Dobro jutro gospodo. Nastavljamo sjednicu sa točkom dnevnog reda – 5. Godišnje izvješće o radu Upravnog vijeća HINE 2005./2006. godine Sukladno članku 14. Zakona o HINI Upravno vijeće HINE dostavilo navedeno izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješće ste primili na sjednici, Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Želi li izvjestitelji odbora? Da. Predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora na 58. sjednici održanoj 8. lipnja 2006. godine raspravio je izvješće o radu Upravnog vijeća HINE 2005./2006. godina koju je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijelo Upravno vijeće HINE. Odbor je izvješće raspravio na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi posebno podržao aktivnosti HINE na povećanju udjela prihoda HINE od poslovanja na tržištu medija, poslovnih i drugih informacija čime će se udio skupne pretplate osnivača smanjiti ispod 50% u ukupnom prihodu kao i aktivnosti glede utvrđivanja daljnjeg razvoja. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno sa 7 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese zaključak kojim se prihvaća izvješće o radu Upravnog vijeća HINE za razdoblje 2005./2006. godina. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba HSP-a, gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici HINE. Prvo što moram kazati u ime kluba Hrvatske stranke prava da su stručnost, profesionalnost, objektivnost, pravovremenost i točnost u izvješćivanju temelji i temeljna načela novinarstva i u tome dijelu u Hrvatskoj ima znatan broj problema, znamo i sami da se na žalost i prema ocjeni međunarodnih čimbenika mnogi mediji u Hrvatskoj bave i oblikovanjem i formiranjem javnog mišljenja umjesto da se bave time da stručno, profesionalno, objektivno, pravovremeno i točno informiraju hrvatsku javnost i to tako da na temelju znači stručnog, profesionalnog, objektivnog, pravovremenog informiranja hrvatska javnost, hrvatski građani sami formiraju sud o razno raznim situacijama bilo da je to riječ iz područja političkog života, bilo da je to riječ o radu Hrvatskoga sabora, bilo da je to riječ o gospodarstvu i svim drugim temama. Na žalost u Hrvatskoj postoje samo dva primjera gdje su ova načela u znatnoj mjeri zadovoljena. To je primjer HINE i to je primjer Hrvatskoga radija, dok drugi medij treba biti objektivan i kazati istinu nastoje, iako su javni mediji, nastoje oblikovati javno mišljenje i još gora je varijanta što se neki mediji čak upuštaju u formiranje javnog mišljenja. Evo recimo mene je posebno iznenadila i sama Hrvatska televizija kad je prezentirajući jednu anketu istraživanja oko rejtinga političkih stranaka ustvrdila u komentaru da je 7,8 veći od 7,9. Zvao sam sve matematičare, nisam dobio potvrdu ni od jednoga iako je to kažem za Hrvatsku televiziju ako treba oblikovati javno mišljenje onda će se dogoditi znači u središnjem "Dnevniku" kako je 7,9 manje od 7,8 iako to nije uspio ni Staljin uvjeriti svoju javnost i sa svojima službama kad je imao takve ili slične zadaće. Prema tome, moramo se stvarno u ovoj raspravi osvrnuti i na taj dio kako i na koji način prije svega popraviti stanje u hrvatskima medijima baš na način kako to radi HINA i Hrvatski radio, tako da bi došli do one razine objektivnog izvješćivanja kako traži suvremeno demokratsko društvo, bez kažem da se formira i oblikuje javno mišljenje. Mislim da je to posebno problem ne toliko na razini središnjeg izvješćivanja koliko je to problem na lokalnima razinama zbog toga što treba biti objektivan da su na lokalnima razinama mediji prije svega u funkciji onoga koji tamo obnaša vlast i tu su također moguće razno razne manipulacije, odnosno pokušaji, ne samo pokušaji nego i konkretno formiranje javnoga mišljenja jer je točna ona stvar iz novinarstva, a to je ako nešto nije objavljeno kao da se nije ni dogodilo. E sad ako je nešto se dogodilo, a to se prezentira ne objektivno, stručno i profesionalno nego se … [[Govornik se ne razumije.]] prezentira u smislu, odnosno pokušaju oblikovanja ili čak u drugoj varijanti formiranja javnog mišljenja onda dolazimo do te situacije u kojoj sada jesmo i moramo se također zabrinuti što je dobar primjer HINE da razno razni lobiji, bilo da su to iz područja gospodarstva, drugi lobiji nemaju utjecaja recimo na HINU, nemaju utjecaja na Hrvatski radio iako u drugim medijima, znači kako javnim, o privatnima je znači ne treba ni govoriti jer znamo da privatni mediji kako i na koji način rade, ali temeljno načelo znači za sve bi trebalo biti ovaj dio koji su, a to je stručnost, profesionalnost, objektivnost i pravovremenost i zbog toga će Klub Hrvatske stranke prava podržati ovo izvješće s preporukom da se i na ovoj razini i u okviru HINA-e i mora se priznati da je bilo određenih ali to su sitni propusti u odnosu na druge medije koji izvješćuju da je bilo i da taj dio se još popravi i otkloni i da budu znači primjer uz hrvatske … [[Govornik se ne razumije.]] svim ostalim medijima u Hrvatskoj kako i na koji način obavljati profesionalno i stručno svoje poslove. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite!
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici HINA-e, kolegice i kolege! Pred nama je Izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e temeljem članka 14. Zakona o HINA-i jednom godišnje se podnosi izvješće Saboru. Upravno vijeće u današnjem sazivu je imenovano 24. svibnja 2002. godine, znači upravo mu je istekao četverogodišnji mandat pa možemo smatrati ovo izvješće zapravo i za jedno mandatno izvješće i zato je možda trebalo biti nešto opširnije. No međutim, ono se nalazi u okvirima zakonskih obveza. HINA je kao što je rekao gospodin Kovačević jedna od ključnih institucija u Hrvatskoj za promicanje istine, neovisnosti jer služi kao rasadište, vijesti i informacije a to je danas glavno oružje u svakoj zemlji. Zbog toga je status i stanje u HINA-i za sve nas od posebnog značaja. Kao što znate, HINA ima svoju tradiciju, sada već utemeljena je u srpnju 90. godine kao izraz želje mlade Hrvatske države da dobije jednu neovisnu kuću koja će biti izvorište objektivnih i istitinitih podataka a sjećamo se i onih ranijih razdoblja tamo od 1945. na ovamo koliko je trajala borba za neovisnost i istinu o Hrvatskoj, nažalost tada za to nisu sazrela vremena pa se sjećamo TANJUG-a, sjećamo se grupe novinara na čelu sa Šimom Balemom koji su zbog toga bili politički likvidirani jer su tražili da TANJUG objektivno izvještava o Hrvatskoj. Trebalo je proći pola stoljeća pa da političkom pobjedom nad komunizmom ostvarimo takve želje i težnje. HINA je danas jedna institucija sa petnaest godina staža što je malo za ovakvu kuću u svjetskim razmjerima ali se ona već profilirala u vrhunsku profesionalnu kuću. HINA danas objavljuje na hrvatskom i engleskom jeziku 400 naslova dnevno s više od 100 tisuća riječi i to radi tim od 130 novinara plus 30 ostalih zaposlenika i oko 60 honorarnih suradnika. U ovom izvješću se dotiču četiri glavna problema pa bih ja tim redom govorio o tom izvješću. Prvi i najvažniji problem je jačanje HINA-e kao javne samostalne neovisne ustanove. HINA je članica Europske udruge novinskih agencija zajedno sa još 30 zemalja i vodi se idejom statuta te institucije u kojem jasno stoji: "Agencije koje su članice te europske udruge podupiru načela slobode medija, nepristranog izvještavanja i zauzimaju se za zdravo okruženje koje počiva na slobodi medija, poštenoj tržišnoj utakmici kao i jednostavnim i temeljnim pravilima profesionalnih djelovanja." U ovom izvješću upravnog vijeća vidimo da se HINA držala tih okvira, da je ostala neovisan medij, objektivan medij i da se na njezin rad u javnosti upućuje vrlo malo kritika. No, to znači da je uprava HINA-e i uprava Vijeća HINA-e da su se uspjeli oduprijeti pritiscima koji su prirodni i normalni u svakom društvu na ovakvu vrstu izvora informacija. Pa ipak je možda ovo prilika da se osvrnemo i na neke kuloarske priče koje su išle a koje su ovim izvještajem definitivno demantirane a to su priče da u HINA-i postoji nekakav filter za informaciju, da postoji urednički filter za slobodno novinarsko izražavanje, da se ne izražava objektivno sa nekih događaja, recimo onaj u Macelju kada se pokopala tisuću 163 žrtve komunističkog terora, da HINA nije htjela objaviti detekt Deklaracije protiv komunizma Skupštine Vijeća Europe itd. Očito u izvješću ispada da su to bila podmetanja u nekim ne dobronamjernim medijima i da je s te strane bilo sve u redu pa mislim da možemo podržati i daljnju neovisnost HINA-e u sljedećem mandatnom razdoblju sljedećeg upravnog vijeća i sljedeće uprave. Ono što bi možda trebalo iz kuloarskih priča također izbaciti jer iz ovog izvješća se vidi da to nije tako bilo to su bile neke kadrovske čistke o kojima se govorilo. Ovdje se vidi da je sve bilo po demokratskoj proceduri. Bilo je govora o prijamu četrdesetak novinara bez natječaja 2002. godine. Međutim, po broju zaposlenika u HINA-i ovdje vidimo da i to izgleda nije istina iako je šteta što u izvješću nisu po godinama navedeni brojevi ukupno zaposlenih pa bi onda taj demant bio još bolje argumentiran. No, u svakom slučaju treba biti svjestan da je HINA najjače političko oružje uz druge javne medije i da ona mora ostati u rukama ovoga Sabora. Izbor upravnog vijeća mora biti ovakav kakav jest, dakle da u njemu nisu predstavnici ili oni koji protežiraju različite političke stranke nego zaista profesionalci koji se mogu othrvati prirodnim zakonima politike i drugih interesnih sfera. To je na kraju krajeva obveza i prema Zakonu o HINA-i koji u članku 5. kaže: "HINA ne smije biti izložena bilo kakvim utjecajima koji bi mogli ugroziti točnost i objektivnost njezinih informacija." Iz ovog izvješća proizlazi da je to tako i bilo i zbog toga i u tom dijelu izvješće podržavamo. Drugo, područje izvješća je financijsko stanje u HINA-i. Prihodi HINA-e su jednim djelom iz državnog proračuna, drugim djelom iz vlastitih prihoda, otprilike iz državnih izvora 51%, iz vlastitih prihoda 47% i oko 2% iz ostalih izvora. Iz izvješća proizlazi da postoji stalni lagani porast vlastitih prihoda od 2002. na 2003. za 6%, u 2004. za 13%, u 2005. 14% i u tom dijelu se zaista izvještaj može podržati sa jednim malim "ali" ne znamo da li je to ostvareno sa istim brojem uposlenika ili je zaista došlo do značajnog povećanja. Ako je došlo do značajnog povećanja onda znači da je prihod po zaposlenom pao što bi trebalo naravno posebno analizirati, zato eto taj dio ponovno ističem kao nedostatak u izvješću podatak o broju zaposlenika. Ono što u financijskom izvješću treba istaknuti da su ukupni prihodi rasli, istina nešto sporije od stope inflacije ali to nije bitno jer HINA i ne mora biti profitna i ne smije biti profitna ustanova. Ukupni prihodi su posljednjih četiri godine rasli negdje po stopi od 2 do 2,5% godišnje, dakle nešto malo ispod stope inflacije. osljednja godina 2005. koja je predmet ovog izvješća pokazala je povećanje prihoda od samo 0,96% što je manje od planiranog prihoda. Dakle, negdje sa 32 milijuna 300 tisuća na 32 milijuna 600 tisuća. No kao što sam rekao to i nije glavni cilj ovog izvješća niti ove ustanove. Prema planu za 2005. godinu prihodi su bili planirani u nešto većem opsegu od ostvarenih 3,1%, a ostvareni su kao što sam rekao negdje oko trećinu manje. No u svakom slučaju taj plan od 15 milijuna 800 ostvaren je sa 15 milijuna 400 tisuća kuna. Prema tome i to se može smatrati prihvatljivim za instituciju koja nije profitna. Treba nešto reći i o samostalnim prihodima od korisnika usluga koji su 2005. iznosili 15 i pol milijuna kuna. Poraso je za za 1,3% što izgleda možda malo, ali treba znati da HINA ima malo tržište, relativno malo tržište u odnosu na velike svjetske agencije i da je to u tim okvirima prihvatljivo. Prihod iz Državnog proračuna se u tom omjeru polako smanjuje. On je sa 53,3% došao sad na 51,1% i na matičnom odboru je postavljeno pitanje što će biti sa HINA-om kada prihod iz Državnog proračuna padne ispod 50%, a vlastiti prihodi budu iznad toga. Mi mislimo da sa HINA-om tada treba biti sve isto što i sada bez obzira na postotak koji će Proračun dati, a dati će uvijek onoliko koliko je potrebno da takva kuća opstane. Ona mora ostati u državnom vlasništvu, mora ostati javna kuća i mora ostati pod kontrolom ovoga Sabora. Iz ukupnog ostvarenog poslovanja HINA-e na profesionalnoj razini treba reći da je 2005. emitirala više od 200 tisuća informacija. Da na svom popisu ugovornih korisnika ima 12 dnevnih novina, 11 tjednika i magazina, 28 radio postaja, 11 Internet portala, 58 trgovačkih društava i čak 35 inozemnih institucija. Tu vidimo koliko je važna objektivna vijest o Hrvatskoj kada ide u te inozemne institucije jer se vrlo često pozivaju na HINA-u kao izvor takvih informacija. I to je još jedan razlog da ju se podrži u njezinom nastojanju da bude neovisan javni medij. U samom izvješću se posvećuje i dosta stranica o budućnosti HINA-e što je svakako jako važno i budući Upravno vijeće treba svakako uzeti u obzir ovo učinjeno i ove programe jer HINA-u čekaju novi iskoraci u razvoju. Prvi smjer je u ostvarenju napretka tehnologije, prikupljanje i slanja vijesti i informacija prema web servisima, kabelskim distribucijama, satelitskim komunikacijama i drugim modernim tehnologijama u ovom području. Ono što bi trebalo spomenuti da u sljedećem razdoblju treba proširiti i dopisničku mrežu. Naime dopisnička mreža u Hrvatskoj je zapravo preskromna osim Zagreba, Splita, Rijeke i Osijeka, Pule i Vinkovaca nema drugih stalnih dopisništava nego pokrivaju honorarci. NO prema zakonu članak 5. kaže se da je HINA dužna razvijati mrežu svojih dopisništava tako da ravnomjerno obuhvati sve županije. Prema tome to je jedan od prvih zadataka budućeg vodstva HINA-e. Naravno uz podršku Državnog proračuna i povećanje samostalnih aktivnosti. U svakom slučaju postavlja se pitanje da li je HINA sazrela da preraste i u samostalnu distribuciju vijesti prema finalnim korisnicima. Dakle da ne bude samo izvor informacija za one koji prenose vijesti nego da i sama usmjeri te vijesti na finalne korisnike, na fizičke osobe i tako dalje. Vjerojatno će nova uprava o tome donijeti svoj stav. To je veliki optimistični zalogaj i mislim da ga treba također podržati. Na kraju imamo izvješće o političkim izvorima koje je HINA najviše slala u svijet i o kojem je najviše izvještavala. Tako je na primjer kako ovdje slijedi iz Ureda Predsjednika emitirala u godinu dana 1615 vijesti. O radu Sabora 1596. Dakle nešto malo nego, nešto malo manje nego iz Ureda Predsjednika. Moglo bi se steći dojam da smo država sa predsjedničkim mandatom kao nekada. Očito je još to, malo su ostaci koji će se korigirati u smjeru poboljšanja informiranja o radu Sabora. I još jedan interesantan podatak koji ja uvijek volim u javnim medijima pročitati. Koliko posto vijesti je išlo iz vladajuće koalicije, a koliko iz opozicije? Znamo u javnim medijima da opozicija tu uvijek značajno dominira. Kod HINA-e je nešto bolja situacija. Naime HINA je emitirala o vladajućoj koaliciji 3 tisuće 570 vijesti u godinu dana, a o opoziciji 3 tisuće 948. Znači opozicija je imala samo 373 vijesti više od vladajućih što je oko 10%. Pa ju treba i tu pohvaliti jer u drugim javnim medijima je omjer prema opoziciji višestruko veći. Zbog svih tih razloga Klub HDZ-a će prihvatiti ovo izvješće. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSLS-a gospodin zastupnik Zlatko Kramarić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Štovani gospodine Boltek, kolegice i još ne prenose pa onda, može se biti ležerniji. Evo odmah da kažem na početku da će Klub HSLS-a prihvatiti ovo mišljenje, pardon izvješće o radu Upravnog vijeća Hrvatske informativne novinske agencije. Vidite evo kolega Hebrang je možda nehotice zapravo dao šlagvort kad govoreći o odnosima kako mi zapravo se odnosimo prema medijima i pokaže da smo vrlo osjetljivi i zapravo svaki trenutak koristimo da mjerimo koga ima više ili manje? I onda svakako nam se čini da onih drugih ima puno više ili upravo da su zapravo na neki način kontaminirali ovaj medijski prostor, a da nas ima malo ili premalo ili nedovoljno. I to htjeli, ne htjeli u svima nama očito čuči taj mali, mali totalitarni vražićak koji bi zapravo želio upravo da kontrolira i da zapravo sliku javnosti uređuje prema nekoj svojoj, svojim mjerilima. I onda uvijek je, i onda se ne trebamo uopće, ja mislim čak da je to ni loše znate. Mislim da odmah, ne zato da preduhitrimo ovu repliku nego jednostavno to je tako. Ako se bavite politikom onda svakako da želite da vaše ideje, vaše vrijednosti da budu što više zastupljene i na neki način da budu jedine. I teško je onda očekivati da mediji budu puno bolji od nas nego što smo mi sami. I mediji zapravo pokazuju jednu vrlo veliku opasnost a to je od, da ako imamo već na političkoj sceni bipolarizacije naše političke scene onda se tako otprilike i mediji ponašaju pa imate onda samo lijevo- desno, bijelo-crno, već kako god, dobro-loše kako god hoćete a zapravo vrlo malo ima nešto što, nešto između te dvije opcije, između te dvije krajnosti. I upravo u tom smislu i HINA pokazuje jednu kao jedan dobar primjer kako se ipak u ovom društvu bez obzira što je društvo u tranziciji što je u mnogim segmentima nedovršeno da se može zapravo balansirati i može se pokazati ipak jedna relativno objektivna slika ovoga našega društva. I to je ono što nas kažem s ove strane veseli samo na žalost HINA je samo jedan od igrača na ovoj velikoj medijskoj utakmici. Tržište je već prilično jasno raspodijeljeno i ono što mislim da je kolega Kovačević upravo govorio mislim da nije najveći zapravo ni problem niti u Hrvatskoj televiziji niti u ovim da kažemo velikim medijima. Kud i kamo je opasnije ono što se događa na ovoj lokalnoj razini gdje zapravo privatnost dominira i kako inače ovo jest vrijeme da postajemo sve više kapitalisti, da postajemo sve više zatvoreni, autarkični i da zapravo želimo gledati ono što se kreira doma. To postaje kud i kamo veća opasnost za upravo tu objektivnost na ovoj našoj politici. Tako da kažem mi se ovdje jako trošimo u tim raspravama koliko je to Hrvatska televizija javna, koliko je neka emisija “Latinice“ ili neke druge po našoj mjeri. Ali, ono što se doista događa na lokalnoj razini to po neki puta prelazi upravo onaj odavno je prešlo granice dobroga ukusa i mislim da je zapravo tu i na potezu Hrvatsko novinarsko društvo ali i mi kao politika da se ipak taj neki kao što postoji dres kod, evo pa mene upozoravaju kako nisam baš možda najpriličnije obučen za ovako ovaj Visoki dom, tako bi isto trebalo i u našim medijima postojati određeni kodeks ponašanja kojeg bi se ipak trebalo i podržavati i gdje je upravo činjenica da privatni kapital ulazi pa diktira i onda zapravo određuje i političke odnose na lokalnim razinama, a to nisu tako beznačajne lokalne razine. To je riječ o županiji, gradovima koji u hrvatskim prilikama doista predstavljaju itekako bitan politički, gospodarski i ini čimbenik. Upravo u tom smislu kažem bilo bi upravo dobro da ove vibracije koje dolaze iz ovoga izvješća i načina kako radi HINA da postane upravo taj jedan od tih kodeksa ponašanja za medije kako na ovoj nacionalnoj razini. Ali isto također kažem bilo bi vrlo dobro da ta politika ipak uskoro otvori jednu javnu temu o tome kako to zapravo stoji sa medijima na lokalnoj razini koji kažem doista su odavno prešli granice dobroga ukusa i nije riječ samo o manipulaciji, nego o doista u najmanju ruku kada kažem falsificiranju stvarnosti onda sam još prilično se izražavam eufemistički. Upravo kažem iz tih razloga nešto kao prilog o nekim trećim opcijama, o jednoj uravnoteženoj, o onom načinu da se pokazuje da se u životu može imati osjećaj za mjeru i da ničega previše, ničega premalo. Upravo iz tih razloga će Klub HSLS-a ovom izvješću dati potporu i još jedan puta kažem pohvaliti, a ovim nekim detaljima kažem žanrovskim možemo reći evo izvješće doista pokriva onako kako izvješće treba da izgleda i to bi malo maliciozno da kažemo neke ozbiljnije primjedbe. Hvala.
Hvala lijepo. Ispravak gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani zastupnik Kramarić je krivo citirao moju izjavu netočno. Naime, nisam ja iz političkih interesa brojao od kuda je koja vijest. To je brojalo upravno vijeće i reklo u svome izvješću. Dakle, da je na strani opozicije bilo 373 vijesti više nego na strani vladajuće koalicije, što znači 10% više opozicija je imala prilike se prezentirati u javnosti i to je sve što sam htio reći. Ja osobno nikada ne bih brojao to, ne zato što me ne bi zanimalo nego zato jer unaprijed znam rezultat. Hvala.
Ispravak gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, također je kolega Kramarić i mene krivo citirao. Ja sam rekao da je također najveći problem na lokalnoj razini kako vezano za javne medije, a da ne govorimo o privatnim medijima jer su u funkciji baš onih koji vladaju na tima područjima gdje niti jedna druga informacija osim njihove hvalospjevi sami sebi ne može proći i dobiti mjesto u izvješćivanju. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine Boltek, kolegice i kolege. Mislim da je atmosfera u kojoj se raspravlja u ovom izvješću danas a ona je bitno drugačija nego što se o izvješćima HINA-e raspravljalo prije desetak godina potvrda demokratskog napretka Republike Hrvatske ili bar napretka na području mjesta koji treba imati novinska izvještajna agencija kao što je HINA. Kao što znate prije desetak godina bilo je velikih rasprava u hrvatskoj javnosti o tome da je HINA koja bi trebala biti objektivan način izvješćivanja građana također bila politički pristrana, vezana uz neke političke stavove, opcije itd. Danas to ovdje nitko nije rekao i ova rasprava pokazuje zapravo da je u tom smislu HINA našla svoje mjesto u demokratskom sustavu Republike Hrvatske što je naravno opći kompliment cijelome sustavu. Dakle, na jednom području smo se nekih problema i riješili. Naravno čim se riješi jedan problem pojavljuje se drugi problem, a to je mjesto koje je ako već nema dakle tih političkih sporova i ako nema te političke nadnutosti postavlja se pitanje koje sad novo mjesto HINA-e u sustavu izvješćivanja u Republici Hrvatskoj. Na sreću tu postoje uzori, postoje novinske agencije. HINA je i članica Udruge novinskih agencija. Postoje standardi, prema tome ne treba tu puno izmišljati. Ali svejedno neka pitanja u pogledu pa i djelovanja HINA-e su otvorene. I državni mediji, mediji koji su u većinskom vlasništvu države znali su kada bi im se za to pružila prilika da također malo uđu u područje komercijalizacije, jer su naravno pokušali na takav način ojačati svoju financijsku poziciju i naravno sa tim problemom, to je zapravo temeljno pitanje filozofije djelovanja svakog državnog medija je suočena i HINA. Ja ne bih ocjenjivao niti ocjenu stanja i medijskog prostora. Mislim da bi to bilo preuzetno niti poziciju HINA-e. Ono što me u svemu tome posebice zanima je zapravo da HINA uspije u tom svom nastojanju da prezentira i posreduje ozbiljnu informaciju. Govori se ovdje kako je ozbiljna informacija temelj djelovanja novinskih izvještajnih agencija i ja bih naravno volio da ta ozbiljna informacija bude što je moguće više dostupna i što je moguće širem krugu građana Republike Hrvatske. To nažalost nije slučaj. HINA-ine informacije se prenose preko novinskih kuća, ali ako pokušate na HINA-inom portalu, dakle na site-u HINA-e doći do informacija za koje mislite da ih nećete naći negdje drugdje ili da će ta kvaliteta informacija biti bolja onda ćete se uglavnom prevariti. Na HINA-inom site-u ako niste pretplatnik naći ćete vrlo šture informacije, vrlo ograničeni pristup, gotovo manje nego što ćete naći na nekim komercijalnim site-ovima. Ja mislim da to nije dobar brand. Ako to treba platiti, ako država treba povećati svoj udio financiranja HINA-e da bi se to postiglo onda to treba učiniti. Zato me ne veseli ni ovo što se govori dalje u izvješću ovdje o koncepciji web-a. Govori se o rasprava, odnosno razmišljanjima u tom smislu pa se govori kako je web i u budućnosti koncipiran više kao pretplatnički web. I mislim da to nije dobro. Naravno da HINA-a treba pokušavati imati što je moguće više izvornih prihoda. To potvrđuje i njenu kvalitetu rada. Ali mislim da web kao sve snažnije sredstvo pridobijanja, dobijanja informacija u Republici Hrvatskoj i svagdje naravno u svijetu da web jedne nacionalne Novinske izvještajne agencije ne bi trebao biti dominantno pretplatnički koncipiran, jer to znači da će najveći dio građana ipak u potrazi za nekim informacijama se okrenuti prema komercijalnim web-ovima, a onda naravno to znači da dolazi u pitanje ono što je temeljna kvaliteta rada HINA-e, odnosno Novinske izvještajne agencije, a trebala bi biti i temeljna kvaliteta djelovanja svih izvještajnih kuća, a to je ozbiljnost informacije. To je nešto što mislim da i u ime Kluba zastupnika HNS-a, ali i u osobno ime ne mislim da je to dobra tendencija i volio bih naravno da se u tom smislu u HINA-i razmotri da li je ta orijentacija najbolja. Mi smo uvjereni da to u ovom općem trendu komercijalizacije, senzacionalizma koji vlada u hrvatskim medijima. O njemu kažem ne treba govoriti, on je plod nekakvih općih procesa, teško ga je izbjeći, ali bilo bi dobro da se jača nešto što je dakle u tom smislu ozbiljno. Što je naravno nezavisno, što po definiciji nije žuto. A jedina zapravo ili jedna od vrlo rijetkih institucija koja bi to mogla biti, a to puno ne košta jer ukupni proračun HINA-e je kao što vidite je vrlo siromašan za brojke, velike brojke kojima naravno se susrećemo u radu vladinih tijela itd. Dakle, žao mi je da je to ta orijentacija. Mislim da je ona do sada bila kriva ta prevelika rezerviranost, odnosno ograničenost dostupa informacija na web-u. Ako je to nova koncepcija, pojačanje te koncepcije onda smatram da to nije dobro. I još nešto vezano uz praćenje politike. Ne mogu biti zadovoljan time što je Hrvatski sabor ovdje na stranici 28. po količini vijesti, po broju vijesti o radu najviših tijela države, dakle Vlade Republike Hrvatske, predsjednika Republike i Hrvatskog sabora tek na trećem mjestu. Naravno to nužno ne mora samo govoriti o tome što radi u tom smislu HINA-a. Može govoriti naravno i o Hrvatskom saboru, ali svakako to nije dobro da je Hrvatski sabor po broju informacija koje je o njemu prenijela državna agencija na trećem mjestu iza predsjednika Republike Hrvatske i iza Vlade Republike Hrvatske. Mislim da je Sabor mjesto na kojem se razmatraju najšire političke teme i mislim da bi bilo logično u parlamentarnom sustavu kakav Republika Hrvatska ima i želi ga naravno u tom smislu jačati, da je Parlament treći po redu među ovdje tri najviše institucije o kojima izvještava Državna izvještajna agencija. Onda naravno ne možemo očekivati da će izvješćivanje nekih drugih komercijalnih novinskih kuća biti u pogledu Hrvatskog sabora povoljnije. Mislim da to nije dobro i misli da to treba ovdje primijetiti. Što se tiče praćenja stranaka. Logično je da je opozicija i vlast jednako približno jednako prezentirana. To je logično u jednoj demokratskoj državi. Ali kolega Hebrang koji je ovdje govorio zaboravio je da svaka prezentacija Vlade je najčešće i prezentacija vladajuće stranke i vladajuće politike. Pa u tom smislu nije nelogično da oporbene stranke u prezentaciji i HINA-e ali naravno i ostalih novinskih kuća koje žele ili misle da trebaju objektivno izvješćivati da opozicija kada se samo gledaju stranke bude zastupljenija. Jer vladajuća stranka svoju medijsku prezentaciju nadoknađuje preko prezentacija rada Vlade Republike Hrvatske. Evo dakle to su primjedbe koje, ili razmišljanja koja sam mislio da treba izreći u ime Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke. Ali ponavljam, najvrednija činjenica ove rasprave ili ovoga tipa rasprave da se na ovakav način, dakle afirmativno vez političkih optužbi mirno, analitički, ne dovodeći u pitanje objektivnost HINA-e raspravlja o HINA-e. To je svakako najveći dobitak ove rasprave, odnosno najveći dobitak onoga što je HINA-e uspjela ostvariti proteklih godina. I u tom smislu ovo izvješće će Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke podržati. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospodina zastupnika Andrije Hebranga. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih samo htio ispraviti ovaj podatak o vladajućim i opozicijskim strankama. Naime, rad Vlade je, kolega Radoš, posebno citiran ovdje. I to vrlo kvalitetno. Sa 2 tisuće 539 vijesti. I to je rad Vlade. A ispod toga se navodi stranke vladine su citirane toliko puta, a stranke oporbe toliko puta. Dakle ovdje nije pribrojan rad Vlade. Ovo je definitivno na štetu vladajućih koalicijskih stranaka. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavniče HINA-e, kolegice i kolege. Naravno klub HSS-a će podržati ovo izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e za 2005., 2006. godinu. Gotovo svi predstavnici klubova su iznijeli svoju podršku, ocijenili su stanje daleko boljim nego što je bilo. Gotovo se stiče dojam o jednom idealnom stanju u medijima jer naravno HINA je temeljac tog stanja, okvir gotovo za djelovanje. Naravno ja neću kazati da stanje nije takvo, ali ću pokušati i malo polemički otvoriti ukupnost prostora, naznačiti neke probleme od kojih ne valja bježati i pokušati dati određene sugestije Upravnom vijeću HINE na koji način nastaviti kvalitetan put razvoja kojim je HINA krenula, a samim time i dati poticaj stvaranju objektivnije medijskog prostora u cjelini hrvatskih medija. Naime, mislim da ćemo se svi složiti da ono što je bitno treba još jednom potvrditi i tražiti da se ustraje na tim načelima i principima na kojima HINA i danas funkcionira. Profesionalnost i neovisnost činjenicu da ovaj Visoki dom nadzire rad HINE, činjenicu da je HINA uistinu jedan okvir u okviru kojeg se događa ukupan medijski prostor i da je vrlo bitno da svaka informacija bude ozbiljna, točna, ali i pravovremena. Profesionalnost i neovisnost HINE je preduvjet svemu onome što se želi postići, ali i putokaz na koji način i kako se treba djelovati u medijima. Naravno da HINA sama po sebi ne može i nije odgovorna za ukupnost stanja na medijskom prostoru Hrvatske, naravno da je to stanje rezultat odnosa i okolnosti u kojima se nalazimo, da je rezultat još uvijek prevelikog utjecaja politike na pojedine medije bilo tiskane, bilo elektronske, da su okolnosti u kojima se nalazimo sve samo ne idealni i da u tom kontekstu i takvim okolnostima treba gledati ukupni medijski prostor. Iskorak koji je HINA načinila predstavlja krajnju ili konačnu manifestaciju HINA-nih mogućnosti, ali naravno potrebno je još daleko težeg rada i puta da se stvori onaj okvir medijskog djelovanja koji će biti na razini onih društava za koje Hrvatska drži da i ona treba biti. Naime, ja mogu kazati sa aspekta Hrvatske seljačke stranke da postoje različite teme koje se različito probijaju u medijima. Postoje određene teme na kojima gotovo nikome ili nije previše stalo ili ih naprosto ne žele niti objaviti. HINA u tome ne prednjači, ne prednjači, ali ja mogu potvrditi da kad god se dogodi da se određena vijest koja ima karakter ozbiljne nacionalne teme, određenih vrijednosti za koje se drži da su posrnule ili da ne pripadaju suvremenom svijetu, a koje oslikavaju realne principe na kojima počiva tradicionalno društvo da te i takve teme obično jako teško nalaze mjesto u medijima, da se one ili prešućuju ili da se, makar što se tiče HINE ipak objave, ali ne nalaze druge korisnike, ne nalaze druge korisnike niti u pisanim niti u elektronskim medijima. Te teme naprosto budu objavljene na portalu do 12 sati, a onda ih prekriju neke druge senzacionalističke vijesti. Kad god se želi ozbiljno progovoriti o temama koje ne žele polemizirati i ne žele se politički suprotstavljati, nego žele kazati o ozbiljnosti, o zbilji hrvatskih problema, političkih, gospodarstvenih, društvenih, etičkih, tada te teme ponovo ne mogu dobiti pravo koje bi trebale po svom sadržaju, ali i po objektivnosti koju treba se pridržavati da imaju. One to nemaju. Prema tome, postoje u ovom društvu još uvijek one teme koje imaju veća prava i one teme koje imaju manja prava i upravo je hrvatski Parlament mjesto da se ozbiljno progovori i o ovoj segregaciji medijskih odnosa koja definitivno postoji u našem društvu, jer nije razumljivo i nije shvatljivo da određene teme koje se aktualiziraju samo kad za to postoji određena potreba, odnosno aktualiziraju se kada određena skupina ili određeni moćnici misle da u tom trenutku te teme treba aktualizirati radi nekih drugih razloga, tada one dobiju svoju punu aktualizaciju u svim tiskanim medijima, elektronskim medijima i tri dana praktično mogu predstavljati udarne okosnice ne zato da bi se građani informirali nego zato da se ne bi informirali o onom o čemu bi se trebali informirati. Prema tome, problema postoji, problema će biti. Ono što je najvažnije i tu se slažem sa kolegom Radošom, vrlo je važno da postupak komercijalizacije HINE koji je naravno nužan ne bude primaran. Ako on postane cilj onda će se i HINA uhvatiti u koštac sa onim opasnostima koje gotovo nitko izlikom ili bez iznimke nije izdržao na tržištu, a to je tržišna vaga koja će i informaciju stavljati u kontekst pozitive i negative i tada će i informacija izgubiti svoju težinu. Prema tome, mi se ne zalažemo da HINA nema pravo na komercijalne djelatnosti, ali apsolutno, s obzirom zbog stanja u kojem se nalazi hrvatsko društvo, zbog realnosti u kojima se nalaze naši mediji, zbog naše odgovornosti mislim da je važnije da dodatnim sredstvima pojačamo mogućnosti HINE i da stvorimo kudikamo jače profesionalne okolnosti u kojima će djelovati HINA, a samim time i ukupni medijski prostor i da ojačamo ne samo web stranice, nego i lokalne pozicije koje su jako bitne, koje su jako bitne i na taj način možemo stvoriti drukčiju, objektivniju i kvalitetniju sliku. Naravno, spominjani su lokalni mediji koji naravno ne moraju biti u ovom sustavu koji imaju pravo i na vlastitu sliku, koji imaju pravo i na vlastite izvore informiranja ali i njima je dostupnost informacija ipak glavni preduvjet na koji način će i sami kreirati informacije. Prema tome, širenje mreže HINA-e, jačanje protoka informacija koje će dolaziti do svih lokalnih središta u našoj zemlji su preduvjet da se stvara jednoobrazna slika o informacijama koja neće izgledati različito u Vukovaru i različito u Puli i različito u Dubrovniku. Prema tome, umrežavanje sustava je najvažnija zadaća HINA-e u budućem razdoblju, otvaranje web stranice za sve one i stvaranje besplatnih web stranica za korisnike je jedan princip koji bi trebao upravo dokazati da je HINA okvir za pozitivno medijsko djelovanje, i samim time spriječiti neću kazati komercijalizaciju informacija ali preoblikovanje informacija, stvaranje informacija na informaciju, točno prenošenje svih informacija do krajnjih korisnika a to su naši građani. Koliko i u kojoj mjeri je HINA odgovorila na prilike na političkom tržištu, kako je pratila pojedine stranke, pojedine političare, na koji način i da li je to bilo uistinu srazmjerno, da li je to bilo fer i pošteno ili nije. Naravno, svatko o tome može iznijeti svoj sud. Mi u Klubu HSS-a ne možemo se složiti da je to bilo fer i pošteno. Nije. Što se tiče HSS-a ja kažem nije. I naravno to neće biti razlog da ne podržimo ovo izvješće ali to jest razlog da ukažemo da se počesto sa naših tiskovnih konferencija, sa onim stavovima sa kojima je izlazio HSS da nisu nalazila mjesta u izvješćima, da nisu nalazila mjesta niti u pisanim niti u elektronskim medijima a počesto nisu bila niti predmet koji je zanimao HINA-u. Prema tome, nevezano o bilo kome, nevezano o sadržaju moramo jačati ugled HINA-e upravo iz razloga da stvorimo pozitivno ozračje u medijima odnosno da stvorimo jednu pozitivan i fer odnos u hrvatskoj politici a u posljednje vrijeme mediji su na neki način glavni stupovi koji grade političke institucije. Eto, na taj način želim kazati da uz ove primjedbe za koje se nadamo da će naći svoje mjesto kada dobijemo iduće izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e Klub HSS-a će podržati ovo izvješće.
Hvala. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Klub SDP-a dakako podržava ovo izvješće Upravnog vijeća HINA-e. Mislimo da je HINA jedna vrijedna nacionalna agencija, da radi dobro, da radi profesionalno. Nema toga kojem se ne bi mogli istaknuti ili pronaći neki prigovori, vjerojatno se takvi prigovori mogu pronaći i za HINA-u. Možda bi se mogla prigovoriti brzina emitiranja vijesti. Ona nije ujednačena, nije standardizirana, ponekad se vijest emitira promptno, ponekad pak prođe i nekoliko sati od događaja do vijesti kad ju emitira HINA. Bilo bi dobro da se takve stvari malo poprave. SDP inače nema nekakvih velikih zamjerki ni na način praćenja političkih stranaka ni na način praćenja uopće događaja u Hrvatskoj. Mi smo uvijek potpuno zadovoljni, ali Bože moj, teško je zamisliti rad nekoga s kim bi baš svi i uvijek mogli biti zadovoljni. No, želimo istaknuti jednu drugu stvar i to je jedini zapravo razlog zašto se javljamo u ime kluba. Uz sve one zadaće koje HINA ispunjava Klub SDP-a predlaže da preuzme još jedno. Odluku o tome dakako trebala bi donijeti Vlada Republike Hrvatske. To smo predlagali i na Odboru za medije kad se raspravljalo o ovoj točki. Naime, interpelacija naše stranke, našeg kluba o kući "Vjesnik" je u ovom Saboru odbijena. Premijer je jučer na aktualnom satu rekao da nema pojma što se događa u kući "Vjesnik". To je ovdje izjavio "Ja ne znam šta se tamo događa." odgovarajući na pitanje zastupnika Vujića. To nas jako čudi da premijer ne zna što se događa u kući "Vjesnik" ali mu vjerujemo da je tako, da ne zna. Kuća "Vjesnik" se srozava i kako premijer ne zna što se događa čini se da će se srozavati i dalje. Gdje će to završiti to isto tako nitko ne zna. Jer ako ne zna premijer, tko bi mogao znati. Ali "Vjesnik".
Izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e.
Da, sad ćemo doći na to. Ali "Vjesnik" ima jednu bazu podataka od nacionalne vrijednosti. To je najvrijednija baza podataka u Hrvatskoj, nema je nitko. Ako "Vjesnik" završi kao što se bojimo da će završiti pitamo se što će biti s tom bazom podataka. Predlažemo da se spasi to nacionalno blago i da se ta "Vjesnikova" baza podataka poveže s HINA-inom bazom EVA. HINA ima budućnost koja je sasvim sigurno, prvo HINA je zaštićena zakonom, ima svoj posebni zakon, "Vjesnik" nema takvog zakona. HINA je u tom pogledu stabilnija, njezina budućnost je izvjesnija ili gotovo potpuno izvjesna. Pa predlažemo da se ne bi to nacionalno blago, ta izuzetna vrijednost dokumentacije kuće "Vjesnik" slijedila sudbinu same kuće odnosno otišla u neizvjesnost da se proba spasiti. Čini se da je HINA za to spremna, za preuzimanje te baze podataka, za inkorporiranje u vlastitu bazu i za izradu jednoga programa koji bi omogući pretraživanje i korištenje te baze za sve korisnike. To bi uvelike olakšalo rad ne samo novinskim kućama, ne samo novinarima kojima te baze podataka trebaju nego i brojnim drugim korisnicima. Vjesnik ovakav kakav jest niti to može napraviti niti to vjerojatno želi napraviti. On jedino ima bogatstvo to, pa eto ovu raspravu koristimo isključivo za to da pozovemo na spas jednog nacionalnog blaga. Ode li Vjesnik u nekoj varijanti u nekakvu privatizaciju to će otići u privatne ruke. Pazite, to nekome tamo može smetati, može sve to skupa pobacati. Dođe nekakav privatnik, takvi su bili. Bit će kasno plakati poslije. Bit će kasno govoriti nije nitko upozorio i bit će kasno da premijer poslije kaže nisam znao kao što kaže da ne zna. Jučer kaže da ne zna. Tako će opet reći nisam ja znao za to da to tamo postoji. Prema tome, upozoravamo sad premijera. Evo ako ovo sluša, ako ne sluša prenesite mu. Sad zna, od ovog momenta zna ta tamo postoji u kući Vjesnik blago ili je dužan znati nakon ovoga i neka se pobrine da se to blago spasi. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivica Klem. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine predstavniče HINA-e. Evo dakako da sukladno i zaključcima koje je iznio uvaženi zastupnik Hebrang podržat ćemo ovakvo Izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e za 2005. i dio 2006. godine. Mediji su od iznimnog važenja za razvoj demokratskog društva i upravo HINA ima tu jednu posebnu zadaću s obzirom da ipak Hrvatski sabor ima mogućnost nadzirati i sugerirati i raspravljati o izvješću Upravnog vijeća pa i o samom radu i načinu na koji HINA iznosi i prenosi i formira i slaže vijesti. Hrvatska mora imati jednu izvještajnu agenciju ovakvog tipa između ostaloga i zbog potrebe da se javnost kvalitetno, objektivno i brzo informira o svim onim procesima koji nas očekuju u ovo vrijeme, a ti procesi nisu ni jednostavni, za mnoge nisu ni razumljivi i smatram da je tu uloga HINA-e da može biti iznimno značajna poglavito u ovom dijelu hrvatskog pristupanja prema Europskoj uniji. Za razliku od drugih medija koji su u privatnom vlasništvu i koji naprosto pucaju od žutila i crvenila ipak se o HINA-i može reći puno toga pozitivnijeg bez obzira na ove primjedbe koje su unaprijed i prije mene u ime klubova zastupnika i izneseni. Ovdje svakako želim naglasiti da se slažem i sa mišljenjem Vlade Republike Hrvatske kako je potrebno prikazati razvidno podatke o financijskim sredstvima koje je HINA ostvarila iz državnog proračuna, isto tako i na način na koji su ta sredstva i utrošena. Vjerujući da HINA može još bolje i kvalitetnije informirati hrvatsku javnost vjerujući da se može nositi sa procesima koji se događaju na medijskim prostorima ne samo u Hrvatskoj nego i u našem širem okruženju podržat ću ovakvo izvješće o radu Upravnog vijeća. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine Bolfek ispred HINA-e ja bih u svakom slučaju ovo vaše izvješće podržala. Naime, Hrvatska izvještajna novinska agencija u listopadu prošle godine obilježila je petnaestu obljetnicu djelovanja. Svoju prvu vijest emitirala je mislim 17. kolovoza 1990. godine. Znači, 3 tjedna nakon što je osnovan Zakonom o HINA-i koji je 2001. godine izmijenjen. Preustrojivši time HINA-u iz državne ustanove u samostalnu javnu ustanovu i neovisni javni medij. Što se tiče neovisnosti javnih medija ja mislim da bi bila prilika da jednom i na Saboru o tome razgovaramo kao o jednoj posebnoj potpuno neovisnoj tematskoj jedinici. Međutim, mislim da to nije važno u ovom kontekstu vašeg izvještaja kojeg ste podnijeli sada. HINA danas ima zavidnu dnevnu fluktuaciju vijesti, sa čak objavljenih 400 vijesti dnevno i osigurava stalna radna mjesta velikom broju urednika i novinara zajedno njih oko 160. Iako i među zaposlenicima HINA-e ima i odgovornih i manje odgovornih koji objavljuju informacije prije nego što provjere njihov smisao ili točnost mora se reći da je HINA postigla da je u svojim izvješćima često citiraju upravo vodeće svjetske novinske agencije što znači da se vjeruje i da se poštuje njezina stručnost i upravo vjerodostojnost, a to je ono što svaki novinar duboko u srcu najviše želi. Baveći se agencijskim novinarstvom kao specifičnim vidom novinarstva HINA si je prokrčila put i zauzela visoko mjesto među europskim novinskim agencijama. Ima vlastitu elektroničku bazu podataka sa oko 1,3 milijuna podataka, vlastiti foto servis te pruža multi medijalne usluge. Zašto je agencijsko novinarstvo toliko značajno? Domaće i strane novinske agencije predstavljaju osnovne izvore vijesti za novinare. Stoga je za kvalitetan novinarski diskurs važna jednostavnost, točnost, pouzdanost i nepristranost agencijskih informacija. Što se tiče rada HINA-e u protekloj godini treba pohvaliti i uspješno poslovanje same agencije koja u proteklih tri do četiri godine konstantno povećavala svoje prihode. Oni su u 2005. godini povećani za čak 14,56%. Ono što je još pohvalnije jest činjenica da su ti prihodi ostvareni uz nepromijenjene cijene pretplate na HINA-ine usluge. Povećanje prihoda omogućilo je još jedan pozitivan aspekt otvaranje stalnog dopisništva u Bruxellesu kao sjedištu Europske unije i Sjeverno-atlantskog saveza. S obzirom da je Republika Hrvatska otvorila pret pristupne pregovore sa Europskom unijom bilo bi zaista smiješno da HINA nije otvorila taj ured u Belgiji. S druge strane troškovi tog dopisništva pokrivat će se prihodima novog servisa tzv. EU info koji je otvoren u studenom 2005. godine. Osobno pozdravljam svaku vrstu informiranja hrvatske javnosti o događajima u zapadno-europskoj agenciji jer je to na žalost, toga je na žalost još uvijek danas premalo. Današnje novinarstvo je na žalost često senzacionalističko sa puno netočnih informacija ili činjenica uzetih van konteksta što sve pokazuje stupanj neprofesionalnosti koja je zahvatila određeni broj novinara. Od vremena kada se u javnosti nije smjelo iznositi gotovo ništa došli smo u vrijeme kada se u javnosti pokušava iznijeti gotovo sve bez obzira kakve to posljedice imalo. Svaka sloboda pa tako i sloboda govora sa sobom nosi proporcionalni stupanj odgovornosti. No, u hrvatskom se novinarstvu mora reći ta odgovornost često zaboravlja pod krinkom da se nekoga želi ušutkati. Također se zaboravlja na pravo svakog čitatelja, slušatelja ili gledatelja da dođe u posjed točnih i preciznijih informacija. Bit je novinarstva reći točnu informaciju. Ne prvi reći određenu informaciju za koju se najčešće poslije saznaje da nema prevelike veze sa činjenicama. Hrvatska izvještajna novinska agencija još uvijek relativno dobro balansira između pojmova ažurnosti i točnosti te tako pruža svjetliji primjer ostalim nosiocima novinarskog poziva. Podržavam vaše izvješće.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, kolegica je ustvrdila što je za mene upitno kako svaki novinar želi raditi po načelu stručnosti, profesionalnosti, objektivnosti, točnosti i pravovremenosti. Da svaki novinar želi, da svaki urednik želi tako raditi onda bi medijska situacija i medijska slika bila sasvim drukčija u Hrvatskoj. Onda se ne bi oblikovalo javno mišljenje, onda se ne bi formiralo javno mišljenje nego bi se dopustilo hrvatskim građanima da oni sami čine. Ali nažalost u mnogim drugim medijima je situacija sasvim drukčija. Zato kažem opet ističem taj primjer HINA-e, primjer Hrvatskog radia. Ima i drugih medija i dnevnih novina koji se drže tih načela i tu je bitno i da društvo, novinske udruge konačno počnu i na tome dijelu raditi i poduzimati mjere jer nećemo imati odgovarajuće medije sa razvojem demokratskog društva ukoliko stručnost, profesionalnost, objektivnost, pravednost i točnost ne bude na prvom mjestu. Prema tome volio bih da je to tako što vi kažete, ali nažalost situacija poglavito na lokalnim razinama govori sasvim drukčije gdje su totalno kontrolirani mediji. Ne govorimo o privatnim medijima, čak su kontrolirani i javni mediji, a o privatnima neću ni govoriti. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče i odgovaram kolegi Kovačeviću. Naime u početku svog izlaganja sam upravo govorila da o temi neovisnosti javnog medija da bi o tome mogli održati jednu posebnu saborsku sjednicu. Naime ta tema je toliko goruća i toliko osjetljiva. Međutim to sam htjela odvojiti. Dakle ostatak novinarstva i ono sve što se pojavljuje kroz javne medije bi odvojila od ovog izvještaja HINA-e odnosno izdvojila bih upravo važnost točnosti i preciznosti agencijskih informacija kao preduvjeta za neko kvalitetnije novinarstvo. To što se u novinarstvu danas dešava u Hrvatskoj mislim da smo svjedoci svi mi bez obzira koje dnevne novine počeli čitati ili čak i tjedne novine. Od toga da nedostaju kolumne kritičke, od toga da nedostaju pravi politički komentari što je nekad kao što znamo bilo u nekadašnjim novinama. Dakle mislim da je došlo do srozavanja kvalitete novinarstva općenito. Ali to nekako mi se čini da nema baš direktne veze sa izvještajem HINA-e. Hvala lijepo.
Hvala. U 10,33 je isteklo vrijeme za prijavu … [[Govornik se ne razumije.]] trajanju od 10 minuta po ovoj točci. Poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedniče. Predstavnik HINA-e. Kolegice i kolege zastupnici. Doista o ovoj temi i ne bi trebalo previše govoriti jer i svi moji prethodnici su uglavnom dali pozitivnu ocjenu ukupnu o radu HINA-e u prošloj godini pa se i ja pridružujem na neki način takvom razmišljanju. Ja ne bih ovdje o tome što se dešava u novinarstvu jer to i nije toliko tema ove današnje točke dnevnog reda. Ja bih pokušao kroz nekoliko točaka se orijentirati na ovo izvješće. Prije bih, prvo i najvažnije htio bih reći da HINA se do sada profilirala kao jedan vrlo objektivan medij. Ja znam kad se govori općenito o medijima bilo kog tipa da se subjektivno prosuđuje o njihovom, njihovoj objektivnosti ali ovdje evo svi se slažemo da HINA doista predstavlja jedan biser, jedan biser u tim medijima koji smo do sada i svi skupa zamijetili da se razvija u pozitivnom smjeru. Posebno je dobro to što ajde na današnjoj političkoj sceni se često puta dešava ponekad i želja za bipolaraizacijom, a slobodno možemo konstatirati da HINA tu sasvim objektivno balansira u toj nekakvoj želji da se … [[Govornik se ne razumije.]] demokratizacija društva razvija u pravilnom smjeru. Naravno kad govorimo o lokalnim medijima moramo ovdje uputiti ipak određenu javnu kritiku takvim vrstama medija koji nažalost ne konzumiraju dovoljno čitav niz korisnih informacija koje HINA pruža iako možemo konstatirati da kod tih lokalnih medija doista ima često puta i uplitanje lokalnih moćnika koji nisu poželjni i nisu dobri za razvoj demokratizacije društva ali naravno na to HINA niti može niti bi bilo dobro da utječe. Isto tako evidentno je da je HINA priznata agencija u tom krugu djelatnosti u svijetu i normalno da razvojni procesi koji se dešavaju mogu samo dići rejting HINA-e. Tako da bih rekao da je rad u prošloj godini doista okarakteriziran kao uspješan i zbog velikog broja novinara i urednika koji rade vrlo objektivno i korektno svoj posao. Međutim ja bih se ovdje ipak osvrnuo na peto poglavlje koje se odnosi na ostvarenje i razvoj informatičkog sustava gdje opisuje te razvojne cikluse koji je ustvari započet 2003. godine nadogradnjom redakcijskog sustava HINA-e. Doista riječ je o jednoj ključnoj fazi realizacije tog dugoročnijeg informatičkog projekta koji je još kao što i piše ovdje zacrtan 2001. godine s ciljem stvaranja tehnoloških pretpostavki za prelazak iz tog klasičnog servisa u jedan interaktivni personalizirani medij koji se naravno koristi i koji je prilagođen današnjim korisnicima. Ono što bih htio reći da mi je možda malo i žao što se ukupni razvoj ili ukupni procesi informatizacije koje provodi Vlada možda ipak odvijaju na nekakav nedovoljno povezan način. To je previše separatno, tako da svaki sustav od mirovinskog, od zdravstvenog da ne velim nešto dalje gradi svoje informacijske sustave u sportu i tako dalje što nije dobro jer bi bilo korisno da se konačno definira jedan, jedna strategija informatizacije razvoja Hrvatske koja bi mogla definirati i javne informacijske servise. Zašto to govorim? Zato jer onda bi i HINA lakše došla do nekih podataka koji su često puta i važni ne samo s aspekta praćenja informacija nego i zbog toga da se može upućivati i upravo te medije na te izvore. Evo tako da uz pohvale radu HINA-i. Ova jedna moja opaska vezana za razvoj ukupnog informacijskog sustava, a onda naravno i vašega. Hvala lijepa. Podržavam naravno izvješće ovo.
Hvala. Ravnatelj HINA-e, Mirko Bolfek. Izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnice. Moram prvo ispričati predsjednika Upravnog vijeća gospodina Jadranka Crnića koji eto nije mogao jer je izvan Zagreba biti osobno danas ovdje. Pa je eto mene zapalo da vam zahvalim na vrlo zanimljivoj i za HINA-u sigurno korisnoj raspravi. I da ovom prigodom dam neka možda objašnjena. Prvo kad je riječ o financijskoj neovisnosti HINA-e. Ona dolazi do izražaja u ovom smjeru da ona što više ostvaruje prihode tržišnim pozicioniranjem, a da relativno opada udio bivših sredstava iz proračuna koji su i danas se ostvaruju u ugovornom obliku. Htio bih reći da je riječ o jednom strateškom konceptu da se mediju koji se ne potvrđuje na tržište zapravo umanjuje njegova vjerodostojnost i njegov kredibilitet. Drugim riječima, informaciji koja je sponzorirana i financiranja, čak i kada je točna njoj se ne vjeruje. Novinske agencije, pa i HINA se nalazi u poziciji da svoje vijesti koje po određenom kriteriju kao događaje bira, oblikuje i emitira da se u medijima koji su finalisti, HINA je recimo grosist natječe da bude objavljena. Drugim riječima, ono što se, što HINA emitira, a što određeni mediji preuzmu je na neki način pobijedilo i ne samo po svom sadržaju nego po svojoj samoj prirodi i preuzeto je kao uvjerljivo i kredibilno. Ta načela osobito važe kada je riječ o informiranju inozemstva. Ni jedna novinska agencija, ni jedan ozbiljni medij neće preuzeti informacije koje nisu dovoljno kredibilne. A da bi bile kredibilne moraju odgovarati uz ostalo i ovom načelu financijske neovisnosti. I zato je taj trend na kom se inzistiralo posljednje 4 godine bitan ne samo kao neka financijska bilanca. Jer ne radi se zapravo o velikim sredstvima. Ali kao jedna bitna komponenta vizije u kojoj se HINA treba razvijati. I ako pogledamo druge novinske agencije koje su u zemljama … [[Govornik se ne razumije.]] demokracije prolazile taj put udio države kao pretplatnika i sve usluge koje uslugu mediji je negdje reduciran na 30-ak posto. Naravno u zemljama uskog medijskog tržišta situacija ne ide niti tom brzinom, niti je moguće preslikavati te modele. Ja dakle to ističem i iz tog ugla, ne samo iz ugla čistih financijskih rezultata. I u tom pogledu je bitno odgovoriti na pitanje koje je u izvješću posebno naglašeno što sada kada će HINA po svojoj prilici preći tu magičnu crtu od 50%. I odmah kažem, ne bi se smjelo desiti da se i nadalje da to pitanje gleda samo sa stajališta kako bih rekao fiskalne politike. Taj novi model treba biti dovoljno motivirajući i stimulativan da sama HINA nastavi raditi u ovom smjeru. I mi smo već predložili Ministarstvu kulture jedan model, pošto ono na neki način posreduje između HINA-e i Vlade da se ta sredstva koja će HINA vjerojatno već od iduće godine ostvarivati preko 50% relativnog učešća, da ih dražva prati u istoj proporciji, dakle za svaku kunu vlastitog prihoda HINA-e jedna kuna premije da tako kažem države, ali na način da se ta sredstva izoliraju i da budu namjenski predviđena za razvoj HINA-e, a ne za bilo koji trošak. I odmah da kažem, u tom smislu postoje dva vrlo konkretna razvojna programa. Jedan je dopisništvo u Bruxellesu kojega smo otvorili bez dovoljno financijske podloge. I ovo što je danas također naglašeno, a u izvještaju piše potpuno pokrivanje Hrvatske mrežom HINA-inih dopisništava koja sad u Hrvatskoj postoje u Rijeci, Splitu i Osijeku, a trebalo bi pokriti ravnomjerno čitavo područje Hrvatske. Još nešto. Kad se čitaju financijski podaci, a čujem da u tom smislu postoji i neka ocjena u očitovanju Vlade koju inače nisam vidio da je. Spominjano je da postoji očitovanje Vlade o ovom izvješću, ja ga nisam vidio pa ne znam što točno piše. Ali bih htio naglasiti da treba voditi računa da su prihodi HINA-e rasli, kao što je rekao zastupnik Hebrang nešto ispod inflacije. Ali da su prihodi od osnivača ili iz proračuna ostali nominalno zamrznuti na razini iz 2002. godine- Drugim riječima, ti prihodi od osnivača nisu korigirani ne niti za inflaciju niti za postotak kojim su se kretali općenito proračunski rashodi cijele države. I odmah da spomenem da ideja kolege zastupnika Radoša da bi HINA-nin web trebalo potpuno otvoriti kako bi te informacije bile dostupne najširoj publici na žalost je neostvariva ako HINA ostane koncipirana u ovom mješovitom tržišnom modelu jer te vijesti koje bismo mi svima slobodno dali na raspolaganje ne bismo mogli onda medijima prodavati. Dešava se međutim nešto drugo da svih 11 web-ova koji su naši pretplatnici praktički recikliraju te iste vijesti je li pa ih se može naći na svim drugim web-ovima, ne postoji oskudica HINA-nih informacija, samo one nisu jedino na HINA-nom web-u i to je dobro jer kad bi bile samo na HINA-ninom web-u, hoću reći da je on po svojoj ozbiljnosti i u medijskom prostoru pod navodnicima "najdosadniji", ali i na web-u indeksa, na web-u Telecoma, na web-u vip-a i svih drugih već poznatih web-ova u Hrvatskoj praktički 80% sadržaja političkih vijesti su vijesti HINE, dakle one su na taj način dostupne. Još bih samo htio kratko dvije konkretne stvari objasniti. Ovo pitanje koje je također gospodin zastupnik Hebrang postavio o prijamu 30-tak ljudi 2002. godine u radni odnos, hoću reći da su tu primljeni honorarci koji su godinama zapravo radili u HINI na crno i ništa ni više ni manje od toga, tim više jer se radilo o ljudima koje je HINA trebala. S jedne strane bez njih nije mogla funkcionirati na način koji je bio potreban, a s druge strane ti ljudi su bili prikraćeni za svoja osnovna prava. I na kraju ideja oko Vjesnikove dokumentacije. Ja bih htio naglasiti da mi u HINI još nismo napravili kompletni da tako kažem projekt, ali mislimo da je riječ o sadržajima koji su komplementarni, koji bi za 4, 5 godina mogli imati i financijsko opravdanje u smislu da bi se mogli velikim dijelom pokrivati od prihoda na tržištu, ali u ovom trenutku bilo to u "Vjesniku" ili u nekom državnom tijelu ili na četvrtom mjestu uključujući i u nekoj varijanti povezivanju sa HINA-om, riječ je o godišnjem trošku hladnog pogona od 2, 3 milijuna kuna godišnje koliko to sad košta "Vjesnik", koliko bi to vjerojatno koštalo državu ako ona tu bazu pohrani u nekoj od svojih institucija. Dakle, ni u kojem slučaju se ne radi o mogućnosti da HINA to preuzme i sama financira. Eto, hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Evo ovo je izvješće, mišljenje Vlade, sad ćemo uručiti tu mišljenje Vlade. Vlada predlaže Saboru da prihvati Izvješće o radu, a ima jedan navodi da prihodi i rashodi za 2005. i 2004. godinu u ostvarenim prihodima, da nije razvidno koliko se ostvari prihoda i rashoda u odnosu na sredstva doznačena iz državnog proračuna. Ali dobro to. Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Godišnje Izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e 2005./2006. godina. Dajem na glasovanje zaključak. Prihvaća se izvješće o radu Upravnog vijeća HINA-e 2005./2006. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 88 glasova za i 3 suzdržana donesen je predloženi zaključak. Sukladno prijedlogu Odbora za informiranje, informatizaciju i medije dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Zadužuje se Vlada RH da razmotri mogućnost povezivanja podataka Vjesnik-ove dokumentacije i HINA-ine baze "EVA". Molim uključimo se. Možemo glasovati. Eva i Adam. Rezultat? 68 za, 11 suzdržanih, 9 protiv. Donijet je predloženi zaključak pa neka Vlada razmotri mogućnost povezivanja Eve i Adama.
Gospodine predsjedniče Sabora, dame i gospodo zastupnici. Dopustite mi da se u nekoliko riječi osvrnem na rad HNB-a, a i na aktualnu planetarnu i šire ekonomsku situaciju u Hrvatskoj. U ovo doba je 6 godina, a bili smo suočeni a ne samo sa dugoročnim posljedicama rata, tranzicijske krize, a međunarodne izolacije a nego i sa kratkoročnim posljedicama dvaju ekonomskih šokova događaji u Kosovu, njihove implikacije na platnu bilancu, bruto … [[Govornik se ne razumije.]] proizvod i druga kriza u bankovnom sustavu. Posljedice toga bile su pad, a zatim vrlo sporiji rast bruto domaćeg proizvoda, a usporavanje svih reformi, ubrzanje inflacije, a u planetarnoj sferi gubitak i zatim stagnacija deviznih rezervi, tiska, likvidnost ili bolje rečeno visoka nelikvidnost u sustavu i visoke kamatne stope. Danas nakon 6 godina ta situacija izgleda bitno drugačija. Sredinom 2000. devizne rezerve HNB-a su iznosile oko 3 bilijarde eura i pokrivalo je 29% godišnjeg uvoza roba i usluga. Danas one iznose 9,3 milijarde eura a i pokrivaju gotovo 50% godišnje vrijednosti uvoza. Novčana baza kao glavni monetarni agregat u tome je razdoblju povećana za 2,7 puta a uz godišnju stopu rasta od preko 17% što je dvostruko brže nego što je rastao nominalni bruto domaći proizvod. Razina opticaja novca je prepolovljena. S deset obrtaja u 2000. na današnjih šest obrtaja godišnje a odnos ukupnih likvidnih sredstava i bruto domaćeg proizvoda je povećan sa 41 na 63%. Povećano je i povjerenje u nacionalnu valutu pa je i udio kunske štednje u ukupnoj štednji udvostručen sa 14 na 28%. Prosječna kamatna stopa na kredite sa valutnom klauzulom kao dominantan oblik kredita u Hrvatskoj smanjenja je sa 12 na 6,3%. Kamatna stopa na tržištu novca je pala sa 7 na 1,7%. A inflacija mjerena po potrošačkim cijenama smanjenja je sa 5,5% u 2000. na prosječno 2,4% od 2001. do 5. mjeseca 2006. A i konačno, i najvažnije. Prosječna stopa rasta GDP-a povećana je sa 1 na 4,7%. Što pokazuju te brojke? Pokazuju da je u cijelom ovom razdoblju a suprotno općem uvjerenju monetarna politika bila izrazito ekspanzivna a izravno podržavajući gospodarski rast a istodobno održavajući inflaciju na vrlo niskim razinama. Zašto uz takvu monetarnu ekspanziju gospodarski rast nije bio i brži. To je rezultat strukture potražnje za novcem a ona nije kao što znate monetarni fenomen, zavisi od ukupnog stanja u realnom sektoru i od ukupne ekonomske politike zemlje. A istodobno sa svim ovim izvršene su bitne transformacije monetarnog i šireg financijskog sustava. Izmijenjena je zakonska regulativa, novi Zakon o HNB-u, Zakon o bankama, Zakon o deviznom poslovanju, Zakon o platnom prometu itd. A uvedeni su … [[Govornik se ne razumije.]] sustavi međubankovnog poslovanja a uključujući sustav velikih plaćanja i nacionalni klirinški sustav. Uvedeni su novi instrumenti monetarne politike uključujući operacije na otvorenom tržištu, prekonoćni depoziti a unutar dnevni krediti itd. Unaprijeđena je bonitetna kontrola banaka i ukratko rečeno oblikovano je i stabilizirano tržište novca i financijsko tržište u zemlji. A ukratko, monetarna situacija danas je bitno različita od one prije šest godina. Međutim, ovakva komparativna statika, usporedba dvaju statičnih stanja 2000.-2006. zapravo vrlo malo govori o tome što se unutar tog razdoblja stvarno zbilo, koje su bile determinantne tog zbivanja, koji su bili problemi i koje su bile i negativne posljedice takvih kretanja. Zato je bitno da u tom razdoblju od šest godina razlikujemo u stvari tri bitno različita podrazdoblja. Upravo je bila sama 2000. i 2001. godina. To je bilo vrijeme kada je HNB vodio izrazito ekspanzivnu monetarnu politiku dajući monetarnu inekciju financijskom i realnom sektoru kojem je onda ona bila neophodna. To se uradilo prije svega smanjenjem stope obvezne pričuve. A krajem 99. ona je iznosila 30,5% a do kraja 2000. je smanjena na 23., a do kraja 2001. na 19%. U te dvije godine emitirano je primarno novca 66% a novčana masa je povećana za 70%, ukupna likvidna sredstva za 84% a to je bio bitan razlog zašto nakon toga se više nikad nije govorilo o nelikvidnosti u sustavu, a istodobno s takvom ekspanzivnom politikom HNB-a prekinuli smo sa starom dogmom a uzdizanja tečaja nacionalne valute kao objekta dužnih, snažnih, permanentnih intervencija. Pustili smo da u takvim uvjetima monetarne ekspanzije tečaj se slobodno formira na tržištu. I to se je i dogodilo. Tečaj se u te dvije godine stabilizirao na razini od 7,56 kuna za euro. HNB nije bila prisutna na tržištu više od 6 mjeseci. Tada je uslijedio spekulativni napad na kunu. Kada je, a u vrijeme koje je obično razdoblje nestašica deviza gdje je tečaj aplicirao na 7,12 kuna, a nakon toga u špici turističke sezone skočio na 7,70. HNB je onda intervenirao u roku od 2 tjedna sa ukupno 400 milijuna eura i objavio tečaj. Nakon toga je on uglavnom ostao stabilan. Koji je to bio tečaj? To je bio tečaj uz kojeg u onim uvjetima 2001. je deficit tekućih transakcija platne bilance iznosio samo 3% od GDP-a. A to je drugim riječima čak i u takvim imperfektnim uvjetima bio ravnotežni tečaj. A inflacija je naravno smanjena. Temeljna inflacija je pala na samo od 1,2% u 2001. i na toj razini je ostala i u slijedeće dvije godine. A drugo razdoblje unutar tih 6 godina počinje u stvari krajem 2001. i početkom 2002. kada smo bili suočeni sa još jednim šokom, a izazvanim uvođenjem eura i … [[Govornik se ne razumije.]] valuta u eure. U samo mjesec dana u bankovni sustav se je iz džepova građana slilo preko milijardu eura. Sustav i HNB su taj priljev uspjeli neutralizirati, a nije bilo utjecaja ni na inflaciju a ni na tečaj. Međutim, tada je uslijedio još jedan priljev od preko milijardu i dvjesto milijuna eura u drugom dijelu 2002. što su se banke zadužile u inozemstvu. Posljedice su bile uočljive već tada. Tečaj realno aplicirao za 2,8% roba i usluga je udvostručen s 5,5 na 11% GDP-a, a tekućih transakcija platne bilance je dostigao rekordnih 8,6% GDP-a. To je bio samo nagovještaj događaja koji su slijedili i koji traju i danas. I HNB je odmah reagirao na njih uz žestoku kritiku svih interesnih skupina u zemlji i inozemstvu uključujući i MMF, a tad smo bili optuživani da gušimo razvoj, ograničavamo potrošnju, robujemo dogmi niske inflacije kao jedinog ekonomskog cilja centralne banke. Od tada imamo kretanja i odnose koji su zadržani i do danas i o kojima se svakodnevno mnogo govori. Zašto su ti odnosi upravo takvi? Postoji više uzroka i svi oni su se počeli ispunjavati već 2003. godine. Prvo što je na neki način naizgled apsurd, a prethodni uspjesi u smanjivanju inflacije i stabilizaciji tečaja smanjili su percepciju rizika za strane ulagače, a isto tako i za domaće korisnike kredita sa valutnom klauzulom. Tada je od strane banke a koje su onda već preuzele 90% domaćeg bankovnog sustava, … [[Govornik se ne razumije.]] i organizirale svoje poslovanje, a istodobno u Europskoj uniji a vladala je stagnacija uz pad kamatnih stopa što je povećalo razliku između prinosa koji se ostvaruju u Hrvatskoj i prinosa u Europskoj uniji. Zapravo strane banke su počele obavljati posao zbog kojeg su i došle u Hrvatsku. Zbog kojeg su i kupovale domaće banke. Počeli su, počeli su prevladavati obilan i relativno jeftin novac, a Europske unije a na hrvatsko tržište. To je jednostavno standardna slika djelovanja globalizacije financijskih sustava na nacionalnu ekonomiju. S druge strane nakon desetljeća i više odricanja povećana je i sklonost potrošnji u zemlji. I stanovništva i poduzeća i države. Jednostavno zato što bankovnim kreditima je ta povećana potrošnja sada bila financirana. Povećan je i proračunski deficit zbog ubrzane izgradnje infrastrukture. Kao rezultat svega toga bile su i znane posljedice. Od 12. mjeseca 2002. do kraja 5. mjeseca 2006. banke su se zadužile neto za 6,7 bilijardi EUR-a. Taj njihov vanjski dug raste po prosječnoj stopi od 35% godišnje. Banke kažu da to je između ostalog i rezultat mjera HNB-a. Da nema tih mjera mi bi se manje zadužili. Ok. A isključimo efekte mjera HNB-a na zaduživanje banaka. Ipak one su se i bez tih mjera zadužile za preko 5 milijardi EUR-a uz godišnji rast uz 29%. A udio njihovog duga u GDP-u je udvostručen s 15 na 31%. A istodobno raste i zaduživanje ostalih sektora države i poduzeća, tako da u ove 3 i pol godine je vanjski dug zemlje povećan s 15 na 27 bilijardi EUR-a. Znači za 12 bilijardi EUR-a manji je udio u GDP-u sa 62 na 85% bruto domaćeg proizvoda. Koje su posljedice toga, a koje naravno osjećamo danas? Postoje dvije vrste. Prvo su izravne posljedice dostignutog vanjskog duga. Potencijalne i stvarne. Potencijalne su rizici. Ranjivost zemlje na moguće promjene kamatnih stopa, tečaja, tokova međunarodnog kapitala. A drugo su stvarne koje osjećamo, a to je visok rast troškova servisiranja tog duga. I u našoj smo analizi ukazali da uz postojeće tendencije mi u relativno kratkom roku, a iznos plaćenih iznosa dostigao visinu mogućeg prirasta GDP-a. A šta to znači? Prvo znači bitno smanjenje vlastitog financijskog potencijala zemlje. I drugo njegovu još veću ovisnost od stranih izvora financiranja. A znamo da ekonomska ovisnost obično je praćena i nekim drugim ovisnostima. Drugo su neizravne posljedice takvog duga. Prvo njih je stalni pritisci na aplicijaciju tečaja. I osnovno što HNB je u sve ove 3 i pol godine radila je sprečavanje jačanja kune. A emitirajući dolaz kroz intervencije na deviznom tržištu. Ipak i uz te interevencije kuna je realno aplicirala u ove tri i pol godine skoro za 10%. Toliko je uvoz jeftiniji, a toliko naši izvoznici u kunama realno dobe manje. Drugo, dinamičan rast domaćih kredita po stopama od preko 18% uz tendenciju jačanja kune imaju naravno negativni utjecaj na bilancu plaćanja. Deficit nije tako visok kao što je bio u rekordnoj 2002. ali je permanentno visok. U prosjeku deficit u razmjeni roba i usluga iznosi 7 i pol posto GDP-a, a deficit tekućih transakcija 6 i pol posto GDP-a. Naravno da deficit u razmjeni roba i usluga i izravno negativno utječe na usporavanje bruto domaćeg proizvoda. Dalje, a inflacija. Ona je još uvijek niska. Ona je još uvijek pod kontrolom i takva će i ostati. Ali brojke tvrdoglavo govore da se inflacija lagano ali konstantno ubrzava. A sa 1,7% u 2003. na 3,6 u 2005. i na 4% u pet mjeseci 2006. Upaljeno mi je svjetlo što znači da moram skratiti. Dakako da ću to uraditi, ali dopustite mi jednu stvar. U ovih 6 godina vrlo rijetko sam bio ovdje. I zato sada i ne govorim samo o godišnjem izvješću nego želim ukazati na bit problema, a on nije od jučer. Zato sam počeo sa početkom mandata. A osim toga ovo mi je možda i zadnje obraćanje. A nije samo inflacija ili potrošačke cijene posljedica takvog rasta inozemnog duga. Još veća je inflacija u sferi nekretnina. Takva se naravno ne iskazuje u potrošačkim cijenama. A osim kod najamnina. A imajmo na umu da su one u posljednjih 12 mjeseci povećane za 32%. Naravno da sve to aprecijacija, inflacija pogoršavaju platnu bilancu, a preko nje povratno utječu na dug. Evo.
Nastavite, nastavite.
Bit ću kratak. Evo to je skup međusobno povezanih problema u kojem HNB nastoji djelovati ograničenim instrumentima koji mu stoje na raspolaganju … [[Govornik se ne razumije.]] pri tome te instrumente na način da ne ugroze ostvarivanje temeljnog ekonomskog cilja, a to je visok održivi ekonomski rast. Tako je i djelovanje HNB-a mnogo šire nego što je njegov zakonom utvrđeni cilj. Mi nastojimo simultano djelovati na sve ove probleme, a ne ograničiti se isključivo na inflaciju, kao što ima mnogih objeda. Da je tako onda bi bilo najjednostavnije, pustiti da tečaj i dalje apricira, a ne da štampanjem novca u stvari dijelimo … [[Govornik se ne razumije.]] Jednostavno rukovodimo se oblikom manjeg zla. Kako u stvari HNB djeluje? U sistemu spojenih … [[Govornik se ne razumije.]] teško je precizno ukazati što je uzrok, a što je posljedica. Međutim, kao monetarna institucija HNB prije svega slijedi ono što se naziva tragom novca. I u tome polazi od činjenice da je razlika u prinosima koje banke ostvaruju u Hrvatskoj i u Europskoj uniji osnovni pokretač uvoza kapitala. Taj kapital se stvara da se pretvara u agresivnu ponudu kredita koja onda potiče i potražnju za tim kreditima. Zato je naš temelji cilj da poskupljenjem inozemnih izvora sredstava smanjimo motivaciju za zaduživanjem. To smo povećali već 2003. sa 35 postotnim pokrićem deviznih obveza likvidnim, deviznim potraživanjem banaka, kao i sa obaveznim upisom blagajničkih zapisa za rast plasmana iznad 16%. Uz opet svestrane kritike sa svih strana. Odustali smo od ovih 16%, a zbog toga smo u 2004. uveli smo graničnu obveznu pričuvu, izravni oblik kapitalske restrikcije na zaduživanje banaka. Po tome smo jedini u Europi i naravno da doživljavamo i da sa kritike i u Bruxellesu i na ostalim mjestima. Počeli smo blago sa stopom od 24% i onda ju dizali do današnjih 55%. Ta mjera nije ni blaga, a ni bezazlena iako banke još uvijek nastoje se ne osvrtati … [[Govornik se ne razumije.]] a u današnjem trenutku po osnovi djelovanja te mjere u HNB-u je imobilizirano milijardu i 500 milijona eura sredstava banaka naravno bez kamata i ta mjera je počela djelovati i na poslovanje banaka. Zbog očuvanja svoje likvidnosti više ne transferiraju dobit u inozemstvo, povećali su kamatne stope na domaće depozite, prestali su sa daljnjom relaksacijom uvjeta odobravanja kredita. Nadamo se da će to biti dovoljno da se ekspanzija uspori u okvire koji neće imati daljnje negativne implikacije. … [[Govornik se ne razumije.]] a i prudencijalnim mjerama i u tom kontekstu danas smo donijeli odluku o povećanju općih rezervacija za brzo rastuće plasmane. Bude li potrebno poduzet će se i druge mjere a i to ne samo na strani pasive nego i na strani aktive banaka. Međutim, a i s time bih i završio. Sve ono što HNB može uraditi se odnosi isključivo na sferu ponude novca i kredita, a mogućnost našeg utjecaja na sferu potražnje je samo indirektna i mnogo slabijeg intenziteta. Zato smo u nekoliko navrata i ukazivali da dužnost usklađeno djelovanja svih aspekata ekonomske politike … [[Govornik se ne razumije.]] Evo, oprostite mi na ovako dugom izlaganju. Podnošenje ovog Izvješća zapravo prestaje moj mandat kao guvernera HNB-a. Nastojao sam obavljati svoj posao najbolje što znam i mogu, a odluke smo donosili autonomno, na bazi vlastitih procjena, a nismo bili ničija ekspozitura. Koliko smo bili uspješni nije na meni da sudim, ali mislim da u mom poslu nije bilo ničega čega bi se trebao stidjeti. Hvala vam što ste mi to omogućili. [[Pljesak.]]
Hvala. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče i sam je guverner Rohatinski priznao da je povrijedio Poslovnik jer je on iznio izvješće o svome radu, znači od 2000. do današnjih dana, a predmet je izvješće za 2005. godinu. Znači povrijeđen je članak 211. u svezi s člankom 214. stavkom 1., 1. alinejom i ja ovaj govor guvernera držim kao kandidatu za novog guvernera, a izvješće. … [[Upadica se ne razumije.]] Jer mi se u Saboru držimo Poslovnika. Pa kad je držao takav govor, što nije rekao kako je provedena privatizacija banaka, što onda to nije rekao? Ja bih mu dao da govori … [[Govornik se ne razumije.]] , ali što nije rekao kako su banke rasprodane, kako nemamo svoje banke, kako je bankarstvo upropašteno. Znači povreda Poslovnika jer članak 211. Gospođo Zdenka javite se za govornicu u ime kluba HDZ-a pa govorite, ali ovo je povreda Poslovnika. Nemam ništa protiv izvješća, ali nije točka dnevnog reda izvješće o mandatu gospodina Rohatinskog nego izvješće za 2005. godinu. Ako hoćemo možemo dogovoriti nek' on ponovo da svoj prijedlog za svoju kandidaturu. Hvala lijepo.
U sklopu Godišnjega izvješća Hrvatske narodne banke za 2005. godinu guverner je iznio i svoje viđenje i jedan prikaz djelovanja i funkcioniranja Hrvatske narodne banke i u proteklom razdoblju. To je u skladu. … [[Upadica se ne razumije.]] Moći ćete, govorit ćete. Treba malo imati i obzira prema, treba imati obzira. Odbor za financije i državni proračun. Ne. Otvaram raspravu. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Prvo da kažem da je guverner dobro govorio zato što 2005. godinu i ovo Izvješće nije moguće procjenjivati ni valorizirati bez bitnih elemenata koji u procesima su do svega toga doveli. Čuli smo guvernera što je bilo i što je danas. Krenuo je od 2000. dakle s niskim deviznim rezervama, sa izolacijom stanovite vrste, sa bankarskom krizom, sa inflacijom, visokom nelikvidnosti. U tom mandatu izmijenjeni su svi bitni zakoni i o Narodnoj banci usklađeni s europskim potrebama zakoni o deviznom poslovanju, platnom prometu itd. i danas smo u sasvim drugoj situaciji u kojoj treba promatrati i 2005. godinu. Istodobno se nadam da je bilo dobro uočeno to da je Hrvatska narodna banka kompetentno vodila ekspanzivnu monteranu politiku što se uvijek smatralo da nije moguće da se istodobno ne potakne visoka inflacija i da se istodobno ne utječe negativno na niz drugih komponenti. No, dosta o tome jer mi i danas imamo ozbiljnu situaciju na koju ukazuje i ovo izvješće za 2005. godinu. Guverner je sam rekao kako stvari stoje sa dugom, sa izvozom a i to da se inflacija ubrzava. Dopustite gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora da ja sa drskošću običnog zastupnika postavim dva pitanja, jedno vama i jedno Vladi. Monetarna politika odnosno monetarna sfera je naličje realne ekonomije. Monetarna ekonomija u odnosu na realnu ekonomiju su lice i naličje iste medalje. Ja simpatiziram osobno male noćne rasprave odnosno razgovore kakav smo vodili noćas na velike teme kao što je realna ekonomija, naravno osjetljive teme vezane uz budžet i slabe točke ali nije dobro da smo to odvojili od ovoga o čemu razgovaramo. I zato prvo mi nije jasno i to je pitanje zašto smo ovdje umetnuli neka druga izvješća između rasprava o ekonomiji, budžetu i monetarnoj politici jer je to sve lice i naličje. I zašto ovdje kad govorimo i o monetarnoj politici nije i Vlada prisutna i nema što u vezi s time reći, jer se to izravno tiče čitavog funkcioniranja nacionalne ekonomije. Dakle, nije nam trebalo ovo izvješće HINA-e a tu raspravu smo sasvim drugačije trebali organizirati jer je to riječ o dva naličja istog problema. I drugo je pitanje Vladi. Zašto Vlada nema što reći u vezi sa ovim izvješćem Hrvatske narodne banke? Istina, ona je rekla da ga prihvaća, međutim postavljaju se ovdje krupna pitanja. I jedno od njih je ne treba li Hrvatskoj u ovom trenutku neka alternativna politika pa i monetarna uključujući u to a i ekonomska a sve je to strogo povezano. O tome Vlada nema što reći a sve smo mi skupa i ovdje u Saboru majstorski odvojili u raspravi jedno od drugog. Ja ću na samom kraju reći što o tome mislim. Inače, ovdje je između ostalog rečeno i ono što smo noćas konstatirali od strane guvernera a to je da se ne nosimo uspješno sa izazovima pred kojima jesmo ali ja u to neću ulaziti. Gospodine predsjedniče, kad govorimo o ovom izvješću za 2005. godinu, o monetarnoj politici i Narodnoj banci mi zapravo govorimo o četiri pitanja. Jedno je pitanje rast plasmana i kredita i kako Hrvatska narodna banka i monetarna politika snabdijevaju gospodarstvo i stanovništvo i kako podmazuju taj mehanizam, kakav su krvotok realnog sektora. Drugo je pitanje kakva je situacija u vezi sa tečajem, deviznim rezervama i ukupnom materijom odnosa koji se odnose na relaciji domaće i inozemne dakle bitne komponente. Treće je pitanje duga i četvrto je pitanje platne bilance i likvidnosti i to je sadržaj ovog izvješća. Ja ću o svakom ponešto reći. Rast kreditnih plasmana u Hrvatskoj i ono što Narodna banka u vezi s time čini ima nedvojbeno značajku ekspanzivne monetarne politike sa prosječnim godišnjim rastom guverner je rekao od 17% a zapravo čini mi se da je taj rast i u zadnje vrijeme preko 20% odnosno oko 22%. Pritom se postavlja pitanje što u vezi s tim, pa onda i u vezi sa zaduživanjem, ulogom stranih banaka odnosno naših banaka, dovlačenjem kapitala iz inozemstva može Hrvatska narodna banka. U sadašnjoj situaciji tvrdim Hrvatska narodna banka može dalje stisnuti djelujući samo na aktivu banaka i na stranu aktive, ne na pasivu gdje bi trebala djelovati. I sad ako Narodna banka djeluje i dalje ona će djelovati vrlo oštro. Gotovo 1/3 prirasta likvidnosti se sterilizira automatski ovim postupcima. Mogućnosti Hrvatske narodne banke u tom smislu postaju prilično ograničene. Uostalom, mi smo obveznu rezervu u Hrvatskoj smanjili sa 29,5% u 2000. godini kad sam i ja došao u Ministarstvo financija na sadašnjih 17 ali to je zapamtimo još uvijek dvostruko više nego što je obvezna rezerva u novim članicama Europske unije a stare članice Europske unije imaju obveznu rezervu od 2 do 3% a naša je 17%. A smanjivanje obveze za jedan poen proizvodi 2 milijarde kuna novčanih agregata godišnje. Da se tu dalje djeluje i da se rješavaju problemi u realnoj sferi preko ovog monetarnog kanala i instrumenata to je vrlo ograničeno. Kako ograničiti novac iz inozemstva i implikaciju na domaću emisiju, kakvo je ponašanje stranih banaka, šta je sa vlastitom financijskom razvojnom polugom i bankarstvom itd., sve su to pitanja koja Hrvatska narodna banka ne može rješavati na taj način dalje. Istodobno rastu aprecijacijski pritisci i monetarna se situacija u vezi s tim zaključujem može još kontrolirati ali nije izvjesno koliko dugo ako se ne učine stanoviti jači zahvati i u ekonomskoj politici a možda i u monetarnoj politici. I to je ono što ja naglašavam zaključujući to prvo pitanje koje je bitno a odnosi se na plasman kredita o čemu Hrvatska narodna banka naravno vodi računa. Drugo bitno pitanje je tečaj i odnosi prema inozemstvu. Sad je posrijedi naravno duga serija aprecijacijskih pritisaka. Hrvatska narodna banka je stavila tečaj na tržište ali je sve to skupa u specifičnim okolnostima. Dame i gospodo, ja ću ovdje otvoreno reći. S obzirom na ono što smo noćas govorili u vezi sa proračunom, dugom, nezaposlenošću itd. Vlada se izgleda odriče i ono malo monetarne neovisnosti i prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci koji smo dobili u proceduru zahtijeva osobitu pozornost. Ja bi u ovom trenutku u vezi sa ovim naprosto rekao sljedeće. Moglo bi se preporučiti Hrvatskoj narodnoj banci pa i Vladi da odgovori dodatnim suptilnijim monetarnim analizama na dva pitanja. Kako uspješnije iskoristiti monetarnu samostalnost dok je još imamo nešto malo? U situaciji u kojoj nemamo velikih manevarskih mogućnosti za bitnije zaokrete. I drugo pitanje, da li i kako i u kojoj, u kojim odnosima korigirati paritete naših parametara i nekih inozemnih u uvjetima kad je naša proizvodnost 5 puta niža a naš izvoz neminovnost što izravno utječe i na pitanja tečaja i ukupne koncepcije monetarnih politika odnosno područja u odnosu na druge ekonomske politike. Otvoreno se postavlja pitanje u ovom trenutku da se razmotri alternativna mogućnost djelovanja u području pojedinih ekonomskih politika pa i u monetarnom sektoru. Treće bitno pitanje koje se, kojim se bavi ovo izvješće je pitanje inozemnog duga. Istina moram reći guverner i Hrvatska narodna banka je sklonija i blaža u odnosu na Vladu Ive Sanadera nego što je bila u odnosu na Račanovu ali to mogu imati razumijevanje za to. Međutim moram reći sljedeće: u Hrvatskoj je problem ukupni dug i to je hrvatski problem. Nije hrvatski, nije hrvatska briga samo državni dug. To će vam svi reći pa i MMF. A taj dug je narastao u zadnjih nekoliko godina do neprihvatljivih razmjera. Narastao je u zadnje dvije godine i dva mjeseca sa oko 19 milijardi na 27 milijardi. Porastao je u zadnje dvije godine i dva mjeseca koliko u Račanovom gotovo mandatu. A što se na temelju toga i u vezi s tim dogodilo? Ranije rješavan problem nemoguće nelikvidnosti, napravljena je cesta za 3 godine do Splita koja se planirala stoljeća i istodobno je izvršena obnova. 23 milijarde kuna je uloženo u obnovu kuća i tako dalje. Mi sad imamo silni prirast duga, a veoma dvojbenu situaciju u odnosu na stanje ekonomije i što dalje. Istodobno se, i državni dug povećan. To sam noćas citirao. Ali se istodobno država debelo zadužila na domaćem tržištu. Isisala ono što bi domaće tržište povuklo. Domaća poduzeća i drugi. Sve je to vrlo dvojbena situacija osobito ako se ima na umu da se približavamo tome da već u 2007. godini troškovi kamata koje plaćamo postanu gotovo približno toliki kolike su otplate, koliki je prirast onoga što stvorimo u državi na temelju gospodarskog rasta ako on bude oko 4 do 5%, a pitanje hoće li biti. Sad je tu pitanje odnosa milijardu prema milijardu i 200. Tada se svi parametri bitno mijenjaju u državi. I ispitanje njezine kotacije i unutarnja financijska situacija i sve drugo. I zato i govorim da valja razmotriti hitno i zato mi je žao što Vlada u sve, na sve to gleda sa strane kao da Hrvatska narodna banka to može porješavati. I druge ekonomske politike ali i dodatnu novu opciju monetarne politike. U vezi s tim bih rekao i to da inflacija pomalo pritišće. Da je u svijetu jedan veliki strah od inflacije. Da je američki «fed» u zadnje dvije godine stalno diže kamatne stope baš u silnom strahu od inflacije. Da su one bile 2%. Da su porasle preko 4%. Da ih svaka 2 mjeseca dižu, a rast kamatnih stopa i u svijetu mi znamo što može značiti za sve naše unutarnje parametre i odnose. Hoću još nešto reći i o ponašanju stranih banaka u Hrvatskoj. Strane banke imaju prvo interes svog kapitala i svojih vlasnika. Imaju dalje interes svojih nacionalnih ekonomija, svojih korporacija i svojih izvoznika u Hrvatsku. Ali one se ponašaju normalno, one trguju novcem i njih se ne može okrivljavati za ono što rade u Hrvatskoj već se nas treba okriviti za ono što mi ne radimo u vezi sa svim tim uređujući ukupnu monetarnu sferu. Hoću reći mi danas možemo servisirati svoj dug i odnose prema, otplate prema inozemstvu, ali nitko ne može u ovoj državi danas reći da zna da ćemo to moći sutra. Stoga to zahtijeva osobiti oprez i naravno stanovite mjere i zahvate. Vlada smatra da je dug i da su ovi problemi problem Hrvatske narodne banke. I da ona treba dovesti u red inozemne banke i sve drugo i da će problem duga biti riješen. Potpuno krivo i to neće dovesti do nikakvog rezultata. Već u ovom trenutku broj ciljeva je veći od broja instrumenata i varijabli i po nikakvoj algebri više je nemoguće polučiti uspjeh u onome što može samo Hrvatska narodna banka. Povezano s tim je naravno pitanje izvoza koji i dalje je slab. Deficit u razmjeni s inozemstvom je prošle godine bio 9,7 milijardi dolara kao nikad. U prvom polugodištu ove godine se dramatično povećava. Sve to skupa upozorava da bi trebalo ovdje u vezi sa ukupnom ekonomskom politikom pa onda i razvojnom politikom pa i monetarnom izučiti dodatne opcije i ponuditi rješenja. Nema nikakvog vremena za nikakvo čekanje. A uostalom ovo o čemu ovdje govorimo. Problem duga i tako dalje nije uopće problem na koji je Vlada reagirala niti ga obuhvatila svojim nekakvim strateškim okvirom razvoja Hrvatske. I da zaključim, evo gospodine predsjedniče samo to. Vlada naprosto nema mišljenja ovoj analizi i nema svojih tu stavova i prijedloga što učiniti u politici ukupno pa i monetarnoj zato što naprosto ona ovdje izbjegava dalje djelovati pa i pogriješiti. Mi naprosto čekamo na stanoviti način izbore. što su u Hrvatskoj dvije, tri, četiri godine prema hrvatskoj vječnosti? A u međuvremenu je pitanje sa Hrvatskom, hrvatsko «quo vadis», kuda idemo? Puna su nam usta toga da idemo u Europsku uniju. U Europi nam nitko neće rješavati ove probleme o kojima govorim niti će voditi brigu o našim interesima. Hvala.
Hvala. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici Hrvatske narodne banke, uvažena gospodo zastupnici. Realni rast je mali. Evo 2004. bio je 3,8%, 2005. 4,3%. Guverner spominje za ovu godinu 4,7%. Ako sam ga dobro čuo. 2002. bio je 5,6%, 2003. bio je 5,3% . Ja namjerno ne želim 2000. godinu mistificiati. Zašto? Jer smo 1999. godine imali negativan rast što ne čudi zbog NATO udara na ondašnju SR Jugoslaviju što je ta 1999. godina bila definitivno izgubljena u turističkom pogledu. Izgubili smo jednu sezonu. Kada da bi se nešto slično dogodilo danas i 2006. bila bi jasno izgubljena godina a nacija bi bila na koljenima. Međutim, gospodarski rast je usporen što god da govori gospodin Rohatinski. Zašto? E sad, da li je on iz prijašnjih godina počivao prije svega na niskim početnim razinama, na ogromnim vanjskim zajmovima. Znači na enormnom dugu ili je stvarno hrvatsko gospodarstvo nakon što je Hrvatska izašla iz izolacije dobilo toliko joj potreban dar. Znači, 2002. i 2003. bila su dva osnovna razloga zašto je živnulo gospodarstvo. Znači Hrvatska je izašla iz te političke izolacije i zato je Hrvatskoj i danas bitna Europska unija da dođemo na tržište koje smo zbog svoje politike isključivo prepustili drugima i zbog činjenice da de facto od 2000. godine do današnjih dana po osnovu novog duga Hrvatska se zadužila za dobrih 20 milijardi dolara. Da sam u pravu svjedoči podatak da osobna više od 20 milijardi dolara, da sam u pr5avu svjedoči podatak da osobna potrošnja daje najveći doprinos ukupnom rastu bruto društvenom proizvodu 2005. godini i to cirka 2,1 postotna boda ili gotovo 50%. Doduše i to je zbog sporijeg rasta plaća bilo niže 2005. nego 2004. godine. Znači, ono što karakterizira ovo izvješće i 2005. godinu je prvo usporavanje rasta plaća i usporavanje rasta mirovina. Znači, 2005. živjelo se teže nego 2004., a 2004. živjelo se teže nego 2003. Sramotno je da su plaće 2005. rasle za svega 1,7%, a 2004. za 3,6%. Ono što nas je spašavalo da osobna potrošnja raste brže to su jasno osobni krediti. I kako vrijeme bude odmicalo građani će sve teže živjeti, sve će više biti zaduženi, sve će manji udio domaćih roba biti na našem tržištu ako se nešto spektakularno ne dogodi u narednim godinama, u godinama koje su pred nama. Ali to nije niti ova politika ove Vlade niti to može biti politika 4x4 znači pogon na sva 4 kotača kao što netko drugi nudi. Ja ću povući ovom prilikom jednu paralelu između županije Istarske i Primorsko-goranske županije. Nezaposlenost u ovom trenutku u Istri je ispod 5%. Imamo 5600 nezaposlenih, tražimo 5950 sezonskih radnika. Jasno je da svatko ne može konobariti, da svatko ne može nositi onaj tanjur, da ne može raditi u trgovini itd. Primorsko-goranska županija ima preko 11 postotnu nezaposlenost. Izvoz u županiji Istarskoj koja ima 100 000 stanovnika manje je cirka milijardu dolara, u Primorsko-goranskoj 450 milijuna dolara. Pokrivenost uvoza izvozom u Istri je 90%, u Primorsko-goranskoj na hrvatskom prosjeku negdje oko 40%. Ili istarski turizam 2005. ostvario je dobit 7 puta više ili 700% veći nego sav preostali hrvatski turizam zajedno što će reći i Primorsko-goranske županije i Dalmacije i kontinentalni turizam itd. i tvrdim da su isto tako u tijeku investicije u Istri koje su veće nego na cijelom Jadranu zajedno i zato tvrdim da Hrvatsku treba istrijanizirati, ali prije toga treba stvoriti kako da se izrazim medijsku klimu za ulaganja jer je logika jednostavna. Ili će kapital doći u Hrvatsku ili će građani Hrvatske ići po svijetu za tim kapitalom. Treba ovu državu rasteretiti odnosno investitora administrativnih barijera, jer u svakom času u Hrvatskoj je blokirano između jedne i dvije milijarde eura potencijalnog novca od čega bi država preko noći odmah mogla uprihodovati između 250 do 500 milijuna eura i konačno treba obuzdati na neki način ovu zakonodavnu hiper produkciju, zakonodavnu ofanzivu, a ne da se iz dana u dan mijenjaju normativna načela, pa do recimo 2004. moglo se graditi 70 m od obale, pa onda se više ne može. Pa oni koji su kupili danas im se ruši itd. itd. To govorim zbog činjenice da smo postali zemlja normativnog kaosa bez stvarnog, dobrog investicionog primjera. Nezaposlenost je 2005. vidimo bila nešto niža, ali što je bit. Zaposlenost raste za 0,8% ali ona pri Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje za svega 0,5% ili za 0,3 postotna poena manje. To je bit. Znači, raste pritisak na taj Mirovinski fond, ali da se dotaknem sada i Hrvatske narodne banke i recimo tečaja. Prezaduženim hrvatskim građanima odgovara ovakav tečaj, odnosno što kako bih rekao što jača kuna niži euro. Kuna je međutim s druge strane jedinstvena valjda u svijetu, u zemlji u kojoj se ništa ne radi nego se samo izvozi iz godine u godinu sve više jača. 2004. jedan euro, jedna kuna bila je 1:7,67. 2005. jedan euro je 7,38 kuna. Danas je na današnji dan 1 euro 7,26 kuna. Ali znate što to znači? Da su svi izvoznici i zato spominjem onih milijardu dolara izvoza koji ima istarsko gospodarstvo plus negdje oko 3 milijarde u turizmu. Znači, svi izvoznici od buzetskog “Cimosa“ do “Uljanika“, “3. maja“, ne znam splitskog “Škvera“ itd. ostaju zbog ovakve politike bez dobiti jer su samo na tečaju u godinu dana 2004., 2005. izgubili 3,9%, a 3,9% je pristojna dobit i sada oni koji kombiniraju domaće tržište izvoz još daj, daj mogu nekako opstati. Ali oni koji sto posto rade samo za izvoz a ima i takvih ne znam “Brodogradnja“, “Cimos“ iz Buzeta koji izvozi 60 milijuna eura bivaju ovakvom monetarnom politikom dobrano zakinuti. Razumljivo da se ne zalažem za drastični rast eura, jer nam je nacija prezadužena. Ali ni ova mjera ili ovakva politika nije dobra da de facto na toj politici najviše opet profitiraju banke koje su opet u stranom vlasništvu. Guverner Rohatinski je rekao po izvješću vidim da je vanjski dug 25,5 milijardi kuna, da je na današnji dan 25,5 milijardi eura. Na današnji dan je vanjski dug 27 milijardi eura. To je negdje 33 milijarde dolara. Na državu tu otpada 27,6 posto i vidimo da je godinu dana prije bilo čak 33,3% u toj masi. U godinu dana porastao je ino dug za 12,1%. Dostigao je 82,5%. Znači u 2006. na današnji dan, danas je možda i veći od 22,5% a za 4 godine uvjeren sam da će biti i preko 100% i zato u godini do izbora ne bi trebalo obećavati nerealno. Rekoh pred tri godine ovdje kada je bilo ono aktualno prijepodne da će ovaj mandat Vlada ako nešto se radikalno ne promijeni završiti sa vanjskim dugom 37, 38 milijardi dolara. Realno ćemo sigurno konac iduće godine dostići i 40 milijardi dolara jer mirovine treba vratiti. Privatizacija nije uslijedila, a živjeti opet na kredit jasno je da se mora. I tu se vidi sada ja bih rekao suludost prodaje saniranih banaka. One koje nisu bile sanirane, jasno da je njih trebali privatizirati. Ali se sanirane prodavati tvrdim da je bio najveći zločin protiv ovog naroda, iako sa druge strane treba priznati novi vlasnici državi su poštedjeli permanentnih intervencija, izuzetak je bila 2001. Riječka banka. Banke više ne završavaju u stečaju, ali zbog nekontroliranog uvoza nije rečeno da država na koncu neće završiti u stečaju kao što su prije završavale u stečaju naše banke. I zato doista gospodo treba staviti glave skupa. Treba privući investicije. Ali mi jednostavno ništa nećemo pa možda ćemo dostojanstveno propasti. Gledajte sada samo rast plasmanima poduzeća. Raste po stopi od 9%. Građanima po stopi od 20,3%. Dobro je da stambeni krediti rastu po stopi 2005., 2004. za 28,8%, što će reći da su prošla vremena kada se u ovoj zemlji kao prije '90., što je bilo sigurno dobro moglo tako lako doći recimo do stana. Danas taj stan treba kupiti. Stan je kapitalna stvar. Lani 2005. banke su se vani zadužile za 6 milijardi kuna. U prvom tromjesečju 2006. za još 6,3 milijardi kuna. I zato nije nerealno recimo očekivati da ćemo koncem ove godine biti negdje na 35 milijardi dolara vanjskoga duga. Jasno to će recimo, tu će nafta recimo odigrati svoju rolu. Drago mi je da se u ovom izvješću daju i ove tablice. U prvom mjesecu 2004. nafta je bila 31, 32 dolara. 2005. 1.9. 63 dolara, danas je 72 do 73 dolara, što će reći da je skuplja za 40 dolara. Podaci o industriji govore da se prilike stabiliziraju, iako nam ne bi vjerojatno loše došla jedna ovako revizija pretvorbe. Zašto? Jer svi znamo da oni koji nešto su stekli u tome su stekli bez i jedne svoje kune, a to je onda nepošteno i to bi trebalo revidirati. Međutim, tu se jasno pošto Hrvatska nema Putina ništa neće dogoditi. Kod građevinarstva, strana 25, opet bilježimo manji rast n ego 2004. upravo zbog pada velikih investicija. Ali tu se u 2006. država dosjetila da budem ciničan načina da joj se ne dogodi negativan trend iz 2005. pa sve u šesnaest počinje rušiti uz obalu. Znači kada nije u stanju nešto graditi onda ruši, ali bitno je da se nešto radi. Šalim se jasno. Kod turizma također se nešto zbiva. Gospodo to nisam mogao vjerovati kad sam pročitao te podatke. Broj gostiju sa naših naprestižnijih tržišta opada u odnosu na 2001. godinu. Znači 2001. u ovoj zemlji bilo je više Nijemaca, više Talijana, više Austrijanaca, više Čeha nego 2005. godine. Da, imali smo više noćenja 2005., jer su došli ljudi sa nekih drugih tržišta. Ali zanimljivo da nam opada broj Nijemaca, Čeha, Slovenaca, strana 27, što sigurno nije dobro. Imamo nešto više gostiju, biti će tako i ove godine, ali i gubimo neke tradicionalne goste. Za kraj, dolazi do spajanja banaka. 2003. imali smo 41 banku, 2004. 37, 2005. 34 i to je zasigurno dobro. Aktiva banaka u vlasništvu domaćih dioničara je 2003. bila 5,6%, 2005. 5,3%, znači pada. Banaka u većinskom vlasništvu države ostale je 3,4, 3,4%. Banke u vlasništvu stranaca njima se aktiva povećala sa 91 na 91,3%. Od ove aktive Talijani kontroliraju 44,6%, Austrija 43,3%. To je 87,9%, ostalo otpada na Nijemce, Mađare itd. Ukupna aktivna bankarskog sustava iznosi 260 milijardi kuna. 91% što otpada na strance je 240 milijardi kuna. To je aktiva znači stranih banaka. To su gotovo 2 i pol proračuna Republike Hrvatske. To je cjelogodišnji bruto društveni proizvod Republike Hrvatske. A to je prodani za niti 10 milijardi kuna. I to je stvarno gospodo nacionalna izdaja. Za niti 10 milijardi kuna do 2001. neto sada raspolaže za tih 10 milijardi sa aktivom od 240 milijardi kuna. I to je bit ovog izvješća. I to je katastrofa. 56,8% te aktive su samo krediti. To je cca 140 milijuna kuna itd. Dobit koje se ostvaruje od strane banaka prije oporezivanja je 4 milijarde kuna. Reko prodane su ispod 10 milijardi, možda negdje 8, 9 milijardi kuna. A sanirane su one najveće za nekih 14 do 15 milijardi kuna. Za 14 miljardi sanirane one su prodane za 7 milijardi kuna. A godišnja dobit za 2, 3 godine biti će onolika za koliko smo kompletan bankarski sustav prepustili u ruke strancima. A nitko neće odgovarati, a to nam još eto i raste tu i taj nekontrolirani uvoz. No to za neku drugu priliku. Ovo je izvješće hvale vrijedno, zbog pregleda hrvatskog gospodarstva. Ono niti je spektakularno dobro niti je kritično. Ali zaključak je da se sve u ovoj zemlji odvija po inerciji, da danas možda banke mogu bez politike. Pitanje je da li će i do kada. Da se vara svatko tko misli da je preko noći moguće ostvariti neke spektakularne promjene. I jasno je podržavamo izvješće. Ali isto tako se treba zamisliti što će u ovoj zemlji sa svima nama biti za 3, 4 godine.
Hvala. Za klub HDZ-a, poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite. A prije toga je bio ispravak netočnog navoda, Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani predstavniče Hrvatske narodne banke. Kolega Kajin, izrekli ste jednu netočnu tvrdnju i vrlo opasnu tezu za hrvatsku općenito. Vi tvrdite da ovako nizak tečaj i ovakva monetarna politika i ukupna gospodarska politika najviše odgovara hrvatskim građanima. To je vrlo opasno. Upravo je guverner Narodne banke rekao da ovakva politika odgovara bankama. One uvoze jeftin strani novac, plasiraju ga domaćim građanima da domaći građani kupuju robu njihovih domicilnih proizvođača. Na taj način naši građani plaćaju i kamate i cijenu robe u njihovim zemljama. Naši građani su zaista zabrinuti za svoju budućnost, ako se nastavi ovakva politika. A ako se nastavi sa tezama da je to njihov interes onda njihova budućnost je zaista upitna. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Šime Prtenjača, Klub zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće HNB-a za 2005. godinu. Naravno da se njemu može pristupiti na različite načine. Ja ću pokušati, s obzirom na vrijeme, a i na sadržaj koji je unutra iznesen, pokušati u kratkom vremenu preletiti preko tog izvješća po svim područjima, ali polazeći od temeljne uloge HNB-a definirane zakonom i pokušati izbjeći zamku teoretiziranja posebice ekonomskog o mogućoj ulozi HNB-a pa i možda o mjerama koje ona donosi unutar kalendarske godine koje izvješće obuhvaća. Samo napominjem da je temeljna uloga HNB-a kontrola banaka, jasno od zaduženja pa preko svog stanja unutar zemlje, kontrola cijena, kontrola inflacije itd. Prema tome, ako pođemo od toga, a već je izražena na neki način sumnja da ovo Izvješće HNB-a ide na ruku Vladi pa je čudno da izvješće MMF-a ili nekih drugih također idu na ruku Vladi kao i nedavno izvješće kada je objavljen poboljšani financijski rejting Hrvatske očito i to opet na neku ruku ide Vladi. Pa ja bih rekao da ide hrvatskoj državi i hrvatskom narodu, neovisno o tome tko ga iznosi. Isto tako polazim onda, s obzirom na tako izraženu bojazan i mišljenje, polazim od završne ocjene nezavisne revizije koja je revidirala poslovanje HNB-a koja ukratko kaže, … [[Govornik se ne razumije.]] koji ukratko kaže da je ovo Izvješće realno i objektivno. Prema tome, da vidimo što to izvješće realno i objektivno prikazuje u ovom razdoblju. Još jedanput obrađeno je makroekonomsko okruženje u Europi posebice u ono koje ima utjecaja na naše gospodarstvo, obrađeno je isto tako makroekonomsko okruženje unutar države i ono je uvjetovalo situaciju i mjera koja je HNB poduzimao u prethodnoj godini. Ja sad izdvajam samo jedan podatak, jednu činjenicu koje to izvješće iznosi da je pad društvenog bruto proizvoda u svijetu u protekloj godini za 0.5%, da je u Europskoj uniji pao na 1,3%. Posebno ističem da je najnižu stopu rasta u Europi zabilježila Njemačka, a u Italiji je zabilježena stagnacija realnog bruto društvenog proizvoda. Zašto to ističem? Pa Njemačka, Italija, Slovenija i Austrija su glavni vanjskotrgovinski partneri Hrvatske i oni povlaču najveći dio roba, a isto tako u turizmu čine najveći dio usluga, odnosno pozitivnu priliku u deviznom … [[Govornik se ne razumije.]] Evo to su samo neki podaci koje želim istaći iz ovog Izvješća kao i drugi značajan negativni ili vanjskotrgovinski faktor to je cijena nafte. Cijena nafte se u 2004. rasla po stopi od skoro 31%, u 2005. po stopi od gotovo 45%. Takav negativan utjecaj na proizvođačke cijene i u Europi, našem glavnom partneru i u Hrvatskoj na proizvođačke cijene i kroz direktni utjecaj na inflaciju naravno da su dva osnovna negativna utjecaja koja smo imali i koja teško možemo ili ne možemo uopće kontrolirati. Kog gospodarskog rasta makroekonomskog okruženja unutar države, kod gospodarskog rasta smo čuli već sve varijante, ali ističem stopu rasta od 4,3% i minimum temeljnih karakteristika ovog razdoblja. Investicije su počele rasti, država zaostaje. Nasreću privatne investicije rastu, ne mogu ulaziti sad u analizu pojedinačno što te privatne investicije obuhvaćaju, ali očito da dijelom utjecaja ima i porast kapitala, odnosno plasmana kapitala banaka poduzećima i društvima koja onda dio tog kapitala ulaže u trajna dobra i nadamo se koje će doprinijeti u efektima u idućem vremenu. Isto tako osobna potrošnja raste. Ona možda ima degresivni rast, ali ona je najjači generator porasta društvenog bruto proizvoda. Da li ona proizlazi iz pojačanog kreditiranja stanovništva? Isto tako ističem dva podatka da bez obzira što su male, ali porast realnih primanja u prošloj godini je bio po stopi od 1,7%. Prema tome, realna primanja, a ne nominalna. Isto tako porast mirovina u prošloj godini bio je 4,4% bez obzira koliko ona kroz takvo utječu na domaću potražnju i domaću potrošnju unutar toga ne ulazeći dalje u modele. Prema tome, osobna potrošnja je glavni generator i ona će to nastaviti biti i u idućem vremenu. U investicijama, ponavljam, država je dala skromne doprinose, nešto veća minimalna u odnosu na 2004. godinu, ali ipak određeni porast, a najveći porast kažem zabilježile su privatne investicije u protekloj godini što je također smatramo pozitivna pojava. Kod državne potrošnje bitno je da se kontrolira zapošljavanje i oni troškovi rashoda, a da oni rashodi kroz kapitalna dobra zapravo onda čine ovakve pozitivne efekte koje imamo. U proizvodnji vrlo kratko. Već smo čuli i, ali nekoliko još podataka koje ponavljam to izvješće za koje je kazano da je realno i objektivno kaže da je industrijska proizvodnja porasla negdje po stopi od 5,1%, ali je činjenica je ona najveća od 2003. godine. Prema tome, ona možda nije dostatna i svakako nije dostatna za ono što želimo, ali s druge strane ona bilježi najveću stopu rasta u zadnje eto nekoliko godina. Kod industrijske proizvodnje struktura diktira situaciju koje imamo. Prerađivačka industrija čini 80% preko ili gotovo preko 80% ukupne industrijske proizvodnje i takva prerađivačka industrija raste po stopi od nekih 6,6% što onda daje pozitivni doprinos u kretanjima koja imamo. Kod trgovine. Trgovina je na neki način stabilizirana, ali kod njenog konstantnog pada isto tako negdje od 2002. godine pa svake godine postupno konačno ona stabilizirana u toj trgovini, jučer sam kazao kod proračuna i danas ističem da imali smo bojazan za prodaju automobila čini mi se, a sada u maloprodaji oni bilježe značajan porast i sav onaj strah od trošarina, odnosno od starog voznog parka kako su neki rekli očito danas da ni traga od toga, a da automobili očito čine najveću stopu uvoza jer Hrvatska ne proizvodi automobile, ali i ono što je vezano uz automobile, a to je nafta, naftni derivati, ostalo što se korite za korištenje tako i automobila također čini značajnu stopu rasta u ovoj godini. U turizmu negativni utjecaj vanjskotrgovinske robne razmjene nasreću turizam balansira to stanje i zadržava ga realno u situaciji koja bi mogla biti puno gora, ali s obzirom na mogućnost u turizmu tu se pružaju puno veće šanse i turizam raste po također ukupnoj stopi negdje od 7,6, ali nominalno negdje oko 9 milijardi njegov doprinos je bilo debalansu roba, odnosno roba i usluga u vanjskoj trgovini. Od tržišta rada uz sve probleme koje imamo i daleko od željene stope zaposlenosti ipak nezaposlenost je najniža u zadnjih 6 godina bez obzira na želje koje i potrebe koje imamo u tom području. Kod cijene i tečaja možemo kazati a kažem zakonska uloga HNB-a upravo na tom području da je stabilizirane i cijene i tečaj i da one imaju apsolutno pozitivne tendencije u razdoblju koje dolazi. Kod inflacije vanjska ili tzv. uvežena inflacija kroz one elemente na koje ona utječe već smo rekli u debalansu roba i kroz one domaće negativne i pozitivne čimbenike ona se zadržava na toj razini koja je danas ali kako inflacija raste u europskim zemljama to je omjer porasta negdje približan pa držimo da ta inflacija ukoliko a pokazuje sada tendenciju kontrole ili stabilizacije da svakako bilo bi nužno da je i niža ali pokazuje da ta tendencija rasta je ipak obuzdana, dakle da je HNB izvršio svoju funkciju kroz taj dio, kroz elemente koji ulaze. Negativna kretanja ili utjecaj na tu inflaciju posebno u prethodnoj godini, evo ističem samo nekoliko podataka da porast nekih prehrambenih proizvoda odjeće i obuće i dio potrošačkih cijena, porast struje, cijene struje ističem iz razloga što nam slijedi u idućim godinama približavanje po cijeni pa se bojim da taj utjecaj može biti nešto već i u idućem vremenu. Isto tako, utjecaj nafte i derivata naročito komunalne usluge. Komunalne usluge u gradovima koje pod njihovom kontrolom najbrže rastu i imaju negativni utjecaj na inflaciju i na porast cijena ukupno u društvu. Tu naravno pitanje je sada instrumentarija kako djelovati na to i kako ići dalje. Priče o aprecijaciji tečaja vidimo s jedne strane da je silna aprecijacija u već ovoj godini, u početku prethodne godine a posebno tendencije u ovoj godini i s druge strane priča o tome što to znači aprecijacija kune i tako snažna kuna. Mislim da koliko ekonomista toliko vjerojatno teorijskih modela koje bi mogli izučavati, ali takva aprecijacija i odnos kune i eura u ovom vremenu utječe djelom i na odnos vanjsko-trgovinske razmjene pa kroz taj način ovu kontrolu ili stabilizaciju sada na neki način i na tom sektoru čine pozitivni pomaci. Kod monetarne politike sve priče oko toga što mi možemo učiniti, da li je HNB poduzeo dovoljno mjera koje poduzima. Posebno ističem samo neke glavne, ali sve ostale ne možemo naravno ni obraditi. Posebno ističem ove mjere granične pričuve koje su podignute na 55% i samo komentiram u tom sektoru. Očito je da ni te mjere nisu dale i guverner sam je kazao da tek sad se naslućuje eventualno efekti takvih mjera i iznos koji je deponiran sada sredstava bez kamata. Postavlja pitanje zapravo i dvojbe da li su te mjere dostatne ali ova mjera je ipak učinila određeno obuzdavanje, povlačenje ili zaduženja banaka u inozemstvu i isto tako plasmana jer ako se država opredijelila u monetarnoj politici u prethodnoj godini da će se sa inozemnog zaduženja radi svih ovih opasnosti koje nosi takvo inozemno zaduženje po domaću stabilizaciju i s druge strane zadužena na domaćem tržištu, onda je potpuno jasno da na domaćem tržištu raste zaduženje ali i u gotovini, ali i u onom drugom dijelu bezgotovinskom koje isto tako nije dostiglo željenu razinu. Prema tome, u tom prostoru još imamo mogućnosti da se i na tom području učini pomak. Kod dnevnih pokazalo se dosta dobrim na utjecaj likvidnosti banaka tzv. tjedne repo aukcije koje su dale također doprinos u stabiliziranju likvidnosti, posebice ovdje bankarska, naravno onda u nizu i ostalih mjera koje se poduzimaju. Po prvi puta operacija na otvorenom tržištu u prošloj godini cjelovito, možemo reći po prvi put cjelovito cijela godina dala je također određene pozitivne efekte tako da je likvidnost banaka prethodne godine zabilježila dosta solidnu razinu. Kroz plasmane banaka čuli smo sve priče. Banke uvoze kapital naravno najprije da ne bi došle ovdje da nemaju svog interesa, ali HNB i druge mjere monetarne pa i fiskalne politike trebaju odgovoriti na to stanje. U tom smislu banke naravno dalje vrše pritisak naravno na potrošačke kredite u svim segmentima a posebnu stopa rasta su zabilježile kod tih stambenih kredita što onda kauzalno vjerojatno povlači onaj porast privatnih investicija u stanogradnji i drugim sektorima, tako da taj utjecaj je i dalje značajan. I u ovoj godini nastavlja tendenciju rasta tih kredita i plasmana, ali veseli da raste i stopa plasmana konačno poduzećima što bi onda za efekt i trebalo imati kasnije jer je investicija trajno dobra a ne u potrošnju pa bi trebalo rezultati kasnije efektima koji će se pojaviti i dati rezultate u tom vremenu. Kod tržišta kapitala obveznice su porasle čak za 40%, dionice čak za 75% ali to nije ni blizu željenog niti mogućem na hrvatskom financijskom tržištu. Kod platne bilance HNB također svojim mjerama pokušava kontrolirati stanje zaduženja kroz sve instrumentarije koje ima na raspolaganju i mislimo da u ovom trenutku ona čini maksimum. Kod te strukture ino duga samo ću reći dva, tri podatka, da u ino zaduženju najveću stopu porasta smo imali u 2002. godini. U 2002., tada postaju prekretnice u ino zaduženju i u debalansu roba odnosno debalansu vanjsko-trgovinskom kroz robe i usluge i da ono raste degresivno. 2004. prepolovljuje se, a onda 2005. opet pada sa nekih 15 čini mi se na 12 i nekih posto. Jeste da je ono visoko, ali sve priče o tome da se nećemo dalje zaduživati, pa čak i država iako njeno učešće najviše su banke, na drugom mjestu poduzeća i ostali, i na trećem mjestu država. Prema tome, onakav ranije visok dug država mora servisirati i kroz ovaj instrumentarij. To je jedan od razloga da nije jednostavno donijeti odluku i reći prekidamo danas zaduženje unutar toga i teško je ulaziti u rasprave i polemike. U bankarskom sektoru čini mi se da Vlada priprema i jednostavno će trebati poduzeti mjere i donijeti hitno zakon o lisingu ali i vjerojatno razmisliti o statusu domaćih banaka i domaćih bankara. Ne samo razmisliti. Čekali smo i odluku Ustavnog suda oko statusa Croatia banke. Morala se čekati odluka Ustavnog suda. Prema tome, sad nam se otvara i tu mogućnost i mislim da ćemo tu onda lakše postići konsenzus da postignemo pomak i na tome. Evo, sve u svemu takvo Izvješće HDZ podržava i mislim da unutar tog Izvješća nema ništa posebno sporno polazeći od konačno još jedanput ponovljenog stava … [[Govornik se ne razumije.]] da je ovo Izvješće realno i objektivno. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa, netočna je konstatacija predstavnika Klub HDZ-a da koliko ekonomista toliko i teorija o deprecijaciji kune. To je relativizacija ocjene koju je dao guverner Hrvatske narodne banke i to ide u prilog tzv. hrvatskim bankama, jer ovakav tečaj kune nema potrebe investirati u hrvatsku proizvodnju. Koji je to razlog da tzv. hrvatske banke investiraju u hrvatsku proizvodnju kad mogu plasirati novac svojih domicilnih banaka i još prodati robu svojih, zemalja svojih domicilnih banaka. Dakle možemo mi relativizirati ocjene guvernera Hrvatske narodne banke, ali da je bilo pameti znanstvene i nacionalne onda ne bi profiteri za proviziju prodali sve hrvatske banke pa još sada govorili da i tečaj kune nije bitan za investiranje u hrvatsku proizvodnju.
Poštovani zastupnik Ante Markov, Klub zastupnika HSS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavniče Hrvatske narodne banke, kolegice i kolege. Ja ću kazati od osamostaljenja do danas gotovo sve administracije Hrvatske narodne banke nisu vodile dovoljno suverenu monetarnu politiku. Nisu vodile dovoljno razvojnu monetarnu politiku, pa usudit ću se kazati pomalo grubo da nisu bile ni dovoljno hrvatske politike. Naravno vjerojatno ovo neće izazvati aplauz ali to su nažalost činjenice koje možemo naći i u ovoj izvješću. I u tom dijelu, i u tom dijelu ovo izvješće je točno. Činjenice upravo govore o stanju u kojem se nalazimo. Jer znate ako imate na lageru 80 milijardi kuna i preko 9 milijardi EUR-a i ako čuvar te vrijednosti dozvoli da se gospodarstvo hrvatsko nalazi u onom stanju onda odnosi nisu dobri. Onda pada i teza o tome da je makroekonomska politika i pozicija Hrvatske izvrsna. Naravno svaka zemlja pa tako i Hrvatska mora nastojati osigurati što veći stupanj samostalnosti monetarne politike i što manju ovisnost o konkurentskim zemljama. To su normalne pozicije koje svake zemlje moraju imati. Naravno sve zemlje pri tom vode računa i o međunarodnim institucijama koje utječu direktno i indirektno na suverenost, monetarnu suverenost svake zemlje. To je Međunarodni monetarni fond i Svjetska banka. One institucije koje u naravi predstavljaju interes velikih multinacionalnih kompanija i to je sasvim točno i to se ne može demantirati. Naravno svaka zemlja se bori da postupak monetarne kolonizacije ne bude izvršen do kraja. Da se alati koji stoje na raspolaganju politici, Vladi, zemlji budu čim jači i da se može oduprijeti tim pokušajima, prirodnim pokušajima onih koji žele monetarno kolonizirati neku drugu zemlju. Prirodno je žele kolonizirati da bi mogli svoje gospodarske interese imati na tom prostoru. Naravno gotovo izrijekom i gotovo uvijek najveći gubitnici upravo takvih financijskih kolonizacija su nacionalni poduzetnici, državna poduzeća ali nažalost i stariji zaposlenici koji nakon prestanka posla u takvim i tim poduzećima gotovo nigdje ne mogu naći svoje radno mjesto. Takva sudbina je naravno s obzirom na okolnosti i na takvo vođenje politike zadesila i Hrvatsku. Naravno ako se vratimo na činjenice da se proračunski rashodi mogu pokriti jedino proračunskim prihodima a razliku, deficit da možemo sanirati na dva načina. Prvi je da štampamo novac i s time naravno izazovemo inflaciju. Naravno to nam neće dozvoliti MMF i onda se ide na drugu varijantu koju će dozvoliti MMF, a to je da uzmete kredit u inozemstvu. Naravno uzimanjem stranih sredstava plaćanja radi pokrivanja deficita u Proračunu će stvoriti normalni mehanizam da će doći do pada cijena deviza na tržištu, a samim time će se porasti uvoz strane robe i samim time će se dogoditi efekt pada domaće proizvodnje što je sasvim evidentno i što se može vidjeti na hrvatskom primjeru. Naravno da će velika ponuda deviza upravo dovesti do toga i ukoliko ne postoje značajne mjere fiskalne i poticajne politike odnosno upravo onih načela koji čine elementarnu, monetarnu, financijsku suverenost jedne zemlje, a to su razvojne banke, poslovne banke, robne rezerve, porezne institucije, financijski istražni organi koji trebaju biti čuvari one što sam nazvao suverenost jedne zemlje. Naravno kad takvi i ti mehanizmi zataje, zakažu kad nemate takve aspekte pozicioniranja razvojne politike tada dolazi do gušenja realnog sektora. Financijski sektor uslijed velikog interesa financijskog kapitala izuzetno jača na jednoj strani, postiže fenomenalne rezultate i to je točno. Mi smo uspjeli financijski sektor od 2000. naovamo podignuti na jaku razinu. Uspjeli smo stvoriti jaki financijski sektor, ali na drugoj razini realni sektor nije bio na neki način praćen od tog financijskog sektora. Zakazale su premosnice ovoga sustava, ovog društva. Zakazale su na jednoj strani i razvojne politike i razvojne banke i agro banke i sve one banke koje trebaju pratiti društvo u svojim potrebama. Koji su trebali premostiti tu ovisnost koje su nadzirale i kontrolirale strane banke. Nažalost to se nije dogodilo a mjerama vlastitog sustava poticanja domaćeg gospodarstva i realnog sektora to se nažalost nije dogodilo. Naravno ne možemo sve tovariti u koš Hrvatsko narodnoj banci, ali politika koju vodi Hrvatska narodna banka zajedno sa svakom vladom je presudna za ove poremećaje koji su se dogodili. Ja ću pokušati vrlo slikovito opisati od samog uvođenja kune kao platežnog sredstva. Regulacija upravo deviznog tržišta od tog momenta naovamo je ustvari bila prepuštena stranim bankama koje su uzimale naravno kredite kod svojih matičnih banaka, plasirali su ih primarno u potrošačke kredite. Naravno zarađivali na kamati i razlici uz istovremeno plasiranje svoje robe što je sasvim primjereno i što bismo i mi naravno radili. Naravno rezultat toga je pad hrvatskog gospodarstva, veliko povećanje zaduženosti i države ali i stanovništva i upravo zbog toga jedan podatak novijeg datuma koji ne ide naravno u prilog hrvatskom stanovništvu da su Hrvati zaduženi sa preko 2300 eura po glavi i da su najzaduženija nacija u Europi. Ponavljam najzaduženija nacija u Europi prema posljednjem statističkom izvješću. Naravno da to nije dobro. To govori da je ukupno zaduženje postalo gotovo svojevrsna droga koja se mora uzimati kao i svaka droga ako želite ostati iole i ako znamo da svaka droga i svako takvo sredstvo definitivno vodi u propast. Ono što je vrlo važno naglasiti i kazati par riječi o poslovnim bankama. Poslovne banke su danas u vlasništvu stranaca, gotovo preko 95% se nalaze u stranom vlasništvu. Ovaj postupak je počeo '91. godine naravno pod patronatom MMF-a i Svjetske banke i danas imamo takvu situaciju kakvu imamo. Ali interesantno je da je početkom preobrazbe da tako kažem financijskih institucija počeo i proces gašenja jakih hrvatskih industrijskih uporišta. Znači paralelno sa preobrazbom financijskih institucija i njihovim prelaskom u strano vlasništvo je započeo jedan da li osmišljeni, da li neosmišljeni ja sada ne znam ali opet činjenice kažu da je došlo do gašenja rada koksare u Bakru, tvornice elektroda i fero legura u Šibeniku, tvornice “Dalmacija“ u Dugom Ratu, Željezare “Siska“, Đure Đakovića, “Jedinstva“ u Zagrebu i stotinu i stotinu manjih poduzeća. A navodno zauzvrat su reprogramirani dugovi od strane MMF-a. Naravno, da takva pozicija i ne daje puno mogućnosti za alternativu, mislim na hrvatsku alternativu ali je ima. Ima je i mora je biti. Naravno, ključno pitanje se postavlja kada se u potpunosti ovlada sa ovim izvješćem koje je naprosto onakvo kakvo jest. Ono govori o brojkama koje jesu. Svatko ih može tumačiti ovako ili onako. Netko ih može prevesti na jezik da mu je to prihvatljivo. Drugi mogu reći da to nije uopće prihvatljivo, a građani znaju što o tome misle jer oni po svom vlastitom izračunu svojih mogućnosti, potencijala, kreditne zaduženosti, prihoda koji ostvaruju najbolje znaju gdje se nalaze. Dakle, postavlja se prije svega pitanje što učiniti u ovoj situaciji, što učiniti kako bi se vratila monetarna suverenost. Što je potrebno? Potrebno je osnovati nove banke. S čime osnovati nove banke? Pa većinu financijskih sredstava, depozita građana i pravnih osoba, te platnog prometa poduzeća već imamo. Njih je potrebno premjestiti u novo osnovane banke koja se može zvati onako kako će se zvati, ali treba biti upravo na liniji obrane od daljeg jačanja izloženosti stranim bankama, o daljem na liniji smanjenja izloženosti pada vrijednosti deviznih sredstava, na daljoj relaciji zaštite vrijednosti hrvatskog gospodarstva. Naravno da je za to potrebno osnovati i jake kontrolne službe koje će pratiti što se događa na bankovskom tržištu kako se ne bi ponovila negativna iskustva kojih je bilo u ovoj zemlji podosta. Također, nužno je a to smo se, mislim da o tome ima sada tri godine ili nešto više, bilo je i Vlada zadužena da se izmjenama i dopunama Zakona o bankama ponovo uvedu male financijske institucije, institucije koje će moći djelovati u okviru tzv. manjih banaka kojih ima svugdje u svijetu koje će biti interesno ili grupacijski postavljene, ali koje će biti u sustavu nadzora kao i ostale banke. Naravno da i država ima svoje potencijale u okviru onih 80 milijardi kuna koji mogu naći svoje depozitarno mjesto i na novo osnovanoj hrvatskoj banci koja na taj način može vršiti onu ulogu koju suverena monetarna politika u svakoj zemlji ima, a to je da si servisira svoje građane na ispravan način, ali i da servisira potrebe hrvatskog gospodarstva na isto takav način. Ali isto tako bi bilo nužno u svakoj županiji i u svim većim gradovima osnovati takve male banke, a osnivači bi trebali biti mali poduzetnici u suradnji sa lokalnom samoupravom. Međutim, kako politika ne bi pretjerano utjecala na rad takvih banaka sve općine i gradovi i županije ne bi ni u jednoj banci smjele imati više od 15% udjela. Privlačeći depozite lokalne samouprave i uprave ali i malog poduzetništva upravo takve banke bi imale potencijala za kreditiranje novih poduzetničkih projekata, ali i za poticanje domaće proizvodnje. Francuska ima između 3 i 4 000 ovakvih malih banaka koji sami drže 45% depozita i zahvaljujući čemu čak ni 1929. velika financijska kriza nije jače narušila francusku financijsku suverenost. Što to znači? To znači da ima alternative koja se može sa pravom nazvati i hrvatska. Da ima alternative kojoj ne može se kočnica naći u direktivama Europske unije jer i ta Europska unija upravo se ponaša u smislu obrane svojih nacionalnih interesa i suverenosti svoje zemlje upravo onako kako se ponaša. Prema tome, postoje alternative koje su dobre. Postoje iskoraci koje možemo učiniti, postoje načini na koje možemo djelovati. Podržavajući i hvaleći ovo izvješće kao izvrsno onda bismo morali ustanoviti da je i pozicija ukupnog hrvatskog gospodarstva uistinu izvrsna. Svi oni koji misle da je situacija u hrvatskom društvu i hrvatskom gospodarstvu izvrsna neka podrže ovakvu izvrsnost. Mi u Klubu HSS-a držimo da takve izvrsnosti nema, ali da mogućnosti ima, da alternative posebno one hrvatske ima i da nam stoji na dohvat ruku samo je treba uhvatiti. Ako je ne uhvatite danas uhvatiti ćemo je sutra. [[Pljesak.]]
Hvala. Ispravci netočnih navoda, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Ispravila bih kolegu Markova u dijelu gdje je govorio o osnivanju novih banaka. Naime, mislim da bi bilo znatno važnije govoriti o demonopolizaciji financijskog tržišta u Hrvatskoj. Ovo je samo jedan od oblika. Danas smo mi praktički svjedoci monopoliziranog financijskog tržišta u Hrvatskoj, odnosno još nečeg goreg što možemo zvati još i gorim od monopoliziranog, to je … [[Govornik se ne razumije.]] jer imamo prisutnost dva financijska lobija, dva strana financijska lobija koji diktiraju proizvod, financijske proizvode koje pružaju građanima. Kad bi primjera radi samo sredstva ove države ili sredstva jedinica lokalne samouprave prolazila ne dao Bog kroz neke druge banke ili bi se eventualno pojavila na financijskom tržištu neke druge banke, iz Francuske ili Belgije, a ne samo iz Italije i Austrije. To tržište bilo bi znatno bogatije, a i konkurentnost bi bila na njemu znatno veća. Danas te konkurentnosti nema.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Josip Leko.
Poštovani gospodine … /Govornik se isključio./ … Uvaženi kolega Markov ustvrdio je da ova politika počinje sa '91. godinom. To nije točno. Ova politika počinje sa stabilizacijskim programom iz '93. godine, a tada su važni ekonomski i politički ljudi isti kao i danas tvrdili, isti su to ljudi kao i danas tvrdili da će prodajom hrvatskog bankarskog sektora uozbiljiti taj bankarski sektor, da će uvozom strane robe kontrolirati cijenu naše domaće robe. Nisu ili jesu, sad bi o tome mogli raspravljati, nisu ili jesu htjeli na taj način Hrvatsku financijski dovesti u kolonijalni položaj. Ali ona je zaista sada došla. Ali mi ne mijenjamo politiku koja je nagurirana '93. godine, nego stalno vozimo po istim tračnicama, a građani sve lošije žive. Samo se mijenja izgovor te politike. Hvala lijepo.
I treći, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo moram ispraviti jedan netočan navod da su firme propadale po nalogu MMF-a. Pa ja mislim da to sigurno nije točno. Većina naših velikih firmi nikad nije uspjela preboljeti klinička istočna tržišta sigurni plasman robe, a sa zastarjelom tehnologijom stvarno nismo mogli na zapad. Hvala.
12,36 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Anto Đapić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici budući je i gospodin guverner u svom govoru oko izvješća o radu Hrvatske narodne banke za prošlu godinu praktički govorio o cjelokupnom radu mandata ovoga aktualnog još uvijek managementa Hrvatske narodne banke koji je praktički naslonjen i na prijašnji rad prijašnjih guvernera i HNB-a onda ćemo i mi u ime kluba Hrvatske stranke prava kazati nekoliko riječi o našim procjenama, o tome kako i na koji način mi promatramo rad, dosadašnji rad Hrvatske narodne banke, odnosno njenu ulogu u Hrvatskoj, kako je sad rekao uvaženi kolega Leko ajmo reći od '93. godine kada počinje jedna … [[Govornik se ne razumije.]] koja traje i do dana današnjeg. Prvo želim naglasiti da uopće kritici kojoj ću iznijeti, pitanja koja ću postaviti nemamo zaista namjeru ići na ad hominem, na čovjeka, dapače, neovisno od toga hoće li gospodin Rohatinski biti novi kandidat za guvernera ili neće mi a priori ne donosimo neku ocjenu za ili protiv njega kao kandidata za novog guvernera. Ali ćemo postaviti ustvari u formi više pitanja odgovornosti rada dosadašnjih guvernera, posebno aktualno ovog managementa posljednjih 6 godina. Jer izvješće koje smo primili ono se profesionalno može primiti k znanju, međutim uvijek ga možete iščitavati da on bude zaista dio jedne kampanje za pozitivne, ali ako se možete iščitavati na jedan drugačiji način. Pa mi držimo da ima nekoliko stvari koje je potrebno naglasiti i možda i postaviti kao pitanja predstavnicima HNB-a. Mi držimo u klubu Hrvatske stranke prava u navedenom razdoblju o kome je govorio guverner, u posljednjih 6 godina da je HNB ostvarila i neke loše rezultate. Dakle u samom izvješću, dakle u govor poslije 6 godina govorilo se rječnikom koji bi praktički svatko mogao potpisati da je to jako dobro kada bi to sve bilo tako. Ali ja evo postavljam neke konstatacije i neka pitanja koja u najmanju ruku zaslužuju i odgovore predstavnika, prije svega Hrvatske narodne banke, a možda i hrvatske Vlade. Nažalost nije nitko u ovom trenutku i nazočan. Prema našim podacima, u ovom poslovanju su ostvareni gubici u ovih 6 godina u poslovanju od 2000. do 2006. godine. Prema revidiranim podacima za mandata sadašnjeg managementa iznose ukupno oko 1,1 milijarda kuna, odnosno 150 milijuna eura, što je najviši negativni financijski rezultat od svih hrvatskih državnih institucija. Ostvareni su gubici u poslovanju deviznim rezervama Republike Hrvatske, a koje su povjerene na upravljanje Hrvatskoj narodnoj banci. Nije bilo ni riječi u izvješću gospodina Rohatinskog riječi o propasti Riječke banke koji je gubitak uz cca 87. milijuna eura. Od čega se HNB nastojala i nastoji ograditi, iako po zakonu ona jedina brine o urednom poslovanju, ima sve ovlasti u nadzoru i kontroli banaka. Nije bilo riječi, a evo mi postavljamo pitanje, o davanju zakonski upitne suglasnosti za fiktivnu prodaju i privatizaciju najveće hrvatske banke, Zagrebačke banke Zagreb, koja se preko noći od državne banke pretvorila u privatnu banku, iako barem prema informacijama, vi ćete nam objasniti je li to tako ili nije tako, iako do danas se nitko nikada bilo u Republici Hrvatskoj ili inozemstvu za takvu prodaju Zagrebačke banke nije isplatio niti jednu kunu niti, odnosno euro hrvatskoj državi u državni proračun, čime je učinjeno više problematičnih djela. Odnosno HNB je dala dozvolu, dakle rješenje za fiktivnu privatizaciju Zagrebačke banke koja je danas tržišno procijenjena na cca 2 i pol milijarde eura, a to je iznos koji de facto Republike Hrvatska izgubila tom transakcijom, odnosno fiktivnom privatizacijom. Veliki su propusti u nadzoru i kontroli banaka. Dakle, mi smo očekivali kada se govori o godišnjem izvješću rada da će nam guverner objasniti, razjasniti zašto HNB nije bila u stanju preventivno djelovati jer su propale čak 33 banke i štedionice od kojih u HNB-u ni u jednom slučaju nije uspjela prevenirati teškoće u poslovanju budući da zbog loše organizacije nadzorne službe može nadzira samo manji dio aktive bankovnog sustava kao nedostatka kvalitetnih kontrolora, odnosno inspektora banaka. Iako je ovdje bilo govora o priči o realnoj, monetarnoj i kreditnoj politici mi držimo da je loše vođena … [[Govornik se ne razumije.]] politika zemlje koja je isključivo u funkciji uvoznih interesnih lobija i de facto potiče stalni rad zaduženja. Sadašnje rukovodstvo HNB-a kojima je to kao jedinoj instituciji u Hrvatskoj u opisu … [[Govornik se ne razumije.]] da se tako izrazim stalno se deklarativno izjašnjava o visokoj inozemnoj zaduženosti Republike Hrvatske i ako sve mjere koje je donijela i donosi HNB radu zaustavljanja te iste zaduženosti ne samo da inozaduženje nisu usporile već inozemni dug i dalje stalno raste čime je Hrvatska postala jedna od najzaduženijih zemalja od svih tranzicijskih zemalja. Mjere HNB-a u domeni zaustavljanja inozemnog duga bile su i sada su zakašnjele, pogrešne te kao takove kontraproduktivne te logično da ne daju očekivani rezultat. Radi visoke zaduženosti zemlje Hrvatska je u teškoj poziciji ekonomskog zaostajanja iako neki pokazatelji govore o nekim malim pomacima prema naprijed, međutim to je daleko od onoga što bi moglo značajnije pokrenuti gospodarstvo o čemu svi vole vrlo često govoriti deklarativno, međutim u praksi očito da je potrebna promjena kreditno-monetarne politike u cjelini kako bi se stvorilo novo stanje, nova politika kojom bi HNB kao institucija, odnosno tek kad neku reputaciju rješavanja nekih problema koji su vezani za gospodarstvo. Kako danas HNB funkcionira, ona kao institucija nema reputaciju rješavanja bilo kakovih problema koji su dnevno prisutni u gospodarskom životu zemlje, već je uspostavila, izgradila mehanizam nametanja vlastitih stavova kao aksioma naročito glede rješavanja fiskalnih problema zemlje koje bi svi u Republici Hrvatskoj bespogovorno trebali slijediti. Dakle, posebno se postavlja pitanje kada je već sam guverner govorio o šestogodišnjem razdoblju i prema izvješću koje imamo ovdje zašto se nije donio konkretan Zakon o privatizaciji banaka, jer dok nije toga zakona bilo onda smo imali situaciju … [[Govornik se ne razumije.]] de facto put nekontrolirane privatizaciji istih i to se nešto pretvorilo u ništa, a što ima za … [[Govornik se ne razumije.]] posljedicu da Hrvatska danas više nema gotovo niti jednu svoju banku. Ovdje kolega Kajin svoje dok je govorio iznio je neke podatke govoreći o tome i ja mogu ih ponoviti, ali nema potrebe govoriti o brojkama koliko je financijskih sredstava uloženo u sanaciju banaka, pošto su te banke kasnije prodavane i … [[Govornik se ne razumije.]] one čak neke i govori se o njihovim preprodavanjima u kojima više nego vidljivo da se radi o desecima milijardi kuna, da ne govorim o većim ciframa napamet koje hrvatski narod, hrvatsko društvo takvim poslovanjem izgubilo, a to se ništa ne bi moglo dogoditi bez suglasnosti Hrvatske narodne banke koja je opet provodila politiku vlada koje su joj davale političku ili kakvu drugu potporu ili logistiku. Ja se sjećam, nadam se da mi neće zamjeriti predsjednik Hrvatskog sabora jednog njegovog istupa prije 7, 8 možda i koju više godina kada je u jednoj saborskoj raspravi upravo o bankama bilo govora, da je tada i on govorio u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice rekavši da su banke leglo kriminala. Dakle, to je bilo prije 7, 8, 9 godina, ne znam točno godinu, nemojte mi zamjeriti, pa zbog toga me iznenađuje jedna … [[Govornik se ne razumije.]] rasprava u kojoj ispada praktički da je sve vezano uz ogromne novce koji se vrte oko Hrvatske narodne banke, rekao je kolega Markov 80 milijardi kuna i 9 i pol milijardi eura da tako ispada da je sve tako besprijekorno, sve čisto i da treba nastaviti na tragu, odnosno da se prihvati izvješće bezrezervno usprkos svega onoga što objektivno svi znamo u hrvatskom društvu da je Hrvatska … [[Govornik se ne razumije.]] svojih banaka došla u poziciju ekonomsku i monetarnu ovisnost u kojoj se danas nalazi. Upravo zbog svega toga mi očekujemo da, pozdravljamo prije svega odluku da se ide u prvo čitanje sa Zakonom o Hrvatskoj narodnoj banci, ali isto tako očekujemo da na ove naše procjene ili upite koje smo postavili i nadležni iz Hrvatske narodne banke, ako je tu guverner ili njegovi zamjenici da se oko tih stvari očituju jer držim da je kroz njegov govor oko izvješća da je ostalo nepokriveno to područje, a kada bude govora o Zakonu o Hrvatskoj narodnoj banci tada ćemo govoriti i o ostalim aspektima rada, funkcioniranja i uloge Hrvatske narodne banke u hrvatskom društvu gospodarstva i financijama. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Narodne banke i kolegice i kolege. I onako blagi osjećaj da je utakmica je završila, rezultat je poznat i mi se sada onako kao i u ovom nesretnom nogometu također sada sve je moguće, vršimo sve moguće analize zašto je rezultat upravo takav kakav je. Moram se prisjetiti tamo da je. … [[Upadica se ne razumije.]] Rezultat je, o tome ću govoriti kakav rezultat. Malo se, prisjećam se neke dobre knjige jednoga poljskog filozofa koji '68. godine mora napustiti Poljsku, otići u London, riječ je o Kolakoskom koji je napisao jednu sjajnu knjigu "Pohvala dosljednosti". Zašto … [[Govornik se ne razumije.]] o pohvali dosljednosti. Upravo mislim, već i neki kolege prije mene spominjali, bilo bi vrlo zanimljivo uzeti stenograme nekih naših govora pa šta smo mi govorili tamo te … [[Govornik se ne razumije.]] kako kolega Leko koji očito ima bolje pamćenje od sviju nas, '93., '94., '95., '97., '99., a ajde nemojmo tako daleko, što se govorilo 2002., 2003., 2004. upravo kada smo se suočavali sa sličnim problemima. I to, nije ni to baš toliko nerazumno i nelogično jer politika je čudna stvar, ovisi koju poziciju zastupa, … [[Govornik se ne razumije.]] poziciju, na kojoj ste poziciji, tako ovisi i vaš, znači kako ćete strukturirati svoj govor, pa onda imate od jedne ekstremne kritike koja opet također relativno pogađa punu stvar do isto također jedne apologetike koja također svakako nije nikome dobrodošla. Tako da nas ovo zapravo ne treba, uopće današnja ova rasprava ne treba čovjeka iznenaditi. Možemo reći da je ovo jedno od rijetkih vrlo iscrpnih izvješća. To je gotovo kao da branite doktorat na Ekonomskom fakultetu i doista svatko od nas je bio član komisije, povjerenstva, itekako se zapravo pomučiti koja sve to pitanja postaviti. Ali političari za razliku od ovih znanstvenika i unaprijed znaju zapravo pitanja koja će postavljati. Moram priznati dirljivo je slušati izljeve nužnosti naše financijske samostalnosti, suverenosti. To godi, idu izbori, bližimo se izbornoj godini i vrlo je važno pokazati da doista ta, da nam je financijska samostalnost nešto do čega držimo. E sada, da li mi tu taj verbalni ispad da ga tako nazovemo možemo i realizirati e sad to je već druga stvar ali onako će proći vrijeme, treba ostaviti samo dobar dojam. A kažem, rezultati su tu manje-više nevažni. I čini mi se da je doista danas vrlo teško da jedna Hrvatska kao tranzicijska zemlja koja je u ovih proteklih petnaestak godina zapravo učinila sve da proda svoje obiteljsko srebro, obiteljsko blago. Uvijek se pita kada je prava prilika, kada se prodaje obiteljsko srebro. Očito je to vrijeme velikih nesreća, tragedija obiteljskih, ratno vrijeme, vrijeme nedaća kada vrijednosti doista puno ne znače nego je važno puko preživljavanje. Sada mi možemo opet lamentirati da li je to bilo baš nužno to napraviti kada se to tako napravilo, pa i ono što je kolegica Košiša Čičin-Šain točno primijetila da mi zapravo imamo ovdje da je Hrvatska financijski okupirana, da je riječ o tome da je s jedne strane najveći dio gradskog kapitala kontroliraju Austrijanci i Talijani. Ja vas mogu samo podsjetiti da smo mi vrlo osjetljivi na bilo koji, na neki verbalni politički ispad koji dođe sa talijanske strane ali zanimljivo kada treba porazgovarati upravo o tome da nam ti isti Talijani drže skoro 50% našeg financijskog kapitala onda odjedanputa ne pokazujemo jednu takovu osjetljivost. Ono što smo mi ovdje isto u Saboru ajde da budemo dio te pohvale, dosljednosti govorili da li je točna činjenica, ja sam to znao pitati u bivšoj koaliciji potpredsjednika Vlade na onim našim famoznim sastancima da li bi se moglo dovesti u korelaciju da su nam banke u stranim rukama s činjenicom da je kod nas nezaposlenost takva kakva je odnosno nezaposlenost. Da li postoji, šta kaže teorija o tome da li je riječ o uzročno posljedičnoj svezi između činjenice da su nam, odnosno koji je interes stranih banaka da ovdje otvaraju nova radna mjesta odnosno kada možemo očekivati da će im to postati interes, ili ako ne možemo očekivati što to mi moramo sa svoje strane učiniti da bi do jednoga takvoga interesa došlo. Rekli su mi da je to pogrešna moja projekcija i da nema neke iako to nije bila moja, to su neki ljudi koji su se nešto time bavili. Evo, mogu spomenuti pokojnoga kolegu Nikolu Šimetina koji šteta što nije ušao u ondašnji Upravni odbor Narodne banke, mislim da bi itekako svojom mudrošću i zrelošću i godinama da bi itekako koristio. On je recimo bio upravo tvrdio tu činjenicu da je naš financijski kapital u stranim bankama, da to doista … [[Govornik se ne razumije.]] generira činjenicu da u Hrvatskoj nezaposlenost je upravo takva kakva je. Jer, mi se ovdje sada radujemo da je nešto s nečega sa 8,9 palo na 8,6 a bojim se da su kažem posljedice upravo na te generacije koje to doživljavaju i više nego dramatične, gotovo frustrirajuće. Ne znam šta može biti teže ako mladi čovjek ako nema posao i stan, to su zapravo dva temeljna problema koji muče svakoga čovjeka, i kako onda stvarati i graditi nešto što se zove bolje društvo, sretnije društvo ako vi zapravo u startu imate desetak posto vaše populacije koja doista je veliko pitanje kako može sve to izdržati. Mene raduje u ovoj činjenici, tu ću sada možda biti odvjetnik Hrvatske narodne banke, neću reći … [[Govornik se ne razumije.]] upravo da možda ipak se klima nešto mijenja, da smo konačno počeli raditi na neovisnosti naših institucija. Ne može nama tranzicija uspjeti ako politika želi svaku instituciju staviti u svoju funkciju. Onda pišite kući propalo. To sam već ovdje nekoliko puta govorio. Jeljcin je propao onoga momenta, nije mu uspjela reforma jer je ignorirao institucije. U Španjolskoj poslije Franca tranzicija je uspjela iz jednostavne činjenice jer upravo su oni ljudi koji su onda vodili, koji su počeli voditi Španjolsku znali su koliko je ta neovisnost institucija važna za demokratizaciju nekog društva. I kod nas se pokazuje da svaki puta politička kretanja itekako utječu na ekonomska kretanja. Kada god imate pozitivna politička kretanja, kada imate iskreni stav prema demokratizaciji društva, onda možete očekivati i povoljna gospodarska kretanja. To ovako izgleda kao opće mjesto svima znano ali bojim se da mi osim ovih verbalnih ispada, da to tako kažemo zapravo sve činimo obrnuto i onda se dovodimo u onu situaciju u kojoj se dovodimo da se pita ozbiljno quo vadis Hrvatska što nas zapravo to čeka, da li je taj inozemni dug veliki problem ili nije veliki problem, ili otprilike što će to biti. Na kraju, mislim da nitko od nas ne razmišlja kao ona madame Pompadur poslije mene opći potop jednostavno ili Antoneta ako nemate kruha jedite kolače. Bojim se da to ipak nitko od nas ne možemo preuzeti odgovornost za potop niti mislimo da javnost možemo nahraniti kolačima pa makar se ti kolači zvali i ove relativno primamljive priče o našoj financijskoj suverenosti i samostalnosti i bojim se da to u ovim globalnim kretanjima, da osim Čomskoga koji to pokušava na sve moguće načine osporiti i pokazati šta se recimo u Mexicu, Argentini dogodilo kada su previše slušali MMF, pa onda i kod nas možete vidjeti s vremena na vrijeme da se javi neki stručnjak koji vam sugerira da MMF-u kažete povijesno ne, ali očito da stvari tu nisu lake. Odnosno, sve ovisi iz koje mi to pozicije govorimo. Kada smo pozicija onda smo za povijesno "ne", a kada dođemo u poziciju da obnašamo vlast onda vidimo da je ipak relativno lako pretočiti ali da nije tako lako izreći. I ono što sada moram govoriti iz ove pozicije regionaliste jednoga to je 33 banke su navodno propale u ovom periodu posljednjih desetak godina. Neka od tih propadanja su bila bučna, neki stečajevi i sanacije su bili bučni kao kod Dubrovačke banke, kao kod Riječke banke, problem Istarske banke je bio postavljen na jednu značajnu razinu ali čini mi se da su problemi koji se zovu Županijska banka pa se zove Cibalia banka pa Gradska banka, da je to prošlo nešto puno tiše a bojim se da upravo i u toj činjenici … [[Govornik se ne razumije.]] da neke druge nisam naveo ali evo ovako što mi prvo padne na pamet što zapravo također bi trebalo upozoriti i Vladu a i nas ovdje koji sjedimo u parlamentu politiku da upravo takav jedan nesrazmjer koji postoji upravo između činjenice da je nešto propalo pa se saniralo pod velikim zvonima a nešto se dogodilo tiho da uvijek zapravo ne trebamo se toliko fokusirati tko je vlasnik ili koji je to lobi koji je stao iza tih banaka nego bi je trebalo u fokus staviti u štediš onoga građanina koji je zapravo nije bilo kriv što ne zna da su njegovi političari bili ne znam tiši ili nisu imali dovoljno snage ili uopće jednostavno nisu bili toliko medijima zanimljivi da bi ne znam njihove primjedbe o činjenici da nešto propada, a da samim time propada onda dovodi se u pitanje i gospodarstvo toga prostora i budući razvoj i budući rast i da se to onda itekako ima negativne političke implikacije koje smo na žalost svjedoci, a koji i ti politički projekti koji se nude sigurno su daleko od rješenja ovih naglo probuđenih novokomponiranih regionalista koji pokušavaju upravo na toj tragediji ovoga momenta stvarati i pretpostavku za neko političko djelovanje koje ipak po mom mišljenju nema nikakvu budućnost, odnosno nema neku suvisliju političku, gospodarsku ili neku drugu podlogu, pa i o tome bi trebalo itekako voditi računa i da onda evo sada i zaključim. Ovo treba primiti k znanju zbog toga zbog dobrog izlaganja guvernera koji je čini mi se, koliko ja mogu pratiti … [[Govornik se ne razumije.]] usprotiviti i bivšem premijeru, mislim da mi sa ovim nije ni na koji način u nekoj tajnoj vezi … [[Govornik se ne razumije.]] osjećam nego je unatrag ovih svoga mandata pokušao vrlo često bez i naše potpore stvarati upravo jednu neovisnu instituciju koja bi trebala upravo da radi mimo političkih odnosa u Parlamentu, mimo onoga tko je premijer ili tko je ministar financija i mislim da jačanje jedne takve institucije da je vrlo bitno, samo kažem bojim se da je igra odigrana, pa eto sada mi ovako kažem pomalo … [[Govornik se ne razumije.]] ulazimo u teren i pokušavamo dijeliti … [[Govornik se ne razumije.]] žute i crvene kartone. Klub HSLS-a će podržati ovo izvješće, jer bojim se da tu prostora nema, ali da nas uskoro čekaju upravo te tematske rasprave o našoj financijskoj supstanci, odnosno o nekoj budućnosti. To je također činjenica, a i da vidimo što se to može napraviti upravo na tragu ovoga što je kolegica Alenka Košiša Čičin-Šain rekla upravo ta da se poveća i na financijskom tržištu konkurencija i da ovaj utjecaj koji nije samo financijski nego i politički ovih dviju najvećih lobija, a ... [[Govornik se ne razumije.]] da novac tu nema … [[Govornik se ne razumije.]] okusa i mirisa i veliko je pitanje, a tko sve iza toga stoji. Ono što se onako mi lako zapalimo na političkom planu kad nam netko nešto spomene, a kažem na ovoj priči koja je puno osjetljivija i koja je itekako ovisi sudbina naših građana, njihova budućnost i upravo ono što kažemo pitanje ljudske sreće zapravo pitanje najvažnije političko pitanje da ćemo ipak imati dovoljno mudrosti, a ja ću još jedanputa isto reći da ravnomjerni razvoj Hrvatske upravo nam nalaže da se jednako brinemo o sudbini svake, o budućnosti i sudbini svake banke i da ti određeni propadanja i stečajevi i svega onoga što je bilo nikako ne može da prođe da onaj koji je lobi ne znam riječki je bio 2002. prilično jak i oni su to uspjeli, a ja to ne … [[Govornik se ne razumije.]] jer to nije kritika njihova nego jednostavno činjenica, ali na žalost recimo evo moj osječki nije bio dovoljno glasan pa su neke banke onako doista kako se kaže ciknule preko noći, a nisam siguran da je to svaki puta bilo opravdano, odnosno da li je cijena određenoga lošeg menadžmenta na kraju zapravo su plaćali građani gospodarstvo upravo tih prostora da bi o tome i u tome Narodna banka mi se činila mogla imati i malo značajniju ulogu. Bilo je puno razgovora i pokušaj zapravo da se na taj način neću reći intervenira nego stvar predstavi, ali uspjeh na žalost nije bio adekvatan uloženom naporu. Još jednom hvala na pozornosti.
Hvala. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo. Hrvatska narodna banka instrumentima monetarne politike može u velikoj mjeri utjecati na ekonomska kretanja, gospodarski razvoj i opću konsolidaciju države. Zbog toga u izvješću Hrvatske narodne banke se makroekonomska kretanja istupanje gospodarske i ukupne društve ne aktivnosti prikazani u uvodnom dijelu jer se temeljem njih može ocijeniti uspješnost poduzetih mjera i instrumenata monetarne politike. Isto tako monetarna politika ma koliko bila neovisna od raznih političkih utjecaja mora biti u funkciji realizacije ciljeva zacrtanih strategijom ukupnog gospodarskog društvenog razvoja. Kako su ekonomski pokazatelji dostignutog razvoja kao što su … [[Govornik se ne razumije.]] bruto domaćeg proizvoda, industrijske proizvodnje, zaposlenosti i drugo već komentirani u prethodnim izlaganjima i u drugim izvješćima kroz godišnji obračun proračuna za 2005. i slično ja ih u svojem izlaganju ne bih ponavljala nego bih se osvrnula na poduzete mjere i instrumente monetarne politike. Cilj monetarne politike u 2004. godini bio je usporavanje i zaustavljanje inozemnog zaduživanja i on je nastavljen i u 2005. godini radi održavanja makroekonomske stabilnosti. Zbog tog razloga su u dva navrata tijekom godine povećane stope granične obvezne pričuve i to u ožujku sa 24 na 30% i u lipnju sa 30 na 40% da bi u prosincu 2005. godine Hrvatska narodna banka proširila osnovicu za obračun granične obvezne pričuve, ali s primjenom u 2006. godini. To pokazuje odlučnost Hrvatske narodne banke da i dalje provodi mjere za zaustavljanje inozemnog zaduživanja. Ova restriktivna mjera na pozajmljena sredstva u inozemstvu potaknula je neke banke na privlačenje domaćeg kapitala dizanjem kamata na depozite. Pomaci nisu veliki, no trend je prisutan i podizanje kamate na velike depozite to su kod pravnih osoba već se ostvaruje, a izračun isplativosti domaće pasive je jasan. Drugi cilj monetarne politike koji je uveden u 2005. godini je unapređenje monetarnog upravljanja radi održavanja likvidnosti bankarskog sustava i uspostavljanja aktivnije uloge Hrvatske narodne banke u upravljanju likvidnošću. Ovaj cilj ostvaruje se uvođenjem novog instrumenta monetarne politike, a to su operacije na otvorenom tržištu. Osnovni cilj uvođenja operacija na domaćem tržištu bio je smanjivanje oscilacija u visini kamatnih stopa na tržištu novca i stabiliziranje tog tržišta. Tijekom 2005. godine za provođenje ovog instrumenta monetarne politike korištene su redovite obratne … [[Govornik se ne razumije.]] operacije koje su se provodile svake srijede na redovitim aukcijama na kojim sudjeluju domaće banke. Kao kolateral koriste se kunski trezorski zapisi Ministarstva financija. Potrebno je također istaći ovaj instrument monetarne politike koji je posebno došao do izražaja u drugoj polovici 2005. godine jer su se banke zbog uvođenja 40 postotne stope obvezne granične pričuve okrenule korištenju novog izvora održavanja likvidnosti kod središnje banke. To potvrđuje i podatak da se po toj osnovi plasiralo bankama preko 89 milijardi kuna od čega više od 83 milijarde ili 93% u drugoj polovici godine. Za provođenje postavljenih ciljeva Hrvatska narodna banka ima i koristi i druge instrumente monetarne politike kojima intervenira na tržištu novca i regulira bankarski sustav ovisno o potrebama i trenutačnoj situaciji na tom području. Na području bankarskog sektora nastavljena je konsolidacija bankarskog sustava u pravcu smanjivanja broja banaka, od 37 na početku 2005. godine na 34 na kraju godine. Na početku 2003. godine bilo je 46 banaka. Ja bih posebno istaknula nekoliko puta mijenjanu regulativu poslovanja banaka u pravcu pridržavanja međunarodnih računovodstvenih standarda i međunarodnih standarda financijskog izvješćivanja što je doprinjelo kvalitetnijem iskazivanju financijske imovine. Pored toga Hrvatska narodna banka je podzakonskim aktima, odlukama i smjernicama uvela red, financijsku disciplinu i transparentnost u poslovanju i financijskom izvješćivanju. Zahvaljujući mjerama Hrvatske narodne banke došlo je do promjene u strukturi aktive banaka, no mislim da treba spomenuti povećanje učešća depozita kod Hrvatske narodne banke, trezorskih i blagajničkih zapisa i vrijednosnih papira dok krediti ostalim korisnicima u apsolutnom iznosu i dalje čine preko 50% aktive. Kad već govorimo o kreditima moram naznačiti da se povećao, da se smanjio ustvari udio kredita stanovništva a povećao državnim jedinicama i republičkim fondovima što je u skladu s osnovnim ciljem monetarne politike a to je smanjivanje zaduživanja u inozemstvu. Sigurno je da će neki reći da nije važno gdje se zadužujemo, da li u inozemstvu ili na domaćem tržištu, da je dug dug. Ja se s takvom konstatacijom ne bih složila jer ipak je domaće tržište pod kontrolom Hrvatske narodne banke. Na njega možemo utjecati mjerama naše domaće monetarne politike bez obzira što je većina bankarskog kapitala u stranom vlasništvu, jer one posluju pod uvjetima i u našim zakonskim okvirima. S druge strane, mi želimo brži razvoj, želimo rast bruto domaćeg proizvoda za pet i više posto, želimo povećati izvoz i zapošljavanje a nemamo dovoljno vlastitih financijskih sredstava i da to ostvarimo, i što onda. Ili se kreditno zadužiti i razvijati ili se ne zaduživati i stagnirati. Osobno mislim da nije problem u uzimanju kredita nego u njegovoj namjeni, upotrebi i kontroli trošenja. Ako uporaba kredita omogući njegovo vraćanje i ostvarivanje neke dodatne vrijednosti onda su krediti nosioci i pokretači razvoja. Na kraju još samo jedna misao. Hrvatska ide u dobrom smjeru, samo ne smije stati kako je rekao netko, ne znam tko ali kaže ako želi priključak u Europu onda mora trčati, ako želi sustići druge članice Europske unije onda mora trčati brže od drugih, uz konstataciju da se ciljevi postavljeni pred Hrvatsku narodnu banku ostvaruju. Dakle, održavanje stabilnosti tečaja i cijene za izdavajanje kreditne ekspanzije koja je rezultirala i usporavanjem vanjskog duga i smatram da je u 2005. godini Hrvatska narodna banka pokazala svu odgovornost u razvoju gospodarstva . Nadam se da će Hrvatska narodna banka odnosno uvjerena sam da će i dalje provoditi mjere u funkciji razvoja gospodarstva što će zajedno sa značajnom fiskalnom prilagodbom odnosno fiskalnom politikom ove Vlade ubrzati gospodarski rast a time i standard građana. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolege i kolegice zastupnici! Hrvatska narodna banka u protekloj godini usmjerila je svoje poslovanje na ostvarenje primarnih ciljeva koji su joj utvrđeni Zakonom o Narodnoj banci iz 2001. godine. Među primarnim ciljevima koje je središnja banka u 2005. ostvarila na prvom mjestu je stabilnost cijena. Središnja banka nastavila je aktivnosti na ograničavanju vanjske neravnoteže zemlje, na području instrumenata monetarne politike uvela je značajna poboljšanja. Pored toga, upravljala je međunarodnim pričuvama, kontrolirala bankarski sustav i poslovanje stambenih štedionica. Provodila je platni promet banaka i trezorsko poslovanje. Prema Izvješću Hrvatske narodne banke inflacija potrošačkih cijena porasla je u 2001. godini, porasla je za 2,1% u 2004., na 3,3 u 2005. godini. Uzrok tome na prvom mjestu je porast cijena nafte na svjetskom tržištu, deprecijacija kune prema američkom dolaru. Međutim, i porast cijena na domaćem tržištu prije svega mesa i mesnih proizvoda, odjeće i obuće, električne energije, zaštićene najamnine, zdravstvenih usluga, doprinjela je također porastu inflacije. Istovremeno, određeni skup čimbenika pomogao je u zadržavanju inflacije a to su jačanje vrijednosti kune prema euru, usporavanje rasta osobne potrošnje, rast proizvodnosti rada, nastavak snažne konkurencije u sektoru maloprodaje i u bankarstvu. Opća stabilnost tečaja kune u proteklim godinama bila je ključna za djelotvornost napora Hrvatske narodne banke usmjerenih na zadržavanje inflacije i očuvanje financijske stabilnosti. Da bi spriječila višak likvidnosti Hrvatska narodna banka i nadalje je zadržala obaveznu pričuvu u bankarskom sustavu po kojoj su banke dužne kod Hrvatske narodne banke izdvojiti na poseban račun posebno propisani iznos te dio sredstava držati na svom računu. Obavezna pričuva tijekom 2000. godine obračunavala se po stopi od 18% na osnovicu koja se sastojala od kunskog i deviznog dijela. Ti napori nisu bili dostatni da spriječe širenje vanjske neravnoteže pa je Narodna banka poduzela mjere za usporavanje rasta kredita kako bi se usporilo inozemno zaduživanje banaka i trgovačkih društava jer su sredstva pribavljena iz inozemstva poticale rast kredita i uvoz roba. Novo zaduženje banaka i sa njime povezanih društava u 2005. godini Hrvatska narodna banka je ograničavala povećavanjem granične obavezne pričuve. Stopa za izračun te pričuve tijekom 2005. godine povećana je sa 24% na 30%, a zatim i na 40%. Hrvatska narodna banka u suradnji sa Ministarstvom financija podizala je korake za preusmjeravanje zaduženja države sa inozemnog na domaće tržište. To je doprinijelo smanjenju udjela inozemnog duga države. Ukupnom inozemnom dugu Republike Hrvatske sa 33% na 27,6% u 2005. godini. Inozemni dug tijekom 2005. porastao je sa 22,8 milijardi EUR-a na 25,5 milijardi EUR-a ili za 12%. Banke i domaći sektor povećali su svoj dug za milijardu i 200 milijuna EUR-a a inozemna izravna ulaganja porasla su za 300 milijuna EUR-a. Država je smanjila inozemni dug za 200 milijuna EUR-a. Udio inozemnog duga Republike Hrvatske u bruto domaćem proizvodu koncem 2005. godine dostigao je 82,5%. Pored te mjere fiskalne politike Hrvatska narodna banka je uvela nove instrumente monetarne politike među kojima je najznačajnije mjesto pripalo tjednim obratnim … [[Govornik se ne razumije.]] aukcijama koje su korištene za … [[Govornik se ne razumije.]] likvidnosti u bankarskom sustavu. Hrvatska narodna banka i dalje je koristila kupovinu deveiza od poslovnih banaka putem aukcije te je otkupila 671 milijun EUR-a i istodobno prodala državi 343 milijuna EUR-a. Prema novim instrumentima monetarne politike primjena novih instrumenata monetarne politike doprinijela je umjeren rast monetarnih agregata u 2005. godini. Međutim primarni novac ostvario je rast 19,1%. Novčana masa porasla je za 12,3%. Gotov novac u opticaju za 11%. A depozitni za 12,9%. Depoziti stanovništva porasli su za 7,2%, a devizni za 6,1. To je glavni pokazatelj kvalitete i potencijala bankarskog sustava u Republici Hrvatskoj. Plasmani banaka … [[Govornik se ne razumije.]] sektoru porasli su za 17,2%, a stanovništvu za 20,3%. Dakle znatno više od rasta depozita, ali po prvi puta banke su značajnija sredstva, kreditna sredstva usmjerile i prema gospodarstvu. Banke u stranom vlasništvu za kreditno poslovanje nisu koristile hrvatske, usluge Hrvatske narodne banke što je po meni jedan od glavnih problema njihovog ponašanja već su se zaduživale u inozemstvu kod matičnih banaka za 6,3 milijarde kuna. Ta sredstva plasirala su domaćem sektoru, takav rast kredita omogućio je porast robnog uvoza koji je bio veći od rasta izvoza pa je deficit na tekućem računu platne bilance Republike Hrvatske porastao za 6,3% bruto domaćeg proizvoda u 2005. godini. Po mojoj ocjeni potrebno je poduzeti trajne i fiskalne mjere usmjerene na kontrolu zaduživanja u inozemstvu. To nam mora biti cilj i takve mjere bez obzira što pojedinci kritikuju da Narodna banka poduzimajući fiskalne mjere prema bankama ne postupa dobro, mora se poskupljivati cijena novca koji iz inozemstva ulazi u Republiku Hrvatsku i na taj način potiče potrošnju, a banke na konto toga ostvaruju i izuzetnu dobit. Banke su tijekom 2005. godine bez teškoća podmirivale svoje obaveze što je utjecalo na stabilnost kamata na tržištu novca. Bilančni kapital banaka na kraju 2005. godine iznosio je 23,6 milijardi kuna i bio je za 19,7% veći u odnosu na kraj 2004. godine. Samo jedna banka iskazala je gubitak u poslovanju od 50,3 milijuna kuna dok su ostale ostvarile neto dobit od 3 milijarde i 369 milijuna kuna. Ostvaren je porast kapitala za 19,7% i to je jedan od velikih pokazatelja kako se zarađuje visoki novac na transakciji kapitala iz inozemstva u Hrvatsku i uvozom i prodajom robe na domaćem hrv. Tržištu. Moram reći na kraju da je Hrvatska narodna banka uredno upravljala sa međunarodnim pričuvama koje su koncem godine dostigle 7 milijardi i 418 milijuna EUR-a koje su bile veće za 15,7% u odnosu na prethodnu godinu. Od 98,6% tih pričuva čine devizne pričuve. Valutna struktura međunarodnih pričuva bila je 80,7% u EUR-ima, a 19,3 u USA dolarima. Najveći dio međunarodnih pričuva Hrvatska narodna banka investirala je u vrijednosne papire i depozite država i banaka najvišeg rejtinga. Ostatak međunarodnih pričuva središnje banke čine … [[Govornik se ne razumije.]] poslovi. I na kraju gospodine predsjedniče Hrvatska narodna banka imala je u 2005. godini uredno financijsko poslovanje. Ostvaren je dobit od 261 milijun kuna koje je Narodna banka dosljedno raspodijelila u pričuve, svoje pričuve 52,3 milijuna kuna i 209,3 milijuna kuna u državni proračun Republike Hrvatske. Ja ću svakako podržati usvajanje ovoga Izvješća Hrvatske narodne banke jer mislim da je Hrvatska narodna banka odigrala svoju ulogu na financijskom tržištu i tržištu kapitala u Republici Hrvatskoj.
Hvala. Dame i gospodo, sada ćemo prekinuti sjednicu. Nastavit ćemo sa raspravom o ovoj točci dnevnoga reda u 15,00 sati. Na redu je zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Dakle, nastavak u 15,00 sati. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa raspravom o Godišnjem izvješću Hrvatske narodne banke za 2005. godinu. Poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani predstavniče HNB-a. Evo iz ovog izvješća HNB-a pa rekla bih kao i iz brojnih drugih primjera može se vidjeti da u 2006. godini kao rijetko do sada se sudaraju i pozitivni i negativni i optimistični i manje optimistični signali i stječe se doista dojam da je ekonomija došla u stanje jedne privremene ravnoteže i sada je pitanje u kojem će smjeru ta klackalica se prevagnuti, da li će krenuti, da li je dovoljan jedan mali inicijalni poticaj da krene prema naprijed ili će potonuti. Da ima optimističnih i pesimističnih tonova govori i nekoliko primjera. Primjer je tržišta radne snage s jedne strane nezaposlenost u svibnju 2006. godine za razliku od istog vremena prošle godine je smanjena. To dobro zvuči dok se ne dozna otprilike da je u isto vrijeme broj zaposlenih u industriji pao za 1,7%. Sve je više tvrtki koje najavljuju smanjenje proizvodnje, ali na desetke hrvatskih tvrtki interesantno odlaze u Srbiju gdje su uvjeti poslovanja zbog porezne politike puno povoljniji i koja je konačno i povlaštena pri izvozu u Rusiju. MMF nam govori o povoljnom vanjskom okruženju za rast, a istovremeno nas upozorava da će se u budućnosti uvjeti i za Hrvatsku pogoršati i da ona ne bi smjela dočekati situaciju previše ranjiva, odnosno nepripremljena. MMF nas je nedavno pohvalio da je državni proračun ukroćen, odnosno budžetski deficit, ali u isto vrijeme smo nedavno dobili iz Vlade u ovaj Sabor prijedlog po kojem Vlada potpuno neodgovorno oprašta 700 milijuna kuna nogometnoj mafiji i tako praktički šalje signal da je društveno prihvatljivo ne plaćati poreze. Premijer se hvali rastom izvoza od 17,4% ali prešućuje da je istovremeno uvoz povećan brže odnosno 18,2 %. Ima naravno pozitivnih signala i to dosta. Tvornica “Maraska“ se dobro oporavlja. U zadarskoj “Luci“ najavljuju enormnu zaposlenost od 1000 radnika. “Nexe grupa“ bez problema prikuplja preko 700 milijuna kuna za daljnji razvoj. Ali istovremeno stižu i pesimistični dokazi i sutra ćemo na raspravi o zdravstvu vidjeti da je zdravstvo pred slomom. Isto tako, poduzetnici iznose dokaze po korumpiranosti u državnim tijelima i tvrtkama kada je riječ o namještanju javnih natječaja, a i oni rijetki koji se optuže za tzv. muljaže u državnim strukturama se oslobađaju optužbi. Evo, i to je sad pitanje ovih pozitivnih i negativnih signala koji nam se šalju i kroz ovo izvješće ali i ovih dana. Tko može odgovoriti na pitanje kuda ide hrvatska ekonomija i što bi to trebalo učiniti? Definitivno jedan od odgovora je naći pravu strategiju razvoja koja će se temeljiti na izvozu. Dakle, program razvoja treba temeljiti na izvozu što potvrđuje i brojni primjeri azijskih tigrova, Belgije, Nizozemske, Danske. Sve su te zemlje svoj razvoj temeljile na izvozu i definitivno čini nam se da je vrijeme da slogan “kupujmo Hrvatsko“ zamijenimo sloganom “izvozimo hrvatsko“. Jer ako se želimo razvijati onda se moramo kao mala zemlja se razvijati na temelju izvoza. Nadalje, kada je riječ o dugu Hrvatska je nagomilala dug koji je prešao 25 milijardi eura. Imamo zaduženost veću od 83% bruto društvenog proizvoda i ti dugovi se trebaju otplatiti. To se do sada moglo postići prodajom imovine jer smo je imali. Dakle, prodali smo i HT, prodali smo i INA-u, ali što će biti kada sve prodamo? Dakle, jedino dugoročno rješenje je izvoz. Zašto nema izvoza to je osnovno pitanje. Vjerojatno zato što je uvozni lobij jak, jer bismo na ovaj način poticali uvoz. Taj uvozni lobij potiče se precijenjenom valutom. Savjet HNB-a je u politici tečaja zapravo kako izgleda nemoćan. Razlog apricijacije je povećana ponuda deviza na tržištu i to upravo zaduživanjem i nije problem kada se poduzeća zadužuju za opremu ili za neke inter medijarne proizvode jer će se na taj način povećati proizvodnja. Ali kada se zadužuje stanovništvo ili banke koje onda kreditiraju stanovništvo da kupuju uvozne proizvode iz njihovih matičnih zemalja stimulira se potrošnja i uvoz, a u procesu zaduživanja poveća se ponuda deviza i opada njihova cijena. I doista pokazalo se vrlo neuspješno zakočiti zaduživanje banaka i stanovništva, a što je i jedan i drugi posao fiskalne politike. E sad zanimljivo je pogledati koje to sektore Hrvatska stimulira. Hrvatska stimulira nekoliko sektora koji su ekonomsko potpuno neopravdani. Od neplaćanja PDV-a izuzet je cijeli fiskalni sektor – kladionice, igre na sreću i kockarnice. Sva država izuzima od poreza sektora na kojima želi temeljiti svoj razvoj, a očito je da mi na ovim sektorima koji su danas izuzeti iz PDV-a ne trebamo temeljiti svoj razvoj. Dakle, strane banke danas u Hrvatskoj radije financiraju potrošnju, nego proizvodnju. Krediti su stanovništvu maksimalno olakšani, a poduzetnicima nije tako jednostavno doći do njih i zato su krediti banaka stanovništvu rasli, a poduzećima ne i ako hoćete nešto stimulirati logično je da će se procedura pojednostaviti. Zato procedura ako želite dobiti kredit za poduzetništvo je izuzetno teška kao da prolazite kroz labirint. I sada nešto o komparativnim prednostima Hrvatske. To je sve ono što je vezano uz more, turizam, luke i transport. Turizam se treba razvijati tako da preko njega izvozimo poljoprivredne proizvode. Kako profitirati od turizma ako se uvozi hrana i namještaj, odnosno uvozna ovisnost vrlo je visoka. Ili uzmite brodogradnju u kojoj je uvozna ovisnost gotovo veća od dodane vrijednosti. Kroz turizam se može razvijati i poljoprivreda, ali ne sa ovakvim poticajima. Ovakvim se poticajima stimulira skupa proizvodnja jer se stimulira obrađena površina a ne proizvedene količine. I definitivno je rješenje poticati turizam da otkupljuje domaće proizvode pa ni seljaci ne bi imali problema sa otkupom. Ali isto se tako mora na jesen odrediti otkupne cijene do … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] na taj način bi se seljaku ostavio izbor ako sam to može skuplje prodati bolje za njega, a ako to ne može jamči mu se da će mu se otkupiti prema dogovorenim cijenama. I evo jednog primjera kako država stimulira uvoz, a ne izvoz. Jedan je uvoznik nedavno iz Brazila uveo govedinu. Čak i ako pretpostavimo da je meso bilo dobre kvalitete taj ej uvoz došao bez PDV-a. Mi smo uvođenjem PDV-a povećali cijenu za 22%, a uvoznik je išao na franširanje, dodao je još jednu fazu marginalne vrijednosti na temelju koje je vratio cijeli plaćeni PDV. I na kraju, vraćam se na problem zaduženosti. Mi smo prije nekoliko godine histerizirali o izuzetno baš ovdje u Saboru o izuzetno visokom vanjskom dugu. Tada nam se doista i s pravom činio. Međutim, danas vanjski dug nikad veći, a svi šute. I definitivno i predsjednik Vlade je prvi kojem je stalo da se rast vanjskog duga ne spominje. Usporavanje zaduživanja bez obzira da li ga tko ga ostvario formalno ili banke ili država, smanjio bi definitivno platežnu moć, odnosno platežnu sposobnost, posebnu potražnju zemlje. I to bi izazvalo pad vjerojatno napuhane stope rasta od 4 na možda 3 ili 2%, smanjenje zaposlenosti i proračunskih problema. I onda bi se definitivno i ministar financija našao u gadnim problemima kada bi smanjio uvoz robe, jer bi time smanjio i prihod od PDV-a. Naravno pred iduće parlamentarne izbore nitko si ne može priuštiti prestanak rasta vanjskog duga. Ali zemlja u kojoj nema političke odlučnosti da smanji dug prihvaća i stand by aranžman da bi preko njega isforsirao smanjivanje potrošnje, a o tome već ja mislim da sve i znamo. I mislim da definitivno treba pustiti priče tko je kriv za vanjski dug. Dug nije stranački. On nije ni HDZ-ov, ni SDP-ov, jer su sve Vlade praktički vodile istu politiku i umjesto da se zemljom upravljalo zemlju se rasprodavalo. I danas se postavlja pitanje kako ući u Europsku uniju. Lako ako imate izvoz. Hvala.
Hvala. Dame i gospodo, u službenom posjetu Hrvatskom saboru je izaslanstvo Parlamenta Kraljevine Švedske koje predvodi prvi zamjenika predsjednika Parlamenta gospodin Per Westerberg koji se nalaze na galeriji. Da ih pozdravimo. [[Pljesak.]] Da, jasno, u pratnji prvog potpredsjednika gospodina Luke Bebića. Da. [[Pljesak.]] Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo kolegica Vesna Škare Ožbolt je rekla da krediti poduzećima nisu rasli. To nije točno. Krediti poduzećima su se udvostručili i stopa je bila povećana sa 8% na 16% u odnosu znači 2005. na 2004.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, kolegica navodi netočno da strane banke stimuliraju potrošnju, a ne proizvodnju. Naime, po tom se vidi da treba shvatiti bih proizvodnje. Proizvođači kad traže kredit uglavnom nemaju s čim garantirati. I tu je problem. Inače, ja znam niz proizvođača, razgovarao sam s njim, hvala Bogu svi s moje općine su došli i k nama gdje smo mnogima i pomogli kroz stimuliranje kamata o tim problemima i niz ih je dobilo bez puno problema sa dobrim elaboratom. Dalje, veli uvozni, kolegica, uvozni lobij jača. Zaboravlja, a bila je uz predsjednika pokojnog doktoru Franju Tuđmana kada je lijepo rekao da neće valjda cijela Hrvatska ići u jedno malo austrijsko selo, a ja dodatno u Trst, Načkanjižu i ostalo, nego konačno dobili smo robne kuće ovdje. Nema više repova na granici. Koliko je onda bio uvoz o tom … [[Govornik se ne razumije.]] šuti čini mi se.
I treći ispravak, poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo, kolegice Škare. U 10 minuta što ste rekli bolje bi bilo da ste govorili ono vrijeme, a bili ste ministrica do ima 3 mjeseca, onda bi možda bili vjerodostojniji. Nije točno da ova Vlada nije politička odlučna. Svaki čovjek i ona vlada koja je principijelna ta odlučna. A vaša neprincipijelnost, Pere Kovačeviću ti šuti kad je govorim jer sam starija od tebe, svaka osoba je principijelna i odlučna. A vaša principijelnost se proteže od komunističke partije, SDP-a, HDZ-a, DC-a i nemojte mi govoriti o odlučnosti i principijelnosti jer morate znati što je to.
Poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Pa izvješće Hrvatske narodne banke govori o fiskalnoj politici, o monetarnoj politici. U svakom slučaju iz ovoga se izvješća može iščitati kakvu gospodarsku politiku imamo, ide li ona u dobrom pravcu ili ne ide. I ono što je najviše možda i ovom Saboru i u proteklim godinama bilo spominjano, nešto manje ove godine, je zaduženje zemlje i to koliko smo dakle kao zemlja zaduženi. Činjenica je da smo se zadužili dosta. Mi smo sada sa 68% zaduženja GDP-a došli na 82% i činjenica je da se koalicijska vlada u 4 godine zadužila 7,7 milijardi eura, a da se je HDZ-ova Vlada u samo dvije godine zadužila 6,4 milijarde eura, što znači u 2 godine sve ono dakle što je bilo zaduženje u 4 godine. Činjenica je da ovo zaduženje je dramatična gornja granica preko koje se ne bi smjelo ići. I svako danas tek rođeno dijete u Hrvatskoj zaduženo je preko 7 tisuća eura. Ova visina vanjskog duga i njego trend daljnjeg porasta daje kao jednu rezultantu i lošu pregovaračku poziciju Hrvatske prema Europskoj uniji i … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] radi se o dramatičnim trenucima i dramatičnoj budućnosti, jer ovo povećanje trenda javnog duga može uistinu dovesti do vrlo ozbiljnih kriznih gospodarskih pa time i političkih situacija i ozbiljnih stanja u Hrvatskoj. Ovo što se događa sa porastom vanjskog duga jest dramatično, kriza jest velika, dug jest velik i jedini odgovor je da doista promijenimo trenutnu vlast. Ovo su kolegice i kolege riječi Ive Sanadera, Vladimira Šeksa i Jadranke Kosor samo 3 godine prije na istu ovu temu. Ja smatram da je ovo danas pokazatelj neprincipijelne politike HDZ-a zbog toga što se prema Hrvatskoj i njezinom javnom, odnosno vanjskom dugu treba biti jednako odgovoran i kada smo u oporbi i kada smo na vlasti, a danas gospodo ovdje nema te vrste zabrinutosti za vanjski dug Republike Hrvatske koji se popeo na 82% GDP-a, Hrvatska sve teže vraća svoje dugove, Hrvatska sve više umjesto da daje u proizvodnju, u razvojne kapacitete daje u potrošnju, o tome se ovdje ne govori, o tome se ovdje govorilo prije 3 godine i mislim da je ovdje danas su trebali biti prisutni i premijer Sanader i potpredsjednica Vlade i ministar financija Ivan Šuker kako bismo danas ovdje raspravili o po meni dosta teškoj situaciji u Republici Hrvatskoj koji se u mnogim dokumentima falsificira i ne prikazuje onakvim kakvim jest. Jedini dokument Hrvatske narodne banke je pokazao kakvo je doista stanje u fiskalnoj politici u Republici Hrvatskoj. Toliko o principijelnosti HDZ-a i vaše politike.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, ja se ispričavam jer sam u jednom trenutku sam nešto tu nadzirao pa nisam, ispričavam se nisam uspio čuti kada ste povezivali moje ime ne znam s čime. Biste li to možda mi ponovili da upamtim o čemu se radi. Ako biste bili ljubazni pa to samo iznijeli jer u tom jednom trenutku mi je promaklo zaista, pa ne znam je li bi. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dobro ako držite da. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo kolegice. Nije točno gospodo trebamo promijeniti ovu vlast, ovu vlast je izabrao hrvatski narod i potvrdit će je hrvatski narod na osnovu rezultata kolegice prošlo je 1989., od 1990. ste zaboravili da je ovo suverena, neovisna, demokratska država Hrvatska. Za prve izbore mi smo takvim pisali je li smijemo glasati u Hrvatskom saboru. To vrijeme se ne ponovilo, ne zbog mene i zbog vas, nego zbog hrvatskoga naroda, a kolegice Vesna Škare Ožbolt na idućim izborima će ocijeniti hrvatski narod.
Ostavite na miru zastupnicu.
Mene je izabrao hrvatski narod i vas, meni nikada nije … [[Govornik se ne razumije.]]
Pustite ju.
Meni nikada nije falilo 5% za razliku od vas, prema tome pobrojite glasove vaše izborne jedinice.
Dobro, mir ajde. Idemo dalje.
Pobrojite od 1995. godine 11. izborna jedinica pobjeđuje za razliku od DC-a. Pobrojite glasove … [[Govornik se ne razumije.]]
Povreda Poslovnika zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospođa Zdenka Babić Petričević je povrijedila Poslovnik zbog toga što nije ispravila moj netočan navod, ovo je navod gospodina Ive Sanadera, on je to nama rekao prije 3 godine, prema tome to je samo navod Ive Sanadera, a ne moj, prema tome nije ispravak.
Ako je ispravljala netočni navod tvrdeći da ste vi netočno iznijeli ovu činjenicu, ali ovome nećete mi nikako reći što ste rekli za mene. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa kad je kolegica već govorila kako se prije govorilo vezano za zaduženje mi smo jedini bili i kod bivše vlasti da smo govorili da je država prezadužena, a to kažemo i danas i jedini odlučan korak što je gospođa govorila Zdenka je ova Vlada napravila kad je dug prerastao preko 30 milijardi dolara onda je to pretvorila u eure. Evo, to je jedini odlučan korak da bi se kao dug smanjio da se ima bolji psihološki odnos prema svemu ostalom. Prema tome, zaduženost je zemlje bila i prije velika, sad se time dijelom nastavljeno je zaduživanjem, a s druge strane nemamo domaće banke, nemamo ulaganja u domaću proizvodnju nego sve što dobivamo raznorazne kredite to je u funkciji kredita koji su potrošačke naravi i kupovanje robe tih banaka čiji. … [[Upadica se ne razumije.]] Stranih banaka, evo to je dio.
Odgovor na repliku. Nema. Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, pozivam se na članak Poslovnika 209. članak 3. Kolega Kovačević je spomenuo moje ime i citate, uopće o tomu nisam raspravljala. Ja sam se javljala u ispravke netočnog navoda gospođa kolegicama, a ne gospodinu Peri Kovačeviću jer on misli da svaki koji od nas nešto progovori da razmišljamo o njegovu znanju i njegovoj pameti.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović, isto ima povredu Poslovnika.
Pa mogu reći da se evo moja povreda Poslovnika naslanja gotovo na ovo što je rekla gospođa Petričević i evo nakon dugogodišnjih sukoba evo ja se s njom slažem da je kolega Kovačević povrijedio Poslovnik, odredbu članka 209. Naime, što je grubo napao vlast koju podupire. Ja mislim da to ne može stajati. To jednostavno ne ide jedno s drugim.
Dobro, ovo je tzv. lepršava povreda Poslovnika malo. Zaključujem raspravu o ovoj temi. Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2005. godinu. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2005. godinu, 2005. Molim uključimo se. Rezultat? Sa 82 glasa za, 4 suzdržana i 4 protiv prihvaćeno je predloženo izvješće.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. Evo ja ću nastojati vrlo kratko predstaviti osnovne brojke i pokazatelje iz financijskih izvješća Hrvatske banke za obnovu i razvitak za 2005. godinu. Dakle, ta financijska izvješća potvrdila je hrvatska Vlada ali isto tako potvrdio je i nezavisni revizor Deloid koji je kazao da ta financijska izvješća HABOR-a prikazuju realnu i objektivno prikazuju financijski položaj banke na dan 31. prosinca 2005. godine kao i rezultate poslovanja, novčane tijekove, promjene kapitala sukladno međunarodnim financijskim standardima. Dakle, na kraju 2005. godine ukupna bilančna suma HABOR-a bila je oko 13 milijardi i 700 milijuna kuna što je 17%-tno povećanje u odnosu na prethodnu godinu. Rastu bilančne sume najviše je doprinijelo povećanje bruto kredita za oko 44%, dakle naša osnovna djelatnost i moram to naglasiti slušajući ovu prethodnu raspravu kredita koje su namijenjene isključivo gospodarstvu ili infrastrukturnim projektima koji stvaraju preduvjete razvitku gospodarske djelatnosti. Dakle, što se tiče odobrenih kredita u 2005. godini ukupno je odobreno oko 4 milijarde i 700 milijuna kredita što je za 44% veće odobrenje kredita nego prethodne 2004. godine. Uz to smo izdali jamstava oko milijardu i 450 milijuna kuna. Dakle, ukupna naša poslovna aktivnost je bila oko 6 milijardi i 200 milijuna kuna. Tome treba pridodati i djelatnost koju radimo u ime i za račun Hrvatske države, to je osiguranje izvoza od političkih i komercijalnih rizika koje je u 2005. godini iznosilo oko milijardu kuna što je za 66% više nego prethodne godine. I moram kazati da smo obradili oko 550 zahtjeva za osiguranje izvoza i došli do oko 2% osiguranog izvoza od ukupnog izvoza. Na kraju 2005. godine naš kapital je iznosio oko 4 milijarde i 900 milijuna kuna i moram kazati da je on osiguran dakle na profesionalni bankarski način pričuvama za sve moguće rizične plasmane. Taj naš ukupni kapital je na kraju 2005. godine iznosio negdje oko 36% u ukupnoj strukturi pasive. Ukupni prihodi su bili oko 694 milijuna kuna, ukupni rashodi oko 524 milijuna kuna i dobit oko 170 milijuna kuna. Moram naglasiti da u toj dobiti smo zadržali, dakle satom dobiti od oko 170 milijuna kuna zadržali smo realnu vrijednost kapitala. Naime, ta dobit neznatno premašuje iznos inflacije na ukupni iznos našeg kapitala na kraju 2005. godine. Ono što smatram da je značajno naglasiti izvan ovih ja bih rekao suhoparnih financijskih ili bankarskih brojeva da smo na početku 2005. godine smanjili kamatnu stopu i to za buduće odobrene kredite tako da od tog razdoblja, dakle od siječnja 2005. godine do danas naše kamatne stope su u rasponu od 2 do najviše 6% ali moram isto tako kazati da smo učinili nešto što je vjerojatno jedinstveno na hrvatskom bankarskom tržištu ikad. Smanjili smo kamatne stope za prethodno odobrene kredite i to se radilo negdje oko 410 zajmova u ukupnom iznosu u kojem je glavnica ukupno iznosila oko 2 milijarde kuna. Dakle, smanjili smo sve te prethodno odobrene kamate na sve te prethodno odobrene kredite za izvoznike na 5%-tnu kamatu a za sve ostale gospodarske subjekte najviše na 7%. Novi programi kreditiranja koje smo donijeli u ovoj izvještajnoj 2005. godini su u suradnji sa Ministarstvom poljoprivrede podizanje dugogodišnjih nasada i unapređenje govedarske proizvodnje, zatim priprema turističke sezone kako bi povezali turističku djelatnost sa proizvodnim djelatnostima, bilo da se radi o proizvodnji hrane, bilo da se radi o proizvodnji potrebne opreme i sitnog inventara. I sa Fondom za zaštitu okoliša osmislili smo kreditni program zaštite okoliša, energetske učinkovitosti i obnovljivih izvora energije. Sa fondom smo sklopili sporazum o sufinanciranju kamate u iznosu od 2%-tna poena za smanjenje kamatnih stopa u tim kreditnim programima. Za hrvatsko gospodarstvo ili hrvatske gospodarstvenike koji izvoze, koji imaju status izvoznika prema našim pravilima osigurali smo dva nova programa, program osiguranja kredita za pripremu izvoza i program izdavanja činidbenih jamstava. Isto tako, potpisali smo u smislu unapređenja povećanja hrvatskog izvoza potpisali smo sedam novih sporazuma o suradnji s izvoznim bankama i izvozno-kreditnim agencijama iz Austrije, Kraljevine Jordana, Narodne Republike Kine, Republike Ukrajine, Republike Turske i Ruske Federacije. Do sada imamo ukupno potpisana trideset i pet sporazuma sa izvoznim bankama i izvozno-kreditnim bankama. Prvenstveno smo vodili računa da to budu zemlje sa kojima surađujemo u međunarodnoj trgovini, dakle u kojima najviše izvozimo. Zatim smo sklopili pet osnovnih ugovora o kreditiranju izvoza okvirnim kreditnim linijama, bankama inozemnih kupaca u Rusiji, Srbiji i Kazahstanu. Moram isto tako reći da smo već u 2004. napravili iskorak u smislu približavanja našim korisnicima i u 2004. smo otvorili područne urede u Splitu i Puli. U 2005. smo nastavili sa otvaranjem područnih ureda i otvorili smo područne urede u Osijeku i Gospiću. Želimo na taj način biti ne samo bliže korisnicima i omogućiti im što bolje uvjete i uvide u naše kreditne programe nego i zadovoljiti ili odgovoriti našoj ulozi kao državne razvojne banke u savjetodavnom smislu. Dakle, da ne samo damo pravodobne informacije nego povežemo krajnje korisnike, posebno male i srednje poduzetnike, obrtnike i poljoprivrednike koji teško dolaze do šaltera poslovnih banaka da im pomognemo ne samo u pripremi kreditnog zahtjeva nego i tijekom korištenja kredita odnosno ulaganja. Nastavili smo sa organiziranjem seminara za poduzetnike početnike. U okviru 12 seminara imali smo preko 500 polaznika. Na inozemnom tržištu u 2005. pribavili smo 260 milijuna EUR-a uz do tada najpovoljnije uvjete kreditiranja za hrvatske subjekte na tržištu sindiciranih kredita. Isto tako smo organizirali 4. međunarodnu konferenciju za poticanje izvoza u Dubrovniku zatim radionicu o poticanju stranih ulaganja zajedno sa USAD-om u Bjelovaru i sa Ministarstvom gospodarstva u Bjelovaru, međunarodnu konferenciju strana ulaganja za rast hrvatskog gospodarstva pod pokroviteljstvom hrvatske Vlade u Cavtatu. Pristupili smo kao prva financijska ustanova u hrvatskoj financijskoj inicijativi programa Ujedinjenih naroda za okoliš i brigu o zaštiti okoliša. U travnju 2005. potpisali smo sporazum o partnerstvu za tehničku potporu sa USAD-om uključujući se u njihov projekt «Poduzetna Hrvatska», projekt koji je potpora malim i srednjim poduzećima i obrtnicima. Izabrani smo kao provedbeno tijelo upravljanja darovnicom za projekt obnovljivih izvora energije. To je darovnica koju je dobila Republika Hrvatska od Svjetske banke. Ja ću samo nekoliko riječi kazati o onom što je sada aktuelno dakle što je vezano za našu, naš rad u ovom razdoblju i prvoj polovici 2006. godine. Organizirali smo smatramo jednu vrlo korisnu radionicu u Vukovaru «Poticanje ulaganja u gospodarstvo grada Vukovara i Vukovarsko-Srijemske županije» kako bi poslovne zone koje već postoje u gradu Vukovaru i Vukovarsko-Srijemskoj županiji napunili odnosno kako bi privukli i domaće i strane ulagače. Zatim smo u suradnji s Agencijom za zaštitu tržišnog natjecanja Republike Hrvatske završili proces usklađenja uvjeta programa kreditiranja radi prilagodbe svih naših kreditnih programa s odrednicama pravne stečevine Europske unije. U ožujku ove godine s Ministarstvom poljoprivrede, gospodarstva i mora potpisali smo sporazum o obavljanju poslova u ime i za račun pri provedbi modela financiranja obnove i modernizacije ribolovne flote. A u svrhu poticanja i obnove domaćih ribarica odnosno ribarske flote. Potpisali smo sporazum o suradnji s uvozno-izvoznom bankom u Koreji i korejskom agencijom za osiguranje izvoza. I započeli smo proces reorganizacije HABOR-a radi što učinkovitijeg djelovanja i potpore hrvatskom gospodarstvu posebno objedinjavajući sve kreditne poslove u jednom sektoru i jačanju informatičke podrške. Do 30. travnja dakle ove godine odobreno je preko milijardu kuna kredita i osiguran je izvozni promet u iznosu od 360 milijuna kuna. Zaboravio sam napomenuti da je u izvještajnoj 2005. godini najveće povećanje u kreditiranju je bilo u kreditiranju malog i srednjeg poduzetništva čak 206% u odnosu na 2004. U ovom prvom tromjesječju smo dodatno povećali znači na tu izvanredna postignuća u kreditiranju malog i srednjeg poduzetništva u 2005. dodatno smo povećali prema istom razdoblju prošle godine za 60%. Dakle jako brinemo o tom malom i srednjem poduzetništvu i obrtništvu gdje se najviše i najbrže stvaraju radna mjesta uz najmanje financijsko učešće. Isto tako smo potpisali ugovor sa Fondom za zaštitu okoliša temeljem darovnice zaklade Globalnog fonda zaštite okoliša i osmislili smo pripremni program kreditiranja za zaštitu okoliša. Nešto što smatramo da je vrlo značajno usvojili smo novi program za kreditiranje pronalazaka. Želimo dati puni svoj doprinos u kreditiranju i poticanju onih poduzetnika i pronalazača koji će osmisliti nova tehnička rješenja. Koji će unaprijediti nove proizvode ili osmisliti nove proizvode jer bez toga nema napretka hrvatskog gospodarstva ni u Hrvatskoj, a da ne govorimo u boljoj konkurentnosti na stranim tržištima. I na kraju evo agencija Mudis je povisila rejting HABOR-a sa BAA3 na BAA1 sukladno povećanom rejtingu Hrvatske države. Gospodine predsjedniče i uvažene zastupnice i zastupnici hvala vam na strpljenju i evo stojim na raspolaganju ako treba odgovoriti na vaša pitanja. Hvala.
Hvala lijepa. Budući da se nitko nije prijavio za raspravu zaključujem raspravu i prelazimo na sljedeću točku. Godišnja financijska izvješća Hrvatske banke za obnovu i razvitak za 2005. godinu. Dajem na glasovanje odluku o potvrđivanju godišnjih financijskih izvješća HABOR-a za 2005. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 90 glasova za i jednim suzdržanim donijeto je predloženo izvješće.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospodo i gospođe saborski zastupnici. Eto zadovoljstvo mi je da mogu predstaviti izvješće o radu Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj u prošloj godini. Izvješće ste dobili pred sobom tako da ja ću samo napraviti kratki presjek rada, a svi ostali detalji se nalaze u izvješću. Izvješće sadrži naravno sve ono što smo radili u prošloj godini i sve ono što planiramo raditi u ovoj godini odnosno što već radimo u ovoj godini i kako želimo profilirati našu Nacionalnu zakladu za znanost. Prije svega u prošloj godini su pokrenuta većina ili gotovo svi programi Nacionalne zaklade za znanost. Zaklada u ovom trenutku ima 13 programa koji u osnovi imaju za cilj ili podržavaju razvitak istraživačkih karijera, razvitak i širenje istraživačkih kapaciteta u Hrvatskoj i integriranje hrvatske znanosti u europski prostor visokog obrazovanja odnosno europski znanstveni odnosno znanstveno-istraživački prostor. Programi su grupirani u nekoliko kategorija sa različitim ciljevima a programi su ustvari financijski instrumenti za realiziranje tih ciljeva. Počeli smo sa, još u 2004. sa prvim programima koji su imali zadaću potporu reformi visokog obrazovanja u onom dijelu koji se odnosi na razvoj znanosti jer smo procijenili da razvoj znanosti prije svega ovisi o kvalitetnom obrazovanju ljudi na doktorskoj razini i kvalitetnoj reformi visokog obrazovanja. Zatim smo pokrenuli četiri programa koji imaju za cilj priljev mozgova ili privlačenje istraživača u Hrvatsku od najranije faze, dakle od post doktorske faze pa do najkasnije faze dakle seniora ljudi koji su uspostavili nezavisnu istraživačku karijeru i koji žele nastaviti rad i istraživanja u Hrvatskoj. Dalje razvili smo dva financijska instrumenta kojima podupiremo nove doktorske studije, odnosno izobrazbu doktoranata na onim studijima koji su reformirani odnosno promijenjeni sukladno sa ciljevima bolonjskog procesa. Dakle, sa studijima koji pružaju puno kvalitetnije i organizirano i kraće obrazovanje na doktorskoj najvišoj razini, tzv. treći ciklus visokog obrazovanja. Osim toga, pokrenuli smo program koji ima za cilj ostvarivanje partnerstva između neproračunskih izvora financiranja. Prije svega tu mislimo na industriju i poduzetništvo i bazičnog istraživanja u kojem inzistiramo da se to partnerstvo osjeti u financijskom smislu. Dakle, da u bazična istraživanja investiraju i industrija i poduzetništvo i to sa ciljem ne samo stvaranja znanstvenog proizvoda i znanstvenog rezultata nego prije svega izobrazbe ljudi kroz doktorski studij za potrebe razvoja industrije i poduzetništva. I dalje, pokrenuli smo nekoliko programa koje dalje i razvijamo koji imaju za cilj uključivanje hrvatske znanosti u europski istraživački prostor. Za sada smo pokrenuli dva programa kojima podupiremo sudjelovanje hrvatskih znanstvenika u programima Europske znanstvene zaklade i program kojim podupiremo razvitak nezavisne istraživačke karijere zajedno sa MBO, Europskim laboratorijem za molekularnu biologiju koji je prestižni program i Hrvatska se po prvi put uključila u taj program. Dakle, svi ti programi su u biti financijski instrumenti kojima želimo realizirati strateške vrijednosti i strateške ciljeve nacionalne zaklade koje smo prezentirali u strateškom planu zaklade i koje provodimo upravo onako kako je zacrtano u strateškom planu koji je bio prezentiran Saboru i koji je bio raspravljan. Osim programa u prošloj godini smo intenzivno radili na organizacijskoj strukturi zaklade prije svega sa ciljem uključivanja naše zaklade u europski prostor. Zbog toga smo odlučili formirati Međunarodni savjet zaklade što smo i najavili u prošloj godini, odnosno na prošlom izvješću. Tijekom 2005. formirali smo Međunarodni savjet zaklade u kojem sudjeluju 4 prestižne međunarodne institucije, odnosno njihovi predstavnici. Najčešće su to predsjednici tih institucija. To su predsjednik njemačke Zaklade za znanost, dakle DFG-a, švicarske Zaklade za znanost, irske Zaklade za znanost i finske akademije. Svi ti ljudi su bili u posjeti našoj zakladi i Hrvatskoj osim predstavnika švicarske zaklade kojeg očekujemo u devetom mjesecu ove godine. Naravno cilj nam je korištenje resursa tih institucija, korištenje znanja koji postoje u tim institucijama prije svega ekspertize i konačni cilj i pravi cilj je u stvari razvijanje i pokretanje zajedničkih financijskih instrumenata, odnosno zajedničkih programa. Osim Međunarodnog savjeta naše zaklade organizirali smo i savjet odnosno počeli smo organizirati savjet zaklade sukladno strateškim ciljevima, odnosno strateškim prioritetima. Taj savjet smo strukturirali tako da su dva predstavnika savjeta znanstvenici iz Hrvatske, jedan iz hrvatske dijaspore i dva predstavnika, ugledna predstavnika iz inozemnih institucija. Za sada smo formirali dva vijeća toga savjeta, a u tijeku je proces formiranja ostalih 5 vijeća prema strateškim prioritetima koje smo postavili u strateškom planu. Što se tiče financija zaklada je na koncu 2005. raspolagala sa 107 milijuna kuna. Od tih 107 milijuna kuna otprilike 50 milijuna kuna je bila osnovna imovina koja je registrirana kao osnovna imovina i koju nemamo pravo trošiti, a ostala sredstva su raspoređena prema programima koje smo raspisali. Dakle, sva su ona predviđena kao programska sredstva i praktički sva programska sredstva su sa ovim programima koje smo pokrenuli i raspisali utrošena. Prema tome, prema dinamici realizacije tih programa do 2000., do konca 2008., početka 2009. sva financijska sredstva će se utrošiti i onom dijelu koja se odnosi na programska sredstva. Drugim riječima to znači da je potrebno razmišljati ili o posebnoj dodatnoj proračunskoj stavci za zakladu ili o ili bolje reći i o dodatnim izvorima financiranja koji nisu izravno vezani uz državni proračun. Upravni odbor je naravno počeo razmišljati i počeo aktivnosti u tom smislu. Cilj nam je da kroz sve naše programe privučemo dodatna ulaganja u istraživanja koja nisu naravno sredstva iz proračuna. Međutim, naravno da zaklada ne može ostvariti svoju misiju ako se isključivo oslanja na tako mala sredstva iz državnog proračuna. Dakle, u narednom razdoblju osim nekoliko programa koje planiramo sa inozemnim institucijama, prije svega sa irskom Zakladom, pardon sa finskom Akademijom, sa njemačkom Zakladom za znanost, sa japanskom Zakladom za znanost. Dakle, to će biti zajednički programi za koje imamo predviđena sredstva. Nemamo namjeru pokretati nove programe upravo zbog toga zato što za nove programe ne postoji financijsko pokriće. Dakle, mislimo da smo izgradili strukturu naročito ostvarivanjem veza sa inozemnim institucijama i uključivanjem, povezivanjem sa europskim institucijama da smo uspostavili strukturu koja jamči promicanje i značajnije investiranje u izvrsnost u hrvatskom istraživačkom prostoru. Izvrsnost je i jedan od strateških vrijednosti i strateških ciljeva zaklade i mislimo da se zaklada profilirala kao jedan od tri ključna stupa za financiranje istraživanja u Hrvatskoj. Dakle, pored Ministarstva znanosti koje financira bazična istraživanja tehnologijske politike koja financira primijenjena istraživanja Nacionalna zaklada za znanost se fokusira na izvrsnost istraživačkih karijera i naravno proaktivnu politiku investiranja u kvalitetna istraživanja i kvalitetne ljude. Eto, gospodine predsjedniče to bi bio kratki presjek onoga što sadrži u izvješću, a mislim da svi detalji se dalje mogu pročitati. A naravno ja sam spreman odgovoriti na sva pitanja koja zanima saborske zastupnike. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Želi li predsjednik odbora? Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, poštovani zastupnik predsjednik Petar Selem. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine … [[Govornik se ne razumije.]] Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na 24. sjednici 2. lipnja Izvješće o radu Nacionalne naklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske za 2005. godinu. Odbor je pitanja raspravio kao matično radno tijelo, a uvodno obrazloženje podnio je jasno predstavnik predlagatelja. Uspoređujući izvješće s izvješćima iz ranijih godina odbor je konstatirao, što smatram vrlo bitnim, da je Nacionalna, gospodine predsjedniče mogu li malo tiše.
Tko vas ometa? Svi? Tamo jel te? Tamo.
Dakle, uspoređujući predmetno izvješće s izvješćima iz ranijih godina odbor je ustvrdio da je Nacionalna zaklada za znanost osnovana Zakonom iz 2001. godine, tek u protekloj 2005. godini dovoljno organizacijski, programski i financijski oblikovana da bi mogla operativno izvršavati povjerene joj ciljeve. Tijela Zaklade su i sama utvrdila prioritete u financiranju programa i projekata. Osposobila se organizacijske oblike za njihovu provedbu, raspisala i provela prve natječaje za odobravanje sredstava. Uz to pokrenula su oblike međunarodne suradnje, što posebice podcrtavam, dakle međunarodne suradnje u svrhu ugrađivanja u vlastite strukture nekih od najboljih europskih iskustava. Dapače, Zaklada je pridobila na suradnju i sudjelovanje u vlastitim oblicima djelovanja nekoliko veoma istaknutih svjetskih profesora, znanstvenika i eksperata za potporu znanosti i znanstvenicima putem zaklada i sličnih organizacijskih oblika. Prihvaćena je informacije predstavnika izvješća da su na taj način za sada raspoređena odnosno rezervirana sredstva za natječaj koji su u tijeku, to su zapravo sva raspoloživa sredstva, s time što će sredstva za praćenje programa Zaklade povećavati se u skladu sa njezinom glavnicom i onim dijelom financijskog kapaciteta koji se smije trošiti u svrhe financiranja tekućih projekata. Podupiru se i svi oni oblici putem kojih Zaklada umnožava vlastite učinke u suradnju s gospodarskim subjektima zainteresiranim za projekte koji se financiraju, zatim zajedno sa Hrvatskom akademijom znanosti i umjetnosti, proračunskim sredstvima i drugim zainteresiranim partnerima. Treba očekivati i podupirati sve veću važnost uloge Zaklade u sljedećim godinama. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno donio zaključak. Odbor predlaže Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće o radu Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske za 2005. godinu. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine predsjedniče Upravnog odbora Zaklade. Prvo i najvažnije što bih želio naglasiti na samom uvodu da klub HDZ-a u potpunosti podupire ključne konstatacije koje su upravo iznesene u Izvješću Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu glede rada Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnološki razvitak za 2005. godinu. U tom smislu želio bih naglasiti posebno i ponoviti sljedeće činjenice. Više je nego očito da je u proteklom razdoblju, u protekloj godini učinjen značajan korak unaprijed u radu ove važne institucije. Uspoređujući predmetno Izvješće za 2005. godinu sa izvješćima iz prošlih godina itekako je vidljivo da je rad ove institucije unaprijeđen u svakom pogledu, kako u organizacijskom, posebno u smislu ostvarenih rezultata. Kao što je rečeno zaklada je raspisala i provela prve natječaje za odobravanje sredstava. Zaklada je pridobila na suradnju i sudjelovanje u svom radu nekoliko veoma istaknutih znanstvenika, što je itekako važno za kredibilitet i širi međunarodni ugled ove institucije. I svakako podupiremo sve one oblike djelatnosti koji trebaju omogućiti da Zaklada umnožava ne samo vlastita sredstva koja su ja bih rekao ipak ograničena, posebno da umnožava ta sredstva u suradnji sa gospodarstvom, Hrvatskom akademijom znanosti i umjetnosti. Iz svih tih razloga s obzirom na pozitivne značajne iskorake u prošloj godini treba očekivati itekako primjetljive i značajne napore ove institucije u narednom razdoblju. Pa prema tome i prepoznatljive i značajne rezultate glede važnih djelatnosti, kao što stoji u statutu ove institucije, a žalio bih ih naglasiti. Prije svega promocija znanosti držim da je jedna itekako važna djelatnost koja zaslužuje više pažnje. Isto tako promocija tehnološkog razvoja zaslužuje organizirane napore ne samo ove Zaklade, nego itekako suradnju sa ostalim institucijama hrvatske države kako bi se ostvarili strateški ciljevi, a vezani su uz osiguravanje gospodarskog razvoja i poticanja zapošljavanja svakako u ovom slučaju i ovom kontekstu temeljenog na znanju. Preobrazba hrvatskog društva iz industrijskog društva u društvo znanja važna je, ali ja bih rekao vrlo složena, dugotrajna zadaća koja zahtijeva organizirane napore čitavog društva, punu potporu, ali i značajna financijska sredstva, daleko veća nažalost nego što ih ovaj čas imamo na raspoloženju. Globalno konkurentno gospodarstvo temeljeno na znanju zahtijeva ulaganja koja imaju svoje standarde, koja su definirana i lisabonskom strategijom 3% GDP-a svakako je izazov koji treba u narednom razdoblju postići, prije svega u Republici Hrvatskoj, a isto tako nije suvišno naglasiti da i Europska unija i čitav niz drugih država ulažu velike napore kako bi se ti financijski standardi i ti financijski iznosi ostvarili glede ulaganja u znanost. Bez tog ulaganja na žalost globalna konkurentnost Europe neće biti tako izgledna s obzirom da mnoge druge velike i razvijene države ulažu značajna sredstva, posebno nije suvišno istaknuti Kinu koja već u narednom razdoblju nekoliko godina bi trebala dostići onih željenih 3% GDP-a. Na sve te probleme financiranja ukazuje i povjerenih Europske komisije gospodin Potočnik koji je bio nedavno i u Republici Hrvatskoj i u tom smislu svakako potpora Hrvatskog sabora, potpora odbora, šira politička potpora u hrvatskoj državi kako bi se osiguralo izdvajanje na željenoj razini naš i zajednički cilj i ja bih rekao zajednički napor. Treba podsjetiti da mnoge multinacionalne kompanije ulažu ogromna financijska sredstva, evo samo na brzinu napomenut ću možda iz farmaceutske industrije Fajzer ulaže godišnje u istraživanje i razvoj 7 milijardi dolara, to je gotovo 7 puta više nego što su proračunska sredstva cijelog Ministarstva znanosti. Promocija znanosti i važna je tema i treba joj dati posebno mjesto i poseban značaj. Ona je ne bez razloga posebno istaknuta kao jedan od ciljeva zaklade. Promocija znanosti i popularizacija znanosti u hrvatskom društvu jedna je ja bih rekao trajna aktivnost koja treba osigurati bolje razumijevanje i približavanje znanosti građana, marketing istraživanja i razvoja kao proizvoda svakako je važan, značaj razumijevanja uloge i mjesta istraživanja i razvoja u suvremenim društvima važan je i u tom smislu uloga ove zaklade pa ja bih rekao uloga Hrvatskog sabora, uloga odbora, uloga naših medija mora biti u tom smislu sve izraženija. Jačanje hrvatskih znanosti u interesu hrvatskoj društva, u interesu hrvatskog gospodarstva svakako su važne aktivnosti vrlo jednostavno iz sljedećih razloga: uspješnost u globalnoj svjetskoj ekonomiji, proporcionalna je razini obrazovanosti jedne nacije, jedne države, jednog naroda i te činjenice moramo biti svjesni jer ona je vrlo jasna i vrlo jednostavna. Uspjeh je također proporcionalan broju inovativnih, kreativnih pojedinaca, proporcionalan i njihovom poduzetničkom duhu i sve to treba razvijati kako bi zaista konkurentnost hrvatskog društva na globalnom svjetskom tržištu se povećala. O tome govorimo ja bih rekao neprekidno danas kad smo govorili o Hrvatskoj narodnoj banci, jučer kad smo govorili o proračunu, Hrvatskoj banci za obnovu i razvitak. U osnovi svih tih problema važnija i značajnija uloga znanosti, tehnologijskog razvoja i obrazovanja u gospodarstvu. Zbog usporedbe evo mogu iskoristiti priliku pa naglasiti, to sam već nekoliko puta rekao Indija godišnje producira 300 tisuća vrhunskih inženjera, Kina je danas vodeća država svijeta u nekim novim izuzetno važnim tehnološkim područjima budućnosti kao što su nanotehnologije, mnogi su bili iznenađeno tom činjenicom jer većina danas misli da su Sjedinjene Američke Države. Pojavljuju se novi globalni igrači na znanstvenom području i u tom smislu svakako Europa čini sve na planu svoje gospodarske konkurentnosti temeljen na znanju i pristup Europskoj uniji zaista vezan je i uz ispunjenje svih tih zahtjeva i svakako vjerujem da će i ova zaklada u smislu tih ciljeva, u smislu tih napora učiniti sve kako bi i Republika Hrvatska svojim naporima dala doprinos jačoj konkurentnosti Europske unije u cjelini na globalnom svjetskom tržištu, potpora reformi visokog obrazovanja u programima i onome što je realizirano u protekloj godini značajna, programi priljeva mozgova svakako, slažem se posebno s onim što je vezano uz jačanje kvalitete doktorskih studija. Mi u principu imamo na većini fakulteta prilično kvalitetne dodiplomske studije, ali onaj dio gdje gubimo tempo, gdje gubimo kvalitetu, gdje gubimo konkurentnost to su na žalost naši doktorski studiji, to su na žalost kvaliteta mnogih naših doktorata i to je prepoznato u ovom programu i svakako to zaslužuje punu potporu. Što se tiče promocije znanosti svakako treba istaknuti i ovu vašu novu inicijativu koja je vezana uz nagradu znanost kao rezultat suradnje sa dnevnim listom "Novim listom". Svakako u tom smislu može se i treba učiniti još više. Nekoliko riječi o financiranju. Evo jedan primjer, potpora reformi visokog obrazovanja, vrlo važna zadaća, ali kad se pogledaju konkretna financijska sredstva onda se vidi da za tu važnu zadaću je izdvojeno 6 milijuna kuna, ni manje ni više 6 milijuna kuna. Ukupni godišnji proračun, potrošena sredstva su iznosila 3 milijuna 980 tisuća kuna i ono što je indikativno iako se radi o malim financijskim sredstvima inzistirajući na kvaliteti sva ta sredstva nisu bila utrošena pa je ostalo 2 milijuna kuna i evo mogu reći i svoje osobno iskustvo kad sam prije 10 godina vodio vojno-tehnički savjet Ministarstva obrane našao sam se u sličnoj situaciji kad čovjek inzistira na kvaliteti, kad želi dobre, primjenjive programe onda na žalost vrlo često novci nisu ključni problem, ključni problem su kvalitetni istraživači, a ja bih rekao i posebno hrabri znanstvenici koji su u stanju i spremni prihvatiti izazov da riješe neke konkretne primjenjive probleme. Evo jedan moj razgovor sa jednim uvaženim hrvatskim akademikom fizičarom, nekad savjetnikom predsjednika Republike za znanost otprilike … [[Govornik se ne razumije.]] profesore evo sredstva, primite se to jedan konkretan važan problem s kojim smo suočeni i šta se dogodilo? Nije bilo ja bih rekao hrabrosti, odvažnosti da se uz vrhunske znanstvene reference prihvate ljudi nekih konkretnih izazova, odgovornosti pa i rizika. I evo, mislim da treba zaključiti. U svakom slučaju u protekloj godini zaklada je učinila važan iskorak naprijed. To je obveza da se nešto slično dogodi i kad budete dostavljali vaše izvješće za 2006. godinu, a u svakom slučaju i u odboru i u Hrvatskom saboru ova zaklada će imati punu potporu i potpuno se slažem s onim što ste rekli i u vašem zaključku da zaklada treba i može biti jedan od nositelja aktivnosti provedbe Nacionalnog akcijskog plana 3% GDP-a svakako važna izazovna zadaća i vjerujemo da je to jedan od testova, jedan od markera koji ćemo moći svake godine ovdje u Saboru raspravljati i konstatirati da se približavamo onim željenim europskim standardima. Hvala lijepo.
Hvala. Za Klub HNS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Neću ponavljati ovo što je rečeno u izvješću. Pretpostavljam da se to i ne može reći bolje nego što je napisano. Naime, izvješće je o onome što je zaklada radila u prethodnoj godini standardno dobro, sustavno pregledno, napravljeno upravo na ovakav način kakav treba i očekivati od takve institucije. Ono što je posebno zanimljivo u ovom uvodnom dijelu su date neke paralele sa sličnim fundacijama u Europi s kojima naša zaklada surađuje. Pa recimo, Finska daje svotu koja je u visini od 13% državnog proračuna u fundaciju kojom se potpomažu znanstveni projekti. Napominjem da Finska nije puno veća zemlja od Hrvatske. Danas je bogatija, nije uvijek bila, i to je istina. Hrvatska je u fundaciju u 2002. uložila 50 milijuna kuna što je oko 0,07% proračuna. Nakon toga naravno ulaganja iz državnog proračuna padaju i u 2005. ukupni iznos prihoda fundacije zaklade iznosi oko 7 milijuna kuna a to je 0,007 državnog proračuna. Mi naravno možemo sredstva iz državnog proračuna davati u gašenje naših socijalnih i drugih požara. To će nam osigurati trenutačni mir ali neće nas pokrenuti ama baš nikamo. Sredstva uložena u ovakve svrhe imaju šansu da nas nekamo pokrenu. Toliko o tome koliko mislimo o znanosti, o tehnologijskom razvoju i visokom obrazovanju i o njihovom napretku. Naravno, ta sredstva koja se nalaze u zakladi a koja se koriste za ove svrhe nisu sva, postoje i drugi izvori, konačno i izvori iz Ministarstva znanosti. Međutim, sve to skupa kad se zbroji pa još pomnoži sa nekim faktorom je par svjetlosnih godina daleko od 13% državnog proračuna. Znanost i tehnološki razvoj, dakle znanstvena istraživanja i tehnološki razvoj organski su povezani, međutim to ipak nije ista stvar. I konačno, u nazivu fundacije, u nazivu zaklade su ta dva segmenta djelovanja razlučena. Bazna istraživanja i aplikativna istraživanja ona koja se neposredno koriste u industrijskoj i drugoj praksi i financiraju se i provode se na različite načine. Ono što nama nedostaje čini mi se, ne znam kako bi to nazvao, čini mi se da ne postoji odgovarajući termin ali recimo da ih nazovem trgovačka istraživanja. Naime, mi smo mala zemlja koja ne može raditi ono što može raditi bogati zapad iz jednostavnog razloga što nam to onemogućavaju naši prihodi pa se ne možemo baviti istraživanjima koja će donijeti revolucionarne novosti u svijetu znanosti i industrije. Ono što možemo, možemo tako dobro obrazovati naše stručnjake i naše istraživače da trenutačno prepoznaju što je to u zapadnom svijetu što vrijedi a što zapadni svijet iz ovog ili onog razloga, ekonomskog, ekološkog, tehnološkog, bilo kojeg drugog razloga ovog trenutka ne može i neće raditi a što istok još ne zna. To je fluidno stanje. Takvi segmenti se mijenjaju iz tjedna u tjedan, iz mjeseca u mjesec. To prepoznati nije jednostavno i zahtijeva izuzetno visoko obrazovanje i zahtijeva jednu sklonost analitičkom radu, svemu onome što je oznaka i znanstveno-istraživačkog rada. Čini mi se da tom segmentu i u našem visokom obrazovanju i u znanosti danas ne posvećujemo dovoljno pažnje. Da vidimo projekte. Zaklada je financirala projekte prema svom programu rada, pokrila je sva tri segmente i ti projekti kao i znanstveni projekti koje financira Ministarstvo znanosti financijski iznosi između 100 i 200 tisuća kuna otprilike, dakle između 15 i 30 tisuća eura, 20 do 40 tisuća dolara. To je 1% prosječno dobro vrednovanog znanstvenog projekta u onim zemljama koje stvarno kreiraju tehnološki i znanstveni napredak današnjeg svijeta. Dakle, da si ne utvaramo da će nešto što zaslužuje Nobelovu nagradu sutra izići sa Ruđera ili sa Medicinskog fakulteta ili ne znam sa kojeg drugog fakulteta ili instituta u Hrvatskoj. To se sa ovim sredstvima nažalost neće dogoditi. Ono što u svakom slučaju treba pohvaliti zakladu i što ako se sjećate pred godinu dana kad smo govorili o izvješću jedan dio govornika nije vjerovao da će se dogoditi jeste organizacijsko ustrojstvo onakvo kakvo treba biti i jedan selektivni pristup koji uopće nije karakterističan za vrednovanje niti visokog obrazovanja niti znanstvenih projekata u Hrvatskoj. Danas u Hrvatskoj ako imate dovoljno visoki status, status znači profesuru i prijavite projekt koji ima dovoljno dobar naslov i na njemu dovoljan broj suradnika sasvim sigurno ćete proći na natječaju koji raspisuje Ministarstvo znanosti. Ovdje to nije slučaj. Očito, očito da se zaklada bavila ne samo podmirivanjem potreba određenog broja istraživača u Hrvatskoj nego stvarnom selekcijom na razini izvrsnosti, poticanjem onoga što stvarno vrijedi. Mislim da je to zapravo najvažnija stvar koja se dogodila jer to pokazuje putokaz kuda bi, kuda i na koji način bi se trebalo i Ministarstvo znanosti kretati ubuduće. Odobreno je 30-tak do 50% prijavljenih projekata. Na razini Ministarstva to se je do sad kretalo između 80 i 90%, ne znam kako je s ovim novim projektima, ali u prethodnim, prijašnjim godinama to je bilo između 80 i 90%. Znači selekcije praktično nije ni bilo. Druga velika stvar koju je zaklada napravila jeste pokrivanje svih segmenata, stimuliranje visokog obrazovanja u onom njegovom dijelu gdje se najmanje stimulira dakle u segmentu doktorskih studija. Kolega Čosić je rekao da je to upravo onaj segmenat gdje zaostajemo za svijetom. Preddiplomski studiji su nam dobri i naši studenti sa preddiplomskih, dosadašnjih dodiplomskih studija se mogu bez problema uključiti u postdiplomske studije u svijetu. Naši postdiplomanti a imao sam priliku vidjeti dosta veliki broj doktorata koji osim korica to ne zaslužuju, ne zaslužuju taj naziv. Naši postdiplomanti nisu na razini postdiplomanata na vrijednim svjetskim sveučilištima. Ciljevi dakle ovakve zaklade jasni su i dobri i čini mi se da su realizirani. Metodika rada je suvremena, inteligentna i ono što je posebno važno da još jednom kažem hrabra. Dakle radi selekciju i podupire ono što je stvarno vrijedno. No područje rada odnosno širina rada zbog novca a radi se o 50 milijuna kuna koje se nalaze u zakladi odnosno 6, 7 milijuna kuna koji se godišnje slijevaju u fond kojim se može raspolagati. Područje rada je neminovno ograničeno i sa tim, sa tim sredstvima jako puno se napraviti ne može. Još jednom Klub Hrvatske narodne stranke će u potpunosti podržati ovo izvješće i mislim da treba pohvaliti autore na svemu onom što su napravili i što su ovdje prikazali. Samo bih jednu negativnu stranu istaknuo, a to je slaba informiranost o radu Zaklade u široj javnosti a moram reći čak i u akademskoj zajednici. Znam puno kolega sa zagrebačkog sveučilišta, pitao sam ih baš koji gotovo da ne znaju da zaklada postoji. Naravno da je to i njihov problem, problem njihove vrsnoće i informiranosti. Ali mislim da bi se moglo više napraviti da se radove zaklade koja je od izuzetne važnosti za hrvatsko društvo i bolje prikaže u javnosti. Hvala.
Hvala. Vesna Škare-Ožbolt, nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Željko Pavlic, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine predsjedniče Zaklade evo dopustite da se ja ukratko osvrnem dakle na izvješće koje nam je podnijela Zaklada za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske. Pa na početku mogu reći da podržavam dakle samo izvješće ali se i s druge strane slažem sa svima onima koji tvrde, koji dakle i mole, apeliraju da se u budućim godinama odvoji puno više sredstava nego što je to sada, nego što u proračunu za ovu godinu za rad ove naše zaklade. Dakle količina sredstava s kojima ova zaklada raspolaže je u suprotnosti zapravo sa svim ovim riječima dakle koje smo danas čuli, sa podrškama radu ovoj zakladi. U suprotnosti je sa samim programom zaklade koji smo mi usvojili u ovom Hrvatskom saboru. Dakle svrha ove zaklade je samo da podsjetim dakle je da ona radi na promociji znanosti, visokog školstva i tehnologijskoj razvoja u Republici Hrvatskoj sa ciljem ostvarivanje vizije zaklade za transformacijom hrvatskog društva u društvo znanja, razvoj svjetski prepoznatljivog istraživanja i tako dalje i tako dalje da, da to sve skupa ne ponavljam. Dakle s jedne strane imamo velike ciljeve, imaju svrhu, imamo dakle visoko postavljene ciljeve i viziju, a s druge strane imamo godišnje 6 ili 7 milijuna kuna i s tim sredstvima zapravo ne možemo napraviti ništa. A da se mora napraviti toga smo svjesni i puno više toga smo svjesni svi. Mora se napraviti, evo jedan podatak koji isto tako poznat je tako je, ali nije naodmet ga ponoviti još jedanput da u Hrvatskoj imamo samo 4,1% stanovnika sa završenom višom školom i samo 7,8% stanovnika sa završenim visokim školama. To je u odnosu ne samo na Europu nego neke naše susjedne države premalo. Isto tako premali je udio u bruto društvenom proizvodu koji odvajamo za znanost i tehnologiju. Trenutno je to negdje oko 1,2% a cilj bi nam trebao biti dakle čuli smo negdje oko 3%. Sa ovakvim ulaganjima ne samo dakle u Ministarstvo i preko Ministarstva nego i u ovu zakladu dakle to teško da možemo postići. Ja se nadam dakle da ćemo konačno tu napraviti iskorak možda veći proračun za sljedeću godinu. Vidjet ćemo dakle da se odvoji što više sredstava u ovom smjeru. Ono na što bih htio upozoriti i sugerirati možda za budući rad same zaklade tj. da se usklade projekti sa ovim svrhom, sa vizijom i tako dalje. Tu bih istaknuo dakle 3 nekakva problema koje bi trebalo na neki način problematizirati i pretvoriti u programe rada same zaklade. Po mom mišljenju zaklada bi trebala raditi na tome dakle da na neki način ostvari ravnomjeran i policentričan razvoj u ovom sustavu, u sustavu znanosti i obrazovanja u tom smislu da cijela Hrvatska bude pogodno područje dakle gdje bi se na jednak način svi oni koji se bave znanosti i tehnologijom bavili tim svojim poslom, ne? Da većina tog posla bude skoncentrirana samo u gradu Zagrebu. Evo kao paradigma za ovo može nam poslužiti i dodjela ovogodišnje nagrade za znanost. Ove godine je dodijeljeno 29 državnih nagrada za znanost i neke novine ističu da je porazna činjenica da je samo 3 takve nagrade da su podijeljene izvan takve znanstvenim radnicima izvan Grada Zagreba. Prošle godine bilo je još gore. Tada je svih 29 nagrada bilo podijeljeno znanstvenicima, naučnicima koji rade u Gradu Zagrebu. Mislim da je ovo jedan pokazatelj nad kojim se moramo svi dobro zamisliti. Hrvatska ima, dakle dosta znanstvenih institucija širom Hrvatske. Osnivaju se nova sveučilišta. Mislimo da bi ta sveučilišta morala imati dakle podršku kao i ona u Gradu Zagrebu ako bi znanstvenici dakle mogli ostvarivati isto takve rezultate kao šte se oni ostvaruju i u Gradu Zagrebu. Također tu je još jedan pokazatelj koji nam ukazuje dakle na nesrazmjer u ovom segmentu. Naime, broj ugovorenih znanstvenih projekata po sveučilištima u Republici Hrvatskoj govori nam o tome da je broj ugovorenih takvih ugovorenih znanstvenih projekata najveći opet u Gradu Zagrebu. I taj postotak ide do … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] 72%, tj. do 67%. Dakle u Gradu Zagrebu je … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] ugovorenih projekata po sveučilištima. U Dubrovniku koji ima sveučilište to je 0,2%, u Osijeku 8,7%, u Rijeci 12%, u Splitu 8,6%, u Zadru 3,5%, dakle u Zagrebu 67%. Dakle, mislim da je za Hrvatsku itekako bitno da se uspostavi ravnomjeran razvoj, tj. da se omogući kvalitetan rad svim ovom segmentu na cijelom području Republike Hrvatske. Ono na što bi trebalo također da Zakladu da cijelo vrijeme upozoravati i raditi na tome to je udio privatnog sektora u znanosti i tehnologiji. Naime, podaci nam govore da od ukopnog izdvajanja znanosti za znanosti i tehnologiju u Republici Hrvatskoj od oko 1,12% u 2003. godini da se procjenjuje da se na privatni sektor otpada samo 0,45%. Dakle, sve je i to malo opet na teret države. Moramo dakle aktivirati privatni sektor da se i on aktivira u tom segmentu. A dakle slijedom toga treba pojačati jaču suradnju znanosti i gospodarstva, povećati konkurentnost hrvatskih dakle proizvoda i na taj način dakle da se aktiviraju i znanstvenici u Republici Hrvatskoj. Jer nam opet podaci govore da tek 20% znanstvenika u Republici Hrvatskoj sudjeluje u razvoju gospodarstva. Dok npr. u Americi, u Sjedinjenim Američkim Država taj je iznos od oko 80%. Dakle, to je itekako bitna ta poveznica između znanosti i gospodarstva koja povećava konkurentnost naših proizvoda, dakle da se proizvod temelji na ljudskom intelektu, a ne na običnom golom ljudskom radu i na taj način dakle dobit ćemo i veću zaradu. Eto, dakle još jedanput podražavam ovo izvješće. Uz osnovnu primjedbu da bi za rad same Zaklade, kao i za općenito za razvoj znanosti obrazovanja trebalo izdvajati puno više sredstava nego što je to bilo do sada.
Hvala. Završni osvrt, predsjednik Upravnog odbora, Pero Lučin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani zastupnici ja se zahvaljujem na raspravi. Mislim da je i u ovoj raspravi već došlo do izražaja, odnosno došli su do izražaja neka vrlo važna pitanja hrvatske znanstvene politike. Kao što znate svi dobro mi smo završili pregovore u ovom poglavlju i privremeno smo zatvorili to poglavlje. Međutim, to ne znači da je posao završen. Čeka nas nekoliko velikih izazova. Taj izazove neće biti samo izazov za Vladu nego i za hrvatski Parlament. Prije svega to je izazov stvaranja ozbiljnog nacionalnog plana za povećanje ulaganja u istraživanje prema 3%. To je golemi cilj i taj problem, odnosno ostvarivanje tog cilja kao problem imaju i mnoge europske države i mi se moramo kretati prema tom cilju. Taj će cilj, odnosno akcijski plan biti veliki izazov zbog toga što ne samo što treba povećati ulaganja iz državnog proračuna, odnosno iz proračunskih sredstava, nego treba značajno povećati ulaganja iz privatnog sektora, iz industrije i poduzetništva. Otprilike računica je da bi se osjetio značajniji učinak znanosti i na razvoj društva i na razvoj ekonomije trebalo bi negdje otprilike biti 600 milijuna godišnje aktivnih sredstava iz državnog proračuna, dakle onih sredstava kojima se neposredno financiraju istraživanja. I taj dio bi trebao činiti jednu trećinu. Dakle dvije trećine bi trebale doći iz privatnog sektora, odnosno nepoduzetništva ili neproračunskih izvora. A sada je kod nas omjer obrnut, s time da i u onom malom segmentu kao što je spomenuto tih 0,4% najvećim dijelom sudjeluje Pliva, a vi svi dobro znate šta se dešava sa Plivinim istraživanjima i pitanje je kako će se ta ulaganja iz privatnog sektora reflektirati na taj naš udio. Sposobnost povećanja ulaganja u istraživanja se u biti, na taj način se mjeri ili se dokazuje sposobnost razvoja društva ili postignuta razvojna, postignuta razina razvijenosti. Osim toga mi ćemo morati napraviti plan znanosti i društvo. Mi ćemo morati napraviti plan za mobilnost istraživača i razvijanje istraživačkih karijera. Vjerojatno će vam ti planovi vrlo brzo doći na stol. I naravno vrlo brzo ćete vidjeti da će trebati razmišljati o instrumentima kako realizirati te planove i kako ostvariti te ciljeve. Zaklada je upravo tako profidirana da bude jedan od instrumenata koji to može i treba realizirati. Prije svega naravno temeljit će se na načelima izvrsnosti. Ovdje je bilo spomenuti u raspravi da se razina komeptitivnosti, odnosno želje za natjecanjem naših znanstvenika nije dovoljno velika. Zaklada upravo na tome radi. Zaklada inzistira na izvrsnosti. To samo nije fraza, nego je i posao i to se najbolje vidi, mi to najviše volimo tumačiti tako da mi ne financiramo, nego mi investiramo. Kad investiramo novac onda tražimo da nam se i pokažu rezultati istraživanja i to ne tražimo samo na kraju istraživanja, nego to tražimo i nakon 6 mjeseci. I već nam se događa da neke projekte, neko financiranje prekidamo zbog toga što nije postignut onaj rezultat koji je isprojektiran. To naravno mnogi znanstvenici ne vole, međutim jedino tako se može razvijati ozbiljna istraživanja i promicati izvrsnosti. Tražimo od vas da nas upravo u tome podržite jer će tu biti naravno najveći pritisak i najveći prigovori. Mislim da je vrlo dobar naglasak na ravnomjernom razvoju Hrvatske, odnosno znanosti u Hrvatskoj. Mislim da je … [[Govornik se ne razumije.]] i tu počela u onom segmentu koji se naravno odnosi na promicanje znanosti, pokrenuli smo nagradu znanost zajedno sa novim listom. Nešto slično pripremamo sa "Glasom Slavonije", slično pripremamo sa "Slobodnom Dalmacijom" upravo da se promicanje znanosti počne događati u regionalnim znanstvenim centrima. Naravno ove godine vrlo intenzivno radimo na informiranju, informacijskoj kampanji da se upravo približe i sadržaji i ciljevi iz zaklade široj javnosti. Naravno nismo htjeli u tome isključivo plaćati i samo mi iz tih sredstava koje imamo nego smo tražili partnere u dnevnim novinama i medijima da zajedno promičemo znanost. Ja vam se zahvaljujem i još jednom vas podsjećam da imate vrlo važan instrument i za promicanje i za razvoj znanosti u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Godišnje izvješće Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske za 2005. godinu. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Godišnje izvješće Nacionalne zaklade za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj RH za 2005. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. Jednoglasno sa 901 glasova za prihvaćen je predloženi zaključak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Pa evo nakon prethodne rasprave koju smo proveli u ovom Domu, evo koju je zapravo i veći dio klubova zastupnika ovdje i predložio, a koju smo i proveli želim reći da smo organizirali jednu radionicu, radionicu na koju su participirali socijalni partneri, sindikati, poslodavci, na koju su participirale sve komore unutar zdravstva, ali i na koju su participirale udruge pacijenata. Što je bio zapravo cilj te radionice? Cilj radionice je naravno bio zapravo analizirati sve ono što je rečeno u prethodnoj raspravi, analizirati sve ono što je ostalo i što se može zapravo napraviti bolje i kvalitetnije u ovom paketu zakona i time naravno doći do najboljih rješenja kojeg ovog trenutka će biti u skladu sa onim evo što je i Sabor netom prihvatio, a to je Nacionalna strategija razvitka zdravstva u petogodišnjem razdoblju 2006.-2011. Pa evo moram reći da je nakon ove radionice, a potom i Gospodarsko-socijalno vijeće su dakle jednoglasno prihvatili upućivanje ovog paketa zakona u saborsku proceduru, naravno s time da se radionica nastavlja i nakon prvog čitanja da bismo opet zapravo imali određene materijale i da bismo imali u konačnici još bolji i kvalitetnije zakone. Dozvolite mi da vam i ovog trenutka uručim i jednu poruku sa te radionice, to je poruka dakle sindikata poslodavaca, komora i udruga pacijenata, evo ja ću dakle reći, a to je sljedeće. Poruka sa radionice: "Mi smo preuzeli odgovornost, želimo ne politikanstvu i imamo zajednički cilj, a to je boljitak zdravstvenog sustava i zdravstvene zaštite u Republici Hrvatskoj". Evo ja sam zapravo to odaslao kao jednu poruku sa radionice i mislim zapravo da to treba kao takvo i akceptirati jer kao što je svojedobno u prethodnoj raspravi bilo rečeno zdravstvo je pitanje dakle svih građana Republike Hrvatske, ovo nije dakle stvar jedne stranke ili nekolicine, ovo je zapravo stvar svih nas zajedno. I upravo stoga evo pred vama su četiri prijedloga, Prijedlog Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, Prijedlog Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju, Prijedlog Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu i konačno Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Pa dozvolite mi da na neki način ukratko vam prikažem i na neki način pokažem što su promjene koje su ove radione donijele u odnosu na akte koje smo imali u prethodnoj raspravi. Što donosi Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti? Jedna od vrlo značajnih stvari koje smo unutra željeli naglasiti je pojačana odgovornost osnivača za obveze zdravstvenih ustanova, ali i jačanje odgovornosti i osnivača i ravnatelja za financijsko poslovanje svake zdravstvene ustanove. Konkretno 7 odredbi što u ovom zakonskom aktu, što u Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju napravljeno da se omogući kvalitetnija i bolja financijska kontrola i odgovornost osnivača, odnosno ravnatelja i nazovimo ga menadžmenta bolnica na taj način da se ta odgovornost spušta sve do razine odjela, odnosno klinike. Možda ovo zvuči ajmo reći malo čudno, pa zašto bi doktori se bavili zapravo financijskim izračunima, zašto bi oni pazili koliko što košta? Međutim, nisu to doktori, to su voditelji odjela i voditelji klinika. To nisu ljudi koji najbolje operiraju, najbolje liječe, ne! To su organizatori koji okupljaju svoj tim, koji znaju što im je činiti, ali naravno i koji prate s čime raspolažu da bi nešto mogli činiti. Ovdje dajemo jednu odredbu, kažu uvijek da poanta mrkve i batine, ovo baš i nije batina, ali evo ima malo i mrkve, a to je da smo odredili da jedan kvantum decentraliziranih sredstava može se praktično preusmjeriti u pokrivanje troškova zdravstvene zaštite u određenoj zdravstvenoj ustanovi. Ovo je i na traženje hrvatske udruge poslodavaca u zdravstvu, na prijedlog poslodavaca a uz kompletan konsenzus sindikata, komora i dakle udruga pacijenata prihvaćeno. Mislim da se radi o dobrom iskoraku. Naravno, ovdje zapravo je kvantum koji se mora izdvojiti, koji će se izdvojiti iz decentraliziranih sredstava, biti apsolutno limitiran. Zašto? Da ne bi zapravo ugrozio investicijsko odnosno tekuće ulaganje u ponajprije opće bolnice. Jedna od vrlo značajnih stavki koje dakle u ovom stavku donosimo, o tome sam već govorio i prošli puta, je osnivanje domova zdravlja na otocima. Želim ovdje jasno kazati da nema niti jednog načelnika općine niti gradonačelnika, pa niti župana koji je ovoga trenutka protiv toga da se otocima vrate domovi zdravlja. Mnogi su govorili pa to je skupo, to je neprimjereno. Ne, to je nužno. Otok, područje od posebnog državnog interesa, brdsko-planinska područja, to je ono na što Hrvatska mora obratiti posebnu pažnju. Otočka medicina, zato je tako i nazivamo, ima svoje specifičnosti. Ona nije istina kao što je ona medicina koja se praktično pruža i onaj zdravstveni sustav koji funkcionira u kopnenom dijelu. I upravo, uvažavajući te specifičnosti a to znači organizacijske, strukturalne, kako god hoćemo mora se vratiti domovi zdravlja na otoke. Kada već govorimo o primarnoj zdravstvenoj zaštiti možda jedna od izuzetno značajnih promjena koje sada evo imate ispred sebe je zapravo i formiranje upravnih vijeća u domovima zdravlja. Evo, jučer na aktualnom satu sam spomenuo, mi to koristimo često kao jedan skeč a to je bila situacija koju smo imali a to je da u pojedinim upravnim vijećima još imamo nisu zapravo zastupljeni svi oni koji bi trebali biti zastupljeni. Ovdje ponajprije se misli na zakupce. Ako su visoka stručna sprema u sustavu primarne zdravstvene zaštite, ovoga trenutka oko 92% njih se nalazi u zakupu mislim da je normalno da onda i zakupci budu praktično zastupljeni u upravnom vijeću i to je jedan od prijedloga s kojim apsolutno izlazimo u punom konsenzusu. Ne samo to, nego stvaramo podlogu u perspektivi da stručno vijeće doma zdravlja mora dati suglasnost što će se od opreme kupiti iz decentraliziranih sredstava. Zašto to govorim? Zato što smo imali "x" slučajeva gdje su se iz decentraliziranih sredstava kupovala oprema ili koja nikome nije trebala, ili u konačnici gdje su se kupovale stvari za neke ordinacije dok su druge ostale bez ičega, pa tako imamo sada slučaj da primjerice u Novskoj imamo dvije stomatološke ordinacije koje imaju zapravo aparate koji ovog trenutka stvarno ne služe ničemu a ponajmanje onome čemu bi trebale služiti a to znači pružanju stomatološke usluge. I mislim da zapravo takvu jednu praksu apsolutno moramo eliminirati. Ovaj zakon donosi i odluku za buduće definiranje ustroja kliničkih bolnica, ustroja općih bolnica i podlogu za definiranje odjela, klinika i kliničkih zavoda. Ono što bih htio zapravo ovdje spomenuti da uvodimo jedan novi pojam. Uvodimo pojam klinikama suradne ustanove. Zašto uvodimo taj pojam? Pojedine naše bolnice su se tijekom vremena izdigle iznad ranga opće bolnice. Čak imamo pojedine odjele u kojima imamo dva ili čak tri nastavnika. Red je da na neki način i te ljude i te odjele nagradimo i izdvojimo, da im damo jedan status koji će zajedno sa njihovom znanstvenom jedinicom ipak dići i tu bolnicu zajedno, znači da stimuliramo ne samo stručni nego i znanstveni rad i u općim bolnicama, i u specijalnim bolnicama. Ja mislim da je to jedan logičan i normalan pristup, tim više što stalno govorimo i mislim da tu vlada opći konsenzus. Želimo dakle naše društvo i Hrvatsku zasnivati na znanju a ovo je zapravo jedan od najlogičnijih puteva znanju. Prema tome, klinikama suradne ustanove a moram priznati, evo odmah ću reći to je slučaj i sa Slavonskim Brodom, sa Varaždinom, Zadrom, Dubrovnikom gdje imamo veliki kvantum nastavnika na fakultetima ali koji ovog trenutka na neki način nisu adekvatno valorizirani niti su njihovi odjeli kao takvi prepoznati. I mislim zapravo da i tim odjelima, dakle bolnicama ali i pojedincima moramo dakle odati određeno priznanje i upravo ovo nazivlje mislim da zapravo predstavlja iskorak prema tome. U raspravi koja se vodila u radionici i evo žao mi je moram priznati da se naravno nisu pridružili i neki saborski zastupnici koje sam pozvao koji su imali izvanredne ideje u prethodnoj raspravi koja se ovdje vodila. Želim reći da smo nastojali u ovom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti u najvećoj mogućoj mjeri prilagoditi se ovoga trenutka zakonodavnim rješenjima koja postoje u Europskoj uniji. Reći ću da inicijator toga su bili sindikati jednoglasno. Na njihov prijedlog mi smo praktično uvrstili 48-satni radni tjedan. Što to zapravo znači? To znači da će sva dežurstva i pripravnosti biti praktično inkorporirani unutar 48 sati tjedno. Ponavljam opet, to je jedna od dakle direktiva Europske povelje koja izlazi pardon iz Europske povelje koju smo evo mi dakle u cijelosti preuzeli ali naravno sukladno našoj situaciji koju imamo dali smo jedno prijelazno razdoblje od pet godina. Zašto je to značajno? Jer, kada bi ovoga trenutka odmah uveli takvu odredbu jasno je da bi imali jedan manjak dakle rječnika, znači manjak specijalista i upravo zbog toga smo si dali ovo razdoblje od pet godina da taj broj specijalista praktično dovedemo na toliki kvantum da bi mogli praktično ispoštivati i ovu regulativu 48-satnog radnog vremena tjedno. Jedna od stvari o kojima se jako puno pričalo a želim odmah jasno kazati da iza ovoga stoje apsolutno sve udruge pacijenata u Hrvatskoj. Nema udruge pacijenata koja ne stoji iza ove odredbe a to je onaj famozni članak 158., članak koji je omogućio da liječnici koji rade u bolnici u punom radnom vremenu mogu raditi izvan bolnice. Zašto su pacijenti bili protiv toga a zašto smo mi to ukinuli? Pacijenti su bili protiv toga i apsolutno ih tu podržavam jer mislim da je takav pristup bio izrazito neetičan. Primjerice, pacijent dolazi liječniku, naručuje se za pregled, lista čekanja je tri mjeseca ali već poslijepodne za novac kod tog istog liječnika u tom istom prostoru na tim istim aparatima ta pretraga se može napraviti. Pa dozvolit ćete da je to zapravo jedan izrazito neetičan pristup koji ponavljam su osudile sve udruge pacijenata u Hrvatskoj. Upravo to je i nama dalo za razmišljanje gdje smo i napravili jednu dodatnu analizu pa smo vidjeli da određeni liječnici koji su prijavili takav rad izvan punog radnog vremena dakle gdje su radili kroz jutro u bolnici a potom poslijepodne u toj istoj bolnici ali za novac su imali prijavljenih po 1000 i nešto pregleda a bolnica je od njih prihodovala par 100 kuna godišnje. I to su činjenice. Sve ovo nas je nagnalo da naravno taj članak eliminiramo ali na prijedlog svih sindikalnih središnjica, a sukladno opet Zakonu o radu jer Zakon o radu kaže da svatko ima pravo na rad izvan punog radnog vremena, ali sada će naravno plaćati i porez i PDV dok se to prije nije plaćalo, sukladno dakle prigovoru Sindikata mi smo ipak to vrijeme limitirali na jednu trećinu sveukupnog radnog vremena. To znači da smo zapravo uzeli da svaki liječnik može raditi izvan dakle bolnice znači u privatnom sektoru ali do trećine radnog vremena time da ima privolu ravnatelja. I ovdje imamo zapravo na neki način su nas podržali zapravo svi u tim rješenjima sa izuzetkom htio bih reći jedne, jedne sindikalne središnjice koja se usprotivila protiv ovakvog rješenja međutim sve ostale sindikalne središnjice su ovo prihvatile. Jedna od stvari za koju ja apsolutno mislim da je izuzetno značajna, evo i o tome sam jučer na Aktualnom satu govorio, a to je struktura Upravnog vijeća u zdravstvenim ustanovama. Jučer smo evo isto karikirano malo rekli ali smo rekli istinu, nije neistina da je predsjednik jednog upravnoga vijeća a mislim da je još uvijek dimnjačar. Imamo predsjednike upravnog vijeća koji imaju i osnovnu školu. Mislim da to zapravo nije dopustivo. Mislim da nije dopustivo. To su akademske institucije. To su institucije koje zapošljavaju po stotinu, dvije stotine dakle liječnika visokoobrazovanih ljudi, koji zapošljavaju medicinske sestre, koje isto tako danas već imaju višu i visoku zdravstvenu školu pa dozvolit ćete da je nedopustivo da kao predsjednika Upravnog vijeća imamo zapravo osobu koja nema visoku stručnu spremu. I tu smo napravili opet suglasje dakle sa svima koji su participirali u radionici time da moram priznati smo ovdje uvažili a to je da predstavnik samih radnika u strukturi upravnog vijeća ne mora imati visoku stručnu spremu. Dakle ovdje smo našli jedan kompromis međutim apsolutno predsjednik Upravnog vijeća mislim da mora zapravo imati visoku stručnu spremu. I na kraju jedna od novina koju evo želim predstaviti a to je kontrola kvalitete rada. I u Nacionalnoj strategiji razvitka zdravstva i općenito a svi zapravo o tome pričamo da je kvaliteta nešto što zapravo čini sustav. Naravno ta kvaliteta evidentno i postoji ali je mi moramo valorizirati, moramo je pratiti. Zašto? Ne samo radi kontrole nadzora nego zato i da bi zapravo je mogli u nekim segmentima unaprijeđivati. I upravo ovdje stavljamo zapravo nužnost kontinuirane kontrole kvalitete rada u svakoj ustanovi i to najmanje jedanput godišnje. Ovaj sustav koji je trebao zapravo biti da tako kažem isključivo vezan za djelatnost komora mi smo sada zapravo malo modificirali i mislim da to mora biti u ovome trenutku dok zapravo ne odemo u nekakvu drugu strukturu. Da li će to biti Agencija za kontrolu kvalitete gdje je agencija za kvalitetu u zdravstvu da taj zapravo sustav moraju raditi Ministarstvo odnosno nadležne komore. Dozvolite mi nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Ovaj Prijedlog koji je pred vama nastavljen je zapravo rad na njemu u radionici. Mislim da ćemo do drugog čitanja imati još neke elemente koji su usuglašeni u najvećoj mogućoj mjeri sa svim partnerima koji su sudjelovali na toj radionici i neke stvari koje mislim da će biti još dodatni iskorak u našem zakonodavstvu. Za početak dvije najznačajnije stvari koje zapravo obilježavaju ovaj zakon a to je naša želja da Hrvatski zavod za obvezno zdravstveno osiguranje postupno pretvorimo u jednu nacionalnu osiguravajuću kuću. I to nije slučajno. Ako je to mogla napraviti Slovenija, ako je to napravila Češka u startu pa onda iz te nacionalne kuće napravila dakle još dodatnih 5 pa ih danas ima 6 osiguravajućih kuća nacionalnih, ako to ima jedna Njemačka pa mislim da onda zapravo to treba imati i Hrvatska. Drugim riječima Hrvatski zavod za obvezno zdravstveno osiguranje bio bi dakle nacionalna osiguravajuća kuća izvan dosega izvršne vlasti. Do sada je zavodom upravljalo Upravno vijeće. Znate da je to Upravno vijeće imenovalo Vlada Republike Hrvatske. Mi sada predlažemo da izvršno tijelo skupštine, da zavodom, pardon, upravlja skupština. Skupštinu bi činili predstavnici jedinica pdoručne /regionalne/ samouprave koje biraju njihova predstavnička tijela tako da se u jedinici područne /regionalne/ samouprave do 100 tisuća stanovnika bira jedan predstavnik, a u jedinicama samouprave s više od 100 tisuća na svakih daljnjih 100 tisuća još po jedan predstavnik. Time da bi izvršno tijelo skupštine praktično bilo upravno vijeće. I dalje će upravno vijeće imati 9 članova, ali će struktura tog upravnog vijeća biti drugačija. Činit će: 3 predstavnika gospodarsko-socijalnog vijeća, po 2 predstavnika korisnika odnosno davatelja usluga i po 1 predstavnik iz Ministarstva nadležnog za zdravstvo i Hrvatskog zavoda za obvezno zdravstveno osiguranje. Ono što je i ovdje u prethodnoj raspravi bilo rečeno kao potencijalni problem, ali odmah i sugerirano. Ja sam to akceptirao, bio je izvrstan prijedlog, a to je kako ćemo birati zapravo članove tog izvršnog tijela skupštine dakle upravnog vijeća? Pozivnim natječajem. Time ćemo omogućiti da najkvalitetniji ljudi stvarno i participiraju u tom upravnom vijeću. Što se tiče direktora Hrvatskog zavoda za obvezno zdravstveno osiguranje i zamjenika ili direktorice ili zamjenika zamjenice direktora ili direktorice on će se birati javnim natječajem. I mislim da je to opet još najbolji način da u potpunosti ovu nacionalnu osiguravajuću kuću izdvojimo izvan dosega izvršne vlasti. Što je sa pravima na zdravstvenu zaštitu iz obveznog zdravstvenog osiguranja ili tzv. košaricu usluga? Ovoga trenutka i to želim jasno kazati, a to smo i napisali u Nacionalnoj strategiji razvitka zdravstva, a to je da ova prava se neće mijenjati. Ona ostaju u cijelosti ista kao što su i bila. I ne vidim potrebe niti razloga za politiziranjem da se zapravo ovdje iznosi da ne znam će netko ostati bez nekakvih prava, da se ona krešu, da ne znam što. To jednostavno nije istina, ne odgovara istini. A ono što je neistina kažu ljudi da se zove laž. Dakle, košarica usluga ostaje identična i to se može jednostavno provjeriti uspoređujući praktično stari i novi zakon. Nema nikakve razlike. I mislim da to treba akceptirati. U suprotno, kao što smo rekli, govori se neistina, a neistina se zove laž. Ono što je veliki iskorak za ovaj zakon, mislim da je zapravo formiranje nove liste lijekova. O tome je bilo jako puno govora. O tome smo i mi bili pokrovitelji Okruglim stolovima koji su organizirale udruge pacijenata i na kojima su participirali naši zapravo eminentni stručnjaci u području ponajprije kliničke farmakologije. Klinička farmakologija je struka zapravo koja izučava dakle primjenu lijekova u kliničkoj medicini. Ono što je bitno kazati da često se provlači jedna ideja da ćemo mi reducirati lijekove. Ne. Ne, to nije istina. svi lijekovi koji su sada na listi i dalje će ostati na toj listi. Ali ono što želimo, želimo se praktično prilagoditi rješenjima koje imaju i pojedine druge zemlje. Rješenja koja s jedne strane omogućuju dobrobit za bolesnika. Zašto? Objasnit ću malo kasnije, i koja omogućuju fiskalnu stabilnost u tom području. Možda najbolji način, a evo to sam zapravo donio pa mogu kopirati koga zanima, to je naš hrvatski časopis za farmakoterapiju, zove se "Farmaka". Uzeo sam hrvatski nisam htio uzeti neki inozemni, iako je literatura unutra pa se može vidjeti i inozemna literatura. Ovo je pisao jedan od naših doajena i možda neću reći najveći ali zasigurno jedan od najprepoznatljivijih stručnjaka u području kliničke farmakologije, profesor Vrhovac, gdje zapravo vrlo lijepo i jasno se pokazuje da lista kakvu mi želimo napraviti ovoga trenutka egzistira u jednoj Njemačkoj, Italiji, Nizozemskoj, Poljskoj, Rumunjskoj, ali i Norveškoj. Ne moram govoriti da je Norveška jedna od zemalja sa najvećim bruto društvenim proizvodom. Dakle zemlja koja je vrlo, vrlo imućna i koja izdvaja za zdravstvo izuzetno veliki kvantum novaca. Ono što je bitno ovdje spomenuti da smo prije nego što smo krenuli u ovu politiku lijekova koju ovdje predlažemo napravili neke stvari. 2004. godine po prvi puta je zapravo napravljen, a potom i implementiran Pravilnik o cijeni lijekova. Što taj Pravilnik donosi? On je uzeo jedan vrlo jednostavan modus, a to je da smo uzeli cijenu svakog lijeka koji je na našoj listi i usporedili tu cijenu sa cijenama u Sloveniji, Italiji i Češkoj. I te referentne cijene te tri zemlje za originale spustili za 10%, a za generičke lijekove za 25%. To je označilo strašno puno. Je, kao bojište na koje je do tada vladala za cijene lijekova konačno se zapravo obuzdala. I mi smo naravno, a i na našim skupovima gdje su naši klinički farmakolozi odlazili, gdje se često govorilo o tome da Hrvatska nema zapravo nekakvu jasnu, transparentnu listu formiranja cijena, konačno zapravo došli do toga da imamo određeno pravilo. I taj naš Rule book ili zapravo Pravilnik koji smo uveli zapravo je označio jednu veliku prekretnicu uopće u farmakoterapiji i omogućio, a to ću iskreno ovdje reći, a to je da 2005. godinu unutar Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje relativno dobro završimo. To znači da je manjak prihoda u odnosu na rashode bio 570 milijuna kuna. Ono što je bitno još reći za listu lijekova. Dakle, ja sam rekao da će svi lijekovi biti na toj listi. Time da ćemo odrediti i dati preferiranje generičkim lijekovima. Zašto? Pa ako jedna Francuska ima 55% lijekova na svojoj osnovnoj listi, ako jedne bogate Sjedinjene Američke Države, jedna Velika Britanija imaju više od 50% generičkih lijekova na svojoj listi, a Hrvatska 34%. Znači pitanje je zašto. I upravo to je jedna od stvari koje moramo promovirati i koje želimo uvrstiti u osnovnu listu. Drugim riječima. Za svaki lijek u kojem imamo inačicu mi ćemo tu inačicu, a znači radi se o identičnom lijeku i to svi koji su bili na tom Okruglim stolovima su se uvjerili u to, ti dakle te inačice, te identični praktično lijekovi koji su kud i kamo niže cijene bit će naše referentne cijene koje ćemo plaćati. I svaki lijek koji ima svoju inačicu, naravno nećemo plaćati ovaj najskuplji nego ćemo plaćati ovaj jeftiniji. I to je ponavljam opet princip koji je evo u velikom broju zemalja Europske unije praktično na snazi. Što će to značiti za sustav, a ponajprije za građane i za pacijente? Dosadašnjim načinom formiranje liste, a to je evo bila jedna lista gdje se sve guralo sa svih strana onemogućavalo se da se kontinuirano na tu listu donose novi inovativni lijekovi koji su imali dokazane prednosti u odnosu na postojeću farmakopeju. I mi smo imali slučaj, a evo reći ćemo to, Glivek, Maptera, Lantus, evo nećemo ih reklamirati više, sve su to lijekovi koji su u prosjeku 4 do 5 godina čekali da bi ušli na listu. Primjerice, za Mapteru susjedne neke države, Bosna i Hercegovina, tada Srbija i Crna gora su imale već Mapteru na listi, mi je nismo imali. Ja mislim da su to nedopustive stvari. Mi se moramo orijentirati na većinu europskih zemalja. Ako europske zemlje prihvaćaju neki lijek i on je dokazano dakle učinkovitiji nego lijek u postojećoj farmakopeji treba ga apsolutno prihvatiti. I mi smo evo 42 nova inovativna lijeka, dakle u praktično posljednjih pola godine prihvatili na listu. Zašto smo to mogli načiniti? Zato jer smo dobili odgovarajući financijski prostor za to, financijski prostor vezan za administrativnu pristojbu. Dakle, s takvim formiranjem nove liste omogućit ćemo da nam kvalitetni novi lijekovi koji nemaju alternative, koji imaju velikih prednosti u odnosu na postojeću farmakopeju mogu doći odmah na listu. Drugo su standardizacija propisivanja. Vi znate da zapravo sada imamo čitav niz, pa potencijalnih sukoba interes, velike lobije farmaceutske industrije, veliki pritisak farmaceutske industrije na propisivanje pojedinih lijekova i da se često zapravo ti lijekovi propisuju pa možda ponekad i nepotrebno. Upravno sa formiranjem ove liste lijekova, a sukladno iskustvima drugih zemalja mi ćemo standardizirati praktično i propisivanje lijekova i ono što je izuzetno značajno, a to je omogućiti fiskalnu stabilnost. I temeljem ovoga, a evo to je još jedna poruka sa okrugloga stola, želim je reći, a to je postavlja se pitanje da li oni koji ne podržavaju ovu listu da li je to možda uzrok neznanje, neinformiranost, neću reći možda i neku jaču riječ ili je možda čak to sukob interesa pa možda ne znam farmaceutske firme, možda sponzoriraju nečije kampanje, nečije nastupe ili slično? Dakle, to je jedno pitanje, ja ga prenosim molim lijepo sa okruglog stola gdje je zapravo otvoreno to zašto netko ne bi podržao listu lijekova koja zapravo postoji u evo velikom broju europskih zemalja. Ono što bi svakako još htio zapravo reći da ćemo nastaviti sa okruglim stolovima jer je ovo zapravo najbolji način da praktično informiramo javnost. Evo žao mi je, ne tu su još gore, danas sam primio dakle i udrugu iz Goričana, evo ja ih srdačno ovom prilikom pozdravljam, nadam se da ćete ih i vi pozdraviti. Evo tu su gore. [[Pljesak.]] Danas sam ih primio jer smo imali zapravo bezbroj otvorenih i neriješenih pitanja vezano i za djecu, ali i za odrasle osobe sa posebnim potrebama, danas sam im jasno rekao i obećao da će evo i Hrvatski sabor podržati ove zakonske akte, da će ih podržati jednoglasno jer su oni za dobrobit hrvatskog zdravstva. Zašto? Da bi zapravo i odredbe vezane za prijevoz praktično regulirali, dapače da bi i neke stvari koje nisu bile regulirani bolje regulirali, a to znači vezano za prijevoz u recimo brdsko planinskim područjima, za vezano uz prijevoz na otocima ili područjima od posebnog državnog interesa. I na kraju samo još jednu riječ, a to je vezano za interes pacijenata i bolesnika, vezano za ovaj zakonski paket. Po prvi puta smo praktično dali jednu odredbu i mislim da će ona neću reći biti revolucionarna, ali će imati zapravo sasvim sigurno svojih velikih implikacija, a to je i gdje smo jasno definirali da ukoliko se neki oblik zdravstvene zaštite ne može ostvariti unutar određenog vremenskog razdoblja pacijent, bolesnik može istu pretragu ili pregled načiniti u privatnom sektoru time da mu se troškovi refundiraju.
Ministre morat ćete, već 3 minute … [[Govornik se ne razumije.]]
Želim reći da će ovo zapravo biti u detaljima regulirano unutar općih akata zavoda, smatram da je ovo jedan veliki iskorak i evo očekujem da ne samo ovu odredbu nego da ćete i čitav paket zakona u cijelost poduprijeti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo tri ispravka netočnog navoda. Uvažena zastupnica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ispravljam navod gospodina ministra koji kaže da smatra neetičnim da zdravstveni radnici mogu obavljati dopunski rad u zdravstvenoj ustanovi u kojoj su u radnom odnosu. To naprosto nije točno jer tu mogućnost na prijedlog tog sadašnjeg ministarstva po izmjenama i dopunama zakona je uvedeno. Drugo, ministar kaže da košarica usluga ostaje ista, a oni koji kažu drugačije da lažu. To također nije točno. Košarica možda i ostaje ista, međutim ta košarica nije dostupna svima nego u samo bogatima i ne samo to. U članku 66. čak se ide na promjenu Ustava Republike Hrvatske i protivno vašim zakletvama da oni koji ne uplate doprinose ograničava se korištenje prava iz obveznog zdravstvenog osiguranja na hitnu medicinsku pomoć. Toliko.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Opačić.
Pa gospodin ministar kaže da je danas razgovarao sa roditeljima iz Goričana da bi stvari koje nisu regulirali bile bolje regulirane. Gospodine ministre, ma da je malo korektnosti vi biste ovdje priznali da ste vi tim roditeljima prije 9 mjeseci oduzeli pravo na financiranje prijevoza njihove djece koja odlaze na liječenje i isto tako biste korektnosti radi rekli da su se ti roditelji borili punih 9 mjeseci da im se to pravo vrati i zahvaljujući njihovoj borbi vi ste danas vratili to pravo. To bi bilo korektno od vas da ste rekli.
Zahvaljujem. Ministar je rekao da je danas razgovarao sa nazočnima danas u sabornici. To je istina. Vi niste ispravili netočan navod, nego ste iskoristili instrument netočnog navoda da bi optužili ministra radi nečega što možete reći u svojoj osobnoj raspravi. Ja vam izričem opomenu. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Perman.
Hvala lijepo. Naime, gospodin ministar je rekao da ponuđena zakonska rješenja donose poboljšanje u prijevozu pacijentima na otocima i brdsko planinskim područjima. Međutim, što se poboljšanja tiče to nije točno jer smo imali prijevoz za sve pacijente riješen ranijim zakonskim odredbama pa su upravo njegovim zakonskim odredbama ta prava ukinuta za sve pacijente pa i za ovu djecu koje je spomenula kolegica Opačić na udaljenost do 100 kilometara i sad se to samo jednim dijelom vraća pa prema tome ovo nije poboljšanje, ovo je samo dijelom vraćanje onoga što smo imali. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je u ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Jozo Radoš. … [[Upadica se ne razumije.]] A, oprostite. Ja sam već duboko u raspravi. Znači izvjestitelji odbora, Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, uvaženi zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, dame i gospodo. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 56. sjednici Odbora održanoj 26. lipnja 2006. godine raspravio je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti kao i ostala tri prijedloga zakona koja su objedinjena u ovoj raspravi. Odbor je Prijedlog zakona raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja provedena je objedinjena rasprava o sva četiri zakona. Tijekom opširne rasprave članovi odbora su bili mišljenja da rješenja predložena u Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti predstavljaju poboljšanje i iskorak u odnosu na rješenja iz prethodnog čitanja. Svakako, istaknuto je cilj ovoga kao i ostala tri zdravstvena zakona je da se popravi sadašnja situacija. Organizacija sustava primjenom odredbi se poboljšava a pristojbe i doprinosi u određenoj mjeri smanjuju gubitke. Sva predložena rješenja proizlaze iz usvojene nacionalne strategije. Značajna i važna izmjena članka 5. prijedloga zakona kojom se određuje da specifičnu zdravstvenu zaštitu radnici ostvaruju sukladno Zakonu o zdravstvenom osiguranju, zaštite zdravlja na redu. Posebno važno je da se sredstva za specifičnu zdravstvenu zaštitu osiguravaju od sredstava doprinosa za zaštitu zdravlja na radu prema posebnom zakonu. To je bitno poboljšano rješenje od dosadašnjeg prijedloga koji je predviđao da troškove za provedbu specifične zdravstvene zaštite radnika osigurava poslodavac a ne temelju ugovora sa zdravstvenom organizacijom. Kod takvog rješenja upitna bi bila kvaliteta zaštite zdravlja na radu. Utvrđivanje osnovne mreže zdravstvene djelatnosti je uz prethodno pribavljena odgovarajuća mišljenja u nadležnosti Vlade Republike Hrvatske kao i u važećem zakonu a ne Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi kako je to bilo predloženo u prethodnoj raspravi. Kao važnu izmjenu članovi odbora su ocijenili predloženu organizaciju rada i radno vrijeme u osnovnoj mreži zdravstvene djelatnosti. Naime, istaknuto je da su zdravstvene ustanove u osnovnoj mreži zdravstvene djelatnosti obvezne neprekidno pružati zdravstvenu zaštitu u jednoj, dvije i više smjena dvokratnim radnim vremenom, pomakom radnog vremena, pripravnošću i dežurstvom. Članovi odbora su se složili i sa predviđenim jačanjem financijske odgovornosti osnivača bolničkih ustanova kao i odgovornosti ravnatelja za poslovanje zdravstvene ustanove. Ove mjere bi trebale dovesti do jačanja stabilnosti financijskog sustava. Pojedini članovi odbora bili su mišljenja da bi se trebalo prvenstveno otvoriti rasprava o hrvatskom zdravstvu jer po njihovom mišljenju sustav ne može funkcionirati sa ovakvim načinom financiranja. Nakon opširne rasprave većinom glasova donesen je sljedeći zaključak: Pod 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Zatim, prihvaća se Prijedlog Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Zatim, prihvaća se Prijedlog Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. I konačno, prihvaća se Zakon o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu kako ga je predložila Republike Hrvatske. I pod broj 2. Sve prijedloge, primjedbe i mišljenja izražena u raspravi o ovim zakonima dostavit će se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odbor za zakonodavstvo i lokalnu, područnu samoupravu? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba HNS-a uvaženi zastupnik Jozo Radoš. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre! Najprije bih želio reći da su najgori oni zakoni koji imaju ambiciju da temeljito promijene sustav a zapravo se sa tim zakonima ništa ne mijenja. To su najgori mogući zakoni. I kada bi bilo moguće u ovom Saboru donijeti zaključak da se takovi zakoni ne predlažu jer ako su zakoni loši onda se sustav nauči funkcionirati sa lošim zakonima. Stalna izmjena zakona a po tome smo poznati ne samo u sustavu zdravstva a da nije temeljita promjena stvarnih odnosa unutar bilo kojeg sustava nije dobra promjena. I nažalost, unatoč svim deklariranim načelima, željama i vizijama koje su sadržane u reformi i nalaze se u obrazloženju ovih zakona moje je uvjerenje da nakon ovih promjena zakona, ovo jesu cjelovite promjene s obzirom na opseg materijala i na zakone koji se mijenjaju da se zapravo ništa ozbiljnije u našem zdravstvenom sustavu neće dogoditi. U našem zdravstvenom sustavu koji se zapravo ozbiljnije mijenjao od samoga početka, da ne ulazimo sada u ona razdoblja socijalizma ali osnovna struktura našega zdravstvenoga sustava je već petnaest godina više-manje ista i neće se promijeniti niti sa ovim zakona i sve će više-manje ostati isto. Naravno da nije moguće ne podržati intencije zakona. One su zadržane u Nacionalnoj strategiji a to je centralizirana politika standarda, normi, planiranja i kontrole, decentralizacija upravlja, jačanje primarne zdravstvene zaštite, obavezna informatizacija i osiguranje i racionalizacija sredstava i raspodjela prema temeljnim principima kao što su jednakost, solidarnost, pristupačnost, racionalnost i kvaliteta. Tko se s time ne bi složio? Ali čitajući ove zakone zapravo apsolutno nije jasno kako ćemo mi ta visoka načela ugraditi u našu zdravstvenu praksu. Ja ću o tome dakle nešto pokušati reći. Slažem se i s time što se navodi ovdje u obrazloženju ovih zakona da je opsežna i duboka reforma financiranja zdravstva hitna i neophodna što piše u svim materijalima ali apsolutno nije jasno kako će se na ovakav način ta reforma uspjeti ostvariti. Temeljna institucija našega zdravstvenog sustava odnosno osiguravateljska kuća je Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. Ta institucija, to je socijalistički fond a nije moderna osiguravateljska kuća. To je socijalistički fond čiji se ustroj, način upravljanja više-manje nije mijenjao zadnjih petnaest godina, šesnaest godina da u ono razdoblje prije toga ne ulazimo. Mi nemamo niti jednu drugu nacionalnu osiguravateljsku kuću u obaveznom zdravstvenom osiguranju. Imamo jednu jedinu. Šta to znači? To znači da nema konkurencije u tom segmentu i to znači da nema mogućnosti izbora. Ako nemate tu mogućnost onda nema govora o tome da ste bitno promijenili model upravljanja odnosno model osiguranja u zdravstvenom sustavu Republike Hrvatske. Ne samo da nemate više državnih osiguravateljskih kuća što je također moguće nego naravno da nemate ni jedne privatne osiguravateljske kuće, a to je preduvjet da bi se odnsoi u tom segmentu doveli na razini konkurencije, a konkurencija je naravno pretpostavka da bi se postigla kvaliteta. Moderne zemlje koje u tom smislu također imaju poteškoća imaju po više nacionalnih osiguravateljskih kuća od kojih su neke i privatne osiguravateljske kuće i one međusobno po standardima i principima koje je odredila država i Ministarstvo zdravstva međusobno konkuriraju. Toga kod nas nema i to se neće postići niti ovim zakonskim promjenama. Jednaka situacija je i sa onima koji daju zdravstvene usluge. Ni tu nemate nikakove konkurencije. I tu bi država trebala odrediti standarde a privatne bolnice i državne bolnice bi trebale konkurirati koja će uspjeti po tim standardima privući pacijenta i dati mu u skladu sa tim standardima najbolju zaštitu. Toga u Hrvatskoj nema. Možda nešto malo ima u Zagrebu ili možda u nekom većem centru, ali zapravo većina naših građana ona je osuđena, upućena na svoje županijske bolnice, na svoje domove zdravlja i tu je priča manje-više završena. Dakle nema konkurencije. Ako nema prave konkurencije onda ne može naravno biti niti prave kvalitete. U dopunskom zdravstvenom osiguranju postoji konkurencija, postoji privatno osiguranje ali ni tu osim dijagnostike koja, koju pokriva to dopunsko zdravstveno osiguranje zapravo nemate gotovo ništa više. Da stvar bude još gora neke privatne osiguravateljske kuće ugovaraju usluge sa javnim zdravstvenim ustanovama i tako opterećuju umjesto da rasterećuju naš zdravstveni sustav. Tako imate nekoga tko dođe sa dopunskim zdravstvenim osiguranjem na pregled u javnu zdravstvenu ustanovu i traži da ide preko reda u odnosu na sve one koji nemaju tu mogućnost da imaju dopunsko zdravstveno osiguranje. I tako to dopunsko zdravstveno osiguranje umjesto da rastereti javno zdravstvo ono ga zapravo još više opterećuje. Prema tome to su temeljna pitanja a nije mi jasno kako će se ovi zakonski prijedlozi pretočiti u te suštinske promjene zdravstvenoga sustava Republike Hrvatske. Ovdje se govori o tome kako bi trebalo u zdravstvenom sustavu provesti decentralizaciju a sve što smo imali proteklih dvije i pol godine je zapravo bio postupak naglašene centralizacije ili izbjegavanja decentralizacije. Plan modernizacije bolničkoga sustava koji je bio donesen 2003. godine je potpuno srušen. Obrazloženje vladajuće većine i parlamentarne većine i Vlade je da je to protivno zakonu. Mi smo predlagali promjenu zakona da modernizacija svih županijskih bolnica u ovoj zemlji koje su, neke od njih u vrlo teškom stanju da to ne bi bilo protuzakonito i taj naš zakon je odbijen pa je onda ostalo obrazloženje da je to i dalje protuzakonito i to je razlog zašto se nije pristupilo modernizaciji više-manje svih županijskih bolnica? Zašto je ta modernizacija zaustavljena i tamo gdje su već učinjeni ozbiljni koraci pripreme a onda su se neke bolnice ipak odlučile modernizirati prema političkoj procjeni onih koji o tome odlučuju a to je naravno Vlada Republike Hrvatske. Dakle i ovdje zakon nije bio temeljni razlog nego je on bio samo izlika zašto se taj opsežan, ambiciozan ali vrlo važan program koji ne bi trebao ovisiti o tome koja ga je Vlada donijela nije proveo i zašto se taj program srušio? Stanje sa našim županijskim bolnicama je takvo da je jasno da županija danas u Republici Hrvatskoj ne može biti odgovorna za ono što joj zakon stavlja u nadležnost. Ona po svojim fiskalnim kapacitetima ne može upravljati bolnicom, nema dovoljno sredstava, nema dovoljno sredstava za modernizaciju bolnice a ne može čak ni održavati ovaj hladni pogon bolnice jer sve joj zapravo određuje središnja vlast, Ministarstvo zdravstva. Ingerencije županija kao osnivača su samo u tome da imenuju ili ne imenuju direktora. Sve ostalo, broj kreveta, standardi, plaće sve je to u ingerencijama središnje vlasti. I onda središnja vlast postavi limite županijskim bolnicama a sama sklapa kolektivne ugovore i time povećava plaće koje idu iz proračuna tih bolnica kojima su oni postavljali limite. I kada su, ti limiti budu probijeni onda su odgovorni direktori. Pa koji direktor u takovim okolnostima može održati sustav financijski uravnotežen? Ako nema nikakove ingerencije, ako mu Vlada sklapa kolektivne ugovore a znamo da su plaće zapravo još uvijek daleko najveći dio troškova našeg zdravstvenog sustava kako takav direktor kojega imenuje županijska uprava i to je ponavljam jedina njena ingerencija, kako taj direktor može održati taj sustav financijski dobrim? I naravno zbog toga su naše bolnice u dugovima i tu se sad opet vraća naša politika. Ravnatelji su smijenjeni, jedan dio njih zato što su bili u dugovima, a onda su novi ravnatelji došli, napravili su u takvim okolnostima nove dugove jer drugačije nije moguće, ali ti više nisu smijenjeni jer ti odgovaraju političkoj preferenciji onoga tko ih je imenovao. Dakle nije bitno to da li ste napravili dugove, kako ste poslovali? Da li uopće možete poslovati? Nego je bitno to da niste pripadali jednoj političkoj opciji pa onda ćemo imenovati nove tako da danas dva najznačajnija ravnatelja odnosno dvije najznačajnije institucije ako ja to tako mogu vrednovati, klinička bolnica Dubrava i klinički bolnički centar Rebro u gradu Zagrebu imaju najveće dugove a to su ravnatelji koje je imenovala ova vlast zato što su prethodni ravnatelji napravili dugove. Ako ćemo te kriterije koristiti onda je trebalo onda i te ravnatelje smijeniti ili pak ako je jasno da to nije održivo onda promijeniti način kako se uopće određuju limiti bolničkih ustanova da bi ti ravnatelji imali neke ovlasti i da bi ti ravnatelji mogli sa nečim upravljati. To su po mom mišljenju temeljna pitanja koja razdiru naš zdravstveni sustav. Ja neću govoriti o tome kakvo je financijsko stanje. O tome je ovdje bilo puno govora. Bilo je tu naravno zbrajanja krušaka i jabuka, usporedbe sa 2000. godinom, pa onda 2003. godinom itd. Ne treba se vraćati u to razdoblje. Od toga nema velike koristi. To smo puno činili pa od toga ni javnost nije imala neke velike koristi. Ali činjenica je da su zdravstvene ustanove u Republici Hrvatskoj kompletan sustav zdravstva u velikim dugovima. Nema više redovitog objavljivana tih podataka, ali radi se o 4 do 5 milijardi kuna. Radi se o dugovima koji prelaze preko 300 dana, što naravno ima i druge negativne reperkusije. To je gotovo stalna tema naše zdravstvene politike. Prema tome taj sustav nije riješio ni to pitanje i ne vidim kako će ga dakle moći riješiti ovaj sustav koji se sada ovdje predlaže. Ima naravno i nekih stvari koje je nemoguće ne pozdraviti, koje su praktične stvari, ali zato nije trebalo mijenjati zakon. Pitanje telemedicine. Naravno da to treba pozdraviti. Pojačanje zdravstvene zaštite na našim otocima kao deklarativnu namjeru. Uvesti jedinstveni unutarnju ustroj zdravstvenih ustanova, tamo gdje je to moguće, gdje je to logično, naravno da to treba pozdraviti. Ali naravno da to nije dostatno da bi se ovim temeljni nedostaci sustav mogli promijeniti. To će dovesti do nekih pobošljanja, parcijalnih, to se moglo učiniti i bez promjena zakona. Ali ove temeljne odnose bojim se da ovaj zakonski paket ne dira. I to je naravno ono što nas nuka da ne damo svoju podršku ovim zakonskim prijedlozima. Govori se ovdje o nemogućnosti privatne prakse u zdravstvenim ustanovama tamo gdje liječnici rade. Gospodin ministar govori kako je to neetično da imamo takav sustav. Naravno da je to neetično. I to je bilo od samoga početka neetično. I zbog toga što je takav način onemogućavao i definiranje odnosa u javnome zdravstvu, ali jednako tako i profiliranje privatnoga zdravstvenoga sustava. Ali taj model da liječnik ima pravo na instrumentima bolnice, raditi u bolnici kao privatnu praksu taj model je uvela ova Vlada. Zar to nije bilo logično i vidljivo da i tada to nije etično? Raditi dakle na u bolnici na vlastitim instrumentima nakon radnog vremena, to je postojalo i prije toga, a uvedeno je dakle za vrijeme ove Vlade da bi se riješio problem štrajka liječnika koji je prijetio itd., itd. Dakle, to su stvari koje naravno pozdravljamo, tako treba riješiti. Ali to je parcijalna stvar i glupo se na to pozivati sad kao nešto što je neetično kad to postoji već toliko godina. I naravno da ovdje ima jedna odredba, odnosno u obrazloženju zakonu koja govori o tome da bi preventiva trebala biti ta koja bi trebala biti osnovna zdravstvene zaštite. Naravno da je to tako. Samo preventiva je nešto što je preduboko i to naravno nije moguće riješiti nikakvim organizacijskim ustrojem, a nikakvim zakonima. Zakon tu eventualno može nešto pomoći, ali vi ne možete ljude preko noći naučiti da ne piju, da ne puše, da se pridržavaju nekih temeljnih pravila. Možete apelirati na njihovu odgovornost, ali to nije pitanje koje se može u nekoj bitnoj dimenziji riješiti zakonom. To je pitanje koje se rješava dugogodišnjom edukacijom, dizanjem razine kulture zdravstvene zaštite, odnosa prema zdravlju općenito itd. I na kraju ću sumirati dakle stavove Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke. Smatramo dakle da je doista opsežna i duboka reforma sustava financiranja i ukupne organizacije zdravstva potrebna, da je naš zdravstveni sustav zastario, da se on ni u jednom svom segmentu ne može smatrati modernim, da su onda i problemi koji iz godine u godinu, od vlade do vlade, od ministra do ministra imamo u tom sustavu posljedica krivoga temelja cijeloga sustava. Ali smatramo da taj problem nažalost neće biti riješen ovim zakonskim prijedlozima. I to su razlozi zašto Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke neće podržati ove zakonske prijedloge. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Hebrang.
Hvala lijepo. Pa kolega Jozo Radoš je napravio toliki niz netočnih navoda da bih ja volio vidjeti tko mu je dao podatke i pisao ovo izvješće da s njim porazgovaram. A do onda sljedeće. Kolega Radoš zagovara i kaže da je rješenje u privatizaciji nekoliko zdravstvenih osiguranja, privatizaciji bolnica, gradnji privatnih bolnica. Pa to je sustav protiv kojeg se borimo već 15 godina hvala Bogu uspješno. Jer bi to značilo tržišnu, marketinšku medicinu u kojoj su usluge 10 puta skuplje ne go u našoj socijalnoj. Moja usluga za zahvat koji izvodim 3 sata u bolnici košta 40 kuna, u Americi ista košta 4 tisuće dolara. To je razlika socijalno-privatno i o tom zbilja ne treba raspravljati. Nadalje, kaže da su plaće najveći teret. Jesu, u svim državama svijetu su plaće 70 do 75% ukupnih rashoda kao i kod nas. Da su ravnatelji smijenjeni jer su bili u gubicima. Nije točno. Ni jedan ravnatelj nije smijenjen zbog gubitaka nego je smijenjen jer nije prihvatio novi sustav ponašanja u zdravstvu. KBC Rebro i Zagreb, naveo ih je kao loše primjere s velikim dugovima. To su dvije ustanove koje su pokazale u dvije godine iz duboke negative su ušle u pozitivno poslovanje. One sad posluju unutar 2 i pol posto rashoda prema prihodima. I to su briljanti primjeri. Na kraju, … [[Govornik se ne razumije.]] uveden u njegovoj vladi 2002. godine. Mi smo se derali na sva usta da to zaustavimo, nismo mogli, a sad ga pripisuje nama.
Zahvaljujem.
I ja isto.
Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Radoš.
Pa ja ne vidim gdje je gospodin zastupnik Hebrang ispravio.
Koji?
Moje netočne navode, prema tome povrijedio je i članak 209. Poslovnika. On je iznosio svoje stavove. Kada se radilo o plaćama on je potvrdio moje temeljni navod.
Ne radi se o povredi Poslovnika, članak 209. Uvaženi zastupnik Hebrang je po svom mišljenju ispravio vaš navod, a on je smatramo da on nije točan.
Ja nisam govorio o privatizaciji bolnica. Ja nisam govorio o stvaranju novih privatnih bolnica.
Ne radi se, ne radi se o povredi Poslovnika. Ja se zahvaljujem, izvolite sjesti. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bačić.
Hvala lijepo. Pa evo, puno je toga rečeno što bi trebalo ispraviti, ali pokušat ću samo neke stvari. Kolega je rekao da je prekinuto praktički tehnološko obnavljanje i rekonstrukcija bolnica, što nije točno. Samo se postupalo po zakonu koji je donesen za vrijeme bivše Vlade koji jednostavno zakon zabranjuje da država investira u županijsku bolnicu. Rekao je također da su neki ravnatelji, je li spominjao je Dubravu i KBC Zagreb, smijenjeni zbog lošeg poslovanja da su ovi novi ravnatelji također činili iste stvari pa nisu smijenjeni. To nije točno jer se brkaju dvije stvari. Sve te bolnice su imale naslijeđene dugove, to je sasvim nešto drugo, dugove prema dobavljačima, ali ravnatelji koji su u KBC-u sad i u Dubravi su pokazali da mogu kontrolirati troškove i oni su u svom mandatu troškove sa 24% koji su išli na godinu prije toga smanjili na 2 do 3%, prema tome oni su se pokazali sa mogu kontrolirati sustav.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Radoš.
Žao mi je kolega … [[Govornik se ne razumije.]] , ali ja moram reagirati. Kolega Bačić opet nije ispravio moj netočan navod, prema tome povrijedio je Poslovnik 209. Ja sam rekao da je obustavljena modernizacija županijskih bolnica. U 3 ili 4 bolnice, to je bio Zabok, Čakovec, čini mi se Varaždin, to je nastavljeno, svagdje drugdje to je stalo, prema tome to nije ispravak netočnog navoda. Vi ste rekli da je to protivno zakonu, ja sam to vrlo jasno obrazložio na koji način ste se vi prema promjeni zakona odnosili, prema tome to nije bio ispravak netočnog navoda. Vi samo možete polemizirati u replici ili na neki drugi način, ali nemojte na takav način. To je zlouporaba Poslovnika.
Ne radi se o povredi članka 209. Već smo nebrojeno puta rekli, ne možemo sada napraviti Istražno povjerenstvo i utvrditi se čiji je navod točan, čiji je netočan. Budući da ste drugi put zlorabili institut povrede Poslovnika i pod tim institutom polemizirali sa zastupnikom koji je ispravio po njegovom mišljenju vaš netočan navod ja vam izričem sukladno članku 214. opomenu. Povreda Poslovnika, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ja smatram da nisam povrijedio.
Koji je članak povrijeđen ovaj trenutak?
214. Dali ste mi opomenu, a nemate nikakvih razloga za to i ja tražim da se o tome izjasni Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav.
U redu. Matični odbor će se izjasniti o tome na svojoj sljedećoj sjednici. Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kajo Bućan.
Ja ispravljam netočni navod da je rad u bolničkim prostorima van radnog vremena, tj. u prostorima iste ustanove gdje djelatnik radi uveden za vrijeme ove vlasti, ove Vlade ili vaše Vlade kako se gospodin izjasnio uveden je 2002. godine. I drugo da je ostavljeno financiranje županijskih bolnica i domova zdravlja jedinicama regionalne uprave koje nadilazi njihove mogućnosti. Upravo novim zakonom i mogućnošću da se decentralizirana sredstva upotrijebe u tom smislu navod nije točan.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Morat ću se osvrnuti na izlaganje dragog mog prijatelja Joze Radoša.
Ne, ne, možete ispraviti netočan navod.
I ispraviti netočan navod.
Ne, ne, samo ispraviti netočan navod, ne osvrnuti se na izlaganje. Izvolite.
Dakle, dragi kolega više osiguravatelja i više davatelja usluga nije jamstvo i za bolju kvalitetu. Dakle, to ocjenjujem netočnim kao što nije niti. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, vi ste.
Nemojte polemizirati, ja vas molim ispravite netočan navod.
I više davatelja zdravstvenih usluga da se to treba ponuditi pučanstvu, odnosno pacijentima kako bi bila bolja kvaliteta za zdravstvenu zaštitu. To je netočno. Prema tome, isto kao što je netočno kad imate u demokraciji puno više stranaka, do jedne mjere da, ali puno malih stranaka nije, prema tome prijeđite u … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a, uvažena zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac. … [[Upadica se ne čuje.]] A oprostite, oprostite istina. Moj grijeh, moj grije, moj preveliki grijeh. Ispričavam se uvaženoj zastupnici Dorotei Pešić. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
… [[Govornik naknadno uključen.]] ispravila bih netočni navod mog kolege Joze Radoša da se u privatnoj praksi nije moglo raditi ako se radi o javnom zdravstvu … [[Govornik se ne razumije.]] da je to odluka ove Vlade. Ne, nije točno. To nije odluka ove Vlade, to je odluka Vlade koja je bila do 3. siječnja 2000. godine, znači one Vlade. Naime, u to vrijeme su mogli raditi liječnici koji su radili i u javnom zdravstvu i mogli su raditi u privatnoj praksi, naravno samo diferencirani profesori i primarijusi, a 2002. se uvelo i za ostale smrtnike liječnike.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Dorotea Pešić u ime kluba IDS-a.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege. Prije svega i prije nego što bilo šta o ovim zakonima kažem. Prije svega želim naglasiti da smo mi u klubu IDS-a razočarani i ogorčeni ovim prijedlozima koji su došli pred nas jer prije mjesec dana imali smo prethodnu raspravu i u toj prethodnoj raspravi bile su zaista opsežne rasprave i raspravljalo se o strategiji i u istom ovom paketu zdravstvenih zakona. Sada u proceduri u prvom čitanju potpuno su poslani isti prijedlozi. Znači da ne postoji nimalo volje i senzibiliteta za uvažavanjem prijedloga koji su se iskristalizirali i proizašli iz same rasprave. Danas smo čuli da je bilo mnogo okruglih stolova fragmentarno se vadilo što je pohvaljeno na tim okruglim stolovima itd., međutim ovo što je pred nama je papir koji govori sam za sebe i možemo reći, barem se nama tako čini da ove zdravstvene zakone su pisali po našem mišljenju ekonomisti jer su se rukovodili isključivo brojkama i papirima radi se naravno kako između 2 i 3 milijarde kuna uštedjeti jer ne mogu jednostavno i ne želim vjerovati da su ove i ovakve zakone pisali liječnici koji su položili Hipokratovu zakletvu da im je na prvom mjestu pacijent a ne novac te da su za svoj poziv liječnika izabrali iz svoje želje da budu humani. Zato su ovi zakoni pisani samo i jedino kako bi se uštedio novac a ovakvi ne mogu biti dobri niti za jednog građanina Republike Hrvatske. Da sam u pravu dokazuje i dopis Hrvatske liječničke komore kojeg su vjerujem dobili svi zastupnici a citirat ću vam samo jedan segment odnosno jedan pasos iz toga. "Hrvatska liječnička komora u potpunosti se ograđuje od Nacionalne strategije zdravstva i osobito od predloženog paketa zakona i njihovih negativnih posljedica što vode urušavanju zdravstvenog sustava koji u sebi ima ugrađeno daljnje generiranje gubitaka, nazadovanje kvalitete i rastuće nezadovoljstvo pacijenata i liječnika." Zdravstvena reforma je važna stvar. Ne smijemo se igrati sa građanima i prema njima ponašati kao sa zamorcima a sve kako bi provodili štednju a nakon par godina shvatili da reformu nismo niti imali. Ovo je pokušaj da se sve troškove prebaci na same pacijente. A kada govorimo o zdravstvenoj zaštiti bilo da se radi o primarnoj, specijalističkoj ili pak bolničkom liječenju kod nas je situacija iz dana u dan sve gora jer zbog rezanja troškova iz godine u godinu sigurno nam je zdravstvena zaštita sve lošija. Ako gledamo prosječnu starost hrvatskih građana onda dođemo do prosjeka od 74 godine a to je 75. mjesto u svijetu po Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji. Znači, imamo prilično staro stanovništvo koje ima potrebu liječiti se a isto tako imamo cirka oko milijun djece i to su vrlo osjetljive skupine građana iako moram reći da svakom građaninu Republike Hrvatske treba zdravstvena zaštita. Hrvatskoj je potrebna cjelovita reforma zdravstvenog osiguranja jer praktično svi problemi u zdravstvu proizlaze iz loše koncepcije zdravstvenog osiguranja. Jedna takva reforma sigurno iziskuje mnogo uloženog truda, vremena i znanja i mnoga materijalna sredstva te treba uključiti sve eminentne stručnjake sa toga područja i tako maksimalno iskoristiti iskustva drugih zemalja a pogotovo onih u tranziciji. Možda bismo se mi trebali ugledati na naše susjede Slovence koji imaju dobra rješenja u mnogim segmentima zdravstvenog osiguranja iako su se i oni učili na vlastitim greškama. Primjera radi, prije desetak godina uveli su participaciju od 5% do 75% ali se pokazalo da ih malo tko može plaćati pa je uvedeno i dopunsko zdravstveno osiguranje ali su premije se pokazale previsoke za najveći dio stanovništva. Sada su uveli četiri platežna razreda tako da će najsiromašniji plaćati četiri puta manje premije osiguranja. Znači, obrnuta redistribucija u korist siromašnih a za razliku od prijašnjeg koji je išao na ruku bogatima. Nadalje, financije bolnica riješili su na način da su ukinuli financiranje po bolničko … [[Govornik se ne razumije.]] danima te su uveli plaćanje po dijagnozama što po nama u IDS-u je najbolji model Zašto je to tako? Do sada se sve povišice limita nisu pokazale učinkovitima. Možda da to obrazložim na primjer na rodilištima. Rodilišta koja nisu imala dovoljan broj djece i poroda produživali su porodiljama boravak u bolnici ili se isto tako za operaciju mrene moralo ležati u bolnici šest dana a sada se to sve može obaviti u dnevnoj kirurgiji. Tako je svakako opravdano da se operacije plaćaju po dijagnozi a ne po danima provedenim u bolnici jer na takav način 70% pacijenata ide isti dan kući. S tim je naravno povezano da se u slovenskim bolnicama skratilo ležanje za 30% a oslobodilo se 32% kreveta što naravno automatski skraćuje čekanje na red za bolnicu. Na taj su način Slovenci zaustavili rast deficita u zdravstvu. Nakon nekoliko reformi u politici lijekova nisu naravno odmah uspjeli smanjiti cijene lijekova ali su uspjeli obuzeti rast te polako sa 18% smanjili na 8% deficit u politici lijekova. Nakon ovih mjera Slovenci su dobili efikasnije zdravstvo koje i manje košta. Zato mi u Klubu IDS-a apeliramo na Ministarstvo zdravstva da počne sa sustavnom reformom zdravstvenog osiguranja kako bi građani Hrvatske dobili zdravstvenu zaštitu kakvu zaslužuju. Jer građani Hrvatske ne mogu čekati kako na pregled tako i na bolnički krevet, a da ne govorimo na operaciju ili ugradnju ortopedskih pomagala. Zato mi u IDS-u predlažemo da pacijentu koji ne uspije završiti pregled u roku od 30 dana može otići u privatnu registriranu ustanovu za određene djelatnosti uz refundaciju troškova od strane HZZO-a. Isto tako, ako se operativni zahvat ne izvrši u roku od tri mjeseca pacijent može otići u privatnu ustanovu uz refundaciju troškova. Puno je problema u našem zdravstvenom sustavu ali probleme nećemo riješiti sve do trenutka kada ne počnemo rješavati probleme od temelja a ne da stalno mijenjamo krov na derutnoj kući bez temelja jer gubici u poslovanju na svim razinama zdravstvenih ustanova rezultat su neusklađenosti cjelokupnog sustava zdravstva i zdravstvenog osiguranja. Raskoraka između postojeće zdravstvene infrastrukture s pravima korisnika i financijskih okvira za pokriće tih prava a to se može jedino korjenitim promjenama u sustavu a s ovim zakonima takvo rješenje nije ponuđeno. Primjera radi, županije nemaju izvore prihoda da u svom proračunu osiguraju sredstva za pokriće gubitaka u poslovanju svojih zdravstvenih ustanova jer sredstva za obavljanje zdravstvenih djelatnosti tih ustanova nisu decentralizirana i nalaze se u državnom proračunu. Županije u pravilu nemaju instrumente, osim stranačkih naravno kao i uvijek da utječu na visinu sredstava koja se dodjeljuje njezinim ustanovama. Pa dok se sustav ne izgradi na novim osnovama županije ne mogu sudjelovati u pokriću gubitaka već se gubici moraju pokriti iz sredstava državnog proračuna. Ne mogu se županije zaduživati da bi pokrivali dugove općih bolnica koje imaju prihode nekoliko puta veće od proračuna županija. Primjera radi, Istarska županija morala se zadužiti za 70 milijuna kuna kako bi pokrila gubitke opće bolnice u Puli. Ali Ministarstvo financija je promptno reagiralo i odmah je izdalo suglasnost za zaduživanje. Iz ovoga proizlazi da decentralizacija zdravstvenog sustava mora biti imperativ zdravstvene reforme ali ne decentralizacija problema i gubitaka. Treba provesti financijsku decentralizaciju ali i decentralizaciju ovlasti. Trebamo se možda vratiti na onaj model SIZ-ova kada je zaista bilo decentralizacija na djelu. Tada su sredstva koja su ubrana na određenom području tamo i ostala te su se ona i na lokalnoj razini raspoređivala. Sada bi možda bilo za početak dobro da se od ukupnog prihoda ostane barem jedan posto s kojim bi se moglo samostalno raspolagati. Po našem mišljenju najveće će probleme u budućnosti imati bolnice i za to što nisu utvrđeni niti hodogrami kako postupati jer kako će pacijenti samoinicijativno dolaziti u bolnice na obradu? Pa valjda to treba biti uređeno u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, kod obiteljskog liječnika ili na prvoj pomoći. A takav sustav opet kada bolnice moraju vršiti obradu generiraju gubitke. Moram se osvrnuti također na rad na svim razinama da je netransparentan a to je isto tako i na primjeru specijalizacija. Osim što ministar sam donosi odluke o broju i strukturi specijalizanata javnost ne zna koliko je u kojoj bolnici određeno specijalizacija pa ravnatelji bolnica iz tih odobrenih sredstava za specijalizacije djelom pokrivaju i druge troškove što naravno nikako nije dobro. Ali nije im zamjeriti kad pokušavaju funkcionirati na najbolji mogući način. Isto tako vidimo problem školovanja i edukacija i smatramo da je to jedan vrlo važan segment ako se osvrnemo i usporedimo sa zemljama Europske unije dolazimo do vrlo loših podataka, a to je da na 1000 stanovnika imamo svega 2,4 liječnika što je na samom dnu ljestvice zemalja Europske unije. Svake godine na medicinskim fakultetima u Zagrebu, Rijeci, Osijeku i Splitu sve je manje studenata. Pa svako daljnje smanjivanje broja liječnika će sigurno se pogubno odraziti na naše zdravstvo. Drugi problem je problem stručnog kadra koji je vrlo velik. A isto tako nije dobar način donošenja plana specijalizacije, a plan kako smo već rekli donosi sam ministar, a tada se opet specijalizacije dijele po, rekla bih stranačkom ključu, a ne prema stvarnim potrebama. Mislimo da treba specijalizaciju odobriti svakome tko će je i financirati. A to su privatnici koji će sami financirati specijalizante, a sigurno da će oni financirati ono što im je potrebno. A isto tako jedinice lokalne samouprve koje će osigurati sredstva u svojim proračunima za one koji im trebaju na tom području. Ovdje možda je još jedan segment koji je važan, a to je da se ovi zakoni ne bave prevencijom, a nad prevencijom treba inzistirati. Nije se napravio nikakav projekt kako bi imali zdraviju populaciju a naravno onda na takav način i uštedjeli za samo liječenje. O ravnateljima koji su smijenjeni neću govoriti tako da ne bude opet salve ispravaka netočnih navoda, dobro, dobro. No idemo dalje. Možda samo da se osvrnem na par članaka u samom zakonu. Članak 21. Zakona o zdravstvenom osiguranju, o zdravstvenom osiguranju i zaštite zdravlja na radu govori se o naknadi plaće u vrijeme privremene nesposobnosti zbog ozljede na radu. To je sigurno dobro, ali mislim da treba napraviti distinkciju da za one koji nisu koristili zaštitna sredstva na radu da oni ne bi trebali imati plaću i da im se ne snose troškovi za plaću i za invalidninu. U Zakonu o obaveznom zdravstvenom osiguranju licitira se prilično sa davateljima krvi. U članku 15. i članku 21. gdje su možda ta dva članka u samoj koliziji jer u jednom trenutku za muškarce se spominje broj 35 davanja, za žene 25, a kasnije za muškarce 25, a za žene 15. Mislim da bi trebali imati isto tako u članku 20. govori se o liječenju sa medicinskim komplikacijama koje nastaju kao posljedica korištenja zdravstvene zaštite izvan obaveznog osiguranja što bi značilo samo u privatnim ustanovama a po nama bi trebalo biti za sve ustanove. Znači i one koje su unutar zdravstvenog osiguranja. U Prijedlogu zakona o zdravstvenoj zaštiti zanimljiv je članak 49. koji govori o volontiranju pa je vrlo zanimljivo da kriterija, kriterije za volontere nema. Znači kriteriji ne postoje. Tada se ne može niti raspisati natječaj pa volontere biraju, pa se volonteri biraju po raznim drugim kriterijima, po srodstvu, po prijateljstvu, po kupovini a nakon volontiranja se sigurno i u toj ustanovi lakše onda dobiti posao. U članku 53. govori se o trajanju radnog vremena od 48 sati a u to se uračunalo redovni rad uključujući rad u dežurstvu i pripravnosti a nema, ne, da li je to slučajno propust ili ne? Zaboravilo se da u sve to skupa ulazi i priprema koji je sastavni dio rada. I mislim da bi to trebalo isto tako ući u satnicu. I trebalo bi u taj isti članak ugraditi da se nakon dežurstva mora napustiti radno mjesto a ne da se ostane i odrađuje normalni radni dan. Što se našeg tiče zdravstvenog sustava bili smo svjedoci da nam su se stečena prava oduzimala. Sad sa ovim zakonima djelomično samo vraćaju i po mišljenju Kluba IDS-a pod prvo da zaključim što je važno da bi mi imali jedan osnovni zdravstveni standard, a to uključuje pod prvo decentralizaciju financija i ovlasti. Uvođenje četiri kategorije plaćanja zdravstvenog osiguranja, postavljanje rokova za izvršenje pregleda, postavljanje rokova za izvršenje operacija i motiviranje mladih ljudi za upise na medicinske fakultete i mogućnost kompletne liberalizacije i specijalizacije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Hebrang.
Hvala lijepa. Štovanoj i simpatičnoj kolegici moram ispraviti onoliko netočnih navoda koliko će lampica dozvoliti. Prvo, Hrvatska liječnička komora nije odbila ove zakone, nego nakon usuglašavanja sve do jednog prihvatila, uključujući i strategiju. Drugo, zdravstvena zaštita nije sve lošija nego sve bolja. Ali to se ne može kao što je rekla kolegica vidjeti iz očekivanog trajanja života, jer struka kaže da u očekivanom trajanju života zdravstvena zaštita sudjeluje samo sa 10%. 90% su standard prehrane i sve ostale. A po tom očekivanom trajanju života smo hvala Bogu prestigli Europu prošle godine i sada je godinu dana dulje očekivano trajanje ne u Europskoj uniji nego u Europi. A '91. smo pali 3 godine ispod zbog 20 tisuća ubijenih ljudi. Sljedeće što bi trebalo reći da nije točno da su SIZ-ovi bolji od današnjeg sustava, SIZ-ovi da su bolji od današnjeg sustava. Mi smo SIZ-ove ukinuli zato jer su trošili 30% više nego danas. Inače svaki decentralizirani financijski sustav u svijetu troši 30% više od centraliziranoga. I lampica gori pa bi samo rekao da je netočno da se zakonu ne bave prevencijom. Ovo je prvi puta da je u zakonu prevencija uvrštena u obvezu liječnika primarne zdravstvene zaštite i da mu se posebno preventivni pregled plaća. Hvala.
Zahvaljujem. Pa baš zbog simpatičnosti ste mogli nešto i preskočiti.
Preskočio sam 10.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bućan.
Citiram, "Ovi zakoni su pisani samo i jedino kako bi se uštedio novac.". Netočno. Strana 9. prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti govori vam koliko će novca trebati samo za jedan segment, a to je osnivanje novih domova zdravlja na otocima. I drugi ispravak, privatnici će u specijalizacijama financirati ono što je njima potrebno. Potpuno netočno. Oni mogu dati specijalizaciju onome iz čega mogu ponuditi znanje i edukaciju na osnovu mreže i specijalizacija koje su potrebni ne za njega nego za zdravlje pacijenata.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bačić.
Hvala lijepo. Pa evo ima puno toga. Ja ću probati nabrojati samo neke. Kolegica je rekla da se ovim zakonima svi troškovi prebacuju na bolesnika. To je netočno. Na bolesnika su samo one participacije od 30 kuna mjesečno, a, administrativne takse. Dakle u ovim prijedlozima zakona ama baš ništa se ne mijenja u participaciji bolesnika. Lista lijekova ona tzv. dopunska nije ta koja opterećuje bolesnike, jer je u osnovnoj sve zagarantirano znači na stari način. Drugo, lista čekanja veli trebali bi ići privatno. Pa to je upravo i u ovom zakonu predloženo i to bi se trebalo ostvarivati. Da plan specijalizacija donosi ministar. To je netočno, plan specijalizacija donosi svaka ustanova, a ministar potvrđuje na temelju plana koji on ima kad vidi listu kadrova i da li odgovara onom što su ustanove predložile. I to je to.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Čikeš.
Hvala lijepo. Evo, već su moje kolege ispravile, ali ja bih kolegici ipak još jedanput naglasila da vašu neistinu vi de facto prisvajate neke članke u ovom prijedlogu zakona i kažete da IDS predlaže nakon 30 dana ako se ne dođe na pregled da se ide privatno … [[Govornik se ne razumije.]] Dapače, to piše upravo u ovom prijedlogu zakona i to nije IDS-ov prijedlog nego je to prijedlog zakona ove Vlade. Drugo je netočno da se ovaj zakon ne bavi preventivom, nego dapače, ovaj zakon prvi put preventivu stavlja kao primarno zdravstvenu zaštitu i nju razrađuje i potencira.
Zahvaljujem. Idemo dalje. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Milanka Opačić.
Imam šanse zaraditi još jednu opomenu danas. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa ovi zakoni definitivno nisu reforma zdravstva. Ovo je moglo bi se onako narodski reći jedno prelijevanje iz šupljeg u prazno. Niti jedan problem hrvatskog zdravstva s ovim zakonima ne rješava. To da nema reforme potvrđuju i izjave ministra u javnosti koji govori o tome da u reformu treba ići polako, da s njom ne treba žuriti. I činjenica je da je zdravstvo i zdravlje ljudi vrlo osjetljiva tema, ali isto tako točno je da su problemi sve veći i pacijenti sve nezadovoljniji stanjem u zdravstvu. Ovi zakoni su prošli prethodnu raspravu zato što je ovaj Sabor smatrao da su toliko loši da ne mogu ići u prvo čitanje. Sada su ponovno upućeni u prvo čitanje bez ikakvih promjena što dovoljno govori o odnosu Vlade prema ovom Domu. Ovdje je gospodin ministar govorio o tome kako se sa sindikatima, udrugama postigao konsenzus, bio je vrlo dobar glasnogovornik i sindikata i udruga. Ja bih htjela reći da niste trebali toliko energije u to utrošiti u svom uvodnom izlaganju zbog toga što su sindikati nama napisali svoje primjedbe i nije baš sve tako divno i krasno. Ima tu popriličan broj primjedbi na svih ovih 5 zakona. A što se tiče ovoga što je kolegice Dorotea pročitala ovdje jedno mišljenje Hrvatske liječničke komore, činjenica je da je to mišljenje saborskim zastupnicima upućeno nekoliko dana prije prethodne rasprave o ovim zakonima. A isto je tako činjenice da je samo nekoliko dana trebalo da Hrvatska liječnička komora kao struka promijeni svoje mišljenje u pozitivno i, a da se pri tome ništa u tim zakonima nije promijenilo, dakle niti jedan jedini zarez. Pa mene zanima, bilo bi lijepo čuti zbog čega struka tako preko noći mijenja mišljenje od jednog negativnog stava da se od svega ograđuju do toga da sve to apsolutno podupiru. Činjenica je da su problemi u zdravstvu iz dana sve veći, a da se ne čini ništa da se pronađu rješenje, osim što se neprestano uvode nameti na bolesne. Prije nekoliko tjedana imali smo pokretanje ovrha prema bolnicama od strane veledrogerija zbog neplaćanja lijekova duže od 360 dana. Tada je u javnost izašla i prava istina o nelikvidnosti u zdravstvenom sustavu, jer se nažalost u svim materijalima koje ovaj Dom dobiva može pročitati samo to kako je u zdravstvu sve u najboljem redu, a činjenice je kako pacijenti sve više plaćaju i sve manje dobivaju. Najveći je problem u tome što ova Vlada ne nudi nikakva rješenja za takvo stanje. Jedino čime se bave pune tri godine je neprestano prozivanje bivše Vlade. U ovim zakonima jedino što se predlaže je smanjenje prava pacijenata i veće posezanje u njihov džep. Nama je jasno da današnji napredak medicine zahtijeva i veću participaciju građana, ali nismo za ovaj pristup u kojem se ta participacija traži samo od bolesnih i ne možemo podržati mjere za kojima je posegnula ova Vlada, a gdje smo izgubili potrebnu solidarnost između bolesnik i zdravih. Naime uvedena je administrativna pristojba i ovdje već po drugi puta ministar zdravstva se hvali time kako je prikupljeno dovoljno sredstava, kako su na taj način omogućena dodatni dakle lijekovi za bolesne, a ja vam još jedanputa gospodine ministre kažem trebali ste ići na populaciju zdravih koja je dvostruko veća od populacije bolesnih, a ako je bio cilj prikupiti sredstva za dodatne lijekove za bolesne onda ste mogli prikupiti puno, puno veća sredstva od ovih koje ste prikupili na manju populaciju bolesnih. Dakle, ako je to bila logika onda smo mogli opteretiti zdrave koji su dva puta veća populacija od bolesnih. Ne može se problem neracionalno postavljenog sustava rješavati novim nametima na građane. Investira se bez plana, a postojeći zdravstveni resursi se koriste neracionalno. Nema analize povrata investicija niti se pravi učinkovitost zdravstvenih ustanova. Slučajno ili namjerno previše je toga u zdravstvenom sustavu netransparentno. Od namještenih natječaja za nabavku opreme i novoizgradnju, ne postojanje kriterija za sastavljanje liste lijekova do liste čekanja i pravih razloga zašto se na neki pretragu čeka mjesecima. Zato se događa da se za zdravstvo izdvaja sve više, a da je zdravstvena usluga sve teže dostupna. Tako i u ovom Zakonu idete i korak dalje i u članku 66. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju uvodite odredbu prema kojoj se onima koji ne uplaćuju doprinos za zdravstveno osiguranje uskraćuje hitna medicinska pomoć. Svatko gospodine ministre mora imati pravo na zdravstvenu zaštitu, a vaše je da nađete mehanizme kako ćete naplatiti doprinos za zdravstvo. Ako može u zatvoru završiti starica od 82 godine zbog toga što nije platila struju onda sasvim sigurno možemo naći i rješenje za naplatu doprinosa za zdravstvo. Ako se ovrhom ulazi i naplaćuje neplaćena pristojba za radio i televiziju onda se može sasvim sigurno naći mehanizma kako će se naplatiti doprinos za zdravstvo i ne može se ići na to da se onome tko ne plati dakle u roku od 30 dana doprinos za zdravstveno osiguranje otkazuje bilo kakva zdravstvena pomoć, u ovom slučaju hitna medicinska pomoć jer nikome se ne smije ugrožavati pravo na život jer je to naprosto ustavna kategorija. U članku 41. uređuje se pitanje naknade plaća za vrijeme bolovanja. Ranijim prijedlogom zakona osobama koje su provele neprekidno 12 mjeseci na bolovanju jamčila se po isteku tog vremena, a pod uvjetom da osoba i dalje nije sposobna za rad novčana naknada u visini posljednje naknade plaće isplaćene na teret sredstava zavoda. Sredstva za isplatu naknade prema članku 67. Prijedloga zakona osiguravala se u hrvatskom proračunu. Prema ovom Prijedlogu osiguranicima po isteku 12-mjesečno od neprekidnog bolovanja i dalje se jamči novčana naknada no pri tome se više ne utvrđuje u kojem iznosu dok se istovremeno iz članka 67. izostavlja odredba prema kojoj sredstva potrebna za isplatu te naknade osigurava Republika Hrvatska u proračunu. Nije nebitno tko će isplatiti tu naknadu i kolika će ona biti jer u slučajevima dugotrajne bolesti bitno su povećani troškovi liječenja i sadašnji iznosi su premali za takve troškove liječenja gdje ljudi puno toga moraju sami kupiti, a određeni lijekovi i sve ono što im može pomoći u tim trenutcima su doista vrlo skupi. Zbog toga tražimo da se do drugog čitanja ovaj dio precizira kako bi naši građani i barem ostali na onoj razini prava koja su do sada imali. Vrlo je interesantna odredba koja govori o ravnatelju Zavoda za obvezno osiguranje pa su tako zapisali da će biti razriješen svaki ravnatelj koji je u poslovanju Zavoda u tromjesečnom razdoblju iskazao višak rashoda nad prihodima. Nije realno za očekivati da javnozdravstveni sustav posluje na načelima tržišne ekonomije i da ostvaruje prihode. Budući da niste učinili ništa kako bi se gubici u sustavu zdravstva smanjili poslovanje zavoda bez gubitaka je moguće samo ako se građanima uskrati zdravstvena zaštita. Ovaj sustav je tako postavljen da sam generira gubitke. Nema tog ravnatelja zavoda koji može funkcionirati sa ovakvim sustavom zdravstva pozitivno. Činjenica je isto tako da smo u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, odnosno zdravstvenom osiguranju imali još jedno reduciranje prava naših pacijenata. Riječ je dakle o djeci i o jednom pravu koje je prije 9 mjeseci ova Vlada ukinula, pravo na refundiranje sredstava za prijevozno liječenje kada su u pitanju djeca. Vlada je na posljedice te odluke bila upozorena i prije same primjene. U nekoliko navrata premijeru Sanader ovdje smo postavljali pitanja na aktualnom satu, upozoravali smo i vas gospodine ministre i premijera Sanadera na posljedice ovakve odluke i ukidanje toga prava. Rekli smo da zadnja populacija na kojoj treba štedjeti su djeca i to bolesna djeca. Tada je premijer Sanader rekao da je upoznat sa problemom i da će se to riješiti. Bilo bi dobro čuti što se to promijenilo u zdravstvenom sustavu u ovih 9 mjeseci jer je prije 9 mjeseci to bio veliki financijskih izdatak, a danas nije. Mi smo kao klub SDP-a podnijeli jedan zakonski prijedlog kojim smo vas htjeli motivirati da što je moguće prije to ispravite i da vratite pravo djeci na dakle troškove prijevoza kada idu na liječenje. U izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti dodali ste novu odredbu koja obvezuje jedinice lokalne samouprave kojoj su osnivači zdravstvenih ustanova da pokriju gubitke zdravstvenih ustanova čiji su osnivači. Svjedoci smo toga da su mnoge županije u vrlo teškom financijskom stanju, poprilično zadužene i nisu u mogućnosti pokriti sve troškove svojih zdravstvenih ustanova. Na ovaj način stvaramo županije u kojima će građani imati bolju zdravstvenu zaštitu i one gdje će se lošije liječiti. Neki će možda biti prisiljeni i zatvoriti svoje zdravstvene ustanove jer naprosto nemaju novca da pokriju tolike gubitke koji proizvodi loše i neracionalno postavljen sustav zdravstva. Što će npr. raditi Šibensko-kninska županija u kojoj samo šibenska bolnica po izjavi javno izrečenoj njezinog ravnatelja 90% svoga limita troši na plaće? Gdje je onda liječenje pacijenata? Ako će liječiti ljude nužno moraju proizvoditi gubitke. Što će napraviti npr. Požeško-slavonska županija koja grca u dugovima i koja je trenutno blokirana. Županija koja je do te mjere zadužena da u naredne 22 godine da ne potroši niti jednu lipu ne može vratiti sve svoje dugove. Ta županija nema prostora niti da se dodatno zaduži kako bi pokrila velike gubitke svojih bolnica na području dakle Požeško-slavonske županije. Doista u ovoj situaciji je pitanje kako će se dakle jedinice lokalne samouprave sa novim nametima, a bez dodatnih prava i bez dodatnog spuštanja financijskih sredstava na razinu lokalne samouprave kako će održati određenu kvalitetu zdravstvenih usluga dakle prema svojim građanima i činjenica je da u toj čitavoj priči koja je bila prije nekakvih koliko pola mjeseca ili mjesec oko dugova u bolnicama, činjenica je da se i od strane HDZ-a su se davale kojekakve izjave o tome jedan dan da su krivi ravnatelji, s druge strane da nisu krivi ravnatelji. Činjenica je ono što je kolega Radoš rekao da su ravnatelji na početku vašeg mandata smijenjeni pod jednim jedinim izgovorom a to je da su proizvodili gubitke. Ovi danas isto proizvode gubitke ali nisu smijenjeni a ja smatram da nisu krivi zbog toga što naprosto ne mogu drugačije poslovati jer sustav proizvodi gubitke. Člankom 26. Zakona o zdravstvenoj zaštiti omogućavate da se kroz privatnu praksu unutar domova zdravlja organizira i djelatnost zaštite mentalnog zdravlja. To je prihvatljivo i nužno jer je problem nastao 96. godine kada su pometeni psiholozi škola a isto tako iz plave knjige odnosno iz sustava zdravstva, pa danas imamo kliničkih psihologa u Hrvatskoj da ih možemo nabrojiti na prste jedne ruke, u škole se trudimo već nekoliko godina zaposliti određeni broj stručnjaka mentalnog zdravlja. Zbog svega toga imamo ovakvu gomilu nasilja u obitelji i uopće u društvu jer nemamo prevenciju i brigu za mentalno zdravlje nacije. Vrlo visoko mjesto zaštiti i brizi za mentalno zdravlje dala je i Svjetska zdravstvena organizacija i krajnje je vrijeme da i mi nešto poduzmemo. Međutim, ovo bi moglo ostati mrtvo slovo na papiru zbog toga što se briga za mentalno zdravlje privatizira. Mislimo da je nužno da mentalno zdravlje bude u sklopu redovnih poslova doma zdravlja i financiranja iz državnog proračuna. Naime, u zakupizaciji koja se do sada bila uglavnom su psiholozi i ostali stručnjaci mentalnog zdravlja postali višak i kao takvi otpuštani. Stoga je teko vjerovati da će se sada nešto promijeniti. Kad je u pitanju zaštita zdravlja na radu treba reći da je to jedna problematika kojoj treba pokloniti posebnu pozornost jer je riječ o obostranom interesu poslodavca i radnika. Nažalost, u našim uvjetima se to tako ne shvaća jer se u bespoštednoj borbi za profitom i za brzim bogaćenjem neki poslodavci nastoje osloboditi troškova zaštite na radu i zaštite zdravlja na radu. Zato je obveza države da takve dovede u red efikasnim nadzorom i rigoroznim kaznama. Za učinkovitu zaštitu zdravlja na radu neophodno je provesti učinkovitu reformu. Bitno je ojačati preventivne aktivnosti zaštite zdravlja na radu i osigurati provedbu važećih propisa. Reforma sustava može se provesti jedino ako se odrede mehanizmi kontrole i mehanizmi sankcija. I na kraju bih htjela reći da zdravstveni sustav je nažalost postao mjesto vrlo velike nejednakosti građana a predloženi zakoni će samo tu nejednakost povećati. Mi iz SDP-a ne možemo prihvatiti zakonska rješenja po kojima pravo na zdravlje, kvaliteta zdravstvene skrbi i kvaliteta lijekova ovisi jedino o financijskoj moći pojedinca. U posljednje dvije godine pogoršana je dostupnost zdravstvene zaštite, povećane su liste čekanja, Transparency International upozorava na sve veću korupciju u zdravstvu, raste nelikvidnost zdravstvenog sektora, produljuju se rokovi plaćanja dobavljačima i rokovi isplate za refundaciju poslodavcima. Za razliku od prethodne Vlade koja je u prve dvije godine mandata smanjenjem doprinosa rasteretila gospodarstvo za oko 2 milijarde kuna i uspostavila likvidnost sustava u tri mandata ove Vlade uveden je porez na bolest, uvodi se plaćanje za lijekove a zdravstvo je sve više dužno i gospodarstvu i pacijentima. A vi ste gospodine ministre danas potvrdili ovdje da ste postali dobar glasnogovornik sindikata i udruga ali ste nažalost ostali loš ministar i zdravstva i socijale. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. [[Upadica se ne čuje.]] To je subjektivna ocjena. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Lucija Čikeš. Tri odjednom su dignuta ispravka netočnog navoda. Uvažena zastupnica Čikeš, Bučan i Hebrang. Ja sam odlučio da ću dami dati prednost.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Citirat ću "Niti jedan problem ovaj zakon ne rješava.". Ma kolegice, kod nas se kaže "što je preslano nije ni mački drago". Ovo je malo previše. A drugo što kažete da struka neutemeljeno je promijenila mišljenje kroz kratko razdoblje iz negativnog u pozitivno očito da niste pomno pročitala ovaj zakon.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Bučan.
Hvala. Citiram "ova Vlada nama dostavlja materijale kao da je u zdravstvu sve u redu.". Nije točno. Pogledajte evo stranicu dva Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti gdje se govori o neracionalnoj organizaciji, lošoj kontroli troškova, porastu, nekontroliranom rastu potrošnje u zdravstvenoj skrbi itd. Dakle, dijagnosticira se ipak stanje. A drugo, šibenska bolnica. Što će raditi šibenska bolnica kad 90% limita troši na plaće? Nije točno. Malo je prenapuhan podatak od 90%. [[Upadica se ne čuje.]] Prenapuhan podatak od 90% ali neka izvoli primijeniti na primjer samo u jednom segmentu iste i kriterije odredbe o na primjer ugradnji endo proteza kao što to čine KBC Zagreb, KB Sestre milosrdnice i KB Split pa će onda sigurno biti u boljoj poziciji.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Hebrang.
Štovana kolegice, netočno je kad ste rekli da se ništa u ovom zakonu nije promijenilo od predčitanja. 10 do 15% članaka je promijenjeno. Netočno je da ovaj zakon dovodi do novog posezanja u đep, rekli ste novih nameta, povećanja nejednakosti. Ovaj zakon odnosno grupa ovih zakona ne daje nijedan novi namet, nijednu novu financijsku obvezu nijednom osiguraniku niti bolesniku. Članak 66. rekli ste da osigurava onima koji ne plaćaju doprinose samo hitnu medicinsku pomoć što je netočno jer članak 66. da je onaj koji vam je pisao govor pročitao on bi pročitao sljedeće, da mu se ograničava zdravstvena zaštita na postupke koji su nužni u otklanjanju neposredne opasnosti po život i zdravlje. To je dakle 90% praktično usluga. I na kraju, niste učinili ništa da se gubici zaustave. Kad smo preuzimali sustav ova sadašnja Vlada bolnice su imale 24% veće rashode od prihoda a danas imaju 3,5% ali i 2% pružaju veći broj usluga za takvo racionalno poslovanje. Mislim da je ovaj referat trebalo pročitati u prošloj Vladi. Hvala.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Bačić.
Pa ispravit ću kolegicu Opačić kada je u početku rekla da ovim zakonom se zapravo samo nameću nameti, dakle da se bolesnici sve više moraju plaćati a da im se smanjuju prava. To je netočno. Nijedno pravo se ne smanjuje niti se povećavaju nameti. Već sam rekao i prije administrativne takse koje su simbolički zapravo čin koji ne može se svrstati u tu kategoriju da su harač i namet na pacijenta ja bih podsjetio da je unazad tridesetak godina uvijek postojalo jedno paušalno plaćanje kako za vrijeme boravka u bolnici. Dakle to nije ništa novo, ništa novo. A ovo što ste rekli na kraju da se ovim zakonima stvara još veća nejednakost građana. Nije točno. Ovi zakoni upravo i idu za tim da su svi građani što se tiče zdravstvene zaštite jednaki i da je solidarnost osnovni zapravo postulat koji se ovim zakonima poštuje. A da je sve loše kako je ova vlast došla nije točno. Najveći problemi su nastali 2002. godine kad ste upravo bivša vlast uvela Hrvatski zavod u riznicu. Kad je donijela uredbu o plaćama. Dakle puno toga je napravljeno što mi sada osjećamo kao posljedicu. Sad ovim zakonima zapravo [[Upadica: Zahvaljujem.]] pokušavamo vratiti na normalu.
Sukladno članku 207., stavak 2. isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. U ime Kluba PGS-a, SBHS-a i NDS-a uvaženi zastupnik Nikola Ivaniš.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministre, uvažene kolegice i kolege. Dozvolite da u ime Kluba PGS-a SBHS-a NDS kažem razmišljanja o predloženom paketu zakona odnosno ustvari da kažem naša razmišljanja o aktuelnom trenutku hrvatskoga zdravstva koje se sada očitava i kroz saborsku raspravu o 4 predložena zakona. Prije svega želio bih kazati da se kao država ne možemo podičiti ni sa kakvim kontinuitetom zdravstvene politike i ni sa kakvim kontinuitetom ozbiljnoga organizacionog i stručnog rukovođenja jednim tako velikim i važnim sustavom kao što je zdravstveni sustav. Iz razloga što se s tim ne možemo pohvaliti sustav se i nalazi u situaciji u kakvoj jeste i mi danas ustvari imamo jednu paradoksalnu situaciju. Mi ocjenjujemo kao paradoksalnu. Imamo situaciju u kojoj je ukupno, opće, javno, stručno i političko mijenje opredjeljeno i jasno se izražava o zdravstvenom sustavu kao o sustavu koji je značajnim organizacionim, stručnim, materijalno-financijskim i inim ukupnim problemima. Da je to sustav koji je u gubitku negdje između 4,6 i 5 milijardi kuna trenutno. Da je to sustav koji ne funkcionira kao sređen sustav a istovremeno mi danas kao i neki dan na saborskom odboru za zdravstvo ustvari vodimo jednu raspravu u kojoj je okosnica rasprave prijedlog 4 zakona koji nisu reformski zakoni i koji nisu rezultat najavljene reforme zdravstva pred dvije godine. Pred dvije godine je gromoglasno najavljena reforma zdravstva iz razloga što je i sadašnja stranka na vlasti bila na stanovištu, imala ocjene da je to sustav zrel za pravo reformiranje. Na stranu što se on reformirao od 1995. do 1998., od 1998. do 2000., od 2000. do 2004. i na stranu što je da uvjetno tako kažem da se malo našalim, vaša strategija gospodine ministre neki dan donešena i o kojoj se sad jako govori četvrta strategija koju ovoj državi donosimo. Prva se zvala okvirni plan 1998., druga 2000. Treća je ona od Ureda za strateška i kako se već zvao, knjižica cijela «Zdravstvo u 21. stoljeću.». Ne za 4 ili 5 godina. Prema tome kada je zdravstvo u pitanju mi imamo diskontinuitet, mi imamo diskontinuitet stavova o tome kako se sa zdravstvom treba raditi? Što u zdravstvu treba raditi? I kojim putem on treba da ide? I da ja odmah kažem sa x, sa masu malih, manje važnih ali prisutnih rješenja u ovim zakonima se i osobno kao liječnik, dalje kao saborski zastupnik ili neki politički djelatnik mogu složiti i podržavam ih. Ali sa onim što je paket reformskih zakona o zdravstvu trebao donijeti i s time što je najavljeno da će se ući u uzroke razrješavanja problema zdravstva u Hrvatskoj, a sa ovim se u to ne ulazi ne možemo se složiti i zbog toga naravno nećemo podržati ova 4 zakona. Jer se ne ulazi. Jer što je problem hrvatskog zdravstva? Problem hrvatskog zdravstva je što svaki dan pa svaku sedmicu pa svaki mjesec pa svaku godinu se stvara gubitak. MI imamo zdravstveni sustav. On ima neka svoja tri velika djela. Ima sustav javnoga zdravstva koji možda gledajući ta tri djela može dobiti i najprolazniju ocjenu. Imamo sustav primarne zdravstvene zaštite koja onako kako je stvorena, iz čega je, koja ima, čiji je, to je sustav koji je svojim stvaranjem odgovoran za uništenje doma zdravlja u Hrvatskoj pa sad ne znamo kako ali pričamo kako bismo vratili dom zdravlja a nigdje se ne vidi kako. Koji ne može dobiti prolaznu ocjenu jer primarna zdravstvena zaštita inače dosta dobro plaćena u ovoj zemlji ne obavlja onaj dio posla koji bi morala obavljati. Ne obavlja onaj postotak usluga i onoga što je dužna obaviti. Imamo treću, bolničku zaštitu. Da sad ne dijelim, bolničku zaštitu u kojoj, ja ću reći heretičke stvari. Imamo previše bolnica. Imamo previše bolnica. To je moje mišljenje. Imamo loše organizirane bolnice. Imamo to da ne znamo tko što smije raditi? A ovdje imam papir gdje je akreditacija praktično i kategorizacija po ovom dokumentu Ministarstvo zdravstva u kojem je bila već za 2001. najavljena kao ono, ona je gotova, tu je. Ali je nema. Imamo hipertrofirano zagrebačko zdravstvo. Imamo zagrebačko zdravstvo o kome nitko ne smije progovoriti ima li previše bolnica, ima li previše kreveta? Da li sve planirane izgradnje bolničkih kapaciteta novih u zdravstvu trebaju Hrvatskoj? Da li zagrebačko zdravstvo liječi 3 milijuna građana Hrvatske od 4, koliko nas ima. A svi ostali 1 milijun ili obrnuto što bi se moglo iz tih kapaciteta zaključiti. A vjerojatno da se 3 milijuna građana Hrvatske ne liječi. Jer osobno znam kako je teško ponekad bez debelih veza doći na jednu diferentnu pretragu u Zagreb. Jako je to teško doći. Je li to famozno Rebro i kako je nemoguće doći mislim do tih svih diferentnih stvari bez na način da je pacijent, da je osiguranik osnovnog zdravstvenog osiguranja izložen čemu? Listama, čekanjima i onda naravno crnoj participaciji. Ja mislim da je dovoljna činjenica, da i o tome treba otvoreno progovoriti, činjenica da je ove godine ako se ne varam početkom godine da su liječničke novine donijele jedan broj, izašao je jedan broj liječničkih novina koji je imao temu, tematski je bio posvećen korupciji u zdravstvu. A kod nas su što bi rekli naši sugrađani «fiumari» roso i fiori. Sve je med i mlijeko teče. Mi ćemo malo popraviti sustav. Mislim da ga na ovaj način nećemo popraviti. Naime da konkretiziram čini mi se da se dakle grebe po površini problematike zdravstvenog sustava. A zdravstveni sustav ima godišnje nedostatak od dvije milijarde. Kako se taj nedostatak može riješiti da se on ne iskazuje? Vrlo jednostavno. Da netko da dvije milijarde ili da taj sustav da dvije milijarde manje usluga. Za mene trećega rješenja nema. Istovremeno postoji procjena, da se vratim malo na tu korupciju da hrvatski građani … [[Govornik se ne razumije.]] ovi koji se s tim pokušavaju temeljem statistike i ne znam čega baviti. Ovih dana se moglo pročitati kako su ozbiljne procjene da hrvatski građani na crno participiraju taman sa negdje oko 2 milijarde. E pa što radi organizacioni i ne znam koji nadzor u sustavu hrvatskog zdravstva, jer mi imamo, sve imamo, imamo fond, imamo ministarstvo. Šta radi mislim? Hoće li se nekad netko sa time možda uhvatiti u koštac? Možda hoće, možda i neće. Ovom razinom i ovim pristupom koji je kroz ove zakone ja osobno mislim da neće. Mi smo dakle sustav koji za razliku od Njemačke ima 15,5% stope za zdravstvo. Njemačka ima 13%. Ali Njemačka se ja ne znam približava 25 ili 30 tisuća eura bruto društvenog proizvoda po glavi stanovnika, a mi smo prešli 5 tisuća. I sad na koji način mi možemo funkcionirati sa tih svojih hipotetskih 9% iz GDP-a s kojim bi zdravstvo trebalo funkcionirati u ovim uvjetima kada Njemačka u svojima, sa svojim GDP-om izdvaja 10,2%. I sve razvijene zemlje u rasponu od 8 do 10%. Sa nerazvijenima ja se ne bih uspoređivao, odnosno mislim da se nije dobro uspoređivati s onima s kojima se nismo nikad uspoređivali. Prema tome, istovremeno gromoglasno najavivši reformu i ulazak u pokušaj da se razriješe ta pitanja mi sa ovim ne rješavamo ništa. Mi imamo sustav u kome će i dalje se nastaviti kumulirati ovaj minus i problem ostaje. Mi u problem ne ulazimo. Više puta sam u Saboru rekao, ponovit ću to i danas, mislim da se reformu zdravstva trebalo nužno odvojiti od reforme sustava zdravstvenog osiguranja. Mislim da su reformu zdravstva trebali voditi medicinari, a da su reformu sustava zdravstvenog osiguranja, uz sekundiranje medicinara, trebali voditi ekonomisti ove zemlje. I da je to trebalo rješavati pozitivnim dijalogom te dvije grupacije i pozitivnim sukobom te dvije grupacije, a ne stvaranjem privida lažnoga jedinstva i lažnoga optimizma na način da ne rješavamo suštinske stvari. Maloprije je kolegica ovdje spomenula kako je rasterećena privreda 2000. godine. I to si navela kao plus prošloj Vladi. Ja ću temeljem ovog što sam maloprije rekao o postotku, o GDP-u, o tom teroru relativnih brojeva, jer nad hrvatskim zdravstvom se provodi teror relativnih brojeva, a apsolutni brojevi su premali. Ja imam upravo taj zakon o kojem je kolegica Opačić govorila ovdje. Jeste, u obrazloženju tog zakona je točno napisano sve ono, sve ono što se nije desilo. A napisano je da je nužno da bi se povećala konkurentnost hrvatskog izvoza, povećalo zapošljavanje i smanjilo sivo tržište te radne snage smanjiti stopu za 2% i to je tako te 2 milijarde koje se spominju. Ali to se inače nije desilo. Zahvaljujući toj promjeni stope nije po meni porasla konkurentnost hrvatskog izvoza niti se je povećalo zapošljavanje. A od tih 2% tada smanjenih bi 0,25% danas bio možda oko 600 milijuna, oko 600 milijuna. Pa kad tome dodamo ono što bi trebalo otvoreno reći građanima Hrvatske jedanput da će za dio troškova osnovnoga zdravstvenog osiguranja osim što plaćaju osnovno zdravstveno osiguranje i participirati, a u uvjetima da im se, da ih onda sustav zaštiti od crne participacije, nego da kad participiraju i dobivaju uslugu onda bi to bilo čisto jasno i pošteno. I ja sam uvjeren da nikakav problem tu participaciju tu ne bi trebalo u biti uvesti. Jer ne mislim da su građani Hrvatske nerazumni, ne mislim da misle da žive u nekom hipotetskom raju nego žive realno u Hrvatskoj onakva kakva je sa onim problemima koje ima. Pa konačno reći da li je to 90% koje će se, koje će osnovno osiguranje pokrivati u primarnoj, da li je to 85% koje će pokrivati u polikliničkoj i 80% u bolničkoj, o čemu se je spominjalo. Pa da kažemo 15% kad uzmete osnovno osiguranje, 15% svojih troškova u zdravstvu ćete dodatno plaćati. Ali tad nećete nositi purice, lignje, viskije, niti plave koverte nikome, jer ćete biti u sustavu kakav je u Njemačkoj gdje nikome ne pada na pamet da podmićuje doktora, medicinsku sestru ili nekoga drugoga. Mislim da je šteta što se još jedan društveni period u kome je zdravstvo kroz problematiku i kroz svoj značaj došlo na dnevni red društva i onda i na jednu saborsku raspravu koja ima i svoju prethodnu raspravu, pa ima i danas, imat će i sljedeću, nije iskoristilo za prve iskorake u te suštinske stvari koje treba u hrvatskom zdravstvu učiniti, danas, sutra ili prekosutra. Da li je sad to godinu dana prije izbora razlog da se to neće činiti? Pa se onda neće činiti u prvoj godini nakon izbora da ne razočaramo one koji su glasali za nekog. Pa ćemo se uvijek vrtiti u krug i sami sebi ono šta kažu stajati na rep. Mislim da to malo po malo postaje besmisleno. Čini mi se da su za mnoge koji upravljaju sudbinom hrvatskog zdravstva najvažnije stvari postale investicije. Najvažnije da su novine pune natpisa. Koliko je koštalo Rebro do sada? Da još treba 75, čega, milijuna eura kredita da se dovrši Rebro, da se raspravlja u zagrebačkim medijima tko je kriv što nije završena bolnica Blato. Pa ne znam tko će se liječiti u tim svim silnim bolnicama sa svim tim silnim kapacitetima ako ni za jednu novu nećemo zatvoriti ni jednu staru. Investicije nisu zdravstvo. Investicije su pacijenti. Pardon, zdravstvo su pacijenti. Zdravstvo je skrb za zdravlje pacijenata i skrb za zdravlje naroda. To može samo dobro i kvalitetno organiziran sustav. I mislim da je definitivno došlo vrijeme da se pomiješanost onoga za što se u ovom društvu zalažu istovremeno HZZ-o i istovremeno Ministarstvo zdravstva, jer se ponekad ne zna tko je tko. Gdje se ponekad ne zna je li se direktor Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje ponaša više kao ministar ili se ministar u onome svemu što obrazlaže javnosti ponaša kao da je direktor osiguravajuće kuće. Pa oni nisu jedno. Oni ne mogu biti ruku pod ruku, neovisno iz kojeg smo mi sustava proizašli, klasičnog, državnog … [[Govornik se ne razumije.]] Ali nakon 15 godina mi moramo imati definitivno razdvojene funkcije i mora se znati tko u ime koga naručuje usluge, tko usluge daje. Da taj koji daje usluge mora imati svoje cijene i da društvo mora osigurati i za onoliko para koliko ima za svoje građane, za svoje osiguranike, za svoj narod kupovati usluge. Zdravstvo temeljem svega ovog što se biva s njime nije u dobroj poziciji u hrvatskom društvu. Po meni nije iz jednostavnog razloga, jer s obzirom na to da se nekoliko vlada nije pozabavilo s time da uđe suštinski u otklanjanje uzroka kriznih problema u zdravstvu to znači da ga ustvari i ne drže tako važnim kako to mi možda mislimo. Kada bi bilo drugačije onda bi vjerojatno i neki odnosi bili u tome koji sektori koliko novaca troše proračunskih drugačije. Uz dužno poštovanje, obrazovanju ide u ovom društvu ne znam 9 milijardi. A u kolikom dijelu građana ove zemlje brine obrazovni sustav u svim svojim elementima? Šta, u 25, 30% valjda, ne više. Zdravstvo brine za svih 100% državljana, a ima 15 i pol, 16 milijardi. Jesu to normalni odnosi? Pa nisu. To nisu normalni odnosi. Iz tog razloga mislim i zalažem se za sljedeće. Mi moramo redefinirati izvore financiranja zdravstva. Stopa, ostali prihodi, na koji način do njih doći? Što to znači, koje su još rezerve i koji postotak se može adekvatnom organizacijom u sustavu i sjediti i dobiti, ali mi moramo osigurati sredstva ukoliko nećemo da nam se snizuje razina zdravstvene zaštite, a ona će se snižavati iz onog razloga koji sam rekao. Ako 2 milijarde ne stavite na stol zdravstvu onda ono može samo za toliko novaca manje usluga pružiti da bi bilo na nuli. Iz tog razloga mislim da u ukupnoj javnoj potrošnji Hrvatske ima prostora da se otvoreno zatraži i od svih onih koji su izvan zdravstva da se … [[Govornik se ne razumije.]] u tom bilanciranju jesu li ti odnosi u ukupnoj javnoj potrošnji u Hrvatskoj odgovarajući, jesu li oni takvi kakvu su nam potrebni, da li zdravstvo treba smanjivati ili ima prostora da se preraspodjelama unutar ukupne javne potrošnje učini da zdravstvo stane na noge i da ne generira svaki dan i svaku godinu gubitke. Pri tome bih htio jasno kazati još nešto. Mislim da nam nitko izvan ove zemlje ne može i ne treba ni pod koju cijenu određivati koliko ćemo i zašto mi od svojih novaca trošiti za neku svoju djelatnost. Tu mislim na tu priču, ne priču nego tu mislim i na stavove Svjetske banke o tome što se u reformi zdravstva u Hrvatskoj treba učiniti. Svjetska banka je to jasno kazala, to nije nikakva tajna, a to je da se tu mora ići na generalno smanjivanje izdataka za lijekove, smanjivanje bolničkih deficita i izmjenu paketa osnovnog zdravstvenog osiguranja i to oni traže od nas koji izdvajamo niti 500 eura po glavi stanovnika godišnje za zdravstvo, a istovremeno od susjedne Slovenije nadalje zemlje Europske unije izdvajaju od tisuću eura po glavi stanovnika pa onda neki po tisuću i pol, dvije, dvije i pol itd. Prema tome, mislim da možemo govoriti o javnoj potrošnji kao ukupnoj bilanci i imati određene obaveze prema svjetskim financijskim institucijama, ali unutar toga mi moramo moći reći mi ćemo reći koliko ćemo dati za obrazovanje, ali ćemo isto tako reći i koliko ćemo dati za zdravstvo. Naših 500 eura za zdravstvo nije dovoljno i mi ćemo biti neprestano progonjeni kao društvo, kao oni koji na određen način vode ovu zemlju od ljudi, od građana, od osiguranika da nismo ponudili modele da bi imali odgovarajuću zdravstvenu zaštitu. Teško će se naši ljudi vratiti na nižu razinu zdravstvene zaštite. Ja mislim, tvrdim da mi ovu razinu moramo zadržati i moramo je unapređivati i zato trebamo više izdvojiti, a na koji način će se izbilancirati ukupna javna potrošnja to je pitanje strategije Vlade, to je pitanje odnosa koji se dogovaraju međuresorno, ali mislim da zdravstvo ne može biti to koje služi ponekad i za potkusurivanja. Vidim da mi gori svijetlo. Kao potvrdu ovoga zadnjeg što sam kazao imamo i sada situaciju koja nam potvrđuje kakav je odnos prema zdravstvu, nezaposleni socijalni slučajevi, djeca do ne znam koje, penzioneri, poljoprivrednici iznad 65 godina. Za njih osnove zdravstvenog osiguranja plaća država, plaća proračun, odnosno Ministarstvo financija, pa neka nam ministar kaže koliko je temeljem toga Ministarstvo financija, odnosno Vlada dužna zdravstvu. Blizu 2 milijarde. To je podatak koji je siguran, je li to sad milijardu ili 900 ili 2 i sto. Dakle, država ne plaća ono što mora plaćati, a rekla je da će za nezaposlene socijalne slučajeve oni koji za sebe ne mogu brinuti i poljoprivrednike stavi od 65 godina plaćati osiguranje, osnovno zdravstveno osiguranje. Prema tome, to je sustav koga svatko može zakidati otprilike kako mu se svidi i ja osobno mislim da to nije dobro i mislim da zdravstvo mora imati mjesto u tim međuresornim odnosima onakvo kakvo mu priliči i da mora imati dignitet ta ukupna grupacija i odnosu na obrazovnu i odnosu na znanstvenu i odnosu ne znam koju. O mogućim uštedama u sustavu lokalne, regionalne, državne uprave bolje ne govoriti. Svaki smiješni činovnik od općine do države danas ima u ovoj zemlji 24 sata auto, većina ih ima kartice od INA-e i voze se 24 sata zabadava i onda govorimo, mislim da na onome tko je bolestan moramo štedjeti i da nema prostora za uštede. Ima prostora za uštede, mora se ući u bilanciranje unutar javne potrošnje i to u ovom slučaju u prilog zdravstva. Hvala lijepo.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Slažući se sa većim dijelom izlaganja kolege Ivaniša ipak mislim da treba ispraviti par netočnih navoda. Rekao je možda greškom da građani daju na crno 2 milijarde kuna godišnje. Ne. To daju 2 milijarde kuna na privatnom tržištu u privatnim ordinacijama, privatnim poliklinikama uz cijene koje određuje komora i naravno uz financijski sustav kontrole. Dakle, to je izvandržavni proračun, izvandržavni trošak, a ne na crno. Da je centralizacija u Zagrebu nije točno. Zagreb ima isto tako 5 akutnih kreveta na broj stanovnika kao i Split, Rijeka, Osijek i plus toga samo 0,2 kreveta na tisuću stanovnika za najsofisticiraniju medicinu. Mi nismo išli na centralizaciju poput Slovenije koja je sve u jedan klinički centar svrstala. Napokon ne može se reći da država ne plaća svoje obveze. Država plaća 9% bruto nacionalnog dohotka za zdravstvo i to smo prvi ne u Europi nego u svijetu, iza nas je Slovenija sa 8% i zatim Europska unija sa 6, 6 i pol do 7%. Dakle, država plaća najviše za zdravstvo zbog toga jer drugih izvora osim državnih nema i tu je problem. Hvala lijepo.
Drugi, poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] rečenicu na početku da u Hrvatskoj ima previše bolnica, previše kreveta, a i da u Zagrebu sigurno ima i previše bolnica i kreveta. Kolega Hebrang je već djelomično to rekao, ja ću samo ponoviti. U Hrvatskoj nema previše kreveta, nema previše ni bolnica. U Hrvatskoj se liječi u hrvatskim bolnicama na 15 tisuća akutnih kreveta između 650 i 700 tisuća bolesnika godišnje. Od toga se u kliničkim bolnicama liječi 50% toga, dakle oko 340, a u Zagrebu gdje je najveći broj kliničkih bolnica 10, 180 do 200 tisuća. Prema tome, taj broj pokazuje da je samo adekvatan i kapacitetima. Druga stvar što ste rekli da nije dobro što se kod nas ne zna tko je ministar zdravstva, tko je direktor hrvatskog zavoda. U našim uvjetima u ovako u malim sredstvima upravo ta suradnja mora biti vrlo, vrlo intenzivna i ja bih rekao bez nje nema uspjeha. Dokaz da je to dobar model je model tamo ako se sjećate '94., '95. kad je ministar zdravstva bio ovdje prisutni profesor Hebrang a direktor Hrvatskog zavoda Turek 94. godine Hrvatski zavod je dugove od 150 milijuna dolara dobavljačima sam riješio iz vlastitih sredstava.
Dobro. Hvala lijepa. I poštovani zastupnik Marko Turić.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnik Ivaniš je rekao kad je uspoređivao Ministarstvo prosvjete i Ministarstvo zdravstva rekavši da prvo brine za 30% a zdravstvo za 100%. Ja bih to ispravio, ali znate zašto? Zdravstvo se brine za 130%, i za nerođene i čak i za umrle pa bi ja molio da ovo zapamtite i svi mi skupa pa kad budu se određivala sredstva za Ministarstvo zdravstva da podržimo ministra i sve druge pa možda neke teme uvažavajući uz sve to potentnost i gospodarstveni status Hrvatske države. Hvala lijepo.
Ministar zdravstva i socijalne skrbi Neven Ljubičić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dame i gospodo, evo dozvolite samo jedan kraći osvrt na sve ovo što je bilo rečeno. Mislim da neke stvari apsolutno moramo dovesti na mjesto gdje inače pripadaju. Naime, ovdje je navedeno da je bivša Vlada 2003. godine donijela jedan razvojni projekt kliničkih i općih bolnica u Republici Hrvatskoj. Da, točno je, donijela je. I mi ovako karikirano a i moji ravnatelji vole reći da je to jedna slikovnica. Zašto slikovnica? Pa evo vidite, ovako dakle ima jednu sliku Klinika "Vuk Vrhovac" pa piše starost bolnice, posteljni kapaciteti, potrebna ulaganja, cijena i onda ovako par sličica lijepih. Onda opet ide slijedeća bolnica pa opet jedna sličica. Dakle, to je apsolutno mislim da nije toliko ozbiljan dokument ali recimo kao jedno ovako dječje štivo zgodno izgleda. Dakle, pravog master plana nema, mi smo u postupku dakle izrade tog jednog master plana. Isto tako najavljujem da ćemo ga provući kroz saborsku proceduru, znači neće biti samo akt Vlade nego i kroz saborsku proceduru. Zašto? Da bi zapravo Sabor to verificirao i da bi praktično to postalo ono što će obligirati i one koji dolaze. Bilo je riječi o preventivi. Ja bi molio kad govorimo o preventivi moramo biti ozbiljni radi naših građana. Mi imamo tri oblika preventive, malo edukacije. Primarna, dakle sekundarna i tercijarna. Primarna preventiva ima za cilj spriječiti nastanak bolesti, sekundarna rano otkriti bolest i tercijarna naravno prepoznati odnosno zbrinjavati komplikacije. Primarna sigurno se slažemo je nešto što moramo djelovati u okviru dakle naše zajednice, znači u okviru svakoga pojedinca promotivnim akcijama, naravno od ranog djetinjstva. Ali ono što je naša velika zadaća naravno promovirati tu primarnu prevenciju ali raditi na područjima posebice sekundarne prevencije. A drago mi je da je to ovdje i prepoznato jer evo sutra na Vladi je prezentacija Nacionalnog programa ranog otkrivanja karcinoma dojke, dakle sekundarna prevencija jedne od bolesti, jedne od pošasti zapravo među ženama u Hrvatskoj i mislim da će to zapravo biti jedan veliki iskorak za koji smo samo za ovu godinu predvidjeli negdje oko 35 milijuna kuna bez dakle dodatnih investicija koje su vezane za obavijesti. Ovdje je rečeno da su zakone pisali ekonomisti. Ja moram priznati da ću ovo uzeti kao jedan veliki kompliment jer me inače svi zapravo percipiraju kao nekako previše zdravstvenoga a premalo ekonomski orijentiranog ministra, pa evo mislim zapravo da mi je to došlo kao neka vrsta komplimenta. Govorilo se o uvođenju i potrebi uvođenja tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] mi smo ga preveli DTS modela u plaćanju bolnica. I točno, to je i bivša Vlada naznačila u svojim dakle načelima razvoja zdravstva još 2000. godine, nisu napravili a mi nismo puno pisali nego evo radimo. U dakle tijeku je već drugi mjesec pilot projekta koji se provodi u četiri bolnice, jednoj kliničkoj bolnici većeg ranga, dakle KBC-u, KBC-u Rijeka, u jednoj Kliničkoj bolnici Dubravi, u jednoj Općoj bolnici većega ranga u Zadru i jednoj Općoj bolnici malo nižeg ranga u Pakracu. Evo kažem, drugi mjesec je u tijeku, rezultate već neke preliminarne imamo pa možda ako netko bude zainteresiran možemo prezentirati vrlo zgodni rezultati. Očekujemo da ćemo praktično vrlo brzo i taj model naravno zaživjeti a to je i dio Nacionalne strategije razvitka zdravstva. Pa nekako onda mi nije jasno zašto se nije podržala Nacionalna strategija ako se ovo izdvaja kao jedna od stvari. Tu se zapravo izdvojila i potreba sustavnih promjena. I točno, ova Vlada apsolutno to podržava, da sustavne promjene. Ali, za razliku od bivše Vlade koja je htjela skočiti odmah na prvi kat pa pala mi imamo stepenice i idemo stepenicu po stepenicu, nekad dvije, nekad jednu ali penjemo se sigurno. I ovo je jedna od naših stepenica ovih nekoliko zakona i mislim da ćemo se vrlo lijepo i lagano zapravo popeti tamo gdje smo i htjeli a to znači onaj konačni cilj imati još bolji, još kvalitetniji sustav zdravstva koji naravno je i fiskalno opstojan. Par riječi samo o specijalizacijama. Inače evo imamo običaj sve specijalizacije koje dajemo pojedinim ustanovama staviti na web stranicu www.mzss.hr i to se otkuca i pojavi se naša dakle prva stranica i tamo ima specijalizacije, to se klikne i otvori se specijalizacije i tu se može vidjeti sve. Mi smo samo u 2005. godini dali više od dvije stotine specijalizacija. Plan specijalizacija ne donosi ministar, ministarstvo, donose ih ustanove i mi ih dakle u cijelosti ispoštivamo ako naravno nisu specijalizacije koje su malo čudne. Pa recimo da jedna bolnica, opća bolnica nižeg ranga zatraži jednu subspecijalizaciju s neurokirurgije a recimo nema neurokirurgiju ili tako nekakve zapravo čudne stvari, naravno da to onda nećemo odobriti ali plan zapravo specijalizacija u načelu dakle uvijek podržavamo i odobrimo. Inače, samo kad govorimo o specijalizacijama samo jedna rečenica, da upravo koordinacija medicinskih fakulteta a ona je osnovana na poticaj ove Vlade zajedno sa komorama i stručnim društvima izrađuje novi plan i program specijalističkog usavršavanja sukladno Europskoj povelji stručnog usavršavanja. Ovdje je bilo govora o mišljenju komore. Ja sam moram priznati praktičan čovjek, ne volim ovako puno teoretiziranja. Ovo je dakle dopis, evo ga tu, dakle komore gdje zapravo zahvaljujemo itd., izražavamo svoje zadovoljstvo da su u dostavljenim nam nacrtima prijedloga zakonskih akata izvršene odgovarajuće izmjene sukladno našim primjedbama poglavito u dijelu koji se izravno odnosi na naše članove, doktore medicine i sustav lječništva itd. Na temelju postignute sadašnje dobre suradnje očekujemo da će biti razmotreno, usvojene i dalje primjedbe i da ćemo zapravo vidjeti da nacionalna strategija u cijelosti zaživi i tako dalje i tako dalje. Dakle ne znam otkud zapravo ovi podaci i od kud taj uopće dopis? Drugo, htio bih vam zapravo pročitati odredbu važećeg zakona. Odredba važećeg zakona koji je donijela dakle bivša Vlada i kaže ovako: «Osiguranicima te osiguranim osobama iz članka 11. ovog Zakona koji su prema posebnom Zakonu obveznici obračunavanja i plaćanja doprinosa a koji nisu uplatili doprinos za osnovno zdravstveno osiguranje za najmanje tri kalendarska mjeseca ograničava se korištenje prava iz osnovnog zdravstvenog osiguranja na hitnu medicinsku pomoć. Dakle to je odredba koja praktično već stoji u zakonu. Znači to nije odredba novog zakona nego je to odredba starog zakona i to jasno treba zapravo kazati, a ne za svoje grijehe optužiti drugoga. Brigo moja prijeđi na drugog, to je staro vrijeme. Tu je zapravo bilo govora o problemima Šibensko-Kninske županije. Točno imamo tamo jedan veliki problem. Otvaramo upravo novu neurologiju, sedmoga, evo ne znam kog ćemo, kako ćemo to organizirati jer župan ima jedan mediteranski skup. Ja imam nešto u Motovunu pa se ne možemo dogovoriti i naravno počeli bi dakle sa gradnjom pedijatrije a svi se sjećate onih ružnih slika pedijatrije u Šibeniku. Jedan objekt koji apsolutno zahtjeva hitnu interevenciju, startat ćemo sada sa njegovom izgradnjom. Bilo je govora i o problemima Požeško-Slavonske županije. Ja se sjećam nekakva predizborna poruka župana Ronka je bila. Kaže: «Vaše rješenje za sve probleme, Ronko». Pa evo ga, ja se nadam da će on zapravo i sve ove probleme riješiti jel'? I samo mali osvrt na mentalno zdravlje. Upravo je ova Vlada dakle prva pokrenula Hrvatski zavod za mentalno zdravlje. On sada funkcionira u svom prostoru, sa svojim ravnateljem, sa svojim dakle djelatnicima. Prvi smo pokrenuli Centar za mentalno zdravlje ovdje u Zagrebu, točno kao prvi. Zašto? Jer nam je Zagreb zapravo izašao u susret, dao je i prostor. Slijedi Osijek. Evo upravo radimo na jednoj prostoru zgrade stare carine gdje bi zapravo taj prostor malo adaptirali, dijelom preselili praktično unutra neke još sadržaje i naravno napravili da funkcionira i centar. I na kraju kaže se administrativna pristojba je ugrozila bolesne da treba zapravo više opteretiti zdrave, ali evo ja ću opet samo napomenuti da je bivša Vlada smanjila izdavanja upravo od svih tih zdravih pa koliko je ona ugrozila bolesne? Ali to su političke floskule. Mislim da je vrijeme zapravo za drugačiju akciju. Hvala.
Hvala. Za Klub HSS-a poštovani zastupnik Miroslav Čačija. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Nakon dugotrajne rasprave u prethodnoj raspravi i iznesenih puno dobrih prijedloga nažalost možemo konstatirati danas da su istina samo neki od tih dobrih prijedloga ugrađeni u ponuđene prijedloge zakona ali u cjelini ipak ustvrditi da se radi o kozmetskim i dalje tekstualnim promjenama koje nisu u interesu građana osiguranika, njihovim materijalnim mogućnostima odnosno potrebama. Sve se to ipak svodi na to da se teret potrošnje prebaci iz javne na privatnu, na osiguranika i lokalnu samoupravu. Da je to tako proizilazi iz niz zvaničnih podataka koji su nam dostupni, a ja ću ponoviti samo ono što smo izrekli i na prethodnoj raspravi kad smo komentirali šta se dešavalo u 2004. godini vezano uz društveno bruto, bruto društveni proizvod koji je tada iznosio 207,082 milijarde kuna. Javna potrošnja 15,945 milijardi kuna odnosno 17,7%, a privatna potrošnja 4,142 milijarde kuna odnosno 2% što znači da je u toj godini ukupna potrošnja iznosila za zdravstvo 20 milijardi 087 kuna s tim da je udio privatne potrošnje u ukupnoj potrošnji za zdravstvo iznosio 20,62%, a udio javne potrošnje 79,38%. I sada na temelju tih pokazatelja koji nisu bili ništa drugačiji nego u 2005. godini mislili smo da će i nakon one kažem dugotrajne rasprave i dobrih prijedloga ipak se puno toga ugraditi u ove izmjene i dopune zakona koji su danas pred nama. Nažalost ponavljam puno toga ipak nije napravljeno već dapače ostalo je gotovo isto. A istina vrijeme leti, mjesec i po dana je iza nas, a situacija je u zdravstvu ništa bolja nego što je bila i u to vrijeme. No ja neću se vezati uz nikakve stranačke stavove već isključivo ono što imam pred sobom, a to su prijedlozi izmjena i dopuna Zakona o zdravstvenoj zaštiti, zdravstvenom osiguranju, dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju odnosno osiguranju zaštite na radu. Pa ću upravo tim redom i dati naše primjedbe u ime Kluba zastupnika HSS-a. Prvo, Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Bitna primjedba i dalje naša je odnosi se na titulare vlasništva nad zdravstvenim ustanovama. Jer i dalje ostaje kako je to bilo predviđeno i onim prijedlogom koji je bio tada pred nama. I dalje zadržava se odredba po kojoj se i trgovačka društva mogu baviti zdravstvenom djelatnošću. U praksi se to pokazalo lošim rješenjem pa ponovo ponavljam onaj slučaj poliklinike Sveti Duh 2 koji je nažalost bio takav kakav je i ostavio je traga na sve ovo što se danas dešava i na nas koji vidimo da na neki način ipak trebalo bi drugačije postupiti u reguliranju vlasničkih odnosa u ovom Prijedlogu zakona. Jer tu se ipak radi o dvije suprotne odredbe jer normalno da zdravstvo radi na neprofitnoj osnovi a trgovačka društva rade ipak da bi ostvarila što veći profit. Ostaje i nadalje ona primjedba vezana uz vlasnika i njegova osnivačka prava jer vlasnik po ovome prijedlogu i dalje mora pokriti gubitke svojih zdravstvenih ustanova. Danas su gubici zdravstvenih ustanova posebno općih bolnica ogromni i oni višestruko premašuju proračune svojih vlasnika koji se zbog nezavidne gospodarske situacije ionako nalaze na rubu preživljavanja. Županije i gradovi nemaju sredstva za pokrivanje gubitaka svojih zdravstvenih ustanova. Pa tako zakonska odredba je u potpunosti za nas neprihvatljiva. Ona može bitno utjecati na ostvarivanje zdravstvene zaštite stanovništva iz županija čime ih stavljamo u neravnopravan položaj u odnosu na stanovništvo gospodarski naprednijih županija ili gradova ili onih zdravstvenih ustanova koje su u vlasništvu države. Ovdje bi pripomenuo i ovo što je danas izrečeno, a vezano je uz moguće sanacije gubitaka kroz korištenje decentraliziranih sredstava. Ja moram reći da hvala dragom Bogu da su ta decentralizirana sredstva mogla biti korištena upravo u one svrhe za koja su bila i predviđena. To je znači za investiciona održavanja, investicije, vezano uz opremu. A isto tako i uz nabavu kompjuterizacije, odnosno za nabavljanje te opreme. A njih sada pretvoriti u redovnu potrošnju mislim da bi ponovo zaustavili kvalitetu mogućeg pružanja zdravstvenih usluga jer bi ponovo doveli opremu u stanje koja je bila pred par godina, što mislim da ni u kom slučaju ne smijemo činiti. Da su, da je amortizacija u cijeni zdravstvene usluge onda da, ali ona nažalost nije. Pa rekao je danas i uvaženi kolega Hebrang da o kakvoj se radi cijeni usluge kod nas, zdravstvenoj dakle. Nešto kratko što se tiče statusa domova zdravlja. Smatramo da je taj broj domova zdravlja važno odrediti u odnosu na ukupan broj stanovnika županije. Jer samo optimalna pokrivenost domova zdravlja može u nekim situacijama biti kvalitetan nadomjestak za nedovoljnu dostupnost ostalih zdravstvenih kapaciteta. Usluge korisnici trebaju moći ostvarivati u najbližem domu zdravlja, a ne prema utvrđenoj podjeli. Isto tako smatramo da bi pri domovima zdravlja mogla biti i ljekarnička djelatnost. Jer u mnogim sredinama iste nema ili je ograničena sa radnim vremenom. Dakle, i tu bi se drugačijim rješenja vlasništva ili suvlasništvom moglo kvalitetnije utjecati na kvalitetu ostvarenja zdravstvenih usluga. Jer i danas postoje vitalni interesi kod svih razina lokalne uprave i samouprave za što boljim funkcioniranjem zdravstvenog sustava, posebno primarne zdravstvene zaštite. Nastavak privatizacije međutim otvara i neka druga pitanja. A jedno od njih je i pitanje uloge ravnatelja domova zdravlja i njegovo utjecaja na privatne zakupce. Pa se postavlja pitanje može li u gotovo potpuno privatiziranom sustavu biti mjesta za ostvarenje kvalitetnije zdravstvene zaštite i može li primarna zdravstvena zaštita biti glavni oslonac zdravstvenog sustava što je strategijom i određeno. Prijedlog Zakona o zdravstvenom osiguranju. Iako su prihvaćene neke primjedbe na prethodni tekst predloženog zakona ono bitno i dalje nije mijenjano. A odnosi se prvo na ovo o čemu konstanto govorimo, na dvije liste lijekova. Jer se ne navode kriteriji po kojima će biti uvršteni pa tako stvara bojazan kod osiguranika jer nije nevažno koji će od generičnih i izvornih lijekova biti uvršten na listu, onaj provjereno boljeg ili onaj lošijeg učinka za jednu bolest. Predlagač navodi kako će na osnovnu listu biti uvršteni lijekovi za liječenje svih bolesti. A znamo da svi izborni lijekovi nemaju zamjenu u genericima. Nadalje, šta je sa pacijentima koji trenutno upotrebljavaju izvorni lijek koji bi se stvaranjem dviju lista mogao naći na dopunskoj. Da li će on morati prekinuti terapiju ili prijeći na generički lijek? Dakle, naš stav je dvije liste da, ali ne sa ciljem prebacivanja plaćanja razlike u cijenu na osiguranika, što bi značilo gotovo 30% privatne potrošnje. Jer bi to bio veliki socijalni udar na srednji i siromašniji dio građana. Predlažemo stoga da na osnovnu listu lijekova budu uvršteni svi lijekovi kao i do sada. Jer su nam isto neophodni, s time da osnovno osiguranje plaća samo najnižu cijenu generičke, odnosno kliničke paralele. Dopunsku listu lijekova trebaju sačinjavati svi lijekovi koji se nalaze na jedinstvenoj listi lijekova. A razliku u cijenu između cijene istovrsnog lijeka za osnovne i dopunske liste plaćao bi svaki osiguranik ili njego osiguravatelj dopunskog osiguranja, državno ili privatno dopunsko osiguranje. Uvođenjem dopunske liste lijekova i još plaćanje administrativne takse na recepte je neprihvatljivo. Jer je to dvostruki sistem restrikcije potrošnje lijekova koji će imati dalekosežne negativne posljedice na zdravlje pučanstva. Neće rezultirati samo smanjenjem nepotrebne potrošnje nego i nepotrebne potrošnje lijekova. Nadalje, plaćanje administrativne pristojbe. Za pregled u primarnoj zdravstvenoj zaštiti je po nama neprihvatljiv. Jer primarna zdravstvena zaštita je prvi kontakt s bolesnim osiguranikom i ne smije biti nikakvog ograničavanja njegove dostupnosti. Ono mora biti dakle besplatno i davati mogućnost neograničene dostupnosti primarne zdravstvene zaštite, te sve troškove liječenja u PZ-u mora snositi obvezno zdravstveno osiguranje. Administrativna pristojba ima osnova samo u specijalističko-konzilijarnoj zdravstvenoj zaštiti i to samo u obliku i tolikom opsegu da smanjuje i ograničava nepotrebnu dijagnostiku. Nadalje, nije nam jasno uređenje pitanja naknade plaće za vrijem bolovanja. Jer po novom prijedlogu po isteku 12-mjesečnog neprekidnog bolovanja i dalje se jamči novčana naknada, ali se ne kaže u koje iznosu. Isto tako postavlja se pitanje da li je moralno uskratiti pravo na hitnu medicinsku pomoć u slučaju neplaćanja doprinosa. Pa zar život i zdravlje nisu iznad svega i ne mogu biti uvjetovani nikakvom protuuslugom? Gdje nam je učinkovita kontrola naplate? U okviru poglavlja o financijskom poslovanju Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje u članku 69. i 70. uvodi se odredba o raspodjeli eventualnog ostatka prihoda nad rashodima. To smo i prošli puta naglasili. 50% se raspoređuje u pričuvu, a ostalo se može posuđivati. Mi zaista postavljamo pitanje zašto i kome to treba? A prijedlog smanjenja stope doprinosa, rasterećenje gospodarstva, e o tome nismo razmišljali. Po našem mišljenju eventualni višak se može iskoristiti samo za skraćenje rokova plaćanja, poboljšanje preventivne zdravstvene zaštite, a u ponavljanim slučajevima smanjenje stope doprinosa. Nema mešetarenja i lihvarenja strogo namjenskim sredstvima osiguranika. Od ustroja Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje kao novina uvodi se skupština, članak 89. kao nekadašnji de facto RSIS sa 43 do 45 članova na 100 tisuća osiguranika jedan. Koja će nas previše koštati s obzirom na predviđene zadaće i ovlasti. A moći će donositi odluke i to sam prošli puta ovdje rekao već sa nadpolovičnom većinom 50%, 25 plus 1. Izvršno tijelo upravno vijeće predviđeno je čiji sve predstavnici trebaju biti birani članak 23., ali ne i tko ih predlaže. Valjda oni koji bi trebali predstavljati iako se nameće pitanje zašto nema predstavnika zdravstva, a predviđen je predstavnik zavoda. Tko, da li iz kruga menadžmenta? Dijelovi članova članka 29. su gotovo smiješni. Skupština kaže mora razriješiti ravnatelje, zamjenika ravnatelja ako je po tromjesečnom poslovanju iskazan višak rashoda u odnosu na prihode. Što ako su razlozi nastalih gubitaka objektivne i opravdane okolnosti članak 108. kada je predviđeno da se sanacija provodi na trošak državnog proračuna? Posljedica ovakve odredbe može biti smjena menadžmenta, de facto svakih 3 do 6 mjeseci što sigurno ne vodi napretku poslovanja i izazvat će sindrom negativne selekcije kadrova što u ovoj djelatnosti nema specifično, zbog toga što nema specifično školovanih kadrova, a može zaista zbog toga biti i pogubna. Kod nadzora nad zakonitošću rada, članak 106. ne spominje se državna revizija nego samo Ministarstvo zdravstva. Normalno da opet postavljamo pitanje zašto? U poglavlju u kojem se reguliraju odnosi zavoda i zdravstvenih ustanova predlaže se ugovaranje provođenja zdravstvene zaštite svake 3 godine. A što je sa popunom mreže zdravstvenih djelatnosti tamo gdje je gotovo stalno nepopunjena … [[Govornik se ne razumije.]] kadrova? Nameće se pitanje nije li to posredno uvođenje nekih oblika, nekakvi surogat koncesije? Ako hoćemo koncesiju onda po postizanju konsenzusa je i ozakonimo u njenom stvarnom obliku kako je to svuda u svijetu, a ne opet izmišljati nekakve umotvorine naše za koje ne znamo kako će završiti. Predlažemo dakle ugovaranje primarne zdravstvene zaštite kao i do sada svake godine, a SKZZ i bolničku zdravstvenu zaštitu svakih 3 do 5 godina, ali tek nakon što provedemo kategorizaciju i akreditaciju polikliničkih i bolničkih zdravstvenih ustanova. U članku 76. predviđa se ponovna arbitraža arbitraže ako se ne sklopi ugovor sukladno odluci prethodne arbitraže u zadanom roku. Sastav arbitraže i članova je neprihvatljiv i o tom sam prošli puta govorio jer bez obzira što na arbitraži dobijete iks puta i razumijevanje i opravdanje svega onoga zbog čega ste išli na arbitražu preglasavanjem jednostavno nemoguće ostvariti nekakav pozitivan rezultat, a od lijepih riječi se ipak ne živi. U članku 79. stavak 3. uvodi se novost kojim se ograničava potrošnja u SKZZ-u, ali sad se limitom broja uputnica po ugovorenom osiguraniku nego ukupno ugovorenom iznosu za osiguranika jednog tima. To znači restrikcija administrativnom taksom brojem uputnica, a sada i novčanim sredstvima pa isto postavljam pitanje zašto? Jel' nema boljih rješenja? U slučaju prekoračenja raskida se ugovor o provođenju zdravstvene zaštite bez rasprave o opravdanosti, arbitraži ili slično. Što se tiče nacrta, odnosno Prijedloga Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju doplata do pune cijene zdravstvene zaštite iz obveznog zdravstvenog osiguranja mislimo da dopunsko zdravstveno osiguranje treba izdvojiti iz Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje u zasebnu ustanovu u većinskom državnom vlasništvu. Treba kao i do sada imati police osiguranja koja pokriva dopunu do pune cijene, participaciju, ali i policu koja će pokrivati doplatu između cijene lijeka na osnovnoj i dopunskoj listi lijekova, a ne taj dio prepustiti samo privatnim osiguravateljima. Cijene polica trebaju pokrivati cijenu rizika i troškove poslovanja bez ukalkuliranog profita kao privatnih osiguravatelja upravo radi socijalne zaštite kroničnih bolesnika i to iz siromašnih dijelova pučanstva za koje će ovaj dio neophodnog troška biti preveliko povećanje životnih troškova. Ovako organizirano dopunsko osiguranje u većinskom državnom vlasništvu služilo bi kao socijalni korektiv u zaštiti zdravlja pučanstva. U trenutku kad se procijeni da nam takav korektiv s obzirom na rast standarda nije neophodan država može prodati osiguranicima, malim dioničarima ili drugim zainteresiranim većinski paket, a sebi zadržati samo kontrolni paket dionica. Inače u povijesti zdravstva osim zdravstvenog osiguranja na ovim prostorima poznata su dioničarska osiguravateljska društva i to upravo u većinskom vlasništvu malih dioničarskih osiguranika. Što se tiče Prijedloga zakona za slučajne ozljede na radu taj zakon uglavnom je dobro koncipiran međutim nešto što bi možda trebalo ovdje reći, njega bi trebalo, ovo osiguranje treba ostaviti kao zaseban fond unutar osnovnog osiguranja uz vođenje odvojenog transparentnog poslovanja. Dakle, u sklopu HZZO-a postoji indicije da se to nekako ne predviđa zbog nekih drugih razloga da bi se privatnim osiguravateljima još omogućilo neko vrijeme da mogu ostvariti neke svoje interese. Sve ovo što sam izrekao, ove primjedbe i prijedlozi boljih rješenja navedeni zakonskih prijedloga su zbog toga što smatramo i dalje da predložene izmjene i dopune predlagači samo su na žalost nedostatne, kozmetičke i daleko … [[Govornik se ne razumije.]] posljedicama po socijalni status bolesnika, osiguranika građana, a u konačnici bitno utječe na kvalitetu zdravlja pučanstva. Participacija troškova da, ali … [[Govornik se ne razumije.]] sa socijalnim statusom osiguranika. Ostvarivanje profita ne na zdravlju građana, ne na njihovoj bolesti jer time država sve manje ostaje socijalna. Ove izmjene dopuna zakona ne bi se smjele donijeti običnom većinom to sam rekao i prošli puta već jednim … [[Govornik se ne razumije.]] konsenzusom. Sve članice Europske unije štite interese svojih građana, svaka ipak u svojim specifičnostima što i mi trebamo činiti kroz daleko viši stupanj solidarnosti ne napuštanjem kolektivnog osiguranja i ne podređivanjem ga nekim interesima. Ove zakone smatramo da treba kvalitetnije dopuniti sa prijedlozima i primjedbama koje će još biti izrečene ovih dana i uputiti u drugo čitanje. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kajo Bućan.
Citiram netočan navod: "Ovaj paket zakona predstavlja kozmetske promjene koje nisu u interesu osiguranika." To nije točno zbog nekoliko stvari, a to je i osnivanje domova zdravlja na otocima i … [[Govornik se ne razumije.]] i pomaci u stvaranju novih specijalista i preraspodjele decentraliziranih sredstava i jačanja uloge primarne zdravstvene zaštite sa informatizacijom i onoga što zakon predviđa u svezi kontinuirane kontrole kvalitete rada. A da navod nije točan i sami ste na kraju to i rekli jer ste na kraju ustvrdili da zakon zaštite na radu je dobro koncipiran a u početku sami kažete da ovaj paket zakona predstavlja kozmetske promjene. Hvala.
Klub HDZ-a poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite!
Štovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Mi smo danas ovdje čuli puno različitih ocjena o sustavu zdravstva. Ja ću pokušati umjesto političkim rječnikom ovaj put govoriti rječnikom brojki. Zdravstvo se može ocijeniti subjektivno i objektivno. U hrvatskom zdravstvu ima godišnje 60 milijuna usluga. Ako u samo 5% pogriješe liječenici, sestre to je ogroman broj nezadovoljnih i stječe se dojam lošeg sustava. To je 3 milijuna nezadovoljnih prilikom usluga. Zakon velikih brojeva. Objektivne ocjene se dobivaju anketama međunarodnih institucija ili domaćih. Ja volim citiram kro barometar od ove godina najnovija anketa na tisuću 800 ispitanika. Pitanje je bilo koji je najveći problem u državi. Zdravstvo je hvala Bogu tek na 9. mjestu. Na 1. mjestu je nezaposlenost 78% ispitanika, mito i korupcija na 2. mjestu 22%, status umirovljenika 17%, zdravstvo je na 9. mjestu sa 9,7% i to je otprilike prosjek i drugih puno razvijenijih zemalja. Znači, da li je sustav dobar ili loš? Ja ću vas pokušati uvjeriti da nije tako loš i da se ne morate bojati da ćete umrijeti prije nego naši prijatelji u bilo kojoj prosječnoj europskoj zemlji, ne zemlji Europske unije, europskoj zemlji jer do Europske unije ćemo malo pričekati sa standardom. Dakle, Svjetska zdravstvena organizacija nas je svrstala na 30. mjesto po stanju zdravlja ljudi od 191 zemlje. U kojoj smo još djelatnosti osim u zdravstvu i nogometu među prvih 30 u svijetu? Ni u jednoj. U rukometu smo slabiji, ali bili smo nekad. U nogometu smo 24. na svijetu ovaj puta. Opća učinkovitost zdravstvenog sustava je svrstana, opća učinkovitost. Ovdje smo slušali da je neučinkovit sustav itd. 40. mjesto od 192 zemlje. U čemu smo još učinkoviti na 40. mjestu. Dakle, ispred nas su Švedska, Švicarska itd. Što se tiče zdravstvenih pokazatelja zdravstveni pokazatelji su zaista na diku i čast zdravstvenim djelatnicima i svima koji sudjeluju u zdravstvu i izvršenju naših usluga. Moramo reći da je novorođenačka smrtnost u Europi 7,4%, u Hrvatskoj ispod 6%. Moramo reći da je perinatalna smrtnost spuštena sa preko 10% 90. godine na 5 do 6% prošle godine. Treba reći da je smrtnost od bolesti cirkulacijskih sustava spuštena sa 111 na 100 tisuća stanovnika, na 87 u zadnjih deset godina. Treba reći da je smrtnost od cerebrovaskularnih bolesti spuštena sa 34 na 22 na 100 tisuća itd. Tko želi neka si uzme Godišnjak Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo koji pod kontrolom Svjetske zdravstvene vodi ove pokazatelje. Gospodin ministar je uveo nakon dugotrajnih priprema, uveo je akutnu terapiju ishemije srca. Zahvaljujući tome od ishemije srca se umire 11% manje ove godine nego li prošle. U kojoj još to struci tako pratimo svjetska zbivanja i najmodernije trendove? Očekivano trajanje života o kojem je tu bilo riječi ali za organizaciju zdravstva treba i proučiti to je veliki predmet koji se uči godinama i knjižurde su teške po više desetaka kilograma. Za očekivano trajanje života zdravstvo sudjeluje nažalost samo 10% jer kad bi sudjelovalo više mi bi imali još dulje očekivano trajanje života. Ovako i sa tih 10% smo ponosni jer je očekivano trajanje života u Hrvatskoj godinu dana dulje nego u Europi. Kod nas je 75 u Europi je 74. U Europskoj uniji je neravno 77. U Japanu je 80 ali oni jedu sushi. Bilo je očekivano trajanje života. Sushi, jedu ribu, jedu zdravu hranu. Očekivano trajanje života je bilo kod nas, 90. godine je kod nas bilo kao i u Europi, 90. još. Onda 91., 92. zbog srpske agresije i ubojstva 20 tisuća ljudi i svega onoga što su učinili izbjeglicama i prognanicama očekivano trajanje života strahovito pada za tri godine. To je užasno puno. Jer, da bi se to popravilo kao i bruto nacionalni dohodak trebaju godine i godine. I 1991. smo tri postotna poena ispod Europe. Danas smo već godinu dana bolji od Europe 75 na prema 74 godine. Ovo nije politika, ovo su brojke. Neću dalje o zdravstvenim pokazateljima jer bi mogli pričati do sutra. Idemo na onaj teži problem a to je financiranje. Kod nas se kaže da je sustav neučinkovit, da sustav nije dobro upravljan. Tko zna upravljanje u zdravstvu taj zna da na ukupne troškove u zdravstvu upravljanje i organizacija sudjeluju samo sa 10 do 12%. 60% je otvaranje novih kapaciteta a mi smo otvorili nove kapacitete samo u zadnje tri, četiri godine. Sjetite se Rebra, sjetite se Zaboka, sjetite se novih operacionih sala, sjetite se opreme nove koju kupujemo danonoćno. Dakle, mi otvaramo rashode upravo na onoj stavci koja je najšira i tu nemamo kontrole. A ako tu idemo u kontrolu onda se kaže da smo zločesti. U tom financiranju treba reći da bez velikih promjena a to je rekao i ministar neće biti sanacije sustava na dulji rok ali za velike promjene nije kriva ova Vlada što ih ne donosi. Za velike promjene treba konsenzus svih parlamentarnih stranaka. To je važniji konsenzus nego ovaj koji smo postigli za Europsku uniju i ja se nadam da ćemo ga postići u skorije vrijeme, da ćemo toliko biti politički zreli bez obzira tko bio vladajuća a tko opozicijska koalicija. Dakle, kako stoji s tim financijama da ne kompliciramo samo tri podatka. Mi smo naslijedili strahovit dug, mogu reći strahovit ali mi imamo strahovit, nismo ni mi puno bolji. Jesmo nešto bolji ali vidjet ćete koliko. Mi smo naslijedili dug bolnica preko 90 dana 2003. godine 876 milijuna. Onda smo upumpali u sustav 3 milijarde iz proračuna, ne iz zdravstva nego iz drugih. Danas nam je dug bolnica skoro isti takav. Je manji nešto za 20% ali je u porastu i bit će opet takav. I koliko god usipate u taj sustav novaca toliko će više iscuriti jer u sustavu postoje paraziti. Paraziti su farmaceutska industrija, 40% prepisanih lijekova ne završava u tijelu pacijenta po svjetskoj zdravstvenoj. To vam je milijarda i 200, milijarda i 300 milijuna kuna godišnje, završava u kanalizaciji. To vam je oprema. Sada imate veliki pritisak velikih dobavljača opreme da svaka bolnica mora imati višeslojni CT. U Mađarskoj koja ima dva put više stanovnika postoje samo 4 višeslojna CT-a. Sad smo čuli da ga mora imati Zabok. To će biti 22. višeslojni CT u Hrvatskoj. Naravno da mu ne treba. Naravno da Sisku ne treba i tako dalje da ne nabrajam. Jer se zna kud ide višeslojni CT? Ide u vrhunsku ustanovu koja se bavi vaskularnom dijagnostikom. Točka, gotovo. Sve ostalo je bacanje novca. A kod nas se o tome da li treba višeslojni CT raspravlja u saborskim klupama. To nije politika dame i gospodo, to je struka. I kad ćemo to shvatiti i ugraditi u zakone budite uvjereni najveća rupa će se zatvoriti. Toliki je sada zamah dobavljača skupe opreme da izmišljaju afere. Afera «Shimatsu» nije ništa drugo nego afera izmišljena da se dignu cijene, a kako smo se othrvali mi smo završili taj natječaj umjesto za predviđenih do tada 17 milijuna kuna sa 11 i pol milijuna kuna za isti paket opreme jer je bila konkurentna tvrtka. Da «Shimatsu» nije predao svoju ponudu samo bi isključivo Siemens bio jedini ponuđač. Dakle tvrdili su da je natječaj namješten za Shimatsu a na sve natječaje se javio Siemens. I ispunio sve uvjete. Zašto? Jer da smo izvukli jedinu konkurenciju odu cijene u nebo. To moramo savladati sa našim zakonima ali i sa našim političkim razmišljanjem. Ono što bi trebalo još o financijama reći jedini recept je u ovoj knjižici koja se zove «Map in health carie in central Europe» a izdala ju je institucija «European Healths Academy». Ovo je knjižica koja govori koliko tko izdvaja za zdravstvo iz kojeg izvora? Pa u toj knjižici lijepo piše pod Croatia iz javnih izvora piše 100%. A iz svih drugih podataka vidimo kako to čine druge zemlje. Pa ću vam samo ukratko nabrojiti, govorimo o zemljama srednje Europe. Iz javnih izvora dakle iz njihovih proračuna državnih ili lokalnih kako tko ima daju Češka 72%, Estonija 75%, Mađarska 70,2%. Citiram ovu knjižicu, možemo ju kopirati poslije. Latvija 52,5%. Litvanija 69% iz javnih izvora. Ostalo plaća pacijent iz džepa jer trećeg izvora za zdravstvo nema. Rumunjska 76%. Slovačka i Slovenija su nam najbliže sa 85%, kod njih pacijent plaća 15% i Hrvatska 100%. Jedina jedincata od ovih 15 zemalja centralne Europe i jedina od svih zemalja Europske unije buduće. Znači recept su izmislili drugi, a recept se zove ulij u sustav novce od onoga tko ga troši, a to je osiguranik. U ovom paketu zakona toga nema jer nije bilo političkog konsenzusa i zato je Ministarstvo izradilo minimum zakona da sustav opstane do takvog političkog konsenzusa koji će uslijediti neminovno za nekoliko godina jer nam to nameće nažalost svakodnevna praksa što je dobro u ovom paketu zakona. Dobro je što udaljuje sustav od politike jer HZZO bude u rukama njegovih osiguranika a ne više u rukama Vlade. Drugo što je dobro i što ja mislim da je najbolje utvrđuje financijsku odgovornost. Mi do sad nismo imali zakonom utvrđene financijske odgovornosti. Kad smo preuzeli sustav 1993. ministar zdravstva je rekao da nije on odgovoran za poslovanje bolnica nego HZZO. Direktorica HZZO-a je rekla da nije ona nego ministar zdravstva. Najveći sustav u državi u proračunu najveći nije imao odgovorne osobe za financije. Mi smo uveli odgovornost ali bez podloge zakona, a sad je to u zakonu. Uvode se tri kategorije odgovornosti: prva je već na razini skupštine koja će imenovati upravno vijeće i zapravo rukovoditi sa HZZO.-om. Sama skupština prema članku 89. donosi mjere usklađivanja rashoda s prihodima. Ne Vlada, skupština, osiguranici sami. Kao u Sloveniji, kao u Njemačkoj, kao u Švedskoj, kao u Mađarskoj. Kao u drugim zemljama. Ako ne donesu sami osiguranici te mjere neće ih nitko donijeti. I dobro je da ih donose sami i jedino u Hrvatskoj ih još ne donose sami. Ravnatelj samog HZZO-a danas možda napravit deficit od 5 milijardi kuna u godinu dana, nikom ništa. Ravnatelj će po članku 97. odgovarati za uravnoteženost rashoda s prihodima i skupština ga može razriješiti prema članku 97. ako u tromjesječnom obračunu ima veće rashode od prihoda. Zašto? Jer je s time ugrozio zdravlje pacijenata. Jer neće moći platiti lijekove, doći će do blokade bolnice i do kraha sustava. Treća razina su ugovorne ustanove. Ugovorne ustanove su do sada odgovarale kome? Nikome. Po zakonu čak ni ministru što se tiče financijskog trošenja. Sada će ravnatelj ugovorne ustanove biti itekako odgovoran. Do sad nije imao financijski nadzor. Mi smo ga proveli ali bez zakonske podloge. Zato smo doveli sustav koliko toliko u red. Sad će imati jer prvi puta HZZO kontrolira ugovorne obveze, financijske ugovorne obveze ugovornih ustanova. Do sad to nitko nije kontrolirao. Bolnice će morati što i sad rade jer smo ih na to natjerali na neki način, sad će morati po zakonu svakog desetog u mjesecu ministru na stol dostaviti prihode i rashode za prošli mjesec. Ako se vidi da netko poput pule ili ne dao Bog Šibenika ima neopravdane rashode, nemaju veze sad naravno sa brojem liječenih pacijenata niti kvalitetom nego potpuno izvan medicinskog sustava curi novac onda će se to vidjeti na vrijeme a ne kada dug poraste kao u Puli na više desetaka milijuna kuna. Ono što je novo u članku 80. u bolnici se uvodi financijska odgovornost šefa odjela. To imaju sve zemlje Europe. Do sada šef odjela nije odgovarao financijski. On je muzao novac i baš ga briga koliko i kako? Sada će biti zadužen da sa limitom koji mu je određen obavi sve zdravstvene usluge. Kako? To mora on znati. Inače neće biti šef odjela. Tako je to u cijelom svijetu. Mislim da su ovo najvažniji dijelovi koji će dovesti do financijske discipline u primarnoj zdravstvenoj također jer se ugovara prema članku 79. i cijena uputnice i cijena recepta po osiguraniku i preventivni pregledi i sve je kvantificirano i kad Ministarstvo završi projekt kompjuterizacije biti će sve puno jednostavnije nego danas. Sljedeća stvar koja je u zakonu nekoliko puta smo rekli u raspravi, istaknuo je gospodin ministar to je preventiva. Prvi puta imate sekundarnu prevenciju kao zakonsku obvezu. Prvi puta imate preventivne preglede u primarnoj kao zakonsku obvezu. I to je sigurno nešto što će spasiti brojne živote. Na pilot projektu u primarnoj smo imali dakle donijeli smo odluku da plaćamo mislim 30, 40 kuna po pregledu primarnom liječniku, ali on mora pozvati svakog svog osiguranika koji je stariji od 40 godina a 3 godine mu se nije javio. I znate koliko ih je bilo bolesnih među takvima? 40%. Od dijabetesa do visokog tlaka. … [[Upadica se ne razumije.]] Pozivaju starije od 40, vi ste još premladi. Liste čekanja, ovo je jedini recept u Europi u kojem se može ako niste bili ne znam u 90 ili koliko dana na nekakvom snimanju, naravno osim u hitnim slučajevima kad se ide odmah gdje će vam se dati mogućnost da idete izvan državnog sustava dakle kod privatnika i to će HZZO plaćati. Takav poklon zbilja osiguranici za ovu svotu izdvajanja nigdje nisu još dobili. Liste A i liste B. Lista A je jednako vrijedna po terapijskom učinku listi B. Ali je to najjeftinija klinička paralela i svi će imati besplatno. I po tome ćemo biti jedinstveni u svijetu, jer nigdje nema potpuno besplatne liste A. svagdje morate na nju platiti participaciju. Kod nas će biti lista A bez, ali naravno lista B ravnopravnog ali skupljeg lijeka sa participacijom. Mislim da je dobra stvar u zakonu i to što zadržava sve socijalne povlastice. Ovdje smo čuli uzima se pacijentu iz džepa, uzima se bolesnom umjesto zdravom. Ovaj zakon ne uzima nikom iz džepa ni jednu lipu više nego do sada. To znači ostaju administrativne pristojbe u nešto blažem obliku i ostaju doprinosi koje plaćaju poslodavac i zaposlenik. Dakle, neistinita je konstatacija da ovaj zakon bilo kome uzima nešto iz džepa. Za takav zakon za uzimanje iz džepa treba politički koncenzus i socijalne kompenzacije. Ne možete uzeti nezaposlenom ili umirovljeniku koji živi od tisuću 500 kuna. Dakle to je paket koji se priprema i koji će jednog dana morati doći za ovu govornicu. Sljedeće što bih istaknuo kao kvalitetno to je da u ovom zakonu se zadržavaju sve dobre osobine prethodnih zakona, a popravlja se ono što je praksa pokazala da je loše. I zato izgleda da to nije neka velika revolucija. Velika revolucija će biti kad to sazriju politički uvjeti. Na kraju bih rekao još ovo, jer je vrijeme zbilja da se puno ne govori da je u ovom zakonu i nekoliko stvari koje bih ja predložio da se još razmisle. Prije svega mislim da bi trebalo ugraditi članak koji bi odmah trenutno omogućio kategorizaciju opreme. Za kategorizaciju bolnica će trebati još dugo vremena. Kategorizaciju opreme smo imali u bivšim zakonima, sad nemamo zadnje 4 godine. Trebalo bi ju vrlo brzo sa strukom kategorizirati da se ne raspravlja u saborskim klupama tko treba kakvu endoskopiju ili kakav CT. Drugo što će isto moja primjedba, mislim da bi ravnatelj trebao imati iskustvo 5, a ne 10 godina jer bi inače poodmakle dobi bili ravnatelja HZZ-o, možda je 5 godina rukovodnog staža dovoljno. I to, i možda je u članku 16. stavak 4. gospođa … [[Govornik se ne razumije.]] možda je greška, članak 16. stavak 4. kaže da će se lista B odrediti prema referentnoj listi koju određuje zakon, zakonski propis. Vjerojatno posebno propisu, a ne po, piše po posebnom zakonu. To je tiskarska greška da, a piše po posebnom zakonu. I evo, zaključno ja bih rekao, ovaj zakon treba podržati. Ispravit će čitav niz negativnih stvari i pojava koje su se uočile. A vi budite uvjereni, nakon ovog zakona živjet ćete još dulje od prosječnog Europljanina. Hvala.
Hvala lijepa. Za klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Štovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Samo glede ovoga političkoga konsenzusa o kojem je kolega Hebrang govorio. Sama činjenica koliko je političkih aktera danas prisutno večeras u Saboru i to kada izlaže jedan od glavnih političkih aktera sa ove, da uvjetno rečeno, da kažemo sa vladajuće strane, da je zapravo dvorana poluprazna i da se zapravo pokazuje da nikoga ništa ne zanima i da bojim se i da ću i dalje ostati blago razočaran sa uopće sa stilom kako se zapravo raspravlja o ovim prevažnim temama. Čini mi se u ovom Saboru ovdje, barem koji su sada prisutni samo kolega Šeks, predsjednik Sabora gospodin Šeks ima duži staž od mene i da sam ja bio prisutan prilikom donošenja sve 4 već koliko je strategija zdravstva bilo. Moram priznati u 15 godina proživjeti 4 strategije zdravstva i koje mi na kraju nudi kao neku, kao izlaz da ću nešto duže živjeti to čak i ne mora biti toliko loše. Ali zapravo pokazuje svu našu, svu zapravo našu nemoć. Svu našu nemoć, jer znate ima ona priča ono kad su se tamo potukli u 5. stoljeću prije nove ere Perzijanci i Grci pa su onda Perzijanci imali neke velike brodove, a Grci su imali nešto malo manje, pa je bila velika oluja, pa su grčki brodovi nešto lakše, jednostavnije mogli kormilariti, da je onda perzijski car Darije naredio da se bičuje more jer je onda more i buru optužio za neuspjeh i poraz svoje velike trome flote. I to se pokazuje zapravo da i mi ovo što radimo sa ovim strategijama da se također zapravo šamaramo more i da na neki način očito svaka vlada, pa i gotovo svaki ministar ima neku svoju strategiju. Ja sam svjedok i one čuvene strategije 21. Moram priznati da sam se, onda nisam govorio u ono vrijeme 2000. poslije 3. siječnja, o zdravstvu je govorio kolega Tibor Santo kao čovjek koji dolazi iz te struke. Ali ja sam nešto govorio nešto o strategiji u znanosti i obrazovanju 21 pa mi je on rekao malo mi je čudno da se netko uopće usudi biti toliko pretenciozan da u sada kada se govori o tim, kada se te tehnološke znanstvene paradigme mijenjaju gotovo svake godine da se netko usudi da govori o zdravstvu u 21. stoljeću ili obrazovanju, znanosti ili ne znam čemu kada kažem ta promjena paradigme je toliko brza da ono što već danas usvajamo kao znanje već sutra se pokazuje kao, ako ništa kao određena zabluda, pa čak gotovo i kao neznanje. I onda, donio sam ja ovdje i taj citat šta je ta strategija rekla. Ona ovako glasi, kaže: "Pisali su je tim od 132 člana i vanjskih suradnika, 3, 4 sveučilišna profesora, 7 docenta, 18 doktora znanosti, 14 magistara, 10 primariusa, te još niz stručnjaka za nemedicinska pitanja.". I onda u toj čuvenoj strategiji je pisalo ovako: "Zdravstveni sustav u Republici Hrvatskoj će unaprijediti kvalitetu života kroz očuvanje i unapređenje zdravlja svakog pojedinca i cijele populacije.". Mislim, doista opće mjesto, ali čovjek mora, lijepo zvuči. Kaže: "Na efikasan i racionalan način će provoditi mjere zaštite i unapređenja zdravlja, te liječenje i rehabilitacije bolesnih.", sjajno, "Sustav će postaviti pacijenta u centralnu i aktivnu ulogu, a temeljit će se na visokim, etičkim i moralnim normama.". Ne znam koja bi to bila niska etička i nemoralne norme. Ali i kaže: "Vizija je po svojim ciljevima utemeljena na europskoj zdravstvenoj politici, odnosno zdravstvenoj politici svjetske zdravstvene organizacije koja se provodi pod nazivom i geslom "Zdravlje za sve!".". Sve je to sjajno ali onda kaže koje su prepreke da se to neće ostvariti. Pa kaže rigidnost postojećeg sustava, zakonska regulativa koja slabo podupire promjene, nedostatak financija za provedbu reformski ciljeva, otpori reformi, parcijalni interesi, preveliki politički utjecaj nefunkcioniranja Ministarstva zdravstva, slaba horizontalna i vertikalna povezanost pojedinih segmenata zdravstva. Znači, daje se sjajna vizija, a onda se doista navodi zbog čega se ta vizija neće moći ostvariti. I danas kad kažem da sam malo razočaran upravo ne mogu i ne želim pristajati da sudjelujem u raspravama gdje zapravo najvažniji problem smjena ravnatelja. Bio bih sretan i kada bi, ja sam se u svom privatnom, odnosno u svom privatnom, odnosno privatno-javnom životu zalagao upravo za jednu profesionalizaciju i to je upravo na neki način da menadžment u svim institucijama bude što je moguće neovisniji od političkih odnosa i da nije bitno koja se politička zastava ili koje se koalicije političkih zastava vije bilo na gradskoj vijećnici, županijskoj skupštini ili na kraju konačno i ovom Parlamentu. Upravo da doista ljudima damo tu toliko nužno vrijeme da bi određene svoje vizije uspjeli i realizirati. A mi ovdje zapravo kažem manje-više sada glavni akteri su nestali, … [[Govornik se ne razumije.]] već je kasno iako danas nema svjetskog prvenstva se svode, ide na to tko je koliko promijenio ravnatelja. Mislim da je to je nešto na što ne možemo i ne bismo smjeli pristati ni u bilo kakvoj jednoj ozbiljnijoj raspravi koja bi željela da rješava probleme zdravstva. Po mom ukusu, sada moram reći bila je rasprava kolege Ivaniša. Mislim da je ukazao kao čovjek koji na kraju i pozna sustav iznutra, on je ovako kao i ja koji govorim isključivo kao kako se kaže kao političar opće prakse pa onda morate govoriti i o onome o čemu imate samo svoj stav kao građanin i kao čovjek koji otprilike misli da pozna neki sustav organiziranja, a ovo je složen sustav, osjetljiv sustav, delikatan sustav koji svakako ove prepreke su činjenica da uvijek postoje parcijalni interesi, da uvijek postoji ta naša nedostatnost, nedostatak financija, ali isto također i ovdje se danas je netko spomenuo i ovaj investicije. Bojim se kada se god spomenu investicije onda se uvijek malo plašim. Mislim da investicija, da se potom uvijek, da je to plodno tlo upravo za odljev onih sredstva koji bi se doista mogli upotrijebiti, naći ono što nam otprilike nedostaje ako nam doista nedostaje ne znam 2 milijarde ili već koliko to novaca treba da bi ovaj sustav normalno funkcionirao i da bi mogao ispunjavati svoju ustavnu obvezu, a to je doista da kaok društvo budemo solidarni i da ni na kraj pameti odnosno ne pada na to da doista se diskriminiramo ljude da li imaju ili nemaju novaca pa se onda ne mogu liječiti. Netko je ovdje bio rekao i to je točno i kad je kolega Ivaniš rekao do 30% ljudi je uključeno u obrazovni proces pa onda iz društvenog, ovoga našega državnoga proračuna se izdvaja toliko i toliko novaca, a da se zdravstvo brine za svakoga građanina pa onda netko dodao iz one … [[Govornik se ne razumije.]] pa to onda nije 100 nego i nešto veći postotak naše populacije, onda je činjenica da mi kao i politika moramo stvarati te pretpostavke da bi taj sustav normalno funkcionirao jer ovako doista ostajemo na površini, onda se sve naše rasprave su ideološke, a mislim da ideološke rasprave uza svu poštovanje prema ovoj i onoj, pa i na kraju prema mojoj ideologiji ipak su neučinkovite i na kraju ne mogu u potpunosti da riješe sve probleme društva. Stoga bi doista ono što i gdje će od mog kluba ovisiti potpora ovom paketu zakona da li će se razina zdravstvene zaštite s ovim četiri zakona snižavati ili neće. Ako se neće snižavati ili ako će imati tendenciju da se povećava onda će klub HSLS-a dati potporu ovome paketu zakona, ali to treba biti vrlo, mora se biti vrlo iskren, čak je i po poneki puta bolje biti bolno iskren pa da znamo zapravo na čemu smo nego da se sami sebe zavaramo i da onda sudjelujemo u zavaravanju ove javnosti. Ono što je meni kao čitajući i gledajući ovaj paket zakona nedostaju te simulacije. Znate simulacije uvijek onom čovjeku koji nije iz sustava, ali mislim onima koji su iz sustava pa ipak taj sustav poznaju prije svega ipak parcijalno, vrlo je, nisu svi liječnici, doktori nisu ministri i poznaju samo jedan uski segment, bilo bi ipak vrlo važno da i nama laicima i ljudima koji ipak donose odluke, koji ih dižu, da imamo neke simulacije koje bi nas mogle nam olakšati da donesemo ove vrlo važne odluke. Ja sam svjestan toga da nema bezbolnih reformi, da se mora podvući crta, da se mora suočiti sa onim što se događalo u prošlosti, ali netko mi ovdje mora točno reći da se ja sam sebe ne zavaram, zavaravajući sebe zavaram i druge da li je Hrvatskoj potreban ovaj broj bolnica? Kada će se napraviti ta kategorizacija? Da li postoji upravo ti neki parametri koji pokazuju upravo zemlje ajde Danska, ali opet, netko će opet reći to nije za usporedbu ona ima broj stanovnika kao i mi, ali svakako da gospodarska situacija u jednoj Danskoj nije istovjetna sa gospodarskom situacijom u Hrvatskoj, ali kako tamo stvari funkcioniraju, kako oni rješavaju te svoje uvjetno rečeno nerazvijenije jer nije tamo, nije sve Kopenhagen, nije ni tamo u svim dijelovima Danske ne teče med i mlijeko ili Finska ili koja druga zemlja koja bi se mogla s nama usporediti kako oni rješavaju te probleme. Da li doista svako županijsko središte mora imati svoju bolnicu i da onda to doista bude stvar onda vas, onda se ova lokalna politika također stavlja u toj funkciji pa ne znam, pa nedavno smo mi branili bolnicu u Našicama i bio je trend, išli smo u Našice i govorili smo, ja moram priznati, evo sad mogu reći iskreno da nisam bio siguran da li s onim informacijama koje sam dobio da li govorim gluposti ili zapravo samo se želim svidjeti građanima Našica. Treba evo kako predsjednik Sabora kaže, onda mi je lakše jer sam govorio da treba, ali to su stvari. Znate ta racionalizacija je vrlo bitna jer očito kažem ti novci negdje ipak postoje i ja mislim da ovdje od nas nitko ne može biti na to neosjetljiv, nitko ne može ignorirati osjećaj solidarnosti i upravo tu svijest da je zdravlje zapravo najvažnije u životu, da bez zdravlja nije ništa da doista vidimo gdje postoje te mogućnosti ušteda, uštede koje bi. Jer ono što je kolega rekao ili će to netko dati izvana ili ćemo mi sniziti ili će se za taj iznos smanjiti usluga. Nema, upravo te treće varijante nema. Zato kažem, mi ćemo pažljivo slušamo ministra i ona malicija kada smo govorili o nacionalnoj strategiji nije bila uperena protiv gospodina Ljubičića kao ministra nego upravo bila je uperena protiv nas samih koji kažem olako donosimo nacionalne strategije. Ja sam pročitao ovdje jednu. Mogao sam biti ironičniji, ciničniji ali nema doista potrebe a prva je bila pretenciozna a druga upravo osim tih općih mjesta, ove najtočnije bile su ove prepreke ali nije postojao osim ovo čuveno trebat ćemo i taj voljni moment da nešto treba napraviti i od tog nekoga slatkoga obećanja zapravo ja nisam osjetio da se nešto bitno ne znam u mom gradu, u mojoj županiji dogodilo glede te činjenice i ono što isto i dalje inzistiramo iako nisam možda dobro čuo danas ministra također klub naše stranke inzistira da se upravljanje bolnicama mora podijeliti i odvojiti taj ekonomski, ekonomska priča od ove medicinske jer mi ovako raubamo, trošimo ljude koji onda zapravo od dobrih ili perspektivnih doktora, liječnika zapravo postaju loši menađeri. I ono znate što mene također moram priznati ovako isto čudi, da vi nekome možete dugovati 500 odnosno 90 i više, čak i 500 dana kažu da se duguje nekoj farmaceutskoj industriji Klinička bolnica u Osijeku i da netko ako mu se duguje i to velike pare, da može zapravo kao da se ništa nije dogodilo. To su ti jedni od tih čuvenih parazita. Onda očito da je cijena njihovog proizvoda da je nenormalna i tu ja isto mislim da mi kao zakonodavno tijelo imamo mogućnosti da upravo takvoj jednoj praksi stanemo na kraj i da onda doista ne slušamo te priče i da ne budemo izloženi teroru upravo onih koji očito mogu živjeti i mogu čekati i zapravo preko kamata i ne znam čega već nabijati troškove i dovoditi ovaj ionako taj kažem financijsku supstancu zdravstva još u teži položaj. I upravo da zaključim. Nemamo ništa protiv da podržimo. I kritičari su rekli da u ovim zakonskim rješenjima ima doista noviteta, ima dobrih stvari. Ja sam ovdje od onih ljudi koji voli gledati pozitivno, koji želi biti optimist u životu i ne gledati samo crnogledstvo i pesimizam i kritika pod svaku cijenu samo zato što to dolazi iz neke druge političke opcije, ali upravo tražimo i ove odgovore koji su vrlo važni da li će se poslije svega ovoga ta razina zdravstvenih usluga snižavati ili će se zadržavati ili doista postoji neka simulacija koja će nas uvjeriti da će ne znam za godinu, dvije ili tri biti bolje. I ono što je upravo tako, mislim da je zdravstvo zapravo posljednja stvar gdje bi trebali voditi političke, zapravo ideološke borbe nego upravo trebalo bi što je prije moguće postići taj toliko nužni konsenzus jer doista na kraju obraćamo se sto postotnom dijelu naših građana. Hvala vam.
Hvala. I poštovani zastupnik Josip Sudec u ime Kluba zastupnika HSU-a. Izvolite!
Poštovane dame i gospodo! Ja sam prošli puta u ime kluba izrazio nezadovoljstvo u vezi sa strategijom zdravstva a danas konstatiram da je najveća zamka zdravstvene reforme njezina nedorečenost. Zašto? Pa zbog toga što ova četiri zakona koja su pred nama će u 85 podzakonskih akata regulirati zdravstvo. Ne znam da li je to nužno, nisam zdravstveni radnik. Dakle, da li se to sve treba propisivati podzakonskim aktima, da li treba liječnika učiniti tehnologiji rada ili propisujemo neka ograničenja. Ako su to ograničenja koja idu u smislu da se smanje čekanja, da bude manje nekvalitetnih lijekova, da ograničenja recepata bude što manje, da bude uputnica što manje. Prema tome, ako idu u smislu ograničenja onda je to nešto što će se osjetiti na zdravlju ljudi. Prema tome, teoretski u redu, ne snižavamo odnosno ne umanjujemo paket osnovne zdravstvene zaštite ali se postavlja pitanje da li možemo održati njezin kvalitet. Mi smo bili prisutni u radionici. Dakle, bili smo dva dana na obuci i poslije smo dva dana sami proanalizirali zakon po zakon. Imamo primjedbe, ali imamo i pohvale na neke stvari koje smatramo da su dobro riješene. Evo, prvo primjedbe na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Mi smatramo da je ocjena koja je dana da stoji da neracionalna organizacija zdravstvene djelatnosti, loša kontrola troškova u zdravstvu, dugogodišnji nekontrolirani rad, rast zdravstvene potrošnje dovelo do enormnih gubitaka. Međutim, za to nitko ne odgovara. Mi nismo ni u strategiji ni ovdje rekli da je za to netko odgovarao. Kako je odgovarao? Smijenili smo ljude. Kažu odgovarali su a da li su ti ljudi bili u mogućnosti da bilo što učine u datom momentu i da li je to bila objektivna ili subjektivna krivnja, o tome nismo mnogo doznali. Drugo, da li će ubuduće primarna zdravstvena zaštite preuzeti 70% usluga, ili će opet biti 70% usluga ostat će u bolnicama a primarna zdravstvena zaštita će dalje biti na svojih 30% zaštićena po glavarini i opet će joj biti dobro. Mislim, odgovora nismo našli. Možda postoje odgovori u onim podzakonskim aktima ali te podzakonske akte ovaj čas ne znamo. Dobro, smatramo da je dobro da se predlaže veća odgovornost rukovodećih kadrova i upravnih vijeća za financijsko poslovanje što je pozitivno i to svakako treba ugraditi. Međutim, stručna vijeća i njihova uloga posebno Stručno vijeće o primarnoj zdravstvenoj zaštiti nismo dovoljno sigurni da će ono odigrati svoju pozitivnu ulogu. Imamo pojedinačne primjedbe. Smatram da ih ne treba ovdje čitati jer imamo od 25 primjedaba dakle imamo po pojedinim člancima neke stvari želimo ili nastojat ćemo da Ministarstvo pokušamo uskladiti. Mi bi željeli da ovaj zakon bude što kvalitetniji. Ako to ne uspijemo onda ćemo ići putem amandmana. Drugo je predloženi zakon o profesionalnim oboljenjima i povredama na poslu. Mi smatramo da Zakon o zdravstvenom osiguranju i zaštite … [[Govornik se ne razumije.]] zdravlju pošto je on pozitivno do sada poslovao da ga ne treba izdvajati i stvarati dodatne troškove. On bi trebao biti pododjel po našem mišljenju u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje jer se bojimo nešto. Vi privatnim osiguravateljima nećete moći dokazati krivnju da nije krivnja radnika jer će on stalno reći da je bolest nastala krivnjom radnika jer se nije držao određenih sredstava zaštite pri radu i ni zdravstvena ustanova ni radnik neće moći od tog privatnog osiguravatelja naplatiti troškove. Toga se bojimo. Jer vi znate šta u biznisu. Uvijek se želi odgovornost prebaciti na onoga tko je slabija karika u čitavom tom lancu. Imamo i naše prijedloge u vezi sa Zakonom o obaveznom osiguranju i sa Zakonom o zdravstvenom osiguranju. Prema tome otvoreni smo za razgovor. Strategija je donesena. Povratka više na nju nema. Dakle idemo dalje da vidimo šta možemo u cijelom ovom sustavu poboljšati na obostrano zadovoljstvo. Ako su naša tri glasa u tome presudna. I ono što bi rekao na kraju da malo budem i neozbiljan. Bilo bi najbolje kad bi nam ministar bio predložio da se za sva, za sve bolesti u ovom hrvatskom zdravstvu propiše jedan lijek. … /Govornik je isključen./ …
Hvala lijepa. E sad idemo na pojedinačne rasprave. Zastupnica Vesna Škare-Ožbolt. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo doduše već je poprilično sati ali mislim da ova tema poprilično ozbiljna da možemo joj na ovaj način pristupati jer na kraju krajeva svi smo svjesni, to smo ovih dana imali prilike čuti i kad smo donosili strategiju i kod, prilikom prethodne rasprave da je zdravstvo opterećeno brojnim problemima i da je nužna ozbiljna i sustavna reforma. Nedavno smo usvojili nacionalnu strategiju razvitka zdravstva. Sada imamo ovaj paket zdravstvenih zakona i to bi sve zajedno po mišljenju ove Vlade trebalo predstavljati uvod u opsežnu i duboku reformu zdravstva koja je naravno nužna. Međutim bojim se da je ovo što nam je ponuđeno daleko zapravo od ozbiljnog reformskog zahvata u sustavu zdravstva. Činjenica je da zdravstvo iz godine u godinu generira financijske gubitke i nužno je cijeli sustav stabilizirati. Ako već govorimo o potrebama štednje u zdravstvu onda treba naglasiti da primarna zdravstvena zaštita ima velik utjecaj na ukupnu zdravstvenu potrošnju jer bi se preko te osnovne zaštite trebala rješavati glavnina zdravstvenih potreba građana. I u nedavno usvojenoj strategiji razvitka zdravstva posebnu pažnju, posebna pažnja posvećuje se primarnoj zdravstvenoj zaštiti i naglašava se da bi ona morala rješavati 70 do 80% zdravstvenih problema. A situacija je danas takva da je primarna zdravstvena zaštita doslovno prepuštena samoj sebi kroz privatizaciju i raspuštanje domova zdravlja. Rascjepkana je u niz malih nepovezanih jedinica. Domovi zdravlja ostali su bez nužne medicinske i dijagnostičke opreme i primarna zdravstvena zaštita doslovno se pretvorila u servis za pisanje recepata ili uputnica za polikliničko specijalističke preglede. To je pomalo apsurdno ako znamo da je prvi suradnički centar primarne zdravstvene zaštite u Europi osnovan upravo u Hrvatskoj. Zatim Republika Hrvatska je prva u svijetu uvela specijalizaciju iz primarne zdravstvene zaštite te osnovala prvu katedru primarne zdravstvene zaštite u svijetu uopće. Proces za … [[Govornica se ne razumije.]] koji je započeo 1994. godine razbio je koncept tzv. Štamparovog sustava i od uvođenja do danas iskazuje mnoge nedostatke. I zbog toga me čudi tvrdnja doktora Hebranga, žao mi je da nije tu koju je rekao prilikom rasprave o strategiji razvoja zdravstva. Citirat ću dio te njegove izjave. Rekao je: Pokazatelji dostupnosti primarne zdravstvene zaštite nakon provođenja privatizacije temeljem zakupa neusporedivo su kvalitetniji nego prije toga. To je publicirano u međunarodnim relevantnim časopisima i popraćeno jednim znanstvenim projektom koji je pratio tu privatizaciju. Voljela bih znati u kojem je to međunarodnim časopisima publicirano pa da i ja to mogu pročitati kako bi se uvjerila da je moje razmišljanje pogrešno. A kako ta navodna dobra dostupnost primarne zdravstvene zaštite u praksi izgleda reći ću malo kasnije. Člankom 24. omogućava se osnivanje najmanje jednog doma zdravlja na području županije odnosno najmanje tri doma na području grada Zagreba i predviđa se obvezno osnivanje domova zdravlja na otocima, Braču, Cresu, Hvaru, Korčuli, Krku, Lošinju, Trogiru, Rabu i Visu. Međutim iz ovako predloženog članka 24. nije mi jasno tko će donositi odluku o tome koliko ćemo domova zdravlja u pojedinoj županiji imati? Na temelju kojih kriterija i pokazatelja će se donositi te odluke? Osim toga sada zapravo u praksi imamo kada su domovi zdravlja u pitanju donji sustav. Jedan dio županija je proveo ujedinjavanje domova zdravlja u jedinstveni sustav a dio županija to nije učinio. Ova Vlada je odmah na početku svog mandata obustavila daljnje procese spajanja uz objašnjenje da se mora utvrditi zakonitost postupaka spajanja domova zdravlja u jedinstvenu ustanovu jer su odluke o spajanju donosile županijska poglavarstva, a ne županijske skupštine. I to zaista nije u skladu sa zakonom, ali evo prošle su skoro tri godine mandata ove Vlade a podržava se status quo. Jedna županija, jedne županije funkcioniraju na jedan način, a druge na drugi način …
A dobro molim vas. Kolegica govori a vi isto govorite.
I sad me zanima odnosno iz ovako predloženog zakona nije jasno kako će se ovim zakonom riješiti pitanje županija koje imaju samostalne domove zdravlja. Znači da li će i dalje svi ti domovi zdravlja opstati ili će se na neki način spojiti ako govorimo o tome da će imati najmanje jedan dom zdravlja. Na temelju ocjene sredstava potrebnih za provedbu predloženog zakona može se zaključiti da će se osamostaliti samo domovi zdravlja na otocima, jer se jedino za njih predviđaju potrebna sredstva. I što smo onda konkretno za moju županiju iz koje dolazim, za Splitsko-dalmatinsku županiju dobili? Za županiju koja je u strategiji razvoja zdravstva izdvojena kao županija sa najslabijom teritorijalnom dostupnošću bolnica. Imamo jednu bolnicu i županijski dom zdravlja koji iz godine u godinu funkcionira sve lošije. I ne daj Bože da ti se desi neka banalna ozljeda kao što je npr. prijelom prsta, a to sam se imala priliku uvjeriti kako u tom slučaju izgleda, ne doduše na sreću na osobnom primjeru, ali na primjeru jedne moje prijateljice koja je došla u Dom zdravlja Makarsku snimili su joj na rendgenu prst, međutim s obzirom da se radilo o poslijepodnevnim satima nije joj imao tko pročitati nalaz jer rendgenolog, imamo samo jednog rendgenologa koji radi u jutarnjim satima ne radi, znači nema popodnevne smjene, nema niti rada subotom, a naravno niti nedjeljom. Sa tom snimkom je morala ići u Split, a onda su se u Splitu mislili da li da stave u gips ili ne, pa nisu imali aluminijski nekakav držač, nisam liječnik pa ne mogu stručni naziv upotrijebiti u kojoj bi joj stavili prst. I na kraju se taj prst zamotao na onaj klasični način sa longetom i to je potrajalo cijeli dan. A taj zahvat je mogla isto tako napraviti u Domu zdravlja u Makarskoj. I što je najinteresantnije zapravo taj isti dom zdravlja je prije 20 godina imao gipsaonu. To je samo jedan banalni primjer. A još ponavljam ipak smo turističko područje. I sad zamislite jednog stranog turista kad mu se tako nešto desi kakvu torturu mora proći. Uvjerena sam da se zapravo svaki problem, ako već ne u potpunosti, a ono bar djelomično, može riješiti i poboljšati uz razuman odnose prema problemu i uz pravilnu komunikaciju. Ako, ali ne može se problem riješiti na nojevski način stavljanjem glave u pijesak pa je onda ravnatelj županijskog doma zdravlja gospodin Propadalo izjavljuje da Dom zdravlja Splitsko-dalmatinske županije nema nikakvih problema, naglašavajući kako funkcioniraju bolje od svih ostalih domova zdravlja u državi. I onda odbija bilo kakve razgovore na poziv svih političkih stranaka iz Grada Makarske da se odazove sastanku na kojem je trebalo razumno sagledati probleme i pokušati naći izlaz iz postojeće situacije kako bi se poboljšala zdravstvena zaštita. Ne samo da se na taj poziv oglušio i nije došao gospodin Propadalo i župan nego čak nisu našli za shodno da opravdaju svoj nedolazak. I zbog toga se bez sustavnog rješavanja problema zdravstva u Splitsko-dalmatinskoj županiji samo ovim izmjenama koje predlažete prijedlogom Zakona o zdravstvenoj zaštiti neće puno učiniti na poboljšanju zdravstvene zaštite na ovom području. A primjer da se može uz malo dobre volje i u postojećim okvirima napraviti puno, evo nedavno smo na području makarskoj primorja, Grad Makarska i sve susjedne općine uspjele sklopiti jedan sporazum i dogovor da će zajedničkim snagama financirati još jedan tim hitne medicinske pomoći. Jer opet kažem, turističko smo područje i svjesni smo da ne možemo uvijek od drugih očekivati da nešto riješi, a znamo koliko zapravo dobro funkcioniranje hitne medicinske pomoći na ovakvom području znači. Znači samo jedan primjer kako se ipak uz malo dobre volje mogu napraviti mali koraci prema poboljšanju. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodo predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Zdravlje je najvažniji preduvjet za kvalitetno funkcioniranje društva u cjelini. Ne slažem se s tezom istaknutom u ocjeni stanja prijedloga izmjena i dopuna Zakona o zdravstvenoj zaštiti, kao i u uvodu Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006./2011. da ulaskom u Europsku uniju treba reorganizirati sustav zdravstva kako bi ga uskladili s pravnom stečevinom Europske unije. Mi to ne moramo učiniti zbog prilagodbe zakonodavstvu Europske unije nego prije svega zbog životnih potreba građana Republike Hrvatske. Ne slažem se ni s tezom da je, citiram: "Duboka reforma financiranja zdravstva", završen citat, hitna i neophodna kao način da se riješi neracionalna organizacija zdravstvene skrbi, loša kontrola i nekontrolirani rast troškova. Dakle, ovim zakonima se istaknuti problemi neracionalne, dakle loše organizacije zdravstvene skrbi rješavaju uvođenjem novih nameta uz istovremeno smanjivanje dosadašnjih prava pacijenata, a da se pri tome suštinski ne čini ništa ili ne čini dovoljno da bi se loša organizacija popravila. Izrijekom se kaže da će se rekonstrukcija i reforma zdravstva između ostalog provesti i kroz centraliziranu politiku, planiranje i kontrolu provedbe, te kroz decentralizaciju upravljanja i odgovornosti. Primjerice, ministarstvo određuje koliko se i kako troši u bolnicama, između ostalog i u županijskim, a županija koja ima odgovornost za njezino financiranje ne može utjecati na sustav funkcioniranja. Dakle, država određuje cijene usluga, a županijama ostaje plaćanje i odgovornost. Ispada da se pompozno najavljivana reforma zdravstva pretvorila u dim. Ipak, ona nosi doista velike promjene. Manja prava pacijenata za veću cijenu usluge. I tko strada? Zna se, oni s najmanjim primanjima. Reći će predlagatelj da je zdravstvena usluga svakome dostupna. Ali pitam se što je s onima koji ne mogu platiti iznos potreban za najefikasniju i najkvalitetniju zaštitu? Što je s radnicima koji se i s ozbiljnom bolešću ne liječe adekvatno? Razloga je za to više, gubitak dnevnice, opasnost od gubitka radnog mjesta ako se utvrdi bolest, nemogućnost financiranja liječenja i sl. Što je s nezaposlenima? Pa ovi prijedlozi omalovažavaju i Hrvatski sabor jer nisu uvažene nikakve bitne primjedbe iz prethodne rasprave u kojoj su ova rješenja ocijenjena lošima. Ne nude se mehanizmi za rješavanje postojećih dugova županijskih bolnica, kao ni način kako oni u buduće ne bi nastajali. Evidentno je da ih županije ne mogu same riješiti. Očito je nadalje da naša ministarstva ne znaju što tko radi jer su predložena zakonska rješenja u koliziji sa donesenim izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi kojima se velikim gradovima omogućava osnivanje ustanove u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. U ovim izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti sve staje na razini županije. Iz ovog teksta nisam uspjela iščitati tko će osnivati hospicije i sl. ustanove do razine županije, a prema već navedenom zakonu to mogu veliki gradovi. Da se zakonima nudi više lošijih rješenja ilustrirat ću jednim primjerom. Rijeka ne može otvoriti Polikliniku za zaštitu djece od zlostavljanja i zanemarivanja čija djelatnost zadire u područje mentalnog zdravlja po uzoru istu u Zagrebu jer nije grad županija kao Zagreb. Uključivanjem zdravstvene njege u sustav primarne zdravstvene zaštite nije jasno definirao da li se sestrama vraća ovlast davanja perenteralne, ja se ispričavam ne znam baš ove medicinske izraze, perenteralne terapije u kući bolesnika bez prisustva liječnika ili ne i je li se o tome očitovala sestrinska komora. Bilo bi dobro da se regulira i pitanje obveznog staža liječnika nakon završenog studija medicine, a prije državnog ispita bez mladi liječnik ne može početi raditi u službi zdravstvene zaštite. Naime, sada ih je većina prisiljena volonterski obaviti staž. U predloženim zakonskim rješenjima nisu jasno definirana prava pacijenta, odnosno nije određen broj recepata, laboratorijskih nalaza i uputnica nego će to pravilnikom odrediti ministar ovisno o raspoloživim financijskim sredstvima. Dakle, ispada da će opseg prava biti promjenjiv što znači da pacijent nikad neće znati koja prava u tom trenutku ima. Dopunsko osiguranje više ne rješava problem umirovljenika i starijih ljudi kojima je zdravstvena zaštita najpotrebnija i koji su socijalno najugroženiji, zato će sada biti potrebno i dodatno ili privatno zdravstveno osiguranje jer zdravlje postaje luksuzna roba koju oni već sada teško kupuju, a ubuduće će to moći i teže. Bolest nitko nije kupio i neoprostivo je da se koristi za punjenje proračuna. Trebalo bi osmisliti sustav solidarnosti kojima bi se zdravima povećalo izdvajanje za zdravstvo, posebice onima sa većim primanjima. To se prije svega odnosi na problem osnovne i dopunske liste lijekova. Naime, ma koliko nas predlagatelj uvjeravao da su lijekovi sa osnovne liste isti kao i oni sa dopunske liste u javnost nismo imali prilike čuti kompetentnu ocjenu ili mišljenje npr. liječničke komore je li isto koristiti original ili njegovu jeftiniju zamjenu. To je naročito važno kod dugogodišnjih bolesnika koji koriste više lijekova, koji im bolest uspješno drže pod kontrolom, a sada će ih biti prisiljeni mijenjati sa upitnim učinkom. Nigdje se ni približno ne može vidjeti koliko će biti troškovi dodatnog osiguranja. Sustav integrirane zdravstvene zaštite nije otkrivanje Amerike jer smo to imali pred 20 i više godina. Dobro je da se konačno shvatilo da je taj sustav bio dobar pa se vraćamo na to, ali je pitanje kako provesti 80% rješavanja zdravstvenih problema građana u primarnoj zdravstvenoj zaštiti? Znači treba ponovo ulagati u opremu i edukaciju stručnog osoblja koji će sustav provoditi. Spominje se preventiva. Pitanje je koje preventivne službe i koji kadrove će smanjiti mortalitet od primjerice kardiovaskularnih bolesti, malignih oboljenja ili dijabetesa? Kako će se to napraviti kad se preventiva provodi kroz 3 sustava, pregledi i dojenčadi i male djece, školsku zaštitu koja se svodi na sistematske preglede i cijepljenja i patronažu? Kod školske zaštite ukinuti su liječnici za bolesnu djecu pa ona idu ili kod pedijatra ili kod liječnika za odrasle. Prevencija kojom bi se spriječilo skupo liječenje operacije, lijekovi, terapije, bolničko liječenje, specijalističke obrade i slično je najjeftiniji dio zdravstvene zaštite, a nju se kroz ponuđena zakonska rješenja praktično ne provodi. Na kraju želim navesti jedan primjer preventivne zdravstvene zaštite. Primorsko-goranska županija kreće s projektom kontinuiranog provođenja besplatnih mamografskih pregleda koji će se financirati iz proračuna županije i jedinice lokalne samouprave na čijem će se području pregledi provoditi. Nositelj projekta je Zavod za javno zdravstvo Primorsko-goranske županije, međutim prema postignutom sporazumu u financiranju je sa jednom trećinom troškova trebala sudjelovati i država no do sada nije dala ni kune i ne zna se kad će i hoće li uopće dati. I da završim. Predlagatelji ovog paketa su trebali uzeti u obzir primjedbe koje su se tijekom prethodne rasprave čule i ugraditi ih u prijedlog za prvo čitanje kako bismo dobili ozbiljnu i kvalitetnu reformu zdravstva u interesu svih građana Republike Hrvatske, ali za to čini mi se očito nije bilo ni znanja ni volje. Hvala lijepo.
Društvo za spašavanje. Poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicom. Kolega Hebrang je rekao da smo kao Hrvatska jedino u zdravstvu i nogometu u svjetskim mjerilima visoko plasirani. Ja znam da smo u nogometu do neki dan bili na 23. mjestu, iza ovoga ne znam gdje ćemo biti, a u zdravstvu kaže kolega Hebrang negdje oko 30., 40. mjesta, a ja bih rekao da se isto tako o zdravstvu i o nogometu svi razumijemo pa dozvolite i meni kao pomorcu, ali pomorcu koji je na prekooceanskim brodovima plovio bez liječnika i koji je morao polagati ispit iz brodske medicine i bio nekakav mali liječnik tom brodu da kažem nekoliko riječi o ovim zakonima prevažnim zakonima koji su pred nama u raspravi u ovo kasno doba i da kažem da smo pred dva mjeseca cirka raspravljali o ovom istom paketu zakona i o Strategiji razvoja zdravstva od 2006. do 2011. godine i da je bilo za očekivati od predlagača s obzirom na broj na iznesene primjedbe kako klubova tako i zastupnika i samu činjenicu da je pozicija i opozicija prihvatila da ona bude prethodna rasprava, da je bilo za očekivati da će brojne primjedbe koje su iznešene biti ugrađene u prijedloge zakona koji su danas pred nama. Ja sam pomno to pročitao i vidio i uporedio ono iz prethodne rasprave, vidim nešto je zaista ugrađeno, međutim po meni nedovoljno. Evo neki dan smo usvojili i strategiju zdravstva, radi se po meni o jednom dokumentu koji je ustvari samo prikaz povijesnih stečevina hrvatskog zdravstva i nedostatan prikaz aktualnih problema, da nema precizno utvrđenih ciljeva, ni mjera, ni rokova, ni nositelja reforma kao ni kriterija za ocjenu njene učinkovitosti, ali jedno je sigurno, radi se o smanjenju prava bolesnika pa kako god mi danas to percipirali. Radi se o tome da će pacijenti plaćati više, a dobivati manje, radi se o tome da će zdravlje biti osigurano onome tko će ga moći platiti i u ovom setu zakona o kojima danas raspravljamo jasno je vidljiva namjera dodatnog smanjenja prava pacijenata i dodatnog posezanja u … [[Govornik se ne razumije.]] i nama u SDP-u, a i meni osobno je jasno da je zdravstvo, da je za zdravstvo potrebno pronaći dodatne izvore prihoda, ali ne kroz participacije pacijenata, ne iz uvođenja administrativnih pristojbi već iz drugačijeg poreznog sustava što smo predlagali. Ovo što se sada predlaže jasno govori da nema prave istinske racionalizacije sustava već ustvari i prijenos tereta na bolesnika, na starije i nemoćne, na umirovljenike kojima je složit ćemo se najteže. Znamo da je danas zdravstvena djelatnost opterećena strahovitim problemima od kojih je najveći za sada nepremostiv financijski deficit. Financijska situacija i bolji normativi za liječenje i boravak bolesnika u bolnicama može se popraviti samo dodatnim sredstvima, to nam je jasno. To znači pribavom novog izvora financiranja ali ne primjerice … [[Govornik se ne razumije.]] koju je uvela aktualna vlast već drugačijom poreznom politikom. Danas su zdravstveni radnici i to valja reći poglavito liječnici i ravnatelji poglavito županijskih bolnica zbog restriktivnih mjera prema bolesnicima u poziciji provoditelja ograničenja pa je i sva srdžba bolesnika usmjerena upravo prema njima. Jedan dan mi je jedan liječnik u pulskoj bolnici rekao kako nikad nisu radili više nego danas a da istovremeno bolesnici nisu bili nikad više nezadovoljni nego što je to danas situacija. Ako on laže lažem i ja, međutim iz onoga, iz mog uvida čini mi se da je upravo tako. Liječnik po meni uprkos mora u prvom redu biti osoba koja će preporučiti sve što se bolesniku mora uputiti bolesnika glede zaštite njegovih prava na nadležne institucije koje su de jure odgovorne. Liječnik ne smije biti odvjetnik loših propisa koje je donio a koje bolesnik osjeća nepravednim. U okolnostima u kojima se danas odvija zdravstvena zaštita u ovim zakonima a ovim zakonima se stanje neće poboljšati. Uz postojeće restrikcije, limite imamo evidentno tehnološko zaostajanje, slabi komfor u bolnicama, liste čekanja, loše organiziranu patronažnu i kućnu njegu te evidentno miješanje javne i privatne medicine a u tim i takvim okolnostima dakako da su moguća korupcija, borba za poziciju na listi čekanja itd. Ovim zakonima košarica usluga ostaje po meni upitno ista, svi će istina imati pravo na određene zdravstvene … [[Govornik se ne razumije.]] ali će morati participirati ovisno o imovinskom stanju od 5 do 50%. Uvode se dvije liste lijekova. Osnovna koja je svima dostupna i dopunska koja je dostupna po meni samo bogatima. To je taj princip zdravlja onima koji imaju veću platežnu moć. E sada, teško je, gospodin Hebrang kao vrsni liječnik specijalista je nas ovdje uvjeravao i ministar i uostalom svi kolege koji su liječničke struke u ovoj sabornici govore da se radi o istim lijekovima. To je isto kao da ja kažem da kolega Hebrang ide sa mnom kao pomorcem u raspravu da li divergencija meridijana utječe na loksodromski kurs i da li ćeš s brodom ako ne uzmeš u obzir divergenciju meridijana doći u luku odredišta. Ja bih rekao pokušajmo doći pa će se dokazati da nećemo doći. Ja vjerujem da i to nije isto i ako je to tako onda odbacimo ovu listu dopunskog osiguranja da budemo svi isti, da svi imamo osnovnu listu ali vjerujem da u toj i takovoj situaciji ne bi se postigli oni ciljevi i zbog toga ne mogu prihvatiti ova obrazloženja o istovjetnosti originalnih i generičkih lijekova i to je za običnog građanina neprihvatljivo i svodi se na to da će ovu posebnu listu moći zaista koristiti oni koji će moći platiti a da ne govorim da administrativna pristojba ostaje i dalje. Otvara se mogućnost da osigurateljske kuće ugovaraju police osiguranja što bi moglo dovesti do poskupljenja dopunskog osiguranja. Ako znamo da danas primjerice policu dopunskog osiguranja kod zavoda plaća oko 300 tisuća umirovljenika po cijeni od 50 kuna mjesečno a da ih je oko 700 tisuća oslobođeno participacije ukidanjem dijela participacije sa police dopunskog kod zavoda primjerice za razlike u cijeni lijekova između osnovne i dopunske liste umirovljenici će morati uz administrativnu pristojbu plaćati još 15% cijene. Jasno mi je da neće plaćati lijekove iz one osnovne liste. I još nešto što želim reći, u prijedlogu zakona nema kategorizacije bolnica što je nedopustivo a kad je u pitanju Istra odakle dolazi nažalost druga županija po svim pokazateljima u vrlo je lošoj poziciji. Na rang listi područja gdje pacijenti su udaljeni više od 50 kilometara od bolnice nalazi se na neslavnom 3. mjestu. I sad o toj pulskoj famoznoj bolnici se u negativnom kontekstu vječno raspravlja pa i večeras je kolega Hebrang iskoristio prigodu da uputi riječi kritike koje dakako idu dijelom i vodstvu te bolnice i nama u lokalnoj samoupravi. Međutim, valja uzeti u obzir objektivne okolnosti a među ostalim i one Vlade do devedesetih kad smo ih uvjeravali da bez dodatnih sredstava nije moguće organizirati rad na dvije lokacije, međutim uporno se ustrajalo na tome i na taj način povećali i troškovi bolnica. Što se tiče konkretnih primjedbi na pojedine članke zakona ne bih posebno raspravljao jer je dosta toga rečeno u raspravi i u prethodnoj raspravi ukoliko postoji političke volje odnosno ukoliko se razložno pristupi ovom problemu koji ne bi trebao biti političko pitanje ovaj predlagač može ih ugraditi u zakon do drugog čitanja i što se mene tiče ja bih volio da je pozicija tako bajna, sjajna ili dobra kao što se želi prikazati. Međutim, bojim se da nije takva a volio bih da je upravo tako kako je pozicija želi prikazati ne zbog HDZ-a ili SDP-a nego zbog građana Hrvatske, međutim bojim se da zaista to nije tako kako se pokuša prezentirati pa i kroz ovaj set zakona. Hvala.
Hvala. I poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče! Molim vas, pozdravite gospodina ministra koji evo sa nevjerojatnom i nedopustivom nonšalantnošću ignorira ovdje ovaj veliki problem, problem zdravlja nacije, praktički time i sigurnosti nacije jer njega nema ovdje. I upitajte ga molim vas je li svjestan da je odgovoran za zdravlje nacije, njezinih građana kojima imunitet pada a tlak raste od sve većih nameta za zdravlje. I vidite, dok se Andrija Štampar svojim dugogodišnjim radom proslavio i proslavio je hrvatsku epidemiologiju širem svijeta naš ministar se u vrlo kratko vrijeme proslavio izjavivši doslovno kako Vlada neće ulagati u zdravstvo. Samo jedan primjer. Tako imamo situaciju da danas Hrvatska više ne može proizvesti ni obično cjepivo pa su multinacionalne farmaceutske kompanije prateći i zato uništile zavod i sama ravnateljica zavoda tvrdi da bi Hrvatska uz malo ulaganja opet bila sposobna proizvoditi cjepiva. Evo primjerice, kada je bilo aktualno a uvijek može postati ponovno aktualno cjepivo protiv ptičje gripe za vlastite potrebe ali nema ulaganja jer kaže ministar da neće se ulagati u zdravstvo. Dakle, to je bio jedan trenutak istine. Međutim, za nas socijaldemokrate, za čitavu socijaldemokraciju pa i za mene osobno zdravstvena politika jedna je od, jedno je od najvažnijih pitanja kojima, o kojima vodimo računa i o kojima treba voditi računa i koji, upravo u tom pitanju želimo biti podrška kako bi vlast dakle u ovakvom jednom trenutku i konstelaciji političkih snaga dakle nas kao oporbe pružili tu jednu podršku u ovakvom načinu razmišljanja. Da mi trebamo postaviti pitanje dakle da ulažemo u zdravstvo da bi bili bogatiji a ne onako kako ga nažalost vladajući kao desnica odnosno desni centar u najboljem slučaju takvih jednog, takvog jednog političkog svrstavanja shvaćaju eto ulagat ćemo u zdravstvo kad budemo bogati odnosno koliko budemo imali. To je eto jednostavno nedopustivo. Zdravstvo i zdravlje nacije, zdravlje svakog pojedinog našeg čovjeka, našeg građanina mora biti jedna temeljna kategorija, jedna vrijednost koja u cjelini ne može biti podložna zakonima tržišta. Zdravlje nije roba. S njom se ne trži. Ona nije na prodaju. Njome se ne trguje. Lijepo je i dirljivo slušati vas kad ste zagovornici i kad govorite o pravu čak i nerođenih na život. To je jako lijepo slušati, ali nam, ali ne možemo biti licemjerni pa onda kad su se ti već rodili našim zalaganjima pustiti ih da žive eto koliko mogu. Koliko su bogati, koliko mogu se liječiti. To je nešto nedopustivo i ja mislim da je to jedna licemjerna politika. Ako se zalažemo dakle da se svako dijete rodi, svako začeto licemjerno je ne omogućiti zdravlje i dostupnost zdravlja svima. Eto vidite jedna Švedska je upravo na tom tragu. Ona nije izagnala riječi solidarnost. Jer sve ono što se danas događa u Hrvatskoj čitav niz godina nije nastalo slučajno. Zato je stvoren i poseban rječnik. Tako riječi solidarnost, kohezija, zajedništvo one su prognane, izgnane su iz našeg vokabulara kao i upravo i zbog toga što, ja se slažem, mogu se složiti s time jer su često bile i zloupotrebljavane. Ali riječi ničemu nisu krive. I mi moramo upravo taj jedan duh zajedništva, kohezije upravo na ovom pitanju trenirati odnosno živjeti. Vidite u jednoj tako Švedskoj da ne uspoređujem koliki je dohodak po glavi stanovnika za pregled ni jedna osoba pa makar bio on i Ingmar Kampart, jedan od četiri najbogatija čovjeka svijeta neće platiti više od 100 EUR-a godišnje odnosno 200 EUR-a godišnje za lijekove. Ona dakle ta zemlja kojoj moramo mi težiti ima sustav u kojoj je najmanja smrtnost, a najstarija je zemlja po starosti stanovnika. Ima sustav takav koji omogućava upravo i sa ovakvim plaćanjem i sistemom plaćanja da odvraća ljude od nekakvog bespotrebnog i nepotrebnog posjeta liječniku, ali jednako tako omogućava dostupnost lijekova svima najsiromašnijima a navlastito onim kroničnim bolesnicima, onima koji često trebaju lijekove. Kod nas evo ta privatizacija, toliko slavljena i hvaljena donijela je ustvari porazne rezultate u zdravstvu. Privatni zdravstveni radnici obavljaju prvenstveno dobro plaćene ali ne i sve za zdravlje nužne usluge. Na zdravstvenu uslugu koju pokriva obvezno osiguranje treba dugo čekati. A kod privatnika tog istog, u istim prostorijama, državnim prostorima, javnim prostorima možete doći odmah samo morate platiti posebno. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, to ste vi uveli upravo za vrijeme prvog mandata i prve vaše prvodobne vlasti za vrijeme ministra Hebranga. Prema tome malo čitajte povijest vlastite stranke pa ćete znati i nemojte govoriti napamet. Ali ono što je posebno opasno ovdje, posebno je opasno, to ne govori samo o pravnoj nesigurnosti nego govori o nečemu čime se manipulira. I ono čime se ministar hvali sutra će doći na naplatu kad vide pacijenti da su izigrani. Po ovom paketu zakona deseci i deseci podzakonskih akata se moraju donijeti. Po postojećem zakonu odnosno po postojećim normama u prijedlozima zakona nejasno je hoće li se neko pravo ostvarivati i na koji način? Pa ćete vidjeti kad podzakonski akti stupe na snagu što će ostati od tog i takvog prava? E a da ja ne govorim napamet i da je paradigma ovoga što ću sada reći govori upravo u tome o kakvoj zaštiti se radi? Dva prijedloga ovdje zakona ovog paketa, tzv. zdravstvene reforme predviđaju kazneno djelo neisplate odnosno da, neisplate zdravstvenog osiguranja. I dobronamjerni čitatelj može reći: vidi, krasno. Čak i u posebnim ovim zakonima određuje se posebno kazneno zakonodavstvo što nije uobičajeno. To se izuzetno za vrlo rijetka i teško odnosno za najteže povrede određenih društvenih odnosa ponašanja stipulira. Ali vidi čuda u Kaznenom zakonu već čitav niz godina odnosno oduvijek postoji kazneno djelo utaje poreza i doprinosa. Dakle i zdravstvenog i mirovinskog gdje je … [[Govornica se ne razumije.]] kazna 6 mjeseci minimum, a 5 godina maksimum. A vi tobože eto štitite one poslodavce odnosno radnike koji i kažnjavate poslodavce koji bi se eto usudili ne platiti zdravstveno osiguranje za radnika. I što time postižemo? To je jedna velika sramota što ste podmetnuli a radi se o tome po osnovnom načelu Kaznenog zakona da se primjenuje onaj zakon koji je blaži a vi ovdje inaugurirate blaži zakon i sasvim nepotrebno. Dakle sa teoretskog stajališta sasvim nepotrebno jer mi to kazneno djelo imamo. A vi predviđate novo, nemojte kimati glavom da nije, postoji kazneno djelo utaje poreza i doprinosa članak 238. A to što vi ne znate nemojte klimati glavom jer je to nepobitna činjenica [[Upadice se ne razumiju.]] Pa nemojte molim vas ovdje pobijati nepobitne činjenice jer se … [[Govornica se ne razumije.]] ovdje. Pa niste na … [[Govornica se ne razumije.]] [[Upadice se ne razumiju.]] Da, vama je ovdje smiješno.
Mira! Mira! Mira!
Vama je smiješno jer mislite kako ste uspješno ponovo prevarili ljude. I vaša čitava politika i … [[Govornica se ne razumije.]] se pravi o tome kako figurirati a ne kako riješiti problem. To je neozbiljno. To je neozbiljno. … [[Upadica se ne razumije.]]
Mira, mira!
To je na tragu dakle rušenja javnog sektora. Britanska revija «The economist» nikako nije neki revolucionarni smutljivac kao što biste možda mogli nama prebaciti pa i meni osobno, ali molim vas, njihova najvrsnija pera napisala su i ovo, neoliberalizam je golema opasnost, slična je SIDA-i, uništava imunološki sustav svojih žrtava. I vi koji ste najodgovorniji za zdravlje uništavate njegov imunološki sustav. A ne zaboravite i obrana zemlje bila je moguća na tako uspješan način jer smo imali u to vrijem zdravu naciju.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi, poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice je u mnoštvu netočnosti izgovorila i jednu ja bih rekao ključnu, a koja se odnosi na zdravlje djece na koju smo svi mi ovdje osjetljivi pa je kazala kako ova zemlja i ovaj sustav ne vodi brigu o zaštiti zdravlja djece, što je posve netočno. A ja ću sada dokazati sa izvješćem iz najnovijeg izvještaja Svjetske zdravstvene organizacije gdje stoji da smrtnost djece je ispod 5 godina. U Hrvatskoj je stopa smrtnosti je 7, što spada među najmanje u Europi. Radi usporedbe jedna Austrija evo ima 6, a još radi usporedbe nažalost jedna Bosna i Hercegovina ima 17, ne malo puno više. Prema tome, to je čisti dokaz da itekako Hrvatska vodi brigu o zdravlju svoje djece. Hvala lijepo.
I poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Kolegica Antičević je kazala da je upravo gospodin Hebrang kao bivši ministar uveo u zakonsku praksu da zdravstveni djelatnici izvan radnog vremena u javnom prostoru, prostoru zdravstvenih ustanova sa sredstvima zdravstvenih ustanova obavljaju privatnu praksu i posebno naplaćuju. To nije točno. Za vrijeme bivšeg ministra Hebranga, dakle prije vaše vlade, u vladi koja je bila prije vaše vlade je donesen zakon po kojem zdravstveni djelatnici mogu obavljati privatnu praksu u privatnim ustanovama, ne u svojim vlastitim nego u privatnim ustanovama. To je ogromna razlika. A vi ste upravo promijenili zakon i dozvolili da se u zdravstvenim ustanovama obavlja privatna praksa i da se posebno naplaćuje. I to se želi promijeniti. A kolegice Antičević kad bi vas netko slušao sa strane na koji način govorite o hrvatskom zdravstvu, o trudu i znanju zdravstvenih djelatnika u Hrvatskoj pa rekao bi šta je ovo, ovdje će nastupiti masovna eutanazija. Ovo je prestrašno, pa to se zaista ne može više slušati. To je prestrašno.
Poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević, ispravak netočnog navoda.
Poštovani predsjedniče, kolegice. 10 minuta vaše netočnosti mi nije dovoljno reći u dvije minute pa tako odgovornost ministra se ne očituje o njegovu večeras ovdje nedolasku, jer je bio prije pola sata otišao, a u vaše vrijeme toga se dešavalo iz dana u dan, pa kad ste i sami bili ministrica znali ste počesto izbjegavati odgovornosti u Hrvatskom saboru. To bi bilo prvo. Licemjerna politika. Nije točno da vodi ova Vlada licemjernu politiku, ona se očituje u odgovornosti ove Vlade i nastojat ćemo opravdati pred hrvatskom javnošću i pred hrvatskim narodim i kroz strategiju o zdravstvu što smo obećali. Briga o svakom začetom djetetu nemojte molim vas nas prozivati na moral. A pretpostavljam da bi ljepše govorili da niste ubili, odnosno uginula je buba onoga momenta kad vas je ugrizla. I govor od vas kolegice najdraži mi je kad šutite.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Gospodine predsjedniče, ja sam jučer i nazvala ovo učestalo kršenje Poslovnika kao i ovog trenutka članka 209. Dakle više se ne radi samo o kršenju Poslovnika nego zaista o jednom poslovničkom nihilizmu koji učestalo, pa i kolegica i mnogi ostali i onda sad se referiram na nju, ne poštuju. Ovdje se nije radilo o nikakvom ispravku netočnog navoda nego se ovdje odnosno repliciralo. Repliciralo se. Ona meni predbacuje da ja sam netočno rekla jedino evo ovo, međutim to nije netočnost. Da sam ja rekla da oni ne vodi … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]]
Malo je samo propušteno navesti koja odredba Poslovnika je povrijeđena, a to je, mislim to je trebalo u početku. Tako da se ne mogu se očitovati je li, ne mogu vam dati za pravo da je povrijeđen Poslovnik kad niste naveli koja odredba je povrijeđena. … [[Upadica se ne čuje.]] To ste rekli kada? … [[Upadica se ne čuje.]] To ste rekli prošli dan, neki dan. Poštovani zastupnik Željko Pavlic. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Nema je. Također gubi pravo na riječ. U ime kluba HDZ-a petminutna rasprava, poštovani zastupnik potpredsjednik Darko Milinović. Izvolite.
Dvije minute. Evo ja da nisam došao na ovu zadnju pojedinačnu raspravu ja bih rekao uspjeli smo, uspjeli smo između onog prethodnog čitanja i ovog prvog čitanja imati manje žustrivu raspravu po pitanju zdravstva i po pitanju zdravstvene reforme. Ja sam zadnji put u svojoj, u svom izlaganju, u desetminutnom izlaganju rekao kao liječnik, izdigli su nas, trebamo se izdignuti iznad usko političkih interesa kad je u pitanju zdravstveni sustav. Kao što je danas uvažena zastupnica Opačić prozvala ministra i optužila ga je da je ukinuo pravo ovim mališanima koji su bili danas gore. Ja bih rekao većina u Hrvatskoj je odgojena u onom katoličkom kršćanskom dugu pa možemo reći moj grijeh, moje grijeh, moj preveliki grijeh ako je to za to bio kriv ministar. Nije bitno tko je kriv ili tko je ubirao koji političkih poena zato što im se vratilo to njihovo pravo. Bitno je da im je vraćeno. Ja mislim da to i takav način rasprave treba prevladavati kad je u pitanju zdravstvo. Nije istina da mi u HDZ-u smatramo da zdravstveni sustav funkcionira i da smo mi zadovoljni funkcioniranjem zdravstvenog sustavu, jer u svakom slučaju onda ne bi pokušali kroz zakonske regulative urediti taj zdravstveni sustav da on sutra bude bolji za sve u Republici Hrvatskoj. Radi se o jednom nefunkcionalnom sustavu, neracionalnoj potrošnji, nekontroliranoj potrošnji, ali ne možete nam oduzeti hrabrost ja ću reći Vlade Republike Hrvatske da i u ovo osjetljivo razdoblje taj vrući krumpir pokuša izvaditi iz te vatre i pokušati taj zdravstveni sustav u zadnjih godinu i pol dana svog mandata urediti da on bude bolji. Često puta je danas ovdje spominjano lista lijekova A i B, dvije liste lijekova, pa dopunsko osiguranje i čuli smo isto tako od strane oporbe dosta prijedloga, suvislih prijedloga i po meni dobrih prijedloga. Ja ih sada u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice pozivam oporbu da između ova dva čitanja, između prvog i drugog čitanja sjednemo ako treba zajedno, ako možemo napraviti jedan konsenzus po pitanju ovih zakona i po pitanju recimo tako početka reforme zdravstvenog sustava da se izdignemo još jednom kažem u ime pacijenata, u ime građana Republike Hrvatske iz usko stranačkih interesa i da zajednički napravimo nešto za zdravstvo sutra. Ako se sjećate, a uvažena zastupnica se Opačić sjeća, ja sam rekao i zadnji put da napravimo jedan politički konsenzus, ona stranka koja dobije izbore za godinu i pol dana, ovi drugi koji će biti u oporbi neka podrže reformu zdravstvenog sustava. Evo ja se nadam da smo danas ipak napredovali, ipak smo imali manje žučljivu raspravu po pitanju zdravstvenog sustava, po pitanju ovih zakonskih prijedloga i nadam se da će u drugom čitanju biti još manje žučljivo i da ćemo doći do kakvog takvog općeg konsenzusa, a sve za dobrobit pacijenata zbog kojih i raspravljamo o ovim prijedlozima. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ova četiri zakona u prvom čitanju. Sutra ćemo početi, trebali smo sa Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci, ali mi smo išli jako brzo, a odbori sutra imaju raspravu o ta dva, o tom zakonu, tako da ćemo preskočiti i vratiti se i početi sa Zakonom o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja, pa onda Zakona o zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i Fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja, pa Zakon o oružju, pa onda ovih ugovora, ova dva ugovora i tri ugovora, onda se vratiti na ovaj Zakon o Hrvatskoj narodni banci u izmjenama itd. Dakle, nastavak sutra u 9 i 30. Sada imamo četiri ova zakona iz zdravstvenoga spektra. Prvo Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, prvo čitanje. Zaključak, prijedlog dajem na glasovanje: "Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 68 glasova za, 4 suzdržana i 30 protiv donesen je predloženi zaključak.