistencijom nad hrvatskom obitelji nadvio zmaj, nadvio se zmaj u okviru alkohola, droge, pojačane agresivnosti, rastave braka, brojnih abortusa, zanemarivanja djece. Ovaj zmaj naprosto proždire našu obitelj i u Zagrebu je svaka četvrta obitelj se razvodi, u Splitu svaka peta. U Hrvatskoj je 180 000 samohranih roditelja, domovi za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi su puni. Prepoznali ste ovaj projekat i počeli ste sa otvaranjem savjetovališta za djecu, mladež, brak i obitelj. Kako napreduje ovaj projekat i kakva su do sada iskustva? Ne bih se usudila govoriti kakvi su rezultati jer prekratko je vrijeme djelovanja ovih savjetovališta da o tome govorimo. Jer na primjer u mom gradu Splitu je otvoren prošle godine u travnju mjesecu. Zahvaljujem.
Potpredsjednica Vlade ministrica, gospođa Jadranka Kosor, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice. Razlozi koje ste nabrojali samo su neki od razloga zbog kojih smo krenuli u ovaj projekt. Imate potpuno pravo, brojni problemi s kojima se suočava danas obitelj i to su bili razlozi zbog kojih smo krenuli otvaranje ovih savjetovališta koji će vjerujem vrlo brzo prijeći u uistinu centre za obitelj u kojima će se moći rješavati svi problemi o kojima ste i vi govorili. Prvi je takav centar odnosno savjetovalište otvoreno u Splitu, zatim u Dubrovniku, u Vinkovcima, Karlovcu, u Šibeniku prije nekih 14 dana. Očekujemo vrlo brzo otvaranje takvog savjetovališta i u Koprivnici. Upravo je potpisan ugovor, odnosno sporazum. Vjerujem također skoro u Osijeku i Krapini. Naravno, da nakon toga idemo i dalje. Iskustva dosadašnja, makar je vrijeme prekratko su jako dobra. Imamo dapače poticaje na temelju iskustava, primjerice iz Dubrovnika gdje su na temelju njihovog dosadašnjeg iskustva već uobličili neke prijedloge koje možemo itekako dobro provesti i u drugim savjetovalištima. Temeljna ideja jest na jednome mjestu u suradnji ministarstva, županije i grada, gdje upravo to ističem, dobru suradnju ministarstva, županija i gradova gdje smo do sada savjetovališta otvorili, ali i Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Krećemo dakle s projektima koji imaju prije svega ulogu osnažiti obitelj, reafirmirati ulogu obitelji, ali isto tako pružiti potporu posebno obiteljima koje imaju invalidnu djecu, jedno roditeljskim obiteljima, ali isto tako to posebno ističem obiteljima koje se suočavaju sa zlom droge ili bilo koje druge ovisnosti. Budući da najnoviji podaci govore da je u Hrvatskoj registrirano više od 20 000 ovisnika. Prošle godine, na žalost, umrlo ih je više od stotinu i to je brojka koja nas mora itekako zabrinuti. Jedan od ciljeva ovih savjetovališta jest prevenirati ovisnost, pružiti dakle prije nego što se zlo dogodi potporu obitelji, organizirati naravno savjetovanja, organizirati različite načine na koje se može pomoći obitelji. To su savjetovališta koja su otvorena, koja mogu i obitelj u cjelini i svako pojedino dijete, mladi čovjek posjetiti u svako doba i vjerujem da će ta mreža uskoro prerasti u prave centre koji će uistinu osnaživati obitelj. Evo, hvala vam lijepa što ste mi dali priliku da progovorim i o tome. Mislim da je položaj tih savjetovališta još nedovoljno poznat, da je i nepoznata i činjenica da u pojedinim sredinama postoje, ali odaziv onih koji dolaze traže pomoć je iznimno veliki. Mogu reći u ime ministarstva da sam iznimno zadovoljna. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Lucija Čikeš.
Zahvaljujem i vama poštovana ministrice, jer reći će netko što će nam savjetovališta, što će nam centri za obitelj. Postoje važeći zakoni i propisi, međutim odnosi u obitelji ne mogu se izreći ni zakonom ni propisom. Brak i odnos u obitelji nisu nikada do kraja riješeni i obiteljska zajednica je pothvat, pothvat koji treba razvijati i gdje svatko nikada ne smije stati u razvoju te zajednice i zbog toga u kriznim situacijama upravo su ovakva savjetovališta neophodna, a već u u europskim zemljama otvaraju se i škole za brakove i obitelj.
Hvala. Poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, pitanje je za ministra Nevena Ljubičića. Poštovani ministre, nema sumnje kako će teret reforme u zdravstvu koje predviđaju skuplje participacije pasti na leđa bolesnik, pa će razlike u Hrvatskoj između onih koji imaju i nemaju novca postati još drastičnije, još veće. Nemojmo zaboraviti kako potrošačka košarica pokriva te hranu, režijske troškove i troškove stanovanja dok troškovi zdravstva u nju nisu niti uračunati. Dakle, ove reforme u stvari će doprinijeti tomu da će sirotinja morati birati hoće li prehraniti obitelj, hoće li platiti stan ili kupiti lijekove i platiti skupe participacije. Dakle, nesumnjivo da će rasti nezadovoljstvo bolesnih, nezadovoljstvo svih onih koji su upućeni na zdravstvenu zaštitu, a to su najširi slojevi građana Hrvatske. S druge strane, jučer se oglasila i Liječnička komora, njen predsjednik gospodin Minigo i tamo se navelo da po podacima Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje u primarnoj zaštiti nedostaje 150 timova opće medicine, u pedijatriji 85 timova, te u zaštiti žena 71 tim. Navedeno je kako prosječna dob liječnika specijaliste u Hrvatskoj je 55 godina, pa se predviđa da će kroz dvije godine u Hrvatskoj, dakle Hrvatska liječnička komora to predviđa da će hrvatsko zdravstvo postati, odnosno da će mu nedostajati 382 internista i 340 kirurga. Dakle, predviđamo nezadovoljstvo među građanima, udar na najsiromašnije slojeve i nezadovoljstvo liječnika i deficit liječnika. Kako mislite ovakvom reformom prevladati ovu situaciju i kako mislite spriječiti da dio građana Hrvatske ne padaju u još veću bijedu štiteći ono najosnovnije, svoj život.
Hvala. Ministar zdravstva i socijalne skrbi, Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Zahvaljujem gospodinu zastupniku na pitanju. Gledajte, na neki način ovaj drugi dio vašeg pitanja je možda i odgovor na ovo prvo pitanje. Vi znate da je zapravo Hrvatska po svom sadašnjem načinu praktično financiranjem zdravstva, ne govorimo o reformi. Mi govorimo o promjeni financiranja u zdravstvu. Ta promjena financiranja u zdravstvu kako sada stoji u Hrvatskoj to je egzemplar, ne samo europski nego i svjetski egzemplar. Takav egzemplar zapravo je nemoguć, s jedne strane imate ograničen dotok novca, sami ste rekli i to je istina. 38% građana u Hrvatskoj izdvaja za to zdravstvo, trošimo ga svi. S druge strane, naše potrebe su velike, a želimo imati potrebe kao što ima bilo koja razvijena zemlja. To je nesklad. Taj nesklad mora se na neki način prevladati. Ono što ste isto tako upozorili i s tim se slažem, zaštititi sve socijalno osjetljive kategorije i bolesne, ovaj sustav, a ja razumijem zašto ga zapravo na neki način gledate jer ga niste vidjeli. I s pravom zapravo se pitate. Međutim, ono što je bitno, mi ćemo zaštititi bolesne, zaštitit ćemo sve one koji trebaju veliku skrb, naravno i socijalne osjetljive. Na koji način? Na taj način da ćemo napraviti kategorizaciju bolesti, kategorizaciju lijekova, nešto što zapravo Hrvatska do sada nije prihvaćala, a što su napravile, primjerice, Češka, Slovačka, Poljska, Mađarska. Dakle, moramo se ugledati na one zemlje koje su nama vrlo slične. Što se tiče liječnika i ... [[Govornik se ne razumije.]] to su projekcije. Vi znate da svaka statistika i svake projekcije, dakle, uvijek imaju svoju dvojbu. Svaka statistika i svaka projekcija služe onome što imate kao ideju. Prema tome, pitanje je koliko je ona zapravo znanstveno utemeljena i koliko je napravljena kad kažemo u ponestatku specijalista. Međutim, činjenica je jedna, točno, slažem se s vama da nemamo dovoljno pedijatara. Pa upravo smo zato 2004. i ove godine preko, dakle, proračuna, preko Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje pokrenuli preko 40 specijalizacija upravo pedijatrije i ginekologije. I mislim da je to zapravo jako dobro da ste potakli to pitanje. Naravno, taj projekt ide i dalje u okviru financijskih mogućnosti koje postoje.
Hvala. Poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, čuli smo zaista puno pametnih riječi, ali život je nesmiljen. Ljudske, ljudi ne postoje apstraktno nego konkretno kao ljudske sudbine i njih ne zanima ni moja ni vaša retorika ukoliko ostajemo samo na toj razini. U čekaonicama, u bolnicama stoje konkretne sudbine i ljudi koji ne mogu priuštiti sebi zdravlje zato što je to postalo skupo. Istovremeno na zavodima za zapošljavanje ima oko 350 nezaposlenih liječnika. Postoji zabrana zapošljavanja liječnika. Dakle, postoji nešto loše u zdravstvu. Ja sada ne optužujem nikoga, ali vi ste najodgovorniji i predsjednik Vlade i ova Vlada. I snosite odgovornost da ono što je najpotrebnije ovim ljudima, a to je prije svega zdravstvo, onda školovanje, o drugome neću pričati. Sad govorimo o zdravlju, da im to priuštite, da ne bude to privilegija bogatih nego svih građana Hrvatske. A kažem još jedanput, u neskladu je ova činjenica da imamo na Zavodu za zapošljavanje nezaposlene liječnike, a da istovremeno fale i da imamo bolesne ljude koji ne mogu platiti da budu zdravi.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, pitanje upućujem ministru Kalmeti. Otvarajući dugo snivanu autocestu Zagreb-Split najavili ste izgradnju brojnih kilometara autocesta, cesta i putova u gotovo svim dijelovima Hrvatske osim u njenom sjeverozapadnom dijelu. Niste ništa rekli i Podravsko-prigorskom ipsilonu, a niste trošili riječi ni na nacionalno važnu Podravsku magistralu koja bi trebala spojiti srednju Europu preko Varaždina, Čakovca, Koprivnice, Virovitice, Našica, Osijeka, Vukovara sa jugoistočnom Europom. Hoće li doista sjeverozapadna Hrvatska ostati slijepo prometno hrvatsko crijevo i moraju li građani uz Dravu čekati da se sagrade sve druge ceste kako bi se počela graditi Podravska magistrala i iz naselja ... [[govornik se ne razumije.]] ovako intenzivni teretni i putnički promet.
Hvala. Ministar Božidar Kalmeta. Izvolite.
Zahvaljujem na pitanju. Svakako da ne trebaju čekati građani sjeveroistočne Hrvatske, sjeverozapadne Hrvatske na rekonstrukciju i izgradnju cesta u tom dijelu Hrvatske. Ovo o čemu vi govorite, o Podravskoj magistrali, to je doista jedan veliki projekt. Sami ste rekli da se radi o cesti koja ide od praktično Slovenske granice pa sve do Iloka. Ja moram kazati da se dijelovi te buduće Podravske magistrale već sada rade. Radi se zaobilaznica Osijeka, radi se zaobilaznica Varaždina, radi se zaobilaznica Virovitice. Dakle, to su sve dijelovi te buduće Podravske magistrale. Ono što se do sad napravilo kad govorimo o cijeloj trasi onda moramo kazati da je postignuta suglasnost sa svim županijama i usklađenost sa prostorno-planskom dokumentacijom kuda bi ta nova trasa ceste prolazila. Zatim, radi se prva faza projektne pripreme i sve ono što treba prethoditi izgradnji te magistrale. Ja mogu kazati da je s ovim zaobilaznicama taj posao već započeo. Budite sigurni da on neće stati i da će se to u konačnici napraviti onako kako je planirano, kako je usuglašeno sa svim županijama i da ćemo imati i tu vrlo važnu prometnu poveznicu od granice sa Slovenijom pa do Iloka, odnosno do granice sa Srbijom i Crnom Gorom.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa ja sam uvjeren da će i Podravska magistrala biti sagrađena, jedino ono što se mi razlikujemo je u dinamici izgradnje. Ja doista mislim da osim obilaznica koje bi trebale biti spojene s nečim, dakle, te obilaznice bi trebale biti povezane tom brzom cestom koje se danas ne grade. Ja vas molim i apeliram u ime građana uz Dravu koji su i iskazali svoj protest i osobno, ali i preko čelnika jedinica lokalne samouprave da stavite izgradnju Podravske magistrale doista u prioritete jer ste i sami bili primorani donijeti odluku o tome da se zabrani teretni promet Podravskom magistralom, ali on je i danas jednako intenzivan u broju i u vrsti vozila. Jedino što sada to voze domaći prijevoznici, ne voze više strani prijevoznici. Dakle, čak štoviše, još se više povećao intenzitet prometa Podravskom magistralom. Nakon izgradnja autocesta mislim da će ovo postati jedno od ključnih prometnica koje treba izgraditi i molim vas da ju uvrstite u prioritete. A ako dođe do obećanog rebalansa plana izgradnje javnih cesta u Hrvatskoj do 2009. da uvrstite i Podravsku magistralu u taj plan. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Drago Prgomet.
Gospodine predsjedniče, članovi Vlade, uvažene kolegice i kolege. Pitanje postavljam docentu Ljubičiću, ministru zdravstva i socijalne skrbi. Naime, kao što je i vama poznato, zahvaljujući Franjevačkoj provinciji iz Bologne i dječjem Talijanskom festivalu "Zlatni cekin" prije 13 godina u Slavonskom Brodu otvoren je Centar za rehabilitaciju djece i odgoj djece koji se bavi rehabilitacijom djece s najtežim oblicima invaliditeta, prije svega posljedicom cerebralne paralize, ali i s djecom s ratnim ozljedama. Nažalost, zbog nesređenog načina financiranja ove godine po prvi put Centar je bio primoran zatvoriti jedan dio svojih aktivnosti, odnosno svog dijela. To je stacionar u kojem ima oko 20 kreveta i u kojem su smještena djeca iz udaljenijih krajeva Slavonskih županija, a koji služe ne samo za rehabilitaciju djece nego i za obuku roditelja koji onda mogu nastaviti iste vježbe s djecom. Te pitanje je upućeno vezano uz aktivnosti Vlade, odnosno vašeg ministarstva na tome da se stacionar ponovno otvori. Odnosno na koji način obzirom da se, meni je to potpuno razumljivo, radi o privatnoj instituciji. Međutim, instituciji i ustanovi koja je svojom kvalitetom i stručnošću sigurno pokazala opravdanost otvaranja i koja je itekako potrebna u tom području Hrvatske jer je jedina takva od Zagreba do Dunava. Dakle, na koji način će Vlada potpomoći, odnosno vaše ministarstvo da se nastavi nesmetano funkcioniranje ove ustanove? Hvala vam lijepa.
Hvala. Ministar zdravstva i socijalne skrbi, Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Zahvaljujem gospodinu zastupniku na ovom pitanju. Naime, prije nego što bih zapravo odgovorio možda bi mogli zapravo pojasniti obzirom da mi se čini da se taj problem nekako aktualizira, o čemu se praktično radi. Radi se o poliklinici, poliklinika je praktično služba koja može biti organizirana kao dvije ambulante, ili ambulanta i laboratorij. Taj sustav Zlatni Cekin je praktično organiziran kao poliklinika i ugovoren je sa Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje, međutim, mimo znanja Ministarstva za taj problem sam ja osobno saznao negdje početkom svibnja mjeseca, ispostavilo se da je bolnica u Slavonskom brodu imala praktično jedan dio stacionara u okviru te poliklinike, što zapravo nije imalo jednu suglasnost Ministarstva zdravstva ondašnjeg ili sadašnjeg Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Naravno, to je jedan problem jer imati stacionarnu djelatnost u okviru poliklinike nije prvo po zakonu, drugo stručno postavlja se zapravo pitanje tko to kontrolira nadgleda u tom segmentu. To je izuzetno značajno kažem jer će se sasvim sigurno taj problem aktualizirati, zašto će se aktualizirati, točno, unutra to je običan rehabilitacijski centar u okviru poliklinike gdje dolazi 22 ako se ne varam djece na rehabilitacijski tretman, radi se o osjetljivoj populaciji, djeci sa posebnim potrebama, i modalitet kako ćemo to sada riješiti, zašto, jer neki putuju 60 km, moram priznati upravo razmatramo, imamo 3 solucije koje bi došle u obzir, naravno malo je teško, zašto, jer je proračunska godina zaokružena i treba izdvojiti nove za to ali nadam se da će taj problem biti ubrzo riješen.
Poštovani zastupnik Drago Prgomet, izvolite.
Zahvaljujem na razumijevanju ja znam da je Ministarstvo prošle godine zaista u značajnoj mjeri pomoglo da ta ustanova funkcionira normalno ali koristim priliku u svom komentaru na svoj odgovor pozvati lokalne čelnike županije, grada Slavonskog Broda i okolnih županija jer smatram da i te jedinice bi trebale pronaći svoj interes u pomoći ovoj ustanovi i njenom normalnom funkcioniranju hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Franjo Arapović, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Prije nego što postavim pitanje htio bih čestitati Vladi Republike Hrvatske i gospodinu premijeru na završetku i otvaranju ceste Zagreb – Split koju je koncem 93. godine započeo prvi Hrvatski predsjednik Franjo Tuđman probijanjem tunela Sv. Rok i to pod granatama, hvala vam svima. A sada bih postavio pitanje gospodinu ministru Primorcu. Svjedoci smo ovih dana u sabornici da se puno raspravljalo o školstvu, i mene zanima jedno kratko i jasno pitanje i odgovor bih molio da se razjasni kako teče primjena Bolonjskog procesa. Hvala lijepa.
Hvala, ministar Primorac, izvolite.
Hvala lijepo na vašem pitanju, evo upravo danas privodimo zadnjoj fazi i to zovemo finale prve faze Bolonjskog procesa, jednog procesa na koji sam ja a vjerujte i cijela akademska zajednica iznimnog ponosna jer glede tog pitanja je postignut nacionalnog konsenzus i bogu hvala bilo bi dobro da je i glede drugih pitanja takva situacija. Tijekom zadnjih nekoliko godina cijela je akademska zajednica na nogama. Za pokrenuti Bolonjski proces koji znači i Vlada prije nas, je pokrenula, mi nastavili, trebalo je napraviti niz zakonskih prilagodbi. Ukupno gledajući mi govorimo ovdje o 15-tak izmjena i dopuna Zakona pravilnika, odobravanje inozemnih kvalifikacija, diploma i zapravo mi smo pokrenuli taj proces vodeći računa o tome da će to biti prvo pospremanje Hrvatskih visokih učilišta nakon 2. Svjetskog rata, što je iznimno veliki i zahtjevni proces a znate i sami koliko je osjetljiv. Prihvaćajući sve odredbe Zakona, osnivajući nacionalne vijeća za visoku naobrazbu, nacionalno vijeće za znanost, Agenciju za znanost i visoko obrazovanje te imajući cijelu strategiju financiranja mi smo pokrenuli cijeli proces u suradnji sa Europskim institucijama koje se bave pitanjem visokog obrazovanja i negdje oko 1050 recenzenata, što iz domovine, što iz inozemstva sudjelovalo je u evaluaciji ukupno 835 studijskih programa. Naravno ja ovdje nemam vremena ulaziti u cijelu filozofiju binarnog sustava jer Hrvatska je po prvi puta definirala svoj sustav visokog obrazovanja putem visokih učilišta ali i putem stručnih studija. U ovom trenutku danas a imat ćemo tiskovne konferencije za medije nakon evaluacije i iznimno napornog posla koje je napravilo Nacionalnog vijeće i Agencija, izdat ćemo dopusnice za 640 studijskih programa, dopunsnice uz uvjet za njih 36 uz pismo očekivanja naravno kada naprave dopune njih 13, rješenje o odbijanju danas postoji za 11 studijskih programa a ono što je iznimno važno reći da je 89 studijskih programa povućeno od strane visokih učilišta jer nisu ispunili uvjete. Proces i taj cijeli broj povućenih studijskih programa je u trendu sa Europom jer je recenzija utvrdila da oni ne ispunjavaju uvjete ili da nemaju stručne kadrove ili da imaju kadrove koji drže nastavu na više mjesta. I naravno iznimno je važno reći da Hrvatska od 10. mjeseca je u Europi barem glede visokog obrazovanja bez obzira kakve političke odluke bile glede drugih pitanja i to nam je na ponos. S druge strane želim reći da je u cijelom procesu provedbe Bolonjskog procesa sudjelovalo nekoliko tisuća ljudi i da je bilo više od 150 javnih rasprava. A danas je u mojim rukama i tematski broj Vjesnika koji je posvećen studijima od 2005. do 2006. godine i zapravo finalna faza prve faze implementacije Bolonjskog procesa. Da bi Hrvatska bila konkurentna u Europi glede implementacije Bolonjskog procesa mi sada nakon 1. faze krećemo iznimno snažno u drugu fazu, a ta druga faza kaže da od 1. 1. 2006. godine sustav financiranja prelazi na sveučilišta tzv. lansam model, formiran je savjet za financiranje znanstvene djelatnosti visokog obrazovanja sa projekcijom kuda ide visoko obrazovanje u narednih 5 godina i ono što je posebno važno reći, pravna integracija sveučilišta ima sve uvjete za provođenje 2007. godine. Glede visokog obrazovanja Hrvatska dan nije iza Europe a nakon ove uspjeno provedene faze koja će ovih dana biti i kada studenti krenu sa svojim razrednim ispitima ja vas uvjeravam da će Hrvatska da svojim sveučilištima osigurati upisivanje i onih brojnih studenata iz okolnih država tako da me nije strah da li hrvatski student odlazi na inozemne fakultete. Ako budemo zadržali ovaj kvalitet na kojem radimo onda te susjedne države treba biti strah da njihovi najbolji studenti ne dolaze studirati na Hrvatska sveučilišta. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Franjo Arapović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ma, ne samo da sam zadovoljan i ja sa ovakvim odgovorom, mislim da smo svi zadovoljni sa ovakvim odgovorom, hvala vam još jednom gospodine ministre.
Poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević, izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo postavljam zastupničko pitanje gospodinu ministru Biškupiću. 29. svibnja 2002. godine Hrvatski je sabor donio Zakon o prestanku važenja Zakona o utvrđivanju ratnih i poratnih žrtava 2. Svjetskog rata i poraća, s tim je i ukinuta saborska komisija. Gospodine ministre tog istog dana 29. svibnja Hrvatski sabor je donio sljedeći zaključak, citirat ću samo jedan dio: "Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 6 mjeseci pripremi i osigura sva potrebna normativna, pravna i znanstvena i stručna i materijalne pretpostavke za rad nacionalnog centra, instituta kao posebne ustanove ili autonomne institucije pri Hrvatskom institutu za povijest koji bi osnova Hrvatski sabor umjesto dosadašnje Komisije za utvrđivanje ratnih i poratnih žrtava 2. Svjetskoga rata sa temeljnim odrednicama". Jedna je od njih, nemam vremena pročitati sve, istražuje se i vodi skrb o dostojnom obilježavanju i zaštiti grobova i grobišta svih ratnih i poratnih žrtava 1. i 2. Svjetskog rata kao i žrtvama Domovinskog rata. Za Domovinski rat donijeli smo Zakon i osnivamo memorijalni-dokumentacijski centar. Gospodine ministre moje kratko pitanje, tko će utvrđivati povijesne činjenice o stradalnicima, odnosno žrtvama 2. Svjetskoga rata i poraća.
Hvala. Ministre kulture Božo Biškupić izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče. Uvažena gospođo zastupnice, točno je ovo što ste vi kazali da je Sabor donio Zakon o prestanku važenja utvrđivanja ratnih i poratnih zločina ali je Vlada, treba spomenuti da je Vlada u okviru priprema za donošenje tog zakona donijela o prestanku važenja utvrđivanja ratnih i poratnih žrtava donijela zaključke u vezi s ratnim i poratnim žrtvama za vrijeme i neposredno poslije drugog svjetskog rata i da je zadužila ustvari za provođenje tih odluka Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo unutrašnjih poslova i Državno odvjetništvo. Također treba spomenuti da je tada Vlada donijela odluku o pokretanju kao što ste vi već i spomenuli znanstvenih istraživanja, posebno iz vremena Domovinskog rata i zadužila Hrvatski povijesni institut za nositelja tih istraživanja. U isto vrijeme je osnovala i znanstveni savjet za praćenje istraživanja i isto tako je potakla Ministarstvo znanosti da putem znanstvenih projekata izučava cijelo razdoblje od 1918. godine stradanja stanovništva pa sve do završetka Domovinskog rata, naravno s posebnim naglaskom na političke progone i zločine i za vrijeme i poslije drugog svjetskog rata. I bilo je u to vrijeme prijavljeno nešto više od dvadesetak projekata i ti projekti su neki u toku. Ja sam, molim ministra Primorca da vas u pisanom obliku izvijesti koji se projekti financiraju jer se svi projekti i sva djelatnost financira preko Ministarstva znanosti. I naravno, ne samo koji se projekti financiraju nego u kojem su naravno, koji su rezultati do sada doneseni jer je to jedan proces koji nije moguće niti će se moći završiti za kratko razdoblje godinu, dvije ili tri a kako ti projekti neki jesu u tom nastojanju mislim Ministarstvo znanosti ima sve podatke o tome pa se nadam da će nam moći to podastrijeti. Zaključci koji su vezani bili uz djelokrug Ministarstva kulture a to je da se pripremi Zakon o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata, Ministarstvo kulture je provelo i vi ste, Sabor je donio u prosincu prošle godine taj zakon. Prema tome, za sada je prema onoj odluci Vlade istraživanja treba vršiti Hrvatski povijesni institut premda mislim da će se kad se ustanovi u ovom Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru moći i Hrvatski arhiv je ujedno bio i zadužen da pruža punu pomoć u istraživanju dokumenata i da priprema naravno dokumentaciju o svemu tome. Mislim da ćemo moći zajedno sa Hrvatskim povijesnim institutom osnovati i moramo naravno osnovati isto tako jednu instituciju koja će onda voditi skrb o žrtvama poraća za vrijeme drugog svjetskog rata i poraća drugog svjetskog rata. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine ministre, u proračunu postoji stavka od negdje cirka 500 tisuća kuna koja nije potrošena i uvijek se obećaje a to je već prošlo tri godine da će povijesni institut i druge institucije početi raditi na vrlo važnom dijelu hrvatske povijesti i u nadi da će se to dogoditi ja se nadam da neću više vam postavljati zastupničko pitanje. Gospodine predsjedniče, samo još jednu minutu mogu li nešto reći? Postavlja se danas pitanje vezano za smjenu gospodina Gele. Pa u bivšoj koalicijskoj Vladi 2002. godine smijenili ste gospodina Rusana bivšega ravnatelja.
To nema veze.
Ima veze jer stalno govore ono.
Nemojte.
Pa dozvolite, ako ste dozvolili njima dozvolite i meni.
Vi možete.
Smijenili su gospodina Rusana 2002. godine nakon popisa pučanstva u Republici Hrvatskoj jer nije htio objaviti krivotvorene podatke. Evo, sada mi dajte opomenu, šta ću, ali to je istina. Oprostite, gospodine predsjedniče.
Poštovani zastupnik Pejo Trgovčević. Izvolite!
Predsjedniče Hrvatskog sabora, predsjedniče Vlade, članovi Vlade, dame i gospodo saborski zastupnici! Pitanje postavljam predsjedniku hrvatske Vlade gospodinu Ivi Sanaderu. Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, svjedoci smo nakon održanih lokalnih izbora 15. svibnja da se na konstituiranju predstavničkih tijela lokalne i regionalne samouprave manipulira Izbornim zakonom za predstavnike nacionalnih manjina. Nisam protiv prava nacionalnih manjina ali sam protiv bilo kakovih manipulacija. Naime, izabrani predstavnici srpske nacionalne manjine daju ostavke i njih se zamjenjuje Hrvatima čime se namjerno manipulacijom postiže nezastupljenost koja je bila izborima postignuta. A postoji mogućnost da te predstavnike zamijene neizabrani predstavnici iste nacionalne manjine sa te iste liste. Držim da je nedopustivo da se nakon takovih manipulacija ide u proširenje predstavničkih tijela čime izborna većina ostaje manjina. Gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, držite li i vi da su ovi događaji manipulacija? Ako da, što ćete poduzeti da Ured državne uprave zaustavi i prekine ovakove manipulacije? Hvala lijepa.
Hvala. Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, evo samo kratko da završim ovu priču oko Gele. Provjerio sam u međuvremenu točno podatke vezano u svezi s njim i točno je što su iznijeli zastupnici Zgrebec i Leko. On je dakle razriješen 1995. i ponovno imenovan za vrijeme moje Vlade ali je točno i to da je dakle razriješen ne znamo zbog kojih razloga gospodin Rusan koji je bio postavljen u vrijeme bivše Vlade. Ja se zauzima za to i mislim da trebamo svi učiniti sve da stručnost a ne politička podobnost. U slučaju Gele mi smo ga postavili, mi smo ga razriješili. Evo, toliko o tome. Sad kad je riječ o ovome meni je poznat ovaj podatak i točno je da se dogodio ovaj slučaj i to nije dobro. Svi smo mi za punu primjenu Ustavnog zakona o nacionalnim manjina i o zastupljenosti nacionalnih manjina u jedinicama lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Međutim, trenutačno je dakle ured, Središnji državni ured za upravu dobio nalog da istraži koje su to zakonske mogućnosti može li se spriječiti manipulacija vijećnicima. Ukoliko ne postoji zakonska utemeljenost da se ovo dakle spriječi jer nije u redu da netko bude izabran i sutradan da ostavku kako bi došao netko, kako bi došli Hrvati a onda po ključu dođu manjina i podržavaju tu koaliciju. To je sve naravno sračunato učinjeno. To nije dobro jer zakon treba omogućiti zastupljenost nacionalnih manjina i kad je izabran vijećnik ukoliko ne postoje objektivni razlozi zdravlje, odlazak na neku veću dužnost onda treba ispuniti tu svoju dužnost vijećnika. Prema tome, ovo pitanje je li se kandidirao i ako ne čini to vara birače i radi neku umjetnu konstrukciju potpore većini koja to radi. I zato ćemo na tome poraditi. Ja apeliram i na naše koalicijske partnere i one koji podržavaju parlamentarnu većinu za zastupnike manjina da zajednički pronađemo to rješenje odnosno da se takva praksa. Mi naime ukoliko zakon to dopušta ne možemo ništa napraviti. Ako zakon to dopušta da jedan vijećnik da ostavku bez obzira koji su razlozi onda on daje ostavku ali nije dobro da se stvaraju umjetne većine. Tu se slažem s vama i moramo svi zajedno na tome poraditi. Ali isto tako stoji nešto drugo, da moramo još više puno učiniti da ne bi ostalo samo da je riječ o nekim vijećnicima nacionalnih manjina, da moramo puno više učiniti i da u potpunosti primijenimo Ustavni zakon o nacionalnim manjinama.
Hvala. Poštovani zastupnik Pejo Trgovčević. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Pa ja sam sa vašim odgovorom polovično zadovoljan jer sam mislio da vi nećete reći što nije dobro nego što ćete učiniti kako ne bi taj zakon doživio manipulacije. Naime, vi ste potvrdili ono što sam ja rekao ali ja sam se nadao da ćete vi bar reći ukoliko se to dogodilo ili će se dogoditi da ćete hitno ići u izmjene i dopune zakona kako bi izbjegli te manipulacije. Uglavnom, dobro bi bilo da mi date i pismeni odgovor na ovo pitanje kako bi ga imao. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, sad bi odredili stanku do 12 sati. Ima još 16 zastupnica i zastupnika za postavljanje pitanja. Prva na redu je poštovana zastupnica Ljubica Lalić u 12 sati. Gospođe i gospodo nastavljamo sa Aktualnim prijepodnevom, postavljanjem zastupničkih pitanja. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Imam pitanje za ministra Čobankovića kojem prije svega želim sretan imendan ministre. Pa evo dragi ministre danas u Hrvatskoj više nema plakata, ali mi se tih plakata sjećamo. Te plakate su obznanjivale, otkupili smo svu pšenicu i to je istina. Prošle godine država je otkupila oko 380 tisuća tona pšenice i uzela za to kredit od 400 milijuna kuna. Uvjeravani smo da je model savršen i da će na tome poslu država zaraditi. Kratka sreća pretvorila se u moru jer danas u silosima ima oko 263 tisuće tona, a ovogodišnja žetva pokucala je na vrata. Za osiguranje smještaja gospodine ministre morate prodati najmanje 100 tisuća tona pšenice i to u izvoz. Jedina moguća cijena je 60 lipa. S obzirom da je otkupna cijena bila jedna kuna uključujući cijenu smještaja, cijena koštanja danas iznosi kunu i 40 lipa. Dakle samo na prvih 100 tisuća tona država će izgubiti 80 milijuna kuna. Na ukupnim količinama će izgubiti preko 200 milijuna kuna. Toliko ostade od uspješnog posla. Pitam vas po kojem modelu će se izvršiti otkup ovogodišnje žetve? Po ovom samo za vas uspješnom ili onom za vas neuspješnom koji bi problem pšenice riješio na početku godine i to svega za jednu četvrtinu gubitka koji ste nanjeli Proračunu? Kolika će biti otkupna cijena? Kada će biti isplaćen novac i koliki će biti poticaj?
Hvala. Ministar poljoprivrede Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo zastupnice prije svega zahvaljujem se na čestitci i dozvolite mi da vam odgovorim na vaše pitanje. Činjenica je da smo prošle godine da je država sudjelovala preko ravnateljstva robnih zaliha u otkupu pšenice. Otkupila je cirka 318 tisuća tona. Do sada je plasirala cirka 70 tisuća tona i znači negdje oko 250 tisuća tona se nalazi još u skladištima. Što se tiče ovogodišnje žetve ona je pred vratima i kada smo prošle godine se odlučili za onaj model za koji smo se odlučili rekli smo da je to zadnja godina kada će država na takav način intervenirati vezano za pšenicu. Što se tiče ovogodišnje žetve pšenice mi imamo pripremljenu uredbu o tržnom redu za pšenicu. Uredba o tržnom redu će vjerojatno ići na sljedeću sjednicu Vlade drugi tjedan i tada će biti donešena. Uredbom će biti utvrđena zajamčena cijena, cijena od cirka 75 lipa što je na nivou zajamčenih cijena u zemljama Europske unije i više, viša zajamčena cijena nego je zajamčena cijena u susjednoj zemlji, u Srbiji i Crnoj Gori. Znači zajamčena cijena jedna je od kategorija uredbe o tržnom redu i obveza države je da ukoliko ne bude otkupljena pšenica po toj cijeni otkupi sve ponuđene viškove pšenice. Druga kategorija ili druga, druga, drugi parametar koji će biti utvrđen uredbom o tržnom redu je minimalna cijena. Minimalna cijena sukladno i Zakonu o poljoprivredi je ona cijena po kojoj su otkupljivači dužni otkupiti određenu, određeni proizvod uz uvjet subvencioniranja dijela države u toj minimalnoj cijeni. Mi jako dobro znamo kakva je trenutna situacija sa pšenicom? Kakva je situacija sa viškovima pšenice u našem okruženju i u zemljama Europske unije iz prošlogodišnje žetve s jedne strane, a isto tako imamo i projekcije žetve 2005. godine sa isto tako određenim viškovima. Pa samo da vam kažem da se očekuje u našem najbližem okruženju cirka 20 milijuna tona tržnog viška pšenice. Hrvatska očekuje žetvu pšenice na red veličina negdje cirka 500 tisuća tona što je uvjetno rečeno nešto ispod naših potreba. Iz tih razloga kada uzmemo da Hrvatska ima pšenicu iz prošlogodišnje žetve i ova pšenica tako da nema bojazni da Hrvatska neće imati dovoljno pšenice. Sada da se vratim na ono što vjerojatno vas i zanima. Nema nikakvih problema i nikakvih problema neće biti oko smještaja pšenice. To je uvjetno rečeno najmanji problem. Ali da se vratim na uredbu o tržnom redu gdje sam rekao jedan parametar to je zajamčena cijena. Drugi parametar je minimalna cijena koju držim da ćemo utvrditi na visini od 90 lipa uz određeno pokriće troškova skladištenja, prihvata i onoga slično negdje do 6 lipa po kilogramu i znači na taj način bi otkupna cijena za proizvođače bila 90 lipa. Što se tiče potpora sukladno trenutnoj situaciji sa zasijanim površinama mogu odgovorno kazati da će se u ovoj godini za pšenicu isplatiti 1650 kuna ili maksimalan iznos poticaja. Što znači u konačnici da će praktično financijski rezultat za proizvođače pšenice biti vrlo sličan prošlogodišnjem. I mislim da smo na taj način stvorili jedan, slobodan sam kazati dobar okvir da se pšenica usmjeri prema tržištu, prema prerađivačima s jedne strane, a s druge strane da, da se na taj način regulira i da se država počne izvlačiti iz dijela problematike pšenice.
Hvala. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gospodine ministre ja nisam zadovoljna s pitanjem jer odgovor, sa odgovorom jer odgovor koji ste vi dali ne daje poruku: «Umiri se stado moje jer ja sam s tobom.» 75 lipa zajamčena cijena kraj plavog diesela koji je sa dvije kune i tri lipe otišao na četiri kune i šesnaest lipa uz priznanje da je prodano samo 70 tisuća tona pšenice pitam se gdje je, odakle se nabavila preostala pšenica? Vjerojatno preko neke granice. Nisam znala da je Bosna i Hercegovina postala žitnica. Nekad je to bila Slavonija, a sada nas, sada se hranimo iz Hercegovine i Dalmacije. Dragi ministre vi ste optimistični kad kažete da će otkupna cijena biti 90 lipa plus ono što daje država. Otkupljivači to ne prihvačaju jer mogu iz uvoza, a uvoze dobiti pšenicu po 60 lipa. Jedna jedina je poruka našim seljacima pripremite traktore vidjet ćete nas na cestama.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovana Vlado, gospodine premijeru! Jedna od većih nevolja koje čovjeka mogu zadesiti jeste biti radnik od Hrvatskoj. Nesigurnost rada u Hrvatskoj je postigla zabrinjavajuću razinu. Izigrava se institut ugovora na određeno vrijeme jer više od 80% novozaposlenih radi upravo po ugovoru na određeno vrijeme te su tako stalno suočeni s nesigurnošću radnog mjesta. Hrvatsko radništvo se nekažnjeno eksploatira. Brojni radnici rade na opasnim, potplaćenim poslovima. Prihvačaju dulje radno vrijeme. Neplaćeni prekovremeni rad i imaju malu ili nikakvu socijalnu zaštitu. Više od 30 tisuća radnika je na minimalcu. Neki ne dobivaju ni to. A troškovi života su europski. Iz straha da ne izgube i takav posao ne postavljaju pitanja o uvjetima rada i svojim radničkim i socijalnim pravima. Dok s druge strane strani poslodavci ne baš rijetko zapošljavaju strance i to na crno. Evo direktorica hotela «novog» zatečena upravo u takvoj raboti ruga se nama, ruga se vama, ruga se državi. Ruga se čitavom sustavu. Dakle sve je to opće poznata situacija hrvatskog radništva danas. Recite premijeru, zašto Vlada uporno odbija sankcionirati pod prijetnjom kaznene odgovornosti one poslodavce koji uskraćuju isplatiti pravednu i zasluženu plaću radniku.
Hvala. Predsjednik Vlade, dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe zastupnice. Riječ je o vrlo velikom problemu i slažem se s vama u ocjeni da je ne samo zakinuto pravo radnika, nego da su dovedeni u jedan teški položaj u kojemu se teško i gotovo nemoguće mogu oduprijeti poslodavcima. I pri tome nije samo ugrožen radnik i njegov socijalni status, ugrožena je i država jer ovaj ne plaća onda porez i doprinose na punu plaću mu daje minimalac, a onda ostalo eventualno na crno ili ne znam već kako što. Uz to što zapošljava i strance, ali ne bih izuzeo iz te prakse naše poduzetnike. Vi ste spomenuli strance. Točno je da i oni to rade, ali rade na žalost i naši. Dakle, i hrvatski poduzetnici i to je jedna od velikih tema ne samo moje Vlade, nego svih vlada, bivše, buduće itd. i u tom smislu mislim da moramo postići prije svega jedan široki konsenzus socijalnih partnera i jedna od tema na idućoj sjednici Gospodarsko-socijalnog vijeća bit će upravo to, kako riješiti taj problem uopće problem sive ekonomije, a to spada u sivu ekonomiju. U prvom redu kako zaštititi radnička prava? Kako zaštititi te ljude od takvih poslodavaca? Postoji nekoliko rješenja, o njima razmišljamo, uputit ćemo ih u Sabor, ali bismo voljeli i tu napraviti jedan možda i širi konsenzus svih političkih stranaka, ali i svih socijalnih partnera i poslodavaca i sindikata oko te velike teme koja je veliki, veliki problem i za radnike, ali ponavljam još jedanput i za državu, a konačno ja mislim i za poslodavce da je to problem. Jer, ukoliko poslodavac bježi pred zakonom, bježi pred fiskusom, na takav način tretira radnika, na dugoročno šteti sam sebi. Prema tome, nema rješenja iz rukava ovdje, tu nema rješenja iz rukava. Naravno, treba pojačati ono što mogu odmah reći a to je da smo već učinili, da smo pojačali inspektorski nadzor, pojačali ga. Međutim, i tu se postavlja pitanje plaćanja inspektora, jer ako ih šalješ po terenu itd. to ne može biti obična plaća, nego moramo i na taj način vrednovati njihov rad da se plati još više. Ali, nećemo ni time sve riješiti. Ono staro pitanje koje ostaje uvijek a tko će kontrolirati kontrolore, tko će kontrolirati inspektore? Prema tome, riječ je o jednoj pojavi, a ne o jednom prijestupu, o jednoj pojavi koju moramo iskorijeniti, ali ona se neće dati preko noći iskorijeniti. Mi ćemo, dakle, razmotriti tu temu sa socijalnim partnerima i sa poslodavcima i sa sindikatima i previdjeti koja rješenja ćemo donijeti i uputiti ih u Hrvatski sabor. Ali, točno je da problem postoji, točno je da on šteti i radnicima. Točno je da on šteti državi, ali točno je i to i o tome moramo govoriti da dugoročno šteti i samim poslodavcima koji takvu praksu imaju.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Slažem se sa vašom konstatacijom ali niste odgovorili na moje konkretno pitanje, jer je Vlada sa čitavim nizom izmjena zakona upravo omogućila nekorektnom kapitalu ovakvo i slično ponašanje, a zaštita radnika i ona formalna je smanjena, da ne govorimo ono o praksi. Na takav način, evo, omogućava se upravo ovo što se trenutno i događa i gospodine premijeru evo dok ste Hrvatsku na međunarodnoj sceni stavili na čekanje, bolje rečeno u magareču klupu, polako ali sigurno hrvatski san pretvarate u hrvatsku moru.
Poštovani zastupnik Josip Sudec, izvolite.
… [[Govornik se naknadno uključio.]] za tekuće usklađivanje mirovina s nominalnim rastom plaća ili određivanje aktualne vrijednosti mirovina. Do sada smo ovom formulom bili zadovoljni i umirovljenici, a djelovalo mi je da su da je i Vlada. Međutim, u posljednje vrijeme predstavnici Vlade tvrde da je formula neodrživa za proračun Republike Hrvatske, a predstavnici Međunarodnog monetarnog fonda da je udio mirovine previsok u društvenom bruto proizvodu od 14%. Međutim, podaci govore drugačije. Državni proračun sa redovnim usklađenjem za prvo polugodište ove godine bio je 2,3 i realnom procjenom za drugo polugodište od 1,6 na umirovljenicima će ove godine uštedjeti 1,1%. Dakle, novci nisu problem i proračun nije ugrožen. Drugo. Podatak Međunarodnog monetarnog fonda nije točan, nikad nije bilo izdvajanje za mirovine u visini od 14%. Izdvajanje za mirovine u ovoj godini su 12,56% od toga za obične mirovine 10,22, a za mirovine pod posebnim uvjetima 2,34. Ako je nešto poraslo onda su u 2003. u odnosu na 2004. porasle povlaštene mirovine od 1,87 na 2,34. Gospodine premijeru, kome smeta dosadašnja formula? Hvala.
Hvala. Predsjednik Vlade, dr. Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče, prije svega treba podsjetiti javnost da je ova Vlada donijela promjenu formule usklađivanja u korist umirovljenika. To je nešto što se često zaboravlja u javnosti i o čemu se u javnosti malo govori. Jer, kad se nešto dobro napravi onda se to smatra da je to samo po sebi razumljivo, da se to ionako trebalo dogoditi, a zašto se onda prije nije dogodilo? Znači, molim da se utvrdi ne zbog toga da bismo davali neke komplimente Vladi, nego zbog toga što smo zaista zainteresirani i što nam je na srcu poboljšanje materijalnog položaja umirovljenika. Mi u Hrvatskoj poštujemo i moramo poštovati one koji su svoj životni vijek radili u Hrvatskoj ili drugdje, a imaju pravo na hrvatsku mirovinu. Prema tome, materijalni položaj umirovljenika je svima nama na srcu. Ali, isto tako reći ću vrlo javno, vrlo otvoreno i javno ono što smo u našim razgovorima na početku pregovora o koalicijskoj suradnji odnosno u suradnji u parlamentarnoj većini rekli da i vi koji predstavljate umirovljeničke udruge i umirovljenike da imate visok stupanj odgovornosti za stanje javnih financija i da smo od početka rekli da ćemo usklađivati mirovine i poboljšavati materijalni položaj umirovljenika sukladno mogućnostima države. Dakle, dva načela koja smo i mi govorim u ime vladajuće stranke, odnosno stranke koja, i vi koji ste …
Kolega Kajin smirite se.
Ja ne vjerujem, nisam čuo što ste rekli, ali ne vjerujem da imate problema s ovim. Dakle, ja želim reći dva načela naše suradnje, suradnja parlamentarne većine u kojoj je i Hrvatska stranka umirovljenika, a to je da želimo poboljšati materijalni status umirovljenika. I drugo da moramo voditi računa o mogućnostima države. To su bila dva načela oko kojih smo se usuglasili i složili i lani smo upravo promijenili formulu na način da ste bili zadovoljni, promijenili smo, uključili smo 6% plus 100 kn u osnovicu. Donijeli smo Zakon o vraćanju duga umirovljenicima, pri kraju smo razgovora i dogovora oko načina formiranja fonda. Prema tome, riječ je o tome da ova Vlada zaista čini sve i puno više nego što su mnogi mislili na tom planu, ali dakako da našim umirovljenicima i ja ih razumijem u tome ne može biti ni to dosta jer puno bismo, mogli bismo nabrajati puno segmenata gdje bismo ih mogli još poboljšati njihov status. Prema tome, da zaključim. Izravno kao što ste vi postavili izravno pitanje. Nikome nije u interesu niti ću ja dopustiti da se smanjuju prava umirovljenika. Ali isto tako nikome ne može biti u interesu da država mimo svojih mogućnosti, preko svojih mogućnosti osigurava nekome bilo kojoj grupi, bilo kojoj grupaciji u Hrvatskoj status koji ne možemo pratiti s obzirom na mogućnosti države. Prema tome, riječ je o ta dva načela i ja sam uvjeren da ćemo u našim razgovorima naći pravu sredinu, naći ono što možemo zastupati, vodeći računa o poboljšanju materijalnog statusa umirovljenika, ali isto tako i o mogućnostima države.
Poštovani zastupnik Josip Sudec, izvolite.
Ja bih molio da jednaki status imaju i povlaštene mirovine kod usklađivanja i obične mirovine. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, gospođe i gospodo članovi Vlade. Svoje pitanje uputit ću gospođi potpredsjednici hrvatske Vlade i ministrici. Jedan od mnogih programa u vašem ministarstvu, a u svrhu poboljšanja uvjeta života hrvatskih branitelja je i program osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja. Značajna sredstva izdvojena su za osnivanje zadruga hrvatskih branitelja. Koliko je zadruga osnovano do sada i kakav je učinak očekujete od ovog projekta?
Potpredsjednica Vlade, ministrica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo zastupnice, jedan od najvažnijih ciljeva ove hrvatske Vlade u segmentu zbrinjavanja, odnosno brige o hrvatskim braniteljima i djeci poginulih, zatočenih i nestalih branitelja jest zapošljavanje hrvatskih branitelja. Zbog toga je Vlada donijela program zapošljavanja od 2004. do 2008. godine i tim programom za koji se svake godine iz državnog proračuna izdvaja oko 30 milijuna kuna, mi ćemo, ja sam sigurna, uspjeti riješiti jedan dobar dio problema nezaposlenih hrvatskih branitelja i djece, ponavljam još jedanput, poginulih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja. Jer su i djeca uključena u taj program. Ono što je novo u tom programu jest među ostalim i mjera osnivanja zadruga hrvatskih branitelja. U prošloj godini kad smo, dakle, startali, zahvaljujući potporama ministarstva, osnovano je 10 zadruga. Svaka ta zadruga dobiva poticaj od 150 tisuća kuna i moram sa zadovoljstvom reći da je, evo, od tada do danas broj zainteresiranih znatno povećan. Tako da sada, znači, u 2005. do danas imamo zahtjeve za osnivanje novih 19 zadruga i vjerujem da ćemo svima koji su podnijeli zahtjev i uspjeti dati potpore, odnosno svima uspjeti dati potporu ministarstva koja se ne zaustavlja samo u novčanoj potpori nego mi nastojimo i na druge načine u rješavanju različitih problema oko zemljišta i svih drugih problema do problema prostora u suradnji sa drugim ministarstvima, posebno sa Ministarstvom poljoprivrede i jedinicama lokalne uprave, osigurati, dakle, uvjete za rad tih zadruga. Ono što bih posebno istaknula jest da se zadruge i međusobno počinju povezivati. Prekjučer sam bila, primjerice, u Zadruzi u Dugoj Resi, braniteljskoj zadruzi koja je povezana sa zadrugom na Rabu. Oni su krenuli sa jednim sjajnim programom budući da proizvode povrće. Programom za hotelski kompleks na Rabu, dakle, snabdijevaju taj hotelski kompleks. Sada će od 1. srpnja svakodnevno po jedan kamion kretati za Rab. Dakle, sjajno su se uvezale dvije zadruge. Ima mogućnosti, dakle, za prodor na tržište. Sve se više prostora oslobađa jer su to uglavnom zadruge koje se bave poljoprivrednom, odnosno obrtništvom i mislim da ovi, rekla bih, pilot projekti iz prošle godine pokazuju u kojem smjeru zapravo i moramo ići kroz te programe zapošljavanja. Programa je 6, ali ovaj program zadruga ima, odnosno za njega ima najviše zanimanja. Različit je broj zadrugara koji se udružuju međutim sve je više onih koji se uključuju u rad postojećih zadruga. I na taj način ja vjerujem da ćemo, evo, riješiti jedan od najvećih i najznačajnijih problema nezaposlenih hrvatskih branitelja. Samo oni koji rade i naravno žive dostojno i dostojanstveno od svoga rada mogu biti zadovoljni i zbog toga, evo, želim na kraju reći da ćemo mi u programu nastojati pojačati upravo tu mjeru, dati joj još više značaja. I sa zadovoljstvom također želim istaknuti da najmanje 80% naših zahtjeva koji su krenuli iz ministarstva prema drugim ministarstvima ili prema drugim tijelima vlasti za pomoći zadrugarima je naišlo na dobar odjek. Dakle, vjerujem da će polako svi prepoznavati važnost posebno te mjere i da će se broj zadruga u ovoj godini u najmanju ruku udvostručiti. Hvala vam.
Hvala. Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospođo ministrice. Zadovoljna sam ovim odgovorom, ali moram reći, uputila sam iz razloga što hrvatska javnost zaista malo zna o ovom dobrom projektu. Ja dolazim iz grada iz Siska koji u jednom malom mjestu Crnac je osnovao jednu takvu zadrugu. Rade i trude se puno, ali kažem, u javnosti se jako malo govori o ovom projektu koji je izuzetno dobro primljen među hrvatskim braniteljima. Hvala vam puno.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade. Pitanje želim postaviti premijeru. Cijene naftnih derivata, vidimo i sami, divljaju. Razloge znamo, od američke intervencije u Iraku pa nadalje. Slažem se, za to nije kriva hrvatska Vlada. U lipnju 2003. 1 barel nafte bio je 25 dolara. U lipnju 2004. već je 43 dolara. Kraj lipnja ove godine 60 dolara. Međutim, vaša je Vlada i vi osobno, gospodine premijeru, najavili ste da će, pređe li gorivo Super 8 kuna doći do intervencije smanjenjem trošarine. Postavlja se znači pitanje da li će se to dogoditi. Da li će Vlada smanjiti trošarine jer nafta je u Republici Hrvatskoj preskupa. Na primjer, mi imamo skuplju naftu od bogate Irske, super bogate Švicarske, imamo naftu ili benzin skuplji od super skupog Japana, Češke i tome slično. Naročito su pogođeni korisnici plavog Dizela, ribari. Tu su svakako poljoprivrednici, a što će tek biti zimi kada dođe na red i kupnja lož ulja, o tome možemo samo nagađati. Tim više što se pojavila i jedna inicijativa da, zapravo predlažu u Vladi da Vlada sklopi pakt sa sindikatima o zamrzavanju plaća u javnom sektoru pa onda da neće imati problema ni s mirovinama. Indirektno da se smanji plaće u javnom sektoru, da se zadrže ili smanje mirovine. Jednom riječju, postavljam pitanje glede ovog lož ulja. Hoće li Vlada intervenirati smanjenjem trošarina?
Hvala. Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Kad dođe vrijeme, gospodine zastupniče, zacijelo će Vlada intervenirati. Ali želim reći da problem nije jednostavan, na što ste i vi upozorili i da nije vezan samo niti ima veze isključivo sa Hrvatskom. Ima veze sa stanjem cijena na svjetskom tržištu. I tu možemo biti, i to nije pesimistički pristup, možemo biti zaista zabrinuti razvojem cijena, svjetskih cijena. Naime, riječ je o tome da prognoze kažu da bi cijena mogla doći do 80 pa možda i do 90 dolara. Što će biti, naravno jedan veliki šok za cjelokupno svjetsko gospodarstvo i mi u Hrvatskoj se moramo već početi pripremati ako će takav razvoj zaista biti i realan. A zašto mnogi makroekonomisti u svijetu tvrde da je on zaista realan. Prema tome, riječ je o vrlo ozbiljnom problemu, a kada dođe vrijeme mi ćemo intervenirati kada procijenimo da je pravo vrijeme na Hrvatskom tržištu.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Kajin.
Ne da je vrijeme došlo, to vrijeme je zapravo prošlo, sami ste nedavno najavili da ćete intervenirati kada taj super prijeđe 8 kuna. U ponedjeljak slijedi novo poskupljenje nafte, cijena nafte u Hrvatskoj, još je ispod 8, 7,8, mora pasti ali 7,8 kuna je više nego u Irskoj, Švicarskoj ili Japanu, odnosno Češkoj. Od nas su skuplji Italija, Njemačka, Francuska, pa i Norveška koja je bogata naftom, međutim, to su ekonomije koje su 10 puta bogatije od Republike Hrvatske. Ja sam svjestan činjenice da je u tom trošku nafte, tu su i trošarine koje idu u proračun, i onih 0,60 lipa za autoceste i treba modernizirati rafinerije sa 500 milijuna eura ili dolara ali ja mislim da je ipak potrebno u ovom trenutku stati na loptu jer je to postao nesnosan izdatak za proračun gotovo svakog prosječnog hrvatskog građanina.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić izvolite.
[[Govornik se naknadno uključio.]] radi se o jednoj doista zabrinjavajućoj činjenici koja je izgleda ili promakla Vladi, ja se nadam da jest samo promakla. Naime, godišnje se u Hrvatsku uveze oko 120 tisuća tona opasnih kemikalija, plus toga kroz Hrvatsku se, Hrvatskim cestama proveze oko 40 tisuća tona u druge zemlje. Do sada je kontrolu nad uvozom tih opasnih kemikalija i opasnih tvari biocida različite vrste, kontrola se do sada radila na granici i utvrđivalo se mogu li se te kemikalije i smiju li se one uvesti u Hrvatsku činio je to Zavod za toksikologiju. Na žalost 2003. godine donesen je ukinut je Zakon o otrovima i donesen je Zakon o kemikalijama, taj Zakon je od 2003. kada je donesen do dana današnjeg 2 puta odgađan i nije stupio na snagu i ova kontrola se vršila na već opisani način na samim granicama. Na žalost po novom zakonu koji o kemikalijama koji stupa na snagu 1. srpnja to znači za 2 dana, a Vlada još nije po treći put odgodila njegovu primjenu potpuno će izostati sanitarna kontrola uvoza kemikalija preko naših granica, jer i ured koji bi to trebao vršiti kontrolu samo papira, dakle više i neće biti kontrole na granici, već samo kontrole papira koji je trebao profunkcionirati nije još dobio odobrenje Vlade. Pa vas ja lijepo molim da odgovorite, da li to znači da će nakon 1. srpnja kroz Hrvatsku i u Hrvatsku se uvoziti gotovo 200 tisuća tona kemikalija bez ikakvog nadzora.
Hvala. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader izvolite.
Naravno gospodine zastupniče da se neće to dogoditi, mi imamo upravo sutra na sjednici Vlade tu temu i obavijestit ćemo vas nakon, nemamo još odluku da li ćemo odgoditi primjenu od 1. srpnja ili ne ali ćemo sigurno sutra izvijestiti što će vlada donijeti, koju odluku, ali vodimo računa o tome.
Zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo kao doprinos toj vašoj sjednici Vlade, onda samo jedna rečenica gospodine predsjedniče Vlade. Zavod za toksikologiju ovu državu nije koštao ništa i sav nadzor koji su oni do sada vršili na granicama, nije koštao ništa, prema novom Zakonu o kemikalijama novi ured koji se ustrojava bit će financiran iz budžeta.
Hvala. Poštovani zastupnik Vilim Herman, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine premijeru, kolegice i kolege. Naime, kada sam razmišljao kakvo pitanje postaviti bile su dvije mogućnosti, prva je da to bude jedno atraktivno pitanje kakve su to ljubavi u onoj ili ovoj skupštini ili gradskom vijeću prema HDZ-u pa se događaju nevjerojatni prijelazi ili kakve su to pak ljubavi prema primjerice Glavaševoj listi pa se isto tako događaju prijelazi ali ipak jedno pitanje koje nije atraktivno, a tužno je što u našoj hrvatskoj postalo ovo opće atraktivno, pitanje o kliničkoj bolnici Osijek, prema kojoj je Vlada evidentno dužna 20 milijuna kuna. Da ne pričam cijelu priču zbog razmjene određene nekretnine, povrata imovine, događa se dug i on je ugovorne naravi, 20 milijuna kuna. Gospodine premijeru, vi ste radili u Austriji, ugovornu svetinju poznajete dobro kao jednu vrstu instituta, poznate su i političke prilike Slavonsko-baranjske prema vladi pa i vama, bilo bi vrlo tužno kada bi se u tom političkom nekakvom zarobljavanju zbog tih odnosa događao možda odgovor u pogledu poštivanja ugovornih svetinja. Od vas tražim jasan odgovor jer ga prošli put nisam dobio od vaše zamjenice, tada mi je bilo rečeno a na isto pitanje da će se prvo vidjeti, pa će se odgovoriti, pa se onda dugo nije odgovorilo, a kada se odgovorilo, odgovorilo se na sljedeći način. Ući će dug u trogodišnji proračun, vi taj odgovor niste vidjeli gospodine premijeru ja sam vam ga spreman uručiti i siguran sam da kao osoba koja pozna ugovornu svetinju može dalje, hoćete se, može dobro. Evo ga stiže. Dakle, svetost ugovora zaključit ću time, nedvojbena, budući da niste znali pretpostavlja za taj odgovor, sada od vas očekujem odgovor nedvojben da kliničkoj bolnici Osijek pripada 20 milijuna kuna i to ne preko trogodišnjega planiranoga proračuna nego izravno jer ide obveza iz ugovora, to je potrebno, to je važno a ostale tekuće potrebe za kliničku bolnicu Osijek treba naprosto rješavati, i to ne preko političkih odnosa Drmić - Šišljagić – Glavaš, to je snažna trojka je li u odnosima političkim sa središnjicom, nego je li smireno staloženo onako kako kvalitet života Slavonsko-baranjskoga traži. Hvala vam lijepo.
Hvala. Predsjednik Vlade dr. Ivo Sanader izvolite.
Mogu li vidjeti gospodine zastupniče odgovor prije nego odgovorim. Prije nego odgovorim, da vidim što piše. Ne samo da vidim što piše, budući da je citirano. Gospodine zastupniče, hvala na ovom odgovoru koji ste mi dali, a ja ću vama reći da Vlada stoji u potpunosti prema svojoj obvezi u pogledu dugova i obveza prema kliničkoj bolnici u Osijeku bez obzira na ove političke prilike o kojima ste govorili, bez obzira na stanje jedne ili druge liste, to nikakve veze nema sa središnjom državnom politikom i sa obvezama prema stanju zdravstva u Slavonsko-baranjskoj županiji. I da ne bi ostalo samo na ovoj a hvala vam što ste mi donijeli taj odgovor, reći ću da je prije 14 dana neka se i to zna u javnosti, da je otvoren odjel intervencijske kardiologije, dakle za one ljude kojima treba spasiti život nakon infarkta srca, da je reorganizacija i obnova odjela za bolesti uha, grla i nosa u tijeku. Prema tome, i to treba reći javnosti, te dvije stvari i da za iduću godinu planiramo kardio kirurgiju a sad se radi na prostoru. Te četvrta stvar da smo otvorili cito-genetski laboratorij hitne medicinske pomoći. Prema tome, dakle riječ je o nekoliko vrlo važnih projekata koje smo već ostvarili u Kliničkoj bolnici Osijek. I da ne bi ostalo samo na tome razmišljamo, vjerujemo da ćete vi to podržati, da Klinička bolnica Osijek kao okosnica zdravstvene zaštite istočne Hrvatske uskoro prijeđe u Klinički bolnički centar. Prema tome, i iz ovih odgovora vidite naš odnos prema osječkoj bolnici.
Poštovani zastupnik Vilim Herman. Izvolite!
Pa, ja sam sada bio u jednom momentu pridruženi član Vlade ako sam sve to skupa razumio jer sam u dobroj volji dao dokument i neću vam ga ostaviti jer ima tamo mojih bilješki. Možda je to već nešto za sljedeći odgovor, pitanje. Ali gledajte gospodine premijeru, ovdje se događa jedna vrlo neobična situacija. To je poput jednoga maloga eksperimenta. Vi govorite sada o tekućim ulaganjima u Kliničku bolnicu Osijek. Ne radi se o tome, to je nužno napraviti i ako to radite to je o.k. Usput rečeno kasnite. Ali ako je invazivna kardiologija primjerice u pitanju tada to rješavajte ali ovo je dug, ugovorni dug zbog nekretnine koja je predana đakovačko-srijemskoj biskupiji. Želim pismeni odgovor. Ja sam ne kao što su Šišljagić, Drmić i Glavaš govorili napisat ćemo pismo premijeru jer tada još nisu odlučili otvoriti tu tzv. političku bitku o regionalizmu i decentralizaciji. Ovo je život i ovo je izravni prilog za regionalnost i decentralizaciju. Gospodine premijeru, tražim pismeni odgovor u kojem sam siguran jer vi poštujete ugovore, bili ste vani i znate što to radi da ćete se očitovati na taj način da će biti ispoštovan ugovor i isplaćeno 20 milijuna kuna. U toj nadi ja zahvaljujem upravo sretan.
Hvala. Poštovana zastupnica potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče. Pitanje želim postaviti potpredsjedniku Vlade gospodinu Damiru Polančecu zaduženom za gospodarstvo. Ja sam pitanje postavila i u pisanom obliku pa stoga očekujem kompetentan odgovor. Naime, pitam zašto se krše zakoni Republike Hrvatske pri uvozu junećeg i goveđeg mesa iz Brazila i Poljske i ne poštuje kakvoća i kvaliteta? Naime, to pitam zbog toga što su određeni pravilnici ministarstava stavljeni izvan zakona odnosno iznad zakona a zbog nedefiniranih kompetencija Ministarstva poljoprivrede i šumarstva i Ministarstva zdravstva zapravo se stvara jedan međuprostor u kojem nije moguća adekvatna kontrola hrane koja se nalazi u turističkim objektima. Takva situacija pogoduje jedino uvoznom lobiju ali zato nanosi ogromnu štetu poljoprivredi, konkretnije govedarstvu ali i turizmu kojem bismo osim lijepog mora i dobrih prometnica morali ponuditi i zdravu domaću hranu. Naime, podaci koje sam koristila pripremajući ovo pitanje su podaci koje sam dobila iz udruge "Baby bif" koja ima sjedište u gradu Bjelovaru a oni u tim podacima upozoravaju da je u posljednjih pet mjeseci u Hrvatsku uvezeno više svježeg goveđeg mesa nego u proteklih pet godina. Ako je tako prema njihovim podacima, a tu dolazi još jedan podatak koji je također vrlo ozbiljan da se konzumira oko 800 tona uvezenog goveđeg mesa kojem je istekao rok trajanja. To meso je prema postojećim zakonima trebalo završiti u preradi a ne na stolovima ljudi naših građana ili turista. Ja vas molim, gospodine potpredsjedniče da prvo odgovorite na pitanje u kojem tražim zašto se krše zakoni. Zatim vam predlažem da primite i predstavnike te udruge koji će vam sigurno dati još dodatnih podataka i informacija koje će vam vjerojatno omogućiti bolju kontrolu u tom resoru. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Potpredsjednik Vlade Damir Polančec. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Hvala lijepa gospođo potpredsjednice na postavljenom pitanju. Dozvolite mi da u par riječi iznesem kronologiju događanja vezano uz ove navodno sporne uvoze i pošiljke. Dakle, uvoz mesa, goveda iz Brazila i Poljske izvršen je na temelju rješenja nadležnog ministarstva a koje je izdano temeljem zahtjeva potencijalnog uvoznika i tek nakon što je utvrđeno da potencijalni uvoznik a u ovom slučaju to je Mesna industrija "Pivac" dakle zadovoljava sve propisane uvjete. Pošiljke koje su temeljem tog rješenja stigle na granični prijelaz pratila je propisana međunarodna veterinarska svjedodžba koju izdaje nadležni veterinarski inspektor zemlje izvoznice i kojim potvrđuje usklađenost kriterija zdravstvene ispravnosti pošiljke koja se uvozi sa zahtjevima iz rješenja resornog ministarstva. Na samom graničnom prijelazu isto tako izvršen je veterinarsko-zdravstveni pregled te je izvršeno i uzorkovanje i uzorci su poslani kompetentnim i za to dakle certificiranim laboratorijima na dodatni pregled. U periodu dok nismo imali rješenja navedenih laboratorija mesom se nije moglo prometovati, dakle stajalo je u posebnom prostoru uvoznika. Nakon što su rješenja odnosno nalazi certificiranih laboratorija pristigli i nakon što je potvrđena zdravstvena ispravnost pušteno je meso u promet. Što se tiče nadzora kvalitete kojeg spominjete za nadzor kvalitete je zadužen Državni inspektorat i to temeljem Pravilnika o kvaliteti mesa. Tu želim nedvojbeno napomenuti da je Pravilnik o kvaliteti mesa preuzet iz zakonodavstva SFRJ 1991. godine i da ga je definitivno potrebno modificirati. U naš Pravilnik o prometu svježim i pothlađenim mesom nije u potpunosti usklađen sa propisima Europske unije i to samo u tom segmentu što naš predviđa rok trajnosti za navedene vrste mesa, kategorije mesa 15 dana dok u Europskoj uniji nema ograničenja vezanog uz rok trajanja. Upravo na osnovu izvještaja certificiranih laboratorija, upravo dakle na osnovu toga što smo imali potvrdu o zdravstvenoj ispravnosti i kvaliteti mesa resorno ministarstvo donijelo je odluku da ne pušta navedene pošiljke mesa u maloprodaju nego da se meso može isključivo upotrijebiti u svrhe daljnje proizvodnje odnosno prerade. Ministarstvo zdravstva izdalo je temeljem članka 15. Zakona o hrani mogućnost prodaje neposredno kupcima u hotelskom odnosno turističkom segmentu pod posebnim uvjetima. Tijekom današnjeg jutra zatražio sam od Državnog inspektorata izvješće o krajnjim korisnicima uvezenog mesa i očekujem izvješće tijekom ovog tjedna. Čim to izvješće dobijem bit ću u mogućnosti pismeno vas izvijestiti i primiti i vas i Udrugu "Baby bif" na dodatne razgovore i pojašnjenja. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dakle, jasno je da imamo neusklađene pravilnike i zakone koje treba mijenjati. To je dobra dijagnoza, sad bi samo trebalo odrediti i rok u kojem će se te mjere primjenjivati ali naravno da nas zanima vjerojatno i čitavu javnost gdje je moglo završiti 800 tona uvezenog mesa, na čijim tanjurima se oni nalaze. I zahvaljujem na prijemu jer vjerujem da će biti koristan i vama kao novom članu Vlade. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa. Moje pitanje opet se tiče vjerodostojnosti predsjednika Vlade. Odgovarajući na pitanje gospodina Kajina o rastu cijena benzina vi ste poštovani premijeru maloprije rekli kad dođe vrijeme Vlada će intervenirati. Vi time ponovno u još jednom primjeru odbijate ispuniti ono što ste javno obećali. Naime, ja vas podsjećam da ste 2. travnja javnosti obećali da će Vlada intervenirati kada cijena benzina pređe granicu od osam kuna kako bi se tom intervencijom spriječile negativne posljedice na standard građana. Uvjet je ispunjen. Prošloga ponedjeljka INA je objavila nove cijene po kojima olovni super 98 u maloprodaji stoji 8 kuna i 13 lipa. Umjesto da ispunite obećanje vi ispunjenje ponovno gurate u nedokučivu budućnost i govorite «Kada dođe vrijeme». Ne treba čekati povoljno vrijeme da čovjek ispunjava svoja obećanja. Pitam vas kada ćete vi konačno prihvatiti tu jednostavnu činjenicu? [[Upadica: Nisam čuo.]] Kada ćete konačno prihvatiti tu jednostavnu činjenicu?
Predsjednik Vlade, Ivo Sanader. Izvolite.
Pa ja bih vam mogao odgovoriti politički da ću prihvatiti svaku činjenicu koju vi dokažete. Ali budući da niste ništa još dokazali onda ne mogu prihvatiti. Dakle ja ostajem pri svom odgovoru da ćemo intervenirati onda kada cijena bezolovnog benzina bude 8 kuna. Vi vjerojatno asocirate na neki drugi i, i tu treba reći da u Hrvatskoj kao i svugdje u svijetu idemo svi prema bezolovnom benzinu. Ako je riječ i ovdje to onda ćemo napraviti i analizu. Vidjeti kolika je kategorija ljudi koja još uvijek upotrebljava olovni benzin pa ćemo i tu reagirati.
Poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Nisam zadovoljan odgovorom ali lako što ja nisam zadovoljan odgovorom. Mislim da vašim odgovorom neće biti ni zadovoljni građani koji taj benzin kupuju. Svaki dan. Pa oni dakle i koji kupuju taj olovni super 98 koji je već prešao granicu od 8 kuna. Ali mislim da bi bilo dobro da se ponovno pojave oni plakati sa Pinokijem i njegovim nosom. Jedino što bi u ovom slučaju taj nos trebao biti malo duži.
Poštovani zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, ostali članovi Vlade. Pitanje imam za gospođu ministricu pravosuđa. Gospodin, gospođo ministrica molim vas da nas kratko upoznate sa stanjem reforme pravosuđa posebno u dijelu uređenja zemljišnih knjiga čije je aljkavo vođenje, pogrešno vođenje bilo razlogom mnogih sudskih postupaka, a i pokrenulo lavinu medijskih natpisa rekao bih i slobodno i bila kočnica gospodarskog razvoja naše države Hrvatske.
Ministrica pravosuđa Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Poštovani gospodine zastupniče, evo ukratko od 9. mjeseca se provodi ubrzana reforma sređivanja stanja u zemljišnim knjigama. Ja ću vas samo izvjestiti o nekim koracima koje smo poduzeli u tom smislu. Započet je unos prijepisa ručno vođenih zemljišnih knjiga u elektronski oblik na svih 96 sudova, a sam prijepis u elektronski oblik je pretpostavka za ubrzano donošenje i sudskih odluka u zemljišno-knjižnom postupku, a to je naravno i pretpostavka za objavljivanje zemljišno-knjižnih podataka na internet stranicama. Započet je postupak verifikacije podataka na 17 zemljišno-knjižnih sudova. Objavljeni su kao što znate zemljišno-knjižni podaci na internet stranicama što je doprinjelo dostupnosti podataka široj javnosti i time da građani i sve zainteresirane stranke mogu izvršiti uvid u zemljišno-knjižno stanje bez odlaska u sudove, a radi ilustracije u mjesec dana bilo je 3 milijuna 600 tisuća ulazaka na internet stranice za uvid u zemljišne knjige. Stvorene su i materijalne i tehničke pretpostavke za uvođenje sustava zemljišnih knjiga, nabavljena je informatička oprema za zemljišno-knjižne odjele. Provodi se i odgovarajuća edukacija i to informatička i pravna edukacija i edukacija za voditelje gruntovnica. Provode se postupci osnivanja i obnove zemljišnih knjiga, a u postupcima osnivanja i obnove zemljišne knjige i katastra usklađuje se zemljišno-knjižno i katastarsko stanje što naravno doprinosi pravnoj sigurnosti prometa nekretnina i za sada se vode postupci osnivanja zemljišnih knjiga na 20 sudova. Pokrenut je postupak utvrđivanja razloga zbog kojih je otežan upis nekretnina u zemljišne knjige te utvrđivanja sudske prakse u primjeni Zakona o zemljišnim knjigama. Provode se i redovni i izvanredni nadzori nad radom zemljišno-knjižnih odjela i uvedene su i žurne mjere radi utvrđivanja efikasnosti u radu sa strankama i radi povećanja radne discipline zaposlenih u zemljišno-knjižnim odjelima. Donesene su i uvedeni su samostalni zemljišno-knjižni referenti što je dovelo do rasterećenja sudaca u radu sa zemljišno-knjižnim predmetima, a i ubrzao se i rad u donošenju sudskih odluka po prijedlogu stranaka. Nama je još ostalo nekih 258 tisuća zaostataka zemljišno-knjižnih a od tog broja je već u 5 mjeseci smanjeno 60 tisuća. Tako da stvari se dobro razvijaju i za sada radimo na stvaranju pretpostavki da i javni bilježnici mogu izdavati zemljišno-knjižne izvatke. Pretpostavka je da se kompjutorski uvežu sa gruntovnicama i više se neće događati da se kod bilježnika uvjeri neki ugovor o kupovini, ne znam, zemlje i da se zbog toga što nema mogućnosti odmah zabilježbe u zemljišnim knjigama takva zemlja preprodaje još nekoliko puta. Dakle takvu malverzaciju ćemo na ovaj način spriječiti. Evo to je ukratko.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo ministrice. Zadovoljan sam sa odgovorom, sa željom da nastavite dalje sa provođenjem reforme pravosuđa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Drmić. Izvolite.
Poštovani kolege i kolegice, poštovani članovi Vlade. Ja bih postavio pitanje našem premijeru. Hrvatskoj jamčim smanjenje poreza. Smanjit ćemo porez i tako ojačati poduzetništvo, poljoprivredu i domaću proizvodnju. Za razliku od drugih mi ćemo ukloniti birokratske prepreke i omogučiti jednake uvjete svima. Gospodarski rast. Ulagat ćemo u znanost i tehnologiju, potaknuti izvoz i uvesti red u državne financije. Za razliku od drugih mi Hrvatsku nećemo odvesti u stečaj. Rast zaposlenosti. Povećat ćemo zaposlenost snažnim gospodarskim programima. Za razliku od drugih mi mlade ljude nećemo odvesti u budućnost bez nade. Rast standarda. Povećat ćemo standard boljom brigom za obitelj i umirovljenike, većim ulaganjem u školstvo i zdravstvo i poštovanjem hrvatskih branitelja. Za razliku od drugih mi ćemo Hrvatskoj vratiti dostojanstvo. U potpisu doktor Ivo Sanader. Ne znam gospodine premijeru da li se sjećate to je tzv. jamstvena kartica koju ste vi osobno potpisali i na kojoj je ova Vlada današnja dobila većinu glasova birača. Po svemu sudeći [[Upadice se ne razumiju.]] Pustite me da govorim. Ne samo da ova obećanja nisu ispunjena već se jednostavno ne vidi ni da se Vlada ... /Govornik je isključen./ ... problemi riješe ili je situacija stvarno ovako beznadna kako se čini iz ove perspektive?
Predsjednik Vlade doktor Ivo Sanader.
Gospodine zastupniče na tom programu ste vi ušli u Hrvatski sabor. I taj program će, i taj program će ova Vlada s vama ili bez vas ispuniti do kraja na zadovoljstvo hrvatskih građana. [[Pljesak.]]
Moje pitanje gospodine premijeru nije bilo nimalo provokativno već sam ga postavio baš zato da umirim svoju savjest. Jer sam svjestan da sam ja u vaše ime te jamstvene kartice dijelio po gradovima i općinama. Jednostavno iako sam se distancirao od politike ove Vlade i dalje prije spavanja se puno puta zamislim što sam dijelio i kakva smo obećanja zajedno davali? Ja zato što sam vjerovao vama. Ja se nadam da ćete ipak bilo što učiniti do kraja ovog mandata da se i meni savjest olakša.
Poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče hrvatske Vlade, dame i gospodo ministri. Pitanje ću uputiti ministru Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva gospodinu Branku Vukeliću. U Hrvatskoj je u prošlom stoljeću u osamdesetim godinama izgrađena posljednja hidroelektrana. Do sada je za proizvodnju električne energije iz hidrotehničkih potencijala i mogućnosti naših vodotoka angažirano samo negdje oko 45% tog potencijala, a u narednom vremenu može se koristiti još nešto manje, negdje oko 40%. Poznata je činjenica da proizvodnja električne energije iz, od korištenja vodotoka je dugoročno najsigurnija i najstabilnija i ekonomski najopravdanija. Moje je pitanje gospodinu ministru. Što će poduzeti Ministarstvo gospodarstvo rada i poduzetništva da potakne Hrvatsku elektroprivredu ili neke druge investitore jer to ne mora biti Hrvatska elektroprivreda, da u narednom vremenu pokrenu postupak izgradnje hidroelektrana u Republici Hrvatskoj?
Poštovani ministar Branko Vukelić, izvolite.
… [[Govornik se naknadno uključio.]] drugo područje rekao bih energetike i energetske budućnosti Hrvatske koja je vrlo važna i bitna s obzirom da svakodnevno znamo i sami raste potrošnja svih energenata tako i električne energije. Isto tako, točno je ovo što ste kazali učešće energije, električne energije iz hidroelektrana u ovom postotku i svi bismo mi htjeli da to bude daleko veće i više s obzirom da se radi o jednom dugoročno zaista profitabilnom i najboljem izvoru električne energije, prihvatljivom ekološki obnovljivom izvoru energije se radi, vodi. Međutim, isto tako treba ipak zbog točnosti reći da smo zadnje hidroelektrane pustili u pogon 89. odnosno 90-te godine. To su bile hidroelektrane Đale i hidroelektrane Dubrave i ono što mogu reći mi smo, ovo Ministarstvo rada i poduzetništva je ove godine upravo i dalo energetsku suglasnost za gradnju hidroelektrane Lešće, 40 mega vata i ona kreće dakle ove godine u gradnju. Predviđeni završetak radova je 2008. godina. Isto tako, Hrvatska elektroprivreda ima dva gotova projekta za dvije hidroelektrane koje su u ovom narednom razvoju predviđene za graditi. To su hidroelektrana Podsused i hidroelektrana Drenje na rijeci Savi s tim da troškovi izgradnje tih hidroelektrana su dosta veliki. Tu se očekuje dogovor i sporazum i sa Gradom Zagrebom, sa Zagrebačkom županijom i sa najvjerojatnije Hrvatskim vodama. Dakle, gradnja hidroelektrana nije jeftina, nije jednostavna. U zadnje vrijeme znamo da je problem počesto najveći i što se tiče Udruga zaštite okoliša ili stanovnika lokalne zajednice. Spomenut ću najveći potencijal za hidroelektranu, imamo praktično i projekcije za taj projekat. Postoji hidroelektrana Novo Virje na Dravi, ali tu postoji problem i poteškoća sa mađarskom stranom i njihovo protivljenje upravo zbog utjecaja i zbog zaštite okoliša, dakle za gradnju te hidroelektrane. Prema tome, planovi postoje, Hrvatska elektroprivreda ima u svojim planovima gradnju hidroelektrana, isto tako ima u planovima gradnju termoelektrana. Vrlo važno je ne samo zbog osiguravanja dovoljnih izvora električne energije za naše gospodarstvo i potrošače koji su iz godine u godinu sve veći, potrošnja je sve veća. Dakle, treba osigurati nove izvore, nego je vrlo važno i slijedeća stvar. Znamo da puštanjem transformatorske stanice Ernestinovo Hrvatska je dobila jednu važnu ulogu u sustavu distribucije električne energije srednje i zapadne Evrope sa jugoistočnom Evropom i upravo zbog stabilnosti tog sustava Hrvatska elektroprivreda mora značajno slijedećih godina i bit će vrlo velikih investicija slijedećih godina i u gradnji hidro elektrana i u gradnji termo elektrana da bismo jednostavno zadovoljili i potrebe sigurnosti tog sustava, ali i potrebe, sve veće potrebe i gospodarstva i svih nas potrošača električne energije u Hrvatskoj.
Poštovani zastupnik Marko Širac, izvolite.
Gospodine ministre, ja sam to pitanje isključivo postavio radi slijedećeg. Između 80-tih i 90-tih godina u Hrvatskoj su silna sredstva uložena u izgradnju termo elektrana Kosovo četiri, Obrenovac šest, Tuzla, Kakanj itd. Prema tome, ti energetski objekti su nama praktički nedostupni i tek ćemo ih moći vjerojatno koristiti onda kad se to riješi međudržavnim ugovorima, a istovremeno su naši prirodni potencijali ostali neiskorišteni unutar granica Republike Hrvatske. I radi toga me za istinu veseli i kao građanina i kao zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, da naše ministarstvo i javna poduzeća upravo imaju takvu orijentaciju da se daljnja ulaganja u proizvodnju električne energije neovisno iz jednog, drugog ili trećeg ili četvrtog izvora usmjere u smjeru koje ste vi obrazložili. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani zastupnik Niko Rebić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, predsjedniče hrvatske Vlade, gospodo ministri i ministrice. Pitanje postavljam ministru kulture gospodinu Biškupiću. Master planom Turističke zajednice županije Splitsko-dalmatinske napuštena sela po Dalmatinskoj zagori okosnica su razvoja seoskog turizma. Uz rijeku Cetinu, Peručko jezero, planine Dinaru i Svilaju pa sve do Biokova, Mosora i Kozjaka smještene su ambijentalne dalmatinske kamene kuće, kuće koje u sebi nose kod graditelja, kuće koje su građene po mjeri čovjeka. Ovo bogatstvo je danas ugroženo. Na žalost pravu vrijednost ovih kuća prvi su prepoznali razni preprodavači vrijednog klesanog kamena koji ruše ove kuće i kamen prodaju po priobalju i otocima. Za sebe uzimaju veliki novac, a buduće generacije uskraćuju za spoznaju kako su živjeli naši stari. Mene kao zastupnika zanima što Vlada, odnosno vaše ministarstvo namjerava učiniti u zaštititi ovih starih kamenih kuća koje su za sve nas povijesna i kulturološka vrijednost, kako ovoga kraja tako i Hrvatske države, a kako vidimo turistička zajednica na njima temelji razvoj seoskog turizma. Uvaženi gospodine ministre, ovaj upit molim da shvatite i kao apel za spas ovih vrijednosti. Hvala.
Hvala. Ministar kulture Božo Biškupić, izvolite.
Pa evo gospodine predsjedniče, uvaženi zastupniče. Ministarstvo kulture skrbi o svim vrstama kulturne baštine, a posebno naravno kada je riječ o spomenicima kulture u kamenu, posebno onim vrlo vrijednim kao što su građevine u kamenu, Dioklecijanova palača, Sv. Jakov u Šibeniku, Sv. Donat u Zadru i da ne nabrajam sad velike i značajne spomenike. Ali, jednako tako i skrbi o ruralnoj baštini tako da je 50% registrirane kulturne baštine u Hrvatskoj čini u stvari ruralna kulturna baština od toga 80% registriranih spomenika kulture ruralnih je zapravo baština građena u kamenu. Kad je riječ o ovome problemu kojeg ste vi spominjali ima i lijepih primjera. Ministarstvo kulture onome u registriranom dijelu su primjer blizu Primoštena, Primošten Gornji oli Primošten Burni mislim Jurlininini dvori to je jedan cijeli kompleks koje je Ministarstvo kulture godinama pomagalo i uređivalo. Ali, mislim da rješenje ovog cijelog problema nije samo Ministarstvo kulture, da je s jedne strane rješenje u lokalnoj zajednici, rješenje je u Ministarstvu zaštite okoliša i graditeljstva, Ministarstvu turizma jer ta kamena baština u zaleđu jadranske obale, srednjeg Jadrana. Jer vidimo primjer u Istri, vrlo dobar primjer u Istri mislim na koji način je to itekako dobro iskorišteno. Želim reći, rješenje je u tome, to su buduće oaze mira za turiste koji će se naći na obali. Vrlo su vrijedni i dragocjeni stavovi. Ustvari, uz pomoć koju može pružati Ministarstvo kulture, preporučio zapravo čuvanje te kulturne baštine, njezino obnavljanje, a ne prodavanje ovoga, kao što ste vi spomenuli. Ne treba dozvoliti, u prvom redu treba razvijati možda svijest i kod imaoca takvog spomenika, odnosno takve građevine da je ne proda bud zašto danas jer će ona daleko puno više vrijediti u budućnosti. A u okviru naše skrbi, ono što je registrirano, Ministarstvo kulture će naravno i ubuduće pomagati i obnavljati i čuvati.
Hvala. Poštovani zastupnik Niko Rebić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Ovo pitanje je zapravo aktualizirala i Tv emisija "Brisani prostor", a ja sam ga postavio i u ime djelatnika turističke zajednice Splitsko-dalmatinske županije i izražavam zadovoljstvo vašim odgovorom, a i u njihovo ime. A od vas, kao od zaljubljenika u ambijentalnu dalmatinsku arhitekturu očekujem da se pronađe način da se ova jedinstvena kulturološka i povijesna vrijednost sačuva. Ali isto tako da se obogati turistička ponuda naše zemlje na dobrobit žitelja Dalmatinske zagore. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Ovo pitanje usmjereno je prema Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Naime, u zadnja dva mjeseca o stanju u Domu za nezbrinutu djecu u Brezovici otkrivena su dugogodišnja zataškavanja, ali i pojedine nove pojedinosti o zlostavljanju djece u tom domu, ali i o volonterima osuđenima za pedofiliju koji rade sa tom djecom. U ova dva mjeseca reagirali su svi, od pravobraniteljice za djecu koja je o tome izvijestila i ovaj Dom prije mjesec dana, policije, državnog odvjetništva, svi ovim vas kao resornog ministarstva. 2003. godine napravljen je prvi nadzor za vrijeme bivše Vlade, vrlo nestručno kao i 2005. kada ste nadzor napravili vi u vašem ministarstvu koji je utvrdio da je u Brezovici sve u redu, da nema zlostavljanja jer se niti bivše ministarstvo niti ovo u smislu nadzora nije bavilo djecom nego pukim formalnostima. Moje pitanje glasi, mislite li kao resorno ministarstvo nešto učiniti kako biste, ne samo u Brezovici, nego u svim domovima osigurali nadzor koje bi vršile stručne osobe, a ne činovnici iz ministarstva. Jednako tako i kontrolne nadzore koji su vrlo rijetki, kako bi se ubuduće spriječilo zlostavljanje djece u domovima. I mislite li staviti pod kontrolu i volontere u svim Karitasovim domovima?
Hvala. Državna tajnica Dorica Nikolić. Izvolite.
Poštovana gospođo Opačić. Nije točno da mi nismo reagirali. Mi surađujemo na ovom predmetu Brezovica. Kao što znate, to se dogodilo 2003. godine. Dakle, ovo ministarstvo u ovom trenutku surađuje sa svima onima s kojima treba surađivati, a to je državno odvjetništvo, Ministarstvo unutarnjih poslova i gospođa pravobraniteljica za djecu. Dapače, mislim da prvi puta mogu reći da vrlo usko surađujemo i promptno reagiramo na sve ono što trebamo odraditi. Što se tiče vašeg pitanja za inspekcijske nadzore, jer znate da se domovi imaju inspekcijske nadzore, za razliku od centara za socijalnu skrb koji imaju upravne nadzore, u kojima je uključen i stručni nadzor. Dakle inspekcijski nadzori nad domovima, doista može se reći da je ovdje kontrola ne da nije bila dobra nego je ona nedostatna zato što se ne može češće kontrolirati. No međutim, moram priznati da do ove godine u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi, dakle, i u prijašnjem Ministarstvu rada i socijalne skrbi uopće nije bila organizirana inspekcijska jedinica. Prema tome, ona je tek sada organizirana. Nama još fali djelatnika i prema tome, ako se nešto ne promijeni u našim pravilnicima i zakonima, vi dobro znate da inspekcijski nadzor mogu vršiti osobe koje su državni službenici s posebnim ovlaštenjima. Što se tiče ispitivanja djece, ja moram naglasiti da mi nemamo po nijednom osnovu nijednom zakonu pravo ispitivati djecu na onaj način koji biste eventualno došli do eventualnih nekih saznanja. Prema tome, to je u nadleštvu državnog odvjetništva. Dok je to tako, prema postojećim zakonima Republike Hrvatske, mi se drugačije ne možemo ni ponašati. A da treba pojačati inspekciju to je svima jasno i potpuno nama. Prema tome, mi ćemo se zalagati za to da linijsko zapošljavanje koje je zabranjeno bilo unutar ministarstava pa i onda kad je bila prošla Vlada, da jednostavno se izostave određena ministarstva pa tako i naše. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Milanka Opačić, izvolite.
Pa gledajte, gospođo državna tajnice. Ja bi bila zadovoljna s vašim odgovorom da ste vi meni rekli da ćete vi potaknuti u Vladi promjenu ovih zakona. Jer mislim da je skandalozno da ovo ovako ostane i da se i dalje problemima djece za koju brine država, dakle, vi ste u tom trenutku kada su djeca zbrinuta u domu njihovi i majka i otac. Vi ste se dužni za njih brinuti i ne možemo onda reći da zbog nekakvog zakona bi to i dalje trebali raditi činovnici na ovaj način na koji su radili do sada, a to je da ih uopće nije briga za djecu nego se bave time je li statut ovakav ili onakav. Dakle, ja bih voljela da ste mi ovdje odgovorili da ćete potaknuti i inicirati izmjenu nekih zakona i ostali ste mi dužni na odgovor o volonterima. Ovo je skandalozno, rade volonteri koji su osuđeni za pedofiliju, narkomani i naprosto ljudi koji nemaju nikakvu dozvolu za boravak u Hrvatskoj jer je većina njih došla iz Austrije. Volonteri rade sa djecom u domovima, gospođo Nikolić, za koje nadzor vrši država Hrvatska. Prema tome, o tome se treba brinuti.
Hvala. I posljednje pitanje. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Zahvaljujem se lijepo, gospodine predsjedniče. Koristim ovu priliku da pozdravim sve članove Vlade na čelu sa predsjednikom Vlade, gospodinom Ivom Sanaderom kome bih i uputio svoje pitanje. Naime, gospodine predsjedniče, ja sam član Saborskog odbora za europske integracije i član sam našeg izaslanstva u Vijeću Europe i moram reći da evo, prije svega jedna mala pohvala i predsjedniku Sabora i predsjednicima odbora na toj vrlo širokoj aktivnosti, međunarodnoj aktivnosti našeg Sabora. Isto tako moram reći da vlada jedna korektna atmosfera na tim sastancima jer tu se ne dijelimo na poziciju i opoziciju već stvarno štitimo interese naše zemlje na najbolji mogući način. No moram reći da sam se na nekoliko sastanaka našao u pomalo neugodnoj situaciji. Bila su mi postavljena jedna vrlo banalna pitanja, a jedno od njih je bilo i pitanje uporabe zastave Europske unije. Pitali su me jednostavno kako to da ta zastava se vijori na zgradama državnih organa, državnih institucija pa i na mnogim drugim mjestima, tko je to odobrio obzirom da još nismo članovi, jasno, odnosno članica Europske unije. Dakako u svakoj pravnoj državi dobro znamo da je to pitanje kvalitetno riješeno, vrlo detaljno riješeno kroz Zakon koji regulira upotrebu zastave, himne, grbova, itd. Prema tome, ja vas sad molim da znam drugi put kad mi postave to isto pitanje odgovoriti koji je službeni stav Vlade glede tog pitanja. Hvala lijepo.
Hvala. Predsjednik Vlade, doktor Ivo Sanader. Izvolite.
Gospodine zastupniče, odgovor je vrlo jednostavan. Zemlje kandidati po odluci Europske komisije i nakon upita našeg u Europskoj komisiji nakon dobivanja statusa kandidature dobili smo vrlo potvrdan odgovor, vrlo nedvosmislen odgovor da zemlje kandidati imaju pravo isticati zemlje, zastavu Europske unije. Dakle, kao što čini Rumunjska, kao što čini Bugarska, kao što je činila Slovenija prije nego je ušla 1. svibnja prošle godine u Uniju ili 10 zemalja koji su ušli, ništa više i ništa manje nećemo ni mi. Dakle, na izričit upit dobili smo potvrdan odgovor i u tome je cijela priča. Hvala.
Poštovani zastupnik Miljenko Dorić, izvolite.
Evo, ja se zahvaljujem na tom odgovoru. Očito moji sugovornici nisu znali za taj podatak. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, Aktualno prijepodne je završeno. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati sa dnevnim redom kako je utvrđeno. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je 1. Prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske, s jedne strane i Europskih zajednica i njihovih država članica, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipar, Republike Mađarske, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 307. Predlagatelj je Vlada, hitni je postupak. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Molim predstavnika predlagatelja gospođu Mariju Burić-Pejčinović, državnu tajnicu Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija da da jedan dio uvodnog izvješća, a drugi dio će dati ministar Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče Sabora, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Ustavna osnova za donošenje ovog Zakona, dakle, Zakona o potvrđivanju Protokola uz sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske s jedne strane i Europskih zajednica i njihovih država članica s druge strane je u odredbi članka 139. Ustava Republike Hrvatske. Kao što je poznato, trgovinski odnosi Republike Hrvatske i Europske zajednice uređeni su Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europskih zajednica i njihovih država članica, a taj je Sporazum stupio na snagu 1. veljače ove godine. U trgovinskim dogovorima stranaka iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju bilo je potrebno prošle godine uvažiti činjenicu proširenja Europske unije na 10 novih članica od 1. svibnja 2004. godine. Naime, od 10 pristupajućih država Republika Hrvatska je sa 6 od njih 10 imala već dogovorene sporazume o slobodnoj trgovini. Navedene države su, kako je to običaj u sporazumima o pristupanju, sukladno odredbama ugovora o pristupanju Europskoj uniji koji su potpisale povukle su se iz svojih trgovinskih sporazuma sa Republikom Hrvatskom te su nakon njihovog pristupanja Europskoj uniji međusobni trgovinski odnosi uređeni Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. Pravni temelj, budući da je to bilo prijeporno prošle godine, pravni temelj za sklapanje protokola nalazi se u članku 36. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, a ja ću samo pročitati relevantne odredbe navedenog članka. Dakle, "carinske unije područja slobodne trgovine i prekogranični dogovori ovim se Sporazumom ne isključuje očuvanje ili uspostava carinskih unija, područja slobodne trgovine ili dogovora vezanih uz pogranični promet osim ako se njima mijenjaju trgovinski dogovori predviđeni ovim Sporazumom. U okviru Vijeća za stabilizaciju i pridruživanje održat će se konzultacije stranaka u svezi s Sporazumom koji su opisani u stavku 1. ovoga članka i kad to bude zatraženo u svezi s drugim bitnim pitanjima koja se odnose na njihove trgovinske politike prema trećim zemljama". Budući da u vrijeme kada se o ovome razgovaralo Sporazum nije stupio, nije bio stupio na snagu i sukladno tome niti Vijeće za stabilizaciju i pridruživanje nije bilo formirano, konstituirano nije se moglo pribjeći ovom stavku. Dakle, pregovori o Protokolu vodili su se izravno između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije, a ne u okviru konzultacija unutar privremenog odbora budući da privremeni odbor prema odredbama privremenog sporazuma o trgovinskim i s njima povezanim pitanjima između Republike Hrvatske i Europske zajednice nije bio ovlašten odlučivati o svim pitanjima koja su bila predmetom pregovora. Dakle, pregovaralo se o novom pravnom okviru koji nije bio uređen odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Naime, sklapanjem Protokola uvažila se činjenica proširenja Europske unije na 10 novih država članica, od 1. svibnja 2004. godine, te se prilagodio Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju kako bi se na odgovarajući način uredili trgovinski odnosi Republike Hrvatske sa proširenom Europskom unijom, tj., Europskom zajednicom i 25 država članica. Predmet pregovora su, dakle, bile postojeće trgovinske koncesije i trgovinski tijekovi za poljoprivredne, prehrambene i ribarske proizvode koji su bili utvrđeni u dvostranim ugovorima o slobodnoj trgovini između Republike Hrvatske i pojedinih novih članica Europske unije. U Bruxellesu su nakon 4 kruga pregovora i 2 kruga tehničkih konzultacija 16. travnja 2004. zaključeni pregovori i parafiran Protokol. Protokol je potpisan u Bruxellesu 21. prosinca 2004. godine, a potpisao ga je s hrvatske strane ministar poljoprivrede i šumarstva i vodnog gospodarstva, gospodin Čobanković, a u ime Europske unije i država članica nizozemski ministar poljoprivrede, privrede i hrane gospodin Ferman i povjerenik za proširenje gospodin Oli Ren. Time je zapravo izložen pravni okvir temeljem kojeg su vođeni pregovori o dodatnom Protokolu na Protokol o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, a o osnovnim pitanjima, dakle, sadržaju samog ugovora će reći ministar Čobanković. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ministar poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, Petar Čobanković. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, poštovane gospođo i gospodo zastupnici. Evo dozvolite mi da vas u najkraćim crtama upoznam sa rezultatima pregovora oko dodatnog Protokola na Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Tzv. Protokola 7. Ja bih želio naglasiti, a ne ponavljajući ono što je već gospođa državna tajnica rekla, da je dodatni Sporazum rađen iz razloga proširenja Europske unije sa 10 novih članica. Da smo sa 6 članica imali ugovore o slobodnoj trgovini i da je u sklopu toga, kada su počeli razgovori, inicijalni zahtjevi Europske komisije, se sastojao od praktično zbira postojećih kvota koje su bile utvrđene po ugovorima o slobodnoj trgovini. Za nas to nije bio prihvatljiv osnov za pregovore iz prostog razloga jer kvote koje su bile utvrđene ugovorima o slobodnoj trgovini sa pojedinim zemljama pristupnicama nisu bile u potpunosti korištene. Iz tih razloga naša platforma je bila da temelj za razgovore bude ostvareni obim preferencijalne trgovine. Znači, ono što se unutar pojedinih ugovora o slobodnoj trgovini, što se ostvarilo u robnoj razmjeni. I sukladno tome, mi smo kroz 4 kruga pregovora uspjeli ove pregovore privesti kraju na način da one budu prihvatljive za Republiku Hrvatsku, da budu prihvatljive za hrvatske poljoprivrednike i prehrambenu industriju. O tijeku pregovora i u tijeku pregovora imali smo iscrpne konzultacije sa predstavnicima kako poljoprivrednika tako isto i predstavnicima prehrambene industrije. Upoznavali smo ih, tražili smo od njih određena mišljenja vezano za određene dodatne kvote, što je to što ne bi ugrozilo, da kažem, hrvatsku poljoprivredu i prehrambenu industriju. I možda u konačnici da kažem prije nego što krenem na konkretne brojke, da kažem jednu vrlo bitnu stvar. Ovim dodatnim Sporazumom je obuhvaćen obim trgovine u iznosu od cca nešto ispod 100 milijuna dolara. Znači, problem robne razmjene Hrvatske nije vezan za problematiku dodatnog Protokola nego isključivo je problem koji mi moramo riješiti unutar naše države. A jedini način za rješavanje i popravljanje vanjsko-trgovinske bilance, smanjenja uvoza je povećanje naše vlastite proizvodnje. Činjenica je da Hrvatska u najvećem broju poljoprivredno-prehrambenih proizvoda ne zadovoljava vlastitu samodostatnost. I to je ono što je osnovna zadaća Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva u narednom periodu, prestrukturiranje naše proizvodnje, povećanje naše proizvodnje, i poglavito u onim proizvodima u kojima ne zadovoljavamo vlastitu samodostatnost. Dozvolite mi još par riječi da kažem za rezultat pregovora. Rezultat pregovora je taj da u 21 grupi proizvoda nije unatoč inicijalnim zahtjevima Europske komisije nije došlo do promjene i do dodatnih kvota po ovome Protokolu 7. U 61 grupi proizvoda nigdje nije premašen obim dosadašnje robne razmjene sa zemljama pristupnicama, i inicijalni zahtjevi koji su bili od strane Europske komisije su znatno umanjeni. Ja bih ovdje nabrojao neke proizvode kod kojih nije došlo do promjena od onih 21 grupe, pa između ostalog smrznuto goveđe meso gdje je traženo povećanje od 400 tona, nije došlo do promjena, mliječni fermenti bez dodatka voća traženo je 900 tona, nije došlo do promjena. Znači dodatnim protokolom nisu ostvarene povećane koncesije. Mahunasto povrće svježe ili rashlađeno, povrće privremeno konzervirano, osušeno mahunasto povrće, kava, ječam, pivarski zob, ... u ljuskicama, i mljevene krupice od krumpira, maslinovo ulje gdje je uzmimo primjer traženo dodatna koncesija na 500 tona, ulje od sjemena suncokreta gdje je traženo 2000 tona, dodatna kvota za šećer gdje je traženo 6 tisuća tona, glukoza i glukozni sirup sa sadržajem fruktoze do 20% traženo 1870 tona, i da dalje ne nabrajam. Znači u 21 grupi nije došlo do dodatnih koncesija. Što se tiče ovoga dijela gdje je došlo do povećanja, iznijet ću neke primjere, uzmimo živa goveda, inicijalni zahtjev Europske komisije je bio dodatna kvota od 16 tisuća tona, mi smo ispregovarali 9 tisuća tona, zatim svježe ili rashlađeno goveđe meso gdje je zahtjev i bio na 500 tona ispregovarano je 200 tona, primjer mlijeka, mlijeko nekoncentrirano i nezaslađeno gdje je na osnovu kvota koje su bile ugrađene u ugovorima o slobodnoj trgovini, kvota tražena od 80 tisuća tona i to sa 0 carine, ispregovarano je 13 tisuća 500 tona sa 0 carine i 12 600 tona sa prelemanom od 4,2 eura na 100 kg. Zatim, mliječni fermenti sa dodatkom voća, traženo povećanje kvote za 2900 tona, ispregovarano 150 tona, maslac 420 tona, ispregovarano 80 tona, mliječni namazi 60 tona utvrđeno kvota dodatna od 12 tona. Med, kvota tražena 320 tona, ispregovarano 20 tona, jabuke, primjer jabuka gdje je tražena kvota od 12 tisuća tona koja je bila ugrađena u Ugovor o slobodnoj trgovini sa Slovenijom ispregovarano 5800 tona, uzmimo dalje primjer, slad traženo povećanje od 2880 tona ispregovarano 1000 tona, sojino ulje traženo 5750 tona, ispregovarano 980 tona. Proizvodi od šećera uzmimo, traženo povećanje kvote za 700 tona, ispregovarano 500 tona, čokolada tražena dodatna kvota 1120 tona, ispregovarano 450 tona, konzervirana rajčica tražena kvota 5430 tona, ispregovarano 150 tona, džemovi, marmelade 600 tona utvrđeno 130, sok od jabuke i mješavina sokova kvota dodatna koja je bila inicijalna 1400 tona, ispregovarana 200 tona. Sladoledi gdje je povećanje kvote traženo od 1760 tona, ispregovarano 450 tona, ne znam gazirana alkoholna i bezalkoholna pića 900 tona, ispregovarano 5500 tona. Evo, to su neki pokazatelji koji govore koliko se na neki način u ovim pregovorima uspjelo smanjiti one inicijalne kvote koje su bile tehnički zbir postojećih kvota iz dosadašnjih ugovora koliko su se uspjele smanjiti. U isto vrijeme Hrvatska po ugovoru o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju s Europskom unijom ima simetriju, izuzev znači svi proizvodi poljoprivredno-prehrambeni izuzev su bez kvota i bez carinske zaštite, izuzev tri grupe proizvoda, to je vino, to je riba i mlada junetina Baby beef. Za dvije grupe to se radi o vinu i o ribi, uspjeli smo povećati dosadašnje kvote, kod vina za 2800 tona, a kod ribe je to povećanje 1650 tona. Stojim na stajalištu da smo kroz pregovore uspjeli zaštiti interes Hrvatske poljoprivrede, zaštititi interes prehrambene industrije što se u konačnici može i pokazati egzaktnim brojkama. Pa između ostalog kada gledamo robnu razmjenu sa EU 25 u ovoj godini za prva četiri mjeseca izvoz Hrvatskih proizvoda u zemlje Europske unije povećao se za 54% ili bolje rečeno indeks u usporedbi 2004., 2005. godine je 154,4%. U isto vrijeme uvoz poljoprivredno prehrambenih proizvoda iz Europske unije povećao se samo za 7,5%. Ovdje kao ministar poljoprivrede mogu odgovorno kazati da Hrvatska kada sredi svoju situaciju sa stočarstvom, kada poveća broj stoke i kada poveća proizvodnju mesa, mlijeko smo u ovoj godini uspjeli povećati proizvodnju za negdje cirka 15% i to se već reflektira smanjenjem uvoza mlijeka. Kada Hrvatska riješi svoju problematiku u stočarstvu odgovorno tvrdim, a to očekujem da ćemo do konca ove godine i u narednoj godini da ćemo imati znatno bolju situaciju u stočarstvu, da će Hrvatska stvoriti pretpostavke da značajno smanji uvoz poljoprivredno-prehrambenih proizvoda s jedne strane, a u isto vrijeme da poveća izvoz. Ili generalno gledajući za prva 4 mjeseca povećanje izvoza poljoprivredno-prehrambenih proizvoda je za 25% ili bolje rečeno indeks je 125, dok je uvoz povećan za 6%. Evo, hvala lijepo.
Molim lijepo. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala uvaženi gospodine predsjedniče. Ja mislim da nije decidirano rečeno ali evo ja ispravljam od gospodina ministra netočni navod. Inače mi smo imali ugovor sa EU gdje su bile decidirano rečene kvote. Ugovor o slobodnoj trgovini pristupanjem novom Protokolu jednostavno više ne vrijede, i mi nismo smanjivali kvote nego smo povećavali kvote i treba reći 15 plus novih 10 da su kvote povećane a ne smanjene. A ovo slavodobitno obraćanje da ste pregovorima dobili nekaj više, dobili ste manje nego kaj su oni zapravo, vi ste manje nego šta su oni, zapravo vi ste manje ugovorili nego što su oni tražili ali više nego što smo imali, i to javnost treba znati. I to da ste pošteni trebali bi to više reći koliko je proširenje ovih deset s ovim protokolom i ovim sporazumom proširio i to je važna stvar, i to javnost od vas očekuje a ne da ste vi bolji pregovarači bili nego šta su oni trebali. Niste trebali na ništa pristati, onda bi to bila prava stvar. A ovo je za mene neizgovaranje istine do kraja i negovorenje javnosti onako kako bi trebala javnost to čuti.
Dobro. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, gospođo državna tajnice! Pa ne znam, mislim da govoriti danas o ovom sporazumu i o ovom protokolu stvarno dovodim se u razmišljanje. Mislim da svi mi zajedno ovdje koji jesmo dragi kolege i kolegice trebali bi znati o čemu danas ovdje razgovaramo. Da se ovdje možda radi o potvrđivanju nekog drugog protokola nekog državnog ugovora ja ne bih imao ništa protiv, možda je to i normalno da se to potvrđuje na taj način ali mi danas ovdje potvrđujemo Protokol VII. i podsjetio bih one koji su zaboravili radi se o nečemu o čemu smo ovdje raspravljali prije godinu i dva mjeseca, rekao bih vrlo žustro ali onda na vrijeme. Danas se bojim više je to gotovo izlišno raspravljati. Mi možemo samo konstatirati posljedice. Da bih vas podsjetio što je onda bilo bilo je na neki način gotovo pet do dvanaest, određen je "dan D" 1. svibnja do kada se mora to učiniti, svi smo bili prisiljavani na neki način i nismo htjeli slušati koje su posljedice svega toga. Na kraju danas se dogodilo dosta obrnuto, dobili smo samo posljedice a sva ona naša žrtva i gotovo žrtva poljoprivrede gotovo da možemo reći daje ni za šta jer se događa to da mi još ćemo izgleda dugo čekati da se pregovori sa Europskom unijom otvore. No međutim, da sada ne ulazim u ovaj dio i da se ne obraćam na to što je prošlo mi danas ovdje niti ne možemo ništa izmijeniti. Samo da vas podsjetim, činjenice da se ovaj sporazum počeo već primjenjivati 1. svibnja i to sa ovim koncesijama prema EU 25 a mi nismo mogli primjenjivati do 10., 11. mjeseca uz izliku da u Bruxellesu nemaju ljudi koji bi to preveli na jezike pa da bi se počelo primjenjivati gdje je direktno oštećena naša ribarska industrija koja jedina ajde je dobila određene koncesije. Moram reći da slušajući pozorno što je rekla državna tajnica ja bih opet išao da ne govorim o ovom prošlu, to ću se samo malo obratiti na to, na ono naprijed. Ako sam ja dobro vas razumio vi ste rekli da je onda interpelacija koju smo mi onda tada pokrenuli nije bila utemeljena iako vam moram reći da Ustavni sud još o tome nije iznio svoj pravorijek. Prema tome, sačekajmo Ustavni sud pa ćemo biti pametniji svi zajedno i imat ćemo pravi pravorijek što se toga tiče. Ali ste rekli da to nije bilo zbog toga što Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju nije stupio na snagu jer on stupa 1. veljače, ove godine je stupio. Ja sada nakon toga hoću ipak napraviti možda iskorak a vezano je uz ovo i možda vas samo podsjetiti na aktualnosti danas iz aktualnog sata. Kako je onda moguće da se nama događa ponovno ista stvar, da vrlo jasno ministrica vanjskih poslova piše svojoj kolegici povjerenici i izvještava ju da je Vlada Republike Hrvatske 2. lipnja 2005. godine ovlastila Ministarstvo poljoprivrede da započne pregovore s Europskom komisijom o mogućim izmjenama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i članica Europske zajednice. Ako je to točno a vi ste sami to prije potvrdili, znači da sada više nije ni sporno u Vladi da li se primjenjuje Zakon o provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice, znači to više nije dvojba, to više nije dvojba kao što je to bilo prije godinu i nešto dana. Onda Vlada Republike Hrvatske nije mogla donijeti odluku, ministarstvo ne može pokrenuti pregovore jer je to suprotno zakonu, suprotno članku 3. a to je da stajalište Republike Hrvatske koje njezini predstavnici u Vijeću za stabilizaciji i pridruživanje i privremenom odboru zastupaju prilikom donošenja odluka i preporuka utvrđuju se odlukom Vlade Republike Hrvatske osnovama za postupanje prijedlog stajališta izrađuje tijelo državne uprave u čiji djelokrug ulazi i koji je predmet odlučivanja u Vijeću za stabilizaciju i pridruživanje i privremenom odboru. Također u članku 4. Pri donošenju odluke iz članka 3. ovog zakona Vlada Republike Hrvatske dostavlja prijedlog odluke kao i prijedlog stajališta Hrvatskom saboru radi donošenja zaključka. Znači, definitivno Hrvatski sabor prije svih ovih postupaka je trebao dobiti ovdje prijedlog zaključaka i sada nadam se svi zajedno ovdje kolega raspraviti o važnom pitanju o kojem smo danas započeli evo nekako drugačije nego o aktualnom satu raspravu a to je prevelika važnost. Tu važnost koliko sam danas uspio čuti naglašava i ministar. Malo je proizvoda koje Hrvatska može plasirati na europsko tržište. Jedan od tih proizvoda je šećer. Uspjeli smo dostići i to moram vas upoznati sa time. 40 tona je bio izvoz 1990. godine da bi to kroz dvije godine i to samo potpisivanjem i to dobrim potpisivanjem Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju dobili neograničeni izvoz i podigli ga za gotovo tisuću puta i dobili izvoz od 100 milijuna eura. 100 milijuna eura na 100% hrvatskom proizvodu. Zašto nešto pokušava ja bih rekao jednu veliku izvoznu šansu uništiti. Jer ja se bojim, ako je to ulog za nešto da nećemo ispasti kao i sa ovim ulogom ovog Protokola VII. nažalost tako da ćemo nakon godinu i nešto dana svi zajedno diskutirati da smo pristali na nešto a dobili nismo ništa. I vezano uz one koncesije što smo imali sa EU 15 sve je otvoreno osim četiri proizvoda. Nažalost, sve druge države koje su i pregovarale treće zemlje išle su u pregovore zbog toga što nisu imale tako dobar Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju kao mi i njima je to bilo u cilju. A nama nije bio u cilju Prokol VII. jer on je donio samo onim drugima, prvenstveno onim zemljama deset novih a nama nije donio gotovo ništa, ništa. Pravno smo bili u pravu. Bili smo pod pritiskom, morali smo pristati na to. Koncesija nikakav danas i dalje. Moramo po hodnicima Europske unije ja bih rekao hodati sagnute glave, čekati da se nešto posebno dogodi. Neće se nažalost dogoditi ništa. Mislim da bi trebali mi svi ovdje zajedno koji sjedimo u Saboru shvatiti koji je trenutak, zaštititi gospodarske interese Hrvatske, ne samo ja bih rekao prijeći preko ovoga i definitivno potvrditi ovaj protokol kao da se ništa nije dogodilo a o gospodarskoj šteti ćemo nažalost ispaštati dugo i dugo. Hvala lijepa, predsjedniče.
Hvala. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospodo ministri, uvažena gospodo zastupnici! Za deset novih članica Europske unije povećala se Europska unija i jasno je da sada i te zemlje, jednu Češku, Mađarsku, Poljsku, Slovačku, Sloveniju itd. treba uključiti u taj sporazum i da budem iskren ne vidim nekog posebnog problema kada je ovaj sporazum posrijedi, više je to stvar tehnike. Međutim, bit je nešto drugo. Kako su to naše kvote ispregovarane iako možda ni to nije ključno pitanje već ono što je suštinski kako to da je hrvatski izvoz u ovom trenutku a on se nešto na svu sreću povećava svega 8 milijardi dolara a uvozi s druge strane 16 milijardi dolara. I to je po mom sudu naprosto bit. Znači zašto je hrvatski deficit s inozemstvom veći od 50%? I treće možda najintrigantnije pitanje kako to da recimo jedna mala Slovačka, zemlja veličine Republike Hrvatske, zemlja na koju smo uvijek gledali s visoka izvozi preko 28,7 milijardi dolara. Toliko joj je bio izvoz 2004. godine, a Hrvatska svega 8 milijardi dolara. Ponavljam Slovačka izvozi 20 milijardi dolara više od Republike Hrvatske. Slovačka uvozi 29,5 milijardi dolara, a Hrvatska svega 16 milijardi dolara što će reći da jedna mala Slovačka 5 i po milijuna stanovnika imaju, mi imamo 4,3 milijuna stanovnika ima 2 i po puta bolju robnu razmjenu od Republike Hrvatske. Ja namjerno eto spominjem Slovačku jer je to zemlja istočna Europa, Europe, bivše istočne Europe. Zemlja kao što sam rekao na koju smo gledali s visoka jer naša prepotencija nema granice, ali rekoh i to da je to zemlja sa 5 i po milijuna stanovnika pa smo međusobno vrlo slični, ali i zemlja koja ima 12 i po tisuća dolara per capita što će reći 3 i po tisuće dolara per capita više od Republike Hrvatske. Istina je i to da Slovačka nije imala rat. Da hrvatski turizam se ne računa kao izvoz ali i to je upitno. Ako znamo da od turizma jedna Mađarska ostvaruje neusporedivo veći promet od Republike Hrvatske. Čak jedna Češka ima veći turistički prihod od Hrvatske. I konačno da bi Hrvatska dostigla bruto društveni proizvod Slovačke iz, ove godine trebat će nam najmanje 5 godina. Znači 5 godina trebat ćemo raditi da dostignemo Slovačku iz ove godine. A gdje će ta Slovačka biti ne znam. Što se tiče ovog protokola ja bih rekao da je on neki svojevrstan kompromis. Uvijek jasno u opoziciji se misli da bi se moglo istrgovati bolje. Vlada nas s druge strane uvjerava da je postupila maksimalno u duhu hrvatskog interesa no za nas kao što rekoh u IDS-u nisu presudne samo kvote. Bit je zašto imamo tako skroman izvoz? Zašto imamo tako skromnu proizvodnju i zašto smo tako gospodarski nerazvijeni, a ponekad i politički oholi? Ja se slažem da Hrvatska nije Engleska da može ucjenjivati Europsku uniju iako je ta asocijacija itekako uzdrmana nakon francuskog «ne» njihovom Ustavu i engleskog «ne» proračuna međutim koliko god da je Europska unija grogirana ona još uvijek nije na podu. I ona će kao gospodarska asocijacija zasigurno i ubuduće egzistirati, a kao politička nažalost iz dana u dan sve više gubi na svom prestižu. Zašto je istočna Europa toliko odskočila od Republike Hrvatske? Mogao sam izabrati bilo koju drugu zemlju, ne recimo Slovačku. Pa prije svega zbog činjenice da nisu imali rata. To je hrvatski nevjerojatan hendikep i jasno zbog stranih ulaganja. A tih stranih ulaganja osim u naših banke, u naše banke, relevantnih stranih ulaganja de facto nije niti bilo. Ovdje se između ostalog, gospodin Pankretić je govorio o Protokolu 7. On je rekao da je zapravo ovaj Protokol de facto potvrđivanje Protokola 7. Ja bih se usudio reći da je velika tragedija hrvatske politike ili se ona ogleda u političkoj neprincipijelnosti. Jedna se politika zagovara dok se je u opoziciji, a druga kada se dođe na vlast. Građanin jednom riječju time ne zna što bira, ali mogu biti sigurni i mogu znati da oni koji, za koje je glasao da ukoliko dođu na vlast da će voditi dijametralno suprotnu politiku u odnosu na onu koju su vodili dok su bili u opoziciji. Tako je i kada je Protokol 7 posrijedi ili ovaj Protokol. Kada je Haag, kada je MMF, kada je vanjski dug i takva politika nažalost gospodo ne vodi nikamo. Jednom riječju vodi nas samo u permanente svađe. Kada je poljoprivreda posrijedi ja bih rekao da svi mi pokušavamo kopirati stranke na zapadu međutim to ne ide. Hrvatska je u mnogočemu posebna pogotovo kada je poljoprivreda posrijedi i na neki način i ovi protokoli i 7 i ovaj su zapravo prilike za naše veliko otriježnjenje. Rekoh već nisu problem Hrvatskoj te uvozne kvote već stvarni problem Hrvatske u ovom trenutku je taj što mi uopće ne možemo niti ispoštovati izvozne kvote. Odnosno što naši poljoprivredni proizvodi uz sva carinska opterećenja proizvoda iz Europske unije nikako nisu konkurentni na domaćem tržištu. A što to govori? Da Hrvatska poljoprivreda sa prosječnom poljoprivrednom tom površinom od 2,8 hektara jednostavno nikome ne može biti konkurentna. Hrvatska poljoprivrede bez reforme zemljišta neće biti konkuretna. Naši poljoprivrednici sve više postaju socijalni slučajeva, slučajevi, sve više postaju staračka domaćinstva koja uglavnom žive kao što se živjelo pred 25 ili 35 godina, a sve zahvaljujući tome da država još nije imala hrabrosti uhvatiti se u koštac i dodijeliti im zemlju. Kome mi gospodo možemo konkurirati sa strojnim parkom 40 ili 50 godina starim, sa ribarskom flotom koja je starija od 55 godina u prosjeku, sa svega dvije ili eventualno tri kulture? Svi mi isto tako znamo koja je poljoprivredna razmjena? Na primjer u veljači 2003. mi smo izvezli 126,5 milijuna dolara robe. Uvezli smo tada 153,8 milijuna dolara. U veljači 2004. izvezli smo svega 97,5 milijuna dolara. Uvezli smo 153,8 milijuna dolara. I raduju ovi podaci koje spominje ministar da se je izvoz u EU u odnosu na prošlu godinu za prva četiri mjeseca povećao za 54% odnosno da uvoz ide sporije, da se povećao za svega 7,5%. Znači na godišnjoj razini možemo reći da ćemo 2005. zasigurno uvesti 2 milijarde dolara poljoprivrednih proizvoda. Lani je to čini mi se bilo negdje milijardu i pol, preklani milijardu 250 milijuna dolara i budimo sretni ako uvoz hrane bude 2 milijarde dolara jer ne znam, u zemlji apsurda kao što je recimo Hrvatska gdje čak i Ministarstvo kulture mora dati suglasnost za gradnju svinjca možemo očekivati sve samo jedno ne, a to je da se ljude pusti da rade. A dok se u Hrvatskoj može sve samo raditi ne, mi ćemo uvoziti jasno i mlijeko i sir i jabuke i pšenicu i kukuruz i sladoled pa čak gospodo uvozimo i hrvatske zastave. Što se tiče većih kvota za izvoz vina ili ribe to treba sigurno pozdraviti, ali ni od toga neće biti ništa. Što se tiče ribe ranije smo imali kvotu koju smo mogli popuniti za tri dana. Naše riboprerađivačke industrije, a sada ćemo kvotu popuniti za 18 dana riboprerađivačke industrije. Znači nije puno, ali eto na neki način i to raduje. Što se tiče vina nakon što su nam zabranili da pijemo možda ćemo eto to i izvoziti, ali isto je tako činjenica da nigdje za 7 i po deci nećete dobiti u veleprodaji 30, 40 ili 60 kuna. Znači između 4 i 8 EUR-a koliko stoji to vino u Republici Hrvatskoj. Znači to trebamo sami sebi priznati da smo bezobrazni skupa, skupi, a opet se s druge strane u ovoj zemlji ništa ne isplati raditi i rekoh mi smo zemlja apsurda gdje smo u poziciji da čak i hrvatske zastave uvozimo. Prije smo imali takozvane kvote iz Evropske unije kojima treba pridodati i takozvane bilateralne kvote zaključene za deset zemalja koje su od 1.5.2004. postale punopravne članice Europske unije. Mislim na Mađarsku, Sloveniju, Češku, Slovačku, Poljsku itd. Međutim, isto treba biti pošten i priznati da poljoprivredni udar na domaće tržište dogodio se 2002. nakon što je Republika Hrvatska potpisala Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju kojega je hvalio malo prije gospodin Pankretić. U tom sporazumu ovaj šećer je naprosto izuzetak. E sad se onda postavlja i pitanje da li je Hrvatska zbog naše poljoprivrede trebala žrtvovati evropsku budućnost, te 2001., 2002. godine. Ja tvrdim da ne. Da li Hrvatska 2005. treba žrtvovati evropsku budućnost zbog poljoprivrede. Isto tako ja tvrdim da ne iako da budem iskren u ovom času malo tko od nas zna što je danas Europska unija. Ali, pošto znamo da će Hrvatska poljoprivreda pretrpjeti ogromne štete zbog Europske unije koja je s druge strane kakva god da bude Hrvatska neminovnost, Hrvatska svoju poljoprivredu ne smije tretirati samo kao izbornu bazu. Hrvatska vlast a to je najdelikatnije stvar u koju može zagristi bilo koja vlast ukoliko želi sačuvati poljoprivredu treba naprosto krenuti u tu zemljišnu reformu. Ali, vlast koja će u to krenuti možda će s jedne strane zadužiti hrvatsko selo, ali sumnjam da će taj otpor koji će se javiti na terenu, ta vlast preživjeti. Ali, prije ili kasnije to će se morati uraditi. Neću govoriti o tom protokolu sedam, ali bojim se da mi preslabo mi povećavamo izvoz. Ne možemo ga jasno subvencionirati. Sve se više isplati prodavati u Hrvatskoj, što se tiče naših roba, nego u Europskoj uniji. Jednom riječju, hrvatska poljoprivreda je zasigurno najranjivija hrvatska djelatnost. Turizam se još može nositi sa kakvom takvom konkurencijom. Brodogradnja uz ogromna jamstva iz državnog proračuna donekle. Graditeljstvo također, ali poljoprivreda nema šansi, a tržište mi naprosto ne možemo zatvoriti. Međutim, hrvatskom selu je po mom sudu daleko veći problem neučinkovitost hrvatskih vlasti nego što su nam problemi stranci. Jednom riječju život si mi moramo urediti sami i moramo znati da nam u tome neće naprosto nitko pomoći. Što se tiče IDS-a i ovoga protokola mi ćemo isto ga podržati.
Hvala. Ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Pa evo ne znam da li gospodin Kajin u žaru ovoga izlaganja, ali je rekao da će se uništiti europska perspektiva zbog poljoprivrede. Pa mislim da to prvo nije točan navod, jer da ako se evropska perspektiva neće uništiti zbog poljoprivrede već samo treba naći omjer u kojem treba štititi poljoprivredu, gospodarski interes Hrvatske i dakako smjer prema kojem nedvojbeno treba ići, a to su evropske integracije. No međutim, ne ići jednim drugim smjerom kojim u potpunosti zanemarit poljoprivredu, a ne ostvariti ovaj cilj koji se zove evropske integracije.
Hvala. Klub HNS-a, PGS-a. Poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine ministre, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Mislim da je ovaj protokol odnosno ovaj zakon olakog odnosa Hrvatskoga sabora prema prevažnim pitanjima, a da je to tako pokazat ću naravno u svome izlaganju, ali ću prije toga dati još jednu ilustraciju. 8. lipnja ove godine u Sofiji je potpisana deklaracija koju je potpisao naš zamjenik, odnosno državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva gospodin Vranković o pristupanju uspostavi zone slobodne trgovine zapadnog Balkana. Dakle, jedna vrlo krupna stvar. Radi se o tome da se bilateralni ugovori iz CEFT-e zamjenjuju multilateralnim ugovorima, ali kako iz CEFT-e uskoro odlaze Bugarska i Rumunjska de facto se radi o uspostavi zone slobodne trgovine zapadnog Balkana u okviru Pakta o stabilnosti, a da Hrvatski sabor o tome nikada nije raspravljao, njegova tijela o tome nisu raspravljala. Mi jesmo naravno vezani po potpisanim sporazumima multilateralnim organizacijama itd., ali to je jedan krupni korak naprijed i bilo bi logično da o tome Hrvatski sabor i njegova tijela ili hrvatska Vlada naravno izvijesti Hrvatski sabor, pa da ta tijela odnosno Sabor o tome raspravljaju. To se nije dogodilo. Primjer takvog neozbiljnog i neodgovornog odnosa prema prevažnim pitanjima je i ovaj protokol. Ministar je rekao da je ovaj protokol težak 100 milijuna eura ili dolara sasvim je svejedno i nastavlja se naša stara praksa da ove velike točke dnevnoga reda koje imaju po nekoliko redaka a koji su teški desetke ili ponekad kao što je ovaj stotinjak milijuna eura ili dolara mi olako propuštamo kao da se radi o pitanjima koja su tako nevažna, a naravno sate gubimo oko toga da ustanovimo da li je neki transkript falsificiran ili nije, a stotine milijuna dolara zapravo ono što znači život, a ovom dokumentu je život nam prolaze samo tako. Tako mi nismo dobili izvješće Odbora za poljoprivredu Hrvatskoga sabora o ovome dokumentu. Ne znam da li je odbor raspravljao o tome. Odbora za europske integracije koji je također o tome trebao nešto reći, Odbora za vanjsku politiku Hrvatskog sabora, a tu bi se možda mogao vježbati uhodavati Odbor za praćenje pregovora s Europskom unijom. Niti jedno od tih tijela, a poglavito Odbor za poljoprivredu Hrvatskoga sabora o tome ili nije raspravljao. Ono što je sigurno, sigurno je da mi zastupnici nismo na klupe prije početka rasprave dobili izvješće odbora o tako važnom pitanju. Dakle, to su stvari koje su apsolutno nedopustive, a ne radi se o stvarima koje se same po sebi razumijevaju. U ovome protokolu ima naravno stvari koje bodu oči. Treba naravno znati da nisu lagani pregovori sa međunarodnim institucijama. To je pregovaranje o već više-manje u okviru zacrtanih gabarita i mi smo imali Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, imali smo bilateralne sporazume sa većinom od ovih deset zemalja, ali naravno da treba itekako kritično pratiti što to Vlada radi i toj Vladi zapravo biti i korektiv i pritisak da ona te pregovore obavi bolje nego što bi ih obavila da nema nadzorne uloge i nema dakle uopće uloge Hrvatskoga sabora. Pa tako se recimo u dodatku jedan govori o tome da se bez carinski uvoz iz Europske unije povećava, neograničeni za 120 ili 136 proizvoda, a da nam se uopće u dodatku ne govori o kojim se proizvodima radi. Samo se navode carinske šifre tih proizvoda, a radi se o povećanju tržišta za nekakvih 50-tak ili 60-tak milijuna stanovnika. Dakle, to će tržište ići prema našem hrvatskom tržištu, a mi zapravo uopće ne znamo o kojim se proizvodima radi ako nećemo očitavati ove šifre koje su nam dane u dodatku jedan. To je ozbiljna stvar. Potpuno slobodno, bez carinsko uvoženje, uvoz robe u Republiku Hrvatsku širi se za desetak novih zemalja. Mi o tome ni riječi zapravo nismo rekli. To se podrazumijeva da je nešto što u sebi nosi nikakove opasnosti. Čak nam se ni ne daje popis tih 136 proizvoda o kojima je riječ. Dodatak broj 2. Bescarinske kvote, odnosno povećanje tih bescarinskih kvota, stare bescarinske kvote, primjerice sojino ulje. Ministar kaže kako je traženo, a mi smo ispregovarali. Pa nije to relevantan podatak što su oni tražili. Relevantan je podatak koliko smo imali prije toga i za koliko je ta kvota povećana. To je važno. Pa tako ispada da ako su za sojino ulje tražili 2 tisuće tona, a mi smo ispregovarali 980 tona, da je to dobro jer smo ispregovarali više od pola, manje nego što su tražili. Ali ministar ne govori da je prethodna kvota bila 220 tona. Dakle, mi smo sa 220 tona skočili na tisuću i 200 tona sojinog ulja. To nije mala stvar, to netko treba objasniti. I uopće ovdje, takva je tehnologija cijela. Nije moguće vidjeti saborskom zastupniku koji se time recimo ne bavi, kolika je prije bila kvota Europske unije, kolika je bila kvota svih bilateralnih sporazuma i koja je konačna kvota koja je dogovorena. To bi bio nekakav podatak na temelju kojega bi mi onda mogli jasnije pratiti da li smo mi u svemu tome bili uspješni ili nismo. Tako je to, recimo, pitanje nove bescarinske kvote za jabuke. 5 tisuća i 800 tona. To nije mala stvar samo je teško usporediti budući da ne znamo, nemamo podatke dovoljno čitljive oko toga koliko je to bilo prije toga. Svježe mlijeko, to su povoljnije carinske kvote nego što su bile prije, 12 tisuća i 600 tona. Povećanje, dakle, onoga što je prije bilo u odnosima sa Europskom unijom. Dakle, radi se o vrlo velikim iznosima. Bilo bi dobro da vidimo o čemu se radi. Pogotovo bodu u oči neke stvari za koje znamo da imamo domaću industriju. U tom smislu je interesantna naša kombitorska industrija, bomboni sa 600 tona na tisuću i 100 tona. Za 500 tona povećanje uvozne kvote za bombone, a znamo da imamo Kraš, znamo da imamo Zvečevo, znamo da imamo Kandit. Dakle, gotovo za 50%, odnosno za 100% je povećano, a proizvodna snaga zemalja koje su pristupile Europskoj uniji je možda za 10% povećala ukupnu snagu Europske unije. Nešto se dogodilo i to bi ministar naravno ili predstavnici Ministarstva vanjskih poslova trebali malo bolje pojasniti. Čokolada sa tisuću i 680 tona na 2 tisuće 130 tona, preko 30% je povećanje. Čokolade. Opet je pitanje kako bi se to moglo odraziti na stanje naše kombitorske industrije koja nam je vrlo važna. Ionako nemamo puno prerađivačke industrije poljoprivredne prerađivačke industrije pa ako ćemo ovime na ovakav način i to dovesti u pitanje onda to isto nije tako. Jednako tako keksi preko gotovo 40%, mineralna voda sa 4 i 400 tisuće tona na 16 i 200 tona. To znači za 4 puta je povećana kvota uvoza mineralne vode u Republiku Hrvatsku. Vjerojatno je to plod bilateralnih sporazuma koje smo imali, pretpostavljam sa Republikom Slovenijom ili možda Mađarskom, ali treba to točno navesti da bi vidjeli u kojoj mjeri je taj sporazum povoljan za Republiku Hrvatsku. Jer ako Sabor neće obavljati svoj posao onda će sve što Vlada pregovara biti dobro. Ovom tehnologijom kao što je ministar rekao oni su tražili, oni mogu tražiti 700 puta više nego što je logično, ali ćemo se zaustaviti na nekakvom relevantnom broju i to je relevantno. Koji je konačni podatak, odnosno koje su bile prethodne kvote. I tako dalje, bezalkoholna gazirana pića sa 10 tisuća tona na preko 16 tisuća tona. Dakle, povećanje za oko 60%, itd. Ono što tu osobito zabrinjava u svemu ovome je pitanje što je sa našim izvozom. Ovo se u obrazloženju gotovo ništa ne govori o tome koliko smo mi u kojim segmentima smo povećali izvoz. Spominje se samo 2 ili 3 stvari, spominje se povećanje vina sa 45 na 73 hektolitra, što je naravno za pozdraviti. I spominje se povećanje uglavnom relevantno je povećanje konzervi ribljih sa 212 na tisuću 550 tona, što je naravno velika proizvodnja. Ali treba znati da su to one robe, oni proizvodi koji daju veliku tonažu, a zapravo iznos se ne krije baš neki veliki novac. Tako da i u tom smislu ta velika, ogromno povećanje tonaže može prevariti. Ali u segmentu prehrambene industrije, prerađivačke industrije nema niti jednog podatka u kojem segmentu je povećan naš, povećane naše izvozne kvote prema Europskoj uniji. I bilo bi naravno dobro da i to imamo. Tako bi mi kao zastupnici mogli oni koji imaju interes pratiti, a naravno da bi bilo bolje da puni interes za praćenje ovako važnih stvari kao što je ovaj Protokol imaju parlamentarna tijela. I tu ponavljam ponovno, želim naglasiti da kao zastupnici mi nismo dobili na klupe izvješća niti jednog relevantnog odbora Hrvatskog sabora kojim bi se ovim itekako trebao baviti. I na kraju zaključak, Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke neće biti protiv ovoga jer znamo koliko je bilo poteškoća i da našim pregovaračima nije bilo lako. Ali radi se o prevažnom pitanju, upozoravamo da Hrvatski sabor prema njemu mora imati puno ozbiljniji odnos nego što je ovo. I mi ćemo u Klubu zastupnika Hrvatske narodne stranke itekako nastaviti pratiti ovaj proces jer ponavljam, tu je pravi život. Ovaj Protokol je težak 100 milijuna dolara. A naravno, ostali dokumenti koje ćemo imati sa Europskom unijom će isto tako biti vrlo, vrlo teški u tom financijskom, a to onda znači i u smislu perspektive naše proizvodnje i našega boljega života. Odnosno boljega postavljanja u okviru Europske unije. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegi zastupniku. Moram samo dati jednu informaciju, da je na klupe upravo stiglo izvješće Odbora za poljoprivredu i šumarstvo što kolega očigledno nije uspio vidjeti jer je stiglo za vrijeme rasprave. ... [[Upadica se ne razumije.]] Upravo sam to i rekla, kolega zastupniče, da je stiglo za vrijeme vaše rasprave pa niste mogli vidjeti. U ime Kluba SDP-a kolega zastupnik Neven Mimica. Izvolite.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine ministre, državna tajnice, kolegice i kolege. Što sada govoriti i razgovarati, diskutirati o potvrđivanju Protokola 7 u trenutku kada je on potpisan, u trenutku kada ova naknadna rasprava ne može promijeniti njegove odredbe? To se čini poprilično beskorisnim poslom jer je Sabor praktički doveden u situaciju da tek naknadno, tek post festum raspravlja o ovom Protokolu 7 i kada nismo bili u stanju o njemu ozbiljno razgovarati u trenutku dok je ta rasprava saborska mogla još nešto promijeniti. U trenutku prije nego što je uopće i donesena odluka da se krene u same pregovore o sklapanju Protokola 7. Opozicijske stranke su pokušale u tom trenutku, negdje početkom prošle godine, pokrenuti takvu raspravu, pravovremenu raspravu. Nije tada bilo razumijevanja od strane Vlade, odbacivane su uopće ideje da postoji pravna utemeljenost da se Sabor uključuje u mogućnost ocjenjivanja je li treba ili ne treba i kakav treba biti, je li treba ili ne treba pregovarati i kakav treba biti sadržaj Protokola 7. A na kraju, evo danas, iz ovih uvodnih izlaganja, iz dosadašnje rasprave meni su neke stvari postale ipak poprilično jasne. Postalo je jasno da nije bilo pravne potrebe ulaziti u pregovore o ovom Protokolu, da nije bilo gospodarske potrebe ulaziti u te pregovore jer bilo što da se spregovaralo moglo je biti samo nepovoljnije u odnosu na sam izvorni sporazum. I postaje jasnije da ugrađivanjem kvota koje su 6 zemalja imale u bilateralnim sporazumima o slobodnoj trgovini sa Hrvatskom da je ustvari stvorena mogućnost bez obzira koliko dobro su ispregovarane te kvote ali je ipak stvorena dodatna mogućnost potpunog korištenja tih kvota puno veća mogućnost, puno veća korištenja tih kvota negoli je to bio slučaj kroz same bilateralne sporazume sa 6 novih članica Europske unije. Zbog toga, možda se danas može i postaviti i pravno pitanje je li uopće jedan protokol koji je dokument uz međunarodni ugovor uz sporazum je li on uopće po zakonu o sklapanju i potvrđivanju međunarodnih ugovora, je li uopće njega treba ratificirati u ovoj proceduri u kojoj se danas ratificira ovaj protokol i zbog toga svega tvrdim da današnja rasprava u kojem god smjeru ona išla neće dati potrebne rezultate niti će imati pravi smisao. Kažem da je u dosadašnjoj raspravi potvrđeno da nije bilo pravne potrebe za sklapanje ovog Sporazuma o protokolu barem ne u trenutku kada je ta rasprava vođena, prema tome potvrđuje se ono što smo tvrdili prošle godine negdje pred nešto više od godinu dana, da naše obveze iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju jednostavno su takove da uz samo sklapanje ovog Protokola 7. nije trebalo ići, mogli smo čekati, mogli smo do stupanja na snagu sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju jednostavno se pravnim argumentima odupirati pokušaju ugrađivanja dodatnih kvota u postojeći sporazum. Isto tako iz današnje rasprave već postaje jasno da je vlada u jednom drugom slučaju o kojem smo danas u aktualnom prijepodnevu razgovarali, govorili, pitali u slučaju pristanka na pregovore o uvođenju kvota na izvoz šećera da je prekršila Zakon o izvršavanju sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju jer sada kada je taj sporazum stupio na snagu sada kada postoji vijeće za stabilizaciju i pridruživanje postaje jasno da više nema nikakvih argumenata od strane vlade kojim bi se opravdalo ne iznošenje pred Sabor prethodnog mišljenja ili prethodne suglasnosti da se ide u izmjene toga sporazuma odnosno da se na vijeće o stabilizaciji i pridruživanju uopće raspravlja o nekim izmjenama, i sasvim je jasno ne znam samo u kojoj proceduri dodatnoj bi to trebalo i potvrditi, da je prije 2. lipnja kada je vlada donijela odluku o pristanku na pregovore o uvođenju izvoznih kvota za šećer, da je prije toga trebala obaviti raspravu u Saboru. Iz ove rasprave danas postaje jasna još jedna stvar da Vlada se ne pridržava niti jednog zaključka iz mislim studenoga 2001. godine koji obvezuje Vladu na podnošenje 6- mjesečnih izvješća o provođenju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, ja se ne sjećam kada je osim negdje na početku važenja, odnosno nakon sklapanja tog Sporazuma samo jedno ili dva izvješća je bilo, a svakih 6 mjeseci je trebalo izvještavati Sabor, imati raspravu o provođenju i svim pitanjima i problemima u provođenju sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Ne znam je li se itko danas u Saboru sjeća toga zaključka, ali ovdje se ne radi o boljem ili lošijem sjećanju nego se radi o institucionaliziranog formaliziranoj obvezi koju je Sabor dao Vladi. Prema tome, sve u svemu mislim da smo danas u situaciji kada možemo raspraviti da Vlada raspravljati o tome da Vlada nije u dovoljnoj mjeri spremni stati iza pravnih instrumenata, pravnih obveza i pravnih rješenja koja već ima u međunarodnim ugovorima, da olako popušta pred svim zahtjevima Europske komisije, Europske unije to radi vjerojatno u namjeri ili iz ocjene da bi prihvaćanjem bilo kojih zahtjeva jednostavno olakšao ili poboljšala jednu poziciju u onom konačnom cilju dobijanja što skorijeg datuma za početak pregovora, međutim, u situaciji kada imamo pravne argumente, kada imamo gospodarske argumente sasvim sam siguran da ih moramo u puno jačoj i odlučnijoj mjeri i koristiti. Zbog toga kada govorim da nije bilo gospodarske potrebe to temeljim na činjenici da u ovim pregovorima o Protokolu 7. nismo u niti jednom dijelu popraviti svoj izvozni položaj, odnosno da smo ga popravili samo u onom dijelu gdje je bio ograničen, a to je vrlo mali dio hrvatskog izvoza bio na tržište Europske unije u dijelu vina i ribljih proizvoda, međutim, za sva druga područja smo imali potpuno slobodan izvoz, prema tome, u Protokolu 7. ništa više od toga nismo niti mogli očekivati. S druge strane, ugrađivanjem kvota šestorice u naš ugovor sa 15-toricom članica Europske unije, svaka ona količina koja je ugrađena iznad onoga što je stvarno izvezeno iz 6 zemalja u Hrvatsku, a takvih kvota koje su iznad stvarnog uvoza iz 6 zemalja je sigurno bilo u velikoj mjeri, i nismo niti dobili čak niti tu usporedbu u kojoj mjeri ugovorene kvote prelaze stvaran izvoz pojedinih proizvoda ali u svakom dijelu u kojem oni prelaze taj stvaran izvoz stvorila se mogućnost potpunog korištenja tih kvota jer sada te kvote mogu koristiti i zemlje stare članice Europske unije, tako ako nismo uvozili čokoladu iz Mađarske ili Slovenije sada ćemo je sasvim sigurno, naći će se uvoznika koji će uvesti iz Belgije. Prema tome, ove kvote koje su ovako ugovorene neće ostati neiskorištene i podatak koji je ministar iznio o rastu uvoza od samo 7% mislim da nas ne treba tješiti niti nam treba biti razlog za opravdavanje dobrog ishoda pregovora, jer rast uvoza od 7% je sigurno sasvim nepovoljan trend. Na kraju budući da svi ovi argumenti koje smo iznosili u trenutku kada je to bilo možda moguće, da se prihvati i da ih sa ozbiljnošću se raspravi, svi ti argumenti koji se danas iznose praktički ne mogu promijeniti ništa u samom sadržaju Protokola 7. i ovakvog dogovora sa Europskom unijom. Danas je teško biti protiv samog njegovog potvrđivanja odnosno ugrađivanja u pravne odnose i trgovinske odnose između Hrvatske i Europske unije, pa će Klub zastupnika SDP-a ustvari eto da tako kažem prepustiti članovima Kluba da se pojedinačno odlučuju o tome kako glasovati o ovom samom zakonu o potvrđivanju ovog protokola. Hvala.
Hvala lijepa kolega zastupniče. U ime predlagatelja javio se ministar poljoprivrede i šumarstva, gospodin Čobanković izvolite ministre.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospođe i gospodo zastupnici. Ja moram kao predstavnik predlagatelja i Vlade iznijeti određene činjenice, ovdje se u raspravi ispred Kluba zastupnika SDP-a postavilo pitanje da li je postojao pravni okvir uopće za pregovore oko dodatnog protokola. Da bi Hrvatska javnost bila točno informirana i da ne bi se dovodilo u zabludu Hrvatsku javnost, dozvolite mi da kažem i iznesem činjenicu da je na sjednici Vlade Republike Hrvatske 29. 10. 2003. godine usvojena odluka o pokretanju pregovora i imenovanju pregovaračkog izaslanstva. Znači da je Vlada u kojoj je uvaženi zastupnik gospodin Mimica bio ministar europskih integracija prihvatila pregovore o dodatnom protokolu i imenovala izaslanstvo. Našoj Vladi nije preostalo ništa drugo nego samo da sukladno promjenama koje su nastupile promijeni sastav pregovaračkog izaslanstva i to je učinila. Ovo samo toliko da ne bi se dovodilo u zabludu hrvatsko pučanstvo i da se neki ne bi pojavljivali kao autohtoni čuvari interesa hrvatske poljoprivrede i hrvatske prehrambene industrije.
Hvala lijepo, gospodine ministre. Ispravak netočnog navoda zastupnik Pankretić. Izvolite!
Gospođo potpredsjednice, gospodin ministar je rekao netočan navod a to je da postoje autohtoni čuvari hrvatske poljoprivrede. Mislim da to još ne postoji, ispravljam ga u tom navodu. Postoje ljudi koji se trude u tom smjeru i postoje oni koji nažalost to ne vide i ne čine to.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Postoji izravni i neizravni govor, ali no dobro. Idemo dalje s raspravom. U ime Hrvatske stranke prava, u ime kluba javio se kolega zastupnik Tonči Tadić. Izvolite, kolega zastupniče!
Poštovana gospođo potpredsjednice, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine ministre i ostali predstavnici hrvatske Vlade! Dakle, ovaj Protokol VII. i svi protokoli koji su ovdje navedeni su za Hrvatsku od presudne važnosti i držimo0 da se Hrvatska prilikom pregovaranja o njima morala čvrsto držati ratificiranog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Ništa izvan toga nije dopušteno. Sve izvan toga jest ne samo kršenje potpisanog međunarodnog sporazuma nego i kršenje Ustava dame i gospodo. Članak 38., oprostite mi što ću time početi, možda će nekome biti dosadno ali tu činjenicu ovdje moram iznijeti. Članak 38. govori o općoj zaštitnoj klauzuli, dakle o tome kako jedna od strana u sporazumu, bilo Europska unija, bilo Hrvatska štiti svoje tržište. Dakle, kad se neki proizvod jedne strane uvozi na teritorij druge strane u toliko povećanim količinama i u takvim uvjetima da bi to moglo prouzročiti ozbiljnu štetu domaćoj industriji ili ozbiljne poremećaje u bilo kojem sektoru gospodarstva i dovesti do ozbiljnog pogoršanja gospodarskog stanja onda stranka uvoznica može poduzeti odgovarajuće mjere pod uvjetima i u skladu sa postupcima utvrđenim ovim zakonom. Takve mjere ne smiju prelaziti ono što je nužno za otklanjanje poteškoća, sastoje se od povećanja carina za taj proizvod i ne smije se provoditi duže od godine dana odnosno iznimno najduže tri godine. Ali ključno je u svemu tome da sve te sporne momente rješava Vijeće za stabilizaciju i pridruživanje. Ovaj protokol nije izmijenjen kroz Vijeće za stabilizaciju i pridruživanje koje je tada bilo formirano nego je, štoviše postojalo je privremeno vijeće za stabilizaciju i pridruživanje koje je provodilo privremeni trgovinski ugovor između Hrvatske i Europske unije koji je bio na snazi od 1. veljače 2002. godine i koji je istekao 1. veljače ove godine kad je konačno stupio na snagu Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i to privremeno vijeće je trebalo rukovoditi sa pregovorima o ovome. Ništa drugo. Ja to posebno ističem ovdje zato što smo mi sada u istoj situaciji koja se odnosi na šećer, da je kristalno jasno da se šećer nigdje ne spominje u ovome kao potreba ograničavanja hrvatskog izvoza, da se šećer nije spominjao ni 2001. kao nešto što treba posebno ograničavati, da sada Europska unija traži da se smanji izvozna kvota šećera sa 160 tisuća tona koliko je naš potpuno slobodni izvoz na 60 tisuća tona i da Hrvatska mrtvo hladno na to pristaje umjesto da se pozove na članak 38. i pokrene raspravu na Vijeću za stabilizaciju i pridruživanje koje de facto djeluje kao arbitraža. Naravno da moramo biti zabrinuti od toga što će s time ispasti jer ako se ponovi isto ono što je učinjeno ovdje a to je da Vlada pregovara o ovome bez privole Sabora, da Sabor o tome nema pojma, da o tome nema pojma nitko od saborskih odbora nego mi dobijamo danas dokument koji moramo ratificirati jer je to eto netko potpisao. Onda s čovjek pita čemu služi Sabor, čemu služi Odbor za nadzor pregovora, čemu služimo mi zastupnici, čemu služi hrvatska javnost. Dakle pazite, sad ću navesti nekoliko senzacionalnih uspjeha koje ste postigli gospodine ministre. Dakle, kvote za izvoz lubina ste povećali od 550 tona na 650 tona. Sjajno. Ludilo od povećanja. Srdele su ostale na istoj kvoti od 180 tona. Fenomenalno. Inćuni na 40 tona su išli na 50 tona. Orade su ostale iste na 35 tona. Dakle, ako je to poticanje našeg izvoza a ja podsjećam da mi samo od izvoza ribe zarađujemo godišnje 163 milijuna eura onda se ja pitam tko je tu lud. Oprostite mislim, sa ovakvim pomacima u kvotama uz deset članica više, uz činjenicu da smo izgubili cijelo bivše tržište CEFTA-e se ovo ne može smatrati vašim uspjehom niti uspjehom ove hrvatske Vlade. Nadalje, da ne duljimo o svemu tome zajedno ali kristalno je jasno da se mi zapravo sučeljavamo sa poljoprivredom koja je visoko subvencionara sa Europskom unijom u kojoj 40% proračuna odlazi na subvenciju u poljoprivredi a mi ovdje moramo smanjivati subvencije radi ulaska u uniju. Pazite, to je potpuni apsurd, mi se u HSP-u sa time ne mirimo. Mi se štoviše pitamo zašto Vlada to sve skupa čini. Ako je cilj ulazak u uniju, ako ćemo tako ući u uniju onda se čovjek pita koja je korist od tog i takvog puta ulaska u uniju. Ja ću navesti ovdje još nešto što je izmaklo pregovaračima ali me živo čudi da se toga nitko nije sjetio u međuvremenu. Dakle, neovisno o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, neovisno o tome što ovdje u Dodatku 1 uz Protokol 2 stoji da Hrvatska nema izvoznih kvota za čelične proizvodnje je Europska unija uvela ipak kvotu za izvoz bešamnih cijevi iz Siska. Postoji antidampinška carina od 23% na bešamne cijevi u uniji a dali su nam kvotu sa nultom carinom od samo 25 tisuća tona što je 1/5 proizvodnje iz Siska i ta kvota je istekla 1. veljače ove godine, i nikom ništa. Nema rasprave o tome. Ali kada unija osjeti opasnost od tih 1% našeg šećera koji mi izvozimo u uniji onda nastaje panika, onda se mora odmah pokretati pregovore i onda gospođa ministrica kaže da izražava veliko razumijevanje za njihove gospodarske poteškoće i da je Hrvatska ovlastila Ministarstvo poljoprivrede da počne s pregovorima o tome da se Europska unija eto zaštiti od tih naših 1% šećera koliko izvozimo šećera u uniju. Dakle, od svog šećera u uniji 1% je naš šećer i on eto izaziva silne gospodarske poteškoće. A to što kod nas Sisačka željezara nema više mogućnost izvoza na europsko tržište tih svojih bešamnih cijevi, što smo izgubili cijelo tržište istočne Europe o tome nikome ništa i o tome naravno nema spomena u ovom dokumentu. Nitko se nije potrudio da bi ne daj Bože zaštitio naš izvoz ali kad se uniji dogode problemi sa hrvatskim uvozom, kad se dogodi da u onih 10% proizvoda u kojima smo konkurentniji i bolji nego oni postignemo efekt onda nas se mora zaustaviti. I rezultat toga je naravno ovakav protokol. Rezultat toga je početak pregovora sa unijom o ograničavanju našeg izvoza šećera. Rezultat toga će biti još čitav niz stvari koje ćemo doživjeti ovih godinu dana a sve u ime tzv. svetog cilja ulaska u uniju pod svaku cijenu. E, pa štovani gospodine ministre, iz svih tih razloga Klub HSP-a neće glasati za ovaj dokument. Hvala.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nema više prijavljenih klubova. Za desetminutnu raspravu prijavljen je ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Oprostite? Državna tajnica. U redu izvolite. Ispričavam se. Nisam vas vidjela.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Ja bih željela ispraviti nekoliko krivih navoda koje smo tu čuli. Prva je, nije postojalo privremeno vijeće nažalost. Postojao je Privremeni odbor za stabilizaciju i pridruživanje i ja sam u uvodnom govoru o tome govorila da po tom dakle Privremeni odbor nije imao nadzor nad ovime. Zato je moralo ići po drugom pravnom osnovu. Dakle a) sporazum je stupio na snagu 1. veljače ove godine dakle iza potpisivanja ovog sporazuma. Drugi krivi navod je vezan uz izjavu zastupnika Radoša o tome kako je državni tajnik potpisao nešto u Sofiji 8. lipnja ove godine. Naš predstavnik Vlade nije ništa potpisao. To je bila izjava koja je na kraju data, a ako ste malo gledali ono što su zaključci dakle ove radne skupine koja je nota bene počela djelovati 2003. godine. Zaključeno je da će radna skupina pokušati naći zajedničke osnove, zajednička načela temeljem CEFTA-e a dobro znamo da neke od država koje su uključene dakle u, koje su iz jugoistočne Europe ne udovoljavaju onome što bi trebalo za članstvo CEFTA-e, to je članstvo u Svjetskoj trgovinskoj organizaciji i tako dalje i stav je naše Vlade da, vrlo čvrsti dakle da bez članstva u Svjetskoj trgovinskoj organizaciji nema smisla ulaziti u bilo kakve novu takve vrste organizaciju gdje neke države isto tako nota bene u našoj regiji imaju problema i sa provedbom bilateralnih sporazuma koje imaju potpisane. Dakle radit će se, ali nije ništa zaključeno. To je vrlo okvirni, okvirni još razgovor i mislim da se ne može govoriti o tome da je Vlada neozbiljna. I kao zadnje budući da je pitanje šećera nekoliko puta tu otvarano i da se isto tako tereti Vladu da nije postupila sukladno Zakonu o provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju ja vas uvjeravam da Vlada vrlo dobro pozna tekst Sporazuma o dakle Zakonu o provedbi SSP-a i da u trenutku kada to bude potrebno, a taj trenutak nije još došao će se u isto tako saborskoj proceduri naći stavovi dakle Vlade koji će se onda raspraviti sukladno odgovarajućem okviru. Hvala lijepa.
Hvala lijepo državnoj tajnici. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnik Radoš. Izvolite.
Pa gospođa državna tajnica najprije je rekla da nije ništa potpisano onda je na kraju rekla da je potpisana izjava. Izjava je dokument, a na stranicama Pakta o stabilnosti piše da je potpisana jedna vrlo ambiciozna deklaracija. Ta deklaracija kaže da će se za pola godine naći predstavnici vlada. Taj se forum sastao na razini ministara vanjskih poslova najviše. Kod nas je to bio državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva. Ambicija je da se do 2000, do kraja 2006. godine završe pregovori o uvođenju jedinstvenoga, zoni slobodne trgovine balkanskih, zapadnobalkanskih zemalja i ambicija je jednako tako potpisana da ta zona slobodne trgovine počne funkcionirati već 1. siječnja 2007. godine. To piše na stranicama Pakta o stabilnosti. Najgore što se može dogoditi gospođo državna tajnice da jedno potpisujemo vani, a onda ovdje u Hrvatskoj izjavljujemo da to nismo potpisali.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Za desetminutnu raspravu prijavljen je samo zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, državna tajnice sa suradnicima, dame i gospodo. Evo ovo je prilika ipak da se malo progovori o poljoprivredi iako nije samo poljoprivreda u pitanju, ali bar da, bar o stanju kakvom ona je i zapravo kakve perspektive joj jesu nastavno na protokol i potpisane dokumente. Ja ću ponoviti da svaki naš potpis ili svaki naš dužnosnik kad je vani bilo kakav potpis stavlja na bilo kakav papir stavlja nam svima skupa i cijeloj «lijepoj našoj» obavezu. Tak je gospodine ministre, vi morate znati da ste poljoprivredi, hrvatskoj poljoprivredi natovarili teret koji ona sad nemre nositi potpisivanjem dodatnoga ovoga protokola. To je vaša karma koju morate nositi. Seljaci vam to nikad neće zaboraviti vjerujte mi. Jer niste otvorili vrata, niste napravili nekakov povoljni tretman hrvatske poljoprivrede nek ste otvorili širom uvoznicima i uvozničkom, trgovačkom lobiju da vništi i ovo malo poljoprivrede koja egzistira. Nažalost koliko god vi govorite o napretku činjenice govore suprotno. I kad sam govoril o onom vašem iznašanju podataka već je gospodin Radoš vas fino instruiral kak bi trebalo govoriti o brojkama, kakve su bile brojke, kakve jesu nakon potpisa i kaj nas to očekuje? Onda bi mogli o faktima govoriti. Kolko je to, sad je rečeno 100 milijuna, bojim se da je više obveza, ali nije bitno niti to. Jer ni vi ni ja nemremo pretpostaviti kak se v budućnosti bude sve to odvijalo. Ja sam svjestan pritisaka koji su se na ovu, na vašu Vladu, na prijašnju Vladu iz Europe događale, događaju se i taj, govorim sada o čisto trgovačkom lobiju i izvana i iznutra želi sebi probitak jer novac, kapitala ima i treba ga negdje plasirati. Podatak da hrvatska poljoprivreda svjetskim razmjerima vrijedi statistički pogrešku onda znate koliko smo mi jaka država i koliko mi imamo snage eventualno s nekim pregovarati. To nam znanstvenici govore. Ali ako ovak se budemo ponašali više nas ne budu niti računali kao statističku pogrešku jer mi na ovaj način zapravo više ne bumo mogli ni akceptirati vrijednost naše poljoprivrede. I to je naše, naš problem. Zato pošto je već sve to prešlo bar da rečemo kakvo stanje je v hrvatski poljoprivredi? Seljačkoga aspekta, seljačke poljoprivredne politike i svega skupa. Valjda smo svi svjesni da prilikom donošenja državnoga proračuna nismo osigurali dosta sredstava da bi mogli barem Europi pokazati zube. Ako 50 milijardi proračuna Europa daje za poljoprivredu, govorim sada o ovom proširenju, a mi smo ostali tu gdje jesmo pa ja vas pitam čim konkurirati i kak podići domaću proizvodnju? V kojem segmentu? Evo ja sam danas zadovoljan s vašim, s vašom objekcijom kaj se tiče pšenice samo v onom segmentu da nećete kresati onih 1650 kuna jasno po hektaru, ali jasno da nikak nisam zadovoljan v onom kaj ste rekli da bi bila ta cijena 90. Ja vjerujem da je to tek želja pusta i da ta pusta želja bude negdje završila v košu, a da se bude ostvarilo ono minimalno kaj mora biti jer i vi i ja znate da nikad nismo napravili kalkulaciju ekonomske opravdanosti proizvodnje. Koja to, koliko je trošek i da se oko toga nismo dogovorili. A ovo kaj sada naši prerađivači govore kak bi jeftinu sirovinu, pa kaj si nisu počeli proizvoditi nek si ju sami proizvedu a ne na leđima seljaka, seljačke populacije koja cijelo vrijeme nosi taj teret. Ali pustimo sad to. I ako se okrenemo dalje ovom našem sadašnjem trenutku europski farmer ima sigurnost i zna ako je višak proizvodnje da država subvencionira i da on svoj trošak proizvodnje bude dobil. Ja vas pitam gdje je vaš, naš tržni red, gdje su naše, vaše zajamčene cijene, gdje su naši, vaši sigurni otkupljivači, gdje su naši i vaši da sad ne nabrajam sve dalje, a to nam je zadatak. Još malo, pol mandata je prešlo. Rekli ste da je to prvi i najvažniji zadatak ove Vlade. Ja očekujem od te Vlade da ona da sigurnost, da ona zna koja proizvodnja bude i v količinski i tak dalje. Pa krenuli smo restrukturiranje, idemo globalizaciju. Rekli smo da idemo ne samo v globalizaciju nego idemo i v liberalizaciju. A vjerujte mi liberalni kapitalizam i globalizacija kao generalni pojam Hrvatsku bude pojela. Ona to zdržati nemre. Zato bi bilo dobro gospodine ministre da svojim suradnicima govorite o eko socijalnom tržišnom gospodarstvu, da percipirate da smo mi mala zemlja, da imamo tisuće poljoprivrednika s malim posjedom. I da kao takva poljoprivredna politika bude imperativ zaštite i zadatak vas kao pregovarača, ovlaštenih pregovarača u Europi nametnuti taj tempo. Ja bi rado da mi svi imamo 40 krava, 40 hekatara zemlje. Ja bi rado da mi imamo koji se ratarstvom bave, ali to je nemoguće. Radi socijalnoga stanja koje je u Republici Hrvatskoj, radi 500 tisuća onih domaćinstava koje sad ovise o poljoprivredi jer nema drugdje radnih mjesta, to je vaš i naš imperativ. Da to, govorimo o ljudima, dobro 120 i nekaj tisuća, ok, 30, ali 500 tisuća ljudi, tako da, a posredno i više ako budemo konkretni. Ali to je vaš i naš zadatak. Znači, u Europu ići europskim modelom ova država nema šanse. I svi oni koji misle da to mogu napraviti to budu Mojsije, ti budu napravili, ti budu nas izveli na jedan blagi, sretni put, ali je to nemoguće napraviti. Vjerujte mi, ni vi ni ja to nemremo doživjeti jer prvo nemamo sredstava, nemamo od čega i nemremo ove ljude koji nam je višak jednostavno zbrinuti na drugi način. Zato ovaj protokol veže vam i nam ruke na taj način da mi jednostavno ne podižemo proizvodnju. Ona staje ili stagnira ili pada i ovo da govorite o povećanju mlijeka. Svake godine govorimo 10, 12% povećali smo jer stalno imamo 30 ili 28% uvoza toga mlijeka. Pa za boga miloga zbog čega ga imamo. Zato jer je ono visoko subvencionirano vani i našim tvrtkama je jeftino da to naprave. Ali ajmo mi naše subvencionirati da bude više koštalo, još naš da dobije. Pa kak? Pa premije nisu 3 i pol mjeseca plaćene, 4 potpore uopće nisu došle ovu godinu. Daj mi rečete ko je dobil potpore? Nek se javi taj koji je dobil potporu. Govorim o prvi i drugi kategoriji. Pa gdje ja živim? Ja živim valjda u svemiru kad toga nema. I o čemu mi, o kojoj poljoprivrednoj politici govorimo? Tam europski seljak zna, ili je tisuću ili 2 ili 5 tisuća bu gospodarstvu, da je to njegovo pravo koje bude iskoristil. Zato teret kojega preuzima ova Vlada na način ovoga koji se sada preko ovoga sporazuma, bilo bi pošteno da nam se reče da to znamo, da smo otvorili vrata svemu i svačemu, da su ona po količinama, po vrstama povećana i to bi bilo onda i za nas znak da se moramo organizirati na drugi način. Jasno, uz pomoć institucije koja bi nam trebale biti, ali vi znate da naše institucije teško zaživljavaju od da priđemo programima za pretpristupne fondove, o Agenciji za hranu, da sad ne govorim. Koja funkcionira? Pa konačno evo, i za vas pitanje, kad bude ruralni razvitak, kad bude krenuo? Kad bude netko mogao nominirati jedan projekt da ostvari od njega, itd? Kad naši ljudi budu mogli za mjesec ili dva dana nakon kapitalne potpore, da ostvare povrat sredstava. Pa 6 mjeseci traje, leto dana traje. Pa gospodine ministre, pa ja sam realista, ja živim tu, ja čujem kaj ljudi delaju. Pa interveniram svaki dan. Kad naši ljudi budu mogli okrupniti svoja domaćinstva, kad programi budu išli da se zemlja okrupni? Kad, dajte mi to rečite? Ko to radi, kad su programi koji? Pa to su pitanja i to imate, vi ste sve to potpisali, sve to imate u ovi dodatni protokoli, itd. jer tam govori restrukturiranje, govori insitutcionalna potpora, sve govori. Koja je to institucija, na koji instituciju da se ja konkretno danas obratim? Nema je. Pa Ministarstvo vanjskih poslova morem pisati pa me upućuje vam pišem pa me upućuje na drugoga. Na koga? To su naši problemi, tu točno govori, ovdje su obaveze takve like, koje mi nismo ni svjesni da smo preuzeli, nismo svjesni jer mislimo da to neko drugi bude napravil. Ne, gospodine ministre, mi to moramo napraviti, vi s nami skupa, ali maloviše povjerenja, malo više informacije i ne skrivati ko zmija noge ove podatke. Naši voćari sigurno nemreju ovo opravdati, ovo povećanje. Znam da bute rekli da nemamo dosta ni za svoje potrebe da bi izvozili, ali čemu otvarati još više jer mi svoju proizvodnju nemremo dizati, a mi smo taj program napravili. Pa to su notorne činjenice. Vi morate jasno sa svojeg aspekta govoriti da su silni napori, ali rezultati koji jesu na terenu, to izvolite osvjedočiti se svaki dan i vidjeti kakva situacija u poljoprivredi je. Hvala lijepa.
Hvala lijepa, kolega zastupniče. U ime predlagatelja javio se ministar poljoprivrede. Ministre, izvolite.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice, poštovani gospođe i gospodo zastupnici. Moram kazati par riječi. Mi danas raspravljamo ovdje o dodatnom Protokolu na Protokol o stabilizaciji i pridruživanju. Ja sam i u startu i gospođa državna tajnica je rekla na što se taj dodatni Protokol odnosi. Ja se slažem da direktno ili indirektno taj Protokol, taj Sporazum se dotiče i naše poljoprivrede i to nitko ne može pobjeći od toga. Rekao sam ukupnu vrijednost preferencijalne trgovine koja je regulirana ovim Protokolom, ali isto tako moramo znati da je taj iznos samo prenesen preferencijalna trgovina koja je bila sa zemljama pristupnicama je sada prenešena na EU-25. Znači, kroz ovaj dodatni Sporazum nisu se stvorile osnove za povećanje uvoza u Republiku Hrvatsku. Jer je on već postojao kroz ugovore o slobodnoj trgovini i on je već bio ostvarivan u periodu u prosjeku između 2001. i 2003. godine. Za što je uzet prosjek i to je ugrađeno kao dodatne kvote. A sada dozvolite mi malo da kažem nešto i o našoj poljoprivredi. Normalno, situacija u poljoprivredi nije sjajna, nije onaka kakvu bi mi željeli da bude. Ali ne mogu se iznositi ni neke netočne stvari. Spomenuto je mlijeko. Mlijeko je jedan od proizvoda u Republici Hrvatskoj koji je visoko favoriziran. Čija je cijena i čiji su poticaji znatno iznad cijene u Europskoj uniji i znatno poticaji iznad poticaja u Europskoj uniji jer praktično ni nema poticaja za proizvodnju mlijeka. Isplata poticaja je nešto s čime ja isto nisam zadovoljan. Ja bi bio izuzetno sretan, zadovoljan 2004. godine kada smo krenuli, da sam imao situaciju da smo krenuli proračun, godina i da idemo na poticaje. Nemojmo se vraćati i pričati o onome. Ali isto tako nemojte pričati da kasnimo 3 mjeseca. Mlijeko se isplaćuje i tako se uvijek isplaćivalo potpora za mlijeko se isplaćivala na rok od 60 dana od obračuna. Znači, je li tako? Mi kasnimo manje od mjesec dana sa isplatom poticaja i to držimo taj ritam. Bez obzira što se proizvodnja povećala, kvota i poticaji za mlijeko nisu ni za lipu umanjeni i isplaćuju se. Isplaćuju se sa određenim kašnjenjem i iza toga stojimo, ali to nije nešto što je katastrofalno i ne kasni se 3 mjeseca nego se kasni manje od mjesec dana. Dragi gospodine zastupniče, ja bi bio sretan da nismo u situaciji da nemamo, da imamo voćnjake. Koliko je naša samodostatna, koliko je naša samodostatnost u pojedinim vrstama voća? Nažalost, osim mandarina nemamo ni u jednoj vrsti voća samodostatnost. Da li se ta situacija može promijeniti preko noći? Gospodo, pa voćka minimum od sadnje do prvog roda je minimum 3 godine. Pa mi smo počeli jedan vrlo ambiciozan program, operativni program povećanja tajnih nasada, voćnjaka, vinograda, maslina, i taj program se provodi. Ja bi bio sretniji da se počelo prije 5, 10 ili ne znam koliko godina i da smo išli u pravcu upravo radi onoga o čemu govorite. I ovdje još netko od zastupnika govorio, govorio je o strukturi našeg posjeda. Govori se o broju gospodarstava, govori se o broju ljudi koji se bave poljoprivredom, zato i naglašavam da svi ti ljudi koji se bave poljoprivredom, mogli i dalje se baviti poljoprivredom, moramo napraviti određene zaokrete, moramo povećati vrijednost ukupnu iz poljoprivrede, kao drugo moramo povećati broj radno efektivnih sati u poljoprivredi. I zbog toga je upravo intencija i strateško opredjeljenje ovog Ministarstva ide u pravcu povećanje proizvodnje voća i povrća, cvijeća, radno intenzivnih kultura, gdje po jedinici površine se ostvaruje znatno veći prihod nego na tradicionalno ratarskim proizvodnjama. Sljedeća odrednica je ono što je nadgradnja biljne proizvodnje, stočarska proizvodnja zbog toga smo išli u operativni program povećanja govedarske proizvodnje, uskoro će na Vladu ići program povećanja svinjogojske proizvodnje i to su strateški projekti ove Vlade, ali to su projekti koji se na žalost ne mogu reflektirati i ne mogu dati rezultate preko noći. Nisam ja sretan kao ministar što je nama takva situacija u poljoprivredi ali jednom se mora kazati, dosta, moramo krenuti i moramo ići u nekim drugim pravcima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine ministre. Imamo ispravke netočnih navoda, zastupnik Kolar izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, gospodine ministre sa suradnicima. Pa gospodine ministre mi smo istu stvar rekli, vi da se stavite u poziciju proizvođača ako tri mjeseca ne dobijete poticaj, kaj to znači je li vi kasnite mjesec dana ili 60 dana ma, ja želim vi morate tumačiti zakon, ako seljak ne dobije novce. Kaj on drugo, prekinul se ovaj kontinuitet i sada ne ide redovito a vi možete sada meni pripovijedati kaj hoćete tu. Dalje, kapitalna potpora se ne isplaćuje nikad prije 6 mjeseci, čak kasnije, dohodovna potpora nije došla, a vi sada govorite da je došla. Ja vam govorim s terena primjere, ja ne izmišljam, svaki dan sam ja doma tak da ja znam kaj se događa. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda zastupnik Pankretić.
Hvala lijepa mislim da se ovdje miješaju gospodin ministar je to u svom netočnom navodu ponovno pokušao da je isto Ugovor o slobodnoj trgovini i on je prenesen na EU 25 da je to isto. Znate gdje je tu najveći problem, i to nije isto i tu vas ispravljam u tome jer su te zemlje sada u Europskoj uniji znatno konkurentnije i znatno drugačijim potencijalom i nemoguće je to uspoređivati i ono što je već prije rečeno, na žalost one kvote koje su bile i neiskorištene, iskorištavaju neki drugi.
Žao mi je gospodine ministre, po Poslovniku nemate mogućnost. Idemo dalje sa raspravom. Nema više prijavljenih klubova u raspravi, samo za završnu riječ u ime Kluba HSS-a zastupnik Josip Vresk izvolite.
Gospođo potpredsjednice, gospodine ministre, gospođo državna tajnice. Naime, nisam se mislio javiti i ne bih sigurno diskutirao po ovoj temi da nije nekoliko načelnik stvari. U Ovom Saboru se ja, koliko se sjećam, u travnju mjesecu lani vodila rasprava o interpelaciji o radu Vlade koju je podnio Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke, spominjali smo tada da je vlada prekršila Zakon, da je znala da krši Zakon, … su naprosto odbijeni rečeno je da Vlada nije prekršila zakon. Sada vidimo ipak da je situacija malo drugačija. Naime, bilo je sporno da li je vlada tad prekršila zakon o provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju ili je prekršila Zakon o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora. MI smo tada rekli u prijedlogu da Vlada nije prekršila zakon o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora već da su prekršene odredbe Zakona o provedbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i to konkretno odredbe koje se odnose na zaključke koje mora donositi Hrvatski sabor po prijedlogu Vlade, bez obzira što Vlada zauzima stajališta za pregovore svojom posebnom odlukom. Naime, danas se vrlo vješto eskiviraju dva termina u cijeloj raspravi, eskivira se termin privremeni odbor i eskivira se termin Zakon o provedbi sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Zašto ću vam to reći. Iz tog razloga što bi sama Vlada u ovom prijedlogu za ratifikaciju kada bi napisala da je pravni temelj za sklapanje protokola da se nalazi u ugovoru o stabilizaciji i pridruživanju i zakonu o provedbi tog Sporazuma onda bi bilo evidentno da je vlada tada prekršila zakon, što smo mi tvrdili. Naravno da je Klub HSS-a predložio još dodatna dva zaključka koji su odbijeni i protiv toga je pokrenut postupka pred Ustavnim sudom radi ocjene ustavnosti, odnosno zakonitosti tih zaključaka Sabora i mogu reći da je jedina sporna stvar u cijeloj priči u ustavno-sudskom postupku da li su zaključci Hrvatskog sabora propisni ili nisu i to je. Međutim, ako dobro pročitate današnji prijedlog piše pod II. Ocjena stanja i cilj koji se donošenjem zakona želi postići, pa piše tako u 3. pasusu: "Pravni temelj za sklapanje Protokola nalazi se u članku 36. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju". Piše tako, prema tome, radi se očigledno i o Zakonu o provedbi tog sporazuma. Da bi 1. travnja lani Vlada u svom izvješću povodom interpelacije navela citiram: "Kod pregovaranja sa komisijom Europske unije … te da će i dalje se držati Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora te da neće u tim pregovorima primjenjivati Zakon o provedbi SSP-a". Vidljivo je da je Vlada tada prekršila zakon iako se to ovdje nije htjelo reći. NO, reći ću jednu suštinsku stvar, slažem se sa gospodinom Mimicom da doista nije postojao niti jedan jedini pravni razlog za potpisivanje ovog Protokola, da li je postojao gospodarski ja to ne znam, gospodarstvenik nisam ali očigledno da nije ni gospodarski. Dakle, iz ta dva razloga iz načelnih razloga Klub HSS-a neće podržati ovaj Zakon. Hvala lijepo.
Hvala vama kolega zastupniče. Nema više prijavljenih zastupnika. Za završnu riječ javio se u ime predlagatelja ministar poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, izvolite gospodine ministre.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođe i gospodo zastupnici. Evo, na kraju ove rasprave ja ću reći par riječi vezano što držim bitnim još jednom ponoviti o čemu se ovdje radi. Kao prvo, ovim sporazumom se regulira oblik trgovinske, ugovora o slobodnoj trgovini između Europske unije i proširene Europske unije i Republike Hrvatske. Predmet ovoga sporazuma je bio dosadašnji oblici trgovine između Republike Hrvatske i zemalja pristupnica koji su bili regulirani ugovorima o slobodnoj trgovini. Rekao sam kada sam govorio o određenim kvotama rekao sam inicijalnim kvotama Europske komisije da su oni sačinjeni na osnovu matematičkog zbrajanja kvota koje su bile sastavnice ugovora o slobodnoj trgovini Hrvatskih zemalja pristupnica. Rekao sam da Republika Hrvatska nije prihvatilo to kao početno stajalište nego je upravo inzistirala na dosadašnjem na dotadašnjem obimu trgovine preferencijalne između Hrvatske i zemalja pristupnica što znači da riječi uvaženog zastupnika gospodina Pankretića da postoji opasnost da će sada kada su one prenesene na EU 25 da će biti konkurentnije, da će druge zemlje moći iskoristiti te kvote. One ne mogu iskoristiti jer je taj obim trgovine već postojao koji je prenesen u ovim Protokolom VII. Znači, to je nešto što je postojalo i što se odvijalo između zemalja pristupnica i Republike Hrvatske. Druga stvar, što je Hrvatska dobila. Hrvatska je po Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju imala bescarinski, beskvotni izvoz svojih proizvoda izuzev one tri grupe proizvoda o kojima je bilo riječi. Znači, Hrvatska je dobila prošireno tržište sa deset novih zemalja pristupnica. Može se postaviti s pravom da li je postojao pravni okvir i da li je Hrvatska trebala pristati i otpočeti pregovore i završiti pregovore. Iznio sam podatak da je Vlada Republike Hrvatske 29.10.2003. godine, da je usvojena odluka o pokretanju pregovora i imenovanju pregovaračkog izaslanstva. Vlada poslije izbora je 22.1.2004. i 18.2.2004. izmijenila sastav pregovaračkog izaslanstva i otpočeli su pregovori. Pregovori nisu bili uvjetovani kako želite imputirati AVI-em ili slično. Pregovori su se vodili i sa ostalim zemljama koje su imale sličan status kao i Republika Hrvatska i završili su prije nego što su završili sa Republikom Hrvatskom. Znači, to je sa Makedonijom, Rumunjskom i Bugarskom su završili zaključeni prije nego sa Republikom Hrvatskom. Što se tiče upita uvaženog zastupnika gospodina Radoša možda evo da još jednom pokušam pojasniti neke od upita koji su postavljeni. Uzmimo primjer jabuka. Hrvatska je sa Slovenijom imala kvotu od 12 tisuća tona jabuka, znači bescarinskog uvoza iz Slovenije u Hrvatsku. To je bila osnova za inicijalni zahtjev Europske komisije i mi smo na osnovu pregovora ali ne samo na osnovu pregovora nego i na osnovu toga što Slovenija u trogodišnjem razdoblju nije izvozila 12 tisuća tona nego je izvozila prosjek evo i ostale zemlje preference nismo s drugim ni imali ugovore. Prosjek je bio 5 tisuća i 800 tona i mi smo to uspjeli ispregovarati. Znači, onaj prvostojeći nivo koji je postojao preferencijalni sada je prenesen u ovu kvotu. Uzmimo sljedeće pitanje. Uzmimo sojino ulje ste postavili upit. Hrvatska je imala po ugovorima o slobodnoj trgovini bez ograničenja i bez kvota mogućnost izvoza sojinog ulja sa Češkom, Mađarskom, Slovačkom i čini mi se ako se ne varam Poljskom. Znači, bez kvote i bez carinskog ograničenja. Mi smo ovdje ugradili određenu kvotu od 980 tona što držimo da je sasvim primjereno i što je toliki bio obim preferencijalne trgovine. Što se tiče proizvoda od šećera i čokolade to je proizvodi od šećera 500 tona, čokolada 450 tona. To su bili jedni od proizvoda koji su regulirani u četvrtom krugu. Znači, vrlo osjetljivi proizvodi i gdje smo imali intenzivne konzultacije sa predstavnicima kanditorske industrije Republike Hrvatske gdje smo ih upoznali i sa inicijalnim zahtjevima Europske komisije i sa onim što možemo u pregovorima postići i evo sukladno tome su utvrđene te kvote. I poanta je svega da su ovo samo preneseni nivo trgovine koji je do 2004. godine, znači do ulaska bio između zemalja pristupnica i Republike Hrvatske. A sada evo samo ću se još u par segmenata osvrnuti na neke upite koji su bili postavljeni. Pa između ostalog, bilo je postavljeno pitanje investicijske potpore kapitalnim ulaganjima. Evo, ja ću kazati da je to jedan od modela potpora koji nastojimo jačati i koji držimo da je nešto što treba itekako pomoći boljem strukturiranju, boljem opremanju i vođenju naše poljoprivrede nekim željenim pravcima. Taj model je uveden 2003. godine. 2003. godine je obrađeno i isplaćeno 175 zahtjeva u iznosu od 13 milijuna 850 kuna. U 2004. je obrađeno tisuću 524 zahtjeva i isplaćeno je 77 milijuna 800 tisuća kuna. Od 1.1. do 1.6.2005. godine u Ministarstvu je zaprimljeno 1245 zahtjeva. Od tih 1245 zahtjeva obrađeno je 820 zahtjeva ili 65,9%. Odobreno za isplatu je 615 zahtjeva. U kontroli je utvrđeno do 205 zahtjeva ne udovoljava kriterijima i negativno je odgovoreno. Od ovih 605 odobrenih zahtjeva isplaćeno je 363 zahtjeva u iznosu od 21 milijun 790 tisuća kuna. U pripremi je za isplatu 252 zahtjeva u iznosu od 13 milijuna 394 tisuće. Za 425 zahtjeva čeka se dopuna dokumentacije i završetak obrade. Što bi ovdje još želio kazati? Želio bih kazati da smo u ove dvije godine tri puta mijenjali Pravilnik o uvjetima i načinima ostvarivanja dohodovne potpore i ne držim to ništa lošim, nego dapače držim da ako treba promijenit ćemo ga opet ali da taj pravilnik bude u funkciji mogućnosti ostvarivanja dohodovne potpore. Pa između ostalog, samo da kažem da smo prošle godine promijenili način koji je regulirao da investicije koje su ostvarene od prvog do šestog mjeseca da se zahtjevi podnose od sedmog pa do dvanaestog mjeseca. Mi smo to promijenili na način da ono poslije završene investicije se može podnositi zahtjev. Znači, išli smo u pravcu ubrzanja procesa i sukladno tome i iz iznesenog vidi se da se znatno povećao broj i zahtjeva ali i da se znatno povećao broj i onih odobrenih zahtjeva kao i isplaćenih zahtjeva. Što se tiče dohodovne potpore, potpore dohotku to je jedan od modela kojim želimo da bude u funkciji razdvajanja komercijalnih od nekomercijalnih proizvođača. Vi znate da smo prošle godine izmjenom i dopunom Zakona o novčanoj potpori u poljoprivredi promijenili, da smo povećali iznos i da smo uveli drugu skupinu. Rezultat toga je da u ovoj godini nam se više nego utrostručio broj zahtjeva za dohodovnu potporu i da je to ono čemu mi težimo. Težimo da onaj dio malih, neekonomskih, ne tržno orijentiranih gospodarstava ne ostavimo na cjedilu nego da mu omogućimo da ostvari potporu dohotku i da taj način na neki način ne bude prepušten sam sebi nego da ide se u pravcu određene pomoći državi s jedne strane a s druge strane je upravo intencija da potpore u poljoprivredi ne budu socijalna kategorija. Znači za komercijalna gospodarstva to nije socijalna kategorija nego da je to nešto što treba da služi povećanju konkrentnosti hrvatske poljoprivrede, što treba da čini da proizvodi naše poljoprivrede budu konkurentni. I kada smo već kod nivoa potpora često se govori da su potpore u Europskoj uniji ne znam koliko visoko subvencionirani proizvodi koliko viši od hrvatskih. Hrvatske potpore i model direktnih poticaja proizvodnji, a i model investicijskih potpora to je nešto što je vrlo blizu potporama, a u nekim segmentima znatno iznad potpora u Europskoj uniji. Kao primjer navodim mlijeko. Znatno iznad potpora. I tako da u hrvatskoj gospodarstva poljoprivredna koja se bave proizvodnjom mlijeka a imaju i određenu površinu u odnosu na gospodarstva u Europskoj proizvodnji iste veličine, iste proizvodnje mlijeka, istih površina ostvaruju duplo veću potporu nego što ostvaruju takva ista gospodarstva u Europskoj uniji. Govorim specifično je primjer mlijeka. Poticaji po jedinici površine su niži nego, za kulture po jedinici površine su niži nego poticaji u Europskoj uniji, ali sada se promijenila politika, zajednička europska politika i u Europskoj uniji se uvode poticaji izdvojeni iz proizvodnje, poticaji po poljoprivrednim gospodarstvima. Počeo sam o potpori dohodku tako da u ovoj godini imamo u prvoj skupini, za prvu skupinu samo momenat 358, 3587 gospodarstava sa 4430, 4473 korisnika ili je to na nivou godine 53 milijuna 893 tisuće. Za drugu skupinu imamo 300, 3550 gospodarstava i korisnika sa iznosom od 17 milijuna 750. Podaci za isplatu dohodovne potpore su u pripremi. Zbog poteškoća oko izdavanja rješenja o pravu na dohodovnu potporu nešto se kasni, očekujemo da će početkom srpnja se stvoriti uvjeti da se isplati prvi i drugi kvartal odjednom. A što se tiče za drugu skupinu oni se ne isplaćuju kvartalno nego se isplaćuje jdnom godišnje. Evo to su neki od točnih podataka koji su bili, za koje su se postavili i upiti, koji na neki način nisu u direktnoj vezi sa spomenutim sporazumom, dodatnim sporazumom ili Protokolom 7, ali držao sam potrebitim ipak i radi hrvatske javnosti i radi hrvatskih poljoprivrednika da se i o njima kaže par riječi. Hvala lijepo.
Hvala lijepo gospodine ministre. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je zastupnik Pankretić izvolite.
Pa gospođo potpredsjednice ma koliko se gospodin ministar trudio potpisivanje Protokola 7 nije bio gospodarski interes i nisu se ostvarili gospodarski interesi Republike Hrvatske i to nećete čak moći uvjeriti ni sebe. Nažalost nisu se ostvarili ni politički interesi. I to je ona katastrofa i nažalost čim više pričamo o tome svi smo toga sve svjesniji.
Hvala lijepo. Drugi ispravak netočnog navoda zastupnik Kolar izvolite.
Gospođo potpredsjednice, gospodine ministre sa suradnicima. Pa evo ja zahvaljujem ministru da je rekel da trebamo, da imamo, da moramo jer zapravo, zapravo potvrdil sve ono kaj sam ja rekel. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Nema više prijavljenih.
Gospođe i gospodo zastupnici, molim budite na mjestima. Molim, uključite se da utvrdimo, molim uključite se svi. Jesmo se svi uključili koji smo tu? Recite, koliko? 98 zastupnica i zastupnika. Onda idemo na glasovanje. Prvo, Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske s jedne strane i Europske zajednice i njihovih država članica s druge strane, P.Z.br. 307. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Na kraju rasprave o Prijedlogu zakona o potvrđivanju Protokola o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske s jedne strane i Europskih zajednica i njihovih država članica, da ne ulazim u ovom trenutku u meritum stvari, u važnost tog Protokola i referirajući se na predloženi amandman. Vlada je suglasna s amandmanom predloženim na članak 2. Prijedloga zakona od strane Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora uz sljedeću nadopunu. Tj., da se iz navedenog članak briše i naziv Protokola na malteškom jeziku naprosto radi konzistentnosti teksta, te predlažemo dakle da se isto načelo primjeni na ostatak Prijedloga zakona. Konkretno, predlaže se nadopuna u kojoj bi se u Glavi IV. članak 6. naveli svi jezici, odnosno koji su u Nacrtu bili predviđeni. Hvala.
Hvala lijepa. Predsjednik Odbora za zakonodavstvo, gospodin Florijan Boras.
Suglasan sam, to smo usuglasili.
Amandman ovako usuglašeni postaje sastavni dio Zakona. Sad dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 87 glasova za, 12 suzdržanih i 7 protiv usvojen, donesen ovaj Zakon zajedno sa predloženim amandmanom.
Možemo prijeći na 3. točku dnevnog reda: - Prijedlog zakona o potvrđivanju protokola s usuglašenom Međunarodnom konvencijom o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe «Eurocontrol» od 13. prosinca 1960. godine sa svim izmjenama, koji je usvojen 27. lipnja 1997. godine u Bruxellesu, zajedno s amandmanima diplomatske konferencije od 27. lipnja 19997., dopunskim protokolom o prijelazu s režima multilateralnog sporazuma o rutnim naknadama od 12. veljače 1981. na režim mjerodavnih odredbi usuglašene verzije teksta Međunarodne konvencije o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe Eurocontrol s amandmanima donesenim u Bruxellesu 1997. godie, uključujući i njen dodatak IV. (pod naslovom «Odredbe o zajedničkom sustavu rutnih naknada») i usuglašenim (pročišćenim) tekstom koji objedinjuje važeće tekstove sadašnje konvencije i amandmane diplomatske konferencije od 27. lipnja 1997. s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 308; Imate svi prijedlog dnevnog reda da ne čitam. Čini mi se da bih točku čitala duže nego što je prijavljenih zastupnika. S obzirom na činjenicu da nema prijavljenih zastupnika za ovu točku niti u ime klubova, niti u pojedinačnoj raspravi, radi se o hitnom postupku kod donošenja zakona. Prijedlog ste primili poštom. Sukladno članku 159. objedinjeno je prvo i drugo čitanje. Amandmane podnosite do kraja rasprave, a raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja državni tajnik Dražen Breglec.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice Sabora, uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici. Unatoč tome što nema prijavljenih za raspravu po ovoj točci osjetio sam potrebu izreći nekoliko rečenica kako bih ipak objasnio nadam se o čemu se radi, što se zapravo znači ova točka dnevnog reda i što se, neću reći krije ali što stoji iza 16 redaka dugačkog naslova kojega slažem se ne treba više puta čitati. Dovoljno ga je jedanputa pročitati. Želio bih reći samo da je Eurocontrol, Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe sastavljena od 30, dakle osnivači su 34 zemlje od kojih je i Hrvatska. Djeluje od 1960. godine a 1997. godine jedna od čestih izmjena vlastitih akata po kojima Eurocontrol djeluje uobličena je u tri akta kojega se današnjim Zakonom predlaže potvrditi. Hrvatska kao što sam rekao članica od 1997. godine. Te iste godine u ime Vlade Republike Hrvatske ova tri akta dugačkog naslova potpisao je Janko Vranicani Dobrinović, a na Hrvatskom je saboru temeljem hrvatskog Ustava da potvrdi i time zapravo omogući da akti stupe na snagu sukladno njihovom sadržaju. O samom sadržaju, o samom sadržaju možemo reći sljedeće. Dakle o, sa ova tri akta harmoniziraju se propisi Eurocontrola. Omogučava se ujednačavanje tehničkih standarda i isto tako se omogučava ujednačavanje izračuna rutnih ili preletnih naklada, naknada. Inače pred kontrolom zračne plovidbe iznad Europe, pred sustavom kontrole nalaze se velike strukturalne promjene kojima ćemo biti svjedoci i idućih mjeseci jer će pred ovaj Visoki dom biti također vrlo skoro i upućena, upućen prijedlog za ratifikaciju jednog značajnog sporazuma koji nosi naziv «CA sporazum» i u kojemu je već sada neke bilo poprilično polemike u javnosti. Želim ujedno reći s obzirom da je, su pristigli od Odbora za zakonodavstvo i amandmani koji su nomotehničkog karaktera da predlagač, dakle da Vlada prihvača ove amandmane. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele izvjestitelji 0dbora? Ne. Otvaram raspravu. Nema nitko prijavljen. Zaključujem raspravu. Drugo je Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola sa usuglašenom Međunarodnom konvencijom o suradnji na sigurnosti zračne plovidbe Eurocontrol, P.Z.br. 308. Amandmane koje je predložio Odbor za zakonodavstvo predlagatelj je prihvatio. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 105 glasova za usvojen ovaj Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Cijenjena gospodo i gospođe zastupnici. Par rečenica vezano za ovaj Prijedlog zakona. Vlada Republike Hrvatske sredinom prosinca prošle godine donijela Odluku o pokretanju postupka za sklapanje ovog Ugovora o zajmu s Europskom investicijskom bankom. Tekst Ugovora je ubrzo s Bankom usklađen i parafiran te potpisan 24. prosinca 2004. Riječ je o zajmu od 150 milijuna eura kojim će se sufinancirati projekt i integralni razvoj lokalne zajednice. Dosadašnji programi obnove i izgradnje objekata komunalne i društvene infrastrukture koji su realizirani ili koji se provode u okviru nadležnosti Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka najvećim su dijelim bili koncentrirani i koncentrirani su na područja posebne državne skrbi kako bi se osigurali nužni preduvjeti za povrat stanovništva. Pri tome ovi programi nisu obuhvatili sve prioritetne potrebe općina i gradova s tog područja za obnovom i izgradnjom rečene infrastrukture, kao i za poboljšanje uvjeta stanovanja. Istovremeno je iskazani veliki interes za slične programe od strane jedinica lokalne samouprave izvan područja od posebne državne skrbi. Budući da financijski kapaciteti lokalne samouprave uglavnom ne omogućuju integralno planiranje razvoja na lokalnoj razini u svim aspektima komunalnog, infrastrukturnog i društvenog razvoja, s Europskom investicijskom bankom je sklopljen predmetni ugovor o financiranju projekta integralni razvoj lokalne zajednice. Cilj projekta je smanjiti neuravnoteženosti u razvoju pojedinih područja i stvaranje preduvjeta za održivi gospodarski i društveni razvoj. Integralno upravljanje razvojem lokalnih zajednica, podizanjem kvalitete i dostupnost komunalnih i socijalnih usluga, te sustavna skrb o ranjivim skupinama stanovništva i konačno sustavna skrb o zaštiti okoliša. Projekt će se provoditi na područjima općina, odnosno gradova posebne državne skrbi, brdsko-planinskih područja, pograničnih područja prema Sloveniji, te ostalim područjima Republike Hrvatske, osim na području Grada Zagreba i otoka s obzirom da za otoke postoje posebni programi. Realizirat će se potprojekti isključivo lokalnog karaktera kroz 3 komponente. Komunalna, u što spadaju objektiv od opskrbe, odvodnje, elektrifikacije, nerazvrstane ceste, opskrba plina, cestovne infrastruktura, tržnice i slično. Zatim, socijalna komponenta, domovi za starije i nemoćne, dječji vrtići, škole i školske sportske dvorane, igrališta, domovi zdravlja i ambulante, muzeji, knjižnice, objekti lokalne samouprave. I konačno, komponenta zaštite okoliša, odlagališta čvrstog otpada, objekti za reciklažu, otpade i slično. Potprojekte nominiraju jedinice lokalne samouprave, a odabirat će se temeljem kriterija koje utvrđuje međuresorska radna skupina sastavljena od nadležnih ministarstava koju koordinira Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka jer je to ministarstvo prema predloženom Zakonu nadležno za provedbu projekta. Međuresorska skupina će utvrditi i druge kriterije bitne za provedbu projekta. Procijenjena vrijednost projekta iznosi 2 milijarde i 250 milijuna kuna, odnosno 300 milijuna eura, od čega se zajmom EIB-a financira 50%, a 50% i sva ostala porezna i druga fiskalna davanja iz državnog proračuna. Predviđa se da će se projekt sufinancirati i od srane jedinica lokalne samouprave. Zajam je odobren na rok od 20 godina s time da je 5 godina počeka i 15 godina otplate s kamatom ili fiksnom od 3,89% godišnje ili promjenjivom između 2,24 i 2,37% ovisno o rasponu, a sve na dan 24. svibnja 2005. Zajam bi bio korišten u razdoblju od 2005. do 2008. kada bi projekt trebalo biti, bilo potrebno u cijelosti dovršiti. Ovim se Prijedlogom zakona predlaže potvrđivanje predmetnog ugovora o financiranju, način podmirenja financijskih obaveza koje nastaju za Republiku Hrvatsku kao zajmoprimca, za godine od 2005. do konačne otplate 2030., te kao donatora nepovratnih sredstava iz državnog proračuna u vrijeme provedbe projekta, te nadležnosti Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka za provedbu projekta. Predlaže se donošenje Zakona po hitnom postupku. Hvala.
Hvala lijepa. Odbor za zakonodavstvo? Financije i državni proračun? Gospodarstvo, razvoj i obnovu? Lokalnu i područnu, regionalnu samoupravu? Otvaram raspravu. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade, uvažena gospodo zastupnici. Ma jasno da ovakve ugovore valja podržati. Je da je to s druge strane jedno dodatno kreditno zaduženje Republike Hrvatske, ali isto tako treba priznati da se radi o najpovoljnijim sredstvima koje je u ovom času Republika Hrvatska može dobiti na međunarodnom tržištu novca. Drugo što želim reći IDS podržava pogotovo namjenu kredita. Znači da se u cilju kao što se ovdje kaže otklanja gospodarskih razlika. Zajam prvenstveno usmjerava prema područjima od posebne državne skrbi, prema područjima koja mi nazivamo brdsko-planinskima, odnosno prema pograničnom području Republike Hrvatske. Radi se isto tako o relevantnom iznosu od 150 milijuna eura ili negdje oko milijardu i 100 milijuna kuna. Rok otplate je 20 godina sa 5 godina počeka. Fiksna kamata je 3,89%. No bit je sljedeća, uz činjenicu jasno da svaki zajam treba vratiti, da treba realizirati značajne projekte, znači da se kredit dodjeljuje urbanim naseljima kako se navodi, za opskrbu vodom i plinom, odvodnje otpadnih voda, lokalnih prometnica, itd. Zatim, kredit je orijentiran prvenstveno kako kažu na bitne popravke i obnovu postojeće infrastrukture. I u tom smislu Klub IDS-a znači već u ovoj fazi želi kandidirati rekonstrukciju starogradske jezgre u Gradu Buzetu. Znači, prvo Grad Buzet je pogranično područje prema Republici Sloveniji pa i po tom osnovu ostvaruje uvjete. Grad Buzet je uvršten u status brdsko-planinskog područja pa i po tom uvjetu ostvaruje kriterije iz ovog zajma. I treće, kandidiramo rekonstrukcije kanalizacije, vodovoda, samim time ulica, rasvjete, ne znam, struje u starom gradu koji je kao takav nota bene i spomenik kulture. Znači, radi se o jednoj rimskoj gradini koja je dobila konačne konture za vrijeme Venecije, gdje je kanalizacija nažalost još uvijek iz tog razdoblja. Voda je tamo došla 33. godine, gdje su gubici preko 50% pa i po tom osnovu se ostvaruje uvjete iz ovoga, pod navodnicima, zajma. Držimo da će taj projekt, znači, biti prihvaćen, da je vrijednost investicije oko 2 milijuna eura, i držimo, kao što rekoh, da će Vlada kredit odobriti. Ova rekonstrukcija vode i kanalizacije, a time i gradskih ulica, rasvjete zadovoljava sve kriterije iz ovog zajma i držimo da ovaj zajam, a radi se o relevantnim sredstvima od 150 milijuna eura ili milijardu i 100 milijuna kuna mora biti korektno podijeljen. Ja slažem se da nešto više sredstava treba usmjeriti prema područjima od posebne državne skrbi, ali sam isto tako uvjeren da se ovom prilikom neće zaobići Županija istarska, u konkretnom slučaju Grad Buzet. Želim reći i to da u 15 godina Grad Buzet iz državnog proračuna ne računajući adaptaciju jedne ceste koja je sada u tijeku i to međunarodnim zajmom Bettermen, ako se ne varam, nije dobio tako reći niti jednu kunu i red bi bio da ga se ovom prilikom ne zaobiđe. Ponavljam, kanalizacija je iz vremena Venecije, voda je položena 33. godine i od tada nije bilo u toj starogradskoj jezgri većih rekonstrukcija i s pravom se nadamo konkretnoj pomoći. Što se tiče povrata duga, ja to nisam shvatio, da li lokalna zajednica treba državi vratiti kredit. Ako da, svejedno je jer se ovdje radi o najpovoljnijim sredstvima koji se mogu dobiti na međunarodnom ili domaćem, svejedno, tržištu novca. Za kraj, ovaj aranžman Vlade Republike Hrvatske valja podržati, međutim, država mora pravično podijeliti novac. Rekoh, radi se o izuzetno značajnim sredstvima, 150 milijuna eura ili milijardu i 100 milijuna kuna i mislim da se tim iznosima mnoge velike stvari diljem Republike Hrvatske mogu realizirati. Znači, na neki način zaključak bi trebao glasiti da se neće zaobići niti jedna županija Hrvatska, slažem se da bi veća sredstva usmjeriti prema području od posebne državne skrbi ali i ova planinska pogranična područja također ne smije se zapostaviti. IDS glasa za ovo. Hvala.
Hvala. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa evo, izgradnja komunalne infrastrukture nije samo preduvjet kvalitetnog stanovanja nego je i preduvjet kvalitetnog investiranja. Često pitanje potencijalnih investitora odnosi se na opremljenost gradilišta i ugodno je kada im odgovorili da trebaju razmišljati samo o priključcima a ne o izgradnji vodovodne i kanalizacijske mreže ili pristupne ceste. Potencijalne stanovnike kao i domaće normalno, zanimaju u kojem stanju su vrtići, škole, ambulante i slično. Porast broja radnih zona ne prati u potpunosti izgradnja komunalne infrastrukture jer jedinice lokalne samouprave često nemaju dovoljno velik proračun da naprave sve ono što je potrebno. Treba pohvaliti i Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva koje pomaže značajnim sredstvima ali za veliku i skupu infrastrukturu potrebni su i zajmovi. Podsjetimo se da već ranije odobreni zajmovi investicijske banke dobiveni su za Hrvatske željeznice, državnu cestovnu mrežu, HBOR je dobio za financiranje obnove i izgradnje u komunalne infrastrukture razvoj turizma, malo i srednje poduzetništvo, za auto cestu Rijeka – Zagreb, Hrvatsku kontrolu zračne plovidbe, projekt sanacije autocesta, te za projekt obnove komunalne infrastrukture na područjima od posebne državne skrbi ili ukupno 326 milijuna eura. Aktualni ugovor, ovo sam pročitao upravo zbog toga koji je potpisao 24. prosinca 2004. godine ministar financija Ivan Šuker sa Europskom investicijskom bankom ima interesantan naziv "Integralni razvoj lokalne zajednice". Pod tim nazivom osim unapređenja komunalnih usluga uvrštena je i kvaliteta stanovanja, zdravstvene usluge i socijalna skrb, obrazovanje, kultura šport, skrb o starim osobama, nemoćnim osobama, invalidima i briga o djeci. U zaštiti okoliša naglasak je na zbrinjavanju otpada i problemu otpadnih voda. Projekt "Integralni razvoj lokalne zajednice" je vrlo interesantan jer se odnosi na cijelo područje države, osim Grada Zagreba i područja otoka za koje postoje drugi programi. Sredstva su vrlo velika 300 milijuna eura od kojih 50% ili 150 milijuna je kredit Europske investicijske banke, a 50% predstavljaju sredstva iz državnog proračuna. Zajmoprimateljima će sigurno biti dobro došao poček od 5 godina, te 15 godina otplata a u intervalu od 2005. do 2008. moraju pribaviti svu potrebnu dokumentaciju za normalno kvalitetne projekte. Nakon godina i godina obnove, stanje u školstvu i zdravstvu često je uvjetno rečeno razvijeno područjima, dakle bolje nego uvjetno rečeno razvijenim područjima Hrvatske. Naime, dosta se gradilo i dobro da se gradilo u tim područjima imamo niz novih škola, novih ambulanti, obnovljene su bolnice ali u područjima opet kažem uvjetno rečeno razvijenijim, prevladavaju stare školske zgrade, stari vrtići, stari domovi zdravlja, mahom neobnovljeni i još uvijek je premali broj sportskih dvorana. U navedenim područjima veće je doseljavanje stanovništva pa je neophodna izgradnja novih objekata. IZ istog razloga potrebna je ubrzana izgradnja komunalne infrastrukture jer nastaju nove ulice, a u pravilu novi privredni objekti grade se na periferiji gdje zapravo komunalne infrastrukture često i nema. Tehnički opis ovog projekta definira i pod projekta dakle daje mogućnost kreditiranje popravaka, nadogradnji i obnove objekata u što se u pravilu do sada manje ulagalo. Potvrđivanjem ugovora između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke, prihvaćanjem načina podmirivanja financijskih obaveza, te definiranjem nadležnosti nad provedbom projekata, odnosno prihvaćanjem ovog Zakona, Sabor će dati zeleno svjetlo za korištenje ovog izuzetno potrebnog i povoljnog zajma. NI malo me ne čudi da je u Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka stiglo zahtjeva u četverostrukoj vrijednosti nego što je predviđeno projektom. Uvažene zastupnice i zastupnici projekt integralnog razvoja lokalne zajednice, dobro osmišljen i povoljan za neophodne investicije u jedinicama lokalne samouprave, pa će ga Klub HDZ-a podržati. Hvala.
Hvala. Klub HSS-a poštovani zastupnik Ante Markov izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj Ugovor o financiranju između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke u svom nazivu se karakterizira kao Zakon to govori da ovaj međunarodni ugovor ima onu težinu i za zemlju predstavlja vrlo značajan način ugovaranja između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke i upravo zbog toga razloga on je došao u Hrvatski parlament da ga ovaj parlament razmotri, da razvidi koje su pozitivne posljedice ovakvog zaduživanja i da ocjeni isplativost ali i da ocjeni kroz svoju funkciju nadzora i način i efikasnost i trošenja i investiranja. Naravno, gotovo je nemoguće biti protiv ulaganja u komunalnu infrastrukturu ili komunalnu komponentu, protiv ulaganja u socijalnu komponentu, u komponentu zaštite okoliša, jer sve to u naravi predstavlja jednu infrastrukturu koja treba proizvesti i stvoriti uvjete za gospodarstvo, za nova radna mjesta, za stvaranje viška vrijednosti. Upravo ponukani takvim pristupom ali onim što je u samom prijedlogu zakona izrijekom navedeno, a to je da jedna od važnijih pitanja koja se predlažu urediti i koja se trebaju urediti ovim zakonom su način podmirenja financijskih obaveza koje će Republika Hrvatska imati nakon korištenja ovih investicijskih sredstava i nadležnost nad provedbom ovog projekta su u naravi dva osnovna pokazatelja koja se trebaju raspraviti u ovom Parlamentu. Ako smo već unaprijed se opredijelili a ja mislim da jesmo da su ova financijska sredstva bitna za razvoj ili integralni razvoj lokalne samouprave, da su bitna za jačanje potencijala Hrvatskog sustava lokalne samouprave, a samim time i cijele zemlje. Ako smo se svi skupa usuglasili da su i do sada ta sredstva korištena u iznosu od 326 milijuna više ili manje za cestovnu i željezničku infrastrukturu, onda naravno podržavajući takav način zaduživanja koji je povoljan sa aspekata mjerenja dužine vremena povrata, moratorija i kamatne stope, naravno da je dobro malo prodiskutirati o efikasnosti same investicije i ovoj ocjeni što stoji iza tih mogućih 300 milijuna eura. Mislim da bi bilo primjereno, neću drugu riječ upotrijebiti, da se već ako nosi zaglavlje Prijedlog zakona o potvrđivanju jednog međunarodnog ugovora da je iz njega vidljivo makar u određenom dodatku na što se misli, na koje projekte i na kojim prostorima Republike Hrvatske se misle investirati ova financijska sredstva, kakvi su studiji koji će nas uvjeriti da postoji uistinu isplativost jer svjedoci smo svi da počesto jako dobra sredstva i kvalitetna sredstva kroz neodgovorno ponašanje, kroz loše odluke i loše upravljanje mogu završiti načinom da one nisu efikasne i da je povrat tih kvalitetnih sredstava vrlo teško isto tako kvalitetno vratiti odnosno da netko drugi će preuzeti ulogu onog koji treba to vratiti jer sva ova sredstva bez obzira što ona pripadaju u naravi određenoj komunalnoj, socijalnoj i drugoj infrastrukturi ta sredstva trebaju stvoriti mogućnost da se kroz višak vrijednosti uredno vraćaju tijekom vremena povrata. Jer ako se to ne dogodi onda nismo u potpunosti postigli cilj za kojega se svi skupa zalažemo. Zbog toga bi mi u Klubu HSS-a bili daleko sretniji a nažalost na to pitanje nismo dobili odgovor ni na odboru da znamo na što se odnosi konkretno mogući podprojekti u ove tri komponente, na koje prostore Republike Hrvatske se oni odnose, da li će oni pokušati u nekom prostoru za koji objektivno postoji potreba da se infrastrukturno uredi i da se na njemu osmisli određena gospodarska djelatnost koja će rezultirati stvaranjem novih proizvoda, ostvarivati višak vrijednosti i ostvariti ulogu nove zaposlenosti. Tada bi bilo dobro razmisliti da ovaj parlament bude upoznat sa sadržajem ovog prijedloga zakona, da vidimo da li je to na jedan primjer Slavonija, da li je to dio Dalmatinske zagore, da li je to možda Zagorje. Koja su to područja kojima su potrebna ta sredstva, ta injekcija koja treba potaknuti razloge i stvoriti uvjete za proizvodnju ili za otvaranje novih radnih mjesta. A samim time omogućit će se i funkcija kvalitetnijeg življenja, kvalitetnijeg privređivanja i ostvarenja svih onih ljudskih potreba koje svatko ima. Nažalost, ovako velika sredstva kojima se zemlja dodatno zadužuje a zadužena je već dostatno a trendovi zaduživanja su nažalost i na unutrašnjem planu gotovo se približili vanjskom zaduženju govori da razgovaramo o vrlo ozbiljnom prijedlogu zakona bez obzira na onu ocjenu koju sam dao da smo svi za to da se naša lokalna samouprava i naša zemlja razvijaju i integralno i jednoznačno i socijalno. Moramo razmisliti i o ovom momentu i zbog toga je vrlo teško bez elemenata na što se odnosi trošenje ovih sredstava i tko garantira da će sam princip nadležnosti i provedbe nad trošenjem ovih sredstava biti uistinu efikasan, pravedan, socijalan i da će biti upotrebljen u ovo. Rasprava o tome što se dogodilo ukoliko se izvješće dade nakon određenog vremena kada se već nešto dogodilo je rasprava o posljedicama toga ali više ne možemo biti arbitri i više ne možemo raspravljati o nečemu što smo po našem mišljenju trebali raspravljati danas a trebali smo znati na što se točno odnose pojedini projekti. Trebali smo znati koji su instrumenti nadzora, koji su instrumenti natječaja, na koji način će se jedinice lokalne samouprave, pod kojim uvjetima kandidirati. Prema tome, te otvorene teme govore o manjkavosti ovog prijedloga zakona, govore o tome da nismo do kraja kao što smo uspjeli dobiti dobre i povoljne uvjete na svjetskom financijskom tržištu da nismo do kraja sami sebe preispitivali u efikasnosti načina upravljanja ovim vrlo velikim sredstvima, da nismo se svi skupa dogovorili gdje i kako ćemo utrošiti ova sredstva jer kao što sam rekao počesto smo svjedoci da i najbolje i najkvalitetnija financijska sredstva mogu u konačnici završiti kao problematična u smislu realizacije povrata onoga što smo posudili. Prema tome, kao što sam rekao vrlo je teško biti protiv ovoga prijedloga zakona ali mislim da sa pravom očekujemo da dobijemo odgovor ili da ovaj Visoki dom donese zaključak kojem će se stvoriti obveza Vlade Republike Hrvatske da izvijesti ovaj parlament o tome tko su mogući korisnici, koji su uvjeti potrebni da bi postali korisnici ovih sredstava, na koji način će se vršiti natječaj za dobivanje ovih sredstava i tko na pravi način može garantirati efikasnost povrata uloženih sredstava jer nadam se da se ne oslanjamo svi na to da će to uvijek vraćati proračun i središnja država odnosno građani Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Jakša Marasović.
Poštovani gospodine predsjedavajući, kolege i kolegice zastupnici, državni tajniče! Znate, ovakovi zakoni su meni dragi i ja uvijek sam za njih i u ime Kluba HNS-a PGS-a mogu unaprijed kazat mi ćemo to podržati bez obzira što sam svjestan da glasamo za mačka u vreći. Ja ću vam sada nešto reći. Ovo vam je zakon težak 15% auto-ceste Karlovac-Split. Ta auto-cesta je koštala 2 milijarde eura a ovdje je 300 milijuna eura. Dakle, 15% auto-ceste Zagreb-Split a zapravo ne znate za što glasate. Nemate nikakve garancije znati hoće li to biti potrošeno i šta ja znam u Međimurskoj ili zagorskoj županiji na granici sa Slovenijom, hoće li to biti u brdsko-planinskim područjima, hoće to biti u gradu Zadru. Zašto ja ne bi vjerovao da će to Kalmeta i Livaković sve u grad Zadar investirati i po ovom zakonu mogu. Pa ništa loše nema u tome. Ništa loše nema u tome, samo mi glasamo za mačka u vreći. A usput, ovdje imamo kolegu Markova za svjedoka i Pleška isto za svjedoka jer ne vidim druge koji su bili sa mnom na Odboru za turizam kad smo mi imali ovaj zakon i nakon obrazloženja određenih osoba iz Ministarstva financija ovog zakona ja sam zatražio specifikaciju projekata koji ulaze u ovaj iznos. I znate šta sam dobio? Dobio je Odbor za turizam specifikaciju koja se odnosi na program CEB-a koji je odobren prije, ne znam, godinu, dvije dana. Baš su sve otoci unutra. Ja sam to dobio a ovdje piše da otoci ne smiju biti. I što je dokaz da ne zna lijeva što radi desna, pa bi ja molio ako je moguće da mi u nekom određenom roku jer znam da to nije moguće sada znati jer mi je državni tajnik malo prije kazao da oni tek vrše anketu o tome gdje će se ova sredstva ulagati. Ja bi molio ako je moguće da to dostavimo i da damo rok kad ta anketa može biti gotova recimo do kraja ovog, ove sjednice dakle do 15.7. da dobijemo neku ili da dobijemo do 15.9. Meni je sve isto. Samo da znamo zašto smo glasali. Inače kažem uvjeti koji su ponuđeni ovdje su povoljni uvjeti i kad bih znao zašto glasamo bih digao obje ruke, ovako ćemo dignuti jednu ruku nadajući se da ćemo dobiti tu specifikaciju u određenom roku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Nije u dvorani. Uvaženi zastupnik Niko Rebić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče. Pred nama je Zakon o potvrđivanju ugovora o financiranju između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke. Dakle okvirni višesektorski zajam za komunalnu infrastrukturu za projekt «Integralni razvoj lokalne zajednice». Ovo je zapravo jedan od onih zakona za koje se kaže da se jednostavno ne može odbiti ne samo zbog toga što će značajno podići standard življenja na nerazvijenim područjima i ne samo na područjima od posebne državne skrbi nego i brdsko-planinskim pograničnim područjima dakle gotovo na svim područjima Republike Hrvatske osim na području grada Zagreba i otoka, a za otoke dakako postoje drugi zakoni i programi koji se već provode. Vidljivo je da su tijekom 2004. sa Eurospkom investicijskom bankm vođeni pregovori o zajmu Republike Hrvatske u iznosu od 150 milijuna EUR-a. Dakle za projekt koji je izradila ova Vlada pod nazivom «Integralni razvoj lokalne zajednice» možemo dakle s pravom reći da je ovaj projekt u cijelosti djelo ove Vlade i možda zapravo on najbolje govori o politici koju želi provoditi u svom mandatu ova Vlada. Dakako da je to potpuno u skladu sa proklamiranom politikom da Hrvatska nije jaka koliko je jak grad Zagreb nego koliko je jak svaki njezin dio. Naravno da se svaka politika najbolje provjerava na djelima a koliko je značajan ovaj projekt najbolje govori to da je procjenjena vrijednost projekta 2 milijarde i 250 milijuna kuna odnosno 300 milijuna EUR-a od čega se 50% financira dugoročnim zajmom Europske investicijske banke, a 50% iz Državnog proračuna. Radi se o velikom projektu koji je iznimno važan za ruralni i nerazvijeni dio Hrvatske ali i za Hrvatsku u cjelini. On bi trebao u dobroj mjeri smanjiti neuravnoteženosti u razvoju pojedinih područja i pripomoći u stvaranju preduvjeta za održiv gospodarski i društveni razvoj. Unapređenjem komunalne i socijalne infrastrukture, dostupnosti zdravstvenih usluga, usluga obrazovanja, kulture i sporta na nerazvijenim područjima. Uz sve pohvale Vladi za ovaj projekt ne mogu a da ne podsjetim na još jedan uvijek neriješeni problem izgradnje komunalne infrastrukture na područjima posebne državne skrbi. Radi se o vodovodima koji su izgrađeni nakon «Oluje» na oslobođenim područjima kreditima Hrvatske banke za obnovu i kreditima Svjetske banke. Odlukom Vlade a vjerojatno i ovoga Sabora one jedinice lokalne samouprave koje su vodovode gradile kreditima Svjetske banke oslobođeni su vračanja kredita odnosno kredite je preuzela i vratila država. Dok one jedinice lokalne samouprave koje su vodovode gradile kreditima HABOR-a trebaju kredite vračati što doista držim nelogičnim kao da su te jedinice lokalne samouprave mogle birati kredite i ako su mogle birati onda sigurno je da bi izabrale kredite Svjetske banke koje neće vračati, a ne HABOR-a koji će vračati. Dakle tu je evidentno da jedinice lokalne samouprave u to vrijeme nisu bile u ravnopravnom položaju. A ako tome dodamo da su Hrvatske vode zapravo bile te koje su i sudjelovale u investiranju sa 30%, ali isto tako i one su, one su vodile sve poslove oko, oko izgradnje vodovoda i kredita. Imali smo obećanja od obadvije bivše vlade da će se to riješiti i da će to država vratiti i preuzeti na sebe međutim to se, to se nije dogodilo jer i u prvom i u drugom slučaju sve se otezalo dok ne istekne mandat, a onda bi u svakoj vladi, a tako i danas, dakle ove jedinice lokalne samouprave kreću ispočetka u uvjeravanje ministarstava i svih da nije to niti pravedno niti pošteno da se jedne jedinice oslobađaju od vraćanja, a druge, druge, druge da se zadužuju uredno. Ovdje valja razumjeti da za sada kreditire, kredite u cijelosti servisiraju Hrvatske vode i uredno zadužuju jedinice lokalne samouprave gdje su vodovodi izgrađeni. No ja ne znam niti jednu jedinicu lokalne samouprave na oslobođenom području koja je sposobna sama vratiti danas te kredite. Zapravo zar nije čudno da će sada mnoge jedinice lokalne samouprave koje i nisu na području od posebne državne skrbi izgraditi komunalnu infrastrukturu besplatno? A oni koji su odmah nakon Oluje stvarali uvjete za povratak ti će vračati kredite. To dokazuje zapravo da nismo svi jednaki i to se mora, mora ispraviti, a ja držim, možda je ovo pravo vrijeme da se ta nepravda ispravi. Apeliram državni tajniče na Vladu i vas u vašem Ministarstvu da evo kao treća Vlada riješi ovaj problem i skine uteg oko vrata onim jedinicama koji ionako taj problem ne mogu same riješiti. Pa neka ova Vlada bude treća, treća sreća kako kažu. Inače držim da ono što će se dogoditi provedbom projekta «Integralni razvoj lokalne zajednice» to će biti zapravo sjajno i vjerujem da će to mnoge sredine umješno iskoristiti za bolji život svojih građana i ukupni razvitak Republike Hrvatske. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ivica Klem.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo pridružujem se onoj skupini, a vjerujem da je najveća većina zastupnika u Hrvatskom saboru za potvrđivanje ugovora o financiranju između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke vezano za projekt «Integralni razvoj lokalne zajednice». Posebno me raduje što će jedinice koje, jedinice lokalne samouprave koje su najviše stradale za vrijeme Domovinskog rata, tu mislim prvenstveno na gradove i općine sa područja Vukovarsko-Srijemske županije, ali i ostalih dijelova Republike Hrvatske, moći financirati projekte od lokalnog značaja iz ovoga zajma. Kako je i kolega Rebić naglasio jedinice lokalne samouprave koje su imale tu nesreću da su za vrijeme Domovinskog rata bile okupirane, da je proces povratka i obnove trajao dugi niz godina, da je tijekom obnove uništen i jedan značajan dio infrastrukture koji nije bio uništen za vrijeme rata. Takve jedinice lokalne samouprave nemaju svoje izvorne prihode iz kojih mogu financirati niti obnovu ili izgradnju nogostupa niti obnovu i izgradnju nerazvrstanih cesta, a koje su u nadležnosti općine, niti obnovu javnih vodoopskrbnih sustava, pa ni vrtića i ostalih potreba koje svaka jedinica lokalne samouprave ima potrebu izgraditi na svom prostoru, ali nažalost nema dovoljno moćan proračun da pokrije sve potrebe stanovnika koji žive na tom području. Upravo zbog toga su ovakvi projekti koji će biti financirani između ostaloga i iz zajma Europske investicijske banke gdje će i država u značajnoj mjeri pripomoći da se osiguraju sredstva za realizaciju navedenih projekata. Naravno, koji će se kandidirati, koji će dobiti prolaznu ocjenu, će u najvećoj mjeri i pripomoći stvaranju osnovnih uvjeta za opstanak ljudi u ruralnom dijelu Republike Hrvatske jer je velik broj nažalost građana koji živi u jako lošim uvjetima i velik broj građana iz istočnog dijela Republike Hrvatske, iz Vukovarsko-srijemske i drugih županija, želi svoju budućnost potražiti u velikim gradovima, uređenim gradovima i pitam se na kraju da li će sve ono što smo učinili i za vrijeme Domovinskog rata, da li će i sve ono tijekom procesa obnove i povratka biti od koristi ukoliko ne stvorimo optimalne uvjete za život i na onim područjima koja su i najviše stradala u Domovinskom ratu. Bez obzira ... [[Govornik udaljen od mikrofona, ne čuje se.]] očekujem da će najveći dio ovog zajma iskoristiti jedinice lokalne samouprave na područjima od posebne državne skrbi. A ovdje posebno apeliram i molim predstavnika ministarstva mora, turizma, obnove i razvitka i prometa da posebno vode računa prilikom realizacije ovih sredstava o jedinicama lokalne samouprave koje uistinu ne mogu imati i nemaju izvornih prihoda, a imaju potrebe da iz upravo ovoga dijela sredstava riješe infrastrukturne zahvate koji će doprinijeti boljitku građana koji žive u teškim, vrlo teškim uvjetima. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Marasović.
Gospodin Klem, a i gospodin Rebić su govorili o nečemu što ja ne znam o čemu su govorili. Oni govore o lokalnim jedinicama, o gradovima, o općinama koji će dobiti taj novac, doduše nisu spominjali nijedno ime. Pa ja ne znam jel mi govorimo o istom Zakonu? Meni se čini da mi govorimo nekim čudnim jezikom. Ja ne znam nijedno ime iz ovog Zakona, iz svih ovih materijala osim što sam dobio iz Ministarstva financija, a sigurno ono što nije, a rečeno mi je da je. I sad, ja više nisam siguran, može biti da ovaj kredit diže Vlada da potroši sve u Slavoniji i vrati Glavaša u stranku. To vjerojatno je to razlog. Ako već ne znamo o čemu se radi. Dakle, ja hoću nešto reći. Ovakav Zakon i ovakvo nesaznanje o nečemu gdje to ide omogućuje veliku manipulaciju s tim novcem [[Upadica: Tako je, tako je.]] Jeste i ja, to mi se čini vrlo čudnim, a da ne kažem da se može dogoditi, jer nije ništa pripremljeno, da mi plaćamo angažman sredstava, a zapravo ga ne iskoristimo. I to se isto može dogoditi. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega, jedinice lokalne samouprave pa tako i općina iz kojeg dolazim su između ostaloga dostavile Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka određene zahtjeve. One jedinice lokalne samouprave, neke jedinice lokalne samouprave već imaju i pripremljene projekte, ali nemaju sredstava, nemaju izvornih sredstava s kojima mogu financirati te projekte. Upravo zbog toga je i velika potreba u jedinicama lokalne samouprave iz istočnog dijela Hrvatske, ovo govorim iz istočnog dijela Hrvatske jer sam zastupnik iz tog područja i što znam kakva je situacija u općinama koje su bile ratom zahvaćene i znam i uvjeravam vas da gotovo sigurno iz vlastitih, izvornih prihoda jedinice lokalne samouprave ne mogu izgraditi potrebnu infrastrukturu bez pomoći države, između ostaloga i bez ovakvih projekata koje Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka nazvalo integralnim razvojem lokalne zajednice. I tu vidim uz jednu dobru ocjenu stanja na terenu i poznavanje situacije i proračuna, a sve podatke je Ministarstvo može dobiti, tu vidim jednu dobru priliku da se izbalansira i razvija kroz ovaj zajam i izgradi ona infrastruktura koja je potrebna i u drugim dijelovima jedinica lokalne samouprave, a ne samo u onima koje mogu iz vlastitih prihoda itekako puno izgraditi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Svi sudionici u raspravi bilo da su govorili u ime klubova ili u pojedinačnoj raspravi podržali su zaključenje ovog ugovora. Naravno da ga podržavam i ja. Naprosto iz razloga što se radi o kvalitetnim sredstvima koji se hrvatskoj Vladi, odnosno Ministarstvu pomorstva, mora, turizma, razvitka, obnove, ne znam točno ni reći sada kako se zove, stavlja na raspolaganje za financiranje komunalne infrastrukture, socijalne infrastrukture, infrastrukture u domeni zaštite okoliša. Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka je provodilo, naravno zajedno sa lokalnom zajednicom, niz projekata s ciljem da se provedu programi obnove, izgradnje infrastrukture, pretežito na područjima posebne državne skrbi. Naravno, unatoč znatnim sredstvima koja su izdvojena na tim područjima i za ta područja niti izdaleka nisu zadovoljene potrebe koje, kažem, na tim područjima i dalje postoje u ovim segmentima o kojima govorimo. Ovdje na neki način vidimo i dodatno potrebe koje posebno naglašavaju i oni kolege koji dolaze iz drugih jedinica lokalne samouprave i naravno, dakle, onih koji nisu područje posebne državne skrbi, naravno da se radi o opravdanim zahtjevima i vjerujem da će se u ovim sredstvima, a radi se u ukupnoj vrijednosti projekata od 300 milijuna eura, naći određeni projekti i sa tih područja. No ipak držim da prioritet mora biti pomoć gradovima i općinama na području posebne državne skrbi, brdsko-planinskim područjima i pograničnim područjima prema Republici Sloveniji. I stoji ovdje, naravno, zbog toga što su predviđeni drugim programima, Grad Zagreb i otoci nisu u ovom programu. U početku sam rekao da je ovo zaista kvalitetan kreditni aranžman, period povrata i vrijeme kredita 20 godina sa 5 godina grace perioda je naprosto nešto što se ne može odbiti. Korištenje sredstava zajma predviđa se odmah nakon što ugovor o financiranju stupi na snagu i zbog toga je nužno da se on donese po hitnom postupku kako bi se što brže ova sredstva mogla povlačiti. Na kraju želim samo naglasiti možda dva kritična momenta koja na temelju stanovitog iskustva mogu reći ću gdje se bojim da stanje projektne dokumentacije za niz projekata za ovako velik iznos kredita, je više možda u fazi iskazanih želja nego u fazi gotovosti da se temeljem njih može odmah prići gradnji određene komunalne infrastrukture i držim da tome treba pridati pažnju i da taj postupak treba ubrzati ukoliko to nije gotovo. I druga stvar od ovih 300 milijuna eura ukupne vrijednosti projekata koje će temeljem sporazuma biti moguće realizirati 150 milijuna eura su sredstva Europske investicijske banke, a ostalih 150 milijuna eura, ako sam dobro razumio bi bila sredstva državnog proračuna jedinica lokalne samouprave. Pošto se očekuje sufinanciranje jedinica lokalne samouprave, naravno manje jedinica sa područja posebne državne skrbi mislim da će također ograničavajući element ili poteškoća biti ta mogućnost sufinanciranja jer se uglavnom radi o jedinicama lokalne samouprave koje imaju male proračune a vrlo velike potrebe. Zbog svega ovoga i zbog jednog i zbog drugog mislim da će Ministarstvo zaista morati dobro voditi računa i o dinamici trošenja odnosno povlačenja ovih sredstava jer i sredina 2008. do kada treba iskoristiti cjelokupni ovaj iznos kredita vrlo brzo će doći. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Marijan Bekavac.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Pred nama je Prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o financiranju između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke okvirni višesektorski zajam za komunalnu infrastrukturu za projekt "Integralni razvoj lokalne samouprave s konačnim prijedlogom zakona". Zajam Europske investicijske banke koji je danas na dnevnom redu nije prvi zajam koji država Hrvatska sklapa sa ovom neovisnom investicijskom bankom. Suradnja Europske investicijske banke sa Hrvatskom to je od 1995. godine te je do sada realizirano putem ovog investicijskog fonda 7 zajmova za različite projekte ukupnom iznosu od 326 milijuna eura, i to 40 milijuna eura za Hrvatske željeznice, 60 milijuna eura Hrvatskim cestama, 10 milijuna eura za HBOR, 36 milijuna u okviru dva ugovora sa poslovnim bankama, 60 milijuna eura za autocestu Rijeka – Zagreb, i za izgradnju dionice Vrbovsko-Vukova gorica, 20 milijuna eura za Hrvatsku kontrolu zračne plovidbe, 50 milijuna eura za projekt sanacije autocesta u republici Hrvatskoj i 50 milijuna eura za projekt obnove komunalne infrastrukture na područjima od posebne državne skrbi. Odobrenjem ovog zajma za infrastrukturu na područjima od posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima znak je kreditne sposobnosti Republike Hrvatske i povjerenje koje ova investicijska kuća ima u državu Hrvatsku. Ovaj povoljan zajam za komunalnu infrastrukturu svakako će doprinijeti izgradnji infrastrukture, od vodoopskrbe, odvodnje, elektrifikacije, nerazvrstanih cesta itd. Zatim tu je izgradnja objekata vezanih za socijalnu skrb kao što su domovi za starije i nemoćne, dječji vrtići, škole, školske sportske dvorane, domovi zdravlja, muzeji, knjižnice i slični objekti. Isto tako tu je financiranje objekata za zaštitu okoliša kao što su odlagališta otpada i objekti za reciklažu otpada. Svi ovi navedeni projekti trebaju biti nominirani od jedinica lokalne samouprave, pa će svi novo izabrani čelnici jedinica lokalne samouprave s područja od posebne državne skrbi, i brdsko-planinskih područja moći pokazati svoju sposobnost u izradi projekata koji se mogu kandidirati temeljem ovog zajma. Na ovaj način Hrvatska vlada potiče ravnomjeran razvoj svih krajeva Hrvatske i pokazuje svoju namjeru razviti svoje nerazvijene dijelove. Podupirem i pozdravljam ovakav pristup jer će Hrvatska biti razvijena onoliko koliko budu razvijeni svi njeni krajevi a ovaj zajam će sigurno tome pridonijeti. Svjedoci smo ovih dana kako nakon otvaranja cjelokupne dionice autoceste Split – Zagreb kako će ona doprinijeti ravnomjernom razvitku naše domovine a posebno Dalmacije i Like koje se tek sada otvaraju prema ostatku Hrvatske pa se već danas osjeća napredak na tim područjima u svim segmentima života. Ovaj projekt provodit će se putem projekata koji će se dakle nominirati jedinice lokalne samouprave na područjima od posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima. Procijenjena vrijednost projekta iznosi 2 milijarde i 250 milijuna kuna odnosno 300 milijuna eura od čega će 50% financirati ovim zajmom, a 50% iz proračuna Republike Hrvatske. Osim proračunskih sredstava i sredstava ovog zajma predviđeno je da jedinice lokalne samouprave sudjeluju sa svojim financijskim sredstvima. I na kraju podržavam ovaj Prijedlog zakona i vjerujem da će zajam biti iskorišten na pravi način i za konkretne projekte te da će potaknuti razvoj jedinica lokalne samouprave koje će iskoristiti ova povoljna financijska sredstva na taj način riješiti svoje osnovne komunalne probleme. Hvala.
Zahvaljujem. Završno državni tajnik Livaković izvolite.
Evo samo par završnih rečenica, drago mi je da su svi manje-više suglasni da je ovaj kredit ustvari odličan, da su odlični kreditni uvjeti. Logično je da Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka je taj koji koordinira, odnosno implementacijska agencija za provedbu ovog kredita jer je u našoj nadležnosti regionalni razvoj a već jedan ovakav sličan kredit od 50 milijuna eura, koji je realiziran s Europskom investicijskom bankom koji je bio za područja od posebne državne skrbi se vrlo uspješno provodi i na opće zadovoljstvo svih korisnika takvih kredita. Ministarstvo će normalno iskoordinirati sa ostalim ministarstvima kao što je to napravilo i u prvome slučaju ali možda malo da pojasnim vezano za kontakt s lokalnom samoupravom, Ministarstvo je već poslalo upit odnosno anketu gdje svaka jedinica lokalne samouprave, izuzev otoka i grada Zagreba je dobila dopis u kojem se objašnjava za koje namjene se ova sredstva mogu koristiti, i svaka od njih je dobila u zadatak da tako kažem da ponudi 3 projekta na svom području koje nominira. Došlo je otprilike 3 do 4 puta više financijskih zahtjeva nego što ima ovih sredstava iako su ova sredstva velika, pa će se u sljedećem razdoblju napraviti jedna selekcija koji projekti jesu ili nisu predviđeni ovakvim načinom financiranja i da napomenem, 150 milijuna eura je kredit, 150 milijuna eura su sredstva državnog proračuna i mogućnost je lokalnoj samoupravi da sufinancira dodatno s time da na područjima od posebne državne skrbi prve i druge skupine, nije nužno sufinanciranje, odnosno sufinanciranje ne traži država, dok se na područjima posebne državne skrbi treće skupine, brdsko-planinskim i pograničnim područjima traži sufinanciranje do 20%. A za sva ostala područja koja ne spadaju u ove kategorije do 40%. Da malo pojasnim. U svakom slučaju mi smo te zahtjeve pripremili, u tijeku je njihova obrada i mislim da ćemo dovoljno transparentno na opće zadovoljstvo svih općina i gradova utrošiti ova sredstva i konačno pristigao je jedan amandman Odbora za zakonodavstvo tehničke prirode i može se prihvatiti kao takav. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. S ovim smo završili raspravu po ovoj točki dnevnog reda glasovanje će uslijediti nakon što se steknu uvjeti pa i glasovanje o amandmanu.
Treće, Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o financiranju između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke, okvirni višesektorski zajam za komunalnu infrastrukturu za Projekt "Integralni razvoj lokalne zajednice". Predlagatelj je prihvatio amandman koji je predložio Odbor za zakonodavstvo. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 103 glasa za i 3 suzdržana donesen predloženi Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanom. Imamo jedan Prijedlog zaključka u vezi ovoga Zakona, Kluba zastupnika HSS-a koji glasi: "Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 90 dana pripremi i dostavi Hrvatskom saboru točnu specifikaciju projekata i programa predviđenih ovim Zakonom sa točnim iznosima sredstava i sadržajem svih projekata". Ima li tu predstavnika Vlade koji se može očitovati o ovome Prijedlogu zaključka? Gospodine Biščević? Ministarstvo drugo. Dajem na glasovanje ovaj Zaključak Kluba zastupnika HSS-a. Molim uključite se. Možete glasovati. Rezultat? 44 za, 4 suzdržana, 53 protiv. Zaključak nije prihvaćen.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Prijedlog odluke o imenovanju sudaca porotnika Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske. Prijedlog je dostavilo Ministarstvo pravosuđa sukladno članku 70. Zakona o sudovima. Prijedlog akta primili ste u pretince. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Klub SDP-a predlaže da se ovaj prijedlog vrati na doradu jer sadrži ozbiljne nedostatke o kojima Hrvatski sabor jedno ozbiljno, najozbiljnije ja bih rekla koje treba biti državno tijelo u Republici Hrvatskoj ne može na ovakav način raspravljati. Tu čak imamo takvu manjkavost da se predlaže osoba za koju nema njezino prvo ime, osobno ime. Ima tek obiteljsko ime. Pa eto dotle idu, da ne govorimo da nisu popunjeni i ostali podaci ali eto ne znamo niti ime. Dobro, možemo to pretpostaviti da se radi o jednoj omašci, ali svejedno, mi ovdje imenujemo ponaosob osobe dakle kao suce porotnike u Visoki trgovački sud na prijedlog ministrice a po pribavljenom mišljenju predsjednika Trgovačkog suda. Ja možda ponaosob odnosno Klub SDP-a nema ništa protiv pojedinačno niti jedne od ovih osoba. Međutim, budimo malo kritični. Smisao porotništva je upravo sudjelovanje građana u suđenju. Ako vidimo koja su to imena to su hrvatskoj javnosti dobro poznata imena koja se uvijek vrte negdje u krugu, ili su u nekakvom bilo nekom odboru, radnom tijelu, ovdje su profesori, suci umirovljeni. Nemam ništa protiv da to bude ponekad i izuzetak i to je čak potrebno kao visoko stručni ljudi pa da i kao porotnici učestvuju na takav način u sudovanju, u radu, Visokog trgovačkog suda ali ovdje je to bez iznimke pravilo i to je nešto što nije dobro. To nešto što nije dobro za sam koncept takvog porotnog sudovanja odnosno prisjedničkog sudovanja koje uz suce profesionalce ima i suce porotnike. Dakle, izgubio se upravo smisao porotništva. Osim toga, radi se o trgovačkom sudu, Visokom trgovačkom sudu gdje sigurno su poželjni i ljudi iz svijeta rada, konkretnog rada, onog koji je neposredan, ne samo intelektualni. Takvih ovdje nemamo i to je jedan ozbiljan prigovor i mislim da bi upravo i o tim kriterijima trebalo voditi računa a ne samo o kriterijima zastupljenosti po županijama koji također nisu ispoštivani jer vidimo evo konkretno iz županije Zadarsko-kninske imamo samo jedan prijedlog. Ali iste takve male nepravde nalaze se i po drugim županijama. Međutim, također postoji prijedlog koji po našem mišljenju ne može opstati jer je nespojiv, nespojiva je funkcija sudovanja pa makar i porotničkog jer i sudac porotnik ima sve dužnosti i ovlasti kao i sudac profesionalac da bi državni dužnosnik mogao istodobno obavljati te dvije funkcije a to se u konkretnom slučaju odnosno prijedlogu također navodi. Dakle, iz svih ovih razloga a pogotovo što je on manjkav i u ovom formalnom smislu da bi mi ovdje glasovali o osobama o kojima uopće ne znamo o kome se radi jer je navedeno samo prezime da se vrati na ispravak. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu o točki dnevnog reda. Glasovanje će uslijediti naknadno. Prelazimo na 6. točku dnevnog reda. 6. Prijedlog Odluke o imenovanju predsjednika, potpredsjednika i članova Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata Prijedlog odluke i izmjene prijedloga odluke dostavila je Vlada Republike Hrvatske sukladno članku 12. Zakona o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata. Raspravu je proveo Odbor za ratne veterane, izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Predsjednik Odbora za ratne veterane. Izvolite!
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege! Odbor za ratne veterane Hrvatskoga sabora na svojoj 14. sjednici održanoj 28. i 29. lipnja razmotrio je Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika, potpredsjednika i članova Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata te izmjene prijedloga koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktima od 20. svibnja, 2. lipnja i 9. lipnja 2005. godine. Odbor je raspravu proveo u svojstvu zainteresiranog radnog tijela sukladno odredbi članka 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora. U kraćoj raspravi članovi Odbora izrazili su nezadovoljstvo činjenicom da unatoč tome što je Zakon o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata stupio na snagu 24. prosinca 2004. godine te neslaganju oko procedure predlaganja članova Upravnog vijeća centar još nije započeo s radom. Imenovan je privremeni ravnatelj ali se s imenovanjem Upravnog vijeća kasni više od četiri mjeseca znajući da se ono trebalo imenovati u roku od dva mjeseca od stupanja na snagu zakona. Također je potrebno u državnom proračunu predvidjeti financijska sredstva za rad centra. Naglašena je važnost što žurnijeg imenovanja upravnog vijeća centra te da ono u što kraćem roku krene s realizacijom svojih zadaća propisanih člankom 13. zakona. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova donio slijedeći zaključak: - Predlaže se Hrvatskom saboru donošenje Odluke o imenovanju predsjednika, potpredsjednika i članova Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu po klubovima. U ime Kluba HSP-a uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre! Prvo što moram kazati u ime Kluba Hrvatske stranke prava je to da mi pravaši u punom smislu te riječi možemo reći da smo mi idejni i stvarni začetnici osnivanja Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra iz Domovinskog rata. Nažalost, moram reći ono što smo mi kazali prilikom donošenja ovoga zakona u prosincu prošle godine da se događa ono na što smo upozoravali da će se događati. Zakon je donesen ali je vidljivo da nema volje za njegovu provedbu a da je tome tako zorno govori i činjenica da mi sada tek dobivamo ovaj prijedlog o imenovanju predsjednika, potpredsjednika i članova Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskoga rata. Naime, prema zakonu to se trebalo učiniti u roku 60 dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona a zakon je stupio još u prosincu prošle godine. I što sada mi imamo od svega ovoga? Imamo zakon i privremenog ravnatelja. Ama baš ništa drugo nemamo. A kad će se nešto uspostaviti to je isto upitno. Znači, i ovo je isto bilo dosta neozbiljno sa stajališta Vlade. Ona je uputila tri različita prijedloga vezano za imenovanje, znači 23. svibanj, 23. lipanj i 9. lipnja ove godine. To sve govori o jednom neozbiljnom pristupu i bez obzira što gospodin Sanader se hvali vidim jučer u Izraelu kako je Vlada začetnik ovoga centra i kako kad je bio u Izraelu kako ćemo mi to sve napraviti pa čak i muzej ali sve što se do sada radilo na ovom području je stvarno žalosno i stekli smo dojam da se sve radi namjerno da ovo neprofunkcionira i da konačno dobijemo ono što Hrvatska zaslužuje. A s druge strane imamo recimo dva čovjeka kao što je Pavle Vranican i Ivica Panđa koji su daleko više napravili na ovom području oko prikupljanja dokumentacije i svega ostaloga. I sami znate da su napravili svojim sredstvima, znači volonterski ova četiri filma Amarkolt 1 i 2, Komšije 1 i 2 i ti filmovi sada služe i kao glavno dokazno sredstvo u procesu protiv Slobodana Miloševića. Prema tome, dajmo takve ljude stavimo u Upravno vijeće, dajmo takve ljude stavimo za suradnike koji će raditi da nešto konačno imamo a da nam se ne događa ovo što se događa jer ovo je stvarno sramotno događanje za nas pravaše. Znači imamo zakon, ništa nismo napravili i dogodit će se ono što smo govorili. Proteči će cijela ova godina da se ništa neće napraviti, a i sami znamo kakva je situacija da u ovoj državi nitko suštinski ne vodi brigu ni o optužnicama ni o onima koji su u Haagu ni da se na jednom mjestu to strateški radi i sve poduzima pa ako smo mislili da bi taj centar to trebao raditi. Prema tome pozivam Vladu u ime Kluba Hrvatske stranke prava da odgovorno shvati taj dio svojih zadaća jer imati samo privremenog ravnatelja, ništa drugo, to će se na kraju i dalje događati i prema tome opet dobra stvar, dobra ideja otići će u zaborav, a Hrvatska ima sve više problema. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Evo ovako imenuju se: Mirko Valentić rođen u Banja Luci u Bosni i Hercegovini, Nikica Barić rođen u Zagrebu, Dinko Čutura rođen u Mostaru, BiH ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Šta je stari prijedlog? Ja imam ovaj prijedlog, sad ne znam. ... [[Upadica se ne razumije.]] Pa gledano ovako, Juraj Njavro [[Upadica: Tišina!]] u Cerovici, BiH, Krešimir Rašan rođen u Zagrebu, Davor Marijan, rođen u Priluci, BiH, Branko Kaleb iz Metkovića i sad tko kaže da zapostavljamo kadrove iz Bosne i Hercegovine je li tako? E, nemam ništa protiv nikog gospoda, na primjer Juraj Njavru kojeg sam imao prilike osobno upoznati u ovim klupama, izuzetno cijenim. Međutim bojim se da su neki pojedinci kretali se na vrlo skliskom području. Na primjer Nikica Barić, izgleda da je taj čovjek gospodo fasciniran NDH i želim vjerovati da se tim područjem bavio krajnje objektivno i da u njegovim djelima neme ništa spornog. Međutim evo on, evo da čitam samo radove na kojima je radio. Ustroj kopnene vojske, domobranstvo Nezavisne države Hrvatske, Željeznički promet i njegova zaštita u NDH, Uspostave i djelovanje uprave NDH-a u nekim dijelovima Dalmacije, Pučko-ustaški zbor generala Mecgelja. Se tako čita Kovačeviću jelda? I općenarodna obrana u NDH krajem Drugog svjetskog rata. General August Marić, životopis jednog hrvatskog časnika. Onda idemo dalje, Odnosi oružanih snaga Trećeg Reicha Nezavisne države Hrvatske. Je li 1995. Hrvatska počinila etničko čišćenje Srba? Položaj hrvatskog stanovništva na Banovini za vrijeme Republike Srpske Krajine, Nada Kisić-Kolanović, Mladen Lorković, Ministar urotnik, ocjene i prikazi. Onda pisanje Večernjeg lista, to je on pisao, o hrvatsko-muslimanskim odnosima, ožujak 1992., ožujak 1994. Radovi Zavoda za hrvatsku povijest ,29, Zagreb, 1996. Mogu si misliti o čemu je tu pisano i tako dalje. Ja ne ulazim u ta djela niti sam imao prilike čitati ih. Ali samo da se netko ne bi pozabavio izvan ove sabornice tim dijelima pa da onaj hvale vrijedan govor Vladimir Šeksa kojega je održao 22.6. u Sisku na Dan antifašističkog ustanka odjedanput padne u vodu. Gospodin Dinko Čutura [[Upadica: Pa to je staro.]] To je staro. Dobro, ne znam na koje više, onda neću više govoriti, ali, ali pretpostavljam da je Nikica Barić i u novom prijedlogu je li tako? Je. Znači je. Znači je. Znači gospodo da se ne bi dogodilo da netko počinje analizirati te napise pa da onda i samo imenovanje dođe u pitanje. Znači da se ne dogodi da sutradan kandidate netko osporava i da će sam Memorijalan centar po mišljenju Kluba IDS-a trebao je biti u Vukovaru, ne u Zagrebu. Vukovar je grad stradalnik, Vukovar je grad heroj. U Zagrebu imamo stopu nezaposlenih 7,9%. U Vukovaru preko 40% i ne znam, sutradan moguće 15-tak i li 20-tak radnih mjesta u Vukovaru bili bi veliki kao kuća za taj grad, a ovaj centar prije će biti možda doprinos jednoj dodatnoj, pod navodnicima, metropolizaciji Republike Hrvatske nego stvarnom izučavanju prilika koje vezujemo uz Domovinski rat na području Republike Hrvatske. A da je njegovo sjedište s druge strane u Vukovaru to bi, ja bih se usudio reći bio doprinos jednom regionalnom razvoju a još više zahvala Vukovaru na žrtvi koju je podario čitavoj Hrvatskoj. I tamo gdje se jasno rat nije vodio, doprinos nije bio mali. Prognanike su primali i u Čakovcu i u Varaždinu i u Zagrebu i u Opatiji. Kroz Istru je, kroz Istru je prošlo preko 100 tisuća izbjeglica u jednom danu 1992., 1993. Na tom prostoru bilo je više od 50 tisuća što izbjeglica, što prognanika, ali to je zasigurno sve neusporedivo sa Vukovarom i taj centar morao je naći mjesto po mišljenju Kluba IDS-a, Kluba IDS-a upravo u tom gradu. Mi ćemo glasati za ovaj prijedlog, ali ako nas netko u ovoj raspravi ne uvjeri u suprotno, ali izražavamo skepsu da ovo imenovanje gospodo neće proći bez prozivki. Napominjem mi nismo se pozabavili, čitali, ne znam, ove članke, ocjene, prikaze i tako dalje pojedinih kandidata ali bojimo se da će se netko iz hrvatske javnosti i njima pozabaviti.
Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Babić-Petričević.
Gospodine dopredsjedniče kolega Kajin sa svojim životopisom kolega Barić ne, ne želi oživotvoriti Nezavisnu Državu Hrvatsku i njenu povijest. Ako je netko povjesničar i ako je netko znanstvenik on proučava povijest i stvarno stanje toga vremena ma kako god ono bilo. Pa prema tome povijest hrvatskom narodu pripada i Bleiburg i povijest hrvatskomu narodu pripada Jasenovac. I jedna i druga strana ma kako god ona bila pozitivna ili negativna.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Frano Piplović. Nije u dvorani. Gubi pravo na raspravu [[Upadica: I dosta je sad tvoje partizanštine.]] U ime Kluba HSP-a 5 minuta Tonči Tadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine ministre. Kada smo još davne 1999. u ovom Saboru predlagali osnivanje Hrvatskog memorijalnog centra to nam onda nije uspjelo jer nas ondašnja vladajuća koalicija, ondašnji HDZ nas nije podržao. Kad smo to pokušali učiniti 2000. godine to nam također nije uspjelo. Uspjelo nam je to tek 2004. i drago nam je da je Hrvatska konačno dobila ustanovu koju je po našem sudu davno prije morala formirati. Smisao postojanja Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra je sljedeći: s jedne strane i o tomesmo govorili svih ovih godina, formirati dokumentaciju o Domovinskom ratu. Na primjer sakupiti na jedno mjesto sve ratne dnevnike svih naših ratnih postrojbi, sve njihove zastave, svu njihovu dokumentaciju koja je sada rasuta posvuda. Neke od njih su raspuštene nakon operacija 1995. ali one čine vrijedan dio novije povijesti hrvatskog naroda. Ali još je važnija uloga Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra i to je bio naš osnovni motiv, još je važnije uloga to da se napravi točna evidencija o žrtvama i to zato jer je svaka žrtva velikosrpskih zločina, svaka žrtva je osoba. Svaki taj čovjek ubijen od strane velikosrpskih postrojbi bio je osoba sa punim imenom i prezimenom, sa svojim ljubavima, sa svojom karijerom, sa svojom obitelji, sa mjestom i okolnostima pogibije. I da smo imali ovakav Hrvatski memorijalno-dokumentacijski centar, da je takva baza podataka postojala vjerujem da bi i pozicija naših časnika u Haagu bila bitno bolja. To su bili motivi s kojima je HSP već tada išao i proceduru, to su nažalost sve bili argumenti koje donedavno nijedna od vladajućih garnitura nije prihvaćala. Nama je drago da je Centar konačno formiran, ali gospodine ministre, ako je Zakon donesen, a donesen je tijekom prošle godine i to u prvom čitanju kao HSP-ov prijedlog u drugom čitanju kao prijedlog vaše Vlade i vašeg ministarstva, što ne sporimo, neka ste ga donijeli. Nije nam jasno zašto u proračunu za ovu godinu nisu bili pronađeni novci za Hrvatski memorijalni-dokumentacijski centar. Dakle, imali smo ustanovu, zaklinjali smo se da nam je potrebna, ali osim Zakona o tome nije postojalo ništa. Pa niti proračunski razdjel. Zato Klub HSP-a smatra da je prioritetni posao i vašeg ministarstva i ove ekipe koja će voditi Memorijalno-dokumentacijski centar da u najkraćem roku napravi svoj statut i svoj plan rada. Da u razdjelu za iduću, u proračunu za iduću godinu u svom razdjelu imaju novce za početak posla. Godine prolaze već je 10 godina od "Oluje", već je 14 godina od prvih masovnih zločina počinjenih od strane velikosrba u agresiji na Hrvatsku. Vrijeme je da se ta građa konačno počne arhivirati na jednom mjestu. Vremena nemamo i prava je šteta da je pogubljeno i ovoliko vremena od donošenja Zakona do danas. Dakle, mi podržavamo ovaj sastav ponajprije ne ulazeći u biografije pojedinih članova, ponajprije zato da se konačno počme na ovome raditi. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, ministar kulture Božo Biškupić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici. Htio bih samo da pojasnim kad je riječ u prvom bilo u nekoliko navrata bilo je utvrđeno da nisu osigurana sredstva. Vi ste glasali, vi ste digli ruku. Ja sam pri donošenju proračuna vrlo jasno kazao, osigurana su 2 milijuna kuna unutar proračuna za ovaj Memorijalni centar. Ta sredstva se troše i Memorijalni centar budući da se on nalazi sada u okviru i zajedno surađuje sa Državnim arhivom unutar Državnog arhiva. Skupljala se građa i cijelo vrijeme, već u samo vrijeme Domovinskog rata, poslije Domovinskog rata, skuplja se i danas. Prema tome, u tom dijelu je da se ne radi, radi se. Točno je, vaš prigovor je u redu da smo trebali 2 mjeseca ranije. Završili smo posao sada, nastavit će se radom već čim donese Sabor ovaj odluku o imenovanju članova Upravnog vijeća, ali nije točno da se nije do sad ništa radilo i nije točno da nisu opskrbljeni novci. Osigurani su za ovu godinu bili 2 milijuna kuna time da je rečeno koliko bude potrebno i više, Ministarstvo kulture će osigurati u toku godine i više sredstava. Prema tome, a što se tiče pojedinih biografija, pojedinih znanstvenika i mlađih kao što je kolegica Zdenka rekla, točno, treba prvo te knjige pročitati. Riječ je, naime, kad je riječ o gospodinu Bariću, jednom mladom znanstveniku, nastavniku na Hrvatskim studijima, čiji su ovi članci koji ste vi pročitali znanstveni radovi. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika, potpredsjednika i članova Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 79 glasova za, 24 suzdržana i 1 protiv donesena Odluka o imenovanju predsjednika, potpredsjednika i članova Upravnog vijeća ovoga Centra.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Eto prava je šteta da nema baš nikoga iz hrvatske Vlade, ali vjerujemo da ćemo sutra u nastavku sjednice moći čuti i njihovo stajalište. Vjerujem da ih ova tema zanima jer ova tema zanima ne samo građane Grada Hvara na kojima se opet testira jedan model ulaska privatnog kapitala i privatnog menadžmenta u jednu državnu firmu nego zanima i ostatak Hrvatske države. Naime, poznato je da se javno-privatno partnerstvo želi primijeniti i u hotelima u sastavu kluba Adriatic, to su sva bivša vojna odmarališta. Ali jednako tako i u PIK-ovima, a odnedavno smo vidjeli u novinama napise o tome kako se želi javno-privatno partnerstvo primijeniti i na pojedine komunalne djelatnosti, primjerice opskrbu vodom ili odvodnju, zbrinjavanje otpada i tome slično. Pokušaj privatizacije Sunčanog Hvara 2003. godine izazvao je tada brojne dvojbe i to najprije zato jer je Sunčani Hvar i Grad Hvar su na neki način utjelovljenje pojma hrvatskog turizma. Na Sunčanom Hvaru se tada testirao jedan model privatizacije. Mi se bojimo da se danas na Sunčanom Hvaru opet testira model javno-privatnog partnerstva. Da se dakle izvodi pokus, ali mi ne želimo da Sunčani Hvar bude ogledni primjer, da bude jedan eksperiment za javno-privatno partnerstvo nego želimo da on bude školski primjer. Međutim, ono što je za nas kao predlagatelje ovog Prijedloga zaključka presudno jest činjenica da ne postoji zakonsko uporište za javno-privatno partnerstvo u Hrvatskoj, Zakona o javno-privatnom partnerstvu u Hrvatskoj, dakle, nema. Irska ga recimo ima, većina zemalja u Europskoj uniji koje primjenjuju javno-privatno partnerstvo imaju zakone posebne o tome. Hrvatska ide, dakle, u taj projekt u Sunčanom Hvaru i ove ostale projekte bez zakona. Imamo ovdje natječaj iz Slobodne Dalmacije prenesen, prikupljanje ponuda za javno-privatno partnerstvo i ako pročitate ovo zaglavlje ovdje gore i čitav taj tekst spominju se razni zaključci Vlade, spominju se razni dokumenti, ali se nigdje ne spominje nikakav Zakon na kojim se Vlada i Fond za privatizaciju pozivaju kad ulaze u ovako ozbiljan posao. To nije beznačajno. Naime, javno-privatno partnerstvo znači ugovorni odnos države i privatnog partnera koji može uključivati znatna milijunska, 10-milijunska sredstva koji može biti poslovni rizik za državu, koji može dovesti do trajne gospodarske štete u nekoj ranijoj djelatnosti, a mi dame i gospodo nemamo uopće zakonskog okvira koji bi omogućio da se temeljem tog zakona raspiše natječaj. Da se temeljem zakona izabere najbolji ponuđač, da se temeljem zakona sa tim najboljim ponuđačem sklopi ugovor, da se temeljem zakona osigura praćenje ugovora i da se temeljem zakona osigura raskid ugovora i naknadu štete za državu ako privatni partner prevari državu, dakle javnog partnera, bilo tako da ne investira, bilo tako da se počne ponašati mimo onoga što je ugovorio. Dakle, sve što mi tražimo kao predlagatelji jest to da Vlada izradi ili Zakon o javno privatnom partnerstvu, što može uz … zakon i prepisati ga, ili da barem podastre Saboru smjernice za sklapanje ugovora o javno partnerstvu u Hrvatskoj koji bi onda Sabor usvojio i koje bi time imale zakonsku snagu. Dakle, sve što želimo su jasna pravila igre o javno privatnom partnerstvu, ništa više od toga. Dakle, želimo i inzistiramo da ta cijela procedura objavljivanje natječaja, definiranje javnog interesa, sklapanje ugovora temeljem tog javnog interesa, koji mora biti naznačen u ugovoru kojeg treba štititi, praćenja provedbe ugovora, raskida ugovora ako dođe do oštećivanja države sa provedbom javno privatnog partnerstva da cijela ta procedura bude regulirana sa dobrom zakonskom regulativom. Ono što želim ovdje posebno napomenuti jest razliku između privatizacije i javno privatnog partnerstva, odnsono zašto se ne može javno privatno partnerstvo podvesti pod članak 6. Zakona o privatizaciji, članak 6. Zakona o privatizaciji istog onog zakona iz 96. govori o tome da se dionice firme prodaju ili javnim natječajem ili na burzi i nikako drukčije. Privatizacija znači dakle, ulazak novog privatnog vlasnika u neku državnu firmu ili neki državni posao, tako da taj novi vlasnik tu firmu vodi u skladu sa svojim privatnim interesom, a ne u skladu sa javnim interesom i to zato jer je ta firma postala njegovo privatno vlasništvo. Na stranu to što u zakonu o privatizaciji nije rečeno tko i kako nadzire provedbu ugovora o privatizaciji niti je rečeno što se događa sa onima koji izvaraju državu prilikom provedbe Ugovora o privatizaciji kao recimo onaj lik u Primoštenu koji je rekao da prve tri godine neće uzimati hipoteku i da će sve dugove platiti od svog novca, i da bi onda ipak uzeo hipoteku i sve dugove platio na hipoteku hotela i ne investirao ništa. Dakle, na stranu to što mi u Zakonu o privatizaciji nemamo riješeno to praćenje, ali ovdje smo u još većem problemu mi nemamo nikakvu zakonsku regulativu koja omogućava raspisivanje natječaja i jasna pravila igre prilikom sklapanja ugovora i nadzora privatnog partnera jer u javno privatnom partnerstvu firma ne postaje privatno vlasništvo, ona ostaje u većinskom javnom vlasništvu dakle državnom ili lokalnom, i samo u firmu ulazi u privatni meneđment sa privatnim kapitalom da vodi tu firmu tijekom javno privatnog partnerstva u skladu sa javnim interesom a ne u skladu sa svojim privatnim interesom. To je ogromna razlika. Kod privatizacije firma postaje privatna i vodi se u skladu sa privatnim interesom, a ne u skladu s interesom grada i što ti ja znam čega, kod javno privatnog partnerstva firma ostaje u većinskom državnom vlasništvu i novi privatni meneđment sa privatnim kapitalom je vodi u skladu sa javnim interesom koji mora biti zaštićen ugovorom. E sada druga je stvar kako izgleda ugovor sa Orcom u sunčanom Hvaru posebna je priča o tome što mimo zakona o dostupnosti informacija taj ugovor je i dalje poslovna tajna pa se onda mora fraznim trikovima dovijati da sazna što u njemu piše, posebna je priča što u tom ugovoru stoji, ako je vjerovati onima koji su ga vidli da on zapravo štiti privatnog investitora, a ne javni interes, posebna je priča to što u tom ugovoru uopće nije naveden javni interes koji taj ugovor mora štititi, dakle posebna je priča to što je taj kompletni ugovor, ne samo što je činjen mimo zakona, jer zakona uopće nema, nego što je činjen i mimo zelenog papira Europske unije o javno privatnom partnerstvu. Dakle, da podsjetimo malo na povijest, javno privatno partnerstvo postoji još od doba Rimskog carstva, od doba Rima, Rimski senat je bio svjestan da ne može osigurati državne usluge za čitav niz poslova, od ubiranja poreza do izgradnje cesta, izgradnje luka, izgradnje javnih kupališta, izgradnje akve dukata, prikupljanja otpada itd. U tu svrhu Rimski senat je omogućio registriranje firmi, koji su se zvali Publikani, dakle privatni poduzetnici koji su obavljali javne usluge, zvali su se publikani, i ti publikani su sklapali ugovor sa Rimskim senatom, o obavljanju dijela javnih poslova, recimo za izgradnju luke u Ostiji, za izgradnju amfiteatara, za izgradnju vodovoda i tome slično. Naravno čak i za prikupljanje poreza ako Rimski guverner nije bio sposoban to sam raditi. Međutim, u svim onim situacijama kada se dogodilo da nije postojala efikasna kontrola od strane lokalne vlasti dakle, Rimskog municipija u nekom gradu, odnosno Rimskog guvernera Rimskog senata, taj publikani bi se počeo ponašati kao i svaki poduzetnik, dakle vodio bi računa o svom privatnom interesu a ne o javnom interesu, na stranu to što bi onda on posao sparing partner lavovima, u areni nakon toga kada bi ga se dočepali, ali taj model je ipak funkcionirao. Iz toga možemo izvući bitnu poruku, dakle moguće je javni posao obavljati ako se za to angažira privatnik ali samo u slučaju da postoje jasni ugovorni odnosi. Javno privatno partnerstvo se javlja kasnije još 16. i 17. stoljeću, pa u 19. stoljeću u Europi, a za nas je najbitnije to što se nakon 90. javlja praktično u svim zemljama Europske unije, Francuska je bila prva koja ga je uvela, pa onda Španjolska i Portugal, pa Velika Britanija u 92. zatim Irska, Nizozemska, Njemačka, Italija, Belgija, Grčka i sve skandinavske zemlje a vjerujemo da će se širiti i u ostalima, znam da i Česi nešto na tome rade. No, ono što je posebno interesantno je to da su Irska, Nizozemska, Njemačka i Italija unutar svojih Vlada stvorile čak posebnu radnu skupinu koja bi trebala savjetovati lokalnu samouprave kako da ulazi u projekte javno privatnog partnerstva, odnosno radnu skupinu koja savjetuje ministarstva kako da ulaze u projekte javno privatnog partnerstva na razini države. Znači da je to fenomen koji se širi. Europska komisija je odlučila napraviti zeleni papir o javno privatnom partnerstvu koje, da vam sada ne čitam taj cijeli dokument, definira javno privatno partnerstvo na dva načina. Dakle, dijeli dva modela koji se pojavljuju. To je ono koje je utemeljeno na ugovornim obvezama, dakle zapravo javno privatno partnerstvo koje bi mogli prevesti pod poljem koncesije, da netko koncesijski ustupa nekoj privatnoj firmi obavljanje nekog javnog posla. I drugo je javno privatno partnerstvo institucionalne naravi kada se u zajedničkom ulaganju države i privatnog partnera i lokalne samouprave i privatnog partnera stvara neka nova firma koja onda preuzima neki javni posao. U oba ta slučaja je javni partner taj koji preuzima inicijativu, javni partner je taj koji izrađuje planove, javni partner, dakle država je taj koji izabire svog privatnog partnera i on je taj koji zadržava nadzor nad provedbom javnog privatnog partnerstva. Naravno privatni partner je taj koji preuzima na sebe poslovni rizik, i ugovori su pisani tako da se štiti javni partner a ne privatni partner. Moguće je naravno i to dopušteno od direktive u Europskoj uniji da se pregovara sa privatnim partnerom o tome kako najbolje sklopiti ugovor odnosno koji su doista ciljevi dohvatljivi, ali ti ciljevi moraju biti definirani. Ono što je za nas kao zemlju u kojoj se prvi put primjenjuje javno privatno partnerstvo zanimljivo jest to da ono u zemljama Europske unije privlači pozornost javnosti daleko više nego poslovanje neke privatne firme ili poslovanje državne firme naprosto zato jer ljudi znaju da dolazi do interakcije privatnog i državnog, da je moguć sukob interesa, da je moguća šteta za državu, da je moguće pranje novca i tome slično. I zato se svi oko toga neobično interesiraju i zato je u svim zemljama Europske unije od presudne važnosti potpuna transparentnost natječaja i potpuna javnost ugovora. To nažalost u Hrvatskoj barem što se ugovora tiče nije tako. Ponavljam, Ugovor o Sunčanom Hvaru sa Orkom ne možete dobiti. Koje su prednosti javno-privatnog partnerstva? Prednost je to da za razliku od tradicionalnog državnog poduzetništva ono dugoročno stvara efikasniji ekonomski sustav naprosto zato jer koristi privatni menanđment koji nije sklon oslanjanju na državu i na državni proračun kad je firma u problemima nego nastoji poboljšati efikasnost poslovanja same firme. Privatni sektor je uostalom taj koji ulaže svoj privatni kapital i želi od toga izvući korist. Javno privatno partnerstvo je pozitivno također radi optimalne raspodjele rizika. Rizik planiranja, projektiranja, izvedbe, upravljanja, rizik poslovanja snosi privatni partner a država snosi samo politički rizik. Dakle, kako objasniti i kako naći što je to javni interes, kako obrazložiti da je baš to javni interes, kako taj javni interes osigurati u ugovoru, kako taj javni interes zaštititi praćenjem privatnog partnera. To je rizik koji na sebe snosi država ali država ne smije kao u slučaju Sunčanog Hvara taj rizik prenositi na grad Hvar, na crkvu, na vlasnike nacionaliziranih kuća i konstatirati da ako ti ne sklope povoljni ugovor sa Orco da onda Orco nije dužan investirati. Javno privatno partnerstvo znači povratak države njezinim osnovnim funkcijama, dakle zastupanju građana i upravljanju državnim uslugama koje su prenijete na javni sektor. Nedostaci javnog privatnog partnerstva su u prvom redu to što je to naravno za državu eksplozivna tema pa je zato za očekivati da će Fond za privatizaciju skrivati baš sve detalje ugovora. Drugo, postoji realna opasnost koja se događa i zemljama Europske unije da se izabere privatni partner koji nudi najveća ulaganja neovisno o tome jesu li ona realna ili nisu. Primjerice, razlika između ponude koja je dolazila iz Hrvatske, koja je bila skromnija i ponude od Orca koja je bila megalomanska izabrana je ona od Orca unatoč tome što nije posve sigurno hoće li biti realizirana na pravi način. Ali ono što je ključno jest to da neovisno o tome koliko je ulaganje rizik poslovanja mora snositi privatni partner i on mora jamčiti da će prilikom rada štititi javni interes. Dakle, ti rizici poslovanja se mijenjaju ali neovisno o tome moraju snositi privatni partner. To znači da država mora točno definirati javni interes, da mora točno definirati odgovornosti u ugovoru, točno definirati faze i točno definirati način praćenja provedbe. Vlada dakle ne smije nikada izgubiti iz vida svoju osnovnu zadaću a to je služiti javnom interesu. Ona može i treba nadzirati koncesionara, ona može i treba zatražiti depozit kao što to čine i druge zemlje kad je riječ o javno privatnom partnerstvu ako postoji mogućnost izvrdavanja ugovora ali je ključno da ona znajući da postoji mogućnost da se privatni partner počne ponašati isključivo u skladu sa svojim privatnim interesom a ne u skladu sa tim deklariranim javnim interesom, da Vlada mora moći raskinuti ugovor na štetu privatnog partnera koji je pokušao prevariti državu. Iz svih tih razloga imajući u vidu sve ove elemente koje se može isčitati iz dokumenata Europske unije, iz ovog zelenog papira i iz primjera kako su sklapana javna privatna partnerstva u zemljama Europske unije. Iz realnih opasnosti koje stoje pred Hrvatskom mi inzistiramo da Vlada konačno napiše smjernice za javno privatno partnerstvo i da te smjernice odobri Sabor da se znaju jasna pravila igre i u Sunčanom Hvaru i drugdje jer bez toga to je naprosto vrlo financijski i poslovno opasna igra i za Hrvatsku državu i za firme koje privatiziramo i za gradove u kojima su one dominantne. Na sve to skupa iz Vlade Republike Hrvatske mi kao predlagatelji dobili smo odgovor na niti jednu stranicu teksta u kojem Vlada i fond konstatiraju da je točno to što mi tražimo ali pazite da će oni o tome voditi računa kad budu sklapali ugovore i da za to nije potreban poseban zakon niti posebne smjernice u vidu nekakvih odluka koje bi potvrdio Sabor. Dakle, svjesni smo da postoji opasnost ali nećemo o tome voditi računa. To znači da ćemo od ugovora do ugovora, od partnera do partnera se strateški prilagođavati pa ćemo mijenjati pravila igre ovisno o tome koji nam je partner. Pazite, to tako ne ide. To tako ne ide naprosto zato jer su to uočili svi drugi koji su već imali posla sa ovim modelom ulaska privatnog kapitala u javne firme i upravo zato su svi inzistirali da se o tome donesu jasne smjernice odnosno čak i zakon kao što je to recimo učinila Irska. Dakle, to su razlozi, dame i gospodo, radi kojih mi inzistiramo da na sličan način postupi i Republika Hrvatska te da donese ili zakon ili barem kao što ovdje tražimo smjernice o sklapanju ugovora o javnom privatnom partnerstvu koje bi onda potvrdio Hrvatski sabor i koje bi time dobile zakonsku snagu i postale obvezujuće za sklapanje ugovora o javnom privatnom partnerstvu. Ponavljam, u prvom redu zato da se zaštiti javni interes. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji Odbora za turizam, gospodarstvo, razvoj i obnovu? Ne. Još bi mogli jednoga predstavnika kluba saslušati. Klub SDP-a poštovani zastupnik Ljubo Jurčić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Prije svega želim reći da Klub SDP-a podržava prijedlog zaključka od strane Kluba HSP-a o smjernicama za sklapanje ugovora o javnom privatnom partnerstvu. Također bi htjeli dati svoj doprinos definiranju malo kvalitetnije možda ovog zaključka kako bi on u najvećoj mjeri odgovarao hrvatskom gospodarskom razvitku o čemu je i pričao kolega Tonči Tadić. Na početku bih rekao da je Republika Hrvatska se opredijelila za tržišno gospodarstvo odnosno za izgradnju tržišnog mehanizma, mehanizma koji na najefikasniji način raspoređuje i zapošljava proizvodne resurse na način koji rezultira najvećom zaposlenošću, proizvodnjom, dodanom vrijednošću i konačno većim standardom građana. Zato je prioritetan zadatak izrađivati i razvijati tržišne mehanizme. Međutim, u pojedinim dijelovima gospodarstva iz različitih razloga tržišni mehanizmi ne mogu efikasno djelovati zbog čega se u ovim područjima gospodarstva gdje ne postoje uvjeti za savršeno funkcioniranje tržišta razrađuju se drugi mehanizmi, alokacije odnosno zapošljavanja resursa. Mi u ekonomiji kažemo da je tržište prvo najbolje rješenje za alokaciju resursa. Ako ne postoje uvjeti za funkcioniranje tržišta onda se pristupa drugom najboljem rješenju, obično kako se to popularno zove «second B-solution» kako svi hoćemo biti Englezi. Jedno od drugih najboljih rješenja su i ugovori o javnom privatnom partnerstvu. Naravno ondje gdje tržište ne funkcionira. Predlagač je u uvodnom, uvodnom obrazloženju naveo primjer «Sunčanog Hvara» i tamo piše: koji ne bi trebao biti sam ogledni primjer nego on bi trebao biti školski primjer javno-privatnog partnerstva. E sad ne znamo da li taj opći ugovor je, pripada u tu grupu. Teško bi se ova tvrdnja mogla braniti što je sada u izlaganju kolega Tonči također pobijao u ovom dijelu budući da je proizvod odnosno usluga koju proizvodi Sunčani Hvar predmet tržišnog natjecanja i budući da je samo društvo Sunčani Hvar predmet trgovanja na tržištu kapitala onda je prvo i najbolje rješenje za ovu kompaniju tržišno rješenje. Svako drugo rješenje sa ekonomske točke gledišta je lošije rješenje pa tako i ako je to javno-privatno partnerstvo. Zbog toga Sunčani Hvar ne bi mogao biti ogledni primjer i on neće biti ogledni primjer. To će biti na kraju privatizacija što ne smije biti ugovor o javno-privatnom partnerstvu. Javno-privatno partnerstvo se ugovara u slučajevima u kojima bez učešća države privatni sektor nije zainteresiran za proizvodnju. Nije zainteresiran zbog nemogućnosti ostvarivanja profita. S druge strane država mora osigurati infrastrukturne objekte i usluge, javne usluge bez kojeg se ne može odvijati gospodarsko-društveni život. Uz to infrastrukturni objekti i usluge traže dizajniranje, projektiranje, financiranje, nadgledanje, održavanje, kontroling i tako dalje. Sve te funkcije dobivaju na kvaliteti uz privatnog partnera koje država koristi kako bi povećala kvalitetu ovih objekata ili usluga i to u svakom pogledu i projektnom i financijskom i izvedbenom i održavajućem i tako dalje. Primjer koji je Tonči danas često, na kojem je bazirao svoj prijedlog Sunčani Hvar, efikasnost i profitabilnost Sunčanog Hvara postiže se i bez države zbog toga ona i nije potrebna ovdje kao partner. Država je samo trebala procijeniti pravu potencijalnu vrijednost Sunčanog Hvara, a bojim se da će kroz ovaj nazovi ugovor o javno- privatnom partnerstvu koje se odnosi na Sunčani Hvar, Sunčani Hvar biti privatiziran daleko ispod potencijalne vrijednosti Sunčanog Hvara. I ono što treba država odrediti je standard proizvoda koji treba zadovoljavati usluge koje proizvodi Sunčani Hvar. Ovdje se isto često miješa kada se radi o turizmu, javno-privatno partnerstvo, a zapravo se misli na položajnu rentu. Ono što naši turistički objekti imaju to je položajna renta i zapravo nitko ne vrednuje položajnu rentu jer turisti ne idu tamo što je netko kupio hotel i zvučno ime nego zato što je to naš lijepi Jadran. A zašto ne kupi hotel u Gospiću, Lici, Udbini i napravi još ljepši hotel neće ga popuniti ni 5% uz 100% nižu cijenu. I to je zapravo položajna renta koju bi trebala Hrvatska definirati i kad te objekte prodaje ili privatizira ili s njima upravlja onda treba definirati to što je položajna renta. Inače ja često kažem da je prihod od hrvatskog turizma točno onoliki koliko treba država ubirati položajnu rentu jer Hrvatska još, zapravo turistički taj menadžment nije izgradio hrvatski turistički proizvod da bi na njemu zarađivao dodanu vrijednost. Ja bih ovdje samo naveo što sam često i pričao da granični slučaj u kojem se može primjenjivati javno privatno partnerstvo je Željezara Sisak. Željezara Sisak se ne može aktivirati bez uloge države, ali isto tako ne može postati efikasna bez uloge privatnog sektora. Tako da ugovori o javno-privatnom aranžmanu se sklapaju u poslovima gdje privatna strana učestvuje, participira ili dobavlja ili podupire proizvodnju infrastrukturnih objekata ili usluge odnosno javnih usluga. Ovi objekti ili usluge po svojoj prirodi nisu tržišni proizvodi pa se njihova proizvodnja ne odvija primjenom tržišnih mehanizama nego koristeći ono kao što sam rekao drugo najbolje rješenje i to najčešće primjenom ugovora o javno-privatnom partnerstvu. Aranžmani javno-privatnog partnerstva obično se odvijaju na sljedeći način: javni sektor odnosno država ulaže zemlju, građevine sa ili bez plaćanja na određeni rok. Bitno je ovdje određeni rok. Privatna strana projektira, gradi, renovira ili povećava kapacitete objekta koji im je dala država. Javni sektor odnosno država specificira, definira, određuje standarde za proizvodnju objekata ili javnih usluga i način formiranja njihovih cijena. Privatni sektor proizvodi javne usluge koristeći zemlju i objekte koji mu država dala i uz standarde koje je propisala. Na isteku aranžmana o javno-privatnom partnerstvu privatna strana u ugovoru vraća preuzete objekte i to se, ti ugovori se sklapaju najčešće od 15 minimalno do 30 godina ovisno o djelatnosti. Iz ovako definiranih ugovora o javno-privatnom partnerstvu u direktivama, ugovorima, zakonima koje je kolega Tonči navodio vidljivo je da ona nije zamjena za privatizaciju niti se privatizacija treba voditi kroz ovakve aranžmane i čak Europa donosi ovaj «green paper», zeleni papir da bi baš osujetila takve aranžmane sad u jedinstvenom europskom tržištu. E sada drugo što sam htio navesti su ugovori. Javno-privatno partnerstvo može poprimiti različite ugovorne oblike. Kolega Tonči je naveo samo dva, tri. Njih ima negdje oko tridesetak standardiziranih oblika tih ugovora. I svi ti ugovori mogu jako dobro riješiti sve naše potrebe. I problem je Sunčanog Hvara što se dugo ugovarao zato što nije zadovoljavao nijedan ovaj ugovor o javno-privatnom partnerstvu jer intencija obiju stranaka nije bila takva da se baš sklopi taj ugovor nego su pod taj naziv htjeli svrstati neki drugi sadržaj. Tako da tu postoji sistem «both» recimo izgradi, proizvodi, iskorištavaj pa vrati, pa leasing, pa «joint venture» pa operacijski menagement pa kooperacijski ugovor pa recimo projektiraj, izgradi, upravljaj, financiraj i tako dalje. Tako da ti ugovori mogu poslužiti ako netko bude radio ove smjernice da se oni specificiraju u tim smjernicama sa hrvatske strane. Što se tiče gospodarske strategije koja bi trebala odrediti kako upravljati hrvatskom imovinom onda što se tiče javno-privatnog partnerstva on se može podijeliti u 4 velike grupe odnosno dva velika područja. I ta područja su gospodarsko i socijalno, a ugovori se zovu tvrdi i meki ugovori. Ono hard i soft economic. I to imamo, prva vrsta ugovora je fizička gospodarska infrastruktura. To su tvrđi ugovori je li tako? To su ceste, autoputovi, mostovi, luke, željeznice, aerodromi, telekomunikacije, energetika i tako dalje. I oni su svim ovim europskim direktivama i europskim zakonima specifično navode. Drugo je institucionalna gospodarska infrastruktura što se naziva ti mekani ugovori «soft economic infrastructure». To su financijske institucije, fondovi, razvojne institucije, agencije, zavodi, agencije za transfer tehnologije, izvozne institucije, treninzi zaposlenih, ono što nam sada zapravo nas i Europa gura da te, tu infrastrukturu izgrađujemo u procesu pristupanja Europi. Treći oblik ugovora je fizička infrastruktura za socijalno-društvene aktivnosti i to su bolnice, škole, izgradnja kuća, vrtići, starački domovi, zatvori su u javno-privatnom ugovoru privatizirani, vodoopskrbe i tako dalje. I imamo onda opet mekane ugovore odnosno institucionalnu socijalno društvenu infrastrukturu. To su Agencija za zaštitu okoliša, socijalna sigurnost i tako dalje. Ove prije navedene grupe aktivnosti nisu profitabilne ili nisu profitabilne u kratkom roku. Ili nisu profitabilne ako privatni poduzetnik mora za obavljanje ovih aktivnosti kupiti osnovna sredstva najčešće zemlju ili skuplje objekte. S druge strane država, bilo centralna ili lokalna u svrhu osiguravanja uvjeta za povećanje kvaliteta života ili poslovanja mora osigurati pružanje ovih usluga. U partnerstvu s privatnim sektorom država smanjuje financijsko i kadrovsko opterećenje i povećava kvalitetu i efikasnost proizvodnje ovih javnih usluga. Na kraju cilj ovih aktivnosti je zapravo poboljšanje materijalne i fizičke infrastrukture, personalne infrastrukture i institucionalne infrastrukture. Ovo su samo neki od aspekata ili značenja javno-privatnog partnerstva. Na kraju opet kažem podržavamo prijedlog HSP-a i htjeli bi stvarno da Hrvatska napravi neke smjernice sumnjam da će zakon uspjeti napraviti. Smjernice za sklapanje Ugovora o javno-privatnom partnerstvu koje bi trebala izraditi hrvatska Vlada trebala bi, prvo, spriječiti da se transakcije za koje najbolje rješenje daje tržište ne sklapaju kroz ugovore o javno-privatnom partnerstvu jer ti ugovori uvijek su pod posebnom pažnjom ili sumnjom. Drugo, specificirati područja gospodarske društvene aktivnosti u kojima se mogu sklapati ugovori o javno-privatnom partnerstvu. Treće, navesti vrste ugovora koje se mogu sklapati prema području gospodarske ili društvene aktivnosti i prema hrvatskim specifičnostima i sa ciljevima koji se žele postići tim ugovorom. Četvrto, zabraniti privatizaciju kroz ugovore o javno-privatnom partnerstvu jer se time smanjuje transparentnost poslovnih transakcija sa državnim sektorom i kod svakog takvog ugovora Hrvatska će dobiti nekoliko negativnih bodova na listi transparentnosti poslovanja. I peto, hrvatska smjernica o javno-privatnom partnerstvu trebaju biti usklađene ili barem na istim principima kao i smjernice Europske unije koje su u fazi usvajanja. To je tzv., zeleni, green paper ili zeleni, green paper EU iz travnja 2004. godine o kojem je govorio također predlagač. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sad bi prekinuli sjednicu, sutra nastavili sa ovom temom. Prvi na redu je u ime Kluba zastupnika IDS-a, što je obaviješten, poštovani zastupnik Damir Kajin pa onda redom zastupnici Neven Stazić, Ivo Banac, Zvonimir Mršić, Jure Bitunjac, Josip Leko, Meden Milan. Dakle, ova tema, onda ide dalje dnevnim redom. Nastavak sutra u 9 i 30. Hvala. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o prijedlogu zaključaka Hrvatskog sabora o smjernicama za sklapanje ugovora o javno privatnom partnerstvu. U ime Kluba IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospodo zastupnici. Pa evo već prva rečenica iz obrazloženja ovog zaključka, gotovo bih se usudio reći da vrijeđa, ovdje citiram pokušaj privatizacije Sunčanog Hvara početkom 2003. točnije pokušaj njegove prodaje Slovencima itd. ovdje se Slovence spominje u jednom pežurativnom, … ne znam pogrdnom smislu i držim da nam to jednostavno ne treba. Istina je to da Slovenske vlade vode politiku kakvu vode prema ovim prostorima, ali Slovenska vlada i Slovenci nisu isto iako to ne znači da u nekim slučajevima Slovenska javnost nije još i radikalnija od njihovih političara ali je činjenica da je robna razmjena premašila 2 milijarde dolara u oba smjera, plus treba tome dodati milijarde dolara od Hrvatsko-slovenskog turizma i to sve onda govori da se nikakva distinkcija ne smije činiti između Slovenskog s jedne strane kapitala, ili Austrijskog, Njemačkog, Nizozemskog, Talijanskog itd. Međutim, to se redovito čini i ova rečenica je naprosto potvrda toga. S druge strane na primjer Talijanima nećemo prodati jedan kvadratni metar neke parcele u Istri što je diskriminacija par exellance ali im zato s druge strane, uz veliku vjerojatno proviziju prodajemo Privrednu i Zagrebačku banku što je svjesno financijsko samoporobljavanje. Drugo vidimo zbog čega je osnovna intencija ovog zakonskog prijedloga. To je bio svojedobni pokušaj privatizacije Sunčanog Hvara u korist Termi Čatež. Prvo u kakvom je stanju Hrvatski turizam, mislim da je to bitno, mi se možemo gospodo zavaravati međutim, od 2 mjeseca koliko nam inače traju turističke sezone ne možemo živjeti ili turizam ne može preživjeti i ovakav turizam kakav je danas, na žalost nema neke velike budućnosti. Konačno, pola Dalmatinskih hotela nije obnovljeno ni danas, gotovo svi posluju s gubitcima od 91. do 2005. na Jadranu ne računajući nekoliko tisuća apartmana, nisu sagrađena ni tri nova hotela u potezu od Umaga, preko Pule, Opatije pa dole do Dubrovnika. Ponavljam još jedanput u 14 godina nisu sagrađena na tisućama kilometara obale tri nova hotela. Jadranske obale, Hrvatske obale. Na drugoj strani gospodin Tadić lijepo navodi što je to javno privatno partnerstvo i po čemu se ono razlikuje od privatizacije, citiram on kaže da lokalni državni proračuni su često nedovoljni za izravno financiranje javnih poslova ili infrastrukture zato je nužno stvoriti i unaprijediti modele gdje je cilj privući privatni kapital da investira u programe ili projekte javnog sektora kroz mrežu ugovornih obveza. Znači, gotov citat. I doista ono što je temeljno pitanje kako privući ovaj kapital. Jučer sam isto govorio da jedna Slovačka zemlja sa 5,5 milijuna stanovnika Hrvatske ima 4,5, ima izvoz od gotovo 29 milijardi dolara za godinu 2004. . Hrvatska je prošlu godinu završila s izvozom od 8 milijardi dolara, jedna slovačka zemlja opet ponavljam, sa 5,5 milijuna stanovnika ima uvoz od preko 29 milijardi dolara, Hrvatska svega 16 milijardi dolara. Kako je nastao ovaj naš privatni kapital, to znamo pretvorbom, svi će se složiti ili velika većina kriminal svoje vrste, ali što ćemo ti ljudi koji su tada u tome sudjelovali danas su stupovi društva, novac je u njihovom posjedu. Dalje, na ovoj drugoj strani gospodin Tadić citiram ga kaže da javno privatno partnerstvo ne smije se brkati s privatizacijom, javno privatno partnerstvo znači uvođenje privatne uprave u javni sektor, kroz dugoročni ugovorni odnos između privatnog operatera i javne vlasti. Time kaže citiram, gospodina Tadića ili ovaj akt "privatni partner osigurava javnu uslugu po želji javne vlasti, tako kroz privatno financiranje projekta, tako i kroz privatno iskustvo u radu know how, javno privatno partnerstvo se u zemljama EU realizira kroz ili stvaranje mješovitog trgovačkog društva za obavljanje javnog posla, javne usluge ili kroz koncesiju danu privatnom partneru u tu svrhu od strane državne ili lokalne vlasti. Privatizacija s druge strane znači prijenos javne usluge ili firme u privatne ruke, kako bi bila vođena u skladu s privatnim interesom a ne u skladu s javnim interesom". Mislim da u tome ništa nije sporno, samo bojim se da i to bi u Hrvatskoj na kraju mogao postati jedan od mehanizama izvlačenja novaca. Doduše kada već govorimo o tom turizmu, sigurno će iz godine u godinu biti sve bolje, biti će to skromni pokazatelji na bolje ali je sigurno da će 2005. u toj grani biti bolje nego 2003. kao što je 2003. bilo bolje nego 2001. a 2001. zasigurno bolje nego 99. kada je došlo do NATO udara na ex-Jugoslaviju. Ono što bi Hrvatska prije toga trebala učiniti to je izvesti ili uvesti neki nadzor nad tim državnim tvrtkama, a ne da se ove uprave ponašaju kao da su one njihove. Gdje su redovito plaće recimo menađmenta veće od plaće predsjednika države ili premijera, a u nadzorne odbore se imenuju ljudi kako bi dodatno još nešto zaradili. To je problem i tu treba uvesti europski obrazac, platiti ali i tražiti odgovornost a ne tobože da se ne plaća ali za to nitko za ništa niti ne odgovara. Što je to javno privatno partnerstvo, to je de facto kao što se sugerira u ovom kontekstu koncesija ili stvaranje zajedničkog trgovačkog društva. Znači između pojedinca, privatnika s jedne strane i države ili državne neke institucije s druge strane. Znači sve to imamo mi i već danas u Republici Hrvatskoj, sve nam je to poznato, rekoh imamo to i danas, nešto slično možda primjenjujemo u INI gdje MOL ima tih 25% udjela u tvrtci ili u nekim drugim tvrtkama u kojima Vlada prodaje manji udjel od 50% temeljnog kapitala. Što se tiče samog ovog zaključka IDS će ga podržati, međutim, pozadina ovom zaključku tu su prije svega prilike o Sunčanom Hvaru o čemu je jučer gospodin Tadić dosta govorio. O tome poduzeću ne treba puno trošiti riječi, prilike one financijske u njemu su nam jasne, međutim, zanimljivo je ovo što je upravo na djelu. Oni koji posjeduju tzv. sporazum između Vlade i grupe Orco o javnom partnerstvu oko Sunčanog Hvara, doslovce tako nosi naslov, ispada s jedne strane kao da gospodin Tadić sad brani tu Vladinu namjeru koja možda nije sporna ali ima elemenata koji su u tom sporazumu naprosto neprihvatljivi. Nema dvojbe da u taj Sunčani Hvar treba investirati. Orco je u pet godina pristao investirati, "pristao" 600 milijuna kuna ali to se može namaći i prodajom nekretnina Sunčanog Hvara što će reći da te odredbe na neki način izazivaju sumnju. Orco je u sporazum dioničara uspio ugraditi članak kojim se omogućuje prodaja bilo koje nekretnine Sunčanog Hvara. Orco će zatražiti suglasnost fonda a ako fond ne da veto u roku od 30 dana Orco će smatrati da je fond dao pristanak. Međutim, ima još dvojbenijih odredbi a to je da u odnosu na predugovor Orco grupe koji je prije nekoliko mjeseci u medijima uspoređivan s ponudom tvrtke Questus čiji je direktor bivši ministar financija gospodin Škegro. Neki dijelovi sporazuma izmijenjeni su u korist Hrvatskog fonda za privatizaciju ali prema mišljenju mnogih sporazum još uvijek ima nekoliko dvojbenih članaka. Primjerice u dijelu sporazuma pod točkom 12.5. koji definira dodatne obveze fonda Orco grupi se osigurava u odnosu na nekretnine Sunčanog Hvara d.d. koji čini dio pomorskog dobra prema Zakonu o pomorskom dobru da se granice pomorskog dobra pomaknu tako da društvo ponovo bude isključivi vlasnik. Sjećamo se ovih dana presude Trgovačkog suda u Rijeci u odnosu na "Viktor Lenac" i "tretman" pomorskog dobra. Fond se ovdje obvezuje da će upotrijebiti sva dostupna pravna i politička sredstva i to je možda najdvojbenije kako bi postigao ishode obveze iz ovoga sporazuma, stoji u tom članku što se smatra spornim jer se fond zapravo obvezuje da će Orco postati vlasnik dijela pomorskog dobra koji prema važećim zakonima u Republici Hrvatskoj ne može biti u privatnom vlasništvu a najizražajnija paradigma što se dešavalo sa tim pomorskim dobrom jeste upravo slučaj "Viktora Lenca". Sada jasno na kraju treba biti korektan, o svemu ovome progovoriti. Ne treba unaprijed jasno ni oko ovih ugovora u ništa sumnjati ali jasno treba o njima progovarati. Bilo bi dobro da se ovaj zaključak proslijedi u drugo čitanje i da paralelno sa istim Vlada Saboru dostavi i svoj prijedlog zakonskog teksta kako bi se naprosto moglo odabrati ono što će u najboljoj mogućoj mjeri zadovoljiti interese hrvatske javnosti. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Prvo što moram konstatirati u ime Kluba Hrvatske stranke prava da je žalosna činjenica da ni danas nema predstavnika Vlade. Naime, pitanje javnog privatnog partnerstva nije tako jednostavna stvar da se gospoda koja su ovdje navedena da će obrazlagati ovo mišljenje Vlade znači od ministra Vukelića pa državnog tajnika, puno ih je tu navedeno ali očito da oni smatraju da Hrvatski sabor za njih nije značajna institucija, da oni ne moraju biti tu unatoč tome što je sam predsjednik Vlade rekao da će oni danas biti tu i obrazlagati svoje mišljenje. Prvo što želim kazati u ime Kluba HSP-a je to da se moramo uvijek pridržavati kad idemo u nešto nepoznato one stare narodne izreke ako se ulazi ili ideš u nešto nepoznato treba ići malim koracima. To znači, treba sve točno utvrditi, isimulirati tako da se ne bi dogodilo nešto. A ako ideš u nepoznato može se dogoditi puno toga nepredviđenoga. Takva nam je nažalost situacija bila sa pretvorbom i privatizacijom da smo išli po ovome načelu malim korakom, promišljenim korakom sigurno se ne bi dogodila ova velika pljačka i grabež u pretvorbi i privatizaciji. I sada opet ulazimo u jedno novo područje u koje opet spada ovo pitanje pretvorbe i privatizacije i opet srljamo kao guske u magli. I zbog toga se prije svega u ime Kluba Hrvatske stranke prava želim osvrnuti na ovo mišljenje Vlade Republike Hrvatske i želim kazati Vladi da bi bar bio red kad radi svoja mišljenja da bude to logično mišljenje pa makar bilo i protivno našem prijedlogu zaključka ali se trebaju bar potruditi da logični slijed stave u mišljenju jer ovo mišljenje isto dokazuje ono načelo da papir trpi sve. Evo gledajte. U prvome dijelu Vlada kaže, smatra da zaključak Hrvatskoga sabora o smjernicama za sklapanje ugovora o javnom privatnom partnerstvu nije potreban iz razloga što je Vlada Republike Hrvatske iznašla optimalnu pravnu strukturu na temelju koje se mogu sklapati ugovori o javnom privatnom partnerstvu. Onda dalje. Vlada priznaje, budući da ne postoji zakonski okvir za projekte javnog privatnog partnerstva što onemogućava da se isti iskoriste u svom maksimumu i prije ove inicijative Kluba zastupnika HSP-a na razini Vlade pokrenute su aktivnosti u smjeru pripreme prijedloga zakona. Pa tko koga tu sada? Prvo kaže da ne treba, onda kaže da će to trebati. Onda opet govori Vlada o tome da ni Europska komisija nema još odgovarajućeg pravnog okvira. Pa bar predlažemo Vladi da bude konzistentna, da bar ide od dvije premise da bi izvukla nekakav zaključak a ne ova varijanta da sama jedan pasos kaže jedno, drugi pasos kaže drugo, treći pasos kaže treće i očito je da je Vlada radeći ovo mišljenje zaboravila ili ne razumije svoju ustavnu ulogu a to je da Vlada mora zajamčiti načelo vladavine prava i osigurati funkcioniranje pravne države. A kako će to osigurati u ovome području, osigurat će da predloži propis kojim će biti regulirano kako će se što raditi a ne ovako smiješno mišljenje da nema, pa ima, pa nema i što se tu može dogoditi. Može se dogoditi ono da ovo potvrđuje ono načelo za one podobnike Vladine javno privatno partnerstvo ići će po načelu da njima se ide u korist. A za druge će se možda i napraviti nekakva pravna struktura. Prema tome, ovo je vrlo opasno mišljenje i ono dokazuje da se Vlada u ovome slučaju ponaša po načelu voluntarizma, a voluntarizam je u pravu najopasniji. Znači, netko tko je podoban Vladi dobit će to kako je i provedena pretvorba i privatizacija u Hrvatskoj a za sve druge ako nešto ostane možda mi i donesemo nekakav zakon. Prema tome, to je dosta neodgovorno, najblaže rečeno neodgovorno ponašanje Vlade i neshvaćanje njezine ustavne uloge i zadaće, a i načelo demokracije kaže da se u svim situacijama mora zakonski regulirati kako i što će se raditi a ne raditi po načelu voluntarizma. I prema tome, opet se događaju one stvari da mi što mi ukažemo iz Hrvatske stranke prava da drugima će trebati od šest mjeseci do šest godina ali nažalost znamo kako nam je pretvorba i privatizacija provedena pa hrvatski narod nema vremena čekati da i dalje se radi grabež i da se nešto daje podobnicima a oni će to na kraju sve snositi. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani gospodine predsjedniče, štovani zastupnik je rekao da je Vlada dala konfuzni odgovor i ja ne mogu u ime Vlade govoriti. Nažalost nema ih ovdje ali mogu reći o sadržaju jer sam pratio što se događalo. Nije istina da je Sunčani Hvar podvrgnut javno privatnom partnerstvu bez zakonske podloge. Ja se slažem da treba javno privatno partnerstvo dodatno regulirati novim propisima ali mi imamo Zakon o javnom privatnom partnerstvu. On se nalazi u Zakonu o trgovačkim društvima, članci 640. gdje se govori o ortaštvu. To su upravo ti odnosi i na temelju toga je napravljena prva uspješna privatizacija. To je tvornica Koromačno. To je prvi javno-privatni odnos koji je uspostavljen sa vrlo dobrim rezultatima. Po toj zakonskoj podlozi je Vlada radila i Sunčani Hvar. Ponavljam slažem se da treba to doraditi, ali nije točan navod da se radilo bez zakonske podloge. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ivo Banac. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Ja bih pozdravio na neki način ovu raspravu koja se događa ovdje u Hrvatskom saboru po pitanju javno-privatnog partnerstva na inicijativu HSP-a međutim moram reći odmah na početku da hrvatska javnost jako dobro zna da je ova Vlada promovirala koncept javno-privatnog partnerstva još prošle godine, ali ne samo ono što je pisalo u tisku kroz privatizaciju odnosno dokapitalizaciju Sunčanog Hvara već kao način, kao model gospodarske politike u određenim sektorima tamo gdje je u određenim trgovačkim društvima država vlasnik većinski ili apsolutni vlasnik. A takva poduzeća po svojoj naravi na neki način trebaju biti privatizirana poglavito ako su na, u financijskim poteškoćama. Cilj takve politike i takvog pristupa jest novo zapošljavanje, povećanje ukupnog državnog, društvenog proizvoda i gledajući dugoročno privatizacija takovih trgovačkih društava koja po svojoj naravi ponavljam trebaju biti privatizirana. Smatram da je u sferi gospodarstva na neki način ovo i privremeno rješenje jer dugoročno gledajući bilo Sunčani Hvar ili bilo koju drugu tvrtku one de facto kad tad moraju biti u apsolutno većinskom vlasništvu privatnog kapitala. Ja bih želio reći i upozoriti na ono što se događa na terenu kad je riječ o jedinicama lokalne samouprave, općinama i gradovima. De facto već godinama se stvaraju određena, formiraju se određena mješovita trgovačka društva za rješavanje određenih problema tako da su načini i modeli kad je riječ o vlasništvu, o vlasništvu, kad je riječ o vlasništvu vrlo različiti. Smatram da tu postoje određene dileme i da bi na neki način trebalo to definirati. Ja mogu reći da u konkretnim slučajevima kad je riječ o jednoj jedinici lokalne samouprave gdje je formirano nekoliko takvih društava, u turističkom sektoru zatim kad je riječ o radnim zonama, o golfu i tako gdje su ti odnosi kreću od 50% pa na više i eventualno na niže, smatram da bi po pitanju takvih društava bez obzira da li se radilo o državnoj i lokalnoj razini trebalo stvoriti jednu zakonsku podlogu i jedan zakonski okvir da te stvari ipak budu i transparentne i da one bude u određenim okvirima, određenim pravilima koja će biti poznata i jednaka za sve. Sve što je, što se do sad događalo kad je riječ o javno-privatnom partnerstvu bez obzira o kojoj razini je riječ, da li o državi, da li o jedinicama lokalne samouprave i mislim da su u, nastala na postojećem, na postojećim zakonskim podlogama; Zakonu o obvezatnim odnosima, Zakonu o trgovačkim društvima ili pak Zakonu o privatizaciji. Prijedlog Hrvatske stranke prava prema onom što je predloženo i što je dato smatram da je on ograničen i da nije dostatan. Ograničen je u prvom redu na područje javnog sektora, javnih usluga, komunalnih poslova i smatram da hrvatskom, Hrvatskoj državi i ukupno, i hrvatskom društvu to nije dovoljno i da je upravo ovo što je hrvatska Vlada pokrenula prošle godine javno-privatno partnerestvo poželjno i dobro u čisto gospodarskoj sferi poglavito u sferi gdje još država ima kontrolni paket ili ima djelomični paket kad je riječ o vlasništvu. Primjer Velike Britanije koju su iz HSP spominjali po pitanju modela javno-privatnog partnerstva ne bi baš uzeo kao neki uzor poglavito kad je riječ o segmentu vodoopskrbe. Što je se tu dogodilo? Sedamdesetih godina vodoopskrba u Engleskoj je de facto privatizirana i danas Engleska pokušava vratiti kontrolni paket kad je riječ o vodoopskrbi. Naglašavam vodoopskrbu jer smatram da je voda jedan strateški resurs o kojem Hrvatska zacijelo treba voditi računa, a smatram da je se, da se neke stvari promijenilo i u Europskoj uniji poglavito što je stav, generalni stav Europske unije kad je riječ o komunalnom gospodarstvu poglavito vodoopskrbi da jedinice lokalne samouprave trebaju imati vlasništvo u takvim mješovitim društvima minimalno 51%. Znači minimalno 51%, ali je poželjno da to bude i više. U svakom slučaju privatizacija određenih sektora kad je riječ o javnom sektoru, kad je riječ o komunalnom gospodarstvu, mislim ovdje na jedinice lokalne samouprave, ona bi u prvom redu trebala biti definirana drugim zakonima, a ne Zakonom o javno-privatnom partnerstvu. Prema tome Zakon o komunalnom gospodarstvu, a možda bi trebalo donijeti i poseban Zakon o privatizaciji takovih, takovih društava. I da zaključim. Ja podržavam stajalište Vlade koja je pokrenula ne samo inicijativu o javno-privatnom partnerstvu već i aktivnosti u smjeru pripreme prijedloga zakona odnosno podzakonskih akata kojim bi bio definiran zakonski okvir za projekte javno-privatnog partnerstva, a to bi značilo otvoriti mogučnosti da se na transparentan način država, a i jedinice lokalne samouprave mogu rješavati određene probleme u sferi gospodarstva i u javnom sektoru kroz mješovito vlasništvo, a na konceput koji je ova Vlada znači promovirala još od 2004. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević. A replika je bila? Žuto, dobro, pardon.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodin uvaženi kolega kaže da on podržava stajalište Vlade. Pa Vlada je u svome stajalištu kontradiktorna. Prvo kaže da ima pravni okvir za javno-privatno partnerstvo onda poslije kaže da tog okvira nema ni u okviru Europske unije i da bi taj okvir trebalo utvrditi zakonski i zakonski propisati. Prema tome ne možete nešto podržavati što je samo među sobom kontradiktorno. Također je bitno kazati da i sama Vlada na kraju priznaje da se mora to zakonski regulirati, a ako pogledamo i natječaj za ovaj prvi slučaj Sunčanog Hvara vidjet ćete da uopće nema u preambuli pravnog temelja na temelju čega se raspisuje natječan. Da ima pravni temelj onda bi se na, onda bi se točno stavio članak taj i taj. Prema tome ovo samo dokazuje da je riječ o voluntarizmu i da to treba presjeći i to na način da se zakonom točno utvrdi kako i na koji način će se ovaj proces odvijati, a mi normalno ne sporimo da je javno-privatno partnerstvo poželjno. To je jedan bolji oblik privatizacije i pretvorbe gdje se može uvjetovati i drukčije raditi nego što se provela cijela pretvorba i privatizacija do sad u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Kovačević vi uopće ja mislim da niste dobro i temeljito pročitali mišljenje Vlade, a mislim da niste slušali ni mene dok sam ukratko izlagao, iznosio svoje mišljenje. Radi se o slijedećem. Danas u hrvatskom zakonodavstvu postoji dovoljno zakonskih rješenja, elemenata za javno-privatno partnerstvo koje se do sada događalo bilo kad je riječ o državnoj razini ili pak kad je riječ o lokalnoj razini. Međutim, ako govorimo o javno-privatnom partnerstvu kao gospodarskoj politici, kao dijelu gospodarske strategije kad je riječ o razvoju jedinica države, a time i jedinica lokalne samouprave, onda bi svakako bilo dobro da se sačini, da imamo jedan pravni okvir, da li će to biti zakon, da li će to biti podzakonski akti. Ja nisam na neki način spreman niti kompetentan na to odgovoriti, ali zacijelo bi kao dio strategije gospodarske politike trebalo zakonski to definirati, poglavito što mnoge jedinice lokalne samouprave idu određene aranžmane. Ja mogu govoriti ono što se događalo na razini Sinja, gdje su odnosi 50:50, koji su zakonski apsolutno mogući, ali gledajući na duge staze, gledajući dugoročno oni mogu biti u stanovitim dilemama i otvoriti određene dileme i mislim da postojeći zakonski okviri omogućavaju ali ne dovoljno ono što se treba događati u hrvatskom gospodarstvu i poglavito u javnom sektoru i privatizaciji javnog sektora. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine predstavniče hrvatske Vlade. Jedna od dvojbi koja se javila tijekom ove rasprave jest postoje li za javno-privatno partnerstvo zakonska regulativa u Hrvatskoj ili ne. Odgovor je jasan. Za javno-privatno partnerstvo u Hrvatskoj ne postoji zakonska regulativa. Točka. To uostalom priznaje i hrvatska Vlada u svom očitovanju. Citiram. Budući da ne postoji poseban zakonski okvir za projekte javno-privatnog partnerstva što onemogućava da se isti iskoriste u svom maksimumu itd. itd. Dakle, okvir za javno-privatno partnerstvo u Hrvatskoj u zakonskom smislu ne postoji. To se vidi i iz natječaja za «Sunčani Hvar», jer ovdje jedan dio, dakle imam preslik iz «Slobodne Dalmacije» u kojem se raspisuje natječaj, ali u zaglavlju gore nema zakona na koji se poziva. Dakle, nema zakonskog okvira za javno-privatno partnerstvo. Zakon o privatizaciji govori o privatizaciji, dakle o prodaji dionica u svom članku 6. ili kroz javni natječaj ili na burzi. Ne govori o javno-privatnom partnerstvu. Javno-privatno partnerstvo je novitet u Hrvatskoj, a znajući da je u svim zemljama Unije regulirano ili smjernicama ili zakonom poželjeli smo to učiniti i ovdje upravo zato što nakon «Sunčanog Hvara» se ono planira i u hotelima Kluba Adriatic, dakle u svim vojnim odmaralištima. Ali jednako tako se govori i o njegovoj primjeni u PIK-ovima, pa čak i u vodoopskrbi. Dakle, stvari mogu otići predaleko, stvari mogu otići bez kontrole ako ne postoje jasne zakonske smjernice kako napraviti ugovore o javno-privatnom partnerstvu. Ja podsjećam svih na temeljnu razliku između javnog-privatnog partnerstva i privatizacije. Kod privatizacije se firma predaje u privatne ruke, privatnom vlasniku da se dalje vodi u skladu sa njegovim privatnim interesom, jer postoji njegovo privatno vlasništvo. Od javno-privatnog partnerstva firma se daje na privatnu upravu, ali ona i dalje ostaje državna. Taj privatni upravitelj može unijeti svoj privatni kapital, ali na kraju priče firma ostaje državna i ona svo to vrijeme kao i njezin privatni upravitelj mora pratiti javni interes, a ne privatni interes privatnog vlasnika kao privatizirana firma. I to je ogromna razlika. To mora biti jasno konstatirano u ugovorima. Ugovor mora jasno naznačiti što je to javni interes kojeg se mora štititi. Ugovor mora jasno naznačiti da se sa time štiti javni interes i koje su sankcije ako privatni partner ne štititi javni interes. Te smjernice moraju jednako tako osigurati da se javno-privatno partnerstvo ne koristi u onim granama gospodarstva gdje je tržište najbolji regulator. Te smjernice moraju definirati područja primjene javno-privatnog partnerstva. One jednako tako moraju zabraniti privatizaciju kroz javno-privatno partnerstvo. I te smjernice na kraju, dame i gospodo, moraju biti usklađene sa zelenim papirom o javno-privatnom partnerstvu Europske unije. Green paper je zapravo temelj ovog cijelog našeg prijedloga zaključka. On definira da se javno-privatno partnerstvo javlja u čitavom nizu oblika, ali se u pravilu sve to skupa može svesti na dva. Jedno je javno-privatno partnerstvo temeljeno na ugovornim osnovama. Dakle, nešto što bismo mogli opisati kao koncesija i drugo javno-privatno partnerstvo gdje se stvara nova firma zajedničkim ulaganjima javnog partnera, dakle države ili lokalne samouprave i privatnog partnera. Za to sve skupa u Hrvatskoj ne postoji zakonska regulativa i sve što želimo su jasna pravila igre. Nasuprot tome, mi od Vlade dobivamo stajalište kako se slažu sa svime što HSP kaže, čak se slažu i sa time da ne postoji zakonska regulativa, ali kažu da im to čak ni ne treba jer će o tome voditi računa kad se budu sklapali ugovori. Pazite sad. Dakle, ne postoje jasna pravila igre, pa ćemo s jednim sklapati ovakav ugovor, sa drugim drugi ugovor, a mi samo želimo jasna pravila igre kod svih tih ugovora. Zašto želimo jasna pravila igre? Zato jer javno-privatno partnerstvo i ugovor o njemu moraju osigurati praćenje provedbe tog ugovora. Na stranu to što Fond za privatizaciju ni sada ne kontrolira provedbu Ugovora o privatizaciji. Na stranu to što nam se događaju situacije da oni koji su kupili dakle privatizirali firme zapravo ne ispunjavaju te ugovore i što za to ne snose nikakve sankcije. Ali mi želimo da se to ne dogodi posebno u slučaju javno-privatnog partnerstva gdje je javni partner dužan pratiti ono što čini njegov privatni partner. Dakle, želimo zakon ili barem zakonske smjernice, dakle smjernice sa zakonskom snagom koji je potvrdio Sabor kojim bi se raspisao natječaj, odabralo privatnog partnera, s njim sklopilo ugovor, pratilo provedbu ugovora i po potrebi raskinulo ugovor ako taj privatni partner ne ispunjava ono što je obećao. Privatni partner u svim ugovorima u Europskoj uniji je taj koji snosi rizik projektiranja, rizik investiranja i rizik poslovanja, a javni partner jest taj koji snosi politički rizik. Dakle, uopće primjene javno-privatnog partnerstva na to, definiranja ciljeva, definiranja javnog interesa, praćenja provedbe i raskidanja tog istog ugovora ako je došlo do varanja javnog partnera. Dakle, sve to skupa mora biti obuhvaćeno u ovim smjernicama i zato držimo da bi bilo nužno te smjernice konačno donijeti, da se za javno-privatno partnerstvo obzirom na to da će se ono u Hrvatskoj očito najšire primjenjivati kao što to čine i ostale zemlje koje su ušle u Uniju ili će tek ući, odnosno zemlje koje su stare članice, da se na isti način to i kod nas regulira. Najbolji okvir za to je ovaj Green paper Europske unije o javno-privatnom partnerstvu. Dakle, Europska unija sama priznaje da se taj fenomen javno-privatnog partnerstva ne da regulirati postojećim zakonima jer da se može onda bi ga normalno regulirala nekom svojom direktivom. Kako ga nije mogla regulirati postojećim direktivama, o tome je napravila posebnu studiju. To je ovaj "green paper" gdje zapravo daje savjete svima koji se u to žele upustiti na koji način da ga uokvire u odgovarajuće zakonske okvire. To je sve što želim ovdje, da postoje jasni zakonski okviri za javno-privatno partnerstvo. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Tadić je rekao sljedeće, ne postoji zakonski okvir za javno-privatno partnerstvo, točka. To naprosto nije točno. Postoji itekako zakonski okvir, ne što je to rekla ova Vlada nego temeljem Zakona o privatizaciji, temeljem Zakona o trgovačkim društvima, temeljem Zakona o obvezatnim odnosima i drugim propisima i zakonima Republike Hrvatske postoje zakonski okviri za javno-privatno partnerstvo. Međutim, Vlada je samo istaknula da on nije dovoljan, da on nije dovoljan i da bi temeljem, a javno-privatno partnerstvo kao dio gospodarske politike bi trebalo na neki način ići u pravcu da se donesu i zakonski okvir kako bi bile obuhvaćene sve sfere de facto gospodarskog sektora i tamo gdje interesi države i jedinica lokalne samouprave, a poglavito javnog sektora. Prema tome, zakonski okvir postoji, ali gledajući dugoročno i na duge staze trebalo bi to i pobliže odrediti posebnim zakonima lex specialis, kako bi ja to rekao. Evo, hvala.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega je povrijedio Poslovnik, znači institut ispravka netočnog navoda jer on nije ispravio Tončija Tadića nego Vladu jer Vlada kaže da ne postoji zakonski okvir. Evo piše tu. Prema tome, nije, ne može rabiti Poslovnik na način da ispravlja Tončija Tadića, on Vladu ispravlja. Zato kažem, štitim Vladu u ovome slučaju.
Kolega Kovačeviću, vi ste povrijedili Poslovnik jer je za predlagatelj zastupnik Tadić ustvrdio, da li je njegova tvrdnja točna ili ne, to je druga stvar, da ne postoji zakonski okvir, rekao točka. Zastupnik Bitunjac to osporava i prema tome, on je osporavao po svom navođenju pogrešan, netočan navod. I nemojte se javljati za ispravljanje netočnih, za povrede Poslovnika ispravljajući mišljenje i navode za koje držite da su neispravni. ... [[Upadica se ne razumije.]] Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite. ... [[Upadica se ne razumije.]] Nemojte polemizirati, molim vas lijepo kad znate o čemu se radi.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče, gospodine predstavniče hrvatske Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Javno-privatno partnerstvo je vrlo kompliciran i vrlo osjetljiv ekonomsko-pravni odnos pa zbog tog razloga Prijedlog zaključaka o smjernicama za sklapanje ugovora o javno-privatnom partnerstvu koji je Klub zastupnika HSP-a predložio Hrvatskom saboru podupirem. I odmah moram reći da je on došao relativno kasno. Zakasnio je u odnosu na učinjeni presedan Vlade Republike Hrvatske u primjeru Sunčanog Hvara bez unaprijed utvrđenih pravila i ciljeva ovog ekonomsko-pravnog instituta u slučaju Sunčani Hvar. Naime, Sunčani Hvar nije niti djelatnost, a niti trgovačkog društvo koje zadovoljava u praksi već utvrđene kriterije za osnivanje i ugovaranje javno-privatnog partnerstva. To je tvrtka koja na tržištu najbolje valorizira svoju vrijednost bez prisustva javnog partnera. Upravo primjer koji će pokazati da ovaj institut nije i ne može niti teorijski niti praktično zamijeniti pretvorbu i privatizaciju poduzeća koja privatizirana, najbolje ostvaruju ciljeve vlasnika kapitala i samog kapitala. Istina, Vlada se dobro snašla pa je pustila probne balone da će Sunčani Hvar kroz javno-privatno partnerstvo privatizirati. Na taj način se javnost stručna i politička zabavljala šta je to javno-privatno partnerstvo dok je Vlada zaključila ugovor o privatizaciji Sunčanog Hvara na način kako ga je zaključila. Javno-privatno partnerstvo zagovara se u slučajevima u kojima je bez učešća države, dakle, bez javnog partnera privatni sektor zainteresiraniji za proizvode o kojima je riječ jer je bez javnog partnera teže ostvariti ekonomske ciljeve u tom odnosu. S druge strane, država, javni sektor mora osigurati infrastrukturu, objekte bez kojih se društveni, gospodarski život i ne može ostvarivati pa je već kolega Tadić naveo koja su dva oblika u takvom odnosu. Dakle stvaranje nove firme i zajedničko ulaganje ili koncesija. Dakle, smisao udruživanja javnog i privatnog je da svatko od partnera koristi svoje prednosti, a partneru prepušta da obavlja javne funkcije, funkcije u firmi kojima je on slabiji. Dakle, funkcije kontrole, općenito racionalnog gospodarenja, povećanja kvalitete proizvoda, povećava privatni sektor u tom partnerskom odnosu. Zbog ovog sasvim načelnog i vrlo jasnog stava Sunčani Hvar može postizati svoju vrijednost upravo samo kroz privatizaciju. Bez države jer će na taj način najbolje ostvariti ekonomske ciljeve. Valja istaći kao važno obilježje javno-privatnog aranžmana, odnosno partnerstva da privatna strana u ugovoru vraća preuzete i korištene objekte u tom odnosu nakon isteka ugovora o javno-privatnom partnerstvu. To je sasvim sigurno dokaz da javno-privatno partnerstvo ne može biti surogat privatizaciji. On je, on se koristi, ali on ne može biti jer nakon isteka ugovora mora vratiti objekte u javni sektor. U našem slučaju, mada nema jasan uvid u ugovor o privatizaciji Sunčanog Hvara moglo bi se desiti da se radi o surogatu. S obzirom da je Prijedlog zaključaka vrlo prihvatljiv i poticajan za Vladu Republike Hrvatske ja ću samo ponoviti ono što je Klub socijaldemokratske partije jučer u svojem izlaganju predložio. Dakle, u budućem propisu koji je Vlada sasvim sigurno priznala ili ne priznala, dostavi se Hrvatskom parlamentu da donese takav propis koji će onemogućiti javno-privatno partnerstvo za ona društva i objekte koji najbolje rezultate daju na tržištu. Odrediti područja gospodarske posebno komunalne djelatnosti koja će najbolje rezultate davati upravo u javno-privatnom partnerstvu. Zatim, propisati vrste ugovora i rokove na koji se oni mogu sklapati, čuvajući specifičnost hrvatskih prilika jer smo zaista zemlja u tranziciji pogotovo kad je riječ o komunalnim djelatnostima. Zabraniti privatizaciju ili bolje rečeno surogat privatizacije kroz ugovore o javno-privatnom partnerstvu. I zadnje, ali ne manje važno, svaki ugovor učiniti transparentnim, hrvatskoj javnosti dostupnim, a Hrvatskom saboru predloženim na verifikaciju. Mislim da ćemo u takvom odnosu moći osigurati da javno-privatno partnerstvo u Hrvatskoj da rezultate i bolje od onih koji se dobivaju u Europskoj uniji, a oni imaju zaista velika iskustva. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Leko je spominjao vraćanje objekata nakon isteka ugovora o javno privatnom partnerstvu. O čemu se radi tu, meni se čini da vi branite stajališta odnosno koncept javno privatnog partnerstva kojeg je predložio Klub HSP-a. Ja ću ponovno naglasiti, ono što sam već prije rekao da model kojeg HSP predlaže je vrlo ograničen i u prvom redu se odnosi na javne poslove, javni sektor, na javne usluge. Hvala lijepo.
Može da se diglo, ali ne ovako. To nemate, to je vaš problem, tablicu što nemate. Poštovani zastupnik Meden Milan. Ja nisam osigurač tablice, treba ih čuvati, znate.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Držim da je uvijek u Saboru pozitivna rasprava koja zapravo ima za cilj stvoriti dodatne pozitivne vrijednosti svih učesnika u postupku privatizacije ali rekao bih i nakon postupka privatizacije. Tu samo zapravo ne mislim na vlasnike procesa kao što su država i novi privatni vlasnici već i na cjelovitu okolinu dakle …, javnu upravu, sindikate, djelatnike i cijelu, sve institucije šireg društvenog značaja. Tako držim da zapravo će i ova rasprava potaknuta od Kluba HSP-a dati dodatnu pozitivni doprinos. Model o javno privatnom partnerstvu poznati su u Europskom društvu dugi niz godina ali kao takvi su se razvijali. Njegova je primjena najzastupljenija u razvoju infrastrukture od javnog značaja a uobičajeno je da ovakvim projektima s jedne strane nalazi država a s druge strane jake privatne institucije ili pak financijske institucije, pogotovo u zemljama tranzicije, kao naprimjer međunarodna financijska korporacija dakle IFC, Europska i svjetska banka za obnovu i razvoj dakle EBRD, IBRD ili pak Europska agencija za razvoj. Preciznu definiciju koju mi danas nismo ovdje u najboljem obliku čuli ja ću citirati od čelnika Europske agencije za razvoj gospodina Cristopha Gafosa koji kaže: "U suštini javno privatno partnerstvo je drugačiji način osiguranja javnih dobara, usluga i infrastrukture kombinacijom onog najboljem u javnom i privatnom sektoru sa ciljem da proračunski novac poveća vrijednost i da pruži kvalitetne javne usluge". Drugim riječima spajanje javnog i privatnog sektora Vlada očekuje da … vještine i financijske sposobnosti privatnog partnera povećaju vrijednost novca poreznih obveznika a sve aktivnosti su praćene mjerenim rezultatima. Sigurno su takvi modeli javno privatnog partnerstva znatno razvijeniji u zemljama zapadne Europe a razlog je zapravo zbog toga što se Europa više ne bavi privatizacijom već su ti modeli odavno u Europi završili. U zemljama u tranziciji kao što je u Hrvatskoj privatizacija je jedan proces transformacije državnog i društvenog vlasništva u tržišno orijentiranom otvoreno i odgovorno privatno vlasništvo. Privatizacija nije relativno lak, jednostavno i uvijek društveno prihvatljiv proces, privatizaciju uz osnovne ekonomske i razvojne pretpostavke ima pravne, socijalne, političke i moralne i neka psihološka značenja. Upravo iz tih razloga siguran sam da model javno privatnog partnerstva u naprednijim zemljama zapadne civilizacije otišao u procesima znatno dalje nego što je u Hrvatskoj tek u začetcima. Budući su se predlagači zakona ovdje, vrlo često spominjali su Irski model, ja ću ovdje napomenuti jedan znatno karakteristični Irski model koji se u Hrvatskoj i ne sreće a nije niti spominjan od predlagača Zakona. Naime, u Irskoj koja je sigurno naprednija ekonomski gledano nego Hrvatska, postoje regionalne ortačke tvrtke ABPS koje su stacionirane u područjima koji su ekonomski jako ugrožena i fokusiraju se na pružanje podrške nezaposlenima naročito onima koji nisu zaposleni već dugi niz godina. Takve tvrtke ubrzavaju lokalni privredni razvoj i time povećavaju zapošljavanje, oni rješavaju probleme nezaposlenosti, slabog obrazovanja, siromaštva i demografske ovisnosti. Svaka ortačka tvrtka je neovisna pravna osoba sa nadzornim odborom od … do 14 članova, oni zastupaju dakle interese lokalne zajednice, državnih agencija i partnera ADPS. S druge strane pak po ocjeni ekonomskih stručnjaka u regulativi javnog partnerskog sektora Francuzi su otišli najdalje. Potpredsjednik generalnog savjeta regije … [[Govornik se ne razumije.]] u Francuskoj prilikom potpisivanja ugovora o partnerstvu lokalne zajednice koja je potpisnik tog ugovora jamči njegovo sprovođenje, drugim riječima nasuprot ovoga što je predlagač ovdje rekao da partner mora jamčiti sa Francuske strane regulative vidimo da to lokalna uprava u Francuskoj jamči, znači malo je … u odnosu na ono što je predlagač izričito ovdje govorio. Dakle, u Francuskoj regulativi postoje tri strane potpisnika ovog ugovora, lokalna samouprava za određeni projekt zainteresirana privatne tvrtka ili financijer i uz nju je sa strana koje će koristiti taj poslovni poduhvat ili projekt. Da bi se zadržala kvaliteta ugovora biraju se privatni partneri i poduzetnici jer se kroz konkurenciju postiže bolja usluga, a dužnost lokalne uprave je da brani javni interes. U Francuskoj prema … riječima građani imaju zakonsko pravo na pristup svim dokumentima u općini koji su vezani za taj projekt. Dakle, prema zakonu o lokalnoj demokraciji kako se to zove u Francuskoj, predviđeno je dakle formiranje različitih komisija u općinama, dakle građani mogu doći sa svojim sugestijama za odlučivanje i sprovođenje projekata. Kroz ovakve zapadnoeuropske primjere zapravo sam samo želio naglasiti što nakon tijeka privatizacije u Hrvatskoj očekuje nastavak razvoja javno privatnog partnerstva. U hrvatskoj postoji niz primjera o javno privatnom partnerstvu, oni se temelje na pravnoj strukturi ulaska privatnog partnera u dioničku strukturu privatiziranog društva i to upisom novih dionica. Danas smo čuli ovdje niz takvih primjera, takav partner potpisuje sa Hrvatskim Fondom za privatizaciju petogodišnji sporazum između dioničara a ugovor regulira prava i obaveze ugovornih strana glede upravljanja društvom novim investicijama raspolaganje sa imovinom. U ugovoru se glasa na glavnoj skupštini dioničara, a u Hrvatskom zakonodavstvu sporazum dioničara ključan je dokument koji regulira odnos države i partnera. Dakle, nije da u Hrvatskoj nisu regulirani odnosi o javno privatnom partnerstvu nego su ovdje danas ne znam je li slučajno ili namjerno izbjegnuti. U Hrvatskoj nema još značajan broj uspješnog partnerstva privatnog i javnog sektora na projektima od značenja za održivi razvoj. Razlozi su vjerojatno u nedostatku motivaciju privatnog sektora ili zbog siromaštva privatnog sektora, zatim odstupanju neučinkovite i neizvjesne odnose s javnim sektorom. Postoji niz inicijativa na području zaštite okoliša, zajedničkog ulaganja u pročišćavanju otpadnih voda itd. Gospodarstvenici su sigurno zainteresirani za ulaganje koje bi ekonomski i ekološki opravdano. Obeshrabruje i dugotrajnost i neizvjestan ishod ovakvih ugovora, malobrojni privatnog i javnog partnerstva lakše se ostvaruju u manjim sredinama i slabo su poznati kao takvi valorizirani. Zaključimo da je privatno javno partnerstva još uvijek je izuzev u Hrvatskoj. Uz poznatu činjenicu da ne postoji poseban zakonski okvir koji bi maksimizirao vrijednost javno privatnog partnerstva Vlada Republike Hrvatske pokrenula je inicijativu u smjeru pripreme prijedloga zakona ili podzakonskih akata. Na taj će način projekti o javno privatnom partnerstvu biti optimalno predviđeni. Samim time Klub zastupnika HDZ-a odnosno … ne podržavam prijedlog zaključaka Hrvatskog sabora o smjernicama za sklapanje javno privatnog partnerstva. Vjerujem da će u skoroj budućnosti u Hrvatskoj … kvalitetni projekti temeljeni na ovim načelima javnog privatnog partnerstva. … u mojim gledanjima neki od njih, naime, nedavno je završen zapadni krak Istarskog ipsilona dužine 42 km, i vjerujem da je … po ovom modelu između države i Francuske tvrtke … zapravo jedan od vrlo otvorenog pitanja javnog partnerstva kada će uskoro nadam se biti izgrađen puni profil autoceste. Nadalje, status turističkog zemljišta u Hrvatskoj nije riješen. Vjerujem da je potrebno postići jedan pozitivni produktivni koncenzus između države i hotelsko-turističkih društava a u vezi sa pitanjem zemljišta. Uz pretpostavku ulaska zemljišta u vlasništvo države ili pak lokalne uprave stvorene su osnove za javno privatno partnerstvo. Hvala lijepo.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Ja bi uvaženog kolegu molio da pročita mišljenje Vlade Republike Hrvatske od 15. lipnja 2005. godine koje kaže budući da ne postoji poseban zakonski okvir za projekte javno privatnog partnerstva što onemogućava da se isti koristi u svome maksimumu i prije ove inicijative Kluba zastupnika HSP-a na razini Vlade pokrenute su aktivnosti u smjeru pripreme prijedloga zakona ili … [[Govornik se ne razumije.]] propisa. Prema tome, kolega nije točno ono što ste rekli da okvir postoji da je pravno tu. Pa Vlada sama priznaje u svemu tome. Pa čitajte mišljenje svoje Vlade. Nemojte da vam ja moram čitati. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Milan Meden.
Ja sam u svom čitanju ovdje rekao da ne postoje posebni okviri zakonske regulative i da je u postupku znači izrada od strane Vlade bilo posebnim prijedlogom ili podzakonskim aktima i temeljem toga sam izričito rekao da klub zastupnika odnosno ja u svojoj raspravi smatram da nije potrebno ovakav zaključak podržati.
Poštovani zastupnik Ante Markov završna rasprava u ime kluba pet minutna. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Prije svega želim kazati u ime Kluba HSS-a da ćemo podržati ove smjernice o sklapanju Ugovora o javnom privatnom partnerstvu jer držimo da je dobro da se ova rasprava otvorila. Naravno da naš doprinos ide u prilog svima onima koji su govorili da je nužno pojačati i kvalitetnije razraditi sve mehanizme djelovanja privatnog javnog partnerstva. Naravno da je zakonski okvir jedini mogući okvir da u potpunosti i na kvalitetan način ove vrlo bitne mjere za gospodarstvo i za društvo postavimo na temeljima zbog kojih i sjedimo u ovom Visokom domu. Naravno da je neupitno da se Republika Hrvatska opredijelila za tržno gospodarstvo, opredijelila se za one mehanizme djelovanja koje su u tržnim gospodarstvima poznati i koji na najefikasniji način čine da resursi, zaposlenost, proizvodnja, otvaranje novih radnih mjesta daje najbolje efekte. Međutim, naravno u pojedinim fazama i u pojedinim granama gospodarstva i društvene djelatnosti uopće dolazi do zastoja. Tamo gdje mehanizmi tržnog gospodarstva nažalost ne mogu djelovati moraju se iznaći novi i drukčiji načini valorizacije resursa, valorizacije obnove proizvodnje i stvaranja viška vrijednosti. Jedan od takvih načina koji se u posljednje vrijeme u svijetu itekako primjenjuje jest naravno i privatno javno partnerstvo ili ugovori o privatnom javnom partnerstvu. Naravno, pitanje da li je Sunčani Hvar najeklatantniji i najprimjereniji primjer da se na njemu testira početak privatnog javnog partnerstva u Hrvatskoj. Zašto? Pa naprosto zato što mora postojati i postoji u onim direktivama koje Europska unija poznaje pa i u zbirnom materijalu koji je upravo u tom smislu i objavljen. Ona područja koja su primarno predodređena da se ugovori o privatnom javnom partnerstvu zasniva na njima. Zašto to kažem? Da li je dobro, da je li je pametno u Hrvatskoj kazati da privatno javno partnerstvo treba otpočeti u sektoru turizma, u svezi sa Sunčanim Hvarom? Vjerujem da nije. Da li bi bilo pametnije da je ono otpočelo u TLM-u u Šibeniku za kojega se zna da ne može tržno postojati, da ga država mora pumpati svake godine i da bez tog dijela on ne bi postojao. Naravno da bi bilo pametnije jer je vrlo jasno da Sunčani Hvar na ovakav način a na mala vrata je on na neki način privatiziran i to nažalost će se privatizirati po nižoj tržnoj cijeni od one koja mu pripada iz razloga što nitko nije kazao da najveća vrijednost Sunčanog Hvara je tzv. pozicijska vrijednost i pozicijska renta o kojoj nitko ne govori. Jer, da je tome tako onda bi vjerojatno u Lici hoteli se prodavali po istoj cijeni kao što se prodaju na Jadranu. Naravno ne prodaju se jer je razlika u policijskoj renti odredila definitivno cijenu. Na kraju ono za što ćemo se mi zalagati prvo da treba specificirati područja gospodarske društvene aktivnosti u kojima se smiju sklapati ugovori o privatnom javnom partnerstvu, da se treba zabraniti privatizacija kroz ugovore o javnom privatnom partnerstvu i da se trebaju navesti ona područja gospodarske ili društvene aktivnosti za koje se one odnose. Prema tome, nužno je prići izradi cjelovitog i ozbiljnog Zakona o javnom privatnom partnerstvu. Samo da kažem na kraju, jučer je naš ministar Čobanković pozivajući se na iskustva naših susjeda Srbije i Crne Gore kazao da oni imaju nešto manje poticaje u poljoprivredi od nas. Ja se neću naslanjati na njih ali ću kazati da jedna Crna Gora ima ugovor i Zakon o privatnom javnom partnerstvu od 2002. godine. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Sudec pet minuta ima riječ u ime kluba.
Klub Hrvatske stranke umirovljenika smatra da treba dati zakonski okvir ovoj materiji. Da li su smjernice dovoljne ili nisu, o tome možemo razgovarati ali dio smjernica treba razraditi detaljnije i treba doći sa cjelovitim prijedlogom i predlažem da taj prijedlog bude što je moguće prije jer to je nova i pravna i ekonomska kategorija na tržištu Hrvatske. Mi u Europi imamo poznato tzv. socijalno poduzetništvo. To su novi poticaji u Europi, Europska zajednica prihvaća i mislim da treba prihvatiti i Hrvatska. Javna domena više nije monopol samo Vlade, traži se novi interes i evo novog interesa bez obzira kako ga mi nazivali on se pojavljuje i on preuzima dio odgovornosti za razvoj Hrvatske, hrvatskog gospodarstva ali ne samo gospodarstva nego i domene hrvatskog obrazovanja, kulture, zaštite okoliša itd. Prema tome, privatni i javni interes nalaze svoje interese ili uže interese u svim ovim područjima. Još je bolje da odemo korak dalje da ovo socijalno poduzetništvo zamijenimo sa aktivnim partnerstvom. Možda je to pravi izraz. Možda njega treba detaljnije regulirati i zbog toga pozivam Vladu da ovo pitanje, da za ovo pitanje pripremi cjelokupni zakonski okvir na jednoj od narednih sjednica. Hvala.
Hvala vama poštovani kolega Sudec. Žele li predstavnici predlagatelja uzeti završnu riječ? Da. U ime Kluba zastupnika HSP-a kolega Tonči Tadić završna riječ. Izvolite, kolega Tadić!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine predstavniče hrvatske Vlade! Ovaj naš prijedlog zaključka imao je za cilj, ima za cilj u prvom redu kreiranje smjernica o javno-privatnom partnerstvu. Klubovi koji su danas i jučer o tome raspravljali ustvrdili su tu činjenicu. Ustvrdila je tu činjenicu i hrvatska Vlada. Nedvojbeno je dakle da je javno-privatno partnerstvo novi fenomen u hrvatskom gospodarstvu, da je novost koju treba dobro i zakonski i gospodarski regulirati. Zahvaljujem se posebno potpori koju smo dobili od klubova SDP-a, HSS-a, IDS-a i Hrvatske stranke umirovljenika za činjenicu da je potrebno donijeti jasne zakonske smjernice za javno-privatno partnerstvo. Mi od Vlade ne tražimo da donosi čitav zakon, ali tražimo je da barem donese jasne smjernice sa zakonskom snagom kojom bi se dala jasna pravila igre za javno-privatno partnerstvo. Svjedoci smo da se javno-privatno partnerstvo provodi u Sunčanom Hvaru. Bolje reći provodi se nešto što se pokušava definirati kao javno-privatno partnerstvo. Je li ono to doista ili nije to ne možemo znati jer nije definiran jasni zakonski okvir? Javno-privatno partnerstvo, podsjećam još jednom treba razlikovati od privatizacije. Kod privatizacije riječ je o tome da jednu državnu firmu ili lokalnu firmu dakle u vlasništvu grada kroz privatizaciju dajemo u ruke privatnom vlasniku da bude njegovo privatno vlasništvo i da je on dalje vodi u skladu sa svojim privatnim interesom. Javno-privatno partnerstvo nasuprot tome jest kada tu javnu firmu dajemo na privatnu upravu s time da taj privatni upravitelj može unijeti svoj privatni kapital, ali firma na kraju ostaje državna odnosno ostaje u vlasništvu grada dakle firma ostaje u javnom vlasništvu, a privatnik koristi svoje iskustvo, koristi svoj kapital da ta firma čim bolje posluje. Nije Hrvatska jedina koja pokušava definirati javno-privatno partnerstvo. Javno-privatno partnertstvo primjenjuju Francuska, Španjolska, Portugal, Velika Britanija, Irska, Nizozemska, Njemačka, Italija, Belgija, Grčka i sve skandinavske zemlje, a to isto nastoje učiniti i nove zemlje članice Europske unije. Riječ je dakle o jednom kompletno novom fenomenu koji se u Uniji pojavio tek devedesetih godina prošlog stoljeća. Riječ je o fenomenu koji ni sama unija nije dobro definirala svojim direktivama i radi kojeg je i napravila ovaj «green paper» o javno-privatnom partnerstvu sa željom da to čim bolje regulira. Isto želimo i mi ovdje. Postoje naime najave da će javno-privatno partnerstvo nakon Sunčanog Hvara biti primjenjeno i u PIK-ovima i u hotelima Kluba Adriatic dakle bivšim vojnim odmaralištima ali jednako tako i u pojedinim komunalnim poduzećima ili poduzećima za vodoopskrbu. Sve to skupa nas navodi na potrebu jasnog definiranja na koji način sklopiti ugovore i na koji način zaštititi javni interes? To govorim posebno zato jer se iz svih dosadašnjih primjera primjene javno-privatnog partnerstva od Rimskog carstva u kojem su se javili prvi oblici javno-privatnog partnerstva do danas javili isti problemi. Dakle u onim slučajevima kada ne postoji dobra javna kontrola, kada ne postoji dobro praćenje onoga što radi privatni partner od strane javnog partnera kad dakle država ili lokalna samouprava zakažu u praćenju provedbe ugovora od strane privatnog partnera tada taj privatni partner počne raditi po svome. Tada se može dogoditi da on počne pratiti isključivo svoj privatni interes, a ne javni interes na koji se obvezao ugovorom. Dakle svaki ugovor o javno-privatnom partnerstvu stoga mora jasno deklarirati što je to javni interes i koji su ciljevi? Mora definirati način na koji se osigurava javno praćenje onoga što čini privatni partner i dakle ugovori o javno-privatnom partnerstvu moraju biti javni, a ne tajna kao što je to slučaj kod Sunčanog Hvara i treće, u tim ugovorima mora biti jasno naznačena mogučnost da javni partner raskine ugovor ako privatni partner taj ugovor krši odnosno četvrto, sav rizik poslovanja mora snositi privatni partner kao što je to inače slučaj. Javni partner, bilo država bilo lokalna samouprava jest taj koji snosi rizik primjene javno-privatnog partnerstva da se uopće odluči na taj model da je odabrao prave ciljeve, da je odlučio se za prave javne interese i da je osigurao adekvatno praćenje. To su rizici koje na sebe preuzima javni partner. Rizik poslovanja uvijek je na privatnom partneru. I te činjenice treba jasno konstatirati u takvim smjernicama kako bi se onemogućilo bilo koje manipuliranje od strane privatnog partnera. Također iz ove rasprave je proizašla još jedna ključna teza, još, još jedna, još jedan ključni zahtjev, a to je da se onemogući skrivena privatizacija kroz javno-privatno partnerstvo. Kao zastupnik s otoka Hvara izražavam i svoje osobno stajalište da je moguće da i ovo javno-privatno partnerstvo u Sunčanom Hvaru završi kao prikrivena privatizacija. I zato je dobro da i to bude jasno regulirano i da bude zabranjena privatizacija kroz javno-privatno partnerstvo. Također potrebno je osigurati primjenu tržišta u svim onim granama gospodarstva gdje je tržište najbolji regulator jer bi u tom slučaju javno-privatno partnerstvo bilo zapravo ništa drugo nego nelojalna konkurencija. I što je najvažnije ove smjernice o javno-privatnom partnerstvu moraju biti usklađene sa «green paper-om» Europske unije o javno-privatnom partnerstvu. Dakle sve što smo željeli jest to da Hrvatska napravi svoj zakonski okvir za javno-privatno partnerstvo da po zakonu raspišemo natječaj, da po zakonu izaberemo najboljeg ponuđača kao privatnog partnera u određenom poslu, da po zakonu sklopimo ugovor. Po zakonu osiguramo praćenje provedbe javno-privatnog partnerstva i da po zakonu eventualno raskinemo ugovor o javno-privatnom partnerstvu ako taj privatni partner ne ispunjava svoj dio obveza na koje se ugovorno obvezao. Za takvo što dovoljno su smjernice koje bi izradila hrvatska Vlada, a koje bi potvrdio Hrvatski sabor svojom odlukom i koje bi za to imale zakonsku snagu. Drago nam je, ponavljam još jednom da smo za to dobili i potporu ostalih klubova zastupnika u Hrvatskom saboru poglavito SDP-a, HSS-a, IDS-a i HSU-a. Nažalost hrvatska Vlada u svom očitovanju smatrajući da ne postoji zakonska regulativa, smatrajući da je inicijativa HSP-a dobra ipak kaže da ne može podržati našu inicijativu jednostavno zato jer će oni sami voditi računa o tome na najbolji način. Mi se upravo toga i bojimo. Bojimo se tog voluntarizma, bojimo se takvih nepisanih pravila, bojimo se situacija u kojima pravila igre nisu jasna i obznanjena. Bojimo se upravo zato jer to često puta dovodi do situacija da se sa privatnim partnerom sklapaju ugovori od slučaja do slučaja, da se sa privatnim partnerom sklapaju pojedini ugovori koji zapravo ne štite dobro javni interes odnosno bojimo se da ćemo bez jasne zakonske regulative biti pojedine ugovore teško raskinuti i da će biti teško naplatiti od privatnog partnera štetu koju je počinio nesavjesnim upravljanjem nekom javnom firmom ili nekom javnom uslugom. Sve su to rizici koje treba istaknuti, jer su ti rizici bili očitovani u svim slučajevima javno-privatnog partnerstva u zemljama Europske unije. Zato, još jednom pozivam sve klubove zastupnika da podrže naš prijedlog zaključka o donošenju smjernica za sklapanje ugovora o javnom-privatnom partnerstvu. Hvala.
Hvala vama poštovani kolega Tadić. Želi li predstavnik Vlade se očitovati? Da. Riječ ima državni tajnik. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, cijenjeni zastupnici. Samo u par riječ na sve to skupa, na cijelu inicijativu. Ja sam shvatio da klubovi zastupnika podržavaju ovaj odgovor Vlade na inicijativu HSP-a, inače da podržavaju inicijativu Vlade, znači to što je već pokrenula postupak izrade posebnog zakonskog okvira. Znači koji bi dodatno, znači osigurao nazovimo tu aktivnost javno-privatnog partnerstva. A ovdje bih još jedan puta htio naglasiti da znači ovo što je do sada napravljeno, znači napravljeno je u skladu sa zakonskim okvirima. Znači, koristeći nekoliko zakona. Znači, budući da je Vlada svjesna važnosti te aktivnosti, javno-privatnog partnerstva, znači pokrenula inicijativu za izradu posebnog zakona što vidim da svi klubovi zastupnika i podržavaju kao takav. Evo, hvala vam.
Hvala lijepa poštovani kolega državni tajniče. Time smo završili o točci dnevnog reda. Glasat ćemo kad se za to steknu uvjeti.
Prijedlog zaključka Hrvatskog sabora o smjernicama za sklapanje Ugovora o javnoprivatnom partnerstvu. Sukladno prijedlogu Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu kao matičnog radnog tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zaključaka Hrvatskog sabora o smjernicama za sklapanje Ugovora o javnopravnom partnerstvu kako je predložio Klub zastupnika HSP-a. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Utvrđujem da je predloženi zaključak donijet sa 72 glasa za, 11 suzdržanih i 21 protiv.