Idemo na raspravu. - Godišnje izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2007. godinu, sa sažetkom, Podnositelj: Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva Podnositelj je Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva koja je podnijela ovo izvješće na temelju članka 6. Zakona o Nacionalnoj zakladi za razvoj civilnog društva. Raspravu je proveo Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Upraviteljica zaklade Cvjetana Plavša Matić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Evo, pred vama je Godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2007. godinu, godinu koja ustvari predstavlja završetak prvog četverogodišnjeg razdoblja djelovanja Nacionalne zaklade i koja predstavlja isto tako i kontinuitet aktivnosti koje su se provodile u protekle četiri godine. U izvještaju ćete vidjeti pregled aktivnosti koje su se odvijale pod motom "Važno je imati podršku" i to podršku kroz financijske potpore koje smo davali malim građanskim inicijativama, projektima i programima organizacije civilnog društva koje doprinose razvoju lokalne zajednice, demokratizacije društva, institucionalne potpore koje su dodjeljivane organizacijama civilnog društva. Iduća vrsta podrške koju smo pružali je suradnja i partnerstvo i to kroz neprofitne medijske projekte, istraživanja i međunarodnu razvojnu suradnju. Podrška je pružena i kroz informiranje i izdavaštvo i kroz međusektorsku i međunarodnu suradnju. Značajka 2007. godine je u tome što je nacionalna zaklada započela postupak decentralizacije financijskih potpora na lokalnu i regionalnu razinu i što je sklopila sporazume o partnerstvu sa mrežama organizacija civilnog društva koje pružaju usluge za regionalni razvoj, tako da je tu učinjen značajan iskorak u radu i djelovanju organizacije civilnog društva. I svakako je važan i element vezan uz sudjelovanje zaklade u provođenju operativnog plana Nacionalne strategije stvaranja poticajnog okruženja za razvoj civilnog društva. Tradicionalno u našem izvještaju imate i sažetak odnosno tablični prikaz svih projekata i programa koji su financirani kao i račun prihoda i rashoda. I ono što je isto važno je da je nacionalna zaklada i u 2007. godini nastavila ustvari koristiti, odnosno korisnica je međunarodnog certifikata ISO 9001 u ovom području djelovanja dodjele financijskih potpora organizacijama civilnog društva. Hvala lijepo. Evo, to je kratki pregled onoga što je napravljeno u 2007. godini. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Danijel Mondekar. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana ravnateljice, kolegice i kolege zastupnici. SDP podržava Izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva u 2007. godini prije svega radi same podrške koju sama zaklada daje organizacijama civilnog društva kroz natječaje i pozive na suradnju. Ovdje svakako se spominje podupiranje građanskih inicijativa projekata, potpora za institucionalno jačanje organizacija civilnog društva, programi decentralizacije regionalnog razvoja, neprofitni medijski projekti i projekti potpora u istraživanjima. Također, zaklada daje veliku podršku i među prvima u Hrvatskoj radila je edukaciju za međunarodnu i međusektorsku suradnju te poticanje europskih vrednota. Zaklada je u suradnji sa IKAS-om napravila i veliko školovanje upravo o institucijama Europske unije, o samoj uniji i među prvima u Hrvatskoj objavila i počela aktivno raditi na promoviranju korištenja europskih fondova. Ali zaklada prednjači u nekim drugim stvarima i nekim drugim pitanjima u Republici Hrvatskoj. Među prvima je također prepoznala važnost ulaganja u infrastrukturu kvalitete i sada je certificiranje za upravljanje sustavom dodjela potpora što je jedan od ključnih isto elemenata u razvoju civilnog društva. Svakako treba spomenuti da zaklada aktivno potiče i radi na decentralizaciji i možemo slobodno reći da ta decentralizacija koju radi zaklada može biti ogledni primjerak čak i pionir kvalitetne decentralizacije u Republici Hrvatskoj. Treba svakako pohvaliti izdavačku djelatnost zaklade od vodiča kroz udruge u Europskoj uniji, različitih drugih vodiča i priručnika koji mogu pomagati udrugama u njihovom radu do biltena o civilnom društvu u Europskoj uniji kroz koji svaki korisnik može vidjeti kolika je važnost civilnog sektora u Europskoj uniji i koliko je zapravo realno partnerstvo između institucija Europske unije i organizacija civilnog društva. Također, velika pohvala za časopis "Civilno društvo" koji ima potencijal jednim djelom postati i najbolji, čak i znanstveni časopis o civilnom društvu na razini cijele Europe. Također, na tehničkoj razini treba pohvaliti i to da zaklada čak koristi "linux" i "open source" programe, što znači s jedne strane da se radi na uštedama, a s druge strane da se na toj razini vjeruje za pravo u kolaborativne projekte. Također zaklada koja je sama certificirana po ISO 9000 sustavu potiče i udruge da same rade po normama kvalitete dali "Sokland standard" ili neki drugi. Kroz natječaje ako pratite i same udruge mogu dati indikatore koje će pratiti svoju kvalitetu i po kojoj će se pratiti kvaliteta samog projekata, a ono što je jako bitno, među prvima je u Hrvatskoj počela, a onda su određena ministarstva počela pratiti kada su i natječaji pratiti volonterizam. I udio volonterskih sati u satnici provođenja samog projekta, što sa statističke razine nam može pomoći da vidimo koji je udio volonterskih sati u bruto društvenom proizvodu, odnosno čak vidjeti i kolika je kunska vrijednost volonterskih sati kroz projekte. Velika Britanija, ne znam dali znate 2005. godine po nekim računicama imala je nekoliko desetaka milijardi funti vrijednosti volonterskih sati. Zaklada ima zaista veliki društveni utjecaj, jer potiče vrijednosti koje se nalaze i u Ustavu Republike Hrvatske u članku 3., potiče volonterizam i određene ideale pogotovo kod mladih ljudi što znači za pravo da jednim dijelom vodi brigu i o širem društvenom razvoju. Po nekim pokazateljima u Republici Hrvatskoj gotovo i više od trećine stanovništva su članovi najmanje jedne organizacije. Nemojmo zaboraviti da civilni sektor nisu samo formalne organizacije, a čak preko 70% građana došlo je do u doticaju s civilnim sektorom pa ako ništa drugo kroz različite humanitarne akcije kojima se pomagalo jednoj ili više osoba. Po jednoj definiciji civilni sektor je prostor između obitlji, Vlade i privatnog sektora, odnosno tržišta u kojoj se građani udružuju radi promicanja vlastitih interesa. Civilno društvo se i taj sektor se zapravo bavi vrlo osjetljivim pitanjima, često osjetljivim pitanjima i u javnost upućuje svoja pitanja koja mogu u tom trenutku zaista biti i nepopularna, zbog čega mnogi ljudi i dan danas civilni sektor smatraju neprijateljskim, čak i anti državnim. Civilni sektor ima vrlo važnu funkciju. On zaista mora, između ova tri sektora civilnog, javnog i tržišta mora biti ravnopravan partner i mora imati savjetodavnu i korektivnu ulogu onim ostalim dionicima u tom trokutu. Iako civilni sektor ima problema sam unutar organizacije mi imamo u manjini probleme sa samokritičnosti, nedostatkom čak i same evaluacije, pa čak i toga da se u nekim udrugama ili udruge same koriste kao paravani za privatni profit, to je i dalje jedna određena manjina. Kod ove većine treba jasno reći, za nas u klubu SDP-a to je jasno, da se moramo oslanjati na civilni sektor, jer udruge građana u mnogočemu pridonose i prednjače i po pitanjima kulture, i obrazovanja, i socijale, i mladih ali i po pitanjima Europske unije. Jednako tako na Saboru i na Vladi je da pomogne i zakladi samoj, da se nastavi proces decentralizacije, te da se potaknu jedinice lokalne samouprave da počmu osnivati savjete za razvoj civilnog društva na razini jedinica lokalne samouprave, da se donose kriteriji za financiranje projekata i da se zajedno sa zakladom nastave raditi i lokalne zaklade za poticanje civilnog društva. I sada umjesto da Vlada prepozna te prednosti civilnog društva, mi smo svjedočili jednoj sasvim drugoj politici u onom prošlom mandatu 2004., pa do kraja 2006. i početka 2007. Već 2004. uveden je ponovno PDV na međunarodne donacije udrugama. Ured za udruge Vlade Republike Hrvatske nije funkcionirao punih godinu dana, cijelu 2004. U istom tom razdoblju savjet za razvoj civilnog društva je u potpunosti izbrao. Dapače negdje 2005. imali smo i rečenicu da treba sredstva koja su bila spuštena sa Vlade na zakladu, ponovno centralizirati. Fala Bogu to se nije dogodilo i na kraju smo imali 2006. ako se ne varam, u jednom trenutku čak i rečenicu da je Vlada ta koja će reći kako će se civilni sektor razvijati, kada je bio čak i pokušaj nametanja jedne od verzija strategija razvoja civilnog društva. A sjetimo se samo onih izjava koje su izlazile onda iz Ureda za udruge Vlade Republike Hrvatske, o tome da Hrvatskoj ne treba više od 200 udruga, o tome da su neke organizacije antihrvatske i veleizdajničke, o tome da treba na međunarodnoj razini pratiti rad udruga i da sve one koje pogotovo rade s Europskom unijom treba pratiti što govore na konferencijama da se vidi dali to graniči sa antihrvatskim djelovanjem. Ja samo citiram rečenice koje su dane u različitim intervjuima od određenih osoba. Da je feministički pokret nasilan, da trema napadati istospolne zajednice, pa onda izjave da većina međunarodnih donatora putem financijske pomoći traži protuusluge od civilnog sektora koje pak graniče s antihrvatskim djelovanjem, te ona jedna zaista gadna izjava koja vrijeđa i one ljude koji se recimo u stručnim udrugama, znanstvenim organizacijama, a to je da su samo braniteljske i crkvene organizacijske bile Hrvatske, a ostale traže povratak Jugoslavije, što je krajnja uvreda dana u 21. stoljeću. I onda promjena dolazi u 2007. godini. Nije za nas u SDP-u zbog naglog prosvjetljenja Vlade Republike Hrvatske po pitanju civilnog društva, nego zbog slike koje smo u tom trenutku s takvim načinom rada ostavljali u Europskoj uniji i zbog toga što takva praksa koja je bila u Hrvatskoj u potpunosti suprotna s onom praksom koja postoji u Uniji, pravog, realnog partnerstva sa civilnim sektorom. Danas to partnerstvo o kojem se priča je deklarativno. Prava među sektorska suradnja građanskog, Vladinog i privatnog sektora sa savjetodavnim i korektivnim elementima je nepostojeća. Ovo što imamo je tiha koegzistencija. Dan danas i sam premijer Republike Hrvatske nije recimo u ovom Saboru u sklopu jedne rečenice rekao, civilno društvo. Ne koristi se kapital civilnog sektora. Prvenstveno njegov potencijal u znanju, iskustvu, ali i lobističkim mogućnostima prema Bruxelles-u. S druge strane svjedočili smo jučer i prekjučer da se građanski aktivisti neformalnih organizacija privode u policiju. To je nešto što se ne smije događati ako govorimo o partnerstvu civilnog i Vladinog sektora. U Europskoj uniji civilno društvo ima veliki utjecaj. Naše udruge, a na to treba posebno obratiti pažnju, naše udruge također sudjeluju kao vanjski suradnici u radovima Odbora Europskog parlamenta, kroz međunarodne asocijacije. Naše udruge imaju utjecaj na donošenje odluka u Europskoj uniji. Inicijative organizacije cijelog društva i lakše se prihvaćaju. Primjer toga je da je 2011. godina i proglašena godinom volonterizma, a o utjecaju udruga najbolje govori i provođenje plana «D» od prije par godina «Dijalog, debata, demokracija» gdje su upravo udruge bile ključni partner institucijama Europske unije u komuniciranju Europe građanima ali su bili i veza između lokalne zajednice i europskih institucija. I na kraju što se Europske unije tiče pogledajte samo korist koju imaju nacionalne države od svojih udruga. Poljska, Češka i Slovačka su udruge tih država su podigle opći postotak povlačenja sredstava iz europskih fondova u te države. Dapače čak su od svih sektora bili i najbolji. Zaključno u Hrvatskoj suradnja između civilnog sektora, vladinog sektora i tržišta odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] sektora mora se provoditi u praksi, a ne biti samo deklarativna. Nažalost u ovom trenutku fali politička volja. Vlada mora poticati decentralizaciju daljnju. Otvoriti više vlada, više svoja vrata organizacijama civilnog društva. Jednako to vrijedi i za jedinice lokalne samouprave. I treba se maksimalno iskoristiti društveni kapital i potencijal civilnog društva pogotovo u pitanjima pristupanja Europskoj uniji. Veća povezanost svih sektora znači i veća dobrobit za Republiku Hrvatsku ali to kolegice i kolege u potpunosti ovisi o povjerenju. Građanski sektor mora imati korektivan, korektivnu i savjetodavnu ulogu i Vladi i tržištu i onda kad se Vladi i tržištu to ne sviđa, ali to mora biti i obrnuto jednako tako funkcionirati. Da to povjerenje i suradnja mogu funkcionirati primjer je upravo Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva koju su ustrojili i pretvorili u međunarodnu priznatu kvalitetnu ustanovu upravo ljudi iz civilnog sektora. Zadnja događanja, zadnjih par dana uključujući i hapšenje građanskih aktivista pokazuje nažalost da smo mi jako, jako daleko još od tog povjerenja i suradnje. Hvala puno.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Pa štovani kolega u nizu netočnosti izrekao je i sljedeće koje ću citirati. Kaže: «Neki su kritizirali udruge istospolnih zajednica i sličnih, drugi su isticali važnost samo vjerske i sličnih udruga. To nije točno. Nisu ni kritizirali niti isticali. Samo su izricali svoje stavove. U demokratskom društvu moramo se naviknuti poštivati i drugačiji stav. Ako ima pravo na svoj stav udruga i civilno društvo imaju pravo i svi drugi građani pa čak i političar može izreći svoje pravo. Prema tome netočno je, nitko nije kritizirao, nitko nije isticao nego je svoj stav izricao. Demokracija je nažalost kolega da morate slušati i drugačija mišljenja od vaših.
Klub zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ravnateljice sa suradnicom, kolegice i kolege. Odmah na početku ću istaknuti da će Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovo izvješće i to iz više razloga. Moramo sami na početku utvrditi da je i kopenhaški kriterij za pristupanje uniji naglašava među ostalima da je snaga civilnog društva pokazatelj vitalnosti jedne moderne demokracije. Stoga i politički kriterij stabilnosti institucija koje jamče demokraciju, vladavinu prava, ljudskih prava te uvažavanje i zaštitu manjina, razumijevanje i poticanje razvitka civilnog društva u svim državama odnosno dostizanja minimalne potrebne razine razvitka civilnog društva je zaista potreban svima. S tim u svezi Republika Hrvatska je 2003. godine uvela novi model organizacijske strukture koja će omogućiti upravo poticanje daljnjeg razvoja civilnog društva osnivanjem evo danas spomenute Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva koja prije svega ima svoj osnovni cilj i svrhu promicanje i razvoj civilnog društva u Republici Hrvatskoj. Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva osnovana je rekla sam s temeljnom svrhom promicanja i razvoja civilnog društva. Ona danas pruža stručnu i financijsku potporu programima koji potiču održivost neprofitnog sektora, međuresorsku suradnju, građanske inicijative, filantropiju, volonterstvo koje unapređuje demokratske institucije društva kao i druge programe koji se ostvaruju u temeljnu svrhu ove zaklade zbog koje je ona i osnovana. Zaklade nije, ova zaklada nije novina. Zaklade danas postoje u našem društvu, a poglavito postoje u europskim državama gdje su one itekako prepoznate kao potpora Vladinom sektoru, kao izraz organizirane građanske svijesti o odgovornosti prema zajednici, zakladne su rekla sam nezistovan čimbenik aktivnog civilnog društva. Pred nama je i ovo izvješće o radu naše zaklade, Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva u 2007. godini koja je ujedno mogla bih reći i nekakva zaključna analiza napravljenog u protekle 4 godine djelovanja Nacionalne zaklade. Iz navedenog izvješća razvidno je kako je Nacionalna zaklada svojim djelovanjem i programom financijskih potpora uspjela zaustaviti potencijalne negativne trendove i mogla bih reći stabilizirati daljnji razvoj organizacija civilnog društva. Zaklada je osnovana u prijelomnom trenutku za razvoj civilnog društva u Hrvatskoj kada je došlo do promjene u strukturi izvora financiranja za projekte i programe organizacija civilnog društva koja je prije svega prouzročena odlaskom mnoštva međunarodnih donatora. Dakle zaklada je tada uskočila u biti i pomogla svim udrugama civilnog društva da se snađu u ovim projektima i programima. Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva tijekom godina svog djelovanja pretvorila se u važni demokratski čimbenik našeg društva. Osim modela poticanja regionalnog razvoja organizacija civilnog društva dodjeljivanjem potpora na natječajima i pozivima za iskazane interese, a radi informiranja same javnosti međusektorske, međunarodne suradnje i partnerstva podrške provedbi Nacionalne strategije stvaranja poticajnog okruženja civilnog društva. Zaklada se posebno istakla u provedbi modela decentralizacije financijskih potpora. Nakon višegodišnjih priprema 2007. godine dakle godine o kojoj i govori ovo izvješće započele s odobravanjem financijskih potpora za građanske inicijative naš doprinos zajednici prepoznat pod tim naslovom. Prema novom decentraliziranom modelu potpora, to znači da se je omogućilo lokalnim udrugama i drugim neprofitnim organizacijama financiranje građanskih inicijativa na najbližoj regionalnoj razini. S tom svrhom i u tu svrhu nacionalna zaklada prema svojim standardima potpisala je sporazume sa četrima regionalnim zakladama u Splitu, Osijeku, Zagrebu i Puli koje su raspisale natječaj i zatim one dodjeljivale sredstva za rad i poticanje rada udrugama na svom području što je izuzetno dobro jer mislim da ovi regionalni centri itekako dobro poznaju upravo rad udruga i onda je manja mogućnost da ove udruge koriste neadekvatno sredstva koja dobivaju za svoje programe i te namjene. O tome je govorio nešto i kolega Mondekar, jer činjenica da mi imamo izuzetno mnogo udruga koje su ponekad nemojte se ljutiti, ali zaista same sebi svrhom, imaju takvu vrstu programa. Upravo ovaj regionalizam omogućio je da one zajednice, oni regionalni uredi prepoznaju rad i bolje poznaju nego nacionalna zaklada koja je mogli bismo reći centralizirano isto dijelila financijska sredstva. Mislim da je to jedan dobar iskorak koji je učinjen 2007. godine u nacionalnoj zakladi. Na području razvijanja demokracije i jačanja civilnog društva mislim kolegice i kolege da je Hrvatska učinila mnogo. Učinila je i napravila značajne iskorake upravo osnivanjem ove nacionalne zaklade. Hrvatska ima i vladin Ured za udruge koji isto tako pomiče, koji isto tako u svojem radu potiče i promiče rad udruga. Možemo reći da aktivan nevladin sektor uživa i u prednostima povoljnijeg zakonskog okruženja, a tome smo doprinijeli i mi, mi koji smo donosili pozitivne zakone i propise. Ima sve veći utjecaj na najvažniju vladinu politiku. Većina vladinih tijela i zato se ne mogu složiti s ovim što je kolega Mondekar prije izrekao, pružaju veću potporu udrugama, a brzo se povećava i potpora poslovnog sektora. Dakle i poslodavci, tvrtke, trgovačka društva prepoznaju rad nekih udruga i potiču njihov rad. Udruge su prepoznate kao važna komponenta društva od strane većine građana, a sve veći broj udruga ima stabilnu organizacijsku strukturu i strateške planove, misije, programe koje promiče i to je dobro da svake godine naše udruge jačaju svoje ustrojstvo, svoju organizaciju, a time su one i prepoznatljive i prihvatljive svima nama, cijelom društvu. Veliki pomaci napravljeni su svakako i u stvaranju uvjeta za pridruživanje Hrvatske Europskoj uniji, to moramo istaknuti. Kroz demokratizaciju, decentralizaciju upravljanja državom kao i kroz sustav potpora institucijama civilnog društva. Jer i ovdje moramo svakako učiniti znatan iskorak i to smo učinili. Svjesni činjenice da zaista još ima dosta posla pre nama, Republika Hrvatska zasigurno će zadovoljiti europske standarde u ovom području i svakako da će poštivanjem građanskih prava, jačanjem civilnog društva osnažiti i poticati regionalne kapacitete na kojima će se temeljiti sposobnost našeg prihvaćanja razvojnih mogućnosti koje se otvaraju u predpristupnim i strukturnim fondovima Europske unije, dakle moći ćemo ja vjerujem uskoro, a već smo sada pokazali u nekim predpristupnim fondovima da možemo u potpunosti zadovoljiti i kriterije Europske unije. To mogu i već veliki broj naših udruga civilnog društva što vjerujem da je i vladin ured, a poglavito zaklada o kojoj danas govorimo, ipak potpomogla svim udrugama civilnog društva. I zato još jednom ću na kraju istaknuti, klub Hrvatske demokratske zajednice će prihvatiti Izvješće o radu za 2007. godinu jer i sam moto ove zaklade i sam moto ovoga vašega izvješća ravnateljice nosi naslov i poruku, važno je imati podršku.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ravnateljice. Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke podržati će ovo izvješće, ali ja sam dužan odmah reći da govoreći u ime Kluba zastupnika HNS-a govorim na neki način i iz prve ruke, jer sam imao tu čast sudjelovati i u postupku osnivanja ove zaklade pa i neko vrijeme biti član njenog upravnog odbora. Ovih dana ističe peta godina od kada smo bili svjedoci osnivanja Zaklade za razvoj civilnog društva kao jednoga od najvećih koraka naprijed u međusobnom razumijevanju javnog državnog sektora i prostora civilnoga društva. Bilježimo i pamtimo što se 90-tih godina događalo na planu društvenoga valoriziranja rada udruga, nevladinih udruga, udruga civilnoga društva i ne sjećamo se tog vremena sretni i zadovoljni već zabrinuti što je to uopće moglo biti, što se moglo dogoditi u zemlji koja ima relativno dugu tradiciju udruga civilnoga društva još od starih bratovština pa čak i u doba socijalizma ta je infrastruktura postojala, bila snažna i na svoj način valorizirala socijalni kapital društva suprotstavljajući se totalitarnome sustavu. No sreća to je vrijeme iza nas. 90-tih godina Vlada, koncem 90-tih godina Vlada je napravila jedan vrlo dobar potez, a to je osnivanje Ureda za udruge Vlade Republike Hrvatske koji je tih godina otvorio jednu novu stranicu u dijalogu države i nevladinog civilnog sektora. Djelovanje tadašnjeg Ureda za udruge možemo nazvati pionirskim u mnogo čemu. S jedne strane valjalo je promijeniti stav samih državnih predstavnika pa i razumijevanje najviših državnih dužnosnika, predstavnika ministarstava prema društvenoj koristi uloge civilnoga društva. A s druge strane, valjalo je i u civilnome sektoru pobuditi povjerenje da do promjene u tom dijalogu može doći. Dokument koji je 2001. godine Vlada Republike Hrvatske formulirala u suradnji s civilnim sektorom, radi se o čuvenoj deklaraciji kojom je zapravo otvoreno novo poglavlje u međusobnoj suradnji civilnoga sektora s državom ali isto tako naznačene vrlo važne teme suradnji i s poslovnim sektorom koji kao treći također igra vrlo veliku ulogu u aktivaciji društvenoga kapitala, socijalnog kapitala. Nastupilo je jedno vrijeme u kojemu je trebalo promisliti nove modele funkcioniranja kako državne, javne strukture tako i samog civilnog društva u nekim novim okolnostima i mogućnostima suradnje a prije svega financijskoga praćenja onih programa koji su mogli dovesti do razvoja civilnoga društva. Djelovanje Ureda za udruge i tada je nastavljeno u vrlo pozitivnom ozračju, nastavljeno inicijativom za osnivanje savjeta za razvoj civilnoga društva. Imao sam čast biti prvim predsjednikom toga savjeta i ponosan sam na vrijeme u kojemu smo u nešto malo manje od dvije godine ustanovili nove obrasce funkcioniranja, pokrenuli nove inicijative, izradu Strategije razvoja civilnoga društva i podigli dijalog civilnog i javnog sektora na mnogo višu razinu nego što je bilo to do tada. Jedan od produkata takvog novog pristupa bila je ideja da se u Republici Hrvatskoj osnuje javna zaklada koja će na tragu dotadašnjih iskustava i potreba civilnog društva s jedne strane, mogućnosti države s druge strane, odgovornosti države također ali i iskustava koje slične zaklade imaju u mnogim drugim zemljama razvijenije demokracije i ta je ideja koncem 2003. godine zahvaljujući Hrvatskome saboru i hrvatskoj Vladi opredmećena posebnim zakonom i danas već pet godina imamo zakladu s kojom se možemo ponositi. Nažalost, nije se sličan razvoj dogodio i u drugim segmentima koji su pratili ili još uvijek prate razvoj civilnoga društva u javnome sektoru a kad to kažem onda mislim prije svega na Ured za udruge koji je prošao veliku krizu i svoga identiteta ali i svoga javnoga utjecaja pa ako hoćete i ugleda 2004. i 2005. godine. Na sreću i to je vrijeme iza nas pa ta retorika koje se još sjećamo iz usta tadašnje voditeljice ureda nije nešto čega bismo se sjećali s ponosom nego dobro da je prošlo i da što prije zaboravimo. Ali ono što mene brine je još jedan detalj vezan za funkcioniranje državne uprave a to je način na koji se ponašaju pojedina ministarstva u dijalogu, u suradnji i u svojim obvezama prema nevladinom sektoru. To se ne može naravno generalizirati ali ima mnoštvo primjera iz kojih je vidljivo da ministarstva ništa nisu naučila iz modela po kojima funkcionira zaklada odnosno koje je ponudila kao javni standard raspolaganja javnim novcem. Tako vjerovali li ili ne prošloga tjedna ili prošloga vikenda u novinama imate natječaj Ministarstva vanjskih poslova za dodjelu sredstava za programe poticanja prijateljstva među narodima. Prevedeno na hrvatski jezik to znači financiranje udruga društava prijateljstva Hrvatske i ostalih zemalja. To se objavljuje dakle dan prije početka zadnjeg mjeseca u godini a odnosi se za financiranje programa u 2008. godini. To je naprosto nešto što je nedopustivo, da ministarstvo raspodjeljuje sredstva koncem prosinca za tekuću godinu. Pa mi smo još 2002. godine uspjeli pomaknuti taj rok na ljeto a 2003. godine negdje na ožujak ili travanj jer nema apsolutno nikakvoga smisla dijeliti proračunska sredstva u prosincu za rad udruga koje po zakonu najkasnije do konca ožujka moraju donijeti svoj konačni financijski plan za tu godinu. To je podcjenjivanje a ako hoćete i izrugivanje rada svih onih aktivista i volontera koji rade u tim udrugama. Ne može se tako funkcionirati, tim više što nam je poznat državni proračun još iz siječnja ove godine. Dakle, znali smo vrlo dobro koja sredstva će biti na raspolaganju ministarstvima a kad se radi o varijabilnim sredstvima kao što su sredstva od igara na sreću koja mogu biti viša a mogu biti i niža, ovisno o tome koliko ljudi igraju, kako se prihoduje. Onda se ide na prosječno planiranje pa se te stvari korigiraju u zadnjem kvartalu godine kao što je to bilo i do sada slučaj. Dakle, zašto se ponovno pomiče taj rok i zašto se ne omogućava nevladinim organizacijama da normalno financiraju svoje programe u tekućoj godini. Ovako je smijurija. Dobit će programska sredstva za 2008. vjerojatno početkom siječnja, i kako će ih onda realizirati, u 2009. Zaklada za razvoj civilnoga društva imala je veliku ulogu upravo u postavljanju modela kojima će se pojačati odgovornost javnoga sektora prema raspodjeli sredstava i žao mi je što Ministarstvo vanjskih poslova ne funkcionira na način koji je razrađen i koji je pokazao do sada čitav niz pozitivnih efekata. Nadalje, razvijajući čitav spektar natječaja za različita programska područja te organizacijsku institucionalnu potporu udrugama zaklada je u četiri operativne godine svoga rada bitno doprinijela ne samo osnaživanju udruga, sektorskom povezivanju i umrežavanju, razvoju volonterizma, društvenoj afirmaciji volonterskoga rada, pojavnjenju rada udruga civilnoga društva, edukaciji aktivista i volontera, osnaživanju modela samoodrživosti udruga ali jednako tako i međunarodne suradnje udruga nevladinog sektora, gdje se otvaraju kanali i mostovi da udruge koje djeluju u Republici Hrvatskoj ostvarujući suradnju sa sličnim udrugama u inozemstvu, prenose pozitivna iskustva, kako iz Hrvatske u inozemstvo, tako iz inozemstva u Hrvatsku. Prošlo je vrijeme stranih donacija, dakle, toga više nema i teško da će biti. '90.-tih godina nažalost nevladin sektor ovisio je o financijskoj potpori iz međunarodnih zaklada i međunarodnih izbora. Već koncem '90.-tih godina bilo je jasno da će taj, da će ti izvori prije ili poslije presušiti i danas su oni možda neznatan dio ukupnih sredstava kojima se osnažuje civilno društvo. U tome smislu uloga zaklade je nezamjenjiva, ona je ta koja je uspjela nadomjestiti u mnogim slučajevima i u mnogim sektorima strane donatore, uvodeći posve nove modele valoriziranja njihovoga rada. Jer kao što vam je poznato mnoge međunarodne organizacije su nominalno navodile velike iznose koje su ulagale u razvoj civilnog društva u Hrvatskoj, a zapravo kada biste povukli crtu onda biste shvatili da je više od pola para zapravo organizacija potrošila za svoje hladne pogone i vlastite potrebe a tek pola transferirala dalje. U zakladi je to drugačije. Zaklada je danas stabilna institucija, osnovana po posebnom zakonu, ekipirana profesionalcima, izgradila je visoki stupanj razumijevanja i koordinacije i suradnje sa sektorima civilnoga društva. Jednako tako posjeduje nekretnine koje joj garantiraju stabilno funkcioniranje. Jednako tako počela je na svom projektu regionalizacije, odnosno decentralizacije, potiče regionalne, osnivanje regionalnih zaklada, već godinama potiče institucionalno jačanje regionalnih centara, razvoja civilnoga društva, regionalnih igrača koji mogu biti puno bliži onom čitavom nizu malih udruga i inicijativa koje rade na razvoju različitih građanskih inicijativa. Nadamo se da će Vlada shvatiti da zaklada može još uspješnije djelovati ako ima stabilne financijske prihode, ako se ne uzima svako malo iz kolača i igara na sreću za druge potrebe, a smanjuje svim ostalim pa uključuje onda i zakladu. Ako se ne ide na radikalizaciju odnosa prema nekim inicijativama kao što je to slučaj ovih dana kada se građanske inicijative progone na način da se privode različiti inicijatori društvenih aktivnosti i na policiju. Nadam se da se neće vratiti loše ozračje koje je vladalo nekad u dijelogu između Vlade i civilnoga društva. Nadam se da će shvatiti kolika je uloga Savjeta za razvoj civilnoga društva, da će ga osnažiti i ponovno mu vratiti mogućnosti i alate koje je imalo na raspolaganju da bi odnosi javnoga i civilnoga sektora bolje funkcionirali. U tome smislu čestitam svim zaposlenicima zaklade, profesionalcima ali i svima onima koji sudjeluju u vođenju njenoga sustava na dosada postignutim rezultatima i želim vam sretnih sljedećih 55 godina. Hvala lijepa.
Lijepo. Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod koji je kolega iznio u svojoj raspravi a to je da su ministarstva u siječnju ove godine imalo svoj proračun. Ja ne znam sjedimo li u istome Saboru, u siječnju smo tek konstituirali Sabor, formirali novu Vladu, nova ministarstva, jedino ako su kolegi poznate neke druge činjenice koje nama ostalim sabornicima, odnosno zastupnicima nisu jasne. A sigurno je da se u siječnju mjesecu nisu mogli znati ni točni, proračuna nije bilo, nisu mogli znati ni točni prihodi od igara na sreću, a bolje i sada negoli nikada, jer sigurna sam da to smatraju i udruge civilnoga društva da se sredstva namijenjena za potporu njihovih programa dodijele i podijele i da dođu u prave ruke, nego da to izostane u 2008. godini. Hvala lijepa.
Klub zastupnika HDSSB-a. Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo iz zaklade, kolegice i kolege zastupnici. Evo, malo prijašnja rasprava i ispravak netočnog navoda samo je jedan od problema o kojima želim govoriti ovdje, a mislio sam početi sa onim motom ovog Godišnjeg izvješća o radu nacionalne zaklade, važno je imati podršku. Podrška razvoju civilnog društva, nakon svih onih da kažem, porođajnih muka od koje su ovdje navedene, o kojima je govoreno ovdje od prethodnih govornika, za ista zaslužuje i našu podršku ovdje u Saboru. Osobito stoga što civilne udruge jasno prepoznaju znakove vremena i potreba hrvatskih građana. Osobito potrebu za dijalogom, debatom, demokracijom i pravo na informiranje. Prema istraživanju koje se zove procjena stanja razvoja, organizacija civilnog društva u Republici Hrvatskoj iz 2007. godine koje je provedeno na 745 ispitanih, dakle, udruga, čak … [[Govornik se ne razumije.]] % od njih imaju oblik suradnje jedni drugima. Najčešći motiv te suradnje, dakle, među udrugama je bio zajednički interes, povezivanje raspoloživih kapaciteta, te pomoć jedne udruge drugoj. U ovom materijalu ovdje vidimo, da u neku kažem ruku skraćeno decentralizirala model financiranja razvoja, što je za pozdraviti i tu je prepoznala znak vremena. Pa postoje zaklade u Splitu, Osijeku, Puli i Zagrebu, uz infrastrukturu i u drugim gradovima diljem Hrvatske. Pitanje je suradnje udruga s državom, dakle, osim one suradnje međusobne, udruga. Četvrtina ispitanih udruga u Republici Hrvatskoj smatra kako je država nezainteresirana za civilni sektor, pa čak i procjenjuje značaj civilnog sektora. Nešto manji broj vjeruje kako država podupire civilni sektor, ali zbog pritisaka izvana. Zanimljivo. Dok podjednak broj navodi kako ima dobru suradnju sa, i kako država podupire dakle financijski razvoj tih udruga i prepoznaju se kao partneri. Kada se uzmu u obzir lokalne samouprave, lokalne i regionalne samouprave, onda nezadovoljstvo sa suradnje civilnih udruga sa tim zajednicama izrazila 20% ispitanih udruga iz civilnog sektora. U toj anketi ili ispitivanju, jedan od problema su u suradnji koji je prepoznat od četvrtine udruga koje ostvaruju suradniče odnose sa javnim sektorom, sa državom, navodi se velika uloga neformalnih kontakata. Upravo ovaj problem, dakle ne postojanja institucionaliziranih oblika i okvira za suradnju, dakle onih okvira koji bi bili nekako zadani zapravo se navodi kao problem nepostojanja takvom institucionaliziranog oblika suradnje. Kada se govori o samim ministarstvima u koja su kandidirani programi i programska područja civilnih udruga, onda sam ovih dana i osobno dobio u mjestu u kojem živim, u gradu u kojem živim u Slavonskom Brodu jednu takvu, nije pritužba, ali jedan žal sa upravo neefikasnošću i netransparentnošću rada po pitanju rješavanja natječaja u tim ministarstvima. Program jedne udruge koja se bavi pomoći, dakle volonterstvom u pomoći za hendikepiranu djecu, djecu sa problemima u razvoju je taj što je natječaj proveden krajem kolovoza, prije neki dan su dobili obavijest, dakle evo sad je kraj godine, još mjesec dana, a sredstva su namijenjena za 2008. godinu. Nadalje, da se radi o sredstvima i financiranju iz igara na sreću onda moram reći da prije svega lutrijskim sredstvima raspolaže država. Ono što pripada osobama sa invaliditetom, one nemaju izravni financijski izvješća i raspodjelu, nego to ide jasno preko države, što dakle postoji i jedna još međuspona, a onda se tu nešto gubi i od kvalitete i od izravne transakcije, dakle prema udrugama. Smanjen je postotak sa 30% na 27% za udruge, postotak koji se od dobiti Hrvatske lutrije odvaja je bio 30, smanjen na 27%. Već sam istakao da se natječaji koji se raspisuju kasne, evo skoro godinu dana. Trebali bi se početi raspisivati natječaji i za sljedeću godinu, a sad su tek zapravo u fazi tek realizacije i transfera novca prema udrugama, a evo već sada prosinac ove godine. Komisije ili povjerenstva koja rade na raspodijeli, rade poprilično netransparentno, pa su pomalo i nedodirljive, teško se s njima komunicira. Dobio sam neki dan također jedan upit da postoji model, samo evo zgodna je prilika, upravo se o tome raspravlja, da zbog, dakle ta ista udruga 4 godine kandidira i dobiva sredstva iz Ministarstva obrazovanja, dakle kod gospodine Primorca, našeg ministra, a evo ove godine sa istom dokumentacijom koju je priložila ove godine nešto nedostaje, pa im nije jasno i pitaju se kako to već 3 godine dobivaju na istu dokumentaciju sredstva, ove godine nešto im formalno nedostaje. Tako da su ogorčeni i ožalošćeni što je tome tako. A radi se o volonterima koji pomažu djecu sa smetnjama u razvoju. Za neke natječaje koji se provode i nakon, nema ni obavijesti u rezultatima, niti ima obrazloženja o rezultatima natječaja. Nadalje, nije samo Hrvatska lutrija jedini oblik ili jedina organizacija koja provodi igre na sreću. Tu su silne kladionice, nagradne igre počevši od medija pa nadalje, tombole i tako dalje. Da li je to uopće da smo mi to ovdje u Saboru, da li je Vlada uzela u obzir da i od tog dijela se može izdvojiti dio sredstava za udruge u civilnom sektoru. Mislim da o tome svi skupa ovdje trebamo razmisliti, a i zaklada da to predloži da Hrvatska Vlada, a jasno da mislim da postoji pozitivan odnos prema, koliko vidim iz ove rasprave pa da to onda uvrstimo kako bi se povećao dakle jedna suma novca kojom bi onda se moglo raspolagati udruge u civilnom sektoru za svoj rad koji je zaista za pohvaliti s obzirom da je volonterski i velikim dijelom i s obzirom da doprinosi ukupno zajednici, a jasno doprinosi i našem ugledu, našem imidžu prilikom, evo ove posljednje faze, posljednje etape pristupanja naše zemlje Europskoj uniji koja zaista sigurno vodi računa upravo o udrugama civilnog društva. Evo, s toga jasno da je za podržati rad vaše zaklade i u nadi da će sve ovo što će saborski zastupnici danas u raspravi izreći da ćete uzeti u obzir i u vašem radu, a vidimo da je taj rad, da kažem sve kvalitetniji i sve bolji, da se sve više uvažavate, pa ćemo onda zajedno raditi dalje na razvoju civilnog društva. Hvala vam lijepa.
Hvala. Za klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva, uvažena gospodo zastupnici. Jasno, kao što su svi manje-više istakli civilno društvo nije, niti može biti, niti ga može itko doživljavati nekim remetilačkim faktorom. Ja bih bio zadnji koji sam to rekao. Dobio sam nagradu HHO-a 2000. godine kada tamo nisu bili neki ljudi, kad je bilo neko drugo vrijeme i do toga mi je izuzetno stalo. Mislim da je civilno društvo doprinijelo demokraciji, doprinijelo je promjenama, nema društva bez tog sustava, gotovo bih se usudio reći da je na neki način savjest društva, civilno društvo nam je jednako tako nasušno potrebno. Oni u svemu tome moraju biti apsolutno autonomni. Oni su usudili se progovarati i o onome o čemu se ovdje za saborskom govornicom nije smjelo i kada se o tome željelo govoriti. Prema tome ako ih netko treba, treba ih u ovom trenutku Hrvatska, ako negdje trebaju govoriti trebaju govoriti u Hrvatskoj. Ako se negdje treba boriti iza slobodu izraza pa i za vis a vis nekih zadnjih događanja oko facebooka itd. onda trebaju nastupati u Hrvatskoj. Ali ima i isto tako jedan ali. Ni te civilne udruge isto ako želimo biti pošteni, nisu uvijek i u svakom trenutku bezgrješne. Jasno je ono što su i moji prethodnici rekli, civilno društvo mora biti autonomno i za tu autonomnost civilnog društva treba se boriti i ovaj Parlament. Da se našalim, tu njihovu autonomnost treba čuvati kao zjenicu oka svoga, kao npr. autonomnost medija, ali ako oni npr. progovaraju na neki način o nama, onda ju isto tako imaju biti spremni da i mi možemo progovoriti o njima. To bi bilo legitimno, to bi bilo pošteno, to bi bilo jasno jedino iskreno. Nije to nikakvo zastrašivanje, zato jer bi se usudio reći da je njihova moć u ovom trenutku pa i daleko veća i od samog hrvatskog Parlamenta. Kao i u svakoj stvari tako i kada je riječ o udrugama, mnogo toga se svodi ne samo na ideju nego se svodi i na novac. Ja neću govoriti o onome što je možda danas najpopularnije ili najnepopularnije u ovoj zemlji o štednji, ali ću reći da onaj koji udrugama daje novac taj od tih udruga jasno je da često može očekivati i očekuje neki povrat usluge. Tko naše udruge ili u velikom dijelu to civilno društvo i financira? Financira Vlada pa one koji dobijaju tu uslugu ili novac, jasno da od njih očekuju jedno korektno pod navodnicima, ponašanje. Novac dodjeljuje lokalna samouprava pa i ona to isto očekuje. Nekada kao što je čini mi se malo prije netko rekao, mnogo novaca za financiranje civilnog društva dolazilo je od stranaca. Dovoljno je spomenuti Soroša. Jasno je da su i oni imali određene namjere na ovim prostorima, danas se Hrvatska na taj način pod navodnicima, ne kontrolira. Danas se ona kontrolira recimo preko privatiziranih banaka, EU-a i tome sl., ali danas u velikoj mjeri sve više to civilno društvo udruge financira i krupni kapital, a ovi zadnji ili četvrti su usuđujem se reći i najgori od sviju, jer ni jedno njihovo ulaganje pa i to možemo nazvati ulaganjima, nije na slijepo. Do jučer su oni ulagali ja bih rekao u te projekte da ih se ne bi prozivalo, a danas da bi možda za njih netko odrađivao i neke političke momente. Kada se to poveže s medijima onda se to pretvara u jedan politički projekt. Javnost često mi između sebe jedni druge prozivamo, prozivamo političke stranke, o.k. s punim pravom. Zašto? Zato jer oni koji su na vlasti kontroliraju dvije trećine bruto društvenog proizvoda. No kada je bilo zadnje Izvješće o radu parlamentarnih stranaka gospođe Šime Krasić, ona je izgovorila jednu usuđujem se reći antologijsku rečenicu koju nisu mediji prenijeli, a doslovce je rekla da ova vaša izvješća su bolja od bilo kojih drugih gdje je revizija po prvi puta ušla. Ukupni proračun 2007. izborne, svih stranaka, bile su 180 milijuna kuna. To je negdje pet puta više no što je novaca dobila ova Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva u 2007. godini. Ja tvrdim da udruge danas u Republici Hrvatskoj dobijaju kroz razne kanale i tri, možda četiri, možda pet puta više novaca no što dobijaju političke stranke. B.a.b.e., GONG, Zelena Istra itd. pa svi oni imaju proračune veće recimo od IDS-a. neka imaju, ali si čovjek postavlja pitanje kada će npr. revizija ući i u te nazovimo ih tako, asocijacije. Ono što želim pozdraviti u ovom izvješću to je ova svojevrsna decentralizacija financiranja udruga pa se tkao kaže na strani 2 kako je Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva nakon višegodišnjih priprema u 2007. godini započela decentralizirani model dodjele financijskih potpora, decentralizirani model dodjele financijskih potpora građanskim inicijativama omogućuje lokalnim udrugama, drugim neprofitnim organizacijama, financiranje njihovih građanskih inicijativa na njima najbližoj regionalnoj razini itd. i to se dešava u Splitu, Osijeku, Puli, Zagrebu. Sve je to u redu, to treba apsolutno pozdraviti. Međutim s druge strane se kaže da su ti projekti kako sam ja to iščitao, teški svega evo ovdje na ovoj strani 4, temeljem decentraliziranog natječaja za građanske inicijative naš doprinos zajednici ili je to možda samo jedna od njih, financirane su 23 inicijative u ukupnom iznosu od svega 180 tisuća kuna. Znači ta sredstva su još uvijek u velikoj mjeri centralizirana. Međutim ono što je svakako ključni dio ovog izvješća, to su financijske potpore odobrene na natječajima 2007. pa tako imamo Zajedno za bolje milijun i 740 tisuća kuna, Demokratizacija i razvoj civilnog društva 3,9 milijuna kuna. Pa imamo Institucionalnu potporu u razvoju ili stabilizaciji udruga 4,7 milijuna kuna. Pa imamo ne znam, 2004., 2005., 2006. čitav niz ovih projekata npr. 89 institucionalnih potpora za stabilizaciju i razvoj udruge odobrenih 2004., 2005., 2006. za nastavak financiranja u 2007. godini u ukupnom iznosu od 15,8 milijuna kuna. Pa imamo 13 višegodišnjih i trogodišnjih programa u području demokracije i razvoja civilnog društva 991 tisuću kuna. Pa onda imamo 16 neprofitnih medijskih projekata u iznosu od milijun i 429 tisuća kuna. Pet programa povezivanja udruga na temu europskih integracija milijun i 491 tisuću kuna i da sada ne nabrajam sve dalje, ali ću pročitati jedan podatak tako da se jednostavno vidi u kojem je redu veličina riječ. Nacionalna zaklada u prve četiri godine djelovanja 2004.-2007. u brojčanim pokazateljima ima 86,2 milijuna kuna uloženih u građanske inicijative, projekte, programe i institucionalne potpore organizacija civilnog društva, programa suradnje te programa decentralizacije i regionalni razvoj. Ponavljam još jedanput riječ je o 86,2 milijuna kuna, a svi će se složiti sa mnom da 86,2 milijuna kuna je ovaj jedan respektabilan novac. I zato mislim da državna revizija i glede tih sredstava na neki način "mora postupati." Još jedanput ću reći, ja apsolutno nemam ništa protiv nastupa civilnog društva, dapače ponavljam, često su udruge ili civilno društvo ja bih rekao savjest ovoga društva. Mene ponekad znaju zasmetati kada je riječ o tome, samo podmetanja koje svakog dana bilježimo. Smeta me kada npr. ti nastupi znaju blokirati gotovo svaku investiciju. LNG, Plin, Družbu Adria, naftu, izlazak naftovoda na istarsko kopno, plin, Družbu Adriu, pa ovaj nesretni Rockwool itd. Dobro, lokacija tamo nije najsretnije odabrana, to priznajem. Al' ako je prije jednu godinu 90% bilo problema izazvano Rockwoolom, danas 90% problema izazivaju drugi. A kada krene, a krenut će val otpuštanja, i u Labinu, Buzetu je krenuo, ja se usuđujem reći da će biti sretna majka ona koja će tamo imati svog sina zaposlenog jer oni već u prvoj godini svog rada imat će negdje 0,5% hrvatskog izvoza. Istina je i to da ih je željela lokalna samouprava, ali su ih željeli i neki aktivisti koji su danas u raznim udrugama koje nastupaju protiv, a jedini koji je bio protiv i to je istina je bio Jakovčić. Ali sad, pustimo sad to. I time ću na neki način završiti. Ne može se apsolutno biti protiv gotovo bilo kojega industrijskog projekta koji se dešava u Republici Hrvatskoj. O tome isto te udruge bi ju trebali ili to civilno društvo voditi računa. Bez industrije Istra bi bila gladna. Jedino u Istri je industrija prva gospodarska grana. Drugi u Hrvatskoj će naprosto shvatiti što to znači biti bez industrije. Mi ćemo doživjeti silan udar u ovoj krizi, ali što reći za jednu Rijeku, 3. Maj, za Kraljevicu koja je kaput, Jadran, Crikvenicu, za Gorski Kotar, za Split, za Metković koji živi samo od mandarina, za Slavoniju itd. Evo, tu sam samo htio reći ovako nuzgredno jednu malu istinu oko Rockwoola. Dogodilo se što se dogodilo, investirali su 85 milijuna eura. Ne vidim tko će ih danas otjerati, zato to govorim, ali ga treba, taj Rockwool natjerati da poštuje sve ono što zakon od njih traži, što su ispoštovali u jednome Parizu gdje djeluju, u Muenchenu itd., itd. I konačno, zar nema problema kada je riječ o industriji u mom Buzetu, u Kanfanaru, u Puli itd. Za kraj neću reći da mi je ovo izvješće, kada je riječ o tih 86 milijuna kuna, liči ali na trenutak imam dojam da to funkcionira i po sistemu ruka ruku mije. Ja tebi, ti meni, prema tome ono za što se zalažem potrebna nam je revizija čitavog niza projekata o kojima se ovdje razgovara i dodijeljenih sredstava. Što se tiče kluba IDS-a, klub IDS-a također će prihvatiti ovo izvješće. Kud svi Turci, tu i mali Mujo, ali uvijek ima jasno onaj "ali". Ideja zaklade, kao što su svi prije mene rekli, nije loša. Nju treba apsolutno podržati jer to funkcionira kao recimo i funkcioniranje političkih stranaka, parlamentarnih iz proračuna. Samo to jamči autonomnost stranaka kao što i ovakva jedna zaklada može jamčiti autonomnost udrugama, ali zašto ne bi mi progovarali i o zakladi na jedan drugačiji, ali isto tako vjerujte, korektan način? Ne da ja ovdje sada želim remetiti jednu harmoniju koja se postiže među klubovima, već da se progovori možda i o onoj drugoj strani civilnog društva o čemu se u pravilu u javnosti ne govori. Mi imamo čitav niz udruga. Mnoge su nastale nakon Domovinskog rata. Maloprije je netko rekao, predstavnik kluba HNS-a, financiraju se udruge u trećim zemljama itd., Zeleni. Ja tvrdim da oni ostvaruju dva-tri puta veće prihode od političkih stranaka i tu poruku, između ostalih, treba poslati i hrvatskoj javnosti i njima. No, još jedanput ću reći, zaklada je dobra ideja. Ona je još uvijek na neki način, u nekoj fazi probnog rada da se tako izrazim, eksperimentiranja. Treba joj autonomija i u nastupu i u financijama, ali jasno da joj treba i jedan korektan nadzor, kako parlamentarni tako i revizijski.
Hvala. U 10,36 je isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga Sabora. Gospođo upraviteljice Zaklade sa suradnicom, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Pa evo treba reći da je zapravo, još jedanputa, da je zaklada osnovana 2003. godine, a njezina zapravo svrha je razvitak civilnog društva u Hrvatskoj. Programima se potiče važnost neprofitnog sektora, međuresorska suradnja, građanske inicijative, filantropija, volonterstvo i unapređenje ukupnog demokratskog sustava odnosno institucija društva. Vizija zaklade je zapravo ostvarivanje aktivnoga građanstva u razvitku modernoga društva koji teži uspostavljanju društvene pravednosti, jednakih mogućnosti za sve građane, snošljivosti, sudioničke demokracije, boljim uvjetima i u konačnici bolje kvalitete života. Višegodišnji rad u modelu jačanja sposobnosti udruga na lokalnoj i regionalnoj razini zaživio je u praksi, možemo reći u punom obimu kroz 2007. godinu. Nacionalna zaklada je u 2007. godini započela sa stručnom i kvalitetnom izobrazbom registriranih i neregistriranih lokalnih udruga. Regionalne mreže, a takvih je pet, s kojima je zaklada potpisala sporazume o suradnji pružati će usluge informiranja, izobrazbe i savjetovanja prema utvrđenim kriterijima, u konačnici besplatno za sve krajnje korisnike u lokalnoj zajednici i na taj način jača kapacitete, ukupne njihove kapacitete. Glavna postignuća zaklade u 2007. godini je decentralizacija financijskih potpora, makar je već rečeno ali držim da je potrebno još jedanputa to istaknuti. Zatim, uspostavljanja modela poticanja regionalnog razvitka, organizacija civilnog društva te potvrđivanja ISO certifikata za kvalitetu djelovanja pa je postala prva javna institucija u Hrvatskoj koja od 2006. upravlja sustavom dodjele financijskih sredstava i potpora, zapravo organizacijama civilnoga društva sa takvim certifikatima. Važno je i također već rečeno, ja ću još jedanput ponoviti, aktivan rad sa fondovima Europske unije. Izdavaštvo koje je također važno za razvitak civilnoga društva, a građanske inicijative koje su provedene u prvoj polovici 2007. godine su posebno važne, jer uključuju građanke i građane koji su svojim dobrovoljnim radom, znanjima ili pak materijalnim davanjima na konkretan način željeli pomoći zajednicama ili zajednici u kojoj žive. Jedan od takvih primjera je i uvrštavanje, odnosno uključivanje osoba i njihovo upoznavanje sa invaliditetom i u odnosu na postojeći zakonski okvir i zakonski sustav. Konkretno i u mome gradu, gradu Šibeniku, provode se slične aktivnosti, a jedan od primjera navest ću i uređenje starih bunara u povijesnoj jezgri grada. Važno je istaknuti kako zaklada vrlo kvalitetno provodi mjere nacionalne strategije stvaranja poticajnog okruženja za razvitak civilnog društva. Stoga ću podržati izvješće o radu ove zaklade za 2007. godinu. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Anitčević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani predstavnici Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva. Evo kao što ste čuli predstavnika našeg kluba, klub će podržati izvješće o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva. Međutim, ovo je sigurno i prigoda da mi govorimo i o suštini i koliko naše udruge općenito koliko građanska participacija može se razmahati u današnjem društvu i u današnjim uvjetima. To je prije svega pitanje, kakvo je političko okruženje? A u tome je dominantno, kako je vladajući i što vladajući misle. Ne o udrugama, ne o udruženjima građana, nego prije svega o samo građaninu. O njegovom mjestu u društvu. Dali ga se shvaća kao podanika ili općenito kao građanina sa svim pravima koji ima pravo dosađivati vlasti, pitati je, kritizirati, a ne samo nešto reći svake četiri godine na izborima, kada treba izmamiti od njih, evo možda što im je još preostalo taj glas. To je pravo pitanje. Međutim, u ovim uvjetima novo civilno društvo sigurno raste nezaustavljivo i ništa ga neće moći uplašiti, ni zaustaviti. To je jednostavno zbog toga što smo se našli u takvoj situaciji. U jednoj situaciji uspostave, tiranije financijskog kapitala, uznapredovale monitarizacije ljudskih odnosa, progonstva vrijednosti. Novi mehanizmi javnog nadzora su potrebniji nego ikada, jer je kapitalizam divljačkiji nego ikada. I upravo civilni sektor jeste ono područje, jeste ona snaga koja će upravo sačuvati one ljudske vrijednosti koje se ne mogu i ne smiju monetarizirati i izvrgnuti tržištu. Jer naime, nevidljiva ruka tržišta svakog dana odlučuje, tko će napredovati, tko će propasti, tko će živjeti, tko će umrijeti. Grabežljivci očito trijumfiraju, pa eto država se pokazuje nemoćnom, odnosno ne želi sve to obuzdati. I u tome jeste uloga civilnog društva koja mora doživjeti spektakularan preporod. To je okvir gdje se stvaraju upravo u civilnom životu, u civilnom sektoru, stvaraju se i razvijaju novi društveni pokreti. To vlast mora znati. Ako vlast to ne zna, onda se posvadila sa stvarnošću. Tu se potvrđuju dosada neafirmirane uloge i strukture koje će izbiti kod nas tek na društvenu scenu, sa svojim zahtjevima, sa svojim glasom. Naime, Hrvatska izlazi iz tišine. To vlast mora shvatiti jednostavno. I ne vidjeti u tome ništa zazorno. Pa čak i onda kada se kritizira. Dakle, dok vlast voli, gotovo svaka vlast voli stvarati atomizirane pojedince. Tobože glorificirajući čovjekovu slobodu. Međutim, ti izolirani pojedinci, onda su ostavljeni da se sami suočavaju s velikim pa i ekonomskim, upravnim i pravnim poretkom i tu su nemoćni. I tu je uloga civilnog sektora. Danas je stvarni pojedinac u ovim uvjetima, gotovo svjetlosnim godinama udaljen od vrijednosti koje su proklamirane još u Francuskoj revoluciji. Ali ono što je zadaća civilnog društva, jeste upravo obnova snage pojedinca i njegove moći i snage da se udružuje. Međutim, ponavljam da je jako važno okruženje u kojima se odvija taj civilni sektor. Vlast se mora naučiti podnositi tu slobodu, ako je već ne podupirati. Međutim, ono što se zbiva u Hrvatskoj, nedavno, recentno, jučer, prekjučer, ovih zadnjih dana, a povremeno stalno. To je nešto što bi mi ovdje prekršili dužnost svojih govora i reagiranja kada bismo to prešutjeli. Radi se o obrani demokracije, radi se upravo o obrani elementarnih ljudskih prava. Ne mogu se na mladiće i djevojke slati policijske snage. To vlast ne može raditi, to vlast ne smije raditi. Prije svega radi vlastitog ugleda, a onda radi elementarne slobode i prava čovjeka i građanina. Ne mogu se drugi plašiti kako bi se time vlast hranila i hrabrila. Ono što smo imali prilike vidjeti i čuti i o čemu bruje evo gotovo svjetski mediji, nešto što izaziva ozbiljnu zabrinutost. Naime, Face grupa "Stegnite vi svoj remen, bando lopovska", koja je upravo pozvala građane na prosvjed 5. 12. na glavne trgove u Zagrebu, Rijeci, Puli, Zadru, Splitu izazvala je očito nemire u vladajućim krugovima što je rezultiralo uhićenjima mladih ljudi odnosno privođenjem. Tako je upravo jučer, prekjučer mlada Ivana Loko koja je lokalna koordinatorica tog prosvjednog skupa u Zadru, policija ju je privela dok je u ponedjeljak, dakle još prošlog tjedna na gradskom trgu lijepila plakate za ovaj prosvjed. Iako je taj prosvjed, ona je željela objasniti policajcima koji su je došli privesti da je skup uredno prijavljen i da nema za to razloga. Međutim, unatoč tome ona je morala otići s njima. Kasnije, naravno kad je stvar buknula u javnost onda je opravdanje bilo da ona nije privedena, da se nije radilo ni o obavijesnom razgovoru nego, citiram, "o ravnopravnom razgovoru o određenim aspektima prosvjeda bez ikakvih represivnih elemenata". Dakle, to danas ima naziv takva privođenja lišavanja slobode, imaju naziv ravnopravni razgovor o određenim aspektima prosvjeda. To su ozbiljne stvari o kojima ovdje ovom prigodom treba govoriti, treba reagirati i treba prosvjedovati jer je ta vlast koja je sigurna u sebe, koja je sigurna u ono što radi ne privodi mlade ljude. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Pa evo, kolegica je čitav niz netočnih navoda iznijela. Citirat ću nekoliko. Ne može vlast na mladiće i djevojke slati policijske snage. Vjerojatno je kolegica pratila vijesti u Tajlandu a ne u Hrvatskoj. Hrvatska policija ne šalje nikakve snage na nikakve mladiće, na nikakve djevojke. Provodi zakon u slučaju da se pojavi fašistički simbol. I druga netočna istina. Dama iz Zadra nije privedena, pročitajte na internetu i drugu istinu. Znate kolegice, svatko ima pravo na svoju istinu. I vi imate na svoju, ja ju poštujem. Ali vjerujte onda da i policija ima pravo na svoju istinu kad je rekla da je mlada dama sama ušla u policijsku postaju da bi ishodila dozvolu za skup koji planiraju održati. Znači, nemojte krivo informirati hrvatsku javnost, dosta je takvih krivih informacija. Poštujmo jedni drugima pravo na istinu. Vaša istina danas nije bila istina.
Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče. Pođimo od pitanja što je to civilno društvo. To je prostor između obitelji, Vlade i tržišta. I nisu samo registrirane udruge civilno društvo nego i neformalno okupljanje građana oko nekog pitanja predstavlja taj civilni sektor. Prisjetimo se 1996. godine i onog velikog okupljanja u Zagrebu na Trgu bana Jelačića, prosvjed protiv oduzimanja koncesije Radiju 101, sve organizirano u jednom danu, od negdje 9 prije podne pa do uvečer kada je došlo do velikog prosvjednog skupa. Nije bilo vremena da se osnuje udruga za obranu Radia 101, da se ona registrira i da počne s djelovanjem. Građani su se znači neformalno udružili oko nekog cilja. Tada je cilj bio da ostane Radio 101 i drugi jednako važan cilj da prestane ušutkavanje onih koji se usude javno govoriti protiv bilo kojeg poteza aktualne vlasti kao što je tadašnji potez bio pokušaj da se ukine koncesija 101-ici. Taj prosvjed je doživio uspjeh, bez obzira na to što je tadašnji predsjednik Republike već vidno bolestan tražio od ministra unutarnjih poslova da onemogući prosvjed. Prosvjed je ipak održan i on je polučio uspjeh, Radio 101 je ostao. I taj nam primjer zapravo pokazuje koliko je važno civilno društvo i onda kada ono nije formalno organizirano. Odnos prema civilnom društvu ne može se ocjenjivati samo kroz ovakvo izvješće nacionalne zaklade. Njega treba promatrati i kroz odnos vlasti prema i ovakvim neformalnim udruživanjima građana. Znači, koliko se stvara jedno poticajno okruženje za civilni sektor a koliko se prema njemu primjenjuje represija, ili ukoliko je ono nepoželjno za vlast. U vrijeme onih prvih deset godina vladavine HDZ-a odnos prema civilnom sektoru nije bio osobit. Pokojni predsjednik Tuđman nazivao ih je vragovima zelenim i žutima, neprijateljima Hrvatske i hrvatstva, prodanim dušama, janušima itd. Nažalost, moramo konstatirati da se i u ovih zadnjih pet godina od ponovnog dolaska HDZ-a na vlast taj odnos nije bitno promijenio. Primjer za to imamo eto upravo zadnjih dana. Tehnologija napreduje, ljudi se povezuju brže i jednostavnije nego što je to bilo 1996. godine, uloga interneta je ovdje danas nezamjenjiva. I sad pogledajmo što se događa. Kada se formira jedna neformalna grupa koja ne voli predsjednika Sanadera jer je takav cilj okupiti ljude, 5 tisuća ljudi koji ne vole predsjednika Sanadera slijedi represija. Ja ne vidim razlog za takvu represiju jer zapravo ne vidim razlog zbog čega bi voljeli premijera Sanadera. Žive sve lošije, najavljuje se zamrzavanje plaća, uvođenje novih poreza kao ovaj za cigarete, novih doprinosa za umirovljenike, cijene rastu svih proizvoda, inflacija je sve veća. Zašto bi oni voljeli premijera Sanadera? Imali li jedan razlog? Pa baš niti jedan. Pa kada to javno kažu, i logično je da to kažu jer govore u svom interesu e onda slijedi represija. Poziva ih se na obavijesne razgovore ili kako je to rekla kolegica Ingrid nova formulacija policijska na ravnopravne razgovore. Nekog se poziva u policijsku postaju da bi se s njim ravnopravno razgovaralo. Izlika je remećenje javnog reda i mira, uznemiravanje javnosti. Ali ja ne vidim da je javnost uznemirena, ja upravo suprotno. Vidim da veliki broj ljudi sa oduševljenjem pristupa toj grupi koja ne voli Sanadera. Nitko tu nije uznemiren, osim možda premijera Sanadera, zato što ga ne vole. Ali to je ipak njego problem. To ne može biti to što premijer Sanader je zbog toga uznemiren ne može biti uputa za ponašanje organa represije prema onima koji ga ne vole. I koji se to, zamislite još, usude javno i reći. Kakva je posljedica? Posljedica je ta da u građane ulazi strah. Oni se skidaju s tih blogova, skidaju se s tih portala, brišu svoje postove. Zašto? Oni su uznemireni djelovanjem države, djelovanjem državnog represivnog aparata, posve nepotrebno. Posve neshvatljivo. I mi, kao država, odnosno vi kao Vlada, pokazujete zapravo kakav je vaš odnos prema civilnom društvu. Nije odnos prema civilnom društvu ovo što ste ovdje napisali samo podjela novca, različitim odlukama, pa je, i to je, ali meni se čini daleko važnije od toga kakvo je okruženje, to okruženje. Da li je ono poticajno ili ne poticajno. Da li ono predstavlja poziv civilnom sektoru da se javi, da se uključi u raspravu ili predstavlja zastrašivanje toga civilnog sektora. Bojim se da smo trenutno svjedoci ovog drugog. I to neće blagotvorno djelovati na razvoj civilnoga društva. To sasvim sigurno predstavlja jedan veliki nazadak u odnosu na kratko četverogodišnje razdoblje od 2000. do 2004. godine. Kada su građani organizirano, javno iznosili svoja mišljenja, pa čak prijeteći istrgavanjem vlasti kada su skupljali kestenje, kada su organizirali se uz podršku politike na splitskoj rivi, kada su se tamo držali vatreni govori. Vlast nije tada reagirala. Nije reagirala. Dopustila je takve prosvjede, dopustila je laži, dopustila je objede, uvrede, protiv sebe same. Zašto? Pa zato što je imala bitno drugačiji odnos prema civilnom sektoru. Čak i onda kada on nije bio samo civilni sektor, kada je bio politički instrumentariziran i politički organiziran od strane jedne političke stranke. E, takav odnos prema civilnom društvu, ne takav, takav ne možemo niti sanjati kakav je bio u te 4 godine, ali malo bolji barem nego što je danas, imamo pravo očekivati u ime tih građana. Imamo pravo očekivati. I ovdje, s ovog mjesta iz ovog Sabora morale bi doći riječi ohrabrenja za sve te blogere, za sve te ljude koji se uključuju u Internet, u tu javnu raspravu oko toga treba li ili ne treba voljeti premijera Sanadera. Hvala.
Hvala. Dva ispravka netočnog navoda. Prvi gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega Stazić netočno navodi da se na facebooku radi o neformalnoj udruzi. A znamo, upravo građani znadu da je riječ o sasvim formalnoj udruzi i forumu mladih SDP-a koji to radi i čiji su vjerojatno prsti poplavili od silnih klikova tamo. Slična situacija kao što je bila civilna udruga ili kako neformalna udruga za praćenje izbora sa sjedištem na Iblerovom trgu i financijama SDP-a.
Drugi ispravak gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Netočno je bilo 10-ak navoda, pa ću probati do crvenog signala. Prvo. Kaže: "HDZ-a vlast provodi represiju, da se to vidi iz vijesti.", ja čitam, Internet je sasvim suprotne vijesti, da se nije radilo o represiji, da se radilo o podvalama, da se radilo o režiji, da se radilo o jednoj političkoj grupaciji koja je to sve insinuirala. Pa ne znam kome da vjerujem, gospodinu Staziću ili ovim vijestima. Ja mislim da se ne bi ovakve neistine smjele nekritički iznositi. Ne vole Sanadera 5000 ljudi i zbog toga on provodi represiju. To nije točno. Premijer Sanader je jako zadovoljan kada ga ne voli 5 tisuća ljudi, jer znači da ga 4 milijuna 426 tisuća i 850 voli, prema tome najuspješniji političar jer ti nisu dali potpis na tih 5 tisuća, pa ne vidim zašto bi bio nervozan. Dapače, samo 5 tisuća ako te ne voli kao političara, to ti je izvrstan znak za predstojeće izbore. Hvala.
Replika, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolega Staziću govorite o uznemirenju javnosti, pa sigurno da su građani uznemireni jer se ono "Pokrenimo Hrvatsku", pretvorilo u zamrznimo Hrvatsku, a hrvatski san polako se pretvara u hrvatsku moru. I kada to netko hoće kazati, sada se imputira da je to mladež SDP-a, e onda se vlast uznemirava, jer se govori o tome. A sjetimo se još ministra Kirina, ministra policije Unutarnjih poslova koji je rekao i njegovih riječi, jer je ono onako dobroćudno rekao što je valjda čuo kod kuće, odnosno mislim kod političke kuće, "pazite što ćemo im onda raditi", to je on javno rekao. Dakle, kada je, tu se malo ljudi, mladež šalila, … [[Govornik se ne razumije.]] i tako, to je bio onda, to vrijeme. To su bile njegove riječi, "pazite što ćemo im onda raditi.". I to je sada ovo zastrašivanje, to se pripisuje mladeži SDP-a, pa nije samo mladež SDP-a osviještena, općenito mladi su vrlo, vrlo osviješteni, s time morate računati.
Odgovor na repliku, zastupnik Nenad Stazić.
Spominjete mladež SDP-a i kažete da ona nije organizator ovoga. Na, koliko sam vidio na tom facebooku za ovo okupljanje se već do sada prijavilo nekih 60 tisuća građana, SDP bi bio presretan kada bi imao mladež koja broji 60 tisuća članova. Nemamo, nije to dakako mladež SDP-a, to su građani. To su oni i to ne svi, dakako, to su samo oni koji su na facebooku, koji imaju pristup Internetu, koji se ne boje iskazati svoje mišljenje. Onih koji se boje, oni koji se to ne usude reći, koji se boje da ne budu pozvani na obavijesne razgovore, ravnopravne razgovore sa policijom, u policijskoj stanici, tih je daleko više.
Gospodin zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Pa govorimo ustvari o važnim temama i čini mi se da upravo u ovom sada, ovim odgovorima na replike i tako dalje i postavljanje pitanja ispravka netočnih navoda se vidjelo ono što je ovdje ustvari zastrašujuće a to je da se ipak radi o političkoj pozadini. Ovdje se gleda [[Upadica: To i mi tvrdimo.]] Da, da. Ovdje se obračunava sa ljudima zbog političke pripadnosti. Vi ne govorite o problemu nego govorite tko je, tko pripada kojoj stranci? Osim što je to nepristojno to je u sukobu sa nekim našim zakonima. Pa šta ima veze kojih je političkih uvjerenja, koje vjere, debljine, težine, spola, broja, roda taj koji nešto piše? Bitno je da li piše istinu ili ne i o čemu se tu radi. Hoćemo ovdje prebrajati tko je iz koje stranke na Internetu? Ako je to tako onda je to zaista opasnije nego što sam ja mislio. A što se tiče uznemiravanja javnosti pa ja sam, protiv mene je dignuta kaznena prijava Državnom odvjetništvu zbog uznemiravanja javnosti jer sam pitao gdje su nestale pare u splitskom škveru? Istinu za volju Državno odvjetništvo je to odbacilo. Ali koja je poruka? Poruka je: Plašite se pitati! Morate se plašiti. Jer tko pita dostić će vas duga ruka nečija. Inače ja sam mislio sad gledajući predsjedavajućeg, ja sam se inače bio javio za repliku a izgleda da ste me pročitali za diskusiju jel'? Jel' ovo diskusija ili replika? … [[Upadica se ne razumije.]] Ovo je bila replika. Ja sam se javio za repliku samo da znate [[Upadica: Rasprava je ovo.]] Tako je, evo tu je tajnik. Ovo je bila replika pa me možete prozvati za diskusiju.
To je bila replika [[Upadica: Ovo je bila replika. Ja sam se javio uredno je tu čovjek koji će vam to potvrditi.]] Jeste ga? A zašto ne pazite onda tajniče? [[Upadica: Ja sam mislio da]] Mislili ste, nemojte misliti nego provjerite to, da.
Radi vremena, radi vremena.
Tajnik je kriv. Bila je replika.
Je li sad diskusija?
E sad je onda rasprava.
E zato da vas kulturno pozdravim poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane predstavnice Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva, kolegice i kolege. Ja osobno prihvaćam ovo, ovaj izvještaj i mislim da ga se treba prihvatiti jer je dobar. Zaista smo načeli jednu bitnu temu a ta tema se tiče prostora demokratskih sloboda u Hrvatskoj što je sigurno jedan od najosjetljivijih terena, a evo izgleda iz onoga što se dešava i najskliskijih područja u Hrvatskoj. Ja bih ovdje par riječi samo rekao i ako mogu sebi priuštiti da tako kažem, ne znam da se nazovem pripadnikom kolokvijalno internetske zajednice ili blogerske zajednice jer sam i sam bloger kao mnogi ovdje među zastupnicima i volio bih da ih ima šta više, da šta više budu prisutni. Uvjeren sam da je Internet, da su internetski portali proširili zaista prostor demokracije svugdje u svijetu pa tako i u Hrvatskoj da ga šire. Informacije su postale dostupnije, komunikacija je dobila na kvaliteti ali isto tako i sučeljavanje vrlo različitih mišljenja. I zbog toga mislim da ovo što se dešava a ipak govorimo o civilnom društvu što se dešava ovih dana u Hrvatskoj nije dobro za Hrvatsku. Nije dobro. Možemo mi ovdje govoriti zbog toga što pripadamo različitim političkim opcijama. Na ovaj i onaj način pokušavati opravdati ovo ili ono ali dragi moji prijatelji kolege ovo ima aromu, ukus, miris ataka, napada na internetsku zajednicu. Toga je bilo već kod nas u različitim emisijama. Pada mi napamet jedna emisija popularna koja je bila na Hrvatskoj televiziji gdje se sučeljavaju neki kandidati. Jedan je bazirao svoje istupe na napadu na Internet. To bi ga najbolje trebalo, najbolje bi bilo da ga se zabrani i ukine jer tu se svašta piše. Vidite upravo zbog toga smatram da ovdje onda postavljamo neka temeljna pitanja. Od koga se to štiti država na ovaj način? Tko su čuvari države? Tko su čuvari interesa države? Tko su čuvari demokracije? Ili zbog čega demokracija postoji? Ako se pozovemo na ono demos … [[Govornik se ne razumije]] pa vladavina naroda i tako dalje onda bi ispalo da je to zbog naroda, zbog ljudi, zbog građana u našem slučaju. A ne zbog nekih koji bi trebali paziti na te građane da ne zastrane. Ne govorim ja ovdje da bude jasno zadnji sam i vjerujem svi mi isto tu približno mislimo koji bi propagirao bilo kakve ne daj Bože profašističke ili desničarske ideje. Ja sam uvjereni ljevičar i zadnji sam koji bi pristao na to ali nemojmo se ni skrivati onda iza tobožnje obrane pod, takvih pojava suspendirajući određen vid sloboda i dosega slobodnog komuniciranja na Internetu koji postoji u svijetu. Ja sam vam jutros slušao našeg premijera u onoj jutarnjoj emisiji u 8 sati na prvom programu Radio Zagreba gdje je on izjavio u obranu isto tako borbe protiv bilo kakve vrste promidžbe, ne znam ja, totalitarnih, fašističkih i tako dalje sustava, simbola da se ne može sa simbolima fašizma, da se tu, da tu ne može biti riječi o ničemu drugom osim goloj propagandi. Dakle ne može postojati ni sarkazam, ne može postojati satira, ne može postojati ništa od toga. Ja bih ga uputio na to da pogleda film Charlia Chaplina «Veliki diktator». Izvanredan film. Po meni, meni osobno najdraži režiser, najveći a evo na iznenađenje možda mnogih i najdublji. To je najveća kritika fašizma koja se ikad pojavila u sedmoj umjetnosti po meni. A snimano je za vrijeme, samo to da podsjetim upravo jačanja fašizma. Treba to smjestiti kad se pojavilo. Pa zamislite vi da nekome padne na pamet da optuži Charlyja Chaplina da je on propagirao fašizam jer se tamo šeta Mussolini, Hitler i tako dalje. Mislim dakle, moguća je gospodinu premijeru, evo ako nema ga tu, ali moguća je satira i na te teme i sa tim simbolima. A ja tvrdim da ovo što se dešava oko Facebook-a je kontraproduktivno za Hrvatsku, za njezin imidž u svijetu i na neki način za jačanje straha u Hrvatskoj da dolazi do hitlertrofije onih koji bi htjeli suspendirati upravo ono što je bit civilnog društva, a to je sloboda pojedinca da se organizira i onda kada se smatra ugroženim od strane države represivnog aparata, jer ako se država pojavljuje kao nekakvo novovjekovno ili ne znam ja kakvo božanstvo koje nije onostrano, nego je vrlo ovostrano, … [[Govornik se ne razumije.]] ne možete ga uhvatiti ni za glavu, ni za rep. To su institucije koje vas prate, koje vas kažnjavaju, koje vas ne kažnjavaju, koje vas zastrašuju, dosta da vas privede, vi govorite o mladim ljudima koji se umoljavaju da dođu, vamo, tamo, pa znate li vi što znači nekoga od 17, 18, 20 godina samo razgovarati sa njim sa pozicije pripadnika službi represije. Ja mislim da je to loše, da je to kontraproduktivno, čak ako hoćete i za političku vlast trenutnu u Hrvatskoj i da sve postaje više trenutnija što poseže za tim metodama. Tako da se čak čudim koji su to geni smislili da se tako reagira na ovu situaciju. Ja bih se čak mora, i to da kažem kao pripadnik opozicije veseliti. Vidi kakve rade stvari. Pa to ide nama u prilog, ali ne veselim se jer duboko se postavljaju u pitanje neke temeljne vrijednosti ovoga društva, svih nas. Hoće li netko sutra moje dijete pitati kao što gospodin Markovinović pita tko je to napisao u školi kad bude odgovarao matematiku, a u kojoj ti je tata stranci? Ta su pitanja opasna. Opasna su, uvjeravam vas ma koliko vam se činila produktivna za vrlo kratkoročne, rekao bih ne znam ja mislim samoubilačke ciljeve onih koji misle da će im to osigurati bilo što osim što bržeg odlaska sa pozicija vlasti i mislim i pozivam se sada na sve pripadnike internetske, blogerske i ne znam koje zajednice, bez obzira na njihova politička uvjerenja da se ne daju.
Mislim da smo malo previše se udaljili od teme, da smo ju malo previše proširili. Ja sam kriv za to. Pa dajmo sada bar i kroz ove replike ili netočne navode da se što više približimo raspravi o Izvještaju o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2007. godinu. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo, kolega uporno tvrdi, veli policija straši jadne mladiće tamo. Pa jasno, na temelju jednog primjera iz Dubrovnika. Koliko ja znam taj jadni mladić prema tisku, je li, on je izvršio još neki napad na policiju, bavi se pornografijom, dakle jadni mladić, prema tisku govorim, jer se i vi cijelo vrijeme hvatate za novine, pročitali smo to, to i to je stvarno jadni uplašeni mladić. Čestitam, da stvarno.
Replika, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Vidite kolega Jurjeviću, kada je tog mladića kojeg sada kolega želi ocrniti tako iz nekih novinskih članaka, ne zna se kakvih i čijih, pozvan na obavijesni razgovor zbog toga što je netko na njegovom nekakvom napisu postavio tu karikaturu premijera Sanadera. Ja sam mislio da je policija napravila nenamjernu pogrešku. Takve se greške događaju i događati će se i ne treba od njih praviti bauk nekakav. Ali kad je premijer Sanader našao opravdanje za djelovanje, takvo postupanje policije, e onda sam se zabrinuo. Onda sam uvjeren da se tu ne radi ni o kakvoj policijskoj greški i krivom tumačenju zakona. Pa jasno je da ste potpuno u pravu da nekakvo pojavljivanje nacističkih simbola treba gledati u kontekstu, je li to u kontekstu satire. Jer što će onda policija napraviti? Netko će objaviti povijesnu studiju, povijesni rad o razdoblju nacizma, tamo će objaviti kukasti križ da vidi kako je on izgledao, a policija će ga ići uhapsiti, jer eto, javnosti čini dostupnim fašističke simbole. Pa naravno da se radi o glupoj interpretaciji zakona. Ali, to može biti greška policije i očekivao sam od premijera Sanadera da kaže oprostite, policija je napravila pogrešku. Nastojati ćemo da ubuduće zakon primjenjuju u duhu zakona, ne samo po slovu i sve bi bilo u redu. Ali kad premijer Sanader tvrdi da je to u redu i da će se i dalje tako postupati, e onda stvar prestaje biti … [[Govornik se ne razumije.]] , onda stvar postaje puno, puno ozbiljnija.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Pa upravo zato i mislim da je važno da ozbiljno i bez, ako je moguće bez velike strasti, ali sa dubokom ozbiljnošću govorim o ovoj temi i gospodine predsjedavajući, ja mislim da se jako uklapa u to, bez obzira što se radi o izvješću za 2007. godinu, ali se radi i o temi civilnog društva. Ovdje je sudbina tog pojedinca koji se na ovaj način, uopće ne mogu ovo shvatiti da se tu, da jedan zastupnik proglašava jednog mladića Al Capone-om ne znam čime. Ona je čak, koliko se tome čovjeku može slomiti o kosti nije najbitnija, bitan je problem. Bitno je ovo o čemu je sada rekao kolega Stazić, o čemu mnogi govore u Hrvatskoj. Bitno je kakva se atmosfera stvara, a znate, nasilja ima različitih. Netko kaže, da na taj način sprječava nasilje. Može biti nasilje od strane države, nemojmo to zaboraviti, to je najgore nasilje koje postoji jer je najorganiziranije, najjače i iza sebe ima snagu i jedina ima pravo. To što će se kasnije u povijesti dokazati da su bili u krivu i pravu, pa ljudi moji, po raznim zakonima su najveće gnusobe napravljene u povijesti ljudskog roda, kojih se danas stidimo kao dio ljudske civilizacije. Dakle svašta se može napraviti u ime tobožnjih interesa države. Zbog toga treba braniti civilno društvo pa i od drave i prije svega od nje ukoliko se ponaša agresivno prema pojedincu jer ona nema pravo na to.
Sljedeća replika, gospođa zastupnica Ingird Antičević-Marinović.
Pa kolega Jurjeviću pa jasno je da se oko ove afere Facebook ne radi, da se radi tu ustvari o jednoj satiri, a da se ne radi ni o kakvoj brizi države tobože eto zbog isticanja nekih nacističkih obilježja, jer 2003. godine u noveli smo upravo mi predlagali kazneno djelo veličanja fašističkih i drugih totalitarnih sustava, HDZ je to onda kao oporba odbio, pa smo 2004. kao opozicija to isto predlagali pa je to HDZ također onda odbio. Ali vidite, u Zadru nošenje ustaške uniforme smatra se jednim uobičajenim odijelom, gotovo dnevnim. Ono se još uvijek upotrebljava u ovako malo svečanije prigode i nitko ih nikad ne uznemirava. Ova vlast plaća 27 tisuća domobranskih mirovina i pripadnika ustaških postrojbi, 27 tisuća i u tome ne vidi ništa zazorno niti nešto što bi bilo vrijedna uopće spomena. A kada govorite o ovome kako je vlast i najgora, opasnost je državno nasilje. Međutim ono što je za vlast i bi trebalo biti jasno, da tom svojom lažnom sigurnošću vlast nastoji uplašiti, uplašiti druge i ohrabriti sebe. Ali se ljudi, u tome je problem sada nastao za vlasat, što se ne daju više zastrašiti, ne žele više biti u talačkoj krizi.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Pošto je dosta kazano na ovu temu, ne bih puno duljio jedino bi apelirao na sve nas i mislim da ćemo svi smoći i pameti i snage da se donesu zakoni, zakoni koji će biti precizni. Koji će biti precizni i u okviru ove vrlo osjetljive problematike tako da neće to biti tako rastezljivo kao žvakača guma pa da se može primijeniti i ovako, i onako, i livi i desno i po sredini, i našima, i njihovima ili ne znam kome.
I gospodin zastupnik Željko Jovanović, replika.
Kolega Jurjeviću nekoliko puta ste isticali koliko je kontraproduktivno sve ovo što se događalo sa Facebookom gdje se zapravo pokušalo kao što se nekad vikalo zaustavite Reuters, zaustaviti Facebook. Ja se nadam da će možda iz svega toga izaći bar nešto produktivano, a to da će na jednako revnosno državni organi na razgovor na ravnopravnoj osnovi pozvati brojne tvorce grupa koje veličaju ustavštvo kao i sve one na stadionima viču "Srbe na vrbe" i "Ubi, ubi Srbina".
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Sada govorite o jednakopravnosti građana pred zakonom. Normalna stvar da je to temelj svega i normalna stvar da vlast što se toga tiče ili zakoni, moraju … … [[Upadica se ne čuje.]] Tema je. Tema je i da nije tema, jer smo zaglibili dragi moji, draga gospodo svi skupa na čelu sa ovom vlasti koja nas je dovela do ovoga da moramo pričati ovdje. Znate šta, bilo bi neoprostivo da o ovome ne govorimo danas u Saboru. Neoprostivo. Ja sam jedan od onih koji bi tražio onda na druge načine da govorimo, ali da govorimo. Još najbolje da nam zabranite govoriti ovdje u Saboru ili nije tema, ma gle tema je da pada kiša danas. Ovo je tema. Ovo je tema o kojoj trebamo razgovarati. Zaboravite sve političke … ako ovu temu ne riješimo, nećemo ništa riješiti. Nećemo ništa riješiti.
Postoji neki red, neka pravila kolega Jurjević. Ja nemam ništa protiv da se otvori i da se raspravlja i o ovoj temi, ali to treba staviti na jedan proceduralni način, ne možete jedanputa početi otvarati raspravu o bilo čemu. To ne ide tako. … [[Upadica se ne čuje.]] Jer za pripremu za takvu raspravu treba jedno dokumentirano valjani podložak, predložak, pa se onda može, da mogu svi ravnopravno raspravljati u toj raspravi, ne da se pretvori u politička prepucavanja. Odgovarati sada, sada se javljaju teze i tvrdnje da vlast podupire policijska privođenja, uhićenja i sl. To nije točno. Ja to znam da to nije točno niti da premijer Sanader niti ohrabruje niti poduzima i da je izrijekom protiv. Ja imam informaciju da je danas i dao izjavu malo prije, da je ta izjava već i objavljena, da se najoštrije premijer Sanader protivi bilo kakvom policijskom uhićenju, privođenju bilo kojih aktivista u svim ovim slučajevima i da se traži odgovornost, da se ispita odgovornost policije za ovo postupanje. I nemojmo onda imputirati unaprijed i prejudicirati i stavljati na vagu odgovornost premijera kao da on potiče ili da je on naredio ili naložio da policija privodi na obavijesne razgovore ove koji su na tim Facebookovima. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije nakon reakcije stranih medija kolegice Antičević nego je to potpuno autonomna reakcija premijera Sanadera. I 5-minutna rasprava, klub SDP-a, gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, evo ja ću na kraju rezimirati. Podržavamo Izvješće Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva i mislimo da je to svjetionik kako neke stvari u ovoj državi trebaju funkcionirati i kako treba raditi. No, međutim, isto tako je činjenica da je civilno društvo u proteklom razdoblju novije hrvatske povijesti odigralo značajnu ulogu u razvoju demokracije, u razvoju gospodarstva, u razvoju civilnog sektora i u razvoju svega onoga što Hrvatsku danas čini boljom nego što ona je. No, međutim, izražavamo isto tako i zabrinutost što i država dovoljno ne koristi ovaj instrument civilnog društva i to je nešto na čemu će se morati poraditi u budućnosti ukoliko želimo biti konkurentniji i bolji i stremiti u europske integracije kao ravnopravan, a ne kao bočni element. No, međutim, ja moram isto tako reći da je i Facebook, My space i svi oblici internetske komunikacije također civilno društvo. Riječ je o izražavanju građanskih sloboda u vremenu kada ljudi, kada djeca, kada građanstvo polako polako pa neću reć' da gubi povjerenje, ali opada povjerenje i to sve relevantne statistike pokazuju u standardne medije zbog njihove marketinške orijentiranosti, zbog njihove orijentiranosti senzacijama, a ne pravim informacijama. I ovo je jedan način kako ti građani razvijaju civilno društvo, kako prenose i dobre i loše informacije međusobno komunicirajući i to je način u kojem su oni svoj vlastiti medij. I Facebook i MySpace i Youtube, sve je to civilno društvo i to treba reći, nije ta tema nebitna. Spomenulo se i spočitnulo se ovdje da je Forum mladih 60 tisuća potpisa skupio. Pa ja bih volio da Forum mladih ima, kao predsjednik to pričam, 60 tisuća članova. Nema, mi imamo 6 tisuća članova koji su po mom sudu kvalitetni i dobro organizirani. Ali ja bih isto tako volio da mladež HDZ-a koja ima 40 tisuća članova je uspjela 40 tisuća potpisa skupiti podrške premijeru. Nažalost, ti potpisi za podrške u paralelnoj grupi koja je pokrenuta je bilo tek nešto više od tisuću. I to isto treba imati na umu, to je isto statistika koja se ne može intonirati. Nažalost, mi smo to sad i konstatirali na press konferenciji, jučerašnji slučaj privođenja aktivista koji je lijepio plakate, ne doprinosi razvoju civilnog društva i toga svi u ovoj dvorani moraju biti svjesni. Jer, ako Reuters danas objavljuje policija privodi one koji se protive Vladi, onda to nije dobra informacija prema stranim medijima, onda to nije dobra poruka koja se šalje Europi, koja se šalje svijetu, a pogotovo znajući i imajući na umu da je isti taj svijet, ista ta Europa izvještavala o narušenoj sigurnosti u Hrvatskoj. U Hrvatskoj je poljuljano povjerenje u sigurnost i upravo u vraćanju tog povjerenja ne može služiti privođenje ljudi koji se bave svojevrsnom zanimacijom na Internetu. I to treba biti poruka Vlade. I u ovoj zemlji policije se moraju boraju kriminalci, ubojice, nasilnici, a ne djeca koja izražavaju slobodu govora pa i na Internetu. Jer, ja stvarno ne vidim razloge i ne znam tko se osjetio prozvan u riječi "bando lopovska". Tko se osjetio prozvan? Da li, ako ja sad to ponovim, riskiram da možda budem priveden zbog toga? I to je ono što nije dobro. To je ono što nije dobro. Niti selektivan pristup kod veličanja nacizmu. Pa naravno da se treba obračunati sa nacizmom i fašizmom. I naravno da svi iole razumni u ovoj zemlji to podržavaju, ali ne na način selektivan nego sustavan i cjeloviti. Ne način da se zbog političke satira, ja bih se tako izrazio, procesuira jedan konkretni slučaj. Prvi hrvatski predsjednik, doktor Franjo Tuđman, ma što tko god govorio o njemu, kakve god karikature su '90.-tih godina bile objavljene nikad nitko nije priveden zbog tih karikatura. I to je ono što ja sad želim reći i to je ono što nas treba zabrinuti, jer ono što na kraju želim reći je svima onima koji koriste slobodu izražavanja na Internetu, nemojte se zastrašiti, Internet je vaš medij i osobna sloboda je Ustavom zagarantirana. I osobnu slobodu nitko građanima ove zemlje ne može niti smije uzeti. A ja apeliram na sve institucije države da rade svoj posao, zašto? Zato da bi nam i međunarodni ugled, već poljuljani međunarodni ugled upravo zbog zadnjih događaja, ne bi bio narušen i ovim događajima koji se događaju, a vezeni su uz Internet. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Potpuno je netočno što je kolega naveo da se po medijima internetskim navodi da se u Hrvatskoj hapsi. Da je kolega suvremeni zastupnik… … [[Upadica se ne čuje.]] Da je kolega suvremeni zastupnik i da prati Internet vidio bi da je upravo prije minute na javno.hr objavljena izjava predsjednika Sanadera, čitam ju direktno: "U ovoj državi nitko se neće hapsiti zbog riječi, u ovoj državi nitko neće biti uhapšen zbog toga jer misli drugačije. Naređujem ministru policije da podnese izvješće što se dogodilo." To je istina, kolega. A imate i vi svoje internete… … [[Svi govore u glas, ne čuje se.]]
Mir, pa nemojte… Gospodo…
Smijem nastaviti, kolege iz SDP-a? Hvala lijepo. Vi imate svoju istinu, zove se Facebook. Imamo mi svoju istinu evo ovaj put se zove javno.hr, zove se čak i indeks, svi oni prenose ovu vijest. Pa prema tome, molim vas, istinito informirajte hrvatsku javnost. Isto tako, da je netko priveden zbog fašizma, pa naravno da jest, jer da nije prozvali bi nas zašto nije priveden.
Drugi ispravak. Gospodin zastupnik Jerko Rošin.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Javljam se zbog ispravka jednoga navoda, bez obzira kako se to može shvatiti. Govorenje u Hrvatskom saboru je također slanje poruka, dakle nešto što se događa u društvu netko može prepoznati, ali ono što sami govorimo u Hrvatskom saboru isto slanje poruka prema vani i mislim da se iz nekih govorenja ovdje i vani mogu izvlačiti krive poruke. A sljedeća je, ono što želim kazati je u sljedećem. Svakako je Interne jedan odraz civilnog društva, šansa da se svaki građanin pojavi i kaže ono što misli. Međutim, kad se pojavljuje netko tko je politički aktivist onda to više nije civilno govorenje nego politički angažman. Dakle … [[Govornik se ne razumije.]] sa kolegom pogotovo Marinom Jurjevićem koji kaže nemojmo brojiti, ali ako netko politički angažiran koristi javni prostor onda mi se čini da to već nije toliko pitanje civilnog društva nego političkog angažmana.
Završni osvrt, upraviteljica zaklade, gospođa Cvjetana Plavša-Matić. Izvolite.
Uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Htjela bih se ustvari zahvaliti na izlaganjima koje smo čuli u ovih gotovo dva sata i na podršci koja su ta izlaganja dala vezana uz naši godišnji izvještaj, ali čini mi se da je rasprava pokazala koliko je napravljeno, koliko još treba napraviti u stvaranju poticajnog okruženja za razvoj civilnog društva u Republici Hrvatskoj koje se u svakom slučaju, kao i u svakoj drugoj zemlji, temelji na građanskom aktivizmu i na sudioničkom demokraciji. Tako da mislim da je rasprava bila u duhu svega onoga što još se treba napraviti, a dobar dio toga sigurno je već i napravljen u ovih zadnjih 15-tak godina. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Dame i gospodo, sada ćemo preći na glasovanje o točkama dnevnog reda koje smo raspravili i zaključili pa vas molimo da se uključite da najprije utvrdimo kvorum. Molim vas uključite se, prekontrolirajte jeli se u palilo neko svjetlo do na tri? Da vidimo koliko ima zastupnika? Ukupno je nazočno 96, prema tome možemo odlučivati. Prelazimo na Godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2007. godinu. Podnositelj je Nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva i dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskog radnog tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske koji glasi: "Prihvaća se Godišnji izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2007. godinu." Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Obaviješteni smo od tehničke službe da ima nekih teškoća tehničkih, pa vas molimo da danas glasujemo dizanjem ruku. Evo dajem na glasovanje izvještaj o radu Nacionalne zaklade za razvoj civilnog društva za 2007. godinu. Molim tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je. … [[Upadica se ne razumije.]] Čujem primjedbu da je bilo i protiv glasova. … [[Upadica se ne razumije.]] Maras. Jeste vi bili protiv? [[Upadica: Bili ste protiv.]] Znači 109 glasova za i 1 protiv je prihvaćen ovaj godišnji izvještaj.
Idemo na sljedeću točku dnevnog reda: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E br. 196 Predlagatelj je Vlada. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije i pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednicama. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Branko Bačić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite držani tajniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika s nacrtom Konačnog prijedloga Zakona. Pomorski zakonik predstavlja cjeloviti sustavni hrvatski zakonodavni pomorski zbornik kojim su uređene gotovo svi značajniji javno-pravni i imovinsko-pravni odnosi povezani s morem, pomorskom plovidbenom djelatnošću i s pomorskim brodovima. Hrvatski sabor je u prosincu 2004. godine donio Pomorski zakonik, a kasnije je prošle godine izmijenjen i dopunjen prvenstveno radi uređenja pitanja uključivanja svih hrvatskih pomoraca u zdravstveni i mirovinski sustav u Republici Hrvatskoj, čime je postavljen temelj tzv. socijalne reforme hrvatskih pomoraca. Naime, u trenutku stupanja na snagu te novele i izmjene i dopune Pomorskog zakonika prošle godine, a on je stupio na snagu 1. siječnja 2008. godine, u Hrvatski zdravstveni mirovinski sustav, bilo je uključeno, odnosno evidentirano svega 800 hrvatskih pomoraca koji plove u međunarodnoj plovidbi. Rečenom socijalnom reformom koja je provedena izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika, u svega dakle 11 mjeseci u Hrvatskom zdravstvenom i mirovinskom sustavu evidentirane 13 tisuća pomoraca. Dakle, u svega 11 mjeseci provedbom Pomorskog zakonika u hrvatsko radno pravni socijalni sustav, uključeno je gotovo 12,5 tisuća pomoraca. I na taj način možemo reći da je riješen njihov socijalni i zdravstveni sustav ne samo njih, nego njihovih obitelji, čime praktično ta novela iz 2007. ukazala itekako opravdanom i veliki broj hrvatskih pomoraca koji su do tada bili evidentirani ili kao nezaposleni ili su bili zdravstveno i mirovinsko osigurani na razno razne načine, praktično od 1. siječnja 2008. godine im je omogućeno da mogu normalno biti zdravstveno i mirovinsko zbrinuti, temeljem ugovora koji potpisuju sa brodarima, vlasnicima brodova na čijim brodovima plove u međunarodnoj plovidbi. Ova izmjena koju predlažemo Pomorskog zakonika, nastala je iz potrebe u prvom redu rješavanja nadležnosti hrvatskih sudova za sporove za naknadu štete uzrokovane smrću ili tjelesnom ozljedom pomoraca s jedne strane. Drugi razlog jest tijek procesa pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. Treći razlog jest, omogućavanje provedbe i razvoja novog sustava upravljanja i nadzora plovidbe Jadranskim morem, te četvrti razlog je potreba pojačane brige za zaštitom morskog okoliša. Zbog čega je ovaj Pomorski zakonik potrebno mijenjati u dijelu koji se odnosi na nadležnost sudova? Mislim da su odredbe koje rješavaju o pitanjima nadležnosti hrvatskih sudova vrlo važna za status hrvatskih pomoraca koji plove u međunarodnoj plovidbi. Naime, dosadašnjim odredbama Pomorskog zakonika propisuju se samo u slučajevi isključive nadležnosti hrvatskih sudova za odnose s međunarodnim obilježjima. U dosadašnjoj sudskoj praksi hrvatski su se sudovi u načelu proglašavali međunarodno nadležnima kada su odlučivali u sporovima o naknadi štete uzrokovane smrću ili tjelesnim ozljedama hrvatskih pomoraca, iako je događaj koji je uzrokovao štetu nastupio u inozemstvu, dakle na brodovima stranih držanih pripadnosti i to u njihovim teritorijalnim morima ili pak na otvorenom moru. Pri tome su se hrvatski sudovi pozivali na odredbe članka 55. Zakona o rješavanju sukoba zakona s propisima drugih zemalja u određenim odnosima, prema kojoj odredbi tog članka u sporovima izvan ugovorne odgovornosti za štetu postoji međunarodna nadležnost hrvatskih sudova, kada šteta nastupi u Republici Hrvatskoj. Naime, naši su sudovi u tim postupcima pojam štete tumačili ekstenzivno na način da su mjesto nastanka štete, smatrali mjesto gdje se materijalna i nematerijalna šteta ne manifestira, a budući da pomorac živi u Republici Hrvatskoj, smatralo se da šteta za oštećenog nastupa u Republici Hrvatskoj. Međutim, prošle godine 27. veljače 2007. Vrhovni sud je svojom odlukom proglasio ne nadležnost hrvatskih sudova za sporove u izvan ugovornoj odgovornosti za štetu zbog smrti ili tjelesne ozljede pomoraca koja je nastala na stranom brodu. I time takva praksa u kojemu su se hrvatski sudovi oglašavali nadležnima za nadoknadu štete hrvatskim pomorcima, više nije bila moguća. Kako bi se pružila potrebna pravna zaštita hrvatskim pomorcima u takvim slučajevima, ovim prijedlogom zakona propisuje se međunarodna nadležnost hrvatskih sudova prema osnovi prebivališta tužitelja. Držim da ćemo ukoliko Hrvatski sabor jasno usvoji ovakvu izmjenu Pomorskog zakonika, značajno doprinijeti olakšavanju postupka nadoknade štete hrvatskim pomorcima koji će sada onda tužbe za nadoknadu štete podnositi hrvatskom pravosuđu. Drugi razlog izmjena i dopuna Pomorskog zakonika, proizlazi iz procesa usklađivanja hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije. Naime, u pregovaračkom stajalištu, zajedničkom pregovaračkom stajalištu Republike Hrvatske i Europske unije u poglavlju 14. – Promet, Republika Hrvatska treba ukloniti sve prepreke u pogledu upisa brodova odgovarajuće upisnike u Republici Hrvatskoj. Predloženim izmjenama Pomorskog zakonika, dodatno su liberalizirani uvjeti za upis plovnih objekata u vlasništvu građana Europske unije i pravnih osoba sa sjedištem u državama članicama Europske unije. Jednako tako bilo je potrebno izmjeni odredbe Pomorskog zakonika o obveznom upisu hrvatskih brodova i jahti i brodica u hrvatski upisnik. Dakle, za sve fizičke i pravne osobe koje imaju sjedište ili prebivalište u Republici Hrvatskoj, nije više obvezna plovnih objekata u hrvatske upisnike brodova, brodica i jahti. Treći razlog izmjena i dopuna Pomorskog zakonika jest institucionalno i organizacijsko uređenje službe nadzora i upravljanja pomorskim prometom. Naime, u već rečenom i malo prije spomenutom pregovaračkom stajalištu Europska komisija potiče Republiku Hrvatsku na ubrzanu uspostavu cjelovitog sustava nadzora i upravljanja pomorskim prometom u Republici Hrvatskoj u skladu sa odredbama odgovarajućih direktiva Europske komisije u skladu sa preporukama Međunarodne pomorske organizacije i taj sustav bi bilo potrebno i poželjno uvesti u Republici Hrvatskoj na Jadranskom moru do datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Inače, sustav nadzora i upravljanja pomorskim promet je složen i tehnički, informacijski, organizacijski i institucionalni sustav namijenjen praćenju i organizaciji cjelokupnog pomorskog prometa na Jadranu. U tijeku je izgradnja sustava, nabavka radarske opreme koja će omogućiti hrvatskim pomorskim vlastima da u svakom trenutku mogu kontrolirati, u realnom vremenu će imati i realnu sliku cjelokupnog pomorskog prometa na Jadranu i kako sada teče u tehničkom smislu uspostava tog sustava nadam se da ćemo do kraja 2010. godine u cijelosti moći upravljati i nadzirati cjelokupan pomorski promet u unutarnjim morskim vodama, u teritorijalnom moru i u zaštićenom ekološko-ribolovnom pojasu. I na kraju, četvrti razlog izmjena Pomorskog zakonika sastoji se u daljnjoj i povećanoj brizi Republike Hrvatske naspram onečišćenja morskog okoliša i provedbu mogućih nadoknada štete u slučajevima kada dođe do onečišćenja morskog okoliša. Naime, u primjeni postojećih odredaba Pomorskog zakonika uočena je potreba za stvaranjem zakonskog temelja za detaljnije uređivanje pitanja zaštite morskog okoliša u prvom redu jasno sa pomorskih objekata, dakle sa brodova, istraživanje onečišćenja te identificiranje i sankcioniranje počinitelja. Sukladno Međunarodnoj konvenciji o građanskoj odgovornosti za štetu zbog onečišćenja mora pogonskim uljem koja je nedavno stupila na snagu propisuje se obavezno osiguranje za pokriće odgovornosti za štete zbog onečišćenja pogonskim uljem za hrvatske brodove veće od tisuću bruto tona i za strane brodove koji uplovljavaju u hrvatske luke. Nadalje, propisuju se i obvezno osiguranje za sve brodove veće od 300 bruto tona za pokriće troškova lociranja, označavanja i uklanjanja podrtina. Posebno je značajno obvezno osiguranje za sve brodove veće od 300 bruto tona koji uplovljavaju u hrvatske luke i u hrvatsko teritorijalno more i ZERP a koje se odnose na pokriće troškova lociranja, označavanja i uklanjanja podrtina. Naime, svjedoci smo kako posljednjih godina brodovi u pravilu strane državne pripadnosti nakon doživljavanja havarije u hrvatskom dijelu Jadrana nakon oštećenja broda uslijed tehničke neispravnosti broda ili zbog nekvalitetne posade ostavljaju brod u hrvatskim teritorijalnim vodama jer su im troškovi sanacije broda, tegljenja broda, rezanja broda u pravilu veći od troškova koje Republika Hrvatska ima na sanaciji morskog okoliša i na preveniranju takvih događaja koji se kao što sam malo prije rekao često događaju u hrvatskom Jadranu. Sama nadoknada štete od vlasnika tih brodova često je vrlo teška i gotovo nemoguća s obzirom da su vlasnici tih brodova upisali svoja trgovačka društva u dalekim i specifičnim zemljama poput Kajmanskih otoka, Paname, Liberije itd. i na taj način gotovo teško da hrvatske pomorske vlasti mogu naplatiti troškove koje prouzroče takvi brodovi koji uplovljavaju u hrvatski dio Jadrana. I stoga sa ovim obveznim osiguranjem koje ti brodari i brodovi moraju predočiti hrvatskim pomorskim vlastima praktično preveniramo tu mogućnost i olakšavamo hrvatskim pomorskim vlastima da te troškove koji su nastali uslijed onečišćenja mora, uslijed havarije pojedinog broda možemo jednostavnije, lakše naplatiti jasno i onda refundirati svima onima koji rade na zaštiti Jadrana. Na sjednici Odbora za zakonodavstvo dato je nekoliko amandmana koji se u prvom redu tiču nomotehničkog uređenja samog teksta Izmjena i dopuna Pomorskog zakonika pa ja evo odmah želim reći da Vlada prihvaća ovakve amandmane koje je dao Odbor za zakonodavstvo. Iz svega ovog izloženog a u prvom redu jasno iz postupka usklađivanja našeg zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije želimo dakle i predlažemo da Sabor usvoji ovakav prijedlog po hitnom postupku. Hvala.
Hvala. Odbori, zakonodavstvo, europske integracije? Predsjednik Odbora za pomorstvo, promet i veze gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kapetane Babić, kolegice i kolege. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora na 17. sjednici od 27. studenog raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika kojeg je podnijela Hrvatskom saboru Vlada Republike Hrvatske i to kao matično radno tijelo. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je kazao da se Pomorskim zakonikom koji je donesen 2004. uređeni svi značajniji javno-pravni i imovinsko-pravni odnosi povezani s morem, pomorskom plovidbom i djelatnošću te pomorskim brodovima, te da je izmijenjen i dopunjen 2007. godine radi uređivanja pitanja uključivanja svih hrvatskih pomoraca u zdravstveni i mirovinski sustav. Naglasio je da je predloženim izmjenama i dopunama uvodi se novi pomoćni kriterij međunarodne nadležnosti hrvatskih sudova za sporove o naknadi štete zbog smrti, tjelesne ozljede ili narušavanja zdravlja pomoraca kada tužitelj ima prebivalište u Republici Hrvatskoj čime se poboljšava pravni položaj hrvatskih pomoraca i njihovih obitelji. Izmjena uvjeta za upis brodova u Hrvatski upisnik brodova dovršava se proces usklađenja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije. Istaknuto je da se ovim prijedlogom zakona stvaraju i temelji za uspostavu cjelovite službe nadzora i upravljanja pomorskim prometom sukladno Direktivi 2002/59 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2002. godine a o uspostavljanju sustava nadzora pomorskog prometa zajednice. U raspravi je izraženo i mišljenje da treba podržati prijedlog zakona te je posebno ukazano na odredbe članka 47. kojim je određeno da se za sve postupke, za naknade štete za koje do dana stupanja na snagu ovog zakona nije donesena pravomoćna odluka primjenjuju odredbe ovoga zakona. Istaknuto je također u raspravi da bi obzirom na ponuđena rješenja u članku 2. zakona a to je da se za progon ovlašćuju i brodovi Obalne straže bilo dobro da Odbor za pomorstvo, promet i veze kao i Odbor za obranu održe zajedničku tematsku sjednicu na kojoj bi se raspravljalo o primjeni važećih propisa koji reguliraju materiju Obalne straže, odnosno da se iznađu kvalitetna rješenja na način da se racionalno i kvalitetno podijele poslovi između Ministarstva mora, prometa i infrastrukture, MORH-a i MUP-a. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora jednoglasno je predložio Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika u tekstu kako je predložen. Hvala.
Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a. Gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Zakon koji regulira pomorstvo ne zove se slučajno Pomorski zakonik, umjesto što je uobičajeno zakon. To je obilna i složena materija i zato je dobro da kada u praksi primijetimo da nešto nije dobro riješeno ili uopće nije riješeno, resorno ministarstvo, Vlada i Sabor, brzo i kvalitetno reagiraju. To se upravo sada događa ovim prijedlogom izmjena Pomorskog zakonika. Možda najvažnije i to želim posebno istaknuti, prijedlogom ovih izmjena riješiti ćemo pitanje sudske nadležnosti za rješavanje sporova za naknadu štete uzrokovane smrću ili tjelesnom ozljedom našega pomorca na stranom brodu. Naime, stav našega Vrhovnog suda jest da po sadašnjem rješenju Pomorskom zakoniku, naši … [[Govornik se ne razumije.]] štetu trebaju tražiti u zemlji i pred njihovim sudovima iz koje je brodar za koji plove. To je za naše pomorce a ima ih oko dvije trećine na stranim brodovima katastrofalno. Stoga, prijedlogom ovih izmjena uvodimo nadležnost naših sudova u tim situacijama. A naravno prije toga, brodar stranac mora imati adekvatan ugovor sa našim pomorcem i osiguravajućom kućom koja je u takvim slučajevima dužna nadoknaditi štetu. Usuđujem se reći da je ovo kapitalno i krucijalno rješenje za naše pomorce na brojnim stranim brodovima. Nadalje, što smatramo važnim istaknuti u prijedlogu ovih promjena jeste da se do sada događalo da strani brodar u slučaju kalvarije u našem moru nije imao nikakav komercijalni interes trošiti svoj novac na izvlačenje te olupine a to ne bi ni radio. Stoga, ovim izmjenama uvodimo obvezu stranom brodaru da u takvim slučajevima ima osiguranje od kojega mi onda možemo naplatiti štetu i trošak nastalu čišćenjem našeg mora od takvih olupina ili pak većeg onečišćenja pogonskim uljem. Briga za okoliš i ovime pokazujemo naša je trajna zadaća. Također je važno istaknuti da ovim izmjenama formalno pravno dajemo obalnoj straži pravo progona prekršitelja zakona i propisa na našemu moru. Uz ove najvažnije, naoko male, ali vrlo značajne i potrebite promjene u Pomorskom zakoniku koje puno znače za sigurnost naših pomoraca na stranim brodovima, ali i sigurnost plovidbe našim Jadranom, imamo nekoliko novih članaka i stavki kojima se usklađujemo sa europskim zakonodavstvom koji su također važni, ali smo htjeli ove prethodno posebno istaknuti. I dakako, ovaj prijedlog izmjena Klub HDZ-a zdušno podržava. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub SDP-a, gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, uvažene kolegice, kolege zastupnici, pomalo je simbolično što o Pomorskom zakoniku raspravljamo tri dana prije Sv. Nikole, ili kako bi u mom kraju rekli Svetega Mikule zaštitnika pomoraca i putnika i tri dana nakon povratka u Hrvatsku kapetana Krista Laptala nakon godinu i pol koji je nevin proveo u zatvoru u Grčkoj. Potvrđujući još jednom onu već toliko puta izgovorenu priču o kruhu sa 7 kora. No tu simbolika otprilike prestaje. Sve je pa tako i brodare pogodila kriza jer su u godini kada je brodarsko tržište bilo na vrhuncu, gotovo preko noći dogodio strmoglavi pad. U samo nekoliko mjeseci, vozarine za rasute terete pale su čak za 95%. Iako gotovo svi naši brodari tvrde da zbog dobrog početka godine mogu izdržati još godinu dana i ne traže državnu intervenciju jasno je da na nju računaju ako se obistine najcrniji scenari. Da bi se dodatno objasnila dubina krize, treba reći da je u zadnjih nekoliko mjeseci obustavljena gradnja oko tisuću već naručenih brodova, a kao kuriozitet navodi se podatak da u jednom … [[Govornik se ne razumije.]] rezalištu na završetak svog života čeka oko 100 brodova. Namjerno sam upotrijebio ovakvu formulaciju o završetku života broda, vodeći se onim stihom Tome Bebića: "Brodovi su isti ka' i ljudi.". A samo godinu dana prije, ovako se opisivala situacija, citiram: "Blažena 2007., tu su godinu ljudi sa brodarske struke smatrali godinom u kojoj su imali najbolje poslovne uvjete u svom radnom vijeku, a možda i uopće…", ističe ekonomist. "Prijevoznici rasutot tereta uživali su u blagostanju zahvaljujući golemim potrebama Kine za sirovinama kao i kontejnerski linijaši koji su prevozili gotove proizvode na zapadna tržišta, ali onda je početkom godine počelo. Cijene dionica počele su padati, narudžbe brodova su se počele otkazivati, potražnja za brodskim prostorom se smanjuje a ponuda je u posljednje tri godine se povećala za 60%." Ali eto, ono što je dobro, ako su brodari bili prvi koji su osjetili krizu biti će prvi koji će osjetiti oporavak. Da budem malo ciničan, ova kriza nije pogodila neke naše brodare kao što su Croatia line, Šibenska plovidba, Dalmatinska plovidba i još neke, jer je očito pretvorba na hrvatski način bila razornija od ove svjetske krize pa su navedeni brodari "u banani" završili davno prije. Kada želimo opisati Hrvatsku i njezin odnos prema pomorstvu, obično kao obvezne likove koristimo sljedeće formulacije. Hrvatska je prema svojim prirodnim resursima bez obzira što nije u dovoljnoj mjeri valorizirala komparativne prednosti koje daje more, izrazito pomorska zemlja. Hrvatska je također zemlja razvijeno i u svijetu priznatog pomorskog školstva. Nažalost u zadnje vrijeme sa opalim interesom naše mladosti za pomorsko zanimanje. Tako je primjerice ministar Kalmeta prošle godine izjavio da nam nedostaje oko 2 tisuće pomorskih časnika. Hrvatski pomorci, njih oko 32 tisuće od kojih samo 6 tisuća plovi na hrvatskim brodovima u svijetu su priznati po svojoj pomoračkoj vještini i izobrazbi. A sada malo o izmjenama i o zakoniku. Ovaj zakonik izmijenjen je i dopunjen u srpnju prošle godine radi uređivanja pitanja, uključivanja svih hrvatskih pomoraca u zdravstveni i mirovinski sustav. Međutim, gledajući po internetu, po forumima, što pomorci pišu o tom rješenju vidio sam veliko nezadovoljstvo sadašnjim rješenjem, i oni ga nazivaju jednim dijelom čak i apsurdnim. Također, još uvijek nije riješeno pitanje beneficiranog staža i to pitanje treba što hitnije riješiti, to uostalom sindikat pomoraca traži već 10 a evo i 11-tu godinu. Podsjećam Ministarstvo mora podržava uvođenje beneficiranog staža za sve hrvatske pomorce i 13. 2. ove godine najavilo je da će se tijekom drugog kvartala ove godine u saborsku proceduru uputiti izmijene Pomorskog zakonika i Zakona o stažu sa povećanim trajanjem a po potrebi izvršiti izmijene i u podzakonskim propisima iz nadležnosti ovoga ministarstva. Prilikom potpisivanja Nacionalnog kolektivnog ugovora za hrvatske pomorce u međunarodnoj plovidbi ministarstvo je bilo još optimističnije. Izmjene Pomorskog zakonika kojim će se omogućiti i vraćanje beneficiranog staža za pomorce najavljene su za ožujak 2008. godine. Kao razloge za ovogodišnje izmjene i dopune predlagatelj je naveo kao prvo potrebu boljeg uređenja nadležnosti hrvatskih sudova za štete koje nastupe po hrvatske pomorce na stranim brodovima. Kako se ova odredba odnosi na zaštitu naših pomoraca prilika se osvrnuti i na još dvije stvari koje mi ne možemo urediti ovim zakonom, ali ipak nas moraju podsjetiti na sve što pomorci proživljavaju. Jedno je kriminalizacija pomoraca. Trenutno je u zatvorima svijeta zatočeno više od 300 pomoraca, istaknuo je jučer i Sindikat pomoraca Hrvatske i potaknuo je donošenje rezolucije koja bi sadržavala pravila o pravednom postupanju s pomorcima diljem svijeta. Drugo je situacija kad se pomorac nađe u zatočeništvu pirata što je u zadnje vrijeme još izraženiji problem. To se sada počelo zvati i osma kora na kruhu pomoraca. Treba reći da područje Adelskog zaljeva otpada više od 50% gusarskih napada pa iako se to zna još uvijek se nedovoljno poduzima u onemogućavanju gusara. Ovo naravno ne ide hrvatsku Vladu, ovo ide globalnu situaciju. Naravno ne radi se dakle tu u ova zadnja dva slučaja ne radi se o dobivanju odštete već o borbi za goli život i za slobodu pomoraca. A evo to je još dakle veći problem i čisto treba zainteresirati javnost za taj problem. Podržavamo dakle ove izmjene da se pomorcima olakša pravedan završetak sudskog postupka pred hrvatskim sudovima a ne pred sudovima nekih kako ih volimo u žargonu nazivati «banana republika». Ali ipak treba reći i to beneficiranog staža još uvijek nema. Promjena onog čime ste nezadovoljni u mirovinskom i zdravstvenom sustavu također nema. Drugi dio izmjena odnosi se na liberaliziranje upisa stranih brodova iz zemalja Europske unije u upisnik brodova u Hrvatskoj. To je znači da malo pojednostavimo da će se ubuduće za koncesije na domaćim prugama moći natjecati i stranci. Logika govori da se povećanjem konkurencije može povećati i kvaliteta brodskog prijevoza putnika na zadovoljstvo otočana i njihovih gostiju. Logika također govori da bi domaći brodar a prvenstveno mislimo na Jadroliniju bio konkurentan stranima, da treba uložiti u trajekte i obnovu flote. A nasuprot tome što je logično novine pišu da će se sljedeće godine upravo štedjeti na otocima i na obnovi flote. Što se onda događa? Prije stupanja na snagu ovih odredbi mi ćemo raspisati natječaje za koncesiju na 10 godina pa će nam, pa nam stranci još 10 godina neće konkurirati domaćima što je dobro. Ali u domaće nećemo ulagati dovoljno tako da će na kraju jedino otočani loše proći. Domaći će dobiti koncesije sa neobnovljenom flotom. Stranci će se upisati a neće moći voziti, a otočani će se voziti sa nekim stranim i neobnovljenim brodovima. Ali nadamo se da takav scenarij ipak neće biti. Treći dio izmjena odnosi se na ubrzanu uspostavu cjelovitog sustava nadzora i upravljanja pomorskim prometom i uspostavlja se služba istog imena. Ono što je zanimljivo eto ta služba će pratiti pomorski promet u ZERP-u. A kako znamo da nam je ZERP jako drago spominjati čisto da se sjetimo Vlade HSS-a što su govorili prije izbora. Četvrti dio izmjena detaljnije uređuje pitanje zaštite morskog okoliša s pomorskih objekata, istraživanje onečišćenja te poneke tehničke i pravne izmjene. U prijedlogu izmjena zakona omogućeno je davanje ovlasti za određene inspekcijske poslove i službenim osobama obalne straže za koje mi u SDP-u mislimo da još uvijek nije dala potrebne rezultate. Da se umjesto objedinjavanja pojedinih službi nadzora mora dodatno zakomplicirala situacija tako da je matični odbor za pomorstvo, promet i veze jednoglasno odlučio održati tematsku sjednicu zajedno sa Odborom za obranu na temu obalne straže. I na kraju kao dio pravnog folklora već uobičajenog treba napomenuti da su se pod krinkom usklađivanja sa odredbama Prekršajnog zakona povisile novčane kazne za djela onečišćenja morskog okoliša. Nadamo se ipak da to nije zbog lošeg stanja s punjenjem proračuna nego zbog povećane ekološke svijesti Vlade. I da zaključimo Klub SDP-a podržava navedene izmjene, ali smatramo da one nisu dovoljne. Zbog toga ćemo predložiti zaključak kojim se Vlada obavezuje da u roku 2 mjeseca Saboru predloži zakonska rješenja kojima će se urediti i beneficirani radni staž pomoraca. Zahvaljujem.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Gari Capelli. Izvolite.
Poštovani dopredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedlog zakona koji je pred nama sadrži nekoliko važnih izmjena koje po mišljenju predlagatelja valja unijeti u sadašnji tekst Pomorskog zakonika što radi usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije ili međunarodnim ugovorima kojih je Republika Hrvatska članica. A što zbog njegova osuvremenjivanja odnosno ispravljanja određenih tehničkih detalja. Izmjena o kojoj želim govoriti zauzima ukupno tek dva članka ali su važni, odnose se na članak 37. i članak 47. Riječ je o pitanju međunarodne nadležnosti hrvatskih sudova za suđenje u sporovima za naknadu štete uslijed smrti, tjelesnih ozljeda odnosno narušenja zdravlja tijekom ili u svezi rada na brodu. Predloženim odredbama rješava se jedno goruće pitanje o kojem što stvarno a što potencijalno ovise sudbine nekih 30-tak tisuća hrvatskih pomoraca kao i njihovih obitelji. Dakle o čemu se tu radi? Poznato je da hrvatski pomorci rade na brodovima svih svjetskih zastava i to velikom većinom u međunarodnoj plovidbi. Poznato je također da se u suvremenim uvjetima brodarskog poslovanja uslijed sve bržeg obavljanja operacija i sve većeg pritiska poslova i radnih zadataka posade na brodu vrlo lako strada a ozljede su teške, često i fatalne. Pri tome treba imati na umu da je brod u pravilu vlasništvo inozemnih tzv. single sheap kompanija tj. kompanija koje u vlasništvu imaju samo po jedan brod, registiranih u nekim od država zastava pogodnosti kao što su Liberija, St. Vincent i … [[Govornik se ne razumije.]] i tako dalje. Zatim da je brod u menagementu odnosno pod upravom druge inozemne kompanije također registrirane u jednoj od navedenih država katkad u zakupu kod treće inozemne kompanije. Dok je ugovor o zaposlenju pomorac sklopio s četvrtom inozemnom kompanijom. Sve to već su same po sebi komplicirani i otežava put pravne zaštite u slučaju ozljede ili smrti članova posade. Uz to valja imati na umu da do ozljede može doći u doslovno svakom pa i najudaljenijem kutku svijeta uključujući i na otvorenom moru. Dođe li do ozljede ili smrti na brodu hrvatski pomorci i njihove obitelji katkad se susreću s odbojnim a često diskriminatornim stavovima brodara i njihovih osiguravatelja gdje se naknade za bolovanje isplaćuju neuredno ili nikako a isplata ugovornih naknada ili odšteta ucjenjivački uvjetuje sklapanjem konačnih nagodbi u iznosima znatno manjim od iznosa koji bi pomorcima odnosno obiteljima imali pripasti temeljem mjerodavnih kriterija. Uslijed svega toga ozlijeđenom pomorcu ili članovima obitelji poginulog pomorca koji put ne preostaje drugo no zaštitu svojih prava tražiti pred sudom. Obzirom na jako izraženo međunarodno obilježje takvih sporova prvo pitanje koje se postavlja u svakom od njih jest pitanje međunarodne nadležnosti suda pred kojim je postupak pokrenut. Hrvatski trgovački sudovi kako oni prvoga stupnja, tako i Visoki trgovački sud, kao sudovi u čiju nadležnost spada suđenje u sporovima radi naknade štete uslijed smrti ili tjelesne ozljede pomoraca godinama su sustavno i promišljeno prihvaćali međunarodnu nadležnost pozivajući se, između ostaloga na članak 53. stavak 1. Zakona o rješavanju sukoba zakona s propisima drugih zemalja u određenim odnosima koji propisuje da međunarodna nadležnost hrvatskog suda u sporovima u izvan ugovornoj odgovornosti za štetu, između ostaloga postoji i onda ako je šteta nastupila na teritoriju Republike Hrvatske. Trgovački sudovi tumačili su tu odredbu na način da i u slučajevima ozljeđivanja ili pogibije izvan Hrvatske šteta nastala u Republici Hrvatskoj. Obzirom da se štetne posljedice, odnosno imovinske implikacije ozljeđivanja, odnosno smrti na brodu, a to su primjerice recimo gubitak zarade ili gubitak uzdržavanja trpe u Republici Hrvatskoj kao zemlji u kojoj pomorac, odnosno njegova obitelj živi. Međutim, takva je praksa prekinuta jednom odlukom Vrhovnog suda Republike Hrvatske iz veljače 2007. u kojoj je taj sud zauzeo stav da se pod nastankom štete, u smislu članka 53. stavak 1. Zakona o rješavanju sukoba zakona podrazumijeva isključivo ozljeda tijela, odnosno oštećenje zdravlja, a ne i imovinsko-pravne posljedice tih događaja. Vrhovni sud slijedom toga zaključuje da po nadležnosti po članku 53. Zakona o rješavanju sukoba zakona nema nadležnosti hrvatskog suda u situaciji gdje se hrvatski pomorac s prebivalištem u Hrvatskoj ozlijedi u inozemstvu na brodu strane zastave. Opisanim stavom Vrhovnog suda, hrvatski pomorci, odnosno njihove obitelji bili su dovedeni u nezavidnu poziciju iz razloga što se radi pravne zaštite u slučaju ozljede, bolesti ili smrti nisu mogli više obratiti hrvatskom sudu, već tužiti mogu jedino u državi sjedišta brodara ili drugog optuženika, ili pak u državi u kojoj je došlo do ozljede ili smrti. O kakvim se sve državama može raditi i o kakvoj razini dostupnosti ili kvalitete pravne zaštite, već unaprijed je bilo riječi. Time cijela jedna kategorija hrvatskog stanovništva zakinuta je za mogućnost dostupne i pouzdane pravne zaštite u trenucima kada im je zaštita najpotrebnija, tj. kada uslijed ozlijede profesionalne bolesti ili smrti prolaze osobnu traumu, a ostali su bez izvora egzistencije. U predloženom Zakonu o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika ovo se pitanje nastoji riješiti unošenjem izričite zakonske odredbe koja bi se u Pomorski zakonik unijela kao članak 988 a, a koja propisuje da u sporovima radi naknade štete zbog ozljede, narušenja zdravlja ili smrti člana posade, hrvatski sudovi imaju nadležnost ako je prebivalište tužitelja u Republici Hrvatskoj. Dakle, bez obzira je li u svojstvu tužitelja nastupa određeni pomorac ili obitelj poginulog pomorca, te bez obzira gdje je došlo do ozljeđivanja ili smrti, oštećenici će imati mogućnost da sudski postupak radi ostvarivanja svojih imovinskih prava pokrenu u Hrvatskoj kao državi svoga prebivališta. Mislim da se ovim predmetno pitanje rješava kvalitetnije no što je ikad bilo riješeno jer dostupnost pravne zaštite pred domaćim sudovima od sada više neće ovisiti o blagonaklonom tumačenju jednog općeg propisa od strane sudova, već će se temeljiti na izričitoj i nedvojbenoj zakonskoj odredbi posvećenoj upravo tom pitanju. Mislim da ovime na najbolji način dokazujemo brigu o interesima hrvatskih pomoraca i njihovih obitelji. Obzirom da je uslijed spomenute odluke Vrhovnog suda iz veljače 2007. godine u određenom broju sudskih sporova već došlo do odbacivanja tužbi uslijed nenadležnosti kako bi se u čim većoj mjeri otklonile negativne poslije takva stanja, predlaže se i odredba članak 47. predloženog zakona po kojoj se pravilo o međunarodnoj nadležnosti hrvatskih sudova primjenjuje i na sve sudske postupke koji su tijeku u vrijeme stupanja zakona na snagu, stoga ću podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I prije prelaska dalje na pojedinačnu raspravu, imamo dvije obavijesti. Prvo je deseta sjednica Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora održati će se danas 3. prosinca u 13,30 sati u dvorani "Stjepana Radića 133". I druga obavijest, 18. sjednica Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu Hrvatskog sabora održati će se danas u srijedu 3. prosinca u 13,30 u dvorani "Josipa Jelačića", pa bih lijepo prosio da se članovi odazovu. A sada nastavljamo s raspravom, uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pomorskim zakonom koji je donesen krajem 2004. godine, to je bilo po prvi put da je na jednom mjestu predstavljen cjeloviti i sustavan zakonodavni zbornik kojem su uređeni svi značajniji javno-pravno imovinsko-pravni odnosi povezani s morem, plovidbenom djelatnošću i pomorskim brodovima. Cilj donošenja Pomorskog zakona bilo je pokrenuti široke promjene pomorskog prava čija je zadaća izjednačavanje pomorskog prava sa razvijenim pomorskim zemljama da bi se hrvatskim brodarima omogućila konkurentnost na svjetskom pomorskom tržištu, obnova flote i vraćanje brodova pod našu zastavu. Izmjene i dopune ovoga zakona 2007. godine imale su za cilj ovaj proces cjelovito zaokružiti na način da se urede osnovna pitanja poslovanja brodara s jedne strane, te uključe svi hrvatski pomorci u jedinstveni porezni i mirovinski sustav primjereno specifičnostima pomorskog zvanja i zanimanja. Kakvi su rezultati najbolje možda govori izjave predlagatelja ovih izmjena i dopuna na Odboru za pomorstvo, promet i veze prema podacima porezne uprave. Samo njih, dakle pomoraca, samo njih nešto preko 2 tisuće bilo je prijavljeno u mirovinski, zdravstveni i porezni sustav Republike Hrvatske. A ako je taj broj, kako nam kažu izvjestitelji danas preko 12 tisuća, onda mislim da smo ovim izmjenama i dopunama zakona do sada na dobrom putu. Imajući u vidu da je i danas gotovo 2/3 naših pomoraca koji plove na stranim brodovima, ta činjenica treba nas tjerati da poboljšanjem i zakona i uvjeta za naše pomorce i jačanjem naše flote i vraćanjem brodova pod hrvatsku zastavu to stanje mijenja. I ove izmjene i dopune koje smo dobili idu u tom smjeru i to da se mijenja odluka Vrhovnog suda Republike Hrvatske o pitanju nadležnosti za rješavanje sporova za naknadu štete uzrokovane smrću ili tjelesnom ozljedom pomoraca. Naime u dosadašnjoj sudskoj praksi hrvatski su se sudovi proglašavali nadležnima odlučivati u sporovima o naknadi štete uzrokovane smrću ili tjelesnim ozljedama hrvatskih pomoraca pozivajući se na odredbu članka 53. Zakona o rješavanju sukoba zakona s propisima drugih zemalja u određenim odnosima. Takvo određenje omogućavalo je pomorcima i njihovim obiteljima da postupak obeštećenja protiv stranog brodara pokreću u Republici Hrvatskoj iako se štetni događaj dogodio u inozemstvu u pravilu na brodu strane zastave koji se u trenutku nezgode nalazio u stranim teritorijalnim vodama ili na otvorenom moru. Odlukom Vrhovnog suda Republike Hrvatske od 27. veljače 2007. godine, da su hrvatski sudovi nenadležni, posljedica takve odluke, nemogućnost hrvatskih pomoraca i njihovih obitelji da postupak obeštećenja protiv stranih kompanija pokrenu kao do sada u Republici Hrvatskoj to je stvorilo more problema za hrvatske pomorce, odnosno njihove obitelji i dovelo ih je u vrlo nepovoljan položaj, a često je za njih nemoguća misija da ostvare svoja prava. Stoga, a i iz niz drugih razloga, opravdano je iznaći nove odgovarajuće procesnopravno rješenje koje će sporove o smrti i tjelesnim ozljedama hrvatskih pomoraca ponovno vratiti pred hrvatske sudove. Ovo bi bilo osiguranje primjene minimuma zaštitnih standarda koja u području brodovlasnika spram pomoraca prihvaća hrvatsko pomorsko pravo. Najbolje predloženim izmjenama Pomorskog zakona mijenjaju se uvjeti, nadalje predloženim izmjenama mijenjaju se uvjeti za upis brodova i jahti u hrvatske upisnike jer u Europskoj uniji drže da je upis brodova i jahti ako su građani vlasnici Europske unije, u postojećem zakonu vrlo restriktivni te je dogovoreno da je potrebno izmijeniti uvjete upisa. Ovom izmjenom omogućava se upis u hrvatske upisnike brodova čiji su vlasnici građani država članica Europske unije ili tvrtke sa sjedištem u državi članice Europske unije pod uvjetom da u Republici Hrvatskoj imaju podružnicu. Stvarna veza između brodova i zastava zadržava se propisanom obvezom da se brodom upravlja upravo iz podružnice te putem instituta tehničkog nadzora nad brodom koji provodi priznata organizacija. Izmjenom za upis u hrvatski upisnik brodova, dovršava se proces usklađenja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije koji je potrebno provesti kroz zakonski propis. Također ovim prijedlogom izmjenama i dopunama Pomorskog zakona stvaraju se temelji za uspostavu cjelovite službe i upravljanja pomorskim prometom sukladno direktivi Europskog parlamenta i vijeća iz 2002. godine o uspostavljanju nadzora iz pomorskog prometa što će za posljedicu imati smanjenje broja nesreća na moru, poboljšanje rezultata akcije traganja i spašavanja na moru i smanjenje onečišćenja mora s brodova. Isto tako omogućit će se obvezna razmjena podataka s odgovarajućim tijelima Europske unije. Naravno da je za sve ovo potrebno vrijeme za obuku kadrova i sredstva za nabavku opreme. U tom smislu mislim da su ove izmjene i dopune Pomorskog zakona napredak i stoga ću podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Željana Kalaš. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici izlagača, kolegice i kolege zastupnici. Pomorski zakonik kao važeći zakon Republike Hrvatske predstavlja cjelovit i sustavan hrvatski pomorski zakonodavni zbornik kojim su uređeni svi značajniji javnopravni i imovinsko pravni odnosi povezani s morem, pomorskom plovidbenom djelatnošću i pomorskim brodovima. Kako je već predstavnik izlagača državni tajnik Branko Bačić rekao, nakon njegovog donošenja 2004. godine zakonik je izmijenjen i dopunjen 2007. godine prvenstveno radi uređivanja pitanja uključivanja svih hrvatskih pomoraca u zdravstveni i mirovinski sustav čime je postavljen temelj tzv. socijalne reforme za pomorce. Danas o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama Pomorskog zakonika raspravljamo u formi P.Z.E., točnije zakon pod rednim brojem 196 u formi dakle usklađivanja sa stečevinama Europske unije. U materijalima koje smo dobili kao podlogu za raspravu o ovom prijedlogu zakona navodi se kako je potreba donošenja novih izmjena i dopuna Pomorskog zakonika proizašla iz nekoliko bitnih okolnosti, a to je odluka Vrhovnog suda Republike Hrvatske o pitanju nadležnosti za rješavanje sporova za naknadu štete uzrokovane smrću ili tjelesnom ozljedom pomoraca, također i procesom pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji naravno i razvojem novog sustava upravljanja i nadzora plovidbe Jadranskim morem te potrebom pojačane brige o morskom okolišu. Naravno ni jedna od ove četiri stavke nije isključiva niti je manje važna od ostalih, a u praksi se vrlo često i međusobno preklapaju. Svakako danas bih htjela u okviru svoje rasprave o ovom Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika izreći i potkrepu za donošenje jednog amandmana, točnije na članak 36. u odnosu na dodani članak 823.b. Predlažem da se u članku 823.b u stavku 3. riječi: "bezuvjetno i neopozivo" zamijene riječima: "u obliku opće prihvaćenom u pomorskoj praksi". Obrazloženje za ovaj moj amandman jest da do stupanja na snagu međunarodne Konvencije o uklanjanju podrtina koja je donesena u Naerobiji 2007. godine, … klubovi i drugi osiguravatelji neće pružiti bezuvjetno i neopozivo jamstvo te se stoga predlaže propisati oblik jamstva koji je do sada uobičajen u pomorskoj praksi. Ovdje se naravno nameće i problem podstandardiziranih brodova u hrvatskim lukama. Diplomatska konferencija koja je iznjedrila dugo očekivanu i izrađivanu međunarodnu Konvenciju o uklanjanju podrtrina održavala se 2007. u uredu Ujedinjenih naroda u Najrobiji, u Keniji. Međunarodna tzv. najrobi konferencija donesena je pod okriljem međunarodne pomorske organizacije, točnije International mertitin organization, specijalizirane organizacije koja je tako uspješno proteklih desetljeća donosila ključne međunarodne ugovore u području sigurnosti na moru i preveniranja pomorskih onečišćenja. Upravo zahvaljujući pravnim postignućima IMO-a, dakle međunarodne pomorske organizacije, statistička slika pomorskih nezgoda u zadnjim se godinama jako popravila, točnije sigurnost pomorske plovidbe podignuta je na zamjetno višu razinu. Ipak ostaje jasan problem napuštenih brodskih podrtrina kao zapravo izvor trajnih briga i problema obalnih država kao što je i Republika Hrvatska sama, kao i sigurnosti pomorske plovidbe općenito. Gotovo je nevjerojatan podatak koji sam pronašla da danas u svjetskim morima naizgled bespomoćno prebiva gotovo 1300 brodskih olupina, od kojih mnoge nisu samo neki tužni relikti pomorskih pothvata već realna i trajna opasnost pri plovidbi. Podatak o sve većem broju prijetećih brodskih olupina u izravnoj je naravno vezi sa činjenicom da sve do ovog Nairobijskog preokreta nije postojala međunarodna konvencija koja bi i sistematski i cjeloviti riješila problematiku koja po opasnostima koje potencijalno otvara spada u ključne IMO-ove dokumente, evo čini se i planetarnog značaja. Već u preambuli, Konvencija o uklanjanju podrtina ističe dvojaku opasnost koju predstavljaju neuklonjene podrtine. Uz prijetnju pomorskoj plovidbi … [[Govornica se ne razumije.]] spominje se i opasnost kojoj je od podrtina izložen pomorski okoliš. Konvencija naime ističe kao svoj glavni cilj potrebu za donošenjem jednoobraznih međunarodnih pravila i postupaka za osiguranje brzog i učinkovitoga uklanjanja podrtina te plaćanje odštete za nastupile troškove. Možda je važno isto tako reći da definicija podrtina označava potonuli ili nasukani brod ili svaki dio takvog broda, uključujući i svaki predmet koji se nalazi ili se nalazio na takvom brodu, svaki predmet koji je nestao u moru s broda i koji je nasukan, potonuo ili čak i plutajući te brod koji će ubrzo potonuti ili se nasukati ili se naravno to može razumno očekivati i onda kada učinkovite mjere pomoći brodu ili imovini u opasnosti još i nisu bile poduzete. Želim reći da je jasno i da u definiciji opasnosti da ste svrstali naknada tvoraca konvencije da obuhvate kako prijetnje pomorskoj plovidbi, tako i prijetnje štetnim posljedicama pomorskog okoliša i obalnog područja ili nekim srodnim interesima jedne ili više država. Ti srodni interesi označavaju izravnu pogođenost obalne države podrtinama ili prijetnjom. Navedeni su primjerice pomorske, obalne i lučke aktivnosti s naznakom obuhvata ribolovnih aktivnostima. Mora se raditi dakle o bitnim izvorima prihoda navedenih osoba jer prvi put se u jednoj međunarodnoj odštetnoj konvenciji spominju i turističke atrakcije i drugi gospodarski interesi navedenog područja. Potom i zdravlje obalnog stanovništva i blagostanje područja, uključujući naravno i očuvanje pomorskih živih resursa, kao i priobalna i podvodna infrastruktura. Na kraju također želim podnijeti još jedan amandman, preciznije to je zapravo samo jedna nomotehnička ispravka u obliku amandmana na članak 48. u kojem je radi ispravka pogrešnog pozivanja brojka 7 potrebno zamijeniti s brojkom 8. Evo toliko. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kapetane, kolegice i kolege. Mislim da je ovo dobar, solidan prijedlog i da se može prihvatiti ova varijanta. Pridružio bih se onome što je govorio moj kolega Bauk da se razmotri. Mi ćemo ići s tim prijedlogom dakle za ono što bi nazvali beneficirani radni staž pomoraca. Hrvatska je pomorska zemlja. Ponekad se čini mi se, to zanemaruje, općenito nekako u društvenoj svijesti. Činjenica je da nam fali časnika na brodovima, činjenica je da je to izuzetno težak posao pa ukoliko bi se mogla i ta inicijativa prihvatit tim bi bilo bolje. Ja bih molio državnog tajnika ili kapetana Babića da mi odgovore jednu stvar koja je vezana isto za Pomorski zakonik. Naime, u siječnju 2007.godine Vlada je, u potpisu je potpredsjednica Vlade, gospođa Jadranka Kosor, donijela odluku o produženju koncesija aci marina na 30 godina. U toj odluci se pojedinačno u nekim sredinama uvodi 2,5% varijabilne koncesijske naknade na bruto promet ostvaren u tim marinama. Meni je malo čudno što se to pojedinačno regulira da negdje da, negdje ne, negdje se uvodi, negdje ne uvodi. Čini mi se da je sasvim logično da se uvede u svim. Napomenuo bih da od tih 2,5% najviše ide općini, manje ide županiji. Evo imam podatak za Milnu, tamo to znači gubitak ukoliko se to ne primijeni na njih, zavisno o sezoni između 500 tisuća i 700 tisuća kuna. Iako bi po važećem Pomorskom zakoniku, koliko ja znam, bi se to trebalo primijeniti na sve, a pošto to izaziva neke nedoumice ljudi postavljaju pitanje i nama saborskih zastupnicima pa su tako i dolazili do mene. Mislim da bi bilo dobro da date objašnjenje ili hoće li se zaista uvest u sve što bi bilo po meni logično, a ne da… Mislim da su takva obećanja i postojala s vaše strane, iz ministarstva, čini mi se da bi to bilo dobro. Evo samo toliko. Ja bih molio ukoliko možete kad budete govorili da i na to odgovorite.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Naime, Pomorski zakonik Republike Hrvatske koji je bio na snazi 10 godina kao prvi i cjeloviti i sustavni hrvatski pomorski zakonodavni zbornik, on je zapravo uređivao sve značajnije javno-pravne imovinsko-pravne odnose povezane naravno s morem. Međutim, kad je nakon 10 godina donesen novi Pomorski zakonik i izmjene i dopune njime su, prema objašnjenju predlagatelja, tek stvorene pretpostavke za cjelovito usklađenje našeg pomorskog zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije. Naime, usklađene su definicije temeljnih pojmova, a podzakonskim propisima tehničke prirode kako se u objašnjenju predlagatelja navodi provest će se daljnje usklađenje sa europskim propisima. Nadalje, što je važno sa aspektom nautičkog turizma. Novi Pomorski zakonik izdvaja jahte kao posebna plovila različita od standardnih brodova i brodica te zabranjuje kabotažu pa tako i obavljanje čarter djelatnosti u Republici Hrvatskoj plovilima pod stranom zastavom, osim naravno u iznimnim slučajevima kada to zahtijeva gospodarski interes. Samo po sebi nameće se i postavlja pitanje zašto nije tada iskorištena prigoda i izvršeno potpuno usklađivanje našeg novog Pomorskog zakonika s europskim pomorskim pravom, već su smo neka nova rješenja u tom novom Pomorskom zakoniku kako se naglašava posljedica približavanja Euroatlantskom savezu. Neusklađenost našeg pravnog sustava, odnosno samo djelomična usklađenost razlogom je zašto je udjel ukupne sive ekonomije u Republici Hrvatskoj nezakonita upotreba stranih plovila nautičkog turizma, tzv. crni čarter i dalje je zastupljena u velikom postupku koji državnom proračunu iz godine u godinu nanosi ogromnu i tešku procjenjivu štetu. Iako nadležno Ministarstvo mora ističe da je novim propisima, a posebno uvođenjem vinjete za strana plovila, uveden red u nautičkom turizmu. Međutim, pitanje je dali se time može doskočiti "Crnom čarteru". Novi Pomorski zakonik nije propisao da se upis jahte ili brodice kupljene u inozemstvu, mora priložiti i dokaz da je proveden zakonski carinski postupak. I pitanje je, zašto je to tako? Zatim bi se još osvrnula na članke 202. do 207. novog zakonika. Odnosi se zapravo na upis i brisanje brodica, gdje su prihvaćena rješenja prijašnjeg teksta bivšeg zakonika. Tako je uz obvezatan upis brodice člankom 203. stavak 2., propisano da se brodica može upisati u očevidnik brodica, ako je u cjelini ili djelom u vlasništvu strane fizičke ili pravne osobe, osobe bez državljanstva ili državljanina Republike Hrvatske koji nema prebivalište u Republici Hrvatskoj, pod uvjetom da brodica pretežno boravi u moru Republike Hrvatske. Zašto je navedeni uvjet zadržan u ovoj zakonskoj odredbi kada je brodica u pitanju, a kod jahte ne? Uz dano navedeno obrazloženje, ipak znači nije nadzirno. Poglavito ako se uzme u obzir da se prema odredbama ovog zakonika, odnosno o želji vlasnika, svaka brodica može upisati u upisnik jahti i na taj način u pogledu stvarnih prava postati jahta. Kako je odredbama Pomorskog zakonika, strana jahta definirana kao plovni objekt za šport i razonodu koja ima stranu državnu pripadnost i kojim se takvim smatra prema propisima države čiju državnu pripadnost ima, lučke kapetanije svaku stranu mega jahtu, ovlaštenu prevoziti više od 12 putnika, ni u kom slučaju ne bi smjeli tretirati kao putnički brod. Ako se ona takvom smatra prema propisima svoje državne pripadnosti. Sve to stvara naravno velike poteškoće u otkrivanju i procesuiranju nezakonitog iznajmljivanja stranih plovila nautičkog turizma u našem moru tzv. "Crnog čartera" sa stranim mega jahtama koji u našem djelu Jadrana iz godine u godinu sve više. Naime, siva ekonomija u koju spada i "Crni čarter" i koji državnom proračunu iz godine u godinu nanosi ogromnu i teško procjenjivu štetu, zavisno od metode utvrđivanja iznosi između 10 i 30% bruto domaćeg proizvoda. Borba sa sivom ekonomijom svakako se treba ugledati u normativnom pristupu koji se ističe kao prvo, ali ponekad na žalost i kao jedino pravilo, jer samo gomilanjem razno-raznih zakona, podzakonskih propisa, neće značiti puno ako se oni budu slamali kao valovi na stijenama snage sivog ekonomskog tržišta. I podnijet ću jedan amandman, a to je na članak 190. Pomorskog zakonika, koji predlažem da se mijenja i glasi: "Upis broda i jahte iz članka 187. i 188. novog zakonika, koji su kupljeni, odnosno nabavljeni u inozemstvu, ne može se obaviti bez prilaganja dokaza o provedenom uvoznom carinskom postupku". Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi Branko Bačić, državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Zahvaljujem se i klubovima, a i uvaženim zastupnicima koji su u pojedinačnoj raspravi podržali donošenje izmjena i dopuna Pomorskog zakonika, prvenstveno iz razloga što ova izmjena i dopuna Pomorskog zakonika ide na tragu daljnje socijalne sigurnosti, doprinosa boljem i kvalitetnijoj socijalnoj sigurnosti hrvatskih pomoraca, a prvenstveno onih koji plove u međunarodnoj plovidbi i još više onih koji plove u međunarodnoj plovidbi na brodovima strane državne pripadnosti. U tom smislu i naša izmjena Pomorskog zakonika koja je bila u srpnju 2007., a i ova današnja koju predlažemo, ide dakle za tim da hrvatskim pomorcima taj teški kruh kako je prije već rečeno, sa sedam kora, učini lakšim i sigurnijim. I da i njihove obitelji imaju značajno bolju socijalnu sigurnost u odnosu na vrijeme koje je bilo prije donošenja Pomorskog zakonika. Stoga moram reći da me na određeni način i čudi da se takva reforma, socijalna reforma za hrvatske pomorce, kojom je kako sam rekao u svega 12 mjeseci, niti 12 mjeseci, 11 mjeseci, već uključeno više od 12 tisuća hrvatskih pomoraca u hrvatski radni socijalni sustav, može smatrati promašenom ili reći dakle da nije najbolje napravljena kada je u pitanju taj socijalni i zdravstveni sustav hrvatskih pomoraca. Činjenica da će biti vjerojatno hrvatskih pomoraca koji nisu zadovoljni situacijom da danas nakon izmjena i dopuna Pomorskog zakonika moraju plaćati određene obaveze, dakle mirovinskog i zdravstvenog osiguranja, ali je i činjenica da je i Hrvatski sindikat pomoraca čvrsto stao iza ove socijalne reforme. On nju podržava i praktično je ova socijalna reforma rađena zajedno sa hrvatskim pomorcima. Tim više što hrvatski pomorci koji plove u međunarodnoj plovidbi, plaćaju obveze temeljem mirovinskog i zdravstvenog osiguranja u Republici Hrvatskoj u iznosima koje bi plaćali kada bi plovili na brodovima primjerice "Jadrolinije", a ta plaća koju bi ostvarili na brodovima "Jadrolinije" nekoliko puta manja, nego ona koju ostvaruju u međunarodnoj plovidbi, temeljem ugovora koji potpisuju sa hrvatskim ili pak sa stranim brodarima. Prema tome, mi smo u trenutku kada smo predlagali tu socijalnu reformu za pomorce prošle godine, rekli da bi bili zadovoljni kada bi cjelokupni korpus hrvatskih pomoraca koji plove u međunarodnoj plovidbi, a prema podacima Sindikata pomoraca, njih ima oko 26 tisuća uključili u taj radni i socijalni sustav Republike Hrvatske u iduće 3 do 4 godine. Mi smo dakle u prvoj godini, i to još ne punoj, uključili gotovo 50% hrvatskih pomoraca. Pa prema tome, držim da je ta reforma itekako polučila uspjeh. I mi ćemo nastaviti jasno sa poboljšanjem teksta zakona ukoliko u provedbi u idućih godinu dana uočimo nedostatke te reforme. A što se pak tiče primjedbe ili sugestije da se zaduži Vlada, dakle amandman koji je predložen, da se zaduži Vlada Republike Hrvatske, da u idućih 60 dana dostavi Hrvatskom saboru na usvajanje teksta zakona koji bi se uveo beneficirani radni staž za pomorce. Moram reći dakle da u takvom tekstu taj amandman Vlada ne može prihvatiti. Zbog čega? Zbog toga što je već kroz izmjenu Pomorskog zakonika koji je danas ovdje na vašim klupama već bila najavljena i već je u samome tekstu su ušle odredbe kojima je definirano uvođenje beneficiranog radnoga staža. Kroz proceduru Vlade Republike Hrvatske u tijeku donošenja izmjena i dopuna odnosno predlaganja izmjena i dopuna Pomorskog zakonika utvrđeno je da bi rješavanje beneficiranog radnog staža kroz ovaj zakon odnosno Pomorski zakonik obuhvatilo tek jedan segment hrvatskih pomoraca i to one pomorce koji plove u međunarodnoj plovidbi jer je njihov pravni status u Republici Hrvatskoj nije identičan pomorcima koji plove na brodovima u nacionalnoj plovidbi, pa ćemo izmjenu zakona kojim će se uvesti beneficirani radni staž riješiti kroz Zakon o stažu osiguranja sa povećanim trajanjem koji koriste i koji se odnosi na sve hrvatske građane koji imaju pravo pred zakonom ostvarivati beneficirani radni staž. Dakle, odustali smo jer bi dovelo do pravne nesigurnosti, odustali smo od rješenja i uvođenja beneficiranog radnog staža kroz Pomorski zakonik i tu ćemo izmjenu zajedno sa Ministarstvom gospodarstva regulirati kroz Zakon o stažu osiguranja sa povećanim trajanjem. Kad je u pitanju dekriminalizacija pomoraca ministarstvo će i Vlada tijekom siječnja 2009. godine održati okrugli stol zajedno sa Sindikatom pomoraca i zajedno sa hrvatskim pravnicima koji su eksperti u dijelu pomorskog prava. I na tom okruglom stolu pozvat ćemo predstavnike Međunarodne pomorske organizacije i Međunarodne udruge pomorskih sindikata gdje bismo pokrenuli raspravu o zaštiti hrvatskih pomoraca ne samo u slučajevima kao što je bio ovaj sa kapetanom Laptalom kada se govori o mogućim zakonskim prekršajima i kaznenim djelima u djelu koji se odnose na drogu već i na druge slučajeve koji su povezani sa pomorskim operacijama. Nakon tog okruglog stola u kojega ćemo dakle uključiti i međunarodne pravne stručnjake dostavit ćemo Međunarodnom udruženju pravnika za pomorsko pravo prijedlog da se prema međunarodnim instrumentima, međunarodnim konvencijama krene u izmjenu takvih odredaba koje definiraju kaznenu odgovornost u prvom redu za zapovjednike ali i za ostale odgovorne osobe u plovidbi. Nadalje, ono što je još bilo riječi u samoj raspravi odnosilo se na mogućnost da se uvede kabotaža i za mega jahte i za jahte u Republici Hrvatskoj. Upravo suprotno, u našem pregovaračkom stajalištu Vlada Republike Hrvatske htjela je još određeno vrijeme zadržati obavljanje čarter djelatnosti u Republici Hrvatskoj samo brodovima pod hrvatskom zastavom i samo za brodare koji imaju sjedište ili vlasnike čarter tvrtki koji imaju sjedište u Republici Hrvatskoj. Naime, držimo dakle da još uvijek možemo i želimo pomoći hrvatskim tvrtkama, malim tvrtkama koje imaju jednu, dvije ili jahte da još uvijek mogu bez konkurencije stranih jahti obavljati tu djelatnost u Republici Hrvatskoj. Da li ćemo kroz proces pregovora uspjeti osigurati jedno prijelazno razdoblje za kabotažu za jahte i za brodare koji pružaju usluge u izletničkom i putničkom turizmu, u izletničkom turizmu o tome ćemo još vidjeti ali u svakom slučaju nismo htjeli već sami prije nego što pristupimo u Europsku uniju uvesti mogućnost pružanja i te vrste usluga u turizmu, u nautičkom turizmu i drugima osim tvrtkama koje imaju svoje sjedište u Republici Hrvatskoj i čiji brodovi viju hrvatsku zastavu. Što se tiče pitanja kojega je postavio gospodin Jurjević odnosi se na koncesiju koja je produžena u siječnju prošle godine u svim marinama u sustavu ACI-a. Naime, nije točno. Nije produžena koncesija za sve marine u sustavu ACI-a, do 2030. za sve marine. Naime, one marine koje su već tada bile marine od državnog značaja a to su one marine koje imaju više od 200 vezova na njih se koncesijski rok do 2030. godine već ranije odnosio. Ovom odlukom Vlade jedanaest marina u sustavu ACI-a a koje su do tada bile marine od županijskog značaja za njih je produžen rok do 2030. godine i za sve marine u sustavu ACI-a ista je naknada za koncesiju koja se odnosi dakle na površinu akvatorija i kopnenog dijela marine s jedne strane i to je fiksni dio naknade. A drugi je dio varijabilni koji se odnosi na poslovanje, ukupan prihod koji pojedina marina ostvaruje na svom prostoru. Dakle, situacija je takova i nije točno da je prihod od koncesijske naknade veći odnosno više ide u korist države a manje u korist lokalne samouprave ili regionalne samouprave. Dapače, koncesijska naknada koja se ostvaruje plaćanjem za korištenje pomorskog dobra u istim iznosima od 33%, dakle u jednoj trećini prihod je državnog proračuna, prihod je proračuna županije i prihod je proračuna jedinice lokalne samouprave. Što se pak tiče upisa brodica odnosno jahti također moram reći dakle da nije moguće jahtom tretirati plovilo koje ima više od 12 putnika. Zbog čega? Zbog toga što plovilo koje prevozi više od 12 putnika se temeljem međunarodnih konvencija smatra brodom i temeljem SOLAS konvencije onda podliježe značajno većim sigurnosnim, ispunjavanju sigurnih uvjeta za putnike koji plove na brodu i u tom slučaju ta se plovila moraju smatrati brodom i biti upisana u hrvatski ili neki drugi upisnik brodova. Prema tome, kada su u pitanju mega jahte i jahte u Republici Hrvatskoj za njih je propisan poseban upisnik koji je uveden Pomorskim zakonikom iz 2004. godine. Dakle, da završim. Zahvaljujem svima onima koji su sudjelovali u raspravi. Također prihvaćam amandmane, dva amandmana koje je predložila uvažena zastupnica Kalaš a koji se odnose na osiguranje koje moraju imati brodari koji uplovljavaju u hrvatske luke a odnosi se na podrtine i amandman koji je ustvari nomotehnička izmjena broja 7 u tom članku a trebalo je pisati broj 8. Prema tome, evo prihvaćam oba ta amandmana. A što se tiče zaključka Kluba zastupnika SDP-a govorim da nema potrebe, ne možemo ga prihvatiti zbog toga što sam već rekao da smo u proceduri izrade samoga zakona koja će se izmjena i uvođenje beneficiranoga radnog staža riješiti drugim zakonom a ne izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, ispravio bih netočan navod da u našem prijedlogu zaključka predlažemo da se izmjenom ovoga zakona regulira beneficirani radni staž. Mi smo upravo predložili ovo što ste vi rekli, dakle, da se donese zakon, nismo naveli da se radi o ovome zakonu kojem bi se u roku 60 dana Vlada obavezala da dostavi taj prijedlog Saboru. A mislimo da je 60 dana primjereni rok jer ste vi u veljači ove godine najavili za 30 dana da će biti taj prijedlog zakona. Prema tome, ne ovoga zakona, bilo kojeg zakona samo da se to pitanje riješi. Zahvaljujem.
Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti za glasovanje.
Idemo dalje na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika, hitni je postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E: br. 196. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnica Željana Kalaš. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je ove amandmane. Sukladno članku 165. Poslovnika, oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga Zakona i o njima se ne glasuje. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj prijedloga zakona jednoglasno sa 112 glasova. Dajem na glasovanje prijedlog koji je podnio Odbor za zakonodavstvo, prijedlog zaključka Odbora za zakonodavstvo, koji glasi: "Ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da objavi redakciju teksta ovog zakona, prije njegove objave u "Narodnim novinama". Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Ovaj je zaključak prihvaćen sa jednoglasno sa 112 glasova. Imamo i prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a, koji predstavnik predlagatelja nije prihvatio. Tko je za zaključak Kluba zastupnika SDP-a koji glasi: "Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana podnese Hrvatskom saboru prijedlog zakona, kojim se uređuje pravo na beneficirani radni staž pomoraca." Molim tko je za ovaj zaključak Kluba zastupnika SDP-a? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj prijedlog zaključka nije prihvaćen, jer je za njega glasovalo 37 zastupnika i zastupnica, 75 protiv. Suzdržanih? … [[Upadica se ne razumije.]] Dakle, 37 za, a 75 suzdržanih. Ništa protiv.
Prelazimo na 3. točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 197. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da svoj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Marina Dujmović-Vuković, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, gospođe i gospodo Zakon o državnom odvjetništvu donesen je 2001. godine a mijenjan 2007. Međutim tijekom primjene ali i zbog racionalizacije te potrebe sudjelovanja u mirovnim misijama potrebno je dograditi i izmijeniti određene odredbe. Tako iako iz pojedinih odredbi Zakona o državnom odvjetništvu proizlazi kako je zamjenik državnog odvjetnika neovisan u radu i donošenju odluke u predmetu koji mu je dan u rad, bilo je nužno to u zakonu i izrijekom unijeti, jer se često u praksi pogrešno tumačila odredba koja se odnosi na odgovornost državnog odvjetnika za rad, državnog odvjetništva u cjelini. Imajući tome u vidu i prigovore koji su se pojavili tijekom pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji da zamjenici državnog odvjetnika nisu samostalni i neovisni u donošenju odluke u konkretnom predmetu to je članak 13. izmijenjen kako ne bi postojale nikakve dvojbe. Ovdje je naravno potrebno naglasiti kako samostalnost i neovisnost zamjenika državnog odvjetnika nije jednaka samostalnosti i neovisnosti suca i to ne samo zbog toga što mu državni odvjetnik može dati obvezatniji naputak za postupanje u konkretnom predmetu već i zbog odgovornosti za rad državnog odvjetništva u cjelini. Nadalje, člankom 61. Zakona o državnom odvjetništvu određeno je da se prilikom 1. stupanja na državno odvjetničku dužnost zamjenici državnog odvjetnika imenuju na vrijeme od pet godina te da tek nakon ponovnog imenovanja zamjenik državnog odvjetnika obavlja svoju dužnost stalno. Ova odredba primjenjuje se od 2008. godine od kada su počeli postupci ponovnog imenovanja zamjenika državnog odvjetnika. Zamjeniku državnog odvjetnika koji nije ponovno imenovan, prestaje državno odvjetnička dužnost po sili zakona. U sadašnjem članku 68 ovoga zakona nije bilo propisano da zamjenik državnog odvjetnika koji nije ponovno imenovan, prestaje državno odvjetnička dužnost po sili zakona. Stoga članak 68 ovog zakona trebalo nadopuniti kako bi se riješilo tko u ovom slučaju donosi rješenje kojim se utvrđuje nastupanje te okolnosti. Daljnje izmjene odnose se na mogućnost sudjelovanja državnih odvjetnika, odnosno zamjenika državnih odvjetnika u međunarodnim pravosudnim tijelima i međunarodnim misijama. Predloženim izmjenama predlaže se da se u članku 107.a doda novi stavak kojim se propisuje da ako državni odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika ne izvrši obvezu davanja izvješća o svojoj imovini, stalnim prihodima, te imovini bračnog druga i maloljetne djece u roku od 30 dana od stupanja na državno odvjetničku dužnost, da će ih glavni državni odvjetnik pozvati da u daljnjem roku od 15 dana dostave tražene podatke. A ako državni odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika ni u ovom roku ne dostavi tražene podatke, glavni državni odvjetnik ili ministar nadležan za poslove pravosuđa pokrenuti će protiv takvog državnog odvjetnika ili zamjenika stegovni postupak. Odredba članka 22. Ustavnog zakona o zaštiti prava nacionalnih manjina propisuje obvezu pravosudnih tijela da kod zapošljavanja službenika i namještenika vode računa i o nacionalnoj strukturi odnosno o zapošljavanju nacionalnih manjina u pravosudnim tijelima. Stoga se članak 123. uskladio sa ovom odredbom ustavnoga zakona. I konačno u tijeku je racionalizacija sudačke mreže, mreže sudova, a s time u svezi potrebno je izmjene u odnosu na racionalizaciju mreže državnih odvjetništava. Te se predlaže da državnim odvjetnicima u državnim odvjetništvima koja se spajaju danom spajanja prestaje dužnost i da nastavljaju sa radom kao zamjenici državnog odvjetnika u spojenom državnom odvjetništvu. Kada državni odvjetnici prestanu obnašati svoju dužnost radi spajanja državnih odvjetništava državni odvjetnik neposrednog višeg državnog odvjetništva odrediti će zamjenika državnog odvjetništva. To je ukratko o ovom prijedlogu zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Vidim da ne. Otvaram raspravu. I prvo su klubovi. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire donošenje ovoga Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu. Evo kao što smo vidjeli u ovoj ocjeni stanja, još 2001. godine donesen je ovaj temeljni zakon kojeg sada mijenjamo. Dakle, prošlo je više od 7 godina. Moram reći da je to jedan krucijalni zakon koji je utemeljio državno odvjetništvo upravo onako polazeći od ustavnih načela o samostalnosti i neovisnosti državnog odvjetništva. Međutim, neovisnost i državnog odvjetništva i sudbene vlasti dakle, i onom najširem smislu i u onom najužem smislu, kao i u smislu drugih službi koje da bi mogli polučiti uspjehe koji su im Ustavom i ostvariti zadaće koje su im zakonom i Ustavom dani, jako je važna politička klima u kojoj se ta ustavna prava i zakonodavna rješenja ostvaruju. Također je za napomenuti upravo radi jačanja državnog odvjetništva mi smo već daleke 2002. godine izjednačili plaće državnih odvjetnika i sudaca istog ranga. Do tada smo imali jednu, čitav, čitavo desetljeće odnosno u čitavoj našoj pravnoj povijesti državni odvjetnici do 2002. godine bili su manje plaćeni nego suci. To se onda smatralo nekako normalnim jer eto državni odvjetnik je samo stranka u postupku a sudac je taj koji donosi odluke. Međutim u jednom pretežno inkvizicijskom sustavu gdje na sud leži i teret dokaza, a ne samo donošenja presude odnosno odluka koje sudovi donose na temelju zakona bilo je možda i razumljivo. Ali s obzirom i anticipirajući novu ulogu Državnog odvjetništva u novom sustavu bilo je prijeko potrebno dakle kad smo navijestili još 2002. godine ove promjene koje se nažalost do dana današnjega nisu dogodile i tek smo prošli prvo čitanje Zakona o kaznenom postupku tu je nova uloga Državnog odvjetništva po kojoj se sudovi oslobađaju inkvizitornih elemenata da sami traže dokaze. Naime na Državnom odvjetništvu treba ležati teret dokaza i ukoliko on ne dokaže krivnju okrivljenik, optuženik se oslobađa. To je jedan najčišći račun koji eto i takav model prevladava u Europi pa s većim ili nekim manjim izmjenama gotovo i u čitavom svijetu. Dakle Državno odvjetništvo, državni odvjetnik će biti apsolutno odgovaran za uspjeh, za finale koje se ima dogoditi pred sudom. Međutim i izmjene Zakona o Državnom odvjetništvu, ove koje su sada samo neznatne i male ali one krupne, prave izmjene trebaju teći zajedno sa izmjenama Zakona o kaznenom postupku ali jednako tako i najavljene izmjene Zakona o policijskim ovlastima jer to je jedan paket koji mora voditi taj osmišljeni novi postupak još dok nismo vidjeli. Zato bi bilo dobro dakle do ovog drugog čitanja da imamo u proceduri i ova dva nova zakona odnosno izmjene, nove izmjene Zakona o državnom odvjetništvu ali jednako tako i Zakona o policijskim ovlastima. Naime ono što je već sada jasno uloga državnog odvjetnika je upravo ta da prikuplja sve dokaze, da on započinje istragu a ne istražni sudac. Da se istražni sudac pretvara u kontrolora. Međutim ovdje i već prigodom ovih izmjena treba upozoriti na jednu važnu i prevažnu stvar. Onome kome je dana odgovornost ona mora biti do kraja definirana ali i tako u sustavu postavljena. Ne možemo više imati dvije linije zapovijedanja a i danas je imamo iako one zadnje izmjene Zakona o kaznenom postupku bile su premosnica onome što će se sada tek dogoditi, ono što se već davno trebalo dogoditi a to je da za ishod postupka odgovara državni odvjetnik i da on zapovijeda tim istražnim radnjama dakle u otkrivanju i prikupljanju, u otkrivanju počinitelja kaznenog djela i osiguranju, fiksaciji, pribavljanju dokaza koji su potrebni za optuženje a onda kasnije i za osudu. U tom novom sustavu vidjet ćemo a i sada zadnjim izmjenama Državno odvjetništvo, državni odvjetnik ima pravo izdavanja obvezujućih naloga policiji. Ali policija treba onda i odgovarati. Komu? Pa onomu valjda tko mu je izdao naloge. Vidjeli smo u prvom čitanju da se ta linija prekida i da će redarstvenim snagama dakle kojima će obvezujuće naloge davati i dalje kao što to već po postojećim izmjenama, zadnjim izmjenama jeste riješeno, ali evo Vlada nažalost nije smogla snage da dio svojih izvršnih snaga kao što je to, kao što je to policija a u ovom smislu redarstvene snage koje sudjeluju u ovom represivnom dijelu i dakle otkrivanju i procesuiranju počinitelja odgovara sudbenoj vlasti u najširem smislu tj. Državnom odvjetništvu nego ćemo dalje dakle on će zapovijedati, državni odvjetnik će zapovijedati ali odgovornost, ti policijski djelatnici da li su nešto učinili ili nisu počinili, da li su postupili po takvom obvezujućim nalogom neće odgovarati državnom odvjetniku nego ravnatelju policije ili ministru. Dakle opet imamo tu dvostruku ulogu. Imamo u biti politizaciju onda, prigovor zaista onda stoji politizacije vođenja kaznenog postupka. Da bi se to izbjeglo dakle treba ostati kod one osnovne zamisli da policijske snage odgovaraju onome za učinjeno koji je izdao taj nalog. Ako to ne želimo znači ponovno će se razvodniti čitava situacija i opet se neće znati tko je odgovoran za uspjeh? Ili ćemo prebacivati ili je vrlo lako da se prebacuje odgovornost na pravosudnu vlast pa čak i na Državno odvjetništvo a da netko iz policije opstruira. To se ne mora dogoditi ali kod ovakvog sustava može se dogoditi. Ali na kraju krajeva imamo i negativno iskustvo iz prakse. Do dana današnjega kad javnost bude sablažnjena nekakvim odlukama odnosno nažalost ne baš, nažalost ne baš rijetko odlukama koje jednostavno ne, koje sablažnjavaju javnost ili blago rečeno ne odražavaju niti izazivaju odobravanje javnosti započinje u javnosti onda prebacivanje odgovornosti s jednog tijela na drugo odnosno svih onih učesnika od procesa otkrivanja pa do suđenja. E da bi se to dogodilo odnosno da bi se to izbjeglo da se to više ne događa nužno je izmijeniti tu jednu odredbu koju smo imali u onom prvom čitanju. Vidjeli smo velika obećanja novog ministra da će u tom smislu biti izvršene i određene izmjene. Pa eto te izmjene i takva poboljšanja s nestrpljenjem očekujemo. I da se sada vratim vrlo konkretno s obzirom da se radi ovdje o hitnim izmjenama ono što mogu reći također u ime Kluba SDP-a da ove izmjene koje se sada ovdje događaju da bi se bolje definirala uloga i neovisnost odnosno točni poslovi koje izvršava zamjenik u Državnom odvjetništvu svake razine za nas i nije bilo prijeporno. Ja mislim da ni za koga to u službi nije bilo prijeporno jer zamjenici uvijek su imali svoju samostalnost ali naravno da Državno odvjetništvo nije pandan pravosuđu niti može državni odvjetnik bilo koje razine, niže razine pa ni njegov zamjenik biti apsolutno neovisan kao što je to, kao što je to sudac pa čak i sudac Općinskog suda u odnosu na suce čak i Vrhovnog suda. Međutim definirati možda bolje njihovu ulogu koje su to zadaće koje on sam radi, koje su stvari koje idu na jedan kolegij i kada kolegij treba pošto poto izbjegavati, to je sve riješeno u i postojećem Zakonu o državnom odvjetništvu. Međutim, evo ako je to potrebno da se dogode ovdje izmjene u članku 13. kome to možda nije jasno, ili tko ne zna kakav je naš sustav, ništa protiv takvih izmjena niti nemamo. Međutim, evo koristim ovdje prigodu da pravosudni dužnosnici koji po prvi put stupaju na dužnost, a to su kako i suci, tako i državni odvjetnici imaju tu jednu probaciju, imaju taj jedan probni rok od 5 godina, ali to ne znači da nakon proteka tog roka ukoliko su dobro odradili svoj posao koji se ne smije propuštati jednoj voluntarističkoj ocjeni da li se netko nekome sviđa ili ne, evo dosta je na tome učinjeno da se objektivizira rad svakog dužnosnika, pa prije svega i ovih koji po prvi put stupaju na dužnost. Dakle, to bi trebalo jednostavno riješiti bez javnog oglasa, bez javnog natječaja da ne izaziva jednostavno jednu pomutnju, jednu smutnju kod onih koji misle da je to tek natječaj, odnosno oglas za prvi prijem u pravosudna tijela, bilo da je riječ o sudovima ili o državnom odvjetništvu. Još jedanput skrećem pozornost da inače prijem i ulazak u pravosudna tijela mora biti transparentan od samog početka. Nije bilo tako dugo, prije čini mi se da je to bilo još 2004. godine, 2005. godine početkom imali smo onaj poznati slučaj prijema, čini mi se da su bili sudački vježbenici. To se na sreću nije dešavalo u državnom odvjetništvu, primljeni ljudi bez kriterija, odnosno ocjene nisu značile ništa. Dobro je da sada ide i ovaj zakon i o vježbenicima na koji način prije svega se prolazi pravosudni ispit, ali jednako tako, evo treba objektivizirati do krajnjih granica, dakle rad pravosudnih dužnosnika bilo da se radi o sucima ili o državnim odvjetnicima, pa čak i onda i puno ranije kad su oni samo vježbenici, a onda i kad prolaze ovaj probni rok od 5 godina, a i tijekom čitave karijere kako bi oni koji odista jesu najbolji napredovali, kako bi se očuvali u sustavu. Imamo također gotovo neobjašnjivu pojavu da iako su državni odvjetnici izjednačeni sa plaćama u visini plaća sa sucima istog ranga događa se odljev kadrova i vidimo kroz te javne oglase da mnogi državni odvjetnici konkuriraju na upražnjena slobodna sudačka mjesta. Što to znači i kako se to jedino može protumačiti da očito žele biti samostalni u onom smislu da ih nitko ni za što ne pita, a to u državnom odvjetništvu ipak nije tako. E vidite, da se tako ta sloboda ili taj privid te slobode ne bi tako shvaćao, nama je nužno uvesti i ja vjerujem da će se to, to su izmjene Kaznenog zakona koje su navještene, mi moramo ponovo i radi zaštite naših građana, radi zaštite pravosudnih dužnosnika koji časno obavljaju posao i da bi se zaštitilo šikanozno postupanja, ali jednako tako da bi se udaljili iz sustava onih koji ne mogu zavrijediti i koji ne mogu podnijeti visoke standarde ove struke, a to je kazneno djelo kršenja zakona od strane pravosudnog dužnosnika. Da napomenem, mi smo to kazneno djelo imali u našem kaznenom pravu sve do 1996., 1997. dakle one poznate godine kada se uglavnom u Hrvatskoj već sve dogodilo, a onda je trebalo i dekriminalizirati, odnosno izbaciti ovo kazneno djelo iz zakona, iz zakona i ja vjerujem da se to nije dogodilo slučajno, ali zato namjerno vidimo o čemu se radi, u ovoj sljedećoj izmjeni Kaznenog zakona, to je radi upravo borbe protiv korupcije, radi bolje zaštite naših građana, ali radi transparentnijeg rada pravosudnih dužnosnika nužno uvesti u naše kazneno zakonodavstvo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ana Lovrin u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo, danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu. To je druga izmjena ovoga zakona koji je donijet, kako je kolegica rekla 2001. godine. To je bila godina i to je bilo vrijeme nakon ustavnih promjena i nakon posebnog ustavnog određenja u odnosu na državno odvjetništvu. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovu drugu izmjenu toga zakona, prije svega iz razloga jer držimo da se radi o daljnjem poboljšanju, odnosno popunjavanju pravnih praznina i razrješavanju nejasnoća koje će zacijelo pridonijeti i učinkovitijoj organizaciji rada državnoga odvjetništva. Prve izmjene i dopuna Zakona o državnom odvjetništvu donijete su na samom počeku 2007. godine i njima su razrješavane uočene manjkavosti nakon tada petogodišnje primjene. Prije svega, tada tim izmjenama uređen je djelokrug i nadležnost građansko-upravnih odjela općinskih i županijskih državnih odvjetništava i Državnog odvjetništva Republike Hrvatske u smislu potpunog oslobađanja zastupanja jedinica lokalne i područne samouprave od strane državnog odvjetništva i to iz jasnih razloga da bi se državnog odvjetništvu ostavili kapaciteti i vrijeme da može u cijelosti odgovoriti svojoj ustavnoj zadaći u tom građansko-upravnom dijelu, a to je zaštita državnog vlasništva i općeg dobra pa je to pitanje valjalo razriješiti kako i u odnosu na mogući sukob interesa, tako i u odnosu na oslobađanju kapaciteta državnog odvjetništva za ispunjavanje svoje osnovne zadaće. Također je tim izmjenama prvim uneseno niz poboljšica u odnosu na unutarnji nadzor nad radom državnih odvjetnika. Stvoren je sustav kvalitetnog i objektivnog ocjenjivanja državnih odvjetnika, poboljšan je postupak imenovanja i razrješavanja državnih odvjetnika pa je time pridonijeto i kao što smo čuli potrebnoj, ja se s time u potpunosti slažem, transparentnosti i objektiviziranju kriterija za prijem u Državno odvjetništvo ili uopće u krug pravosudnih dužnosnika. Uveden je tada sustav sigurnosne provjere za državne odvjetnike koji na to naravno pristanu i to zbog rada na složenim predmetima, vrlo često značajnim za nacionalnu sigurnost. Uvedena je tada i obveza imovinskih, podnošenja imovinskih kartica za državne odvjetnike, a u ređene su i odredbe o tajnosti podataka Državnoga odvjetništva. Izmjene i dopune Zakona o Državnom odvjetništvu o kojima danas raspravljamo svakako su daljnje poboljšanje ovog zakona i ustroja Državnog odvjetništva, a odnose se prije svega na pojašnjenje članka 13. i razrješenje njegova različitog tumačenja u praksi. Naime ukazala se potreba jasnog definiranja neovisnosti i samostalnosti zamjenika državnog odvjetnika i to kako u radu na dodijeljenim predmetima tako i u ad hoc preuzetim predmetima u zamjenu. Bilo je tumačenja u praksi na terenu kako se to kaže, da zamjenik državnog odvjetnika nije samostalna, da je za sve postupke Državnog odvjetništva odgovoran državni odvjetnik i da zamjenik samostalno ne donosi odluke. Pa je bilo u praksi i situacija da su u ponekim državnim odvjetništvima zapravo sve odluke se odnosile na kolegijima i tu je bilo prigovora u postupku screeninga, zamijećeno je od strane eksperata Europske komisije i stavljen je prigovor o mogućoj nedovoljnoj samostalnosti zamjenika državnih odvjetnika. Premda je to i dosadašnjim zakonom bilo definirano, dakle člankom 26. postojećeg zakona, izrijekom je određeno kada i na koji način državni odvjetnik ima pravo dati zamjeniku upute za postupanje, a propisan je i postupak i način davanja uputa jednako tako i postupak na koji način zamjenik može odreagirati ukoliko se ne slaže sa uputom. No sada je to dodatno pojašnjeno na način da je stavom 3. člankom 13. propisano da se predmeti u rad daju zamjenicima na način propisan Pravilnikom o unutarnjem poslovanju, a stavkom 4. dana je ovlast zamjenicima kad zamjenjuju državnog odvjetnika. No, naravno i to je već tu rečeno, i pozicija državnog odvjetnika, zamjenika državnog odvjetnika jest u tome različita od pozicije suca, da zamjenik državnog odvjetnika nema samostalnost kao sudac obzirom na ipak mogućnost davanja obveznog naputka od strane državnog odvjetnika jasno uvijek u skladu i po postupku predviđenom zakonom. Nadalje, ovim je izmjenama regulirana i situacija kada, odnosno dopunjeni su razlozi za prestanak državnoodvjetničke dužnosti po sili zakona u slučaju neimenovanja nakon proteka probacijskog odnosno roka nakon prvoga imenovanja i određen je postupak i tko to utvrđuje. U odnosu na pitanje ponovljenog izbora nakon prvog imenovanja nakon pet godina, primjećujemo da bi valjalo postupak urediti na način kako je to uređeno za suce Zakonom o Državnom sudbenom vijeću gdje se ponovno imenovanje vrši bez raspisivanja oglasa pa se time i ne dovodi u zabludu moguće i potencijalne kandidate da se radi o novom sudačkom mjestu. Također razriješena je situacija jer kao što smo čuli prethodnim izmjenama je uvedena obveza podnošenja imovinskih kartica pa je razriješena situacija ukoliko državni odvjetnik, odnosno zamjenik državnog odvjetnika ne učini tu zakonsku obvezu onda je takvo postupanje utvrđeno kao stegovna odgovornost i dana je ovlast državnom odvjetniku i ministru pravosuđa da mogu pokrenuti stegovni postupak. Također je razriješena situacija kao i u Zakonu o sudovima obzirom na to da će se vrlo brzo na našim klupama naći Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava ili kolokvijalno rečeno o racionalizaciji državnoodvjetničke mreže koja nužno slijedi već donijeti Zakon o područjima i sjedištima sudovima odnosno racionalizaciji sudačke mreže pa je razriješeno pitanje statusa državnog odvjetnika, zamjenika državnih odvjetnika, službenika i namještenika u tako spojenim državnim odvjetništvima. Također ovim izmjenama i dopunama se jasno određuje naime hrvatska Vlada želi potvrditi svoju opredijeljenost za potpunu primjenu i provedbu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina pa i ovdje jedna posebna odredba koja se odnosi na pozornost, na zastupljenost nacionalnih manjina prilikom prijama u službu bez obzira što je krovnim službeničkim zakonom to već utvrđeno, bez obzira što su službenici u sudovima dakle se primaju po Zakonu o državnim službenicima još jedanputa je naglašeno posebnom odredbom da će se prigodom prijama službenika i namještenika u Državnom odvjetništvu voditi računa o zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina. Sve ove izmjene su kao što smo rekli daljnje poboljšanje, normativna podloga za daljnje poboljšanje i učinkovitost rada državnih odvjetništava. Moram reći da smo mišljenja da bi ovim izmjenama i dopunama da je možda trebalo zahvatiti i još neke odredbe ovoga zakona poglavito u odnosu na odredbe o ponovljenom izboru na državnoodvjetničku dužnost nakon proteka roka od pet godina, dakle da se ne zahtijeva ponovno oglašavanje već da Državno odvjetničko vijeće može imenovati bez oglašavanja, na preciziranje obveze obavještavanja državnog odvjetnika o naročito složenim predmetima i slučajevima kao i na uređenje odnosno mogući nalazak boljeg termina da je zamjenik Državnog odvjetništva obavezan obavijestiti državnog odvjetnika onda ako se radi o predmetu ili slučaju od posebnog državnoga interesa. No imajući na umu da će novi Zakon o kaznenom postupku koji će se također vrlo brzo naći na našim klupama, koji određuje jednu sasvim novu ulogu državnog odvjetništva, aktivniju ulogu u kojoj će državno odvjetništvo biti odgovorno za teret dokazivanja počinjenja kaznenoga djela. Svakako će taj, donošenje toga zakona zahtijevati i potpuno novi Zakon o državnom odvjetništvu pa onda vjerujemo da će i ove sugestije u kojima bi trebalo proširit sadašnje izmjene i dopune, naći svoje mjesto u novom Zakonu o državnom odvjetništvu. Stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj prijedlog kao daljnju normativnu poboljšicu, a sve ostalo očekujemo da ćemo vidjeti u novom zakonu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I u ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Zlatko Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo kao što sam naziv zakona govori o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu, nekako se sugerira da je riječ o velikim i značajnim promjenama. Međutim, mislim da sam sadržaj ipak ne ukazuje na to. Vjerojatno se predlagač neće složiti sa ovakvim mišljenjem, ali evo ja ću dati nekoliko obrazloženja za takvo mišljenje. Naime, stožerna točka ovog zakona je, kao što je vidljivo iz obrazloženja, je taj sporni članak 13. i u obrazloženju se navodi, kao što je to istakla i državna tajnica, da iako iz pojedinih odredbi Zakona o državnom odvjetništvu proizlazi kako je zamjenik državnog odvjetnika neovisan u radu i donošenju odluka u predmetu koji mu je dan u rad. Dakle, bilo je nužno da se to i izrijekom unese u ovaj zakon da ne bi bilo sporno da li je zaista zamjenik samostalan u radu ili nije samostalan u radu. Isto tako, u obrazloženju se navodi da je stavak 2. tog zakona da se može tumačiti baš na taj način, a uz ostalo i zbog toga jer su se pojavili tijekom pregovora o pristupanju Republike Hrvatske prigovori da zamjenici državnog odvjetnika nisu samostalni i neovisni u svom radu pa je taj članak potrebno mijenjati. Takvo tumačenje, po mišljenju Kluba zastupnika HNS-a, je nepotrebno i pogrešno jer se u članku 26. Zakona precizno navodi na koji način državni odvjetnik ima pravo dati uputu zamjeniku za rad i postupanje u pojedinom predmetu. I člankom 26. je propisan i način davanja upute i prava zamjenika koji smatra da je dana uputa pogrešna. Dakle, takav tekst se gotovo isto navodi, gotovo tim riječima i u obrazloženju ovog zakona tako da smatramo da nema posebnog zakona da se ovaj članak kojem je posvećeno i više od polovice obrazloženja u ovom prijedlogu zakona. Dakle, nema potrebe da se mijenja. Čini mi se da se ponavlja praksa da kad se zakon ne primjenjuje ili kao u ovom slučaju kad se različito tumači, da se onda ide na donošenje novog zakona pa onda kao da će time biti sve u redu. Međutim, ja podsjećam da je Hrvatski sabor nadležan i za vjerodostojno tumačenje zakona tako da ne vidim zbog čega predlagatelj nije tražio od Sabora vjerodostojno tumačenje umjesto da se izmjenama i dopunama pojašnjava sam zakon. No dobro, to je. Nadalje, uz par usklađenja sa drugim zakonima dodaje se i obveza podnošenja imovinske kartice u roku od 30 dana te se propisuje pokretanje stegovnog postupka ukoliko se to ne učini. To smatramo da je apsolutno na mjestu takva odredba i bilo bi dobro da se ona uvede i u ostale zakone koji traže podnošenje ovakvog izvješća. Međutim, stegovni postupak prema prijedlogu zakona pokreće se na prijedlog glavnog državnog odvjetnika ili ministra nadležnog za poslove pravosuđa. Međutim, ne vidim razloga da se ministar uz sve svoje obveze koje ima, da vodi brigu i o pokretanju stegovnog postupka protiv državnog odvjetnika ili njegovog zamjenika i mislim da bi to bilo dovoljno da to obavlja sam glavni državni odvjetnik. Dakle, sve u svemu, mislim da se donošenjem ovog zakona neće bitno obogatiti hrvatsko zakonodavstvo i da nema ni posebne potrebe za njegovo donošenje po hitnom postupku, čak ni zbog razloga iz članka 3. da se državni odvjetnici i njihovi zamjenici mogu uputiti u međunarodna pravosudna tijela i međunarodne misije. A pri tome upozoravam da u ovom članku nema ni propisanog roka u kojem ministar pravosuđa donosi Pravilnik o kriterijima za upućivanje državnih odvjetnika i njihovih zamjenika u međunarodne misije. No, dakle bez obzira na sve to, Klub zastupnika HNS-a će podržati donošenje ovog zakona uz jednu dobronamjernu primjedbu da se vjerojatno ima i važnijih stvari koje bi trebalo izmijeniti i uskladiti sa nekim drugim zakonima pa to onda očekujemo u nekakvom skorom roku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I time prekidamo sada prvi dio zasjedanja prijepodnevni. Nastavljamo u 15 sati i prvi na redu u pojedinačnoj raspravi bit će uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Želim vam svima dobar tek. Hvala lijepa. Nastavljamo s radom. Kao što sam najavio, pojedinačna rasprava. Prvi je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege. Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu mijenja se odredba članka 13. važećeg zakona donijetog 2001. godine i dograđenog 2007. godine. Naime, postojeća odredba stvara poteškoće u primjeni svog različitog tumačenja i nedorečenosti što je uvjetovalo potrebu da se izmijeni i nedvojbeno odredi njen sadržaj, posebno u pogledu poslova koje obavlja državni odvjetnik, odgovornosti za rad poslova zastupanja, upravljanja državnim odvjetništvom, kao i poslova koje obavlja zamjenik državnog odvjetnika te samog odnosa na relaciji državni odvjetnik-zamjenik državnog odvjetnika. Predloženom izmjenom upravo se postiže taj cilj. Nadalje, nadopunjuje se članak 68. zakona i određuje prestanak državno-odvjetničke dužnosti po sili zakona zamjeniku državnog odvjetnika i u slučaju kada nije ponovno imenovan, a što za sobom povlači rješenje koje utvrđuje nastupanje te okolnosti. Isto tako, dopunom članka 81. Zakona državni odvjetnici i zamjenici državnog odvjetnika mogu se uputiti na dužnost u međunarodnim pravosudnim tijelima i međunarodnim misijama, a posebnim pravilnikom utvrdit će se uvjeti kada se to može realizirati. U konačnom prijedlogu zakona omogućuje se glavnom državnom odvjetniku ili ministru pravosuđa pokretanje stegovnog postupka protiv državnog odvjetnika ili zamjenika državnog odvjetnika koji ne izvrši obvezu davanja izvješća o svojoj imovini, samim prihodima te imovini bračnog druga i maloljetne djece u roku od 30 dana od stupanja na državno-odvjetničku dužnost i to nakon poziva Glavnog državnog odvjetnika da u daljnjem roku od 15 dana dostavi tražene podatke. Sukladno Ustavnom zakonu o zaštiti prava nacionalnih manjina, ovim zakonom dopunjuje se odredba da kod prijama službenika i namještenika u državna odvjetništva mora se voditi računa o zastupljenosti službenika i namještenika pripadnika nacionalnih manjina. U okviru reforme pravosudnog sustava racionalizacija sudačke mreže uvjetuje racionalizaciju i mreže državnih odvjetništava koja će biti provedena Zakonom o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Stoga se predlaže da državnim odvjetnicima u državnim odvjetništvima koja se spajaju, danom spajanja prestaje dužnost, a da nastavljaju sa radom kao zamjenici državnog odvjetnika u spojenom državnom odvjetništvu. Svakako da u tom slučaju državni odvjetnik neposredno višeg državnog odvjetništva odredit će zamjenika državnog odvjetnika da obavlja poslove državno-odvjetničke uprave do imenovanja novog državnog odvjetnika spojenog državnog odvjetništva. Radi navedenog, podržavam Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu. Hvala.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državna tajnice, kolegice i kolege. Dakle, pred nama je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu koji se predlaže donijeti kako je navedeno, po hitnom postupku. U uvodnom obrazloženju državne tajnice i dosadašnjoj raspravi, mislim da je o razlozima za njegove donošenje i pitanjima koja se njime žele urediti više-manje sve rečeno pa ću se u svojoj raspravi samo vrlo kratko dotaknuti i ponoviti ono što držim najbitnijim za ovaj prijedlog zakona. Kao što je rečeno, zbog reći ću nespretnih interpretacija u pristupnim pregovorima za ulazak Hrvatske u Europsku uniju, pojavilo se mišljenje kako zamjenici državnog odvjetnika nisu samostalni i neovisni u donošenju odluka u pojedinom predmetu. A da bi se otklonile takve dvojbe i pogrešna tumačenja, predlaže se preciznije odrediti sam izričaj i sadržaj članka 13. ovog zakona koji uređuje odgovornost i postupanje zamjenika državnog odvjetnika za rad u predmetu koji mu je dodijeljen. Neovisnost zamjenika državnog odvjetnika ograničena je samo u nekim slučajevima, primjerice kod davanja obvezne upute za postupanje u skladu s člankom 26. Zakona o državnom odvjetništvu kad odgovornost za odluku preuzima državni odvjetnik. S obzirom da državni odvjetnik odgovara za ukupan rad i odluke državnog odvjetništva, predlaže se propisati da je zamjenik državnog odvjetnika na zahtjev državnog odvjetnika dužan upoznati ga sa radom u pojedinom predmetu i odlukom koju namjerava donijeti, a posebno o stanju predmeta od posebnog državnog interesa ili predmeta u kojem se pojavljuju složena činjenična i pravna pitanja. Dalje se ovi zakonom propisuje da je razlog za prestanak državno-odvjetničke dužnosti zamjeniku državnog odvjetnika po sili zakona i njegovom neimenovanju nakon proteka roka od pet godina nakon prvog stupanja na dužnost. Uređuje se mogućnost upućivanja državnih odvjetnika i njihovih zamjenika u međunarodna pravosudna tijela i međunarodne misije. Uređuje se postupak u slučaju nepodnošenja izvješća o svojoj imovini, imovini bračnog druga, kao i maloljetne djece državnog odvjetnika ili njegovog zamjenika te se također propisuje obveza vođenja računa o nacionalnoj strukturi i zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina kod prijama u službu državnim odvjetništvima sukladno odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Dakle, s obzirom na navedene razloge i sadržaj ovog zakona, podržat ću njegovo donošenje. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade? Da. Uvažena Marina Dujmović Vuković, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala, poštovani gospodine predsjedavajući. Gospođe i gospodo. Dakle, upravo sukladno očekivanjima iznesenima u ovoj raspravi, a stvarajući kvalitetniju strukturu u suzbijanju kriminala, posebice organiziranog kriminala i korupcije, nakon što novi ZKP bude donesen, cjelovito će se urediti i uskladiti Zakon o državnom odvjetništvu upravo kako bi se pojačao i ubrzao i učinio učinkovit postupak protiv kriminala. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Treće, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 197. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu. Tko je za prijedlog ovog zakona, molim da digne ruku? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je za ovaj prijedlog Zakona o Državnom odvjetništvu glasovalo jednoglasno 110 zastupnika i zastupnica.
Prelazimo na 4. točku dnevnog reda - Godišnje izvješće o državnim potporama za 2007. godinu Podnositelj Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja podnijela je ovo izvješće na temelju članka 20. Zakona o državnim potporama. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada je dostavila sljedeće mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za gospodarstvo i Odbor za razvoj i obnovu. Žele li predstavnici predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Olgica Spevec, predsjednica Vijeća. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici, dame i gospodo. Kao što je rekao gospodin Jarnjak, pred vama se nalazi Godišnje izviješće o državnim potporama za 2007. godinu koje je sukladno zakonu agencija dužna dostaviti Hrvatskom saboru na usvajanje. Godišnje izvješće sadrži pregled državnih potpora za 2007. godinu, ali i konačne podatke o potporama koje su dodjeljivanje tijekom 2005. i 2006. godine i to za sve gospodarske sektore, dakle uključivo i za poljoprivredu i ribarstvo za čiju kontrolu inače po zakonu nije nadležna agencija. Također naći ćete podatke u izvješću o pojedinim kategorijama i oblicima potpora. Samo da podsjetim što se smatra potporom ovom zakonu. Dakle, da bi potpora bila kvalificirana kao potpora sukladna zakonu o državnim potporama mora se raditi o državnim sredstvima koje dodjeljuje država iz državnog proračuna, bilo da se radi o onom na razini središnje države ili jedinica lokalne samouprave ili o sredstvima iz proračuna državnih poduzeća, fondova i slično. Ta sredstva moraju dati određenu ekonomsku prednost, određenom poduzetniku, grupi poduzetnika, regiji i to dakle na selektivnoj osnovi. I ono što je također jedan od bitnih uvjeta da bismo mogli zaključiti da li se određeni državni transfer odnosi na potporu jer da se radi o transferu koji može utjecati na trgovinu između Hrvatske i europskih zajednica u skladu sa sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. Dakle, državnom potporom u smislu ovoga zakona ne smatraju se sve potpore koje država dodjeljuje izravno građanima, ne smatraju se transferi iz državnog proračuna jedinicama lokalne samouprave, ne smatraju se sredstva za izgradnju infrastrukture, ili se također ne smatraju mjere ekonomske politike kojima se na općoj razini snižavaju porezi, doprinosi ili druga davanja. U 2007. godini ukupno je dodijeljeno državnih potpora u iznosu od 8 milijardi i 947 milijuna kuna. To predstavlja rast od 13% u odnosu na prethodnu 2006. godinu. Udio potpora u bruto domaćem proizvodu iznosio je 3,3%. Također, važan pokazatelj stvarne visine državnih potpora je podatak da po zaposlenom državne potpore su prošle godine iznosile gotovo 6 tisuća kuna a po stanovniku nešto iznad 2000 tisuće kuna. Drugim riječima svaki zaposleni građanin Republike Hrvatske dao je nešto malo više od svoje jedne mjesečne neto plaće za državne potpore. Dakle, dao je to nekom drugom poduzetniku ili grupi poduzetnika. Kojim to gospodarskim sektorima hrvatski porezni obveznici i zaposleni putem proračuna osiguravaju najviše sredstava za opstanak ili za rast? Pa prema podacima, industrija i usluge participiraju u potporama sa 5 milijardi i 737 milijuna kuna. Poljoprivreda i ribarstvo 3 milijarde i 210 milijuna kuna. Promatrano u odnosu na ukupan iznos dodijeljenih potpora uključivo i poljoprivredu, dakle na sektorske potpore, odnosi se oko 83% ukupno dodijeljenih potpora a na ostale, kao što su potpore za regionalni razvitak i horizontalne ciljeve svega 17% potpora. Potpore sektoru industrije i usluga rasle su u prošloj godini po godišnjoj stopi od 6,8% a u poljoprivredi po stopi od 27%. U okviru potpora za industriju i usluge, najveći iznos od otprilike 2 milijarde i 300 milijuna kuna ili ooko 40% potpora odnosi se na brodogradnju, 1,4 milijarde kuna na potpore prometu, većim dijelom Hrvatskim željeznicama, zatim industriji željeza i čelika i turizma. Nešto više od 800 milijuna kuna ili 14% od potpora dodijeljenih ovom sektoru odnosi se na horizontalne ciljeve, dakle, na veći broj poduzetnika a ti horizontalni ciljevi su kao što znamo, istraživanje i razvoj, inovacije, zaštita okoliša, usavršavanje zaposlenika, zapošljavanje malo i srednje poduzetništvo. Za regionalni razvitak dodijeljeno je oko 480 milijuna potpora, županije, općine i gradovi dodijelili su oko 195 milijuna kuna potpora, poduzetnicima na području svojih jedinica lokalne samouprave. Udio potpora za industriju i usluge, dakle i bez prometa u hrvatskom BDP-u iznosi oko 1,57%. Kao što sam rekla, godišnje izvješće sadrži i pregled potpora prema oblicima, dakle, da li se radi o jamstvima, subvencijama, poreznim izuzećima. Za prošlu godinu, dakle, 2007. karakteristično je da prevladavaju subvencije a zatim državna jamstva, a postupno raste i udio poreznih izuzeća i oslobođenja, kao jedan od najkvalitetnijih oblika potpora osobito za horizontalne ciljeve. Samo nekoliko riječi usporedbe radi sa EU 27. U prošloj godini je u Europskoj uniji dodijeljeno negdje 60-ak milijardi eura potpore. Međutim, u njihovom GDP to je 0,53%. Bez potpora poljoprivredi taj udio iznosi 0,4%. Istodobno gotovo sve države članice potpore usmjeravaju najvećim dijelom za horizontalne ciljeve, tako da udio potpora za horizontalne ciljeve, ukupnim potporama u ovoj godini iznosi negdje oko 60 do 80%, bliže 80 nego 60. Neke zemlje poput Češke, Estonije, Švedske, za horizontalne potpore dodjeljuju i do 100% proračunskih sredstava, dakle, ukupnih potpora. I najvećim dijelom za zaštitu okoliša i uštedu energije, regionalni razvoj, opet istraživanje i razvoj. I posebno za male i srednje poduzetnike. U Hrvatskoj za svaki od spomenutih ciljeva pojedinačno izdvaja se recimo od 0,5% do cca. 2% potpora u prošloj godini. Iz spomenutih podataka, dakle, razvidno je da od potpora, odnosno novca poreznih obveznika još uvijek najveću korist imaju samo određeni poduzetnici i određeni gospodarski sektori osobito kada se radi o području industrije i usluga. Tu leži i odgovor na pitanje, zašto potpore u našoj zemlji, mada visoke u odnosu na udjel u bruto domaćem proizvodu, ali naravno i u usporedbi sa drugim državama posebno članicama EU, nemaju značajnijeg učinka na povećanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva, mjereno primjerice povećanjem izvoza ili promjenom strukture hrvatskog izvoza. Koja je kao što znamo desetljećima nepromijenjena. Da bi se to postiglo, dale kroz potpore utjecalo na snaženje hrvatskog gospodarstva i postigao njihov djelotvorniji učinak na konkurentnost, potrebno je s još većom odlučnosti mijenjati pristup politici potpora. Drugim riječima, potrebno je provesti nužne reformske zahvate koji će rezultirati restrukturiranjem onih sektora industrija, koji unatoč potporama i podršci države nisu u stanju osigurati pretpostavke za dugoročno održivo poslovanje, već su im te potpore nužne radi osiguranja tekućeg poslovanja. Ako se to ne učini, ne samo da ćemo se sa sadašnjim sustavom državnih potpora biti u problemima vezanih za stjecanje formalnih uvjeta za članstvo u Europskoj uniji, već ćemo promatrano dugoročno, sve više zaostajati za konkurencijom i globalnim igračima, što će samo po sebi nužno dovesti i do gašenja ili nestanka tih industrija. Stoga je nastavak započetih reformskih procesa, sinekvanon budućeg gospodarskog rasta, osobito u ovim kriznim i neizvjesnim vremenima kada će se odgovarajućim mjerama morati više nego do sada poticati ulaganja u one aktivnosti gospodarstva koje doprinose očuvanju i daljnjem razvitku malog i srednjeg poduzetništva, uštedama energije, razvoju industrije temeljenih na znanju. O potrebi reformskih zahvata nužno je jačati svijest i dobiti podršku svih neposredno uključenih u te procese ali i šire, od zaposlenika, stručne javnosti, jedinica lokalne samouprave. Uvjerena sam da će tome svoj konstruktivan doprinos dati i ovaj Visoki dom. Da je moguće unositi promjene u sustav potpora, dokazuje napredak koji se očituje kroz postupan rast horizontalnih potpora i regionalnih potpora, što je rezultat sve izraženije svijesti davatelja potpora o potrebi promjene pristupu politici potpora i preusmjeravanju državnih sredstava za namjene koje obuhvaćaju više korisnika i na duži rok donose bolje učinke. Dosljednom provedbom tog pristupa, postupno će se i sektorske potpore zamjenjivati onima namijenjenim poticanju novih ulaganja, istraživanja u razvoju, regionalnom razvitku i za ostale slične namjene. Istodobno to će i u praksi pokazati spremnost na prihvaćanje stava prema potporama koje vrijedi i u Europskoj uniji, manje i bolje usmjerene državne potpore. Drugim riječima, više horizontalnih potpora namijenjenih aktivnostima poduzetnika koje su okrenute novim ili poboljšanim proizvodima i uslugama, suvremenim tehnologijama, usavršavanju i već spomenutoj zaštiti okoliša, istraživanjima razvoja itd. Čak i u kriznim vremenima u kakvima se sada nalazimo, ne bi trebalo podleći općoj psihozi, straha i atmosferi pomoći pod svaku cijenu. Već imati snage i volje razlikovati one kojima pomoć treba kako bi prevladali negativne učinke globalne krize od onih koji će i ovu situaciju željeti iskoristiti kako bi izbjegli nužne i neizbježne strukturne reforme, bez obzira i o kojem se sektoru radi. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja sačinila je ovo izvješće. Međutim, njena zadaća se ne svodi samo na vođenje statistike i evidencije potpora. Naša je uloga upoznati vas sa realnim stanjem u području potpora, namjenama potpora i njegovim učincima, o tome kako su trošena sredstva poreznih obveznika. Pri tom kako su formuliranje i provedba politike državnih potpora u nadležnosti državnih tijela, davatelja potpore svrha je ovog izvješća i njima ukazati na rezultate politike koju provode, slabosti te politike, kao i na uočene pozitivne pomake. Zato se nadam da će ovo izvješće biti određeni putokaz i pomoć u osmišljavanju buduće politike potpora. Polazeći od nacionalnog interesa, povećanja konkurentnosti domaćeg gospodarstva na jednoj strani, a ograničenih sredstava na drugoj, razvidno je da buduća politika potpora mora biti jasno definira i usmjerena na unaprijed utvrđene ciljeve i prioritete s efikasnom provedbom i kontrolom i u konačnici, ona mora predstavljati manji teret za porezne obveznike. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime Odbora za gospodarstvo uvaženi zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za gospodarstvo Hrvatskog sabora na 18. sjednici održane 19. studenog 2008. godine, razmotrio je godišnje izvješće o državnim potporama za 2007. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora sukladno članku 20. stavku 1. Zakona o potporama, "Narodne novine" broj 140. od 2005. godine dostavila Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja aktom od 13. studenog 2008. godine. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom godišnjem izvješću raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno izlaganje podnijela je predstavnica predlagatelja izvještivši da su državne potpore u Republici Hrvatskoj za 2007. godinu iznosile 8 milijardi 947 milijuna kuna, što je 3,3% bruto domaćeg proizvoda. Najznačajniji oblik potpora su državna jamstva, zatim slijede subvencije i porezna izuzeća, te krediti pod povoljnim uvjetima i udjeli u vlasničkom kapitalu. Kada se govori o vrstama potpora treba istaknuti da su horizontalne potpore u znatnoj manjoj mjeri narušavaju tržišno natjecanje od sektorskih potpora, te bi slijedom navedenog u cilju jačanja konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i ravnomjernog regionalnog razvitka, bilo poželjno u narednim godinama povećavati horizontalne potpore. Kontrola državnih potpora važna je ne samo radi osiguranja svim poduzetnicima jednakih uvjeta tržišnih poslovanja, već je jedan od važnih čimbenika povećanja konkurentnosti poduzetnika, te privlačenja i poticanja domaćih i stranih investitora. Nakon uvodnog izlaganja predstavnice predlagatelja, postavljeno je pitanje tretmana jamstava za brodogradnju koji su bili predmet Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. U svome odgovoru predstavnica predlagatelja pojasnila je da je Republika Hrvatska preuzela obvezu usklađivanja dodjele potpora sa zakonodavstvom Europske unije i to na način da se pojedinačne potpore trebaju uskladiti odmah, a programi potpora u roku od 4 godine. Po mišljenju predstavnice predlagatelja ne može se tražiti povrat potpora koje su dane za zatečene programe uz napomenu da je to svakako pitanje pregovora. Postavljeno je i pitanje, hoće li Republika Hrvatska u skladu sa svojom nacionalnom gospodarskom politikom, moći isplaćivati potpore uz potpore koje će dobivati iz zajedničkog proračuna Europske unije ili će kompletne potpore biti centralizirane. Predstavnica predlagatelja istaknula je da su države članice slobodne u utvrđivanju politike potpore ali je za isto potrebno odobrenje Europske komisije. Napomenula je da će Republika Hrvatska sukladno zakonodavstvu Europske unije biti ustrojeno koordinacijsko tijelo za dodjeljivanje potpora. Nakon provedene rasprave Odbor za gospodarstvo je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru slijedeći zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće o državnim potporama za 2007. godinu.". Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu. Prvo su klubovi. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjednice Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Godišnje izvješće o državnim potporama daje pregled državnih potpora u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 2005. godine do 2007. na razini ukupno dodijeljenih sredstava kao i na razini državnih potpora dodijeljenih za poljoprivredu i ribarstvo te industriju i usluge. Ovo izvješće ukazuje i na učinkovitost pojedinih gospodarskih grana s obzirom na iznos primljenih potpora i ostvareni ekonomski rast. Nadalje, ovo izvješće omogućuje i usporedbu razine državnih potpora koje se dodjeljuju u Hrvatskoj s referentnim prosjekom zemalja Europske unije ali i usporedbu sa svakom članicom pojedinačno. U 2007. godini državne potpore u Hrvatskoj su iznosile 8 milijuna 950 tisuća kuna što je za 13% više nego u 2006. godini. Udio ukupnih potpora u bruto domaćem proizvodu je iznosio 3,3% što je za 2,8% više nego u 2006. godini. Rast ukupnih potpora u 2007. godini u odnosu na 2006. godinu posljedica je značajnog povećanja potpora dodijeljenih za poljoprivredu i ribarstvo, sanaciju brodogradilišta, promet, sektor čelika, sanaciju, restrukturiranje itd. Značajan porast potpora je započeo 2006. godine kada je najveći utjecaj na ukupan rast potpora imalo povećanje potpora brodogradnji koje je uslijedilo nakon odobrenja potpora za sanaciju ovoga sektora. U rujnu 2006. godine odobren je paket jamstava za sanaciju brodogradilišta kao prvi korak u procesu restrukturiranja brodogradnje. Pritom za sanaciju brodogradilišta je odobreno 4,2 milijarde kuna potpora u obliku državnih jamstava s time što je do kraja 2006. godine realizirano državnih jamstava u iznosu od milijardu 55 milijuna kuna a u 2007. godini 1,7 milijardi kuna. Potpore u 2007. godini bez poljoprivrede, ribarstva i prometa dodjeljivale su se kroz različite instrumente. Tako su najznačajniji oblik potpora državna jamstva s udjelom od 50,1%, zatim slijede subvencije s udjelom od 23,9% i porezna izuzeća s udjelom od 20,6% dok krediti pod povoljnijim uvjetima i udjeli u vlasničkom kapitalu u instrumentima potpore sudjeluju sa 5,4%. Jedna od tri kategorije državnih potpora su horizontalne državne potpore. One imaju za cilj rješavanje određenih problema koji su zajednički svim poduzetnicima, sektorima i područjima odnosno koje su namijenjene uklanjanju ili smanjivanju učinaka tržišnih neuspjeha, tj. situacija u kojima tržišni mehanizmi ne djeluju i tržište samo po sebi ne donosi ekonomski učinkovite rezultate a poduzetnici oslanjajući se samo na vlastita iskustva ne mogu uspješno rješavati te probleme. U ovu kategoriju spadaju potpore kojima država potiče istraživanje i razvoj inovacije, zaštitu okoliša i uštedu energije, male i srednje poduzetnike, zatim ulaganja u rizični kapital, zapošljavanja te usavršavanje zaposlenika. Horizontalne potpore su u 2007. godini iznosile 822,2 milijuna kuna. U strukturi ovih horizontalnih potpora u 2007. godini najveći dio što znači oko 44% odnosno 360,2 milijuna kuna dodijeljen je za zapošljavanje gdje je Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti dodijelilo 7,1 milijun kuna potpora za zapošljavanje i usavršavanje hrvatskih branitelja. Zatim slijede potpore za usavršavanje u iznosu od 22,2%, potpore za istraživanje, razvoj i inovacije 19,6%, za kulturu 6,7%, male i srednje poduzetnike 5,2% te za zaštitu okoliša i uštedu energije 2,5%. U okviru ovih potpora u 2007. godini malim i srednjim poduzetnicima je dodijeljeno 42,2 milijuna kuna potpora. Pored navedenog iznosa ovoj kategoriji poduzetnika su u 2007. godini dodjeljivane potpore male vrijednosti kroz programe Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, Hrvatske agencije za malo gospodarstvo i Hrvatske banke za obnovu i razvoj a njihov se iznos procjenjuje na približno 100 milijuna kuna. Regionalne potpore u 2007. godini iznosile su 480,2 milijuna kuna a dodjeljivane su u obliku poreznih olakšica i oslobođenja za područja od posebne državne skrbi u iznosu od 193 milijuna kuna, za brdsko-planinska područja u iznosu od 15,3 milijuna kuna, za područje grada Vukovara u iznosu od 36,7 milijuna kuna i za korisnike slobodnih zona u iznosu od 57,2 milijuna kuna. Istodobno, Hrvatska banka za obnovu i razvitak je u 2007. godini dodijelila regionalne potpore putem povoljnijih kredita u iznosu od 178 milijuna kuna a temelj za dodjelu tih potpora bili su Program kreditiranja poticanja razvitka malog i srednjeg poduzetništva gdje se radi o izravnom kreditiranju, zatim Program kreditiranja razvitka gospodarskih djelatnosti i Program kreditiranja za poticanje utemeljenja malog poduzetništva. U periodu od 2005. do 2007. godine evidentan je trend rasta regionalnih potpora, pa su one u 2007. godini čak za 70,3% više nego u 2006. godini. Istovremeno raste i njihov udio u ukupnim potporama sa oko 3% u 2005. godini na 3,6% u 2006. godini te na 5,4% u 2007. godini. Regionalne potpore kroz sve tri godine dodjeljivale su se u obliku subvencija, poreznih olakšica i povoljnijih kredita. Porezne olakšice po osnovi raznih poticaja imaju značajan udio i ukazuju na trend rasta kroz cijelo trogodišnje razdoblje. Potpore male vrijednosti u 2007. godini iznosile su 250 milijuna kuna i u najvećem dijelu su dodjeljivane putem subvencija. Ovdje bih između ostalih posebno istaknula Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva koje je putem subvencija dodijelilo 80 milijuna kuna kroz operativni plan poticanja malog i srednjeg poduzetništva. Na kraju važno je istaknuti i činjenicu da kada se uspoređuju podaci o iznosima, potpora, dodijeljenih u Republici Hrvatskoj s podacima za pojedine zemlje članice Europske unije, proizlazi da Republika Hrvatska dodjeljuje potpore na razini Finske, Irske i Češke. Međutim, udio potpora u bruto domaćem proizvodu Republike Hrvatske znatno premašuje udjele u zemljama članicama Europske unije. Nakon svega navedenoga, na kraju želim reći da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvaća godišnje izvješće o državnim potporama za 2007. godinu.
U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospođo Spevec, uvažena gospodo zastupnici, ma dobro je da se govori i o državnim potporama, često se u nas zna sve ignorirati i državne potpore, državna jamstva i koliko novaca je dano za sanaciju jednog ili nekog drugog trgovačkog društva, pa i samim time za brodogradnju. Ja ću se ovom prilikom možda najviše osvrnuti upravo na brodogradnju. No, da prije toga spomenem da je u 2007. za potpore isplaćeno 8,9 milijardi kuna, to je cca. jedna desetina recimo ondašnjeg proračuna ili po zaposlenom kao što se ovdje navodi 5 tisuća 898 kuna, znači gotovo 6 tisuća kuna ili 804 eura ili 2 tisuće 33,5 kune po građaninu, znači po građaninu samo za potpore ide 300 eura, to je neki ekvivalent. Za što se te potpore uglavnom ili na što se one odnose, to je prije svega poljoprivreda i ribarstvo, zatim sanacija u brodogradnji, tri hrvatske željeznice, četiri čelik odnosno to je išlo za sanaciju željezara u Splitu ili valjaonicu u Sisku, te jasno sanacije i rekonstrukcije nekih drugih nazovimo to tako manjih hrvatskih tvrtki ili poduzeća. Na strani 11 ovoga izvješća doslovce se kaže da je značajni porast potpora započeo citiram 2006. godine tada je najveći utjecaj na ukupan rast potpora imalo povećanje potpora u brodogradnji koje je uslijedilo nakon odobrenja potpora za sanaciju ovoga sektora. Naime u rujnu 2006. odobren je paket jamstava za sanaciju brodogradilišta kao prvi korak u procesu restrukturiranja brodogradnje. Pri tome za sanaciju brodogradilišta odobreno je 4,2 milijarde kuna u obliku državnih jamstava s time što je do kraja 2006. godine realizirano državnih jamstava u iznosu od 1 milijarde i 550 milijuna kuna a u 2007. još milijardu i 700 milijuna kuna. Koliko je meni poznato, Uljanik po tom osnovu nije dobio niti jedne kune. Ali pustimo sada to. Na strani 14 doslovce se ovdje navodi da za poljoprivredu i ribarstvo ide 3,2 milijarde kuna, za industriju i usluge 5,7 milijardi kuna, zatim za neke posebne sektore kao što su proizvodnja čelika, promet, brodogradnja, turizam itd., znači za te grane ide 4,2 milijarde kuna, regionalne potrebe 480 milijuna kuna itd., itd.. Kada je riječ s druge strane recimo u Hrvatskoj brodogradnji, ja bih rekao da je situacija puno ozbiljnija i od ovih notica, ili natuknica o kojemu između ostaloga govori i ovo izvješće. Uz sve te potpore, osim vjerojatno Uljanika u ovom času, Uljanik sigurno ne, Hrvatska brodogradnja je, to se slobodno može reći, gotovo pred bankrotom ako nije već bankrotirala, izuzev Uljanika. Svaki zaposleni godišnje prema, pardon mjesečno, prema riječima gospođe Olgice Spevec to sam pročitao u jednim našim novinama, znači po svakom radniku koji radi u Hrvatskim brodogradilištima, znači iz državnog proračuna mjesečno se izdvaja 19 tisuća kuna što će reći da je to na godišnjoj razini po radniku iz državnog proračuna koji radi u brodogradnji izdvaja se oko 30 tisuća eura. Normalno da se čovjek mora postaviti sam sebi pitanje kada će se to promijeniti. Mnogi se pitaju dokle će jedni zapravo raditi za druge. Po niti jednom osnovu, gotovo da se usuđujem reći, gospodarstvu građani županije Istarske kada je riječ o ovim potporama gotovo da ne dobivaju ništa, ali prije toga da kažem, od 2000. godine pa do danas država je brodogradnji dala ili odobrila 44 milijarde kuna jamstava. I to, jamstava, od tih 44 milijarde kuna na naplati države do kraja ove godine dospijeva 4,6 milijardi kuna i to za Brodosplit 1,9 milijardi kuna, za Treći Maj milijardu i 400 milijuna kuna, za Brodotrogir 800 milijuna kuna, za Kraljevicu 450 milijuna kuna, za pulski Uljanik nula kuna ili bolje rečeno ništa. Ako država ne prolongira ta potraživanja naših banaka prema brodogradilištima, nama će uz nemogućnost, ne znam servisiranja vanjskog duga i uvoza zbog nemogućnosti osiguranja deviza i ovih dugova brodogradnje, neću reći uslijediti bankrot ali loše će nam se pisati. Uz to treba isto tako reći da je od 2000. godine do danas brodogradnji dano 2,8 milijardi kuna subvencija, 5,8 milijardi kuna potpora, 6,3 milijardi kuna za sanaciju gubitaka a država će uz spomenutih 4,6 milijardi kuna koje dospijevaju na naplatu do kraja ove godine iduće godine za brodogradnju biti dužna ne samo 4,6, nego preko 8,5, 9 milijardi kuna. Brodosplit kao što znate danas ima gubitak 2,7 milijardi kuna iznad temeljnog kapitala a radi brodove sa 100 milijuna kuna gubitaka, Treći Maj je u još goroj poziciji, nažalost ima svega jedan brod na navozima i brodogradilišta osim Uljanika u ovom trenutku ne mogu dobiti niti jednu kunu za bilo kakav kredit pa niti za isplatu jasno plaća. Bilo kako bilo, izgleda da je jedini spas u privatizaciji, no na horizontu ne vidim tko bi u ovo vrijeme recesije uopće mogao ući u hrvatsku brodogradnju, bolje rečeno u tu našu avanturu. Od 3600 naručenih brodova u ovom času diljem svijeta naručioci su otpisali preko 30% narudžbi, bojim se da neke narudžbe neće otpisivati i hrvatskim brodogradilištima. Bilo kako bilo, raspravu o brodogradnji treba otvoriti i vis a vis ovoga Izvješća o državnim potporama za 2007., ja samo želim reći da neke lokalne samouprave kao npr. grad Pula, tamo '97., '98. same su morale potpisivati potraživanja pulskog Uljanika u iznosu od nekih 80% njihova proračuna i vrijeme je da bez patetike kažemo građanima istinu tko je za ovo stanje hrvatske brodogradnje kriv i da netko vis a vis toga na sebe preuzme i odgovornost. Mi se, da budem iskren, u IDS-u zalažemo za dva zakona kad je riječ o brodogradnji. Jednim zakonom kojim bi se regulirao status 3. Maja, Kraljevice, Trogira, Brodosplita i poseban zakon za Uljanik i da se kod Uljanika zastane s privatizacijom dok se brodarsko tržište ne oporavi, a onda Uljanik možemo i sami privatizirati. Mislim na brodare, radnike, grad Pulu, kooperante i za to Istri neće trebati nitko izvan, ja bih rekao, Istre ili Hrvatske. Neće nam trebati ni Bruxelles ni Strassbourg ni Zagreb. Možemo to napraviti sa zaposlenicima, bivšim zaposlenicima i onima koji su vodili tu kompaniju. I moći će ostati ono što je najbitnije - hrvatska kompanija. A da sam u pravu, samo da to kažem pa neću više o tome govoriti, ove godine će jedan Uljanik završiti poslovnu godinu sa 35 do 40 milijuna kuna dobiti. U knjizi narudžbi ima 13 brodova ukupne vrijednosti milijardu i 300 milijuna dolara i nakon pada vrijednosti nafte, čelika, rasta dolara, dobro vođena brodogradnja ponovo može biti unosan posao, ali ttreba imati jasno narudžbe, uredno servisiran i biti od banaka i treba preživjeti 2009. godinu. Što nam je činiti? Da li Hrvatska može 2009. isplatiti tih 4,6 milijardi kuna za našu brodogradnju? Jasno, ne može, a i to treba znati da potpore po brodu, ovakve ili onakve, po brodu čija je vrijednost otprilike 50 milijuna dolara, ako računamo subvencije, potpore, jamstva itd., preuzimanje duga, de facto iznose ne 8% koliko bi to po nekoj logici trebalo iznositi već de facto 100%. Znači, na vrijednost jednoga broda koji se plaća 50 milijuna dolara de facto netko mora dati još de facto 50 milijuna dolara. Govorim o brodogradilištima od Rijeke do Splita. Ne govorim o Uljaniku, jer Uljanik može poslovati i pozitivno i zato gospodo nemojmo to brodogradilište, jedino uspješno u Hrvatskoj privatizirati pa što god netko o tome mislio ili tražio u Strassbourgu, Bruxellesu ili ne znam kojoj drugoj europskoj metropoli. Inače, što još reći po ovom izvješću, poljoprivreda vidimo da je dobila 3,2 milijarde kuna, željeznice su dobile milijardu i 400 milijuna kuna. Inače da to kažem, da na željeznicama 102 sindikalista imaju menadžerske ugovore što im nosi mjesečnu plaću od 12500 kuna o čemu sindikati ne govore. Samo uzgredno da kažem da svaki sindikalist centrale ima više, veću plaću od ministra. Jasno da ima šofera, auto, karticu, parking, stan u Zagrebu, ako nema svoj stan-ured, dnevnicu, tajnicu. Odgovornost ima koju ima itd., itd. Jasno je da ove potpore, ako izuzmemo poljoprivredu, idu uglavnom u državne tvrtke, ali u vrijeme krize kada se počelo otvoreno govoriti i u Hrvatskoj o interventni fondovima, iako ne znam iz kojih sredstava, mi možemo formirati jedan takav fond. Mi ćemo morati posebno, na neki način pratiti financijski izvoznike i turizam te ovo malo i srednje poduzetništvo. Jednom rječju, valja učiniti jedan zaokret i spašavati ove najvitalnije gospodarske grane, poglavito one koje se nalaze na međunarodnom tržištu i koje nam osiguravaju devize. Na stranama 65., 66. date su mnoge vrste potpora horizontalne, za istraživanje i razvoj, zaštitu okoliša, mali i srednji poduzetnici, zapošljavanje, kultura, ušteda, energija itd., itd., ali mislim da bi idući puta pri ovakvom jednom izvješću morali dobiti i korisnike tih potpora da možemo kontrolirati tko ih dobija i za što se zapravo novac u Hrvatskoj, kada je riječ o potporama, troši. Za brodogradnju, to konkretno imamo, ali mislim da bi trebali dobiti jedno precizno izvješće i za ostale gospodarske djelatnosti. 10% potpora koliko de facto ide iz proračuna ili za potpore iz proračuna, teško da će više ići. U dio u proračunu izgleda će se smanjivati. Ovo izvješće za 2007., 2007. bila je jedna dobra poslovna, gospodarska godina. Za 2007. točno znamo koliko je potrošeno. Nažalost ne znamo tko je ta sredstva dobio pa da se eventualno izbjegnu neke zlouporabe onda bi trebalo objaviti korisnike, jer u igri je 9 milijardi kuna koje samo ovakvim izvješćem Sabor ne može kontrolirati. Ali, riječ je o 9 milijardi kuna. Zato mi predlažemo, nećemo pisati zaključak, ali da je u što je moguće kraćem roku zastupnicima dostave i korisnici. Mi apsolutno podržavamo ovo izvješće, ali se na neki način isto tako treba otvoreno progovoriti dokle će se toliko novaca stalno usisavati u neke djelatnosti koje pitanje da li će opstati. Hrvatska više, jasno, ne može trošiti kao što je trošila do sada. Treba znati što su prioriteti, što valja pratiti, treba reći jasno to je minimum kome ide novac. Iako, da se zna, to smo i čuli, za poljoprivredu npr. Europa daje 20% potpora, Hrvatska daje 36% potpora od ovog iznosa. Europa za zaštitu okoliša daje 25%, Hrvatska ništa. Za brodogradnju nešto sam govorio i da ne nabrajam dalje. Sve u svemu, klub IDS-a podržava ovo Izvješće o državnim potporama, ali bi bilo dobro vidjeti koji su to najveći korisnici državnih potpora i koliko koja velika kompanija od kojih je gro njih privatiziran zapravo i dobija novac.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Ispravljam, hajde mogao bih reći prenaglašen navod, može se reći a nije netočan. Naime opetovano kolega ja mislim u 20, 20 puta je ponovio da su naša brodogradilišta u banani osim Uljanik. Malo cinično to sve skupa. Trebalo je reći onda jesmo li protiv toga? Recite kolega: Mi smo protiv toga da se na bilo koji način ova priča sa brodogradilištem traje, da se to završi. Imamo Uljanik, imat ćemo Uljanik i to je tako. Dakle ovako se stvara dojam da vi sada nešto kao imate tu nekakvih rezervi a zapravo s tim naglašavanjem 20 puta da je to samo Uljanik koji nije trebao potpore niste imali hrabrosti do kraja reći svoj stav, sebe i svoje stranke.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Malo nategnuta će biti ova [[Upadica: Nema nategnuta. Ima povreda ili nema povreda.]] Hvala lijepa. Ništa, idemo dalje. A kako, ispravlja me.
Polazimo s pojedinačnom raspravom, ništa, hvala lijepa Damire ajde. Pojedinačna rasprava. Prvi na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Ga ni? Onda je drugi po redu uvaženi zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo predsjednice agencije, državni tajniče, kolegice i kolege. Kontrola državnih potpora dodijeljena je u nadležnost Agencija zaštitu tržišnog natjecanja 2003. godine Zakonom o državnim potporama. Nadležnost se očituje ponajprije u odobravanju državnih potpora koje podliježu obvezi pri agenciji kao i … [[Govornik se ne razumije.]] povratka državnih potpora koje su dodijeljene suprotno Zakonu o državnim potporama. Već smo čuli da državne potpore dijelimo na: horizontalne, sektorske i regionalne. Potpore poljoprivredi i ribarstvu u 2007. godini iznosile su 3 milijarde 210,2 milijuna kuna što je 26,6% više nego u 2006. godini a 51,1% više nego u 2005. godini. Potpore ovom sektoru u 2007. godini u odnosu na 2005. povećane su za nešto više od 1,1 milijarde kuna. Potpore poljoprivredi i ribarstvu dodjeljuju se u najvećem dijelu u obliku subvencija a u manjem dijelu i u obliku državnih jamstava. Potrebno je međutim imati u vidu da se poduzetnicima koji obavljaju djelatnost u sektoru poljoprivrede uključujući prehrambenu industriju i proizvodnju pića te sektor ribarstva potpore dodjeljuju i u obliku poreznih olakšica uređenih posebnim fiskalnim mjerama primjerice Zakonom o područjima od posebne državne skrbi ili Zakonom o poticanju ulaganja ali da one nisu obuhvaćene u gore prikazanim tablicama. Horizontalne potpore u 2007. godini iznosile su 822, 2 milijuna kuna a u strukturi horizontalnih potpora najveći dio 43,8 odnosno 360,2 milijuna kuna dodijeljen je za zapošljavanje. Slijede potpore za usavršavanje 22,2%, potpore za istraživanje, razvoj i inovacije 19,6, za kulturu 6,7, za mala i srednje poduzetnike 5,2 te za zaštitu okoliša i uštedu energije 2,5%. Sektorske potpore. Sukladno propisima o potporama koji su usklađeni s pravnom stečevinom Europske zajednice za određene gospodarske sektore vrijede zasebna pravila za dodjelu potpora što se posebno odnosi na proizvodnju čelika, kopneni promet primjerice željeznički, cestovni, riječni, pomorski promet i zračni promet i brodogradnju. Za djelatnost turizma ne postoje posebna sektorska pravila o potporama. Međutim zbog velikog značaja turizma za hrvatsko gospodarstvo u izvješću su također posebno prikazane potpore o ovom sektoru. U 2007. godini nastavljen je rad sektorskih potpora koje su dosegle iznos veći od 4,2 milijarde kuna što je za 5,2% više nego u 2006. godini. Najveći dio sektorskih potpora u 2007. godini bio je usmjeren u sektor brodogradnje, 54,4 i u sektor prometa 33,2%. Regionalne potpore u 2007. godini iznosile su 480,2 milijuna kuna a dodjeljivane su u obliku poreznih olakšica i oslobođenja za područja od posebne državne skrbi u iznosu od 192,8 milijuna kuna, za brdsko-planinska područja u iznosu od 15,3 milijuna kuna, za područje grada Vukovara u iznosu od 36,7 milijuna kuna i za korisnike slobodnih zona u iznosu od 57,2 milijuna kuna. Prema podacima dobivenim od jedinica lokalne i područne samouprave u 2007. godini ukupno je dodijeljeno 194,8 milijuna kuna potpora. Potpore male vrijednosti u 2007. godini iznosile su 250,2 milijuna kuna i u najvećem dijelu su dodjeljivane putem subvencija. Od ukupno izdanih potpora male vrijednosti 41,2% potpora je dodijeljeno na lokalnoj razini, a 58,8 potpora dodijeljeno je na državnoj razini prema različitim, putem različitih programa potpora. Gotovo dvije trećine država članica Europske unije pozitivno je odgovorilo na poziv Europskoga vijeća za preusmjeravanje potpora prema horizontalnim ciljevima te se danas više od 90% njihovih potpora dodjeljuje za horizontalne ciljeve. U tim državama članicama najviše su se povećale potpore u obliku poreznih oslobođenja za zaštitu okoliša i uštedu energije koje čine 29% od ukupno dodijeljenih potpora bez potpora poljoprivredi, ribarstvu i prometu. Na potpore za istraživanje i razvoj odnosi se 14%, na regionalni razvoj 19%, na male i srednje poduzetnike 11, zapošljavanje 7 i na usavršavanje 1%. Ukoliko se izvrši usporedba apsolutnih iznosa potpora dodijeljenih u Republici Hrvatskoj s podacima za pojedine zemlje članice Europske unije iz prikazanih podataka proizlazi da Hrvatska dodjeljuje potpore otprilike na razini Finske, Irske i Češke. Evo zbog svega ovoga podržat ću donošenje ovog izvješća. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. U pojedinačnoj raspravi uvaženi zastupnik Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo predsjedniče Vijeća, kolegice i kolege. Podržat ću Izvješće o državnim potporama za 2007. godinu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koje je po mom sudu korektno pripremljeno, analitično te obuhvaća usporedne podatke s prethodnim godinama 2006. i 2005. Iz izvješća je vidljivo da su državne potpore u 2007. godini iznosile 8,9 milijardi kuna što je za 13% više u odnosu na 2006. dok su u 2006. bile za 56% više u odnosu na 2005. godinu. Što se tiče udjela u BDP-u u 2007. godini državne potpore su iznosile 3,3 BDP-a a u 2006. godini 3,2%. Rast državnih potpora u 2007. godini posljedica je značajnog povećanja potpora za poljoprivredu i ribarstvo, sanaciju brodogradilišta sektor čelika na što u biti otpada i najveći dio potpora ne samo u 2007. godini nego i u prethodnim godinama. Kada su u pitanju potpore za tzv. horizontalne ciljeve, one su ostale praktički na istoj razini kao u prethodnim godinama i kreću se u rasponu od 820 do 930 milijuna kuna, ali je dobro što su stalno rasle regionalne potpore koje su od 150 milijuna kuna u 2005. godini dosegle razinu od 480 milijuna kuna u 2007. godini, a to će biti sigurno trend i u idućem razdoblju, s obzirom da zbog svoje prirode horizontalne potpore u znatno manjoj mjeri narušavaju tržišno natjecanje, te značajno jačaju konkurentnost hrvatskog gospodarstva te doprinose ravnomjernom regionalnom razvitku. Kada se usporede potpore s potporama zemalja članica Europske unije u 2006. godini proizlazi da Hrvatska dodjeljuje potpore otprilike kao i Irska, Češka ili Finska, međutim udio potpora u BDP-u Republike Hrvatske znatno premašuje iznose u zemljama članicama Europske unije, a bitna je i razlika u strukturi potpora. No, pitanje je koliko je realno u ovom trenutku vući takve paralele s obzirom na specifične hrvatske probleme, na primjer problem brodogradnje na koju otpada značajan dio ukupnih državnih potpora. No, jedno je sigurno da će se struktura državnih potpora u idućim godinama morati značajno mijenjati u korist potpora prema horizontalnim ciljevima, a bitno manje za potpore dodijeljene po sektorima, što je praksa i u Europskoj uniji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Pa evo, ja moram reći na početku da protiv izvješća nemamo ništa i dapače, ono je korektno pisano, ono je jedan skup statističkih podataka koji je takav kakav je, a mislim da je i ključna ova rečenica koja je sadržana u samom uvodu, a koja kaže:"Međutim, visok udio državnih potpora u bruto domaćem proizvodu kao i struktura državnih potpora u kojoj prevladavaju sektorske potpore ukazuju na potrebu strukturnih reformi, odnosno napuštanje sustava poticanja pojedinih gospodarskih sektora. I to se sve može vidjeti na konkretnim primjerima i na konkretnim brojevima kako su potpore, a ne samo u poljoprivredi i ribarstvu, nego i u brodogradnji i u industriji rasle u 2007., odnosno na 2006. Znači trend rasta je možda nešto manji u odnosu na prošle godine, no riječ je o ukupnom rastu. Dakle, svake godine se od 2004. godine taj udio potpora povećava. Tako je udio potpora na razini 9 milijardi kuna, što iznosi 3,3 prema ovim tu podacima postotka bruto domaćeg proizvoda, što je usudio bih se reći alarmantno. Mi smo prije 6 mjeseci ovdje imali priliku slušati u jednom osebujnom, ali i pripremljenom izlaganju potpredsjednika Vlade i ministar gospodarstva Damira Polančeca koji je najavio određene smjerove u restrukturiranju samih brodogradilišta, u sanaciji brodogradilišta i najave oko privatizacije pojedinih sektora. Inače, brodogradilište je sektor koji na ovaj ili onaj način posredno, znači kroz tvrtke koje su povezane s tim sektorom zapošljava 40 tisuća ljudi. Riječ je o 40 tisuća ljudi, 40 tisuća ljudskih sudbina, 40 tisuća obitelji i preko toga se ne može olako prijeći i ja sam očekivao da će neke radnje u pogledu restrukturiranja i sanacije brodogradilišta već na jesen, a ne da moramo čekati zimu biti ovdje u ovom Visokom domu prezentirane. Jedino što je sad došlo je ovo izvješće o državnim potporama. Također, jedan zabrinjavajući sektor o kojem moramo voditi računa je i sektor Hrvatskih željeznica, odnosno velikih izdvajanja za sektor Hrvatskih željeznica. Mi smo također u 6. mjesecu ove godine imali jednu Strategiju koja se zvala strategija razvoja željezničke infrastrukture gdje je pobrojan popis želja i onoga što se misli napraviti, manje s europskim, više s državnim novcem u sljedećem petogodišnjem razdoblju. Tad nam je bio najavljen i akcijski plan za pojedine zahvate u željezničkom sektoru. Na žalost, evo ni do dana današnjeg taj akcijski plan nismo dobili. Dobili smo također ovo izvješće o državnim potporama, a također moram se opet referirati na ovu rečenicu koja kaže da je nužno napuštanje sustava poticanja pojedinih gospodarskih sektora. Željeznica i brodogradnja. Samo te dvije grane zajedno zapošljavaju, tj. daju kruh 50 tisuća hrvatskih građana koji rade direktno povezani sa tom industrijom, a ako to zbrojimo njihove obitelji, riječ je preko 100 tisuća građana Republike Hrvatske koji žive samo od te industrije. I stoga je vrlo važno u ovom trenutku kada, ja bih se usudio reći da je to alarmantno da se što prije ponudi akcijski plan spašavanja brodogradilišta i restrukturiranja željeznice koji do sad nije došlo. Ono što također Europska unija ne prepoznaje kao klasične potpore su ove potpore željeznici, brodogradilištima koje su potpore gubitašima. Toga u Europskoj uniji nema, Europska unija to ne prepoznaje i zato traži pred pristupanje Europskoj uniji upravo rješavanje problema u ovim sektorima. Što će se nama dogoditi na putu u Europsku uniju i kako ćemo mi morati riješiti ovaj problem subvencija kada Europska unija kaže dosta takvim subvencijama? Mi ćemo biti prisiljeni jeftino prodati nacionalnu imovinu. Jeftino prodati nacionalnu imovinu, jeftino prodati brodogradilišta ne bi li se te stvari na neki način sanirale i to je ono što brine, a brodogradnja je i povijesna hrvatska industrija, dakle ona je rađena i kroz povijest se brodogradnja u Hrvatskoj i Hrvatska je prepoznatljiva po brodogradnji u svijetu, ali ne samo to, nego i strateška zato jer osim sastavljanja aviona nema ni jednog drugog proizvoda koji je toliko kompliciran i koji ima toliko dijelova kao što to ima sama brodogradnja. Ono što također treba reći ovdje je vezano za poljoprivredu. 3,2 milijarde poticaja, koliko ovdje vidimo su u 2007. izdvojena za poljoprivredu s tim da citirati ću tekst ovdje koji kaže: "U najvećem dijelu se ta sredstva dodjeljuju u obliku subvencija, a u manjem dijelu u obliku državnih jamstava." To znači da mi subvencioniramo mala seoska domaćinstva, što treba definitivno podržati i zato mi je baš žao što na ovoj raspravi nema nikog iz HSS-a jer prošli put kad smo pričali o izvješću agencije, Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, tada sam napomenuo sljedeće. Ako mi imamo 3,2 milijarde potpora u poljoprivredi, a samo 5 milijardi kuna poljoprivrednog izvoza onda zvoni crveno da treba mijenjati model poljoprivrede i ja to moram reći. Čini mi se da je prošli ministar poljoprivrede bio uspješniji od pretprošlog, a mislim da će biti uspješniji i od sadašnjeg, na žalost. Jer treba napuštati model malih seoskih domaćinstava i okrenut se ka modelu okrupnjavanja i konkurentnosti u poljoprivredi, to je naša komparativna prednost. Komparativna prednost Hrvatske je proizvodnja hrane, neke zemlje si to ne mogu priuštiti, a zbog povećanja broja svjetskog stanovništva. Zbog promjene prehrambenih navika od Azijata do Afrikanaca događa se to da cijena hrane na svjetskom tržištu samo raste i tako će biti ubuduće. Komoteti će možda u sljedećoj godini zbog gospodarske krize defatorno past, ali hrana u svakom slučaju će ostvariti veću cijenu kao i energija. Znači energija i hrana su dvije grane koje će znači čija će cijena rasti i stoga je nužno da Hrvatska definira vlastitu energetsku politiku, reći ću nešto o tome kad će biti Izvješće Hrvatske energentske regulatorne agencije, da što prije mada je i to već pomalo kasno, postane što je više moguće energetski neovisna i da što se više moguće orijentira na proizvodnju hrane kao komparativnu prednost i to je ono što sam rekao u prošloj raspravi. Ja bih volio da do kraja mandata ove Vlade količina uvoza i izvoza hrane bude na jednakoj razini, a ne da duplo više hrane odnosno 60%, znači 2,3 je koeficijent, uvozimo nego što izvozimo. Ovaj zadnji dio o kojem su isto svi moji kolege zastupnici govori, a koji je dodat po tiho, koji se tiče horizontalnih državnih potpora, koje Europska unija na neki način podupire zato jer značajnije ne ugrožavaju tržišno natjecanje, zato jer su u jednom segmentu dobre, zato jer i u jednom segmentu potiču inovativnost i kreativnost su definitivno nešto što treba nastaviti, no međutim i povećavati sredstva. Ono što može biti na neki način malo i zabrinjavajuće je to što su ta sredstva iz godine u godinu otprilike u istim iznosima. Kada smo imali Izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo tada sam rekao, a i sada ću ponoviti a i to je stav kluba SDP-a, da treba pojačati sredstva Hrvatskoj banci za obnovu i razvitak. U ovim teškim trenucima kada je teško doći do kapitala zbog nedostatka novca i na svjetskim tržištima novca, posebno je potrebno ojačati financijski kapacitet Hrvatske banke za obnovu i razvoj koja će našim poduzetnicima pogotovo malim i srednjim poduzetnicima koji su najosjetljiviji, ali su kičma hrvatskog gospodarstva, omogućiti da ulažu, omogućiti investiranje i koja će u konačnici omogući razvoj u hrvatskoj jer nitko nam neće dati novce ako si samo ne damo. To je politika uzdaj se u se i u svoje kljuse, no međutim Hrvatska banka za obnovu i razvoj to može ukoliko bude imala dovoljnog kapaciteta. Ono što za kraj moram reći je …
Zahvaljujem.
Samo ću reći da bi volio da se što prije ova dva ključna pitanja koja zapošljavaju 50 tisuća ljudi, a indirektno …
Zahvaljujem. Isteklo vam je vrijeme. Hvala lijepa. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom, uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana predsjednice vijeća i poštovane kolegice i kolege. Dozvolite da u svojoj raspravi koja me, ovo izvješće kao takovo o državnim potporama kažem da je na jedan ovako dobar način napravljeno sa velikim brojem podataka. Međutim ono što mene potiče na ovu raspravu to je ovaj dio da izvješće je, kaže se izvješće je dakle analitički instrument praćenja dodjele državnih potpora prema strateškim gospodarskim ciljevima. Ono ukazuje i na učinkovitost pojedinih gospodarskih grana s obzirom na iznos primljenih potpora i ostvareni ekonomski rast. Pa u sklopu ovog dijela što sam pročitao iz ovog izvješća ja bih nešto govorio vezano za potpore u poljoprivredi i ribarstvu, potpore koje da ne ponavljam ovdje a vidljivo je vrlo dobro iz ovoga izvješća da su značajne te potpore, da one kao takove se i penju, povećavaju i u apsolutnom i relativnom iznosu i da bi trebalo normalno iz ovoga što sam i pročitao, da rezultat tih potpora bude i kvalitetniji rad određene sektora, grane gospodarstva. Vidimo isto tako da smo mi što se tiče ovih potpora u poljoprivredi i ribarstvu u odnosu na Europsku uniju dosta visoki, jer Europska unija 24% izdvaja za poljoprivredu dok recimo neke zemlje kao što je Estonija, Latvija, Finska preko 60%. Normalno da bi iz ovoga trebalo proizaći da i naša poljoprivreda i ribarstvo bi trebali na neki način da ne kažem biti puno bolji nego što jesu. Međutim upravo u tome segmentu mi vidimo da imamo velikih problema, da imamo problema posebno da sa ovolikim sredstvima koje ulažemo i dajemo u te potpore, a to su potpore koje su nepovratne, koje su stimulativne da bi proizvodnja u određenim poljoprivrednim granama bila bolja, kvalitetnija, da bi bili konkurentniji na tržištu, da bi imali dovoljno hrane u prvom redu za nas, za naše stanovništvo, za turiste koje prehranjujemo kada dođu ovdje. Međutim iz podataka koji ukazuju u 9 mjeseci uvoza-izvoza, mi vidimo da te potpore imam osjećaj nekada dajemo nekome drugome, ne dajemo našim ljudima, našim proizvođačima nego nekome koji neki vanjski proizvod tu u okviru je u obliku našeg proizvoda, ovdje ga prodaje, a ustvari je to uvozni proizvod. Često puta ovdje posebno od strane kolega iz HSS-a pa i potpredsjednika Friščića spominje se kako 2% je samo u tonama uveženo u ovih 9 mjeseci. Je 2% ako sve ove stavke zbrojimo. Međutim u meso i klaonički proizvodi uvezeno je 17% u tonama više, a u dolarima to je 37% ili indeks 137 ili mlijeko i jaja 149 indeks u tonama ili 140 indeks je u dolarima uvoza. A žitarice da ne kažem da je čak u tonama uvezeno u odnosu na prošlu godinu indeks 168% ili čak u novcima indeks 230 u dolarima. Što to ukazuje? Pa upravo u te meso, mlijeko, žitarice pa upravo najveći dio potpora ide u tome dijelu. Pa gdje su onda te potpore završile, gdje je taj proizvod koji smo mi proizveli i za koji smo davali novce? Država ova, vidimo nije malo davala 6%, 35%, 9, 36% skoro znači od ukupnih potpora, a u isto vrijeme taj uvoz je evidentno sve veći i veći. Prema tome, postavlja se pitanje kakvo je vođenje te politike poljoprivredne politike? Gdje ta sredstva završavaju? I ako moramo još uvijek toliko da uvozimo jel' gro, ponavljam tih potpora upravo ide u ove proizvode koje sam i rekao. Mislim da bi puno normalnije bilo da smo mi umjesto kada preračunamo ovo meso tih 500 tisuća komada svinja, sami proizvodili ovdje, hranili svojom hranom itd. ako smo već dali te potpore, nego da smo ih uvezli. Znači, jednom riječi da je ovo pitanje davanja potpora i adekvatne realizacije tih potpora kroz proizvodnju nije adekvatno. Moramo dovesti do toga da vidimo ustvari, bio bi vrlo interesantan podatak da se vidi koliko upravo ti uvoznici koji su i uvozili tu hranu, koliko su i oni dobili i koliko su i oni korisnici tih potpora. Mislim da podržavam ovaj prijedlog što je bilo, da bi bilo dobro u tim izvještajima da stoji tko dobiva te potpore i koji su ti i u kojim iznosima dobili te potpore. A kada bi ih uporedili još sa koliko su uvezli te iste hrane za koju su dobili potporu, vrlo interesantno bi bilo da se to pitanje kao takovo i riješi. Zato smatram na kraju da ove potpore koje u poljoprivredi i ribarstvu imaju stalni trend rasta što je vidljivo i u da bi trebalo ipak biti u funkciji da takove grane koje dobivaju te potpore i adekvatno, imaju i adekvatniji razvoj i da upravo nam to bude cilj da sa tim potporama proizvodimo tu hranu kod nas, našu hranu, koristimo ju, a ne da koristimo uvoznu hranu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I kao zadnji pojedinačni, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo iz Agencije za zaštitu tržišnog piše natjecanja, a zapravo bi trebalo biti ne natjecanja, jer potpore u neku ruku pod svojom strukturom i ostalim zapravo vode tome. Dakle, kada se nešto podupire, a poput ovih evo primjera koje su navele kolege u svezi poljoprivrede, onda to zapravo nije tržišno natjecanje, nego obrnuto, jel, na tržištu možda ljenčarenje. Ali iz izvješća saznajemo kamo su otišle potpore. To vidimo i to znamo iz izvješća. Ali kome su otišle? To ne vidimo. Ovdje je bilo govora o tome, da se ne može razaznati koliko su uvoznici dobili potpora. Ovdje nema u izvješću također nikakvih, jasno to možda nije bila ni obveza, da se vidi eventualno po regionalnoj samoupravi, kako su išle potpore na 20 hrvatskih županija i Grad Zagreb. Iz izvješća o državnim potporama za 2007. godinu, vidljivo je da su ukupne državne potpore dosegle razinu od gotovo 9 milijardi kuna. Da su povećane za 13% u odnosu na 2006., a u odnosnu na 2005. za čak 77%. Razvidno je također da je u bruto društvenom proizvodu Republike Hrvatske, znači potpora 3,3%. Što je znatno više nego u zemljama Europske unije, a vidljivo je i razvidno iz tablica koje ste priložili ovdje u izvješću. Dakle, u Europskoj uniji prosječan je udio državnih potpora samo oko 0,6% u Hrvatskoj 3,3%. Usporedimo li strukturu državnih potpora u Hrvatskoj sa strukturom potpora u zemljama Europske unije, onda se mogu vidjeti također velike razlike. Naime, udio horizontalnih potpora, odnosno potpora za istraživanje, razvoj, inovacije, zaštitu okoliša, energetsku učinkovitost, malo i srednje poduzetništvo, te zapošljavanje u Hrvatskoj iznosi, kada se sve to zbroji dakle od svih tih potpora, 9,2%. Dok se udio tih potpora u zemljama Europske unije penje i do 90%. Što nam to govori? To nam govori o tome da državne potpore kod nas još uvijek imaju više naglašenu socijalnu nego razvojnu komponentu, što je gospodin Kajin potvrdio svojim izlaganje o potpomaganjem brodogradilištima i ulaganjima, odnosno davanja potpora dakle reklo bi se u vreću bez dna, koja je evo, a naplata stiže već iduće godine, već u veljači ili ožujku u iznosima od 4,4 milijarde, a još ostalih imamo dugova koliko god hoćemo. Pa onda moramo stezati kajiš jel' ili remen. Dakle, s obzirom da smo mi zemlja u tranziciji to je donekle, donekle samo logično. Udio sektorskih potpora od gotovo 50%, te potpora za poljoprivredu i ribarstvo 36% dakle govori o tome gdje su naši problemi, što su rekli govornici i prije mene. Neminovno je da ćemo u skoroj budućnosti na putu prema Europi kojoj svi stremimo, morati promijeniti strukturu državnih potpora, na način da ćemo morati smanjiti sektorske potpore, posebice na ove u brodogradnji na koje otpada četvrtina svih državni potpora. Ali i u nekim drugim sektorima poput prometa. Dakle, sasvim sigurno da visinu potpora ćemo odrediti sami, odnosno Vlada Republike Hrvatske i Agencija, ali strukturu potpora možemo izmijeniti tako da zapravo ovo o čemu je govorio kolega iz SDP-a da nam Europska unija neće braniti jasno popraviti taj strukturni dio potpora koje su sada ovako strukturirane kako sam upravo izrekao. Donekle nas može radovati što je pozitivno to rastu regionalne potpore ali vrlo malo i u zadnje dvije godine su nešto kažem u nešto osjetnijem porastu i udjelu u ukupnim potporama 5,4% su te potpore. To je pozitivno stoga što su to zapravo potpore koje možemo nazvati razvojnim jer pogoduju investitorima a doprinose i smanjenju regionalnih razlika koje su u Republici Hrvatskoj još uvijek vrlo velike. Međutim, ovih dana su upravo na dnevnom redu naših županijskih skupština i proračuni za iduću godinu na kojima se iskazuju fiskalni kapaciteti županije svake od njih i usporedno sa ostalima u Republici Hrvatskoj. Iz tih fiskalnih izračuna, dakle kapaciteta primanja dobitaka jasno je vidljivo da postoje evidentne razlike u davanju potpora prema da kažem određenim regijama odnosno regionalnim samoupravama, dakle vrlo velike su razlike u tom smislu da određen županije imaju znatno više potpora nego druge. I onda je jasno da se Hrvatska razvoja neravnomjerno. Tome doprinose svakako i potpore koje da je "Đuro Đaković", Metalna industrija u Slavonskom Brodu, imala i desetinu potpora koje su imala brodogradilišta onda sasvim sigurno ne bi bio u ovom stanju u kojemu je danas i u kojemu ga i da je smanjen broj radnika za 80% u odnosu na 91. ili 90. godinu. Lokalna samouprava i regionalna samouprava čine također određene korake i tu ne treba zanemariti i također u davanju potpora na svom području, na području općina, gradova i županije i one su također povećane u 2007. godini za 47% u odnosu na 2006. godinu. Iako najveći dio tih potpora otpada na grad Zagreb pouzdano znam da se i u drugim manjim sredinama nastoji potaknuti određene segmente i sektore u gospodarstvu. Tako na primjer i u Brodsko-posavskoj županiji iz koje dolazim već nekoliko godina se izdvajaju značajna sredstva proračunska sredstva kao subvencije za inovacije, inovativno stvaralaštvo i certificiranje sustava i proizvoda a sve u cilju jačanja konkurentnosti lokalnog gospodarstva. Izvještaj kao izvješće, statističko izvješće je jasno neprihvatljivo ali ove naznake o kojima sam govorio voljeli bismo dobiti na godinu u ovo isto vrijeme da vidimo i koliko dobiju potpora uvoznici. I uostalom sada u ovoj krizi nastaje financijskoj i gospodarskoj da će taj biti, da će te potpore biti vjerojatno skromnije ali jasno da vidimo strukturu i na neki drugi način, ne samo na ovaj koji je ovdje napisan iako tu piše da se radi o načinu i izračunu kako to Europa radi, ali imamo mi naše specifikume koje bi mogli ispoštovati pa vidjeti onda malo kako sam rekao i kome su otišle potpore a ne samo kamo su otišle. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Četvrto, Godišnje izvješće o državnim potporama za 2007. podnositelj Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela i mišljenja Vlade Republike Hrvatske koji glasi: "Prihvaća se Godišnje izvješće o državnim potporama za 2007. podnositelj Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja." Molim tko je za ovaj prijedlog? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Ovo Godišnje izvješće je prihvaćeno većinom glasova sa 111 glasova za i 2 protiv. … [[Upadica se ne čuje.]] Suzdržan a ne protiv. Znači, protiv ništa. Oprostite.
Prelazimo na 5. točku dnevnog reda. ¬- Izvješće o radu Vijeća HRT-a i provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima HR-a i HTV-a u razdoblju od 3. rujna 2007. do 14. listopada 2008. - Izvješće Ravnateljstva HRT-a o poslovanju HRT-a za 2007. godinu Podnositelj: Programsko vijeće HRT-a Predlagatelj izvješća je Programsko vijeće HRT-a na temelju članka 19. Zakona o HRT-u. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za ravnopravnost spolova, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Zdenko Ljevak predsjednik Programskog vijeća HRT-a. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo. Izvješće koje imate na svojim klupama je sastavljeno u dogovoru odnosno napravljeno na način da su svi članovi vijeća u njemu sudjelovali i da se konsenzusom ovakvo izvješće nalazi, ovim konsenzusom vijeća ovakvo izvješće nalazi ispred vas. Obzirom da imamo ovdje članove Sabora koji prvi put vjerojatno imaju takvo izvješće u ruci a i javnosti radi ja ću reći nešto uvodno o sjednici vijeća, kako i na koji način se ona organizira. Sjednice vijeća su otvorene za javnost. Poslovnikom o radu vijeća HRT-a utvrđena je mogućnost da sjednica ili dio nje bude zatvoren za javnost kada se raspravlja o pitanjima koja su u interesu HRT-a proglašena poslovnom tajnom. Svaka tvrtka, svaka kuća i institucija ima svoje poslovne tajne pa tako i Hrvatska radio-televizija. U ovom izvještajnom razdoblju vijeće je dva puta iskoristilo poslovničku mogućnost da dio sjednice zatvori kada se raspravljalo o prijedlogu za imenovanje direktora programa, glavnih urednika informativnog programa Hrvatske televizije, razlozima ostavke ravnatelja podružnice Hrvatske televizije. Tu se radilo o informacijama koje su imale status poslovne tajne i vijeće je iskoristilo tu mogućnost. Sjednicama vijeća HRT-a redovito su nazočni predstavnici medija ali i međunarodne organizacije i institucije OESS-a i Europske komisije. Zapisnici sa sjednica vijeća dostupni su javnosti na web stranicama HRT-a. Kako bi javnost dobila punu informaciju o stajalištu članova vijeća glede programa Hrvatskog radija i Hrvatske televizije sastavni dio zapisnika sa sjednica i izvadci iz fonograma kada se raspravlja o programu HRT-a i HTV-a i donošenju programskih usmjerenja idu na web stranice i oni su već sutra dan dostupni svima zainteresiranima na području Republike Hrvatske. Budući da su svi zapisnici vijeća i izvatci na web stranicama ovo izvješće sadržava koje pred vas ne sadržava detalje o kojima je vijeće odlučivalo, raspravljalo i tako dalje jer zapravo ti detalji su na stranicama koje se mogu, koje se može uključiti i o njima komentirati. Nešto općenito o radu vijeća. Na svakoj sjednici vijeća a kako je to razvidno iz dnevnih redova vijeća u sklopu točke rasprava o emitiranom programu između dvije sjednice vijeće raspravlja o nadzoru programskih načela. Vijeće analizira program Hrvatskog radia i televizije i u sklopu čega su osim pojedinačnih osvrta na pojedine emisije i njihovu kvalitetu, profesionalnost davane i ocjene jesu li u tim emisijama prekršena programska načela i obveze te je u skladu sa donesenim ocjenama upozoravalo odgovorne na HRT-u. Isto tako Vijeće HRT-a je u sklopu sa svojim zakonskim startanim ovlastima u svojoj nadzornoj funkciji razmatralo izvješće direktora programa i glavnih urednika informativnog programa Hrvatskog radia i televizije o provedbi programskih usmjerenja u razdoblju od 30. lipnja do 31. prosinca 2007. i 1. siječnja 2008. do 30. lipnja 2008. godine. A sukladno obvezi direktora programa i glavnih urednika programa Hrvatske radio televizije. Naime to zakon ne predviđa ali izmjenom i dopunom Statuta, donošenjem Statuta to vijeće je inizistiralo da se takva izvješća daju kako bi se redovitije mogao pratiti program Hrvatske radio televizije. Vijeće je u sklopu svojih zakonskih ovlasti u ovom razdoblju davalo, dalo mišljenje o prijedlogu programskih usmjerenja HTV-a za razdoblje 10. rujan 2007. do 31. prosinca 2007. a prvi put je programsko usmjerenje HTV-a za cijelu 2008. godinu koja sadržava i zimsku i ljetnu shemu te na programska usmjerenja Hrvatskog radia 2008. godine. To su mišljenja prvi put u mandatu vijeća pratili i planski dokumenti pa je tako vijeće dalo pozitivno mišljenje i o rebalansu financijskog plana za 2007. kao i o prijedlogu financijskog plana za 2008. godinu. Nešto o nadzoru nad provedbom programskih načela. Unatoč primjedbama na program HTV-a koje su upućivali članovi vijeća opća konstatacija vijeća svodi se na to da su Hrvatski radio i Hrvatska televizija ispunili svoju temeljnu zadaću jer su u svojim programima zadovoljili interes javnosti na državnoj i lokalnoj razini te zadržali odgovornost zastupljenosti informativnog, kulturnog, obrazovnog i drugog sadržaja. Napredak koji je HTV učinio u nekim svojim programima u zadnjih godinu dana je očigledan, a što se poglavito odnosi na emisije s javnim sadržajem koje su svoje mjesto našle na 1. programu HTV-a a koji je i time dobio i svoju konačnu koncepciju i koja se prema reakcijama gledatelja pokazala vrlo uspješnom. Na 2. programu HTV-a još se ispituju najbolje opcije koje bi zadovoljile komercijalna ali i javni interes. Primjedbe članova vijeća su, na emitirani program pokazuju da unatoč poboljšanjima HTV-a mora raditi na daljnjoj, daljnjem poboljšanju programa u sadržajnoj smislu podizanjem civilizacijske i kulturne razine i ne podilazi u borbi s konkurencijom. Ostaje i obveza podizanja profesionalne razine novinara i urednika, poštivanje programskih načela i obveza utvrđenim ovim zakonom. U sklopu nadzora provedbenih programskih načela i obveza HTV-a u izvještajnom razdoblju a vijeće je posebno obratilo pozornost i nadalje u programu kritziralo na način da je reklo da se i nadalje u programu ne vodi dovoljno brige o jeziku i govoru novinara i urednika te u tom smislu ne provodi zaključak Vijeća HRT-a od 13. travnja 2006. godine. Još se ne daje dovoljno prostora sveučilišnim profesorima, znanstvenicima i javnim radnicima izvan Zagreba da sudjeluju u emisijama HTV-a u kojima bi imali što reći kao što to imaju i gosti koji se nalaze u našim emisijama unutar grada Zagreba. Emisije znanstveno-obrazovnog sadržaja kao i emisije iz kulture nadalje se ne poštuje preporuka Vijeća HRT-a emitiraju u neprimjenjenim terminima. To je jedna ja bih rekao od općih zamjerki vijeća jer jedno je donijeti programsku orijentaciju koju mi na početku godine donosimo i ona je uspješna toliko koliko se programska shema prilagodi programskoj orijentaciji. Naime unutar programske sheme vijeće po zakonu ne smije utjecati i ono ne utječe ali s pravom radi preporuke odnosno uočava probleme koji su onda nakon takvih emitiranja i prisutni. Vijeće redovito inzistira da se još više vodi računa o kulturološkoj i civilizacijskoj razini na programu HTV-a i tu smo imali nekoliko kritika i mislim da su te naše primjedbe korektno prihvaćene. Nešto o ostalim aktivnostima vijeća što želim ovdje istaknuti a to je provedba članka 12. Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji. Vijeće je u svojim ovlastima nastavilo provoditi i nadzor nad provedbom članka 12. HRT-u kojim je utvrđeno dopušteno vrijeme trajanja promidžbenih poruka kao i prekidanje emisija promidžbenim porukama. Kako se to već, kako je to već izvješteno i vi imate kod sebe Vijeće HRT-a svaka 3 mjeseca dobiva izvješće o provedbi članka 12. zakona. Nažalost do sada nije bilo izvješća u kojem bi zabilježeno, u kojem nije zabilježeno prekoračenje dopuštenog vremena. Trajanje promidžbenih poruka. Vijeće je mišljenja da sankcije koje provodi HRT u provedbi onih koji su uzročnici takvih prekoračenja nisu i ne mogu konačno riješiti pa Vijeća HRT-a i unatoč činjenici da sveukupno gledajući iskazana prekoračenja ne prelaze dnevnu dopuštenu kvotu izvješće za razdoblje od veljače do svibnja 2008. godine nije prihvatilo tražilo je dopunu i pojašnjenje zašto su se ti incidenti i dogodili. I nešto o inicijativi programskog vijeća. Članovi vijeća primijetili su da, da su u realizaciji programa HTV-a postoje tzv. sive zone, a one se odnose na korištenje govornih automata s tzv. dodatnom vrijednošću i anketiranje gledatelja i kriterija prema kojima HRT sudjeluje u humanitarnim akcijama. Od ravnateljstva HRT-a je u tim svezi zatraženo očitovanje. Ravnateljstvo HRT-a s dužnom pozornošću razmotrilo je upozorenje i obavijestilo vijeće da će ta pitanja rješavati donošenjem smjernica o interakciji s publikom i programima HRT-a i pravila o suradnji HRT-a u humanitarnim akcijama. Do sad je vijeće ocijenilo da je puno racionalnije to vrijeme Hrvatska radiotelevizija mogla iskoristiti. Zbog mnogobrojnih obveza i preopterećenja dnevnih redova i ravnateljstva i vijeća te činjenice da je ravnateljstvo HRT-a zaključilo da bi o smjernicama za interakciju s publikom trebalo provesti širu raspravu s programskim ljudima, a rješavanje tih pitanja vijeće HRT-a očekuje dokument koji će doći na verifikaciju vijeća do kraja godine. Vijeće HRT-a preporučuje programskom i poslovnom vodstvu da se programski više uključe u akciju koju vode Vlada i nevladine udruge kao što su primjerice ulazak Hrvatske u Europsku zajednicu, pristup NATO-u, provedba antikorupcijske strategije, nacionalnog programa upotrebe narkotika i tako dalje. Naime, vijeće čvrsto stoji na tome da je i to obveza Hrvatske radiotelevizije u onom smislu da informira, ali i da educira. Vijeće HRT-a posebnu pozornost posvetilo je izvještavanju kada su u pitanju djeca. Iako je etičkim kodeksom detaljno određeno kako izvještavati kada su u pitanju djeca, maloljetne osobe i druge društvene skupine. Uočeni su propusti u nekim dijelovima programa, dijelovima programa poglavito kad je riječ o djeci. Zbog toga je na poticaj Vijeća Hrvatske radiotelevizije organiziran okrugli stol na temu prava djeteta i dužnosti javne televizije u čijem radu sudjeluju i predstavnici Hrvatskog sabora. Na okruglom stolu mnoga su pitanja se razjasnilo ovo vijeće, novinari i urednici, predstavnici državnog odvjetništva, sudbene vlasti, ministarstva kulture i tako dalje i mislimo da je poslije takvog okruglog stola, da su incidenti, ako ih možemo tako nazvati se sveli na minimum ili da ih jednostavno i nema. Nešto o zakonu po kojem radi Vijeće Hrvatske radiotelevizije. Ja sam ovdje za, evo 5. put na ovom mjestu, otprilike kako je i zakon donesen. Moram reći da zakon kao takav je imao nekih propusta, ima neke stvari koje treba bolje doraditi, međutim ovakav zakon po kojemu radi Vijeće Hrvatske radiotelevizije omogućio da kroz vijeće Hrvatska radiotelevizija kao jedini javni medij zadrži svoju slobodu i novinarsku i svaku drugu i mislim da je to jedan, osobno smatram da je to jedan veliki uspjeh u radu vijeća komu je ovaj zakon to omogućio i moram vam reći da sam ja pozvan za 5 dana u Ljubljanu da i na jedan određen način i manifestiram primjenu takvog zakona, da je to i način kako je zaštićena Hrvatska radiotelevizija jedan od pozitivnih primjera koji se mogu zapravo i dalje i koji žele neki implementirati. Na kraju, ja ću sjesti na svoje mjesto i čekati pitanja i na pitanja odgovoriti. Hvala vam lijepo.
Hvala. Izvješće ravnateljstva HRT-a o poslovanju HRT-a za 2007. godinu, glavni ravnatelj HRT-a, Vanja Sutlić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici, dame i gospodo. I ove godine je pred vama izvješće o poslovanju HRT-a, ali sad za 2007. godinu. Sastavljeno je u pravo onako kako su ovdje išla pitanja, interesi i vaše sugestije, dakle sukladno vašim glavnim izraženim interesima u ovom cijenjenom Domu. HRT je i u 2007. godini nastavio pozitivno poslovati. Ostvario je dobitak od 5,7 milijuna kuna, iako su određeni uvjeti mogli ugroziti taj pozitivni poslovni rezultat od rasta inflacije, nelikvidnosti u poslovnom okružju, te u samoj kući ponajprije zbog promjena upravljačke strukture HRT-a tijekom poslovne godine. Prema poreznoj prijavi, a u skladu sa zakonskim obvezama 77% ovog iznosa, tj. 4,4 milijuna kuna HRT je uplatio u državni proračun kao porez na dobitak. Iako cilj HRT-a kao javne ustanove nije dobitak, već ispunjavanje javne funkcije prema programskim načelima i obvezama utvrđeni Zakonom o HRT-u u svojem radu vodimo računa i o načelima ekonomije, kao i svi drugi poduzetnici, a to znači da ne trošimo više od onog što smo zaradili. Kad je riječ o prihodima, ostvarili smo ih sa iznosom od milijarde 489 milijuna i 664 tisuće kuna, što je u odnosu prema 2006. minimalni pad od 1%, ali oko 11 milijuna više od planiranog. Nisu svi prihodi padali, nego samo oni od marketinga i to za oko 11%. Kad smo već kod te vrste prihode, komentirati ću neke konstatacije komercijalnih televizija. Nije naime točna njihova tvrdnja da je javna televizija prigrabila veći dio marketinškog kolača jer se dogodilo upravo suprotno. HRT već nekoliko godina uzastopce gubi dio marketinškog kolača, tako da je sad udio prihoda od marketinga oko 25%, dok je u boljim vremenima iznosio i 35% ukupnih prihoda. Prihodi od pristojbe u 2007. godini iznosili su oko milijardu kuna, porasli su za 5,4% u odnosu na 2006., te s ukupnim prihodima sudjelovali sa 67,8% i taj porast nije samo rezultat povećanja pristojbe, već i porasta broja obveznika koji plaćaju RTV pristojbu kojih je na kraju 2007. godine bilo oko milijun i 200 tisuća. Istaknuo bih da sve te prihode ne zadržavamo za sebe, postoje mnoge zakonske obveze koje HRT mora iz njih financirati Fond za poticanje pluralizma oko 28 milijuna kuna, Vijeće za elektroničke medije oko 7,6 milijuna kuna, a oko 120 milijuna kuna plaćamo za emitiranje programa. Što se tiče troškova, oni su u 2007. iznosili milijardu 483 milijuna 989 tisuća kuna, što je u odnosu prema 2006. pad od oko 1%. Koeficijent porasta potrošačkih cijena, odnosno inflacije u 2007. iznosila je oko 5,8% pa i to pokazuje da smo činili sve kako bismo kontrolirali troškove, te da smo čak i neke uspjeli i smanjiti. Možda smo mogli i više, ali kao što znate, u svibnju su se dogodile promjene u čelnim dužnostima HRT-a, što je moglo rezultirati unutarnjim potresima, organizacijskim i poslovnim. Kako bi se to spriječilo, u kući je najprije trebalo staviti pod kontrolu troškove tako da su imali 2 rebalansa financijskog plana. Prvim rebalansom financijskog plana obuhvatili smo troškove koji nisu bili planirani, tj. nabave programa filma, drama, sporta i nekih drugih sadržaja kako bismo mogli realizirati tzv. ljetnu shemu, a drugim rebalansom je to učinjeno za jesensko-zimsku shemu. Pri tome smo neke troškove u kući ranije planirali i uspjeli smanjiti za čak 39 milijuna kuna. Najveći troškovi odnose se na različite vrste usluga. Oko 573 milijuna kuna ili 39% svih troškova. Osim već spomenutih zakonom utvrđenih troškova moramo podmirivati troškove, dakle također sad spomenem emitiranje programa oko 120 milijuna kuna, prava prikazivanja u iznosu oko 70-tak milijuna kuna, trošak za prava izvođenja HDLS-u, HUZIP-u, HDU oko 36 milijuna kuna, a postoje i drugi troškovi koje podmirujemo iz tog iznosa, vanjska suradnja oko 152 milijuna kuna, usluge održavanja imovine oko 45 milijuna kuna. Sve više smo orijentirani na otkup domaćeg programa za koji smo izdvojili oko 50% više nego u odnosu na 2006. te iznosi od 30 milijuna kuna u 2007. godini. Prijevozne usluge su narasle na 22,5 milijuna kuna, a izdvojili smo oko 15,5 milijuna kuna i za različite nagradne igre. U 2007. u sklopu tih troškova su i troškovi koprodukcije, odnosno vanjske produkcije za koje smo obvezni zakonom provesti javni natječaj. U 2007. taj smo javni natječaj obaveze iz njega su proizlazile na oko 19,7 milijuna kuna, odnosno 10% godišnje proračuna proizvodnje. Isti smo realizirali na žalost u nešto manjem iznosu od 15,22 milijuna kuna ili 77,25% od obveze. Pritom moram reći sljedeće. Ministarstvo kulture raspisuje natječaj za dramski dokumentarni program što je za HRT značilo obavezu od 16,23 milijuna kuna, ali taj iznos nismo u cjelini uspjeli realizirati zato što neki producenti nisu bili u stanju zatvoriti svoje financijske konstrukcije pojedinih projekata kao i zbog smrti nekih autora. Za angažiranje vanjske … društava za tehničke usluge HRT je raspisao natječaj u skladu sa Zakonom o javnoj nabavi, a realiziran je u iznosu od nešto manjem od 2 milijuna kuna. Tek kao napomena na ovo da ovo nije ni tendencija i namjera, HRT je u 2008. godini planirao za vanjsku produkciju, dakle koprodukciju na temelju javnih natječaja iznos od 34,8 milijuna kuna odnosno 15% 77 godišnjeg proračuna proizvodnje programa iako je obaveza bila znatno manja, oko 22 milijuna. Ostvarenje će međutim biti još i veće pa smo tako do 2008. godine, u 2008. godini nalazimo se pred kraj pa možemo reći da je to manje-više realizacija. Ostvarili koprodukcije s Ministarstvom kulture u iznosu od 15,64 milijuna kuna, a različite vanjske produkcije preko isključivo javnih natječaja nabavili smo za oko 40 milijuna kuna, dramske programe, zabavne programe i ostali smo u nešto smanjenim nabavi tehničkih usluga u odnosu na prethodnu godinu, dakle milijun i 780 tisuća kuna. I ovo govori o našem nastojanju da ono što je na neki način pod najvećom lupom javnosti, učinimo krajnje transparentnim i ove poslove koje radimo sa različitim vanjskim subjektima obavljamo prvenstveno putem javnog natječaja iako na to nismo obavezni iznad onog što je zakon predvidio. HRT je i za Financijski izvještaj 2007. godine angažirao vanjsku komercijalnu reviziju na osnovi javnog natječaja VDO reviziju Zagreb. Revizija je utvrdila da financijski izvještaj citiram pruža istinit i fer prikaz financijskog položaja HRT-a na dan 31. prosinca 2007. te njezine financijske uspješnosti i njezin novčani tijek. U izvješću revizije je i dio koji se odnosi na našu obavezu primjene Zakona o javnoj nabavi i taj dio u odnosu na 2006. godinu iskazan s manjim brojem nedostataka i propusta, ali ni sa jednom namjerom da se taj zakon zaobiđe. U ovom je segmentu interna revizija kontinuirano provodila nadzor. Nemamo pisanih pohvali, postoje one usmene Ureda za javnu nabavu da je HRT u primjeni Zakona o javnoj nabavi ako ne najbolji, onda pri vrhu urednih obveznika primjene tog zakona. I na kraju nešto o kadrovima, radnicima ili vanjskim suradnicima, sve je rečeno, rezultat ukupnosti upravo tog rada. Na HRT-u je na dan 31. prosinca 2007. radilo 3692 radnika koji su imali prosječnu plaću oko 6.200,00 kuna. Ako se iz tog iznosa izuzmu porez i prirez na dohodak kao što to čini statistika sa prosječnom plaćom u Hrvatskoj, naša je prosječna plaća u visini prosjeka Hrvatske, dakle oko 4.900,00 kuna prema iskazu stručne publikacije, računovodstvo i financije broj 3. Trošak vanjske suradnje, a bez nje ne može biti naših programa, tu su i mnogi autori, umjetnici, glumci, izvođači. U 2007. godini počeli smo striktnije kontrolirati nego ranije kako bi smanjili ukupne troškove u ovoj 2008. godini. Nismo mogli na sve poslovne procese potpuno utjecati jer je dosta toga bilo i naslijeđeno, tako da je poslovanje u 2007. neka vrsta prijelaznog perioda koje se s još jasnijim ciljevima nastavlja i u 2008. godini. U tom smo periodu počeli i sa izradom dugoročne strategije ponajprije usmjerene na integraciju poslovnih procesa i njihovu racionalizaciju i optimizaciju posebice kada je riječ o proizvodnji, troškovima, novoj organizaciji i sustavu plaća koja će prve cjelovite rezultate dati tijekom sljedeće 2009. godine. Orijentacijom na vlastitu proizvodnju i produkciju na temelju javnih natječaja želimo uz to stvoriti ili možda bolje reći vratiti izgubljeni sjaj osobito trajnim produkcijskim djelima domaćih autora. Ovu 2008. godinu smatramo dolazeću i početkom razdoblja novog srednjoročnog plana razvoja HRT-a kojim bi se do 2012. na temelju prihvaćene strategije u koju je ugrađeno i puno saznanja o razvoju medijske tehnologije i svih oblika komunikacija s javnošću, HRT restrukturirao u jak javni elektronički multimedijski servis koji će znati i moći odgovoriti svim novim izazovima i zahtjevima javnosti i medijskog okruženja. Zahvaljujem.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Informiranje, informatizaciju i medije? Ravnopravnost spolova? Predsjednica odbora, gospođa Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ravnatelju, predsjednik uprave programskog vijeća. Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora raspravio je na 12. sjednici izvješće o radu Programskog vijeća HRT-a i o provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o HRT-u programima Hrvatskog radija i HTV-a te Izvješća ravnateljstva HRT-a o poslovanju za 2007. godinu koje je dostavilo Programsko vijeće HRT-a. Osnovna primjedba na izvješće je da je dio koji govori o ostvarivanju programskih načela preopćenit, nedorečen i s dvojbenim ocjenama koje nisu adekvatno argumentirane i obrazložene. Puno više prostora posvetilo se financijskom izvješću. Odbor se posebno osvrnuo na obveze određene Zakonom o ravnopravnosti spolova. Naime, u navedenom zakonu glavi 7. pod nazivom "Mediji" propisana je obveza medija da kroz programske sadržaje, programske osnove, programska usmjerenja i samo regulacijske akte promiču razvoj svijesti o ravnopravnosti spolova. Također je izrijekom zabranjeno javno prikazivanje i predstavljanje žena i muškaraca na uvredljiv i omalovažavajući ili ponižavajući način s obzirom na spol i spolnu orijentaciju. U raspravi je istaknuto da je premalo televizijskih sadržaja koji promiču ravnopravnost spolova, toleranciju i nenasilje. Nedostaje programa o ženskoj svakodnevnici, pozitivnim uzorima. Nadalje, naglašeno je kako javna televizija treba biti u službi educiranja i zabave primjerene razine. Također je iznesena i primjedba na tehničku opremljenost regionalnih dopisništava Hrvatske radiotelevizije. Podržava se osnivanje svojevrsnog edukacijskog centra pri HRT-u koji će omogućiti kontinuirano obrazovanje i usavršavanje zaposlenika. Nakon rasprave odbor je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključke. Prihvaća se izvješće o radu Programskog Vijeća HRT-a i provedbi programskih načela i obveza, prihvaća se izvješće ravnateljstva o poslovanju HRT-a za 2007. godinu i treće odbor traži da Programsko vijeće HRT-a posebno razmotri primjenu odredbi Zakona o ravnopravnosti spolova koji govori o obvezi medija da kroz programske sadržaje i usmjerenja i samoregulacijske akte promiču razvoj svijesti o ravnopravnosti žena i muškaraca, te o tome izvijesti odbor najkasnije do kraja ožujka 2009. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Rasprava? Klubovi? Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ravnatelju Hrvatske radiotelevizije, predsjednice Programskog vijeća, kolege zastupnici. Pa iz izvješća o radu Vijeća Hrvatske radiotelevizije i provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima Hrvatskog radija i Hrvatske televizije u razdoblju od 3. rujan 2007. godine do 14. listopada ove godine, generalno ocjenjujući Hrvatski radio je položio ispit, odnosno u svim segmentima uz neke manje primjedbe ispunio programske zadaće. Rad Programskog vijeća bio je uspješan što je vidljivo kroz njegov odgovoran i kvalitetan rad. Gledajući kroz prizmu prava na informaciju, bito je istaknuti transparentnost sjednica Vijeća Hrvatske radiotelevizije, koje su otvorene za javnost, a zapisnici sa sjednica odmah se objavljuju na internetskim stranicama Hrvatske radiotelevizije. Što se tiče Hrvatske radiotelevizije treba istaknuti da je radi značaja i pozicija koju Hrvatska televizija zauzima u medijskom prostoru, javna televizija daleko više izložena kritici javnosti od ostalih televizija. I to nije ništa loše, jer javnost je najbolji korektor kvalitete. Bez obzira na sve primjedbe i uočene neprofesionalnosti koje su članovi Vijeća Hrvatske radiotelevizije uočili tijekom rasprava o realiziranom programu Hrvatske, Hrvatska televizija je posljednjih godina učinila znatne pozitivne pomake u kvaliteti programskih usmjerenja i programskog sadržaja. Iz ovog izvješća o radu Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije i o provedbi programskih načela i obveza, utvrđenih Zakonom o Hrvatskoj televiziji kao i o programima Hrvatskog radija i Hrvatske televizije, a koje je peto po redu Programsko vijeće podnosi Hrvatskom saboru u mandatu od 2003. godine. da podsjetim te godine Vijeće Hrvatske radiotelevizije nije prihvatilo izvješće o svom radu, postignut je znatan napredak, a isto tako vidljivo je da unutar informativnog programa HTV-a još uvijek postoje određene smetnje u kvaliteti komunikacije i profesionalne suradnje. Uostalom, proteklih smo mjeseci, a u jednom razdoblju i svakodnevno bili svjedoci medijskim napisa o narušenim profesionalnim i međuljudskim odnosima u informativnom programu Hrvatske televizije. Iako je program Hrvatskog radija ocijenjen pozitivno, tim više što djeluje u okruženju jake konkurencije, ocjena s kojom se i osobno slažem jest da se još može poboljšati. Za razliku od Hrvatskog radija, program javne televizije je pod daleko većim povećalom zbog javne zadaće koju Hrvatska televizija ima i utjecaja na auditorij koji nam je namijenjen. U posljednjih godinu dana u programu Hrvatske televizije, očigledan je napredak posebno u emisijama s javnim sadržajem koje su se ustoličile na prvom programu, a što su i sami gledatelji popratili s pozitivnim reakcijama. Drugi program još traži idealnu formulu spajanja javnog i komercijalnog interesa. Osobito valja istaknuti da Hrvatska televizija iako i dalje mora raditi u cilju poboljšanja programa, nije podlegla u borbi protiv konkurencije radi poboljšanja gledanosti, te snizila civilizacijske i kulturne kriterije, kao i profesionalne standarde novinara i urednika. Ipak Hrvatska televizija bi trebala i dalje ostati vodeći medij koji će visoko profesionalno standardima utjecati i na druge medije, pa zato nije dobro da u pravilu informativni program počinje uglavnom crnom kronikom. Ta se pojava u posljednje vrijeme gotovo udomaćila u informativnim emisijama svih elektronskih medija. U tom kontekstu važno je posebno istaknuti zaključak vijeća, prema kojem treba voditi još više brige o jeziku, govoru novinara i urednika, a emisije znanstvenog obrazovnog sadržaja emitirati u primjerenijim terminima. Potrebno je obratiti daleko više pažnje prijedlozima i temama koje predlažu gledatelji, jer Hrvatska radiotelevizija postoji zbog njih, a nikao obrnuto. I kada sam već rekao oni su najbolji korektor kvalitete programa i pokazatelji vrijednosti Hrvatske radiotelevizije. Hrvatska radiotelevizija kako bi nadalje zadržala vodeću poziciju u području elektronskih medija, mora permanentno ulagati u usavršavanje svojih djelatnika i njihovo obrazovanje i biti tržišno konkurentna i financijski stabilan medij koji se obraća svim građanima, bez obzira na godine ili kupovnu moć. Javni radiotelevizijski servisi su danas u Europi potrebniji više nego ikada kao jamci slobodnog formiranja javnog mišljenja i znak su zrelosti svoje demokracije. Da je Europska unija svjesna te važne uloge javnih servisa, najbolje potvrđuju Amsterdamski protokol koji je stupio na snagu još '99. godine, a iz kojeg se i danas mogu sugerirati četiri principa financiranja na kojima se zasniva budućnost javnih servisa a to je stabilnost, nezavisnost, proporcionalnost i transparentnost. Poboljšanje vezano uz transparentnost rada Hrvatske televizije vidljiva je i u raspisivanju javnih natječaja za kupnju televizijskih programa i usluga od neovisnih produkcijskih kuća čime se na minimum svode mogućnosti prozivanja zbog korupcije ili sumnjivih odluka čelnih osoba Hrvatske televizije. Nažalost, još uvijek je problem predugih reklamnih blokova kao i prikrivenog oglašavanja i dalje koji je prisutan na Hrvatskoj televiziji. Takve pojave u programima Hrvatske televizije treba i ubuduće smanjivati na najnižu moguću mjeru. Teško da to možemo preko noći postići ali nam treba biti uzorom i svjetski poznato BBC koji nema oglase ali zato ima golemu bazu pretplatnika što mu donosi godišnji budžet koji se može usporediti s državnim proračunom manjih država a koji mu omogućava vrhunsku kvalitetu programa. Naši građani plaćanjem radio televizijske pristojbe u ukupnim prihodima Hrvatske televizije sudjeluju sa oko 70% a marketing čini 30% ukupnih prihoda i taj omjer je približno isti kao i u većini javnih radio-televizijskih servisa europskih država. Što se samog poslovanja Hrvatske radio-televizije tiče Hrvatska radio-televizija u 2007. godini nastavila je pozitivno poslovati te ostvarila gotovo 1,5 milijardu kuna o čemu je već bilo ovdje rečeno prihoda dok slijedeće godine Hrvatska radio-televizija planira veći priljev prihoda od radio-televizijske pristojbe ali i od marketinga čime bi se pokrili troškovi novih kanala sportskog i news kanala, te se planira novo zapošljavanje visoko kvalificiranih stručnjaka, novinara, tehničara, ekonomista, pravnika i slično. Vijeće je mišljenja da se treba okrenuti ka strategiji koja bi se više usmjerila na prihode od marketinga a ne televizijske pristojbe što bi vodilo većoj gledanosti, ciljanoj publici, kvalitetnijim programima te proizvodnji vlastitih programa koji će postati izvozni proizvod. Osobno držim da bi najveći napredak kao i ugled Hrvatske radio-televizije postigao se kroz veću proizvodnju vlastitih programa jer povećanjem marketinga povećat će se broj i duljina reklamnih blokova koji su i sada predugi. A najnepopularniji potez sigurno bi bio u ovom socijalnom trenutku povećanje pristojbe koju građani plaćaju za Hrvatsku televiziju. Tema izbori osobito važna za sve medije u Hrvatskoj koja je bila aktualna u prošloj godini ali koja će biti aktualna i u slijedećoj godini nameće pitanje o kojem se posebno govori i u Izvješću Hrvatske radio-televizije je dosadašnji način praćenja izbornih kampanja u elektroničkim medijima. Pokazalo se da sadašnja pravila o postupanju elektroničkih medija s nacionalnom koncesijom u Republici Hrvatskoj tijekom izborne kampanje ne omogućuju izbornom tijelu dobivanje potpunih informacija. Vijeće je ocijenilo da je praćenje izborne kampanje na Hrvatskoj televiziji bilo koncepcijski promašeno što se posebno odnosi na izbornu noć a u izbornim emisijama prekršena su i pravila o utvrđivanju prikrivenog oglašavanja u programima Hrvatske radio-televizije. Kad smo kod teme izbora osobito cijenim stav vijeća Hrvatske radio-televizije kao i glavne urednice informativnog programa Hrvatske televizije da se ni u kojem obliku neće dopustiti miješanje politike u rad Hrvatske televizije kao i uređivačku politiku cijele kuće odnosno Hrvatske televizije. Dobro da vijeće Hrvatske radio-televizije je ukazalo i na postojanje sivih zona o čemu ste govorili u realizaciji programa Hrvatske televizije a što se odnosi na korištenje govornih automata s tzv. dodanom vrijednošću u anketiranju gledatelju i kriterijima prema kojima Hrvatska radio-televizija sudjeluje u humanitarnim akcijama. Na kraju, valja ponoviti kako je vijeće Hrvatske radio-televizije što je vidljivo iz izvješća koje je pred nama ali i iz brojnih napisa u raznim medijima koje smo mogli čitati i gledati u protekloj godini bilo zaista aktivan korektor u radu Hrvatske radio-televizije iako bi u vremenu koje je tek pred nama trebalo imati još više inicijative i kreativnosti kako bi organizacija i kvalitete programa Hrvatske radio-televizije bila još bolja. Iz navedenih razloga klub Hrvatske demokratske zajednice prihvatit će Izvješće Hrvatske radio-televizije o provedbi Hrvatskog radija i Hrvatske televizije u razdoblju od 3. rujna 2007. do 14. listopada 2008. te Izvješće Ravnateljstva Hrvatske radio-televizije o poslovanju Hrvatske radio-televizije za 2007. godinu. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, štovani gosti, kolegice i kolege. Tema odnosa HTV-a i društva posredstvom Sabora je politička tema pa dopustite najprije da nekoliko političkih stavova iznesem u ime kluba SDP-a. Odnos Sabora, države i javne televizije prošao je više faza sretnih ili nesretnijih ali na neki način možemo reći da je sazrijevanje demokracije i sazrijevanje na neki način javnih kriterija išlo paralelno i da danas ipak imamo Zakon o HRT-u kao jedan od najstarijih zakona u praksi donošenja zakonodavstva u ovome Saboru. On je prošao različite faze, faze kritike, faze podrške, faze primjećivanja određenih defekata a nadam se ili vjerujem da je sada došlo u fazu razumijevanja pa onda i mogućnosti nadograđivanja za jedno novo vrijeme sa onim kvalitetama koje bi tek trebalo evidentirati kao novu praksu i nove probleme. Ono što je prvi odnos, što bi podvukao a tiče se političkih pitanja vezano na ovaj izvještaj to je da je unutarnja dinamika vijeća takva da iz ovog izvještaja se apsolutno ne može primijetiti da je bilo kakva politička podjela unutar vijeća odlučila ovakav ili onakav karakter ovoga izvještaja ili iz različitih stavova koje iznose pojedinci a koje možemo pratiti u fonogramima sa ovoga vijeća da ta politička prisutnost je nešto što razdvaja vijeće. Vijeće je pokazalo kako smo se i nadali jednu unutrašnju koherentnost u donošenju odluka i ta unutrašnja koherentnost istodobno ga stavlja u poziciju da bude podržano od ovoga Sabora a karakter samog ovog izvještaja koji je kritični podvlači potrebu da shvatimo i slijedeće a to je da je prihvaćanje od strane Sabora i od strane kluba SDP-a izvještaja ovoga vijeća, Programskog vijeća HRT-a istodobno i prihvaćanje vrlo kritičkih odnosa toga vijeća spram čitavog niza pojava unutar samoga HTV-a. U našim diskusijama i u našim raspravama katkada se to ne uzima dovoljno u obzir pa se na neki način poistovjećuje vijeće, poslovodstvo, uredničke strukture i tako dalje i sve se promatra kao jedno te isto. Ne. Vijeće je tamo za to da osigura zakonitost rada, da osigura poštivanje programskih načela, razvijanje programskih načela. Ono nije nadzorni organ. Ono nema ni nekih ingerencija, a ima i nekih zabrana da bude nešto što će zamjenjivati uredničku politiku. Ja molim da se ovo prvenstveno shvati. Dakle podrška samom izvještaju vijeća i podrška kritičkim elementima toga izvještaja u odnosu na čitav niz elemenata u ponašanju ove kuće. Posebno bih podvukao i što mi se čini da je također ne jedna od tekovina ovoga vijeća a to je poštivanje stavka 2. članka 19. Zakona o HRT-u u kojem se izričito zabranjuje, da skratim pa da upotrijebim taj izraz uplitanje ljudi iz vijeća u pojedine emisije, u na neki način sugeriranje o utjecaju na urednike. Takvih prijava nismo ni imali niti takvih, za takve slučajeve znamo niti su ovdje evidentirani što je zapravo bio ranije često slučaj, a što je vrlo često i slučaj kod onih koji kritiziraju vijeće kada misle da su članovi vijeća tamo zato da program bude ovakav i onakav. Oni su za to da daju kritike emisija koje su viđene kako bi ta kritika djelovala na emisije koje budu stvarane, budu kvalitetnije, ali da ne, da sprovode svoje intencije u okviru programskih orijentacija HRT-a. Ovo je također važno izreći i da je to velika razlika u odnosu na raniju praksu koju smo i mijenjali zakonom od 2003. a u kojem to nije bilo slučaj pa smo imali dakle u ovom Saboru koji je mogao svjedočiti i ideje da je samo vijeće HRT-a neka vrsta političkog tijela koja onda sa ingerencijom političkog tijela nastupa kao i politički subjekt unutar Hrvatske. Ono što je bitno to je dakle da imamo vijeće koje je radilo kvalitetno i da imamo kritički izvještaj. Razumije se da je i način izbora toga vijeća koji možda neće zadovoljiti sve ili dapače možda će mnoge ostaviti u velikom nezadovoljstvu takav da u njemu ne može doći do političkih majorizacija i da se onda isto tako te političke, nemogućnost politički majorizacija pozitivno odražava na određenu koherentnost u donošenju samih odluka. Ima jedan veliki aspekt međutim koji se ovdje ističe i kojega bih posebno istaknuo a to je da vijeće ili neko drugo tijelo bi trebalo razriješiti neka od vrlo ozbiljnih pitanja koja nisu razriješena na adekvatan način na televiziji. Elementi koji se tiču radnog prava vijeće nije za njih, nema ingerencija a oni su vrlo često u javnosti prisutni kao veliki problemi. Kriteriji vanjske produkcije, dodjele sredstava za vanjsku produkciju su zapravo netransparentni. Mi imamo dakle slučajeve koje smo vjerojatno mnogi od nas kao pojedinci, i ja jesam, ali vjerojatno i mnogi drugi zatečeni sa nevjerojatnim informacijama o zloupotrebama na televiziji a da zapravo ne možemo nikad utvrditi je li to tako ili to tako nije. Zanimljiv je jedan stav kojega je spomenuo i koje spominje, koje spominje vijeće a to je da upravo zbog nemilih situacija koje nastaju prozivanjem čelnih ljudi HTV-a zbog korupcije a o čemu je raspravljalo i na radnim tijelima Hrvatskog sabora … /Govornik se ne razmije./ … izvješće HRT-a i da je vijeće s tim u vezi tražilo od Državnog odvjetništva da utvrdi činjenice i pokrene odgovarajuće postupke. Tko ovo nije dobro primijetio onda je možda propustio da vidi jednu vrlo, vrlo važnu bitku koju vijeće vodi. Ne bitku protiv utvara nego bitku da se vidi da li stvarno postoje indicije o kojima smo mi kao pojedinci informirani iz uvijek neslužbenih izvora gdje ne možemo razlikovati tračeve od istine ili takve indicije ne postoje. Mislim da u ovim aspektima je došlo vrijeme i o tome smo razgovarali, o tome je govoreno i na odboru za medije, informatizaciju i medije a to je da je da bi možda trebalo jedno tijelo koje ne može biti nadzorni odbor jer je dakle HDZ javna ustanova ali može biti neko upravno stručno vijeće koje bi pomoglo vijeću koje na ovaj način i nije predviđeno da funkcionira u ovakvim kontrolnim aspektima da preuzme odgovarajuće odgovornosti i da na neki način raščisti, raščišćava one situacije u kojima smo mi prisiljeni da posredujemo a da istodobno o tome ne možemo imati kvalificirane podatke. Mislim da je cijela serija zapažanja kritičkih u ovom izvještaju u vezi sa ostvarivanjem programskih osnova HRT-a u vezi s onim što većinom slušamo i u saborskim raspravama, u raspravama po odborima ili u raspravama u našim klubovima a to je dakle redovito i redovito se spominju određeni problemi koji se ponavljaju. Ne podilaziti u komercijalnoj borbi s konkurencijom. To je bila jedna od najčešćih kritika nezavisno od klubova zastupnika gdje se spominjalo dakle a i sada smo čuli dakle u aspektu vrste komercijalizacije u kojem sudske kronike zamjenjuju prve naslove političkih mislim problema, a zašto oni … [[Govornik se ne razumije.]] i tako dalje i tako dalje, odvlače televiziju, javnu televiziju od njenog javnog sadržaja. I dalje se kaže ne vodi dovoljno briga o jeziku. Pa mislim da je vrijedno da se čuje, mislim kada će se ta praksa promijeniti što se čini da se ta praksa promijeni. I dalje se ne poštuje u dovoljnoj mjeri ono što je glavni sadržaj javne televizije, a to je širenje prostora onim istaknutim znanstvenicima, javnim, kulturnim i drugim djelatnicima koji mogu kompetentno govoriti o mnogim stvarima nego se vrtimo u krugu koji zapravo na neki način suzuje utjecaj javnosti i kvalitetu utjecaja javnosti i širinu javnosti u odnosu na mogućnosti da se neke teme tematiziraju i da se obrade. Emisije znanstveno-obrazovnog sadržaja kao i emisije iz kulture i nadalje se ne poštuju preporuke vijeća u vezi s time što se dakle emitiraju u neprimjerenim terminima. Ne vodi se dovoljno računa o kulturološkoj i civilizacijskoj razini programa HTV-a. Nije riješeno pitanje koncepcijskih odnosa vezano na HRT plus. Neriješena su pitanja na koji način konstituirati drugi dnevnik. Dakle prihvaćanje izvještaja Vijeća HRT-a otvara ozbiljna pitanja hoće li se u ovom aspektu i idući puta ponavljati ili će se moći govoriti da su neke od ovih problema riješeni za jedan budući izvještaj. Ono što mislim posebno na mnogima smeta i što bih želio istaknuti, to je dakle kada je u pitanju zadržavanje javnih obaveza televizije vezano na vanjske programe i na 10% vanjske produkcije da se tu najprije nije poštovala ova kvota od 10% kao minimalna. Ona sada izgleda da će programom dalje ići i da će biti prije i da će biti veća, ali je ona istodobno izvor svih ovih nemilih situacija u kojoj mi ne znamo zapravo na što se troši novce, u kojem poslu je nevjerojatna informacija u drugim medijima o televiziji i u kojima mi ne znamo kome da vjerujemo. Mi svi možemo prihvatiti postojanje poslovne tajne na televiziji, razumljivo je da dio taktika poslovnik i tako dalje, pa i javne televizije može biti poslovna tajna, ali način financiranja, sredstva financiranja, kriterij financiranja, objavljivanje svih prispjelih zahtjeva za produkcijama i istodobno javno prezentiranje kriterija zašto su neke dobile i koliko su dobile, to je nešto što apsolutno pripada polju javnosti i to bi televizija morala raditi. Ova su sredstva javna sredstva, Sabor je zadužen da o njima vodi računa i brigu, a ovo ne može biti nikakav predmet nikakve tajne poslovne jer takve tajne nemaju niti ministarstva, niti bilo tko drugi. Sve se odlučuje putem javih natječaja, ali se ti onda rezultati isto tako i publiciraju, tako da ne ostavljaju dvojbe i ne ostavljaju mogućnosti interpretacija kakvih ima veoma mnogo. Prekoračenje dopuštenog vremena trajanja promidžbenih poruka i prikriveno oglašavanje nisu neki samo sitni propusti na koje napominje ovaj izvještaj. Oni su vrlo, vrlo veliki propusti zato što ovu televiziju do koje je nama stalo i gdje branimo njen javni karakter stavljaju u obrambeni položaj spram svih onih koji zapravo nemaju te povlastice koje ima javna televizija da ima pretplatu i da kroz tu pretplatu može ostvariti ono što druge ostvaruju na ovaj način preko marketinga. Ne bih se složio sa prethodnom formulacijom da bi bilo dobro da marketing više zauzima jer je tendencija javnih televizija ako je barem slušati što to namjeravaju učiniti u Švedskoj, a i drugdje, zapravo da javna televizija, ako ona ima velika sredstva od pretplate, a ima golema sredstva od pretplate se potpuno čak i odrekne reklama i prekidanja programa i intencija je to, a ne mislim marketing. Mi smo zadovoljni da vi na neki način vodite i tu marketinšku borbu jer u ovoj situaciji vjerojatno i nije moguće napustiti cijeli taj teren, ali mislim da je perspektiva javne televizije da ona bude posve nezavisna od svih onih interesa u kojima je već podlegla u mnogočemu ostali medijski prostor, pa i ostale televizije, a to je da više ne razlikujemo njihove orijentacije od interesa, pa i ekonomskih interesa, pa i političkih interesa njihovih vlasnika ili onih o kojima ovise kao oglašivači. Oglašivači nemaju što imati utjecaj na politiku javne televizije i prema tome tendencija osiguranja preko pristojbe nije isto imala, ona je proturječna na neki način tendenciji ostvarivanja sigurnosti, dodatne sigurnosti televizije od marketinga. On je potreban, ali on nije kvaliteta o kojoj treba govoriti kao o nečemu izuzetno poželjnom. Kompleks izbornih zakona i ponašanja javne televizije u vezi sa izborima, što izuzetno nas zanima, a zanima nas i kao tijelo način na koji način se prenose ove sjednice je ovdje neriješen i ovdje je i predloženo da se na neki način iznova razmatra, budući nam se skraćuje vrijeme, dopustite, onda ću krajnje reducirati još ovo što sam želio reći, a to je dakle da nije adekvatno da se javna televizija sa jednim dnevnikom javlja u aspektu zajedničkog istraživanja tržišta kada istodobno javna televizija je nešto što je odvojeno od toga tržišta, a kada je taj dnevnik, jedan od dnevnika koji dolazi iz onoga koncerna koji ima najveću koncentraciju na tržištu, pa ovo je ozbiljan jedan ukor kojega ste također dobili od vijeća i koji mislim potpuno paše onome što treba uzeti u obzir. Da zaključim samo sa jednom rečenicom gospodine predsjedniče. HRT je jedini medij koji nije bio privatiziran iz vlasničkih interesa, on je tekovina demokracije u Hrvatskoj, on nije savršen. Izvještaj koji prihvaćamo je istodobno kritičan prema njemu, ali on je na neki način u jednom dinamičnom razvitku i odnosu i u tom smislu i sa ovim rezervama mi ćemo podržati ovaj izvještaj. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika nacionalnih manjina, gospođa Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi ravnatelju HRT-a, predsjednice programskog vijeća. Pred nama je 5. izvješće koje Hrvatskom saboru podnosi Vijeće HRT-a o svom radu, programskim načelima i obvezama koji proizlaze iz Zakona o HRT-u iz 2003. godine. Inzistiranje na poštivanju Zakona o HRT-u svakim danom postaje sve važnije u razvoju HRT-a kao javnog medija i hrvatskog građanskog društva, barem to tako naglašava HRT. I dok komercijalne televizije u ratu za gledatelje vrlo često se oglušuju o neke temeljne etičke principe suvremenog građanskog društva, ogulušuju se i o zakone koje reguliraju medijski prostor. HRT to ne čini ili možda pa ću ponoviti da HRT inzistira na poštivanju zakona. Kako je to onda moguće da 5 godina kasnije, 5 godina od donošenja zakona ponovo u ime nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj moram ponoviti da nacionalne manjine nisu zadovoljne. Naprotiv, vrlo su nezadovoljne što niti Hrvatska radiotelevizija, a niti Hrvatska Vlada ne provode Zakon o HRT-u, posebno članak 5. stavak 4. jer na HRT-u nema informiranja na jezicima nacionalnih manjina, a nismo niti 17 godina postojanja samostalne Hrvatske države postigli razinu primjenjivanu devedesetih godina. Da ocjena ne bi bila samo naša, da ocjena ne bi bila samo nas pripadnika nacionalnih manjina, ukazivali smo i na izvješće o provođenju povelje o zaštiti regionalnih i manjinskih jezika koju je Hrvatska ratificirala još '97. godine i na temelju koje je ove godine proveden već treći monitoring. Što se tiče javne televizije, stanje od prvog kruga praćenja nije se promijenilo i ja ću ponoviti ono što sam za ovom govornicom rekla i nažalost ponavljati ću, pa neka to bude i vapijuće. Prizma je još uvijek jedina televizijska emisija za nacionalne manjine. Prikazuje se jednom tjedno u istom formatu zadnjih 15 godina. Prizma zbog svog formata manjinskim jezicima pruža priliku za gotovo simboličnu izloženost na javnoj televiziju jer ni jednom jeziku ne omogućava razvoj samostalne i iole značajne prisutnosti. K tomu korisnici određenog regionalnog manjinskog jezika ne mogu sa sigurnošću znati hoće li se njihov jezik pojaviti u određenoj "Prizmi" ili ako hoće, kada. Prisutnost u sredstvima javnog priopćavanja se u slučaju određenih jezika smanjilo u usporedbi sa stanjem prije Domovinskog rata. Ovdje apeliramo na kronike šest zaštićenih jezika koje su bile u Hrvatskoj do '90. Vodeći računa o današnjim prilikama na području javnog priopćavanja i rastućoj važnosti javnih glasila u suvremenom društvu kao i podizanju javne svijesti o manjinskom stanovništvu mišljenja smo da javna televizija nije isto tako ispunila svoju obvezu. HRT nije ispunio svoju obvezu u stvaranju programskih načela po Zakonu o HRT, gdje je HRT dužan proizvoditi ili objavljivati emisije namijenjene informiranju pripadnika nacionalnih manjina i to na jezicima nacionalnih manjina. Time HRT krši i Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina, posebno naglašavam članak 18. Ovih dana gotovo je Izvješće Vlade o provođenju Konvencije o zaštiti nacionalnih manjina gdje se pokušava odgovornost i informiranje isključivo prebaciti na Vijeće za elektroničke medije, odnosno bolje reći na Fond za poticanje pluralizma i razvoja različitosti medija. Činjenica da fond raspolaže sa 3% sredstava pretplatničke pristojbe. Činjenica je da se nešto sredstava odobrava za tzv. manjinske emisije, ali nema povratnih informacija da su sredstva iskorištena za proizvodnju programskih sadržaja za manjine na jezicima manjine ili su ona usmjerena drugdje, jer na žalost manjine te programe nisu prihvatili kao svoje, odnosno najčešće ih nema. Činjenica je da je HRT javna pa i nacionalna radiotelevizija kako to često ističemo. Činjenica je da ima ulogu informiranja, educiranja, zabave kako to neki naglašavaju, zato i plaćamo pristojbu. I nacionalne manjine plaćaju pristojbu i manjine su doprinijele ocjeni da je Hrvatska u Europskoj uniji ocijenjena kao zemlja s visokim stupnjem poštivanja ljudskih prava te s pravom očekujemo da se provedu dijelovi zakona iz dijela manjinskih prava. Klub nacionalnih manjina neće podržati izvješće Programskog vijeća HRT, ali podržati će izvješće ravnatelja o poslovanju HRT-a za 2007. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani gosti, kolegice i kolege. Za početak u ime kluba HNS-a, drago mi je da je ovo posljednje izvješće koje se odnosi na ovakve čudne datume i da ćemo ako je vjerovati ovom što smo dobili u svojim materijalima vezanim za ovu točku, ubuduće izvješće vijeća kao i izvješće ravnateljstva dobivati za kalendarske godine, a ne podijeljeno na ljetne i zimske sheme programa. Tko god je pažljivo pročitao ovo izvješće može ga nazvati nekom vrstom kronike dobrih namjera i mršavih rezultata. Po mom mišljenju to nije slučajno već je rezultat jedne vrste ugrađene pogreške ili rezultat naprosto načina izbora vijeća i ovlasti i načina rada vijeća. Ja ću se na to vratiti nešto kasnije u ovom izlaganju. Za razliku od mog kolege Vujića s kojim se često slažem, u ovom slučaju ne slažem se s njim da se u radu vijeća ne vide političke podjele. Upravo obrnuto. Ako pogledate zapisnike sa sjednice vijeća, jasno se vidi politička podjela. Imate šest članova vijeća koji uvijek raspravljaju vrlo pohvalno vezano na suradnju s ravnateljstvom, na napredak koji HRT postiže iz godine u godinu kao javni medij i imate pet članova vijeća koji uglavnom zapitkuju i kritiziraju ono što se događa. Dakle očita je i prepoznatljiva ta podjela unutar vijeća samoga i na neki način govori pozitivno ja bih rekla o vijeću da je ipak unutar svojih nadležnosti uspjelo obavljati u velikoj mjeri svoj posao u okviru takve ili sadržavajući takvu podjelu. Drugi problem čini mi se da proizlazi iz velikog raskoraka između percepcije, važnosti i snage i utjecaja koji Vijeće HRT-a bi trebalo imati ili kako javnost doživljava utjecaj i ulogu Vijeća HRT-a i stvarnih ovlasti i instrumenata djelovanja koji zakon tom vijeću daje. Sadržajno gledano vijeće HRT-a ima mogućnost sudjelovati ili utjecati u dva momenta ako izuzmemo kadrovske odluke, dakle prvo je nadzire provedbu programskih načela i obveze utvrđenih zakonom te u slučaju njihovog nepoštovanja upozorava glavnog ravnatelja HRT-a itd. I drugo, dakle nadzire provedbu programskih načela. I drugo, daje mišljenje o programskom usmjerenju radijskog i televizijskog programa. Vrlo općenito i vrlo zapravo neodređeno u kojoj mjeri vijeće na bilo koji način može faktički promijeniti situaciju ili faktički raspolagati bilo kakvom vrstom ozbiljnog korektiva iako naravno u percepciji javnosti se vijeće doživljava kao institucija, a to se vidi i po tipu pritužbi, apela i interpelacija koje dolaze i usmjereni su prema vijeću, u javnosti se ono doživljava kao ključno tijelo i ključni organ što se tiče nekakvog korektiva programskih usmjerenja i pa ako hoćete i koncepcije programa na Hrvatskoj radioteleviziji. Kao rezultat ovakve pozicije vijeća, a upozoravam da je Vijeće HRT-a zapravo produžena ruka Parlamenta. Onaj način kroz koji Parlament kao vrhovno zastupničko tijelo hrvatske javnosti, a hrvatska javnost ovdje doprinosi sa nešto više od milijardu kuna u financiranju ove operacije. Dakle, otprilike mrvicu manje od 1% proračuna uz sve poreze koje građani ove zemlje plaćaju još dodatno malo manje od 1% ukupnog proračuna Republike Hrvatske daju za ovu instituciju. I to je naša odgovornost kao Parlamenta i kao predstavnika tih ljudi, a mogućnost komunikacije i izvršavanja te svoje odgovornosti imamo kroz Vijeće HRT-a. Da upozorim na nekoliko stvari na koje ovo izvješće Vijeća HRT-a upozorava i neke od njih su već spomenute od mojih kolega koji su govorili prije mene. Vijeće smatra u ovom izvješću navodi da program ne vodi dovoljno računa o jeziku i govoru novinara na HTV-u, donese zaključak o tome, ali se u dvije pol godine o tom problemu ne napravi ništa. Vijeće donese preporuku o primjerenijim terminima za emisije znanstveno obrazovnog sadržaja i emisijama iz kulture, ali nakon toga se ne desi ništa. Samo se konstatira na jednoj od sjednica vijeća da je za to zadužen direktor programa HTV-a. Treće, vijeće konstatira da se ne vodi dovoljno računa o kulturološkoj i civilizacijskoj razini programa HTV-a, ali u svom izvješću konstatira da se povodom tog zaključka osim dobrih želja nije dogodilo ništa. Vijeće zaključi da je obveza novinara i urednika stalno usavršavanje radi podizanja profesionalne razine njihovog rada. Međutim, jedina stavka isplaniranih rashoda na HTV-u u kojoj su sredstva ostala neutrošena je stručno usavršavanje. HTV je utrošio trećinu, a Hrvatski radio malo više od četvrtine planiranih sredstava za stručno usavršavanje. Vijeće konstatira da nisu dobili na raspravu i usvajanje nikakva programska usmjerenja da bi izrazili svoje stavove o provođenju programskih načela na HRTplus programa, iako je i taj program dio programa HTV-a. Ali vezano na tu konstataciju dalje ništa. Vidljivo je i u ovom izvještaju kad vijeće govori o provedbi članka 11. Zakona o HTV-u koji govori o obvezi HTV-a da najmanje 10% tv programa mora naručiti od neovisnih produkcijskih društava ili 10% godišnjeg budžeta dati za proizvodnju tv programa, potrošiti u tu svrhu. U ovom dijelu izvješća vijeće konstatira da se nada da će u ovoj godini narudžba programa po ovom članku zakona biti veća od 10%. Vijeće u vezi s tim zatražilo od državnog odvjetništva da utvrdi činjenice i pokrene odgovarajuće postupke obzirom da su i vezano na poslove oko vanjske ili nevanjske produkcije ukazali i različitim prilikama neka ugledna imena hrvatskog novinarstva sa same Hrvatske radiotelevizije, kao što su Stanković, Šprajc, Latin, međutim od državnog odvjetništva vijeće nije dobilo nikakvu informaciju o čemu se radi. Šta je s postupkom, da li je pokrenut, nije pokrenut, da li se istražuje taj slučaj, do kud se došlo. Dakle, vijeće jeste reagiralo na javna upozorenja i pojedinih novinara sa HRT-a i na nejasnu i netransparentnu situaciju vezanu na vanjsku i unutrašnju produkciju, ali nije od državnog odvjetništva dobilo nikakvu informaciju. O promidžbenim porukama kolege su govorili, vijeće upozorilo na taj slučaj, dakle reklama više od onoga što je određeno kao maksimum u jednom satu, ali osim upozorenja vezano na to također se nije dogodilo ništa. Od svih emisija i programa HTV-a u prošloj godini vijeće u svom izvješću izrijekom kao problem o kojem je donijelo odgovarajuće zaključke spominje samo "Latinicu". Ranije sam rekla da je odnos u vijeću 6:5, vrlo tvrdo i redovito. Od svega što je zaključeno, a u skladu s rezultatima drugih zaključaka ni ovdje se, ja bih rekla srećom, nije napravilo ništa. S druge strane nije se raspravljalo u izvješću vijeća, barem ne stoji da se raspravljalo o, u tom istom kontekstu u kojem se raspravljalo o "Latinici", o nekim drugim informativno-političkim emisijama, u prvom redu onim najgledanijima ala "Dnevniku" u pola 8 ili "Otvoreno". Ovaj Sabor kao i samo vijeće nebrojeno puta je, a naročito zaključcima Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina pokušavao programe HTV-a posvećene nacionalnim manjinama obogatiti novim sadržajima, uvesti emisije za manjine na jezicima manjina. Nakon svih ovih godina kao što je kolegica Čuhnil u ime kluba nacionalnih manjina spomenula, postoji samo emisija "Prizma". Emisiju svi ocjenjuju jako dobrom, ali čini mi se da ta emisija više informira nacionalne većine, nego nacionalne manjine. Dakle, emisija više informira nacionalnu većinu o različitim događajima iz područja tema vezanih za nacionalne manjine, prije nego što se bavi promicanjem jezika, kulture, posebnosti, i bogatstva koje naravno nacionalne manjine u svakom društvu donose. Vijeće iz sjednice u sjednicu, od izvješća do izvješća konstatira da bi nešto trebalo učiniti sa regionalizacijom HTV-a, posvetiti više pažnje i sredstava za jačanje regionalnih centara kako je to učinio i Hrvatski radio i proizvoditi više regionalnih programa. Vjerojatno ću međutim u tom problemu čitati u sljedećem izvješću. Po mišljenju kluba HNS-a o zadnjem razdoblju ne vezano sada i nešto što se ne spominje sada u ovom izvješću, a možda bi trebalo posvetiti mu više pozornosti, u zadnje vrijeme primjećuje se u uređivačkoj politici na HTV-u pojačani utjecaj politike i pojačani utjecaj političkih lobija, programima naročito u informativno političkim programima i emisijama. S druge stane programi strane proizvodnje čine nešto malo manje od 40% ukupnih emitiranih programa na Hrvatskoj televiziji. Kao što sam već spomenula 68% ukupnog financiranja, ukupnog novca kojeg HRT dobiva, dolazi dakle ogromni financijer HRT-a su pretplatnici, dakle građani Hrvatske. I u tom smislu bi građani Hrvatske morali imati nešto malo značajniji utjecaj na to kako cijela stvar funkcionira, a to je naravno ovdje naša zadaća. U izvješću ravnateljstva spominje se naravno financijska situacija i financijsko izvješće. Budući da sam pri kraju svog vremena neću ulaziti u detalje toga, osim da kažem da je prošle godine najveći dio rashoda se odnosio na usluge 39% i troškove zaposlenih 32,5%. Prema tome, očito je da i broj djelatnika se povećao za 32, a nije se smanjio po ovome što ovdje piše. Dakle, očito je da u tom području također nešto treba poduzeti. Konačno da zaključim, mi u klubu HNS-a smatramo, a mislim da nije to konzistentno provedeno, da treba razlikovati našu ocjenu i zadovoljstvo ili nezadovoljstvo sa uređivačkom politikom i uopće programima na HTV-u. i s druge strane izvješće vijeća. Izvješće vijeća ukazuje na veliki broj tih nedostataka, jedino što je u velikoj mjeri njegovo upozoravanje prošlo bez bitnih promjena i modifikacija. U tom smislu bez obzira na primjedbe da u izvješću nije dovoljno posvećeno Vijeća HRT-a, posvećeno pažnje temeljnim informativnim i političkim emisijama kao što su "Dnevnik" i "Otvoreno", smatramo da je ukazano na cijeli niz problema i da je vijeće zaista reagiralo u cijelom nizu problema. To što to nije imalo praktičkih konzekvencija, jel' djelomično je i stvar zakona. I prema tome, klub HNS-a će podržati izvješće Vijeća Hrvatske radiotelevizije koje je ovdje podneseno. I moram reći da u ovim teškim i čini mi se frustrirajućim uvjetima koristim ovu priliku da se zahvalim gospodinu Ljevaku i članovima vijeća, da se ne daju rastjerati i ipak pokušavaju nešto u tom smislu nešto napraviti. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodo sa Hrvatske radiotelevizije, uvažena gospodo zastupnici. Ma jasno i IDS će također podržati ovo izvješće, ne. Ali mislim da bi se isto tako trebalo govoriti otvoreno o prilikama na Hrvatskoj radioteleviziji. Vidite nikoga nije strah u ovoj zemlji otvoreno govoriti o potpredsjedniku gospodinu Šeksu, predsjedniku Mesiću, šta ja znam , gospodinu Sanaderu itd., ali kod Hrvatske radiotelevizije, a to pokazuju i sve ove diskusije do sada, a Bogami će i moja, uvijek postoji jedna određena zadrška, rezerva, oprez, suzdržanost, da ne kažem jedan određena vrsta, ajde recimo ovako političkog straha. Ja mislim da prilike na Hrvatskoj radioteleviziji nisu idealne. Možda će mene ovaj istup i koštati. Možda je govorim protiv sebe, ali prilike na Hrvatskoj radioteleviziji isto tako bi valjalo mijenjati. Mislim da je za te prilike u velikoj mjeri odgovorno i ravnateljstvo. Zašto? Jer, rekoh prilike nisu naprosto dobro. Ja mislim da Hrvatska radiotelevizija često postaje jedan medij koji naprosto gotovo da djeluje kao neko političko tijelo koji itekako u svom konformizmu vodi računa o onome tko je na vlasti i onaj koji će sutradan biti na vlasti. Ali idemo sada ovako redom. Dali je istina da je ravnateljstvo sada kupilo onaj Volkswagen "Fetn" i za istog je Hrvatska radiotelevizija morala dati, ne znam 100 tisuća eura. Razmislite da taj novac za auto izdvoji jedan hrvatski ministar. Hrvatska radiotelevizija bi ga s pravom rasčerečila. Vaš prethodnik gospodine Galić, želio je onaj audi, zapravo dobio je audi bez kožnih navlaka, pa je onda to morao promijeniti. Zašto? Jer na zadnjem sicu je vozio psa. Danas je on ambasador u Parizu, a njegovim putem išli su neki ministri samo što su s pasa ili psa prešli na mačke. Dali je istina gospodine Sutlić da na Hrvatskoj radioteleviziji stotinjak ljudi prima veća primanja od ministara? Dali je istina isto tako, ali to su ljudi koji nas vuku za rukav sa Hrvatske radiotelevizije pa nam o tome govori da nema većeg valjda nepotizma nego na Hrvatskoj radioteleviziji. Onda spominju tko kome prodaju serije, programe itd. to sve dolazi s vaše televizije. Dali je istina da svaki zaposlenik, možemo i o tome govoriti. Hrvatska radiotelevizija recimo ima besplatno parkiranje. Kada je netko od vas došao ispred televizije i platio parking? Za parking ja imam najbolju ideju. Najbolje bi bilo da Sabor preselimo tamo na Prisavlje u jedan šator na ono parkiranje i onda bi taj problem naprosto riješili. Zašto to govorim? Govorim da naprosto se ne treba u svakoj prilici rušiti dignitet ovoga doma. Ma nigdje ovdje nema, nitko nema ni dnevnicu, ni telefon, nema ni karticu itd. Što želim reći? Da su mnogi novinari na Hrvatskoj radio-televiziji ali i u drugim medijima možda i u boljoj poziciji od ministara. No, to očigledno nikoga u ovome materijalu ne zanima. Ma ne zanima niti mene ali mislim da o tome isto tako treba govoriti. Da Hrvatska radio-televizija nije provela usuđujem se reći, a to je ono što mene zanima, neke kadrovske promjene pitanje da li bi HDZ zadržao vlast. Kako bi se opozicija snašla u vremenima ove krize, to je sad drugo pitanje. Drugo što želim reći ovo izvješće se odnosi na razdoblje 3.9.2007.-14.listopad 2008. U ovom periodu su održani parlamentarni izbori. Ako je neka politička stranka bila svjesno zakinuta ja ću reći da je to bio IDS. To je drugi razlog zašto ovako govorim. Od svih onih emisija sučeljavanje nakon Dnevnika a bilo ih je devet, deset, osam IDS je bio pozvan samo jednom. Jedini kriterij koji bi valjda trebao biti trebala bi biti ova mjesta u Saboru a IDS je tada a i danas ima više mandata no što je imalo mnogo stranaka koje su se tamo pojavljivale. No pustimo sada to. Na godišnjoj razini HRT uprihoduje 1,5 milijardi kuna a ove 2009. iduće zapravo to bi trebalo biti čak milijardu i 700 milijuna kuna. Ta od TV pretplate tog jednog para poreza Hrvatska radio-televizija ne uprihoduje 1 milijardu kuna ja ne znam kako bi to sve funkcioniralo i to je zapravo isto tako istina. Osobno isto tako držim da ovaj spomenuti para porez treba dijeliti na sve hrvatske radio i na sve hrvatske televizijske stanice shodno gledanosti i slušanosti. Ovako država HRT-u monopol kao što čuva i nekim drugim industrijama u Republici Hrvatskoj i onda se uvijek jasno može iskazati dobit. Međutim, što bi bilo da je sad Hrvatska radio-televizija na jednom stvarnom tržištu, koliko bi naprosto takvo jedno tijelo izdržalo. Znam da oni najbolji urednici koje se često gleda i u susjednim državama od Slovenije, Bosne i Hercegovine, Srbije nadalje itekako bi lako sebe zaposlili. Jednako tako kao što, to je moj sud, Hrvatska radio-televizija vodi svoju politiku preferiranja recimo pojedinih stranaka tome nije sklon radio. Radio bih trebao biti uzor Hrvatskoj radio-televiziji. Ja razumijem da Hrvatska radio-televizija ima i vankomercijalne obveze za 1 milijardu kuna da se razumijemo te vankomercijalne obveze vjerojatno bi preuzele sve televizije koje djeluju u Republici Hrvatskoj. Tako mi imamo uz ovaj politički informativni program program religijske kulture, dramski program, program za kulturu, djecu, mlade, dokumentarni program, zabavni program, mozaički program itd. Ono što je vidljivo poglavito nama koji pratimo recimo RAI da se mnoge emisije kopiraju, OK to su najgledanije i naše emisije i dobro neka to tako ide ali ono što pomalo čudi da se najgledanije autorske emisije sa Hrvatske radio-televizije tu ukidaju, idu u druge države, na primjer jedna Piramida i da tamo to postaje jedna od najgledanijih emisija jasno uz jednog neponovljivog Milića, Latinice, Nedjeljom u 2, ponekad Dnevnik itd. Na strani 18. ovog izvješća dat je prihod i račun dobiti i gubitaka za 2007. Ostvaren je prihod od milijardu 489 milijuna kuna, prihod od pristojbe je milijardu 10 milijuna kuna, prihod od promidžbe 365 milijuna kuna, ostalo je 82 milijuna kuna, neto dobit prije oporezivanja 5,6 milijuna kuna, dobit nakon oporezivanja 1,2 milijuna kuna. Što je zanimljivo isto tako spomenuti? Sve stranke izborne 2007. kada su nam prihodi bili 30, 40, 50% veći no što će biti inače iduće godine ili što su bili 2007. ostvarili su 180 milijuna kuna. Znači, HRT-ov prihod je 8 puta veći od svih hrvatskih stranaka. I zašto vjerodostojnost hrvatske politike kada ja tvrdim da u tom političkom životu ovaj Sabor je bolje mjesto od bilo kojega drugoga u Republici Hrvatskoj. Drugoga zapravo ni nema i ne može biti. Ako dovedemo u pitanje vjerodostojnost Sabora a to se često čini, zašto se to čini. Pa zato jer nikome od saborskog zastupnika ili nekog saborskog tijela ne prijeti nikakva naprosto opasnost i ne daj Bože da prijeti, pa onda mi naprosto rušimo stupove ove države i političke neke vjerodostojnosti i tome slično. I to zapravo nije dobro. Za kraj, i ovo ću reći. Ovaj dom sa 100 milijuna kuna godišnjih prihoda ili 15 puta manje od Hrvatske radio-televizije ja ću reći je mila majka prema svima drugima i ne treba sotonizirati taj dom. Jasno, što je parlamentarizam slabiji onda je kapital jači, onda je izvršna vlast jača pa i medijski utjecaj je samim time daleko jači no što bi možda trebao biti. Ali isto tako, reći ću otvoreno. Nije sva moć u ovom trenutku u Saboru kao što se pokušava prikazati u javnosti već je u izvršnoj vlasti, kapitalu i medijima što i neke brojke pokazuju. I dok Sabor ne počne vladati jasno za sve će ga se prozivati. Svi drugi će ubirati vrhnje a zastupnici boston. No, to je na neki način i poraz za tu demokraciju a to bi se možda promijenilo u ovoj državi kad bi se zastupnici neposredno birali.
Hvala. 17,54 isteklo vrijeme za pravu rasprave od deset minuta po ovoj točci. Klub zastupnika HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, glavni uredniče HTV-a, predsjedniče Programskog vijeća. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Izvješće o radu Programskog vijeća HRT-a i provedbi programskih načela i obaveza utvrđenih zakonom u programima Hrvatskog radija i HTV-a u razdoblju od 3. rujna 2007. do 14. listopada 2008. godine i Izvješće Ravnateljstva HRT-a o poslovanju HRT-a u 2007. godini. Ono što mi u klubu HSS-a želimo istaknuti jest da rad HRT-a treba sagledati kroz njegovu ulogu javnog servisa i prezentnog društveno-ekonomskog trenutka te njegove pozicije u budućnosti. Što to ustvari znači? Dva termina su ključna prilikom rasprava o HRT-u, a to su konkurencija i gledanost. Prije svega želim reći nekoliko rečenica o konkurenciji. Da li HRT uopće ima konkurenciju na području Republike Hrvatske? HTV-u su konkurencija Nova TV i RTL, a Hrvatskom radiju: Otvoreni, Narodni radio i druge radio postaje sa nacionalnom koncesijom. Dakle sva konkurencija HTV-u i Hrvatskom radiju su ustvari komercijalni mediji financirani uglavnom na bazi prodaje oglasnog prostora pa kao takvi naravno da su oni i prisiljeni prilagođavati svoju poslovnu ali i programsku politiku tim trendovima. Njihova tržišna pozicija ih definira kao subjekte koji ipak na neki način htjeli ne htjeli ovise o potrošačkom mentalitetu te oni počesto nemaju manevarski prostor u kojem bi i mogli iskazati veći angažman za tzv. nekomercijalne odnosno društveno važne teme. Zato i postoji HRT. HRT je javni medij dok su ostali mediji komercijalni. Njegov značaj i uloga su neusporedivi sa drugim medijima. Na koji način možemo uopće komparirati HRT sa ostalima i da li ta komparacija ima smisla? Konkurencija HRT-u po nama ima smisla u tome da gledateljstvo i slušateljstvo ima ipak jedan poredbeni faktor. Za HRT u odnosu na druge elektroničke medije trebaju važiti ipak još neki kriteriji, a to je: vođenje brige o kvaliteti, društvenoj relevantnosti i poredbi sa drugim svjetskim posebice europskim javnim medijima. Ukoliko HRT počnemo gledati kroz takve optike dolazimo do smislenosti uporabe drugog termina, vrlo upotrebljivanog u medijskim raspravama i analizama a to je gledanost. Bombardirani smo podacima o gledanosti raznih televizija, radio postaja ili pak pojedinih emisija a da nam se pri tom ne daje kvalitetno objašnjenje tih brojaka. U toj šumi nerazumljivih podataka nalazi se plodno tlo za manipulacije sa brojevima. Za kvalitetnu raspravu o HRT-u i zaključke potrebna je razvidna i razumljivo tumačena matrica gledanosti jer ponekad 5% gledanosti specijalizirane emisije u slabo praćenom terminu briljantan je uspjeh dok za usporedbu 25% gledanosti nekog poluzabavnog kviza u … [[Govornica se ne razumije.]] time terminu je katastrofalan neuspjeh. Tada i samo tada možemo kvalitetno pratiti razvoj HRT-a i uspoređivati ga sa njemu irelevantnim medijskim kućama. Ovakav tretman HRT-a je po mišljenju Kluba HSS-a primjeren jer nemojmo zaboraviti da je HRT jedini hrvatski brend koji spada među 500 najvećih brendova u Europi po ocjeni austrijskog brend instituta. Brend HRT iako snažan nije u potpunosti realno definiran. Programi bi trebali biti prepoznatljiviji, špice programa novije, vizualni identitet bi trebalo što prije izgraditi. To se odnosi naravno i na televiziju i na radio. Zbog toga mislimo da treba vrednovati naše dizajnere koji postaju sve prisutniji na europskoj svjetskoj sceni i uključiti ih u izradu vizualnog identiteta HRT-a ali i njihovog web-a. Digitalizacija HRT-a, uvođenje «HD» tehnologija, multimedija i drugih informatičkih rješenja svakako mora biti predmet razgovora, ali po našem mišljenju prioritet treba biti izrada jasne, razvojne strategije za budućnost barem do 2012. godine kako bi ustvari u cjelini i u svim programima pojedinačno bilo razvidno u kom smjeru HTV i Hrvatski radio idu. Posebnu pažnju smatramo u HSS-u treba posvetiti regionalnim redakcijama, njihovom jačanju u ljudskom kapacitetu i financijskom i svakako jačanju samih regionalnih programa. HRT je dakle europski medijski poslovni gigant i na njega se trebaju primjenjivati primjereni standardi. Nadajmo se da ćemo u skoroj budućnosti imati još takvih giganata i u nekim drugim djelatnostima. Očigledan je programski napredak u pozitivnom tretmanu tema od javnog interesa što je bilo zanemarivano proteklih godina. Primjerice mogu reći da teme iz Domovinskog rata su danas ipak kvalitetno i kvantitativno obrađene. Posebno želim pohvaliti emitiranje serijala «Heroji Vukovara» koji to upotpunjuje. Smatramo u HSS-u da treba staviti veći naglasak na potporu djelima trajne vrijednosti poput igranih filmova, dokumentarnih filmova, znanstveno obrazovnih filmova i emisija, prijenosa koncerata, kulturnih, vjerskih događanja i sličnih audio-vizualnih djela. Žutilo koje probija iz velikog broja elektronskih i pisanih medija ne smije početi carevati na HRT-u. Naravno da se postavlja pitanje prioriteta u proizvodnji i prikazivanju te balansu između sadržaja. Stalna boljka je ustvari šetnja termina prikazivanja određenih emisija i sadržaja kroz programsku shemu te pitanje uvrštenja sadržaja od javnog interesa u bolje gledane termine. Tu želim istaknuti i problem sa emisijom Otvoreno koja ide maltene u ponoć, problem sa vrlo kvalitetnom i gledanom emisijom «Pola ure kulture» ali i ono što također treba dobiti veću šansu u programu HTV-a to je, to su emisije o zaštiti okoliša kao što je vrlo kvalitetna emisija «Eko zona» i želim ju ovdje javno pohvaliti. Mi mislimo da nije nemoguća misija naći taj balans posebice ukoliko se uzme u obzir da je pretplata osnovni način financiranja HRT-a. Ova primjedba se prvenstveno odnosi na televiziju, ne toliko na radio. Na HTV-u je također uočljiv porast zabavnog i sportskog sadržaja. Moramo priznati da su neki od njih ipak dvojbene razine kvalitete. Ja ću dati jedan primjer koji je nama u Klubu HSS-a eto ostao u sjećanju. Primjerice za prijenose utrke Formule 1 isplaćena svota koja je, isplaćena je svota koja je usporediva sa cjelokupnim proračunima dvaju programa od javnog interesa. Formula 1 je sport u kojem Hrvatska nema svojih predstavnika ukoliko se u njih kao takve ne računa Slavica Radić još uvijek Eclesstone, a nema ni razvijenu automobilsku industriju. Zapravo je nema uopće pa se nameće ideja gdje je tu javni interes, a ako ga ima da li je on ravan zbroju proračuna dvaju programa javnog interesa? O tom treba svakako razmisliti. HTV najavljuje pokretanje trećeg programa specijaliziranog za sport i ono što bi mi voljeli čuti u HSS-u jest da li se sport onda miče iz 1. i 2. programa HTV-a i prelazi na 3.? I naravno zanima nas kakav je plan financiranja tog posebnog sportskog programa? Da li je riječ o komercijalnom programu ili dijeljenju pretplate na sva tri programa? Po našem mišljenju HTV kupuje velik broj licenca za zabavne emisije, kvizove, game show-ove i slično. Mi ne vjerujemo da unutar HTV-a nema snaga koje znaju iznjedriti dobar kviz ili subotnji zabavni show. Zbog čega? Zbog toga što HTV bere nagrade i priznanja na međunarodnom planu za dokumentarce, drame, kulturu, pa vjerujemo da sigurno ima i kadrove koji su u stanju proizvesti dobar zabavni program, a to je nekad i bila jača strana HRT-a. Ukoliko bi se tu pronašle unutarnje snage, uštedjela bi se ogromna sredstva koja bi se mogla preusmjeriti na programe od javnog značaja, a koji su nažalost pokriveni danas sa vrlo malim proračunom. Pri tome naravno mislimo na dramski, kulturni, vjerski, dokumentarni i znanstveno-obrazovni program. Želimo ipak i pohvaliti objektivnost u izvještavanju novinara HTV-a i Hrvatskog radija i njihovu korektnost jer svjesni smo, a to je i kroz prethodne rasprave bilo rečeno da upravo na informativni program se daje najviše primjedbi i uvijek ima najviše dobronamjernih prijedloga i u tom smislu bi htjeli upozoriti na jednu novu pojavu koja je zamjetna u programu, a riječ je u kašnjenju o obradi tema. Dati ću nekoliko primjera. Prvi primjer, riječ o irskom referendumu. Do trenutka objave rezultata referenduma nigdje se nije posvetila niti sekunda tom značajnom političkom događaju, za razliko od naravno javnih radiotelevizija u Europskoj uniji, ali javnih medija u zemljama u okruženju poput Srbije i Bosne i Hercegovine, a upravo je Hrvatska politički najpogođenija država rezultatom tog referenduma. Ili pak sličnu situaciju imamo s dolaskom financijske i gospodarske krize uz iznimku "Poslovnog kluba" kojeg moram pohvaliti. Moguće izbijanje krize nije se obrađivalo do prije mjesec dana. Premda su mnogi svjetski stručnjaci upozoravali na velike razmjere ove krize, o tom su se snimali filmovi, ali su se organizirale i različite emisije. Ili treći primjer, primjer Baracka Obame kojeg hrvatsko gledateljstvo je moglo upoznati tek pred kraj same predsjedničke kampanje, bez obzira što je on ipak, moramo priznati svojevrsna zvijezda svih relevantnih svjetskih medija već godinu dana. O njegovom političkom zalaganju, kao i njegovih protukandidata i danas se ipak ne zna dovoljno, jedino ako gledamo CNN, BBC ili neke druge televizije, a moram reći da je Hrvatski radio ipak bio nešto brži, konkretniji i zanimljiviji po ove tri točke koje sam samo spomenula kao izdvojene primjere. Informativni program HTV-a prema našem mišljenju daje veliki prostor temama iz crne kronike i smatramo da ipak taj prostor treba zamijeniti sa temama od javnog interesa jer ne smijemo zaboraviti da javnost najbrže i najlakše dolazi do informacija putem elektroničkih medija i tu posebnu ulogu mora imati javni medij kao što je HRT, odnosno HTV i Hrvatski radio. Želim rezimirati u ime kluba HSS-a sve do sad navedeno. Dakle, mi se zalažemo da se HRT procjenjuje kroz optiku kvalitete, društvene relevantnosti tema, poređenje sa drugim javnim, a nikako sa komercijalnim medijima zato što nam je ustvari potrebna razvidna i razumljivo tumačena matrica gledanosti. Nužno je također poraditi na uspostavi prepoznatljivog vizualnog identiteta kuće, te pristupiti izradama srednjoročnih strategija i svih programa jer nemojmo zaboraviti, HRT jest brend. Programski se treba staviti veći naglasak na potpori djelima trajne vrijednosti kulturnog, dokumentarnog, dramskog, znanstveno-obrazovnog profila, dok u zabavnom programu treba pokušati aktivirati više unutarnjih kreativnih snaga radi smanjenja troškova kupnje licencnih djela, posebice inozemnih. Napredak u informativnom programu nužan je u smislu analitički relevantnijeg i pravodobnijeg pristupa izboru i obradi političkih tema. Zaključno, rad HRT-a u proteklom periodu zaslužuje svakako prolaznu ocjenu i već za nastupajući period treba uložiti puno više energije i truda ukoliko se ima ambicija dobiti bolju ocjenu. Nastupaju vremena raznorodnih izazova u kojima i Hrvatska televizija i Hrvatski radio trebaju ponijeti svoj dio odgovornosti i obaveza, a očekivanja javnosti od njih su doista velika. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče programskog vijeća i gospodine glavni ravnatelju Hrvatske radiotelevizije, kolegice i kolege. Ja sam skoro mislio da bih htio nastaviti tamo gdje je završio kolega Kajin, ali kako je to praktički nemoguće nastaviti tamo gdje je on završio zbog toga što je njegov stil takav da ga rijetko tko od nas može postići, ja ću se ipak svesti u okvire koji su meni dosezivi. Ali ću ipak jednu stvar kazati. Mi smo jučer na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina glasali tako da smo se podijelili i da ovaj izvještaj programskog vijeća i izvještaj o financijskom poslovanju nije dobio potrebnu podršku. O tome je izvješteno u glavnom dnevniku i to je sve što ću ja reći o sadržaju emisija Hrvatske televizije i Hrvatskoga radija. Izvješteno je tako da je najprije rečeno kako su svi drugi odbori podržali, ali evo ovaj nije to uradio. Dugo sam u politici i možda imam previše osjetljiv sluh za tu vrstu jezika, ali svejedno iako smo članovi toga odbora, mi to nismo podržali unatoč takvome jeziku. A drugo, odmah nakon toga je išao iscrpan prilog o tome kako zastupnici uživaju nezaslužene mirovine, čak i oni koji nikad nisu sjeli u saborske klupe, kao što u prošlom mandatu nije sjeo potpredsjednik Sabora i predsjednik HSS-a, gospodin Friščić, a tada župan. Sasvim sigurno vrlo vrijedna tema javne pažnje, pa i diskusije saborskih zastupnika, ali ne kao prilog koji će ušutkati prethodni prilog i poruku iz prethodnoga priloga. I suviše dugo se javno obraća i suviše često mi se događa slično da kad nešto kažem, nakon toga ide prilog koji će me poklopiti. Vi se s tim ne morate složiti, meni neće biti ni na koji način teško ako se vi nećete složiti, a naravno neću biti ni sretniji ukoliko se s time složite, ali to je tako, a ne bi smjelo biti takvo. I sad ću preći na ono što je moja ustavna obaveza kao zastupnika u Hrvatskom saboru, a budući da ja nisam i ne mogu biti niti televizijski kritičar bilo koje vrste, niti mogu govoriti kao običan gledatelj, dakle kao moja majka ili moja susjeda koja iz svoje fotelje gleda televiziju, jer to nije nešto što je u mojem mandatu, čak i onda kad bi možda mogao ili htio. Moje je da razgovaram kao i svi ostali ovdje u Saboru o sljedećem, a to je ono da li Hrvatska televizija u skladu s Ustavom i zakonom ispunjava svoje ustavne i zakonske obaveze. O tome je riječ. I vi ste gospodine predsjedniče vijeća, gospodine Ljevak u svojem izvještaju kao što je kolega Vujić istakao i kolegica Pusić, dobro detektirali niz problema koji postoje. Što se toga tiče mi vam kao zastupnici zahvaljujemo na otvorenosti u sagledavanju toga što je vaš mandat i što proizlazi iz ovlasti programskog vijeća. Međutim, treba reći koju riječ više. Prvo, kada je u pitanju izričaj, doista je tako, da televizija kao javni medij sa možda najviše utjecaja i slikovnoga i govornoga i gestualnoga nije već duže vrijeme primjer na koji bi se trebali ugledati ljudi koji to gledaju. Nije. Oni koji govore jezikom ne govore dobar jezik. Oni koji izgovaraju taj jezik, nerijetko ga ne izgovaraju na dobar način i ne izgovaraju ga tako da budu poduka onima koji to gledaju. O tome je jučer na odboru prilično argumentirano i otvoreno govorio glavni ravnatelj, što se pokušalo, a što se postiglo. Ali na osnovi onoga što je on rekao, ja samo prepoznajem da postoje utjecaji koji su nestručni kada je u pitanju odabir kadrova i njihovo, i mogućnost da se pojave pred kamerom i pred ekranom. Ja neću reći koji je to utjecaj, jer neznam, ali je sasvim sigurno da netko tko je kao što konobar ne može servirati nezavršenu, nepečenu, nekuhanu ili kakvu drugu hranu, tako istovremeno ni onaj koji vodi program, odnosno odgovoran je za kadrovsku i programsku dimenziju ne može pred kameru i mikrofon pustiti nekoga tko nije završio i ispekao svoj zanat, a to se događa. Drugo što bih htio kazati jeste pitanje potpunog i objektivnog informiranja. Njega na žalost, neću govoriti o drugim medijima, neću govoriti o lošem medijskom kontekstu u kojem se nalazi Hrvatska televizija i kojoj nije lako nositi se sa konkurencijom, ali ne nosi se sa konkurencijom financijski, može se samo nositi gledanošću. A stanje je otprilike takvo. Prosječan gledatelj, a sebe ubrajam među takve, nerijetko će prije čuti komentar nego o tome šta se zapravo dogodilo. Nerijetko će čuti prije komentar toga što je netko rekao negoli što je stvarno taj netko rekao. Vijest neće početi tim što se dogodilo nego komentarom toga što se dogodilo. Pa ima li toga igdje? Bilo je, ja znam da je bilo na nekim televizijama u nama susjednim zemljama krajem 80-tih i početkom 90-tih, ali toga danas nema više ni tamo koliko god utjecaji bili snažni da toga bude. I ljudi koji to prate naprosto razumiju da ne postoji elementaran standard, a to je da se ljude obavijesti o tome što se dogodilo, tko je sudjelovao u događaju i koje su moguće posljedice po druge ljude koji taj događaj ili ono što je netko rekao, može imati. Ne. Najprije ide serija komentara. Treću stvar koju bih htio kazati nakon ovog pitanja potpunog i objektivnog informiranja. Javna televizija pripada svima, to su ovdje neki moji prethodnici kazali. 67,8% kao što vaš izvještaj gospodine glavni ravnatelju o financijskom poslovanju Hrvatskog radija i televizije govori, dolazi iz pretplate. Prema tome on ne može pripadati ni jednoj političkoj stranci. Po toj, iako je to naj reklo bi se, niža razina ocjene općeg nacionalnog karaktera te televizije. Ako je 67,8% dolazi od pretplate, ako je moguće da oscilacije od izbora do izbora se tako bilježe u pristupu, u programu, u kadrovima. Zar nije moguće da se očuva neki standard za tu televiziju? Zar nije moguće da postoji nekakav minimum ispod kojega nećemo ići kada je u pitanju javna televizija, kada je u pitanju državna revizija, kada je u pitanju državno odvjetništvo nego svaki put čekamo svoje. E takav je naš dojam, a vi ćete nas ispraviti, ako nas ispravite mi ćemo biti sretni ljudi, ali bojimo se da tu ispravku ne možemo dobiti, da to na žalost nije tako. Vi govorite o tome i predsjednik programskog vijeća je govorio i neke od kolegica koje su govorile prije mene su govorile da treba imati više elemenata po kojima će se datumi važni iz bliže i daljnje povijesti za hrvatski nacionalni identitet i za hrvatsko historijsko iskustvo o stvaranju države i samostalnosti obilježiti i ne dati zaboravu. Ja se slažem s tim. A da li to mora ići tako da se vrijeđa one koji na drugi način ne pripadaju etničkom korpusu većinskog naroda? Ne mora. Ne mora proslava ni u Kninu ni na drugom mjestu biti popraćena emisijama koje će vrijeđati ljude koji ni dužni, ni krivi, možda bi htjeli sudjelovati u tome, ali ih se popratnim sadržajima sprječava u tome. Dakle ako nema govora mržnje, onda na žalost nema dovoljno tolerancije. Nema dovoljno uviđavnosti za integrativnu funkciju televizije i radija kao javnoga medija koji će sve ljude bez obzira na razlike u vjeri, u etničkoj pripadnosti ili političkoj pripadnosti objediniti u to što se zove hrvatska nacija. Nema toga. I sad mi dozvolite da na kraju kažem nešto da ću ipak nastojati biti barem približno kao Damir Kajin. Ja mogu dozvoliti i mogu razumjeti da se mene kao Milorada Pupovca prepoznaje prije svega kao pripadnika jedne etničke zajednice i da se samnom vode najrazličitiji tipovi ratova kada su u pitanju međuetnički odnosi. Ali to da se radi samnom kao zastupnikom u Hrvatskom saboru, ja to neću dopustiti, zbog onih koji su me birali, zbog Ustava na koji sam prisegao i zbog riječi koje mi daje bilo potpredsjednik, bilo predsjednik. Mi ovdje nismo i ne možemo biti svete krave, ali bogami neće to biti ni nitko drugi. Niti može biti itko drugi. Ako smo mi i trebamo biti podložni pitanju sukobu interesa, onda će to biti i drugi. Prema tome, ako netko slučajno ima nacionalni medij u rukama i ima mogućnost da komentira ono što ću ja odavde kazati, pa nakon toga ima mogućnost da me poklopi sa drugim prilogom koji ću imati, onda je naše da vas pitamo gospodine glavni ravnatelju šta je sa ljudima koji su u više navrata uhvaćeni u sukobu interesa? Šta je sa ljudima, kao što se ovdje pita one, da li imaju tvrtke, zastupnike ili druge, jesu li ih prenijeli na nekoga drugoga? Pitanje je isto tako, da li ljudi koji rade na televiziji također imaju tvrtke i u kakvoj su vezi sa produkcijom i slično? Ja ne pitam nikoga za ničiju plaću. Svoju sam spreman posao odraditi i za dvije hiljade kuna, ali želim minimum poštovanja prema onome što radim i to od nacionalne televizije. Nikakvo idolopoklonstvo, nikakvu priču o tome da smo nedodirljivi, ali minimum poštovanja ovaj Sabor i zastupnici, neovisno o našim razlikama koje postoje u tom pogledu, zavređuju. A ovako ćemo se naći u situaciji da taj kunski mogul i zbog toga što imaju oglašivačke kapacitete ne mogu biti predmet interesa Hrvatske televizije, a mi ovdje naravno možemo biti predmet deranja kako god hoćemo. Naravno, zbog nezavisnosti medijske institucije koju treba apsolutno štititi, prije svega od nas ovdje, ali ne možemo ni mi biti predmet reketarenja najrazličitije vrste samo zato što bi netko trebao strepiti kako će to izgledati što će netko reći večeras u "Dnevniku". Mi smo javne institucije, mi imamo posao koji nam je u skladu sa Ustavom i po tome se mjeri koliko obavljamo svoj posao ili ne. Eto, gospodine glavni ravnatelju i gospodine predsjedniče Vijeća Hrvatske radiotelevizije, ja bih u ime kluba SDSS-a vrlo rado dao podršku vašim naporima, ali mislim da ću najbolju podršku, zajedno sa svojim kolegama dati ukoliko vam ovaj put uskratim naš glas za izvještaj koji ste ovdje podnijeli.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Evo u ove kasne sate dozvolite mi nekoliko riječi o ovom izvješću. Vijeće HRT-a u izvješću koje je dostavilo Hrvatskom saboru stoji, ustvrdilo je da su Hrvatski radio i Hrvatska televizija ispunili svoju temeljnu zadaću jer su u svojim programima zadovoljili interese javnosti, gotov citat. Ta tvrdnja svakako zahtijeva komentare. Ako se pod interesima javnosti podrazumijeva gledanost onda bi mogli prihvatiti činjenicu i konstataciju da ste kroz vaše programe Hrvatskog radija i Hrvatske televizije zadovoljili interese javnosti. No međutim, mislim da nije dobro gledanost izjednačavati sa interesima javnosti i da interese javnosti treba gledati u širem kontekstu kao širi državni i društven interes, i to onda može i mora biti mjera da li jeste ili niste zadovoljili, ispunili interese javnosti. To je itekako važno, jer je interes javnosti mjeren isključivo kroz gledanost. Nije stvarni društveni i širi interes i u tom smislu odgovarajuća kvalitetna definicija što je interes javnosti koji se ostvaruje kroz Hrvatski radio i Hrvatsku televiziju, svakako nešto što zahtijeva odgovarajuće napore kako bi se širi društveni interes kroz program Hrvatskog radija i televizije kvalitetnije, obuhvatnije, adekvatnije definirao kroz informativni program, kulturni, obrazovni i sve druge različite aspekte koju Hrvatska radiotelevizija u društvu ima. Iz tih razloga nije čudno što stoji u komentaru dalje još se ispituju najbolje opcije koje bi zadovoljile komercijalne, ali i javne interese. Ta dilema politike ili vođenja ili upravljanja Hrvatskom radiotelevizijom ja bih rekao konstantna je, tema je ovih rasprava i sklon sam kompromisu da u svakom slučaju i komercijalni aspekt javne televizije je itekako važan dio poslovne strategije, i financijske koja onda garantira odgovarajuća financijska sredstva kako bi se mogli ostvariti postavljeni, željeni strateški programski interesi. Hrvatska televizija, stoji u vašem izvješću, mora raditi dalje na poboljšanju programa, u sadržajnom smislu podizanju civilizacijske, kulturne razine i ne podilaziti u borbi s konkurencijom. Da li je to točno ili ne, može se o tome diskutirati puno više i reći … [[Govornik se ne razumije.]] nekoliko riječi. U vašem izvješću između ostalog stoji i sljedeće, ostaje i obveza podizanja profesionalne razine novinara i urednika, poštovanja programskih načela i obveza utvrđenih zakonom, stalnog usavršavanja i edukacije. Pred tri godine sam govorio u Hrvatskom saboru na tu istu temu i posebno sam istaknuo upravo to pitanje kao ključno ograničenje u smislu kvalitete, funkcionalnosti i kvalitetnijeg programa u onom širem smislu kao što sam rekao na početku ostvarenja interesa javnosti. Teško je ostvariti te ciljeve, ako nemate zaista kvalitetne i dobre igrače u momčadi. Profesionalna razina novinara i urednika je tema koja zaslužuje posebnu pažnju i napore ravnateljstva i vijeća i u svakom slučaju pitao sam zadnji puta bez odgovora, koliko naših ljudi ovaj čas se nalaze na specijalizacijama u nekim najkvalitetnijim televizijskim kućama, da bi naučili nešto što znači kvalitetna, efikasna, produktivna televizija informacija, kvaliteta programa. Koliko imate ljudi možda ovaj čas u CNN-u ili BBC-u ili negdje drugdje, jer to iskustvo u stvaranju programa najkvalitetnijih televizija je nešto čemu treba težiti, jer na taj način se može ostvariti podizanje profesionalne razine novinara i urednika. Jer podizanje te profesionalne razine, nemojmo se zavaravati ne može se ostvariti i realizirati samo kroz nekakve diplome. Mjera kvaliteta i mjera širih društvenih interesa može se definirati kao nešto o čemu možemo i trebamo razgovarati na sljedeći način. U kojoj mjeri su strateške smjernice mogu tako reći Hrvatske države, hrvatske državne politike i program HTV-a međusobno usklađeni i u kojoj mjeri zaista kroz svoje programe, svoje informativne, edukativne i druge programe Hrvatska televizija i Hrvatski radio daju doprinose ostvarenju strateških smjernica hrvatske državne politike i Hrvatske države. Vrlo konkretno, teme koje zaslužuju pažnju i mogu se evaluirati i konkretno mjeriti. Hrvatska i Europska unija, Hrvatska i NATO, Hrvatska i društvo znanja, Hrvatska i tehnološki razvitak, Hrvatska i energetska strategija nešto što je ovaj čas vrlo aktualno. U kojoj mjeri Hrvatska radiotelevizija daje doprinos ostvarenju tih strateških ciljeva, kvalitetom, funkcionalnošću, ljudima koji razumiju te teme i koji svojim znanjem i izborom svojih sugovornika osiguravaju da hrvatska javnost kvalitetnije i bolje razumije neke probleme i neka pitanja koja nisu trivijalne. Informacija je važna, ali isto tako kvalitetniji i obrazovni i edukativni aspekt svih ovih tema. Hrvatska i Europska unija, edukativni aspekt, Hrvatska i NATO. Nedopustivo pojednostavljivanje jedne tako važne, možda ovaj čas jedne od stožernih sigurnosnih, političkih institucija međunarodne zajednice, reći ću vam kroz nekoliko primjera je nedopustivo. Hrvatska je društvo znanja gdje je strateški cilj Hrvatske države zajednički cilj, ja bih rekao svih Hrvatskih stranaka u kojoj mjeri je to zastupljeno, u kojoj mjeri kvalitetom, programima se hrvatsko društvo može educirati kako bi kvalitetnije, potpunije, sveobuhvatnije razumjelo značaj tih tema. Hrvatska energetska strategija je tema broj jedan i NATO parlamentarne skupštine i NATO-a i Europskog parlamenta i Europske komisije, ali nije Hrvatske televizije. I to je primjedba koja zaslužuje određenu pažnju. Govorilo se ovdje o crnoj kronici. Nedopustivo je da senzacionalizam i crna kronika dominira sadržajima. I još nešto što bih posebno naglasio. Učinkovitost Hrvatske radiotelevizije. 3 tisuće 692 zaposlena, milijarda i pol kuna prihoda, usporedba sa sličnim institucijama u svijetu tzv. "benchmarkinga" kojim danas posvećujemo pažnju zaslužuje ja bih rekao napore da se kaže dali sa tolikim brojem ljudi sa tolikim financijskim sredstvima u tom funkcionalnom smislu, u smislu društvene korisnosti Hrvatska radiotelevizija može napraviti puno više. Rekao sam i ponovit ću ponovo, energetska sigurnost država članica ne samo Europske unije, nego i šire je tema koja danas dominira gotovo svim svjetskim političkim forumima. Bio sam prije nekoliko dana i sa izaslanstvom Hrvatskog sabora na NATO-voj parlamentarnoj skupštini. Ovdje su zastupnici SDP-a. Teme koje su bile vezane uz energetsku sigurnost dominirale su NATO-vom parlamentarnom skupštinom. Nedavnim zasjedanjem Europskog parlamenta u Strazbourgh-u ali prenijeti informaciju o tim temama hrvatskim medijima kroz Hrvatsku televiziju bilo je gotovo nemoguće. Sve dotle dok ljudima kojima se daje informacija nisu u stanju sa odgovarajućom razinom samopouzdanja i sigurnosti prepoznati informaciju, interpretirati informaciju, bojim se da oni koji prenose informaciju i trebali bi na odgovarajući način interpretirati i približiti hrvatskim građanima, predstavljaju prepreku u tom komunikacijskom kanalu. I zaključujem. Osma minuta Bukurešt travanj 2008. godine, Hrvatska je dobila pozivnici u NATO. Povijesni događaj za jednu državu. Osma minuta pokazuje da ipak u vrijednosnom smislu postoje određeni defekt u uređivačkoj politici, informativnog programa. Ali to nije jedini slučaj. I mislim da se zaista može i mora učiniti više na javnoj televiziji kako bi se povećala njena društvena korisnost i funkcionalnost, jer Hrvatska radiotelevizija to može i vjerujem mora učiniti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Vijeća, gospodine glavni ravnatelju sa suradnicima. Već niz godina mi kao zastupnici imamo priliku jednom godišnje se osvrnuti na izvješća glavnog ravnatelja i Vijeća Hrvatske radiotelevizije i slažem se sa svojim prethodnicima. I u ovom izvješću se može naći puno stvari koje treba kritizirati. Ali ja ću pokušati biti objektivan pa ću reći sljedeće. Kada uspoređujemo ta izvješća u proteklih nekoliko godina, ovo izvješće znači veliki pozitivni iskorak i u izvješću o financijskom poslovanju i u izvješću o radu Programskog vijeća. A to je najvažnije i zbog toga smatram da to izvješće treba prihvatiti. Dakle, kada govorimo o financijskim pokazateljima, za razliku od prethodnih godina, ovaj puta možemo prvi puta utvrditi financijska disciplina u vođenju Hrvatske radiotelevizije učvršćena, možemo reći da smo zadovoljni sa okvirom poštivanja zakonskih propisa, da smo zadovoljni sa pozitivnim izvješćem revizije i da smo zadovoljni što ne možemo prvi puta dati primjedbu na postupke javne nabave u Hrvatskoj radioteleviziji. Okvirno govoreći o računu prihoda i rashoda možemo reći da je racionalno poslovanje dobilo svoje ogledalo na rashodovnoj strani. Dakle, ono je prilagođeno nešto smanjenim prihodima. Na taj način ostalo je uravnoteženo financijsko poslovanje. Ovdje treba reći da su prihodi od pristojbe 68%, da oni rastu sa plaćama, prosječnom plaćom kao što je utemeljeno na zakonu, da prihodi od promidžbe opadaju ali to nije financijski problem, to je problem ustroja javne televizije, to je problem njezinih glavnih zadaća u odnosu sa konkurentima, sa komercijalnim televizijama koje apsolutno taj odnos i ta konkurencija ja bih rekao na strani komercijalnih televizija. Dakle, ona je nerealna jer javna televizija zadovoljava puno javnih potreba koje komercijalna ne treba i zbog toga se događa ono što u ovom izvješću vidimo a to je da prihod od reklama pada i to u dnevnom prodajnom potencijalu sa 36 na 33% u godinu dana a u terminu od 19 do 23 sata također za 3% odnosno za 4% sa 35 na 31%. Vidimo i veliku oscilaciju po mjesecima koja vjerojatno ima svoja opravdanja u programskom ali vjerojatno i u komercijalnom dijelu, pa vidimo u ožujku na primjer da je indeks porasta prihoda od promidžbenih poruka dvostruko veći nego godinu dana ranije ali recimo već u slijedećem mjesecu on pada na svega 43%. Očito ima tu nekih zakonitosti u koje sada ne možemo ulaziti, no vrlo vjerojatno da bi bila zgodna preporuka da se napravi jedna analiza razloga pada ovih prihoda od promidžbenih programa i da se utvrde otprilike neki ciljevi i neki akcijski plan, da se vidi do kuda može ići padanje iz ovih izvora i do kuda se ono može tolerirati u odnosu na prihode iz glavnog izvora a to su pristojbe. Priklanjam se mišljenju nekih kolega da bi javna televizija trebala biti isključena iz te utakmice jer jednostavno tu utakmicu ona ne može dobiti sa komercijalnim televizijama. Ona treba ostati javna televizija ali izvori financiranja moraju ostati sigurni a poslovanje s tim novcima mora ostati u okvirima zakona kao što vidimo i u ovom izvješću. Racionalnog poslovanja i veliki pozitivni iskoraci vidi se recimo i u broju zaposlenika. Do sada smo navikli iz godine u godinu registrirati značajno povećanje broja zaposlenih, ovaj puta je to na razini 0,9% povećanje. Dakle, i tu vidimo racionalizaciju iako znamo velike probleme u strukturi zaposlenika u odnosu na potrebe modernog medija elektroničkog, vidimo čitav niz problema koji će se morati rješavati. Pohvaljujem i to da je 40% zaposlenih da su žene što je također jedan pozitivan omjer. Vjerujem da će se on još više u tom smjeru popravljati i da neće biti primjedbi od našeg Odbora za ravnopravnost spolova u smislu omjera zaposlenosti kao što je bilo u odnosu na program. Nekoliko riječi o izvješću vijeća. Dakle, kad govorimo o programskim načelima moramo reći da je vijeće napravilo veliki iskorak. Ja sam u svojim govorima proteklih godina prigovarao što na dnevnom redu sjednica vijeća uopće nije bilo ili je bilo sporadično točka koja se zove Analiza programa u razdoblju od protekle sjednice vijeća. Ovaj puta u jedanaest sjednica koliko ovo izvješće obuhvaća u svih jedanaest nalazimo točku i to uvijek na prva tri mjesta je ta točka Analiza programskih načela i izvršena programskih načela i vidi se da su te rasprave koliko iz medija saznajemo vrlo detaljne, koji puta i vrlo žestoke ali one su očito dale rezultata. Naime, javna televizija je ipak u zadnje vrijeme značajno i vidno poklonila se i priklonila svojoj javnoj zadaći. Ja ću samo reći nekoliko elemenata u prilog takve tvrdnje. Prije svega, teme od nacionalnog interesa su sve češće, sve dulje i što je najvažnije u sve elitnijim terminima. Ovaj puta za Dan Vukovara nismo morali čekati 17. minutu Dnevnika da se spomene tragedija Vukovara, imali smo višesatni dnevni program. Imali smo čak i prvu dramu, TV dramu na temu Vukovara. Bez obzira na sve kritike dobro je da se ona prvi put pojavila i dobro je da se pojavila u najelitnijem terminu. Sjetimo se samo prije tri godine kada smo imali seriju o sanitetu u Domovinskom ratu. Na veliku muku smo postigli da se emitira petkom u 14 sati. Sada je serija o Domovinskom ratu, o Vukovaru bila emitirana u najelitnijem terminu i postigla je visoki postotak gledanosti. Kada smo se bunili svojevremeno zašto Domovinski rat petkom u 14 sati tadašnja urednica te redakcije dokumentarnog programa je rekla "Pa šta se bunite i Oprah show je petkom u 14 sati". Dakle, Domovinski rat više nije u razini Oprah showa, on je ovaj puta u okvirima programskog vijeća odnosno naše televizije, Hrvatske televizije ipak došao u prvi plan i to je za svaku pohvalu. Objektivnost onoga što vidimo na našoj televiziji u Dnevniku i u drugim informativnim emisijama očituje se u tome da su događaji sve sličniji onome što smo tu doživjeli. Doista možemo reći preko 80% događaja prikazano je vjerno i u Saboru i u Vladi i doista te vijesti sve više postaju realni odraz onoga što se dogodilo a ne kao što je bilo prijašnjih godina da ne možemo vjerovati da se radi o izvješću sa iste sjednice kojoj smo nazočili. Mislim isto tako da treba reći da i ravnopravnost zastupljenost zastupnika u Saboru, skoro smo izjednačili broj izjava i snimaka saborskih zastupnika pozicije prema opoziciji a nekada je taj omjer bio vrlo negativan u korist pozicije. Isto tako, treba reći da je u emisijama, informativnim emisijama a i u drugima sve manje pesimizma, sve manje crnih vijesti a sve više realizma. Dakle, Hrvatska televizija nije se ovdje povela sa većinom tiskanih medija gdje je u Hrvatskoj uvijek katastrofično nego zaista ga pokuša pokazati objektivnim. Naravno da ima i dalje emisija poput Latinice koje su nekorektne jer se snimaju unaprijed, koje su nekorektne jer je omjer gostiju uvijek 3 do 4 na prema 1 u korist gostiju koji zastupaju interes autora emisije i još 3:0 u odnosu na priloge, tako da onaj koji misli drugačije u tim emisijama nema baš nikakve šanse. I na kraju, treba reći da je i odnos javnosti u odnosu na kritike zastupnika kojih je uvijek bilo i bit će nekako drugačiji. Naime, mi smo navikli nakon svake izrečene rečenice kritičke o HRT-u ovdje u Saboru biti prozivani. Mene je prozvao osobno predsjednik države. Prije godinu dana nakon mog izlaganja je rekao Hebrang hoće svoju televiziju. Evo, nakon ovog izvješća sva sreća Hebrang nije dobio svoju televiziju, to je dobro ali je hrvatski građanin dobio objektivniju, kvalitetniju i sa zakonom usklađenu televiziju a to je ipak djelom posljedica i rasprava saborskih zastupnika koji po zakonu imaju ne samo pravo nego i dužnost reći što misle o izvješću HRT-a? Prema tome da zaključim. Ja želim da zastupnici imaju pravo govoriti o javnoj televiziji … [[Govornik se ne razumije.]] bez obzira na to što nam govore da se uplićemo u program. Ne. Mi se uplićemo samo u izvješće Programskog vijeća i izvješće o financijskom poslovanju. Ako mi ne bi to pravo imali onda javna televizija ne bi bila javna nego jadna, a ovo izvješće pokazuje da možemo u dobroj suradnji popraviti njezinu kvalitetu i zato ovo izvješće treba podržati. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine … /Govornik se ne razuzmije./ … Programskog vijeća, gospodine ravnatelju Hrvatske televizije pa evo malo prateći ono što je radilo Programsko vijeće dakle uz 10-tak, 11 sjednica godišnje vidimo da je Programsko vijeće radilo sve ono zapravo za što je i ovlašteno. Nema više velike buke oko Programskog vijeća i ako, čuli smo malo prije od kolegice Pusić, ako govore o nekim zategnutim odnosima pa meni je to zapravo normalno. Ako tamo imate 11 ljudi koji su došli iz raznih sfera normalno da svatko ima svoje mišljenje. Konačno i Ustavni sud gdje su svi završili iste fakultete, doktorate donosi odluku sa, ne znam 5:4 recimo neke bitne odluke. Prema tome i ovo mi je apsolutno normalno. Dakle uvijek će toga biti. Svatko zastupa konačno grupaciju iz koje je došao. Vidim da je vijeće reagiralo o, na optužbe o, ne znam, prekoračenju marketinškog vremena. Naime ne stignem puno gledati pa ne znam do koje mjere je to tako ali reakcija treba. Ukoliko je to previše, prikrivenom oglašavanju hvala Bogu više ne vidim ono «Pozdrav iz Rovinja». Zatim davalo mišljenje o financijskom planu HRT-a, ocijenilo izvješće direktora programa, glavnog urednika informativnog programa Hrvatskog radija i Hrvatske televizije tako da mislim da je s te strane sve u redu. S obzirom da je informativni program ipak najslušaniji odnosno najgledaniji dio programa Hrvatskog radija i Hrvatske televizije uredništvo normalno ima veliku odgovornost za kvalitetu i vjerodostojnost. Naime brojni slušatelji i gledatelji neselektivno prihvaćaju informacije dobivene putem ova dva medija pa je mogućnost manipulacije velika. No mislim da na svu sreću to nije bitnije korišteno. Informativne emisije, a i neke autorske emisije prečesto se bave hrvatskim, počesto se bave Hrvatskim saborom i zastupnicima a da je HRT-u to važno dokaz je ja mislim, evo moram pohvaliti vrlo kvalitetna ekipa i jednih i drugih novinara koji prate rad Sabora. Naime Hrvatski radio, da počnemo od njega, radu Hrvatskog sabora daje puno prostora. Izvješća su evo moram reći kratka, kvalitetna, aktualna. Slušatelji mogu čuti čak i precizne najave što će se dogoditi u Saboru to jutro, a to i mi poslušamo ponekad kad zaboravimo pogledati dnevni red. Posebno, to sam rekao i na odboru je kvalitetna emisija «U mreži», prvog u kojem slušatelji mogu čuti mišljenja svih opcija bez nametanja zaključka. Jasno, neki gosti su više zanimljivi, neki manje zanimljivi. Vi imate problem i sa javljanjem ljudi koji se uporno javljaju isti ljudi ali mislim da je to jako teško izbjeći. Ono što smo danas više puta čuli, a događa se u oba medija to je početak vijesti. Početak vijest, sad, čini mi se zadnjih dana nešto manje, ali to je ono o čemu spominjemo. Crna kronika. Pa evo baš smo malo prije razgovarali ako je već te Crne kronike toliko u vijestima evo prijedlog je da se napravi čak i posebna emisija s crnom kronikom. Pa tko voli nek izvoli. A ne, otvorite bilo koji ili radio ili televiziju prvo što čujete nekoliko vijesti iz crne kronike. Pa i prije su ljudi pogibali na cestama, i prije su ljudi umirali u bolnicama zbog ovog, onog razloga pa, ali to ne znači da je baš bilo prvih nekoliko vijesti takovih. Mislim da bi to ipak trebalo smjestiti, ne kažem da da ne treba informirati ali zašto baš da prve vijesti budu. Evo koliko možete utjecati mislim da bi bilo to dobro. O jeziku sam isto dakle i na odboru nešto govorio. Ima, neki čudni naglasci su, ali Bože dragi trebalo bi na tom proraditi. Evo čuli smo čak i odgovor gospodina ravnatelja. Nikad više novaca nije potrošeno na lektoriranje vjerojatno i na vježbe kojekakove pa nadajmo se da će to i biti uspješno. Hrvatska televizija u direktnom prijenosu evo omogućuje zastupnicima da se kroz rasprave obraćaju i biračima. Dakle po završetku prijenosa moram ovdje reći rasprave su kraće, sažetije, Sabor učinkovitiji. Dakle s jedne strane mi se možemo stvarno evo obratiti kom hoćemo ali onda te rasprave traju punih 15 minuta, 10 minuta dakle jer dok je svemoćna kamera dotle se valjda puno i priča. Mislim da bi dobro došla rasprava u Saboru o TV prijenosima zasjedanja Sabora. Da vidimo na koji način to napraviti? Svojevremeno je bila emisija ono «Danas u Saboru» koja je davala pregled dnevnih događaja u Saboru, a mislim da bi bilo zgodno možda sa kratkim prilozima napraviti takovu emisiju pa nek se smanji direktan prijenos na račun te emisije. Vjerujem da bi to bilo puno zanimljivije nego pratiti rad Sabora ovako kako sad, kao sad. Dakle mislim da su javljanja iz Sabora, druga javljanja iz Sabora da su opet mogu reći dobra. To su javljanja uživo na primjer ovo u «Hrvatska uživo», zatim pregledi u «Vijestima» isto tako su solidno obrađeni. Jedan prigovor, evo emisija «Otvoreno» mislim da je nezasluženo dobila prekasni termin pa nam je evo nacija moram reći dobro informirana ali zato pospana idući dan jer ljudi dosta gledaju a mislim da treba ipak nešto ranije. Previše dragocjenih minuta moram reći da je potrošeno na parkiranje automobila saborskih zastupnika i sad ako već novinarsko istraživalačko pa nek se onda novinari upitaju zbog čeg su te silne gužve ujutro prema Zagrebu? Da ljudi koji dolaze u Zagreb sa svih strana plaćaju parking onda tih gužvi ne bi bilo. Budite uvjereni. Naime mi smo imali svoja parkirališta ovdje. Ovo su zamjenska parkirališta. Po prilici Sabor ne plaća više nego što plaćaju i stanari koji također su izgubili pa dobili parkirna mjesta tako da mislim da to nije trebalo. Tema je opet, uvijek je novo i ponovno je nova tema saborski restoran. Pa u tom restoranu hrani se pa treba reći jasno i glasno 600, 700 ljudi se hrani dnevno, od toga jedva 100-tinjak zastupnika ako i toliko. Radi usporedbe ako ćemo ići u istraživalačko novinarstvo onda treba reći. Pa dajte obiđite malo restorane okolo koje daju, ajde da kažemo gablece, marende kako god, podjednake kvalitete za sličan novac. Neću nabrajati koje. Neka ostane ovo samo prikriveno reklamiranje. Pozitivni pomaci na HRT-u vide se definitivno, evo mediji sve manje spominju prekomjeran broj zaposlenika televizije, neiskorištenost kvalitetnih kadrova, prečesti šoping vanjske produkcije i slično, pa mislim da je uglavnom to svedeno u razumnu mjeru, a s obzirom da je ovo nekako kraj godine, 12. mjesec, evo i ravnatelju i vijeću želim stvarno puno uspjeha u daljnjem sređivanju problema i odnosa koji prate Hrvatsku radioteleviziju dugi niz godina, a po izvješću i predsjednika programskog vijeća i ravnatelja. Mislim da možemo biti optimisti, pa ćemo normalno glasati za prihvaćanje ovih izvješća. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine glavni ravnatelju Hrvatske radiotelevizije, gospodine predsjedniče Programskoga vijeća HRT-a, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama su danas dva dokumenta Izvješće o radu Vijeća HRT-a i provedbi programskih načela i obveza utvrđenih zakonom u programima Hrvatskoga radija i Hrvatske televizije u razdoblju od 3. rujna 2007. do 14. listopada 2008. godine kao i Izvješće ravnateljstva HRT-a o poslovanju Hrvatske radiotelevizije za 2007. godinu koje je Programsko vijeće Hrvatske radiotelevizije uputilo Hrvatskome saboru na raspravu i usvajanje i o kojemu su svoje pozitivno mišljenje dali matični saborski Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, kao i Vlada Republike Hrvatske. I odmah na početku da kažem da ću podržati oba izvješća uz nekoliko manjih primjedaba. U svojoj raspravi na Odboru za medije iznijela sam primjedbu na neusklađenost izvješća u kojemu se ne podudaraju promatrana razdoblja. Financijsko izvješće za 2007., a provedba programskih načela Programskog vijeća HRT-a za vrijeme od početka rujna 2007. do sredine listopada 2008. te stoga pozdravljam prijedlog Vlade da se u idućim izvješćima ova razdoblja usklade jer ne vidim razloga da ovako dalje ostane. U promatranom razdoblju Programsko vijeće Hrvatske radiotelevizije održalo je 13 sjednica i u izvješću nam stoji da je to lijepo trajalo 68 sati i 20 minuta, a na kojima je u okviru svoje zakonske nadležnosti Programsko vijeće nastavilo obavljati zadaće propisane zakonom o Hrvatskoj radioteleviziji. Međutim, to vrijeme, dakle to promatrano razdoblje, izvješće govori o razdoblju bogatom događajima koje je obilježilo nedobivanje prava za prijenos Svjetskog rukometnog prvenstva 2009. godine kojemu je Hrvatska domaćin i ostavka ravnatelja HTV-a za koju su članovi programskog vijeća saznali iz novina. Pa u promatranom razdoblju dogodio se izbor novog direktora programa Hrvatskoga radija, glavnog urednika informativnog programa radija, direktora programa Hrvatske televizije, glavne urednice informativnog programa, izjave i istupi u javnosti većeg broja urednika i novinara televizije protiv svoje matične kuće. A tijekom prošle godine u mandatu prethodnog saziva Hrvatskoga sabora sukladno zakonu imenovano je i 6 novih članova programskoga vijeća. Provedeni su parlamentarni izbori koje je Hrvatska radiotelevizija pratila sukladno pravilima o postupanju elektroničkih medija s nacionalnom koncesijom u Republici Hrvatskoj tijekom izborne promidžbe i na koju su članovi programskoga vijeća u ovome izvješću iznijeli niz primjedaba. Žao mi je što se u ovome izvješću na dva mjesta pojavljuju članovi sastava programskoga vijeća u onom dijelu koji se odnosi na izvješće programskoga vijeća, među članovima je naveden nažalost nedavno preminuli član programskoga vijeća doktor Juraj Njavro, dok se to u izvješću o poslovanju Hrvatske radiotelevizije uopće ne navodi, tako da stoji kao da je on i danas, a podsjećam izvješće je za razdoblje do 14. listopada, u tome nije navedeno. Ako sam pogriješila, ispričavam se, ali mislim da su, onda me zanima zbog čega izvješća idu zajedno kad je zakonom određeno da programski odbor jednom godišnje mora podnijeti izvješće Saboru. Onda je financijsko izvješće o financijskom poslovanju moglo biti upućeno Saboru i puno ranije. Ovo je samo mala opaska. Ako sam nešto krivo primijetila, ispričavam se. Kolege su govorile o potrebi međusobnoga uvažavanja, kako nas iz ovoga Doma, dakle iz Hrvatskoga sabora tako i ljudi sa televizije. Pa onda samo skrećem blagu pozornost na tekst na trećoj stranici izvješća programskoga gdje se upozorava, odnosno konstatira, ja bih rekla da se konstatira, ali možda može i na drugačiji način, pa se onda lijepo kaže, citiram: "da na temelju dosadašnjih rasprava o izvješćima Vijeća HRT-a u Hrvatskome saboru često se ne prepoznaju ovlasti Vijeća HRT-a." Pa u drugoj rečenici: "javnost, pa i pojedini zastupnici u Hrvatskome saboru ne razlučuju nadležnost tijela HRT-a i činjenicu da Vijeće HRT-a … " i tako dalje da ne citiram. Govori se u poglavlju općenito o radu Vijeća HRT-a u kojima se citira, odnosno doslovno navode odredbe iz Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, članak 19. stavak 1. i 2., svi smo ih ovdje pohvalili. Ono što ja želim reći, smatram da je to normalno da u svakome izvješću, bez obzira što je ovo 5. po redu, jer i ovdje ima puno mojih kolega koji ne sjede 5. godinu, nego ima i više od tih 5 godina i znaju čitati, a i mi ostali znamo čitati, pa onda kad govorimo o uvažavanju slažem se da ovaj članak u svakom izvješću bude prisutan, ali ovo dolje tko prepoznaje, a tko ne prepoznaje možemo i preformulirati i na drugačiji način reći. Ne želim, ja sam podržala i na odboru, podržavam i danas, ali ne želim suditi i procjenjivati snagu vijeća, a radi se o izvješću o onome što piše na stranici 6., to je nadzor nad provedbom programskih načela i obveza i programskih usmjerenja HR-a i HTV-a, sukladno članku 18. zakona kad konstatiramo ponovo da se i nadalje u programu ne vodi dovoljno brige o jeziku i govoru, rekli su to i kolege. Ustanovili smo u financijskom izvješću da iznos sredstava za spikere, pardon zna da odjel lektori i spikeri premašio planirani iznos od planiranoga, možda za ona 32 nova zaposlenika od kojih je većina novo zaposlenih upravno na Hrvatskoj televiziji, ali molim da se lektori, pa i korektori koriste i u pisanju izvješća. Ne možemo se boriti samo za pravo govor. Ima nešto što je književni jezik i u ovome izvješću i to treba biti sadržajno i to predlažem na osnovi onoga što sam pročitala u ovome izvješću, a ne kako na puno mjesta stoji na osnovu. Ovo toliko jer sam profesor hrvatskog jezika i sad možete dalje pratiti moje greške u govoru. Dakle, ne želim suditi o snazi vijeća kad govorimo o jeziku, kad govorimo o latinici i kad članovi programskoga vijeća prihvaćaju da dotična emisija ne raspolaže tehničkim i ljudskim resursima da bi se emisija emitirala uživo. Povezala sam to na odboru, evo i večeras ću. U razdoblju od 14. listopada, onaj događaj o kojem želim govoriti, koji želim povezati sa ovim je dogodio se 6. listopada kada javna televizija nije bila u mogućnosti prenositi tiskovnu konferenciju iz Banskih dvora, pa sam postavila tada pitanje, ponavljam ga i sada. Radi li se o istim tehničkim i ljudskim resursima koji nisu ili te večeri omogućili taj prijenos. Dakle, to su neki propusti o kojima nema govora u ovom izvješću. 6.10. molim ulazi u promatrano razdoblje o radu programskoga vijeća jer nadnevak … [[Govornica se ne razumije.]] do 14. listopada, s tim da je 14. listopada Programsko vijeće imalo svoju sjednicu o kojoj nema govora u ovome izvješću i na koje su se svi očitovali da Hrvatska radiotelevizija, odnosno HTV informativni program za to nije kriv. I još jedna stvar. Na kraju da zaključim, pozdravljam opredjeljenje ravnateljstva Hrvatske radiotelevizije da kao javna televizije ne trči za komercijalnim sadržajima koji mogu donositi i prihode, ali ipak ne mogu ne zamijetiti da su prihodi od marketinga u 2007. planirani u iznosu manjim od ostvarenja ostvarenih u 2006., a realizirani su u još nižem iznosu. Želimo li se uspoređivati sa BBC-em, odnosno da nam BBC bude uzor, onda moramo, onda tražimo i težimo i kvaliteti programa i visokom profesionalizmu zaposlenika. I općenito, drago mi je bilo večeras čuti koji su dosezi od 2003., dakle od donošenja ovoga novoga Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji postignuti i bilo je puno govora o, zadržana je javnost, samostalnost, neovisnost Hrvatske radiotelevizije. Jedino što bih voljela da sam češće i u govoru mojih kolega čula i još jednu onu jako važnu riječ, a to je i odgovornost za posao i zadaću koja je Hrvatskoj radioteleviziji povjerena. U svakom slučaju, ja podržavam ovo izvješće i želim puno uspjeha u budućem radu Programskom vijeću na ostvarenju svih ovih zadataka o kojima nas je u ovome izvijestilo da još uvijek nije uspjelo. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Šimo Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodin glavni ravnatelju, predsjedniče Programskog vijeća, kolegice i kolege. Hrvatska radiotelevizija, Programsko vijeće HRT-a u zakonskoj je obvezi ovom Visokom domu jednom godišnje podnijeti izvješće o svom radu i u provedbi programskih načela i obveza o programima HRT-a. Izvješće pred nama i s formalno-pravne strane obveza je ispoštovana, a na nama je kroz raspravu koju sada i činimo u zadnjih sat vremena izreći mišljenje i dati ocjene o javnoj televiziji. Nemam nakanu prepričavati ono što su stručne službe i tijela HRT-a prihvatila, već bih želio kao zastupnik u nekoliko rečenica prenijeti glas naroda iz sredine koju zastupam. Hrvatska radiotelevizija nacionalna je institucija čije programe vjerujem prati najveći broj Hrvata i upravo visok postotak gledanosti daje mi za pravo reći da se HTV u prezentiranju političkih, ekonomskih, kulturnih i drugih događanja u Republici Hrvatskoj i svijetu odnosi vrlo profesionalno, objektivno i nepristrano. Stoga u cjelini gledajući držim da su programi HTV-a koncipirani sukladno ovim kriterijima i nije to nimalo jednostavno ni lako jer teško je zadovoljiti sve gledatelje tematski, odnosno da je sve dostatno, zabavno, edukativno i informativno. Vrli profesionalci HTV-a odrađuju to dobro, što svjedoči po mojem mišljenju više programa, a izdvojit ću samo neke. Središnji HTV-ov "Dnevnik", "Hrvatska uživo" kolaž emisija koji ide u popodnevnim satima, veoma je gledana, autori nastoje biti dozirano zabavni, a istovremeno i informativni. Emisija "Plodovi zemlje", ne samo što ima dugogodišnju tradiciju, nego zbog izuzetno prihvatljivog termina nedjeljom, ima visok postotak gledanosti barem u Slavoniji odakle ja dolazim. Vjerujem da je razlog tomu tema emisija, a to je zemlja koja je za nas Slavonce svetinja. Držim da u zabavnom programu gledanost ostvaruje emisija "Lijepom našom" kako ne bi zaboravili svoju kulturu, običaje, jezik, odnosno da nam se u šumi e-portala ne izgubi znamen. Ne mogu ne spomenuti emisiju gospođe Branke Šeparović "Škrinja" i često se zapitam i sam iz čega i na koji način autorica uspijeva napraviti emisiju koju s jednakim zanimanjem gledaju sve generacije, pa i oni najmlađi. Da ne bi bilo sve idealno, jer nema u ovom svijetu takvih situacija, pa tako niti u programima HTV-a, moram napomenuti da ima i nekih programa koji po svojoj koncepciji i sadržaju polariziraju ovaj naš napaćen narod iz ponedjeljka na slijedeći ponedjeljak otvara polemičke rasprave. Konkretno, radi se o emisiji "Latinica", visoko sponzoriranoj i komercijalnoj emisiji za koju držim da nepovoljno djeluje na situaciju u cijeloj zemlji. Nisam za zabranu, ali osobno sam za više angažiranje Programskog vijeća oko ove i sličnih emisija, jer nije nam cilj zavaditi, nego zabaviti, educirati i informirati o svim relevantnim činjenicama i događajima kroz povijest i sadašnjost. I ja ću kao i moji prethodnici također prihvatiti i jedno i drugo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. 5-minutna rasprava u ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Meni je teže ovoga puta diskutirati, nego prvi puta, zato što sam čuo neke argumentacije koje su me zabrinule. Zabrinule su me da se od posljednjih nekoliko diskusija zapravo promijenio sadržaj ove teme i promijenili su se da tako kažem lončići i poklopci na pojedinim stvarima. Mi smo naglašavali da kritički, zato što je kritičko prihvaćamo izvješće vijeća. Da smo trebali se izjasniti da je sve ono što je kritično upozoravalo vijeće zapravo ono što je dobro na televiziji, onda bismo glasali protiv takvoga izvještaja. Neke rasprave koje smo ovdje čuli, koje upravo su apoteoza ove i ovakve televizije, nezavisno o kritikama koje im upućuje vijeće, su zapravo takve diskusije koje bi trebale glasati protiv ovoga vijeća a ne za ovo vijeće. Jer ovo vijeće je dalo kritiku rada televizije, a neki su hipostazirali oprostite da taj termin rabim, dakle hvalili upravo ovako kako jest. Diskusija gospodina Pupovca je toliko ozbiljna i zabrinjavajuća da bi ovo vijeće moralo dobro razmisliti što će učiniti samo u toj pojedinačnoj diskusiji, a takvih je diskusija bilo mnogo. Upozoravalo se na čitav niz stvari koje ne valjaju na televiziji. Ja se ne bih složio sa nekim od kritičara koji su govorili da je ovo vijeće produžena ruka Sabora jer nije točno to. Ovo vijeće nije produžena ruka Sabora nego ono da tako kažem, nešto što predstavlja javnost u toj televiziji. Ja ne mislim da članovi trebaju da uređuju ili da e petljaju u uređivanje što se također čulo. Čulo se da su se pojačale i političke podjele. Ako su se pojačale političke podjele onda mi nije jasno kako je moguće da se ovo sve što smo dobili iz vijeća, dobili kao nešto što sam ja shvatio kao jedinstven stav vijeća, jer ovo nema separatnih mišljenja u ovom izvještaju vijeća vezano na to. Nema separatnih mišljenja. Prema tome vijeće je izvršilo svoju ulogu, ali je izvršilo svoju ulogu tako što je upozorilo sve faktore na televiziji što ne valja na toj televiziji. Budući da pripadam stranci kojoj je izuzetno stalo da štiti i razvija institucije mi ćemo ostati pri našem stavu, ali ne možemo ostati i usvojiti i ubrojiti te stavove i one stavove koji zapravo falsificiraju sadržaj ovoga izvještaja vijeća hvaleći stanje na televiziji kao dobro čime se zapravo izjašnjavaju protiv samoga izvještaja ovoga vijeća. Neki diskutanti nisu učinili usluge onima koji žele dobro televiziji i to je naravno takva podjela ostala kao što je bila i prije samo su sada zamijenjene adrese. Mislim da je jedna stvar istaknuta i ja sam je u prvoj diskusiji podvukao, a možda ću sada biti jasniji. Netransparentnost kod ne javnih nabava, kamera, ovoga, onoga, to me se ne tiče nego netransparentnost kod odluka o programima, o vanjskim programima u vanjskoj produkciji. Netransparentnost od iskazivanja koliko, tko i kakva primanja ima na televiziji, a što je proglašeno bez potrebe državnom tajnom televizijom. To su ono šta doprinosi da se može govoriti da su na televiziji danas jaki politički lobiji, a ja bih rekao ili imam pravo sumnjati upravo zato što takve podatke nemam, da su jaki interesni lobiji koji se mogu vezati za ovu ili onu politiku i u biti nisu politički nego njihova je politika tamo gdje su njihovi interesi. Podvlačim zahtjev i to smo govorili, da te stvari treba činiti transparentnim i drugo i s čime ću zaključiti, mora se naći instrument da profunkcionira kritika vijeća u odnosu na sadržaj i načine rada čitavih niza elemenata na televiziji. Još jedno ovakvo izvješće u kojemu dakle bi se ponavljale argumentacije, a ne bi se mogao bilježiti konkretan i sasvim jasan i određen napredak, zaista bi dovelo u pitanje vijeće HRT-a ne u smislu hoće li ovaj Sabor glasati za njegovo izvješće ili ne, jer je to nevažno, važno je da mi diskutiramo ali to nema posljedice za Sabor nego u smislu vjerodostojnosti. Želeći dakle da se ova institucija jača, koristim priliku da pozovem sve od vijeća, ravnateljstva pa na dalje, a dakako i nas sve skupa na maksimalnu odgovornost u čuvanju ove da tako kažem vrlo vrlo rijetke imovine koju ima u medijskom smislu ovaj narod u odnosu na sve oligarhijske, medijske i druge interese koji su već stvoreni u ovoj državi. Hvala lijepa.
Hvala. Predsjednik Programskog vijeća HRT-a, Zdenko Ljevak. Završni osvrt. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja sam bilježio dosta i kritika i pohvala. Hvala vam na ukazanim primjedbama, kritikama. Ovu raspravu ću sigurno temeljito prenijeti članovima vijeća već za pet dana kao što sam prenio i sve rasprave iz saborskih odbora danas na sjednici. Međutim, ja moram reagirati ovdje kao predsjednik vijeća na dvije stvari, ja vas molim da mi ne zamjerite. Programsko vijeće nije politički podijeljeno. Ja vas uvjeravam kako god to netko izvlačio iz konteksta, programsko vijeće nije politički podijeljeno, bez razlike kako i na koji način biran iz Sabora, a to dokazuje upravo početak mog izvješća da je i ovo izvješće zapravo konsenzusom prihvaćeno da ne koristimo sada sintagmu lijevi i desni, gornji i donji, zapravo konsenzusom sve ove kritike koje je vijeće uputilo i suglasni su članovi vijeća da je to tako. Drugo, kako bi vijeće politički podijeljeno moglo funkcionirati na žalost poslije smrti našeg člana vijeća, pokojnog Njavre, poslije bolesti jednog člana, poslije trećeg člana. Dakle vijeće je zadnje tri sjednice vrlo ozbiljno raspravljalo, imalo je veliki broj točaka dnevnog reda i funkcioniralo je radno sa šest članova, a to je minimum s kojim se može donijeti neka odluka i na kraju vijeća su odluke donešene. Dakle kategorički pobijam da je vijeće politički podijeljeno. Članovi vijeća, mi smo 11 osoba, na žalost 10 i iskoristiti ću priliku i zamoliti ovaj Sabor da nam čim prije delegira još jednog člana, da nam stvori uvjete za rad, različitih profesija i interesa, ali uvjeravam vas svi potpuno svjesni da radimo jednu društvenu odgovornu ulogu, da nam je ovaj Sabor ukazao čast da se time bavimo, da se bavimo volonterski, da odrađujemo desetke i desetke sati zapravo za nikakva primanja niti se na to žalimo, ali ja sam sada potaknut ovim političkim ili nepolitičkim i moram i to reći. Koliko je to pravedno prema članovima vijeća ovim ili onim budućim, vi saborski zastupnici razmislite kada se bude donosio drugi put neki zakon ili dopunjavao zakon. Ovdje je bilo pitanja o regionalnom razvoju Hrvatske radiotelevizije. Pa vijeće je zapravo upravo to napravilo, ovo vijeće, napravilo nešto što se nikad u povijesti Hrvatske radiotelevizije nije dogodilo prije 15 dana. Organiziralo je tematsku sjednicu upravo na razlog regionalnog razvoja Hrvatske radiotelevizije, pozvalo sve predstavnike centara, dopisništva itd. i radija i televizije, njih 46 zajedno sa ravnateljstvom i članovima vijeća smo radili i razgovarali i zapravo preporučili program čelnicima ili menagerima kako ih ja volim zvati, Hrvatska radiotelevizija na čelu sa glavnim ravnateljem da nam da jednu koncepciju rada i mi smo to dobili. Svi članovi, svi djelatnici iz raznih regija su imali priliku reći, iskritizirati postaviti svoje pitanje, zahtjeve i na osnovu toga se zapravo radi jedan koncept. Ja osobno mislim, da je to jedan veliki napredak za Hrvatsku radioteleviziju iniciran u prvom redu članovima Programskog vijeća uz potpunu i veliku potporu ravnateljstva Hrvatske radiotelevizije koji je omogućio čak meni kao predsjedniku vijeća da sa čelnim ljudima i programskim ljudima obiđemo te centre, da se uvjerimo da stvarno postoji jedna neravnopravnost između matice, odnosno centrale i drugih regionalnih centara. Dakle, na tome vijeće radi, o tome nismo iznosili jer ovo izvješće je zapravo starije i tiče se datuma ranijih. Vijeće kroz svoj rad, dali ja sam nekoliko puta to govorio, dali iskače ili ne iz svojih nadležnosti, a vodimo računa o tome da ne iskačemo jer ima zakon o Hrvatskoj radioteleviziji i kaže i ostalo. Pa koristimo to i jednu sintagmu, a imamo i statutarno ojačanu ulogu kao Programsko vijeće. Prati zapravo i ovo o čemu se ovdje govorilo. Izvješća, mi ne pratimo kako se nešto događa, ali prate izvješća koja dobivamo na stol na način kako se komunicira sa javnom nabavom kako se kupuju i gdje se kupuje i što se kupuje. I moram priznati da u posljednje vrijeme, a znatan pomak u tom smislu da se za strane programe dvostruko manje ulaže nego ili financira nego što je ranije, a da ti troškovi zapravo zašto je za koje je vijeće zainteresirano. Vijeće je zainteresirano za trošak u program. Ono što je hladni pogon je hladni pogon. Vijeće ne može tu ništa napraviti, ali su zainteresirani za svaku uštedu koja se napravi na financijskoj transakciji da ide u program i rezultati boljeg programa i kvalitetnije programa, tehnološkog investiranja zapravo idu iz toga. Bilo je ovdje ja bih rekao jedan, sam spreman prihvatio sam kao predsjednik vijeća sve kritike s pravom, ali dozvolite mi da ja nešto iskritiziram za ovom saborskom govornicom ako smijem u kontekstu zapravo nekih članova saborskih zastupnika. Znate ovdje je bila jedna rasprava što treba i na koji način treba, jeli se radi reket na saborske zastupnike ili ne? Ja to je preteška riječ da bih ja mogao uopće komentirati, ali ja mislim da i pogreške koje naši novinari naprave, da se ne mogu na takav način ocjenjivati i da ne ide u tom pravcu. Mi kao članovi vijeća na čemu inzistirati i inzistiramo i mislimo da imamo uspjeha u tome, to je dizanje profesionalnosti svoga rada, da informacija bude što kvalitetnija i da zapravo naše izvješće, jer svako izvješće se može pripremiti na ovaj ili onaj način, da ta naša izvješća imaju malo više svjetla od crne kronike koju i mi kao članovi vijeća kritiziramo. Međutim, mi predlažemo, odnosno kada o tome govorimo razgovaramo na način, evidentirajte ne o tome zapravo dalje. Imamo mi puno pozitivnih zapravo događanja u ovoj državi koja isto tako treba za koje treba naći mjesto u našem programu. Evo to je nešto. Ja neću se dalje osvrtati na, ne želim polemizirati sa saborskim zastupnicima. Njihovo je pravo da kritiziraju. Mi ćemo prihvatiti, vjerujem kao i do sadašnje rasprave koje su bile u ovom Saboru, da će one samo pomoći da vijeće sljedeće godine bude izvještaj vijeća bude kvalitetniji i da zapravo možda neke kritike budu na nekom drugom pravcu ne na programu. Evo hvala vam na vašem radu.
Hvala. Glavni ravnatelj HRT-a Vanja Sutlić, završni osvrt. Izvolite.
Pa ja ću se također zahvaliti i na pohvalama i na primjedbama i na vrlo kritičkim ocjenama koje su ovdje izrečene. Znati ćemo iz njih izvući zaključke i zadaće. Dio vaše kritike proizlazi iz nečega što možda niste sasvim svjesni. Iz činjenice da je naš posao i naše poslovanje i u programskom i u poslovnom smislu bitno transparentnije i otvorenije nego što je bilo. I da je broj sjednica vijeća pa i tema koje smo mi stavili na te sjednice vijeća, sasvim drugačiji da on problematizira neuporedivo više cjeline poslovno programskih odnosa u kući, nego što je to bilo ranije. Po svom odjeku u medijima on naravno dovodi i do veće kritičnosti i vas s pravom. Svjestan sam kao i moji suradnici, problema i nužnosti transformacije kroz koju mora proći Hrvatska radiotelevizija da bi se s jedne strane susrela sa onom komunikacijskom budućnošću koja je već zakoračila i na ove prostor, a u Europi se već odavno događa, kao i sa stanovišta dizanja profesionalnosti i na pravi način vrednovanja onoga što nam je … politike i sloboda koja je za medij koja se zove Hrvatska radiotelevizija došao od zakona 2001., a nastao zakonom od 2003. i funkcionira kroz tri Vlade. Ja ovdje moram reći da postoji realni odmak one da kažem formalne politike od rukovodstva Hrvatske radiotelevizije, ali mi još jako puno moramo napraviti da se i onaj neformalni kontakt koji postoji između politike, gospodarstva i nekih drugih grupacija odmakne i od naših redakcija i od naših novinara. HRT kao jedini javni servis u Hrvatskoj mora biti i dobro je da bude vrlo kritički procjenjivan i ocjenjivan. Uvjeravam vas da pri tome da i mi sami vrlo kritički procjenjujemo vlastiti rad i uspješnost. Zato svaku kritiku, a vjerujem da ovdje većina kritika bila dobronamjerna i sa brigom za ovaj medij, sačuvamo kao doprinos našem neprestanom poboljšavanju, odnosno kao zahtjev da poboljšamo sve što je u našoj moći se može učiniti u realnom vremenu boljim. Ali u ovom trenutku kada ovako kritički razmatramo Hrvatsku radioteleviziju ja moram reći i zbog vas ali i zbog svekolike javnosti, da je HRT ipak danas najvjerodostojniji medij u Hrvatskoj i istodobno najuravnoteženiji jednini medij u Hrvatskoj. Može li biti bolje? Mora i može i to je naša izravna odgovornost kad je već netko ovdje spominjao odgovornost koju i prihvaćamo. Na jednu sam vrstu kritike pa i moji ljudi ako tako smijem upotrijebiti riječ posebno osjetljiv, a to je jedan dio ocjene o HRT-u koji dolazi iz tiskanih medija i djelom iz nečega što je ovdje spominjano iz osobnih kontakata i pritom su ocjene o povezanosti politike i našeg posla uvijek odnose na one druge naše zaposlenike, da sad tu ne imenujem tko je na koga ciljao a u kojem se odnos s politikom onih koji vas netočno i tendenciozno informiraju o nekim stvarima ne odnosi nego to je i jedno i drugo, miješanje u našu neovisnost i u mogućnost da se oslobodimo ovih različitih utjecaja, tim više što ovdje mogu reći da je HRT za svaku informaciju potpuno otvoren i na raspolaganju svim tijelima a da ne govorim zastupnicima i pojedinačno i saborskim tijelima u svakom pogledu. Na HRT-u radi 3 tisuće 600 i nešto ljudi. Na radiju je situacija dobra. Na većem dijelu Hrvatske televizije također, u onom smislu u kojem sam rekao načelno. Dakle, sve može biti bolje. Ovdje se sve svodi na dio informativnog programa Hrvatske televizije ako sam dobro razumio gro kritika. Mi želimo to srediti ali pri tome kažem molimo da nam ne pomažete na način da se identificirate sa određenim krugovima interesa koji u tom sređivanju su u sukobu kao nastavak jedne nepopularne i loše tradicije iz godina i puno godina iza nas. Možda je dio krize stvarno u prevelikoj nazočnosti političkih interesa i lobija među našim novinarima koji uglavnom, unutar kojih se uglavnom ova diskusija i događa. Mi ne možemo sastaviti kadrovsku strukturu prema opcijama u ovom Saboru i želim reći da u tom pogledu niti smo imali takvu namjeru niti ćemo ikad imati dok je ovo vodstvo kuće na djelu. I ja bih htio reći da kad se tako ljudi svrstavaju, da onda, ja razumijem neke doista nekorektne priloge mojih kolega koji pogađaju i pogode i pojedince u ovom Saboru, ali morate shvatiti da kad naši ljudi su od strane politike svrstavani politički oni također to primaju sa vrlo velikom dozom povrijeđenosti. Nešto bih rekao posebno oko suradnje s vijećem. Možda ovako kritička opservacija u ovim brojnim sjednicama koje je vijeće ovdje navelo ne bi bilo kad zapravo ovo ne bi bio jedan neprekinuti dijalog između vijeća, ravnateljstva i programskih vodstva kuće u kojem ovdje možda nedostaje u toj dinamici neprekinute kritike koja se odnosi na ono što je bilo između dvije sjednice, ponajprije na neke konkretne primjedbe, kad to ne bi bilo i akceptirano sa strane vodstva ove kuće posebno programskih ljudi i pokušajima da se maksimalno tome ide u susret i da se one stvari koje doista nisu dobre i na koje s pravom se ovdje upozorava i otklone. Međutim, to je proces u kojemu i nama treba vremena i privikavanja da se naučimo na profesionalne norme koje su samo u našim rukama a ne u rukama podrške koju čovjek može dobiti kad radi ovaj posao sa raznih strana. Naravno, ovo pomalo ironično govorim. U tom smislu smo i osnovali ovaj Centar za ono što bi se reklo neprestano obrazovanje. U tom smislu i jest naši napori da neprekinuto šaljemo ljude, ovdje je netko pitao da sudjelujemo i participiramo u svim mogućim seminarima koje održava IBU, posjećujemo sve korespondentne radio i televizijske centre u Europi, sudjelujemo u brojnim radionicama, učimo gdje god se učiti može i gdje god nam to sredstva dopuštaju. Tome namjeravamo posvetiti neuporedivo više upravo ovo što sam zadnje rekao sredstava u godinama koje dolaze osnivajući jednu takvu instituciju. Ovdje je bio spomen o jeziku i govoru. To je glavni razlog zašto smo ovo i s čime počinje funkcioniranje ovog centra. Ja ću reći jedan fenomen koji nije samo problem naš. Doista, najveći broj kritika na koje nemamo pravi odgovor su kvaliteta jezika i govora. Istodobno nikad više zaposlenih lektora i fonetičara nije nego što ih danas imamo i nikad veća sredstva nismo, to sam već rekao, nismo utrošili. Nažalost, sustav kojim radimo je loš utoliko što se to događa u procesu rada a ne u jednom ovakvom centru u kojem čovjek može potpuno koncentriran tako da svaki put ona intervencija izvjetri sa onim trenutkom kad je ona realizirana. Dakle, ovo mora postati stvar jednog obrazovanja drugog tipa. Ali ovdje ću reći jednu stvar nad kojom mislim da bi se i vi trebali zamisliti. Ja sam obišao mnoge zemlje i mnoge televizijske i radijske postaje. Nigdje nema toliko problema sa jezikom. U nekim zemljama i nekim stanicama nema uopće lektora. Ima minimalna podrška glavnim voditeljima u smislu fonetičara. Znate zašto? Zato što ljudi izađu sa fakulteta pismeni. Ovdje je problem da mi moramo u našem procesu nadoknaditi onu pismenost koja u obrazovnom sustavu ne postoji a govorimo o zemlji znanja i o vremenu znanja. Čast nekim užim grupama i nekim užim strukama ali to je realni problem. Nešto bih samo rekao još o nekim detaljima. Neki su i otišli pa ne znam ima li smisla pojedinačno odgovarati, vjerojatno nema, ali tek toliko da kažem. Mi smo cijeli jedan koncept novi regionalnih programa izgradili na ovu inicijativu. Ta povezanost je dala to da ćemo vjerojatno na jesen odnosno sigurno na jesen slijedeće godine regionalne programe dignuti na jedan sat do … [[Govornik se ne razumije.]] na tri do četiri sata, a zatim kada se otvore novi multipleksi razmišljamo i o jednom kanalu koji bi bio isključivo namijenjen javnom regionalnom informiranju, dakle idemo otvoriti taj prostor da se kao i u radijskim postajama potpuno približimo ljudima, životu u realnom prostoru i da time onda zadovoljimo i jedan cijeli niz problema koji nastaje danas u ovakvoj strukturi programa i koji se tiču i mnogih prava i mnogih sadržaja namijenjenih posebnim grupama, manjinskim grupama pa i onda ne samo posebnim emisijama za pojedine narodnosti nego u pravom smislu redovnim vijestima na jezicima narodnosti. To će još više doći do izražaja i biti realizirano onda kada nadam se tijekom ove godine krene i informativni, specijalizirani informativni kanal sukladno otvaranju mogućnosti koji nam nosi digitalizacija u koju je ova zemlja ušla. Nešto oko pristojbe i marketinga. Mi doista se krećemo u jednom modelu koji je apsolutno prevladavajući europski model. Zapravo ja mislim da smo mi na najbolji način obradili ono što je bila preporuka i … [[Govornik se ne razumije.]] svim svojim članovima dakle krovne organizacije javnih radia i televizije. Danas se uopće smatra da je taj oblik izvora zapravo temeljni garant neovisnosti javnih medija jer ova vrsta diskusije, kao, je naše nasljeđe realno a koja se tiče nadzora tamo je prešla već u sferu dobrih običaja koji se ne krše i normi i principa profesionalnih koji na ovaj način nisu nazočni. Ovdje su s pravom nazočni i predmet kritike. Pristojba je dakle osnovica svugdje i uglavnom u kombinaciji sa marketingom ili sponzorstvom. Čak i BBC sada uvodi na neke od svojih kanala tu mogućnost. Kombinacije marketinga sa nečim što zovemo pristojbom. I ja bih ovdje mogao reći da samo one zemlje koje, gdje nema tog marketinga ili u cijelosti su to pokrile pristojbom ili postoji jedna druga formula da se iz prihoda marketinškog komercijalnih televizija prebacuje jedan određeni postotak u korist javne radiotelevizije. I reći ću u tom smislu da što je zemlja manja to je briga za financiranje njenog javnog servisa veća u Europi zato što je to jedini čuvar njenog identiteta i stvarne komunikacije sa ostatkom Europe. To ne treba brinuti posebno BBC ni HRT ni Francusku televiziju ni Španjolsku ni Talijansku, velike zemlje ali itekako Dansku, Belgiju, Norvešku, Finsku, Portugal i neke druge. Ovdje je vrlo kritično bilo riječi o transparentnosti u poslovanju i to s pravom. Ali ja bih ovdje želio reći, možda nisam dobro u ocjeni, u onome što sam govorio poslušan i ili me niste dobro čuli. Mi smo praktički cjelokupnu javnu nabavu koja je, gospodin Vujić je o tome govorio, bila predmet ovakvih i onakvih opservacija stavili u sferu javnih natječaja. To znači da smo učinili i sredstva za koja se za to troše potpuno transparentnim, javnim jer je javni natječaj kao i rezultate tih javnih natječaja. Daleko iznad ove granice od 10%. I praktički nam je ta orijentacija u sljedećoj godini još i veća. I napustili smo ovu situaciju u kojoj je bilo dogovora ili mogućnosti interpretacije dogovora ispod stola. Dogovora ispod stola u razdoblju u kojemu ovo ravnateljstvo odlučuje nema. Nešto o sukobu interesa. Jedan dio sukoba interesa koji opet ovako uglavnom su došli kao razotkrivanje iz sfere medija, vrlo zainteresiranih medija i tiskanih medija koji su ovdje već dobili neku svoju ocjenu, jedan dio toga bi se mogao odnositi na razdoblje prije. Drugi dio, mi smo sami proslijedili svako saznanje koje o tome imamo i koje nismo mogli … [[Govornik se ne razumije.]] Državnom odvjetništvu. Treći dio, sve moguće kontrole smo proveli koje smo mogli provesti. Ne posjedujemo ni jedan izravni dokument koji bi potvrđivao to, a na temelju novina za ovo razdoblje o kojem govorimo mi ne možemo ljudima davati otkaze, a vjerujte da sam ih ja spreman na bilo koji dokaz dati. Bez puno diskusije i bez obzira kakve će posljedice i što će na kraju sud presuditi. Nemamo dokaze osim novinskih članaka. Od novina smo tražili dokaze o onome što pišu. Nismo ih dobili. Od odvjetnika koji su tamo bili apostrofirani nismo ih dobili. Od strane odvjetništva još o najnovijim stvarima i našim zahtjevima koji dakle nisu iz ovog perioda uopće o kojima je ovdje bilo govoreno nismo dobili odgovore. Na kraju reći ću da mi je žao i mislim da je gospodin Pupovac u pravu kad je rekao da je jučerašnja najava u Dnevniku bila nekorektna. Jer žao mi je za parkiralište jer mi ih imamo i mnogi zaposleni, mnoge tvornice, mnoga poduzeća, mnoge javne ustanove imaju parkirališta i doista je što se mene osobno tiče to ovako jeftina tema da kažem na kojoj se sitni bodovi dobivaju. Žao mi je za restoran. U ovome restoranu hrane se i ljudi iz Hrvatske radio televizije koji ovdje rade i prate rad ovog Sabora. Htio bih ipak reći da kad je bilo riječi o mirovinama tu se malo naša sposobnost organiziranog rada i precjenjuje. Ne vjerujete valjda da smo bili sposobni od jučerašnjeg popodneva za navečer pripremiti prilog samo da bi se poklopio neki pojedinac ili jedno tijelo. Naime nažalost iza svakog priloga u dnevniku slijedi drugi. Ima neke logike u redanju tih priloga i sasvim je logično da ako se informira iz Sabora da se, da slijedi neki prilog iz Sabora. Ja uz sve isprike za neke druge stvari pa i za temu famoznog … [[Govornik se ne razumije.]] o ovoj temi bih želio reći nije bilo namjere ni, to je ipak samo dojam, a ne i nešto što je bila bilo kakva zloba. Na kraju što se tiče oko plaća ja bih htio reći još dva podatka. Broju zaposlenih koji rade ovaj posao u drugim zemljama i u drugim javnim televizijama je približan. Norma u drugim zemljama nije veća nego je manja. Ali je zahtjev za kvalitetom tih uradaka koje posebno rade novinari veća. Izdvajanje iz ukupnog prihoda u Hrvatskoj je manje od bilo koje zemlje s kojom se možemo uspoređivati ako nećemo uzeti zemlje koje su imale neuporedivo težu situaciju od nas ranije. Ona je oko 40%. U «IBU» ne postoji izdvajanje ispod 50 ili do 70% za radnu snagu i to izdvajanje daje u konačnosti višestruko da ne kažem i sa dvocifrenim ciframa pomnožene iznose, drugi je problem u ovoj kući ozbiljan, a to je da za ovo vrijeme u kojemu ćemo nuditi više kanala za isti novac jer nam je to donijela tehnologija, to je netko postavio pitanje. Dakle da, dati ćemo više sadržaja jer nam trebaju druga vrsta pismenosti i druga vrsta sposobnosti, morati ćemo promijeniti strukturu, a morati ćemo smanjiti i broj ljudi ne zbog toga što je to jednostavno od oka procijenjeni višak, nego zato što nemamo dovoljno novaca da one poslove koje trebamo platimo dovoljno dobro da bi ih imali. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama Zakona o carinskoj tarifi i dalje već prema dnevnom redu.
Peto, Izvješće o radu Vijeća Hrvatske radio-televizije i provedbi programskih načela i obveza utvrđenih Zakonom o programima HR-a i HTV-a u razdoblju od 3. rujna 2007. do 14. listopada 2008. godine i Izvješće Ravnateljstva Hrvatske radio-televizije i poslovanju za 2007. godinu. … [[Upadica se ne čuje.]] Jedna je točka dnevnog reda. Gospođo Pusić, izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče. U ime kluba. Ja bih htjela reći, ispričati se što to još nije podijeljeno, to je naša krivnja, na klupe ali bih htjela reći da smo niz klubova nas predložili jedan zaključak vezano na ovu točku. Ako mi dozvolite, nije jako kontroverzan, ja bih pročitala taj zaključak pa da vidite onda da li se slažete da o njemu se izjasnimo. Zaključak glasi, dakle sve ono uvodno što ide na temelju članka 122. Poslovnika Hrvatskoga sabora a vezano uz Izvješće o radu Vijeća HRT-a i onda cijeli niz klubova HNS, IDS, SDSS, Nacionalne manjine i SDP predlažu zaključak: "Obvezuje se Vijeće HRT-a da u roku od šest mjeseci podnese izvješće o napretku u područjima kulture govora potpunog i objektivnog informiranja i razvitku javnih sadržaja u ostvarivanju programa javne televizije, te otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar Hrvatske radio-televizije.". Vi znate da o svim tim točkama je izvijestilo zapravo Vijeće HRT-a kao o problemima s kojima su se oni susretali. Oni imaju obvezu po zakonu najmanje jedan put godišnje to raditi, ali smo smatrali obzirom na raspravu koja je bila da kako bi mogli svi podržati to da bi onda ovakav zaključak gdje bi oni za šest mjeseci još jedanput izvijestili o onome na što su već upozoravali u ovom izvješću da bi omogućio onda da imamo točni uvid. Dakle, ako se slažete a taj će zaključak biti upravo podijeljen, ako se slažete.
Hvala. Imamo također gospodin Antun Vujić. Izvolite.
Javio sam se zbog toga što su to dvije različite stvari i da treba odvojiti glasanje o jednome i glasanje o drugome. Jedno je glasanje o izvještaju vijeća a drugo je glasanje o izvještaju Ravnatelja odnosno financijskom, kako se to već zove.
Ja mislim da je to u redu, da bi trebalo odvojeno glasovati zbog toga što su to dva različita izvješća iako su pod jednom točkom dnevnog reda. Hvala vam. Prvo evo mislim da bi prijedlog gospođe Pusić trebalo prihvatiti zbog toga što doista mi želimo, ne moramo čekati godinu dana za neko izvješće, možemo zatražiti i češća izvješća i mislim da bi taj prijedlog trebalo prihvatiti. A isto tako, mislim da bi i glasovanje bilo odvojeno. Prvo glasujemo o Izvješću o radu Vijeća HRT-a i provedbi programskih načela itd., dakle pod a). Tko je za ovo izvješće? Protiv? Suzdržan? Hvala. Ovo je izvješće prihvaćeno sa 111 glasova za i 1 protiv. I glasujemo o Izvješću Ravnateljstva o poslovanju za 2007. godinu. Tko je za ovo izvješće? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je izvješće ravnatelja prihvaćeno većinom glasova sa 76 glasova za, 3 protiv i 33 suzdržana. Odbor za ravnopravnost spolova predložio je Saboru donošenje slijedećeg zaključka: "Zadužuje se Programsko vijeće HRT-a da posebno razmotri primjenu odredbi Zakona o ravnopravnosti spolova koji govore o obvezi medija da kroz programske sadržaje i programska usmjerenja i samoregulacijske akte promiču razvoj svijesti o ravnopravnosti žena i muškaraca, te o tome izvijesti Hrvatski sabor najkasnije do kraja ožujka 2009. godine.". Molim, tko je za zaključak koji je podnio Odbor za ravnopravnost spolova? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 112 glasova prihvaćen prijedlog Odbora za ravnopravnost spolova. Sada dajem prijedlog koji su podnijeli klubovi HNS-a, IDS-a, SDSS-a, Klub zastupnika nacionalnih manjina i Klub zastupnika SDP-a, zaključak koji je interpretirala gospođa Pusić, a on glasi: "Obvezuje se Vijeće Hrvatske radio-televizije da u roku od šest mjeseci podnese Izvješće o napretku u područjima kulture govora potpunog i objektivnog informiranja, razvitku javnih sadržaja u ostvarivanju programa javne televizije te otklanjanju pogovora", valjda prigovora "o mogućoj korupciji unutar Hrvatske radio-televizije.". Tko je za ovaj zaključak? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je ovaj zaključak prihvaćen jednoglasno sa 112 glasova.