Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sjednicu. Na dnevnom redu je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 425 Predlagatelj je Vlada. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli Odbori za zakonodavstvo, rad i socijalno partnerstvo, financije i državni proračun, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva Miljenko Pavlaković će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo saborski zastupnici, pred vama je Nacrt zakona o izmjeni Zakona o osnovici plaće u javnim službama. Zakon o osnovici plaće u javnim službama u ožujku 2009. godine promijenjen je na način da dotadašnji način određivanja osnovice plaće u javnim službama na način da se ista više ne uređuje kolektivnim ugovorom već da je određuje Vlada Republike Hrvatske posebnom odlukom. Promjena, način, određivanje osnovice bila je nužna kako bi se u razdoblju gospodarske i financijske recesije očuvala radna mjesta i puna zaposlenost u javnim službama u cilju očuvanja socijalne i egzistencijalne sigurnosti iz fiskalne održivosti. Kako se u međuvremenu socijalni partneri odnosno Vlada Republike Hrvatske i sindikati javnih službi postigli 13. svibnja 2009. godine dogovor oko zaključivanja dodatka sporazuma o osnovici plaća u javnim službama koji je 12. lipnja stupio na snagu istim je definirano da će se osnovica za plaće u javnim službama u buduće primarno određivati kolektivnim ugovorom, odnosno sporazumom Vlade Republike Hrvatske i sindikata javnih službi. A ako do tog dogovora putem pregovora ne dođe tada istu određuje Vlada svojom posebnom odlukom. Ovime se zakonom, a na temelju postignutog sporazuma socijalnih partnera uređuje način, određivanje osnovice plaće u javnim službama koje se određuju primarno pregovorima socijalnih partnera. A ukoliko do dogovora se ne postigne do dosadašnje smjernice ekonomske i fiskalne politike Republike Hrvatske za sljedeću godinu osnovicu plaće u javnim službama odredit će Vlada Republike Hrvatske posebnom odlukom. Ujedno se zbog važnosti materije financijske mogućnosti države, te očuvanje socijalne i egzistencijalne sigurnosti kako u vrijeme gospodarske i financijske recesije tako i dugoročno predlaže donošenje predloženog zakona po hitnom postupku. Na ovaj zakon smo primili jedan amandman od cijenjenog zastupnika gospodina Kunsta koji je i predsjednik Odbora za rad i socijalno partnerstvo i u ime Vlade prihvaćamo taj amandman. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, predsjednik odbora gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na 72. sjednici koja je održana 22. rujna 2009. godine raspravljao o Prijedlogu zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaća u javnim službama s Konačnim prijedlogom zakona, a koju je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske svojim aktom od 30. srpnja 2009. godine. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i ne protivi se prijedlogu predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. I treće, na tekst konačnog prijedloga odbor nema primjedaba. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za rad i socijalno partnerstvo, predsjednik odbora gospodin Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Odbor za rad i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora je na 29. sjednici održanoj 30. rujna ove godine raspravljao o Prijedlogu zakona o izmjeni Zakona o osnovici plaće u javnim službama s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor je navedeni akt raspravio sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istaknula je da je cilj ovih izmjena zakona usklađivanje s postignutim sporazumom između socijalnih partnera i Vlade Republike Hrvatske. U raspravi su članovi odbora podržali donošenje ovog zakona budući da će se osnovica plaće određivati primarno pregovorima socijalnih partnera. U raspravi je odbor predložio da bi rok za dogovor između socijalnih partnera trebalo produžiti do donošenja državnog proračuna za narednu godinu, stoga je odbor predložio amandman na članak 2. zakona na način da se socijalnim partnerima omogući pregovaranje do donošenja državnog proračuna za narednu godinu umjesto do donošenja smjernica ekonomske i fiskalne politike čime se produžava rok za postizanje dogovora. S iznijetim prijedlogom amandmana suglasila se predstavnica predlagatelja na sjednici odbora. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama uz sljedeći amandman na članak 3. U izmijenjenom članku riječi: "smjernice ekonomske i fiskalne politike" zamjenjuju se riječima državnog proračuna. Obrazloženje kao što sam rekao predloženim amandmanom produžava se rok u kojem socijalni partneri mogu postići sporazum o osnovici plaće u javnim službama budući da smjernice ekonomske i fiskalne politike, umjesto da smjernice ekonomske i fiskalne politike prethode donošenju državnog proračuna. Kao što sam rekao, znači ima više vremena za pregovore i dogovore oko osnovice plaće. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za financije i državni proračun, predsjednik odbora gospodin Goran Marić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, cijenjene kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 40. sjednici održanoj 30. rujna 2009. godine Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama s Konačnim prijedlogom zakona i to kao zainteresirano radno tijelo. Odbor za financije i državni proračun nakon rasprave odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama. Zakonom o osnovici plaće u javnim službama koji se primjenjuje od 1. travnja ove godine predviđene su izmjene koje se odnose na dotadašnji način određivanja osnovice plaće u javnim službama. Naime, umjesto dotadašnjeg utvrđivanja osnovice kolektivnim ugovorom predloženo je da osnovicu plaće u javnim službama određuje Vlada Republike Hrvatske posebnom odlukom, s time da je važenje predloženog zakona ograničeno na razdoblje od dvije godine od dana njegovog stupanja na snagu. Prioritetni cilj predloženog zakona bio je očuvanje svih radnih mjesta i pune zaposlenosti u javnim službama kao i očuvanje socijalne sigurnosti, te fiskalne održivosti u razdoblju gospodarske i financijske krize. Naime, kolektivnim ugovorom koji je potpisan u boljim gospodarskim uvjetima jamčilo se i povećanje osnovice plaće. Zbog sve veće gospodarske krize koja je zahvatila Hrvatsku Vlada je morala povući određene mjere koje nisu bile popularne, ai kojima je očuvala socijalnu sigurnost i radna mjesta. Upravo zbog tih je razloga Vlada vratila osnovicu plaće u javnim službama na prošlogodišnju razinu, a ostale pogodnosti iz kolektivnog ugovora nastavila je i dalje isplaćivati. 13. svibnja ove godine Vlada i sindikati javnih službi postigli su dogovor oko zaključenja dodatka sporazumu o osnovici plaće u javnim službama kojim se osnovica plaće primarno određuje kolektivnim ugovorom Vlade i sindikata javnih službi, a u slučaju da se dogovor ne postigne putem pregovora, onda osnovicu plaće određuje Vlada posebnom odlukom. Kako bi se područje određivanja osnovice plaća u javnim službama normativno moglo uskladiti sa sporazumnim dogovorom socijalnih partnera, nužno je donošenje Zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama. Ono što je važno naglasiti i što se mijenja jest da će se upravo ovim izmjenama zakona urediti način određivanja osnovice plaće u javnim službama sukladno pregovorima socijalnih partnera, a ukoliko se dogovor ne postigne do donošenja smjernice ekonomske i fiskalne politike, a budući da je amandman Odbora za rad i socijalno partnerstvo prihvaćen, dakle do donošenja državnog proračuna Republike Hrvatske za slijedeću godinu, onda će osnovicu plaće u javnim službama odrediti Vlada posebnom odlukom. Isto tako ukida se i rok važenja Zakona o osnovici plaće koji je bio donesen na razdoblje od dvije godine, jer više nema potrebe da se isti primjenjuje samo u razdoblju od dvije godine. Na temelju svega iznesenoga, ali i zbog razloga što će ovaj zakon zapravo vrlo pozitivno djelovati na unapređenje socijalnog dijaloga, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podržava donošenje Zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatska je u posljednje vrijeme suočena sa posljedicama gospodarske krize. Jedan dio stručnjaka kaže da se svjetska kriza prelila preko naših granica te tako zahvatila i Hrvatsku. A drugi dio tvrdi, istih tih ekonomskih stručnjaka, da je Hrvatsku zahvatila krizu i bez utjecaja globalne gospodarske krize, budući da za to postoji cijeli niz elemenata. Bez obzira koji je od ta dva stava točan, ostaje činjenica da postoje poteškoće u gospodarstvu i poslovanju koje moramo riješiti, a dok se to ne dogodi suočeni s raznim negativnim trendovima. Podaci Hrvatskog zavoda za zapošljavanje pokazuju da je krajem kolovoza evidentirano 1% više nezaposlenih osoba nego mjesec dana prije. Na tragu takvih podataka i negativnih trendova koji su se nadvili nad našu zemlju Hrvatski sabor u ožujku ove godine donio je zakon kojim se propisuje da Vlada Republike Hrvatske određuje osnovice plaće za zaposlene u javnim službama. Taj zakon donesen je u sklopu antirecesijskih mjera tijekom 2009. godine s namjerom da se utječe na smanjenje rashoda. Pomno provedenom analizom utvrđeno je da se iste ili slične uštede, ali i s većim učincima na poslovanje mogu postići racionalizacijom nekih drugih izdataka za zaposlene. Stoga je nakon provedenih izračuna i potom postignutih usaglašenih stavova socijalnih partnera zaključeno da je produktivnije prikloniti se modelu koji se osnovica plaće u javnim službama utvrđuje kolektivnim ugovorom zaključenim između Vlade Republike Hrvatske i sindikata javnih službi. Naravno da je primjerena cijena rada polazište koje osigurava zadovoljne zaposlenike u javnim službama, što ipak prethodno utvrđenim odredbom nije bilo postignuto. Stoga je postignut dogovor oko zaključenja dodatka sporazuma o osnovici plaće u javnim službama između socijalnih partnera, a u skladu je sa realnim gospodarskim uvjetima i mogućnostima. Rečenim sporazumom dogovoreno je da će se plaća u javnim službama određivati kolektivnim ugovorom Vlade Republike Hrvatske i sindikata javnih službi. Dakle, osnovno pitanje koje se uređuje ovim zakonom je način određivanja osnovice plaće u javnim službama koje će se određivati dogovorom socijalnih partnera, a ukoliko se dogovor ne postigne do donošenja smjernica ekonomske i fiskalne politike Republike Hrvatske za slijedeću godinu osnovicu plaće u javnim službama odredit će Vlada Republike Hrvatske posebnom odlukom. Sada smo čuli da Vlada i prihvaća ovaj amandman, znači ti to se mijenja do donošenja državnog proračuna. Javne službe važan su element u funkcioniranju svake države, pa tako i naše. Pozornim i promišljenim ulaganjem, kako u izbor kvalitetnih kadrova, tako i u primjerenu cijenu rada zaposlenih u javnim službama i omogućavanjem rješavanja ostalih životno važnih pitanja, država ulaže u svoju bitnu kariku u budućnosti. Unatoč opravdanoj potrebi da svi podjednako participiraju u rješavanju problema, odnosno snose posljedice gospodarske krize, u našim uvjetima gdje plaće javnih i državnih službenika dugogodišnje zaostaju za troškovima života. Potrebno je u okvirima mogućega ispraviti i tu nepravdu. Svjedoci smo da mladi, stručni, obrazovani kadar nakon odrađenih nekoliko godina u javnim i državnim službama odlaze pretežito zbog niskih primanja, sporog napredovanja i nemogućnosti rješavanja stambenih pitanja. Stoga mi u klubu HSS-a smatramo da unatoč smanjenom prilivu sredstava u proračun Republike Hrvatske i zabilježenom gospodarskom padu moramo omogućiti zaposlenicima prihvatljivu plaću. Zbog svih nas prioritet nam mora biti zadovoljstvo i pristojan život zaposlenih što se postiže osiguranjem adekvatne plaće za uloženi rad. Primjerenom plaćom smatra se iznos novca kojim zaposlenik može podmiriti realne troškove života za sebe i članove obitelji. Osiguranjem pristojne plaće među zaposlenicima se stvara pozitivna atmosfera što rezultira njihovom spremnošću da ulože više truda i napora u obavljanju svakodnevnih poslovnih obveza. Motivacija ljudi bitan je faktor u obavljanju poslova a optimalna plaća svakako je jedan od najboljih motiva. Kaže se da je Hrvatska po svojim prirodnim predispozicijama bogata zemlja, na nama svima skupa je da ju organiziramo tako da bude zemlja sretnih i zadovoljnih ljudi. Klub HSS-a podržat će ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Klub IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, uvaženi zastupnici. DA Hrvatska je bogata zemlja i Hrvatska može biti sretna zemlja, ali što je Hrvatska zapravo onda na današnji dan. Broj zaposlenih je negdje milijun i pol, broj penzionera milijun 148 tisuća, nezaposlenih do kraja godine 280, 290 tisuća, a broj nas koji smo na proračunu negdje računajući lokalnu samoupravu, oko 280 tisuća. Koja je zemlja koja ima najveće poresko opterećenje, najveći broj parafiskalnih nameta od apsurdnih izdvajanja za Gospodarsku komoru, ZAMP itd. Javna poduzeća nam funkcioniraju kao samoposluge, sindikalni pokret je inertan, skupa smo država, ispada da u ovoj zemlji je budala onaj tko radi itd. Naročit problem koji je pred nama kako bi mogli biti sretna zemlja da se nadovežem na kolegu biti će brodogradnja a ja mislim da se može očekivati stečaj za tri velika Hrvatska brodogradilišta. Izvući će se Uljanik, Tvornica specijalnih strojeva Kraljevica, a ovo drugo ni Bog sam ne zna što će se s time dešavati. Na strani 3. ovog Zakonskog prijedlog dana je pod točkom 3. ocjena i izvori potrebnih sredstava za provođenje zakona. Ovdje se kaže da provedba predloženog zakona ne iziskuje osiguranje dodatnih sredstava u državnom proračunu Republike Hrvatske. Znači možemo slobodno zaključiti da plaće svima onima koji rade u državnim službama 2010. biti će zasigurno manje a ne veće. Zašto sam započeo sa Hrvatskom gospodarskom zbiljom, zato jer u članku 2. ovog materijala, doslovce se kaže citiram „Da osnovica plaće u javnim službama se utvrđuje kolektivnim ugovorom zaključenim između Vlade Republike Hrvatske i Sindikata javnih službi, a ako kolektivni ugovor nije potpisan do donošenja smjernica Ekonomske fiskalne politike Republike Hrvatske za narednu godinu osnovicu plaće u javnim službama određuje Vlada Republike Hrvatske“. Dakle, ovdje se stavlja naglasak na donošenje smjernica ekonomske i fiskalne politike Republike Hrvatske za narednu 2010. godinu. Smjernice, sumnjam, ne znam da li se rade da li se rade što je s njima, a što će tamo stajati u ovom trenutku zapravo nitko od nas ne zna ali znamo da vjerojatno ono što će tamo biti neće realizirati bilo da je riječ o brodogradnji, tekstilnoj industriji, drvnoj industriji, trgovini, o velikim lancima itd. Znači svima nama će biti gore, svima u javnoj službi će biti gore i nema šanse da u narednoj 2010. plaće idu gore. Znači plaće u upravi, u zdravstvu, u vojsci, u socijali, u policiji, u prosvjeti zasigurno će 2010. padati. E sada se postavlja pitanje tko nas je u to doveo, neću ovdje politizirati ovdje za govornicom, Vlada, politika, lako ćemo, ali ono sa čime naši zaposlenici u javnim službama neće lako to je sa plaćama koje će zasigurno kroz cijelu 2010. padati a neće rasti.
Hvala. Pojedinačna rasprava gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a i ja osobno podupiremo ovaj Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama ali s jednom napomenom vidimo da je Odbor za rad podnio taj amandman koji prava šteta što se odmah nije našao u prijedlogu zakona kao što je to dogovoreno sa socijalnim partnerima, tj. Sa sindikatom državnih i javnih službi. Naime, o čemu je riječ, dugo vremena se rađao ovaj Prijedlog zakona iako je sporazum sa sindikatima bio postignut to im je bilo obećano. Međutim, tek na njihov pritisak i na njihovo posebno inzistiranje i kada se oko svega toga digla buka i halabuka onda smo dobili prijedlog zakona. Međutim, ponovno ne u onom smislu kakav je bio dogovor. Što to govori? Govori da Vlada u startu ne poštuje sve ono što je dogovorila sa sindikatima, ali jednako tako što to govori da prava za nikoga nisu zagarantirana nego da se za njih valja izboriti i to su ovaj put u ovom smislu sindikati državnih i javnih službenika učinili. Da nisu bili uporni, kada su vidjeli ovakav Prijedlog zakona, odnosno još nacrt koji je nama poslan kao Prijedlog zakona, nešto što je sporno u ovom Prijedlogu zakona a to je odredba članka 2. koja govori da će se osnovica plaće utvrđivati kolektivnim ugovorom ali ako nije potpisan do smjernica da će to onda utvrditi Vlada. Međutim, partnerima je bitno da se ta osnovica uređuje onda kada se priprema proračun to je u 10, 11 mjesecu otprilike svako godine. Jer ukoliko tome nije tako kada bi se one utvrđivale do donošenja smjernica a one su obično u 5., 6. mjesecu onda bi s razlogom ministar financija koji bi ih tada primio rekao sve je to u redu ali čekajte novi proračun zato nisu osigurana sredstva, odnosno nije tako posložen proračun. Ali tako vam stoji u članku 2. Članak 2. koji je nama Vlada poslala i što je premijerka potpisala nije na tragu onoga što je bilo dogovoreno i što je uslijedilo 22. 9. sindikati su uputili premijerki pismo i to pismo je očito rezultiralo time da onda se našao modus kako da se ipak ispravi ono što je bilo dogovoreno, tj. Evo amandman je napisao i izglasan je amandman vjerujem da ćemo ga svi ovdje aklamacijom i prihvatiti onako kako su sindikati dogovorili. Također je sporno ako nema dogovora da onda osnovicu određuje Vlada, na to sindikati nikada nisu pristali. Prema tome, onda samo u obrazloženju ovog Zakona gdje se veliča uvijek taj sporazum i naglašava kako je dobar jedan dijalog ali jednako tako pozitivni rezultati koji proizlaze iz takvog dijaloga moraju onda biti adekvatni dakle, takvo obrazloženje mora onda naći opravdanje u prijedlogu zakona onda kasnije u Zakonu jer ovako u jednoj izvjesnoj diskrepanciji je za sada u našem Prijedlogu zakona. Ali vjerujem da će samim glasovanjem tog amandmana biti stvar popravljena. Međutim kada se govori o plaćama radnika, sada konkretno, u ovom konkretnom slučaju o osnovici plaća u javnim službama i općenito o plaćama o različitim plaćama, o službeničkim plaćama, ne smijemo propustiti nikada reći nešto što ponovno se događa u Hrvatskoj da imamo pošast neisplaćenih plaća. Kao što imamo ovaj slučaj Rade Buljubašića koji nije radio, a dobio je plaću. Imamo pošast situacije da radnici rade i da ne dobivaju plaću. Takva pošast vladala je '90-ih godina. Sama najava 2002. kada se radila ona velebna novela kaznenog zakona o kojoj smo imali i gospodarske inkriminacije i produljenje zastare rokova za 30, 40 godina, jer tu je temelj svega, sve korupcije, u gospodarskom kriminalitetu, a ne u onim dodatnim tim inkriminacijama, ali koje onda i osiromašuju radnika zato je i to povezano. Tu smo imali i neisplatu plaća kao kazneno djelo. Dakle, poslodavci su dobro osluškivali što se događa u našem zakonu, u našoj zakonodavnoj aktivnosti i već sama najava da će poslodavac koji nije isplatio neopravdano plaću radniku otići u zatvor. Drastično ako malo pratimo statistiku vidjet ćete po grafikonu kako se drastično smanjio broj onih poslodavaca koji nisu isplaćivali plaću. Nema od nas ovdje, ja mislim niti jednog čovjeka, ne ovdje nego bilo gdje, zdrave pameti koji neće reći da je neisplata plaće radniku kriminal prve vrste, prevara, pljačka, krađa, što god hoćete. I to mora imati svoju adekvatnu sankciju. To su opasna društvena ponašanja. To nije neko sporadično ponašanje, čak i u svijetu gdje je nemoguće da poslodavac ne isplati plaće radniku. Možda bude eventualno sporno kolika je ona za jedno određeno razdoblje. To kod nas, pogotovo u ovim kriznim vremenima, oni koji love u mutnom ponovno dolaze na svoje. Zato je klub SDP-a ponovno zanovio stvar, po treći put predlaže Vladi, to je jedna hitna i to je prije svega i kad nema recesije, kad sve cvjeta, to je temelj pravde u društvu, da se zarađeno plati. Jer ako nema toga, ako je moguće to izigrati onda je sve moguće. To dovodi do katastrofalne erozije i poslovnog i građanskog morala najšire vrste, ali Vlada nama šalje mišljenje. Evo dozvolite da vam pročitam. Često mijenjanje kaznenog zakona pa i u ovom smislu dovelo bi do pravne nesigurnosti. Ma čije molim vas pravne nesigurnosti? Lopova i kriminalaca koji na grbači onih koji su pošteno zaradili svoj kruh neće da im isplate. Ja vjerujem da je evo to ipak bila mala administrativna greška, da će se to što prije ispraviti. Na kraju krajeva to bi rasteretilo i državu i njezine fondove, pogotovo one socijalne da zaista pripadaju onima kojima to treba. Ne znam koga država štiti. Ja mislim da možda je tu bio još uvijek jedan krivi telefon, gluhi telefon, možda su tu nekakvo bilo odmjeravanje snaga hoćemo li vam popustiti? Neka to bude Vladin prijedlog, mi ćemo ga podržati, nećemo ni spomenuti da je to bio naš prijedlog. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, tajniče, kolege zastupnici pa ja bi se većim dijelom rasprave kolegice Antičević-Marinović u potpunosti složio, no što se tiče ovog predloženo Zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće da će se ta osnovica plaće u javnim službama određivati na način da će u principu primarno se postizat pregovori kojim će se kasnije to utvrditi u kolektivnim ugovorima mislim da je svima nama prihvatljivo i da ovdje nitko, nijedan zastupnik nema ništa protiv da ne podrži ovakve predložene izmjene. No, moram jednu stvar naglasiti i podsjetiti da je Vlada Republike Hrvatske donijela ovu odluku koju sada mijenja normalno 27. ožujka 2009. godine da se osnovica plaće za cca 180 tisuća zaposlenih u javnim službama, znači 180 tisuća službenika, utvrđuje posebnom odlukom u jednom trenutku kada su stvarno, kada je Vlada bila pritisnuta pa i još uvijek mislim da je, nepovoljnim gospodarskim kretanjima. Ali moramo naglasiti jednu bitnu činjenicu ovdje da ipak Vlada je donijela takvu odluku i takav sporazum u dogovoru sa Sindikatima javnih službi. Znači nikako nije donijela takvu odluku bez njih, nije raskinula kolektivni ugovor, znači temeljni kolektivni ugovor, nego je u dogovoru sa socijalnim partnerima pronašla rješenje kako sačuvati radna mjesta javnih službenika i kako sačuvati isplatu plaće tim ljudima koji rade danas u javnim službama, što je po meni za svaku pohvalu. I upravo ovo, ove izmjene, mislim da je to u redu rekla kolegica Antičević, su na tragu dogovora jer tad je i postignut dogovor sa sindikatima da u trenutku kada će to okolnosti biti takve da se može da se vrati na onu znači početnu poziciju, da se osnovica plaće za javne službe i dalje utvrđuje primarno, pregovorima socijalnih partnera i utvrđuje kolektivnim ugovorom i Vlada je to ispunila. I to je to obećanje koje je ispunila prema sindikatima i socijalnim partnerima i na taj način mislim da je poslala jasnu poruku i ostalim socijalnim partnerima da će prije svega uvažavati socijalni dijalog i uvažavati ono što će postići socijalnim dijalogom, odnosno socijalnim partnerstvom. Što se tiče ovog amandmana mislim da ne treba od toga praviti veliku nauku. Mislim da je logično da se pregovori za plaću, znači za osnovicu plaće javnih službi vode do faktički donošenja državnog proračuna jer on je ipak nešto poslije nego što se donose smjernice ekonomske i fiskalne politike u tekućoj godini. I zbog toga je Odbor za rad i socijalno partnerstvo, na moj prijedlog, to prihvatio i evo ga meni je drago da i predlagatelj je isto tako pokazao puno razumijevanje i prihvatio ovaj amandman. Što se tiče donošenja ovih izmjena zakona, u tom smislu Zakonom o osnovici plaće u javnim službama nema više razloga niti uvjetovati vremensko ograničenje važenja vrijednosti osnovice plaće. To je bilo ovim sporazumom, znači to nema razloga više ograničavati vrijeme važenja osnovice plaće pa i logično je upravo iz tog razloga što će socijalni partneri ubuduće pregovarati i pregovorima utvrđivati osnovnu plaću i normalno vrijeme na koje će se ona primjenjivati i vrijeme od kada će se primjenjivati. To će sve biti propisano samim kolektivnim ugovorom. Znači i ta odrednica iz ovog sporazuma koji je bio ranije sklopljen sa sindikatima, kažem na jednoj partnerskoj razini Vlade i Sindikata javnih službi, ima svoju logiku. Tako da ja ne vidim uopće razloga za neke velike rasprave i ne vidim razloga da bilo koji zastupnik u ovom Saboru ne bi podržao ovaj prijedlog izmjene Zakona o osnovici plaće za javne službe. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Nema ga, gubi pravo na riječ. Završni osvrt, državni tajnik Miljenko Pavlaković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani saborski zastupnici i zastupnice. Evo samo par riječi na kraju. Mislim da upravo ovom izmjenom Zakona o osnovici plaće u javnim službama, još jednom pokazujemo da ova Vlada Republike Hrvatske dakako spremna na socijalni dijalog sa svim partnerima i da upravo ono što se govori da tako Vlada postupi i ispunjava sve svoje obaveze prema onome što je dogovoreno. Mislim da je to najveća pozitiva u ovom kratkom zakonu, da smo uvažili i sindikate i poslodavce na taj način, a jasno i kompletno hrvatsko građanstvo koje radi u javnim i državnim službama. Kada govorimo o sredstvima za 2010. godinu, jasno s ovim amandmanom koji smo prihvatili mogućnost pregovaranja, dogovaranja sigurno se produžuje tamo do 11.,12. mjeseca, odnosno do donošenja državnog proračuna. Pa još jednom, ja se zahvaljujem na potpori ovom zakonu koji je produkt dijaloga socijalnih partnera. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama, bio je hitni postupak, P.Z. broj 425, predlagatelj Zakona Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandman je podnio Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandman i o njemu se ne glasuje jer on postaje sastavni dio Konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o osnovici plaće u javnim službama. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 94 glasa za, 2 suzdržana i ništa protiv.
Prelazimo na sljedeću točku. - Prijedlog zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, prvo čitanje, P.Z.E. broj 429 Predlagatelj zakona je Vlada. Prilikom utvrđivanja dnevnog reda, Vlada je odustala od hitnog postupka, tako da će se ovaj zakonski prijedlog raspraviti u redovnoj proceduri. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, europske integracije i gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Državna tajnica u Ministarstvu rada i poduzetništva Tamara Obradović Mazal će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državna tajnice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Evo u prvom čitanju predlažemo Prijedlog zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Potreba izmjene, odnosno potreba definiranja novog prijedloga zakona izvire iz najmanje dvije okolnosti. Prva je, naknadno dodatno usklađivanje u segmentima koji se odnose na samu pravnu stečevinu Europske unije sa zadnjom posljednjom Direktivom Remedies, Direktivom u postupcima pravne zaštite koju je izdala Europska unija prije godinu dana. A druga okolnost, odnosno druga potreba izmjene, odnosno upućivanje novog zakona u proceduru je cijeli sustav javne nabave koji počiva na dva zajednička nazivnika. Sustav javne nabave naime obuhvaća klasičnu javnu nabavu, postupke javne nabave kakve znamo temeljem Zakona o javnoj nabavi, ali vis a vis pravne stečevine i onoga što pravna logika Europske unije prepoznaje kao javnu nabavu su i postupci dodjele koncesija, kao i postupci dizajniranja projekata koji se temelje na javno-privatnom partnerstvu. Proceduralni početak i za javne nabave i za koncesije i za javno-privatno partnerstvo je postupak javne nabave koji je dakle zajednička polaznička osnova i za klasičnu nabavu koncesije i za javno-privatno partnerstvo. Nakon toga svaki od tri postupaka kreću, usudim se reći, životom. Koncesije svojim, klasična nabava svojim i javno-privatno partnerstvo svojim tijekom, ovisno naravno o tome o kojem modelu javno-privatnog partnerstva se radi. Nakon te putanje ponovno dolazimo do drugog zajedničkog nazivnika koji se sažima na neki način upravo u Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, a to je pravna zaštita. Nakon određenog postupka i dodjele koncesija i ugovora o javnoj nabavi, kao i dijela koji se odnosi na javno-privatno partnerstvo, nezadovoljna strana u postupku mora zatražiti, odnosno mora imati pravo i ostvariti to pravo na pravnu zaštitu. S obzirom da je ovaj početak dolaska do ugovora o nabavi, ugovora o koncesijama, odnosno javno-privatnog projekta zajednički kroz postupak za Državnu komisiju za kontrolu postupaka javne nabave, zajednička je i pravna zaštita. I u ovom segmentu ovaj zakon je trebalo izmijeniti i na način da Državna komisija može djelovati i u postupcima pružanja pravne zaštite nezadovoljnoj strani, kada se radi o ugovorima koji se temelje na Zakonu o koncesijama kao i o ugovorima koji se temelje na Zakonu o javno-privatnom partnerstvu. I zato Državna komisija za kontrolu postupaka kako doći do nabavnog elemente, bez obzira da li se radi o javnoj nabavi, koncesijama ili o javno-privatnom partnerstvu. S obzirom da je ona izvorišna točka zajednički nazivnik, a radi se o postupcima odabira ili koncesionara ili privatnog partnera ili ponuditelja u sustavu javne nabave, zajednička nastavna točka, odnosno završna faza je upravo pravna zaštita kroz Državnu komisiju čija se nadležnost proteže i na ova druga dva elementa. Osim ove vrlo bitne okolnosti držali smo da je i sam trend u sustavu javne nabave zahtijevao da se na jedan daljnji iskorak normiranja prava i obveze same institucije, dakle i izvan ovog dosega proširenja nadležnosti, ali se isto tako ukazalo na potrebu na neki način zabrane utjecaja na tijek i ishod postupaka koji se vode pred Državnom komisijom, kao i jače naglašavanje, odnosno daljnje iskorake u postojeću praksu, a to je transparentnost odluka Državne komisije, odnosno objave odluka Državne komisije kroz očevidnik i upisnik na njihovoj internet stranici www.dkom.hr i taj dio objave odluka državne komisije u roku od 5 dana od donošenja odluke također se proširuje na odluke koje se donose u postupcima žalbe vezano za koncesije ili javno privatnog partnerstva. Također, ono što treba nadodati su i izmjene u dijelu koje se odnose na samu naknadu za vođenje postupka ovisno naravno o vrsti ugovora koji se želi pobiti izjavljenom žalbom. Ona se kreće u iznosu od 2 do 7,5 tisuća kuna, naravno ovisno o procjenama i vrijednosti predmeta nabave. I u tom dijelu ukoliko se ne uplati pristojba koja je i sastavni dio tada prihod državnog proračuna takva žalba će se odbaciti kao nedopuštena. Nadalje, i u provedbi samog usklađivanja sa Direktivom Europske zajednice iz 2007. godine koja je stupila na snagu prije godinu dana ono što se željelo ovim prijedlogom zakona također determinirati je daljnja norma u vezi čuvanja ugleda i ugleda državne komisije kao i naravno postulat da član državne komisije kao takav ne smije obavljati nikakvu drugu dužnost, nikakvu drugu službu, ništa što bi moglo utjecati na kvalitetu i sadržaj njegovog rada a kamoli na ishod postupka koji se vodi pred državnom komisijom. I u tom segmentu zabranjuje se članovima državne komisije da obavljaju gospodarsku, profesionalnu, neku drugu djelatnost, da imaju udjele u trgovačkom društvu, udio u kapitalu odnosno poslovni udjel, da imaju upravljačka prava, prava odlučivanja, glasačka prava, da budu članovi uprave odnosno članovi nadzornog odbora. Dakle, da njihov profesionalni rad isključivo bude posvećen odlučivanju u postupcima pred državnom komisijom. A da je taj posao itekako zahtjevan i velik govori i neslužbena posljednja statistika. Naime, već 2008. pred državnu komisiju došlo je čak 62% izjavljenih žalbi u odnosu na 2007. godinu a brojčano gledano do jučerašnjeg datuma državna komisija ove godine ukupno je zaprimila čak tisuću 73 žalbe što je za barem 50 više u odnosu na cijelu proteklu godinu statistički gledano. Dakle, i brojčano supstantivno, sadržajno sa proširenjem nadležnosti želimo i kroz ovaj zakon na adekvatnim prijedlozima normi želimo da članovi državne komisije budu jedino i maksimalno posvećeni poslu odlučivanja u postupcima žalbe pred tim tijelom. Ne radi se samo o brojkama vezano za izjavljene tužbe, radi se o velikim vrijednostima. Govorimo barem za proteklu godinu od 30 milijardi kuna vrijednosti nabave samo u klasičnom sektoru nabave kakvog poznamo i 30 milijardi kuna definitivno je dobar razlog za maksimalnu posvećenost članova državne komisije poslu koji rade što naravno osigurava i povjerenje i privatnog i javnog partnera koji se na taj način susreću pred državnom komisijom. Ovaj prijedlog zakona raspravljan je pred nekoliko odbora, primjedbe su uistinu supstantivne, dobro došle, rad ove komisije je bitan, on je javan, on utječe na način, na sinergiju između poslovnog i javnog sektora i kako bismo imali i još dodatno prilike unaprijediti dalje ovaj zakon Vlada je predložila da on ipak ide u dva čitanja tako da će i sve naravno primjedbe u raspravi već u prvom čitanju itekako biti dobro došle za poboljšanje kvalitete ovog zakona i naravno onoga što želimo a to je dobra provedba u praksi. Hvala na pažnji.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo predsjednik odbora gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i naravno podupire prijedlog da se ovaj zakon raspravi u redovitoj saborskoj proceduri, dakle u dva čitanja. Na tekst prijedloga odbor daje primjedbe i prijedloge koji su i načelne i konkretne naravi i to u prvom redu obzirom na sam naziv zakon. Naime, razvidno je da se ovaj zakon odnosno poslovi ove državne komisije odnose i na postupak javne nabave ali isto tako i na postupak davanja koncesija i postupke u javno privatnom partnerstvu kao i o drugim stvarima kada je to propisano zakonom što nije razvidno iz naziva ovog zakona i većine njegovih odredaba. U članku 2. valja uskladiti sadržaj stavka 1. i 2. jer prema stavku 1. obavljanje poslova pravne zaštite u postupcima moglo bi se tumačiti kao i poslovi pravne pomoći. Na članak 4. dvojbeno je da državno tijelo ima statut kojim se utvrđuje ustrojstvo i način rada ali i visina plaće. Istodobno, nije razvidno da li su članovi ove državne komisije i državni dužnosnici. Imajući u vidu i odredbe članka 2. nije razvidno ima li državna komisija određene poslove u okviru nadležnosti, djelokruga poslova ili ovlasti kako se to navodi u ovom članku odnosno u članku 5. U članku 6. dakle u ovom članku i svim narednim nepotrebno je a nije dosljedno niti provedeno i navoditi imenice i prema mogućem rodnom značenju jer se imenice rodnog značenja ma kako bile napisane u bilo kojem propisu moraju tumačiti da se jednako pravno odnose na muški i ženski rod. Ako predlagatelj to želi i regulirati dovoljno je to propisati jednom odredbom unutar općeg dijela ovog zakona. Također nije razvidno jesu li zaposlenici državni službenici ili ne, posebno imajući u vidu odredbe potonjih članaka, posebno članka 21. u kojem se doduše ti zaposlenici koji obavljaju određene dužnosti nazivaju radnicima na koje se primjenjuju propisi o radnim odnosima. Nije razvidno niti o kakvoj se šteti tu radi jer državna komisija ne stupa u tom smislu u konkretne pravne odnose. Na članak 7. i 10. nužno je utvrditi tko imenuje predsjednika odnosno njegovog zamjenika kao i na razvidan način utvrditi uvjete za imenovanje jer primjerice uvjeti za suca nisu isti za pojedine vrste sudova. Na članke 13., 14. i 19. za navedeno dakle u zakonu definirano vijeće nije razvidno koje i kakvo je to tijelo, tko ga sačinjava niti koje poslove može obavljati. Istodobno nije razvidno da li se većina pri odlučivanju odnosi možebitno na većinu članova vijeća ili većinu članova same državne komisije. Nužno je preispitivati i rješenja u članku 15. i 16. kako glede pravnog izričaja, točnosti obuhvata navedenih razloga za razrješenje odnosno uvjete za prestanak dužnosti člana državne komisije. Na članak 20. isto tako nužno je preispitati načelno radi li se o naknadi za vođenje žalbenih postupaka ili o naknadi troškova tog postupka. Posebno je nužno preispitati rješenje iz stavka 5. prema kojem podnositelj žalbe ako unaprijed ne plati ili ne plati u roku navedenom navedenu naknadu gubi pravo na pravnu zaštitu, jer je predviđeno da će se u tim slučajevima žalba odbaciti i to kao nedopuštena. Na članke 22. do 27. uz dosada navedeno iz ove odredbe nije razvidno i kakvo je unutarnje ustrojstvo državne komisije, jer prema članku 4. ono će biti utvrđeno statutom, a u ovim člancima se naznačuje posebno tajništvo, stručna služba, opći poslovi i to uredski i drugi tehnički poslovi. Istodobno, posebno se izdvaja pisarnica koja pored ostalog i upravlja predmetima. Nadalje, nespojiva su rješenja iz članka 27. u odnosu na članak 21. stavak 3. jer nije razvidno radi li se o pravima i obvezama ili o službenoj dužnosti. Na članak 28. pored toga što sve odredbe valja pravno i nomotehnički odrediti, nije razvidno o kakvoj se pristojbi stavka 3. radi, a u odnosu na cijeli tekst prijedloga odredbe valja pravno i nomotehnički doraditi, uredno sistematizirati i izostaviti pojedine odredbe koje ne predstavljaju sadržaj ovog zakona, primjerice članak 24. koji nam govori ili razrađuje položaj glasnogovornika odnosno glasnogovornice u državnoj komisiji. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za europske integracije? Odbor za gospodarstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave utemeljena je Zakonom o javnoj nabavi iz 2001. godine, a osnovana Zakonom o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave iz 2003. godine. Prema Zakonu o javnoj nabavi Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave nadležna je za rješavanje žalbi u postupcima javne nabave, propisana Zakonom o javnoj nabavi, dok se Zakonom o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave definira ustrojstvo i djelokrug Državne komisije. Međutim, Zakon o državnoj komisiji za kontrolu javne nabave sadržajno je iznimno kratak. Sadrži svega 13 članaka u kojima se prvenstveno radi o tome na koji način se osniva državna komisija te se uređuju osnovna pitanja potrebna za puko funkcioniranje državne komisije. Tim se zakonom dakle definira osnivanje državne komisije, imenovanje, trajanje mandata i razrješenje članova državne komisije, odlučivanje, troškovi žalbenog postupka, izvješćivanje, financiranje te odgovornosti za štetu. Donošenje Zakona o koncesijama i Zakona o javno-privatnom partnerstvu iz 2008. godine Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave dobiva i nove nadležnosti, konkretno kontrolu koncesija i javno-privatnog partnerstva zbog čega je potrebno jasnije normirati prava i obveze državne komisije. Izmjene i dopune Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave predviđa i Strategija razvoja sustava javne nabave donesena 2008. godine. Naravno, ne treba zaobići činjenicu da se Zakon o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije. Prijedlogom zakona koji je pred nama detaljno se uređuje ustrojstvo Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, imenovanje i trajanje mandata članova državne komisije te postupaka razrješenja njihove obveze i prava, način odlučivanja državne komisije, obveza podnošenja izvješća o svom radu te ostala pitanja važna za normalno funkcioniranje državne komisije poput pitanja zaposlenika i slično. Posebno treba podržati učinjene napore u smislu povećanja transparentnosti rada državne komisije na način da se sva rješenja državne komisije moraju učiniti dostupnima široj javnosti objavljivanjem na Internet stranicama u punom obliku i to u roku od 5 dana od saznanja da je najmanje jedna stranka u postupku zaprimila rješenje. Isto tako, pozdravljamo i prekršajne odredbe navedene u ovom zakonu kojima se uistinu visokim iznosima kažnjava onaj tko pokuša utjecati na odlučivanje državne komisije. No smatramo isto tako i propustom što ovaj zakon prekršajem smatra samo pokušaj vršenja utjecaja odlučivanja državne komisije putem sredstava javnog priopćavanja ili javnih istupanja kada je jasno da se utjecaji takve vrste vrlo lako mogu vršiti i osobnim kontaktom te stoga treba članove državne komisije obvezati na prijavljivanje i takvih pokušaja. Isto tako smo primjetili da ovaj zakon omogućuje državnoj komisiji da sama svojim statutom odlučuje o visini plaća. Obzirom da se djelatnost državne komisije financira isključivo iz sredstava Državnog proračuna Republike Hrvatske takva sloboda u najmanju ruku upitna, iako smo i svjesni toga da sam statut ne može praktički važiti ako nema suglasnosti Vlade Republike Hrvatske. Ali bilo bi jako loše da se nakon nekog vremena upitamo da li član državne komisije ima možda veću plaću od premijera odnosno premijerke ili predsjednika države. Isto tako, u članku 14. utvrđuju se prava članova i članica državne komisije pa imamo i nekoliko pitanja. Radi se konkretno o primjerice godišnjim odmorima u trajanju od 30 dana, dopustima i odmorima za što je nejasna formulacija, odnosno nadamo se da će do drugog čitanja i to biti pojašnjeno. Nadalje, tu je i pitanje stručne službe državne komisije koja se sastoji od savjetnika odnosno savjetnice. Po svemu ovome što se da iščitati iz prijedloga zakona vidljivo je da ti ljudi rade zapravo posao člana odnosno članice državne komisije. U članku 22. savjetnici odrade praktički kompletan predmet, članovi državne komisije potom na sjednici donesu rješenje većinom glasova, objave ga na internetu i njihov je posao time i završen. A istovremeno su odredbom članka 6. ne samo oslobođeni bilo kakve odgovornosti za štetu koja nastaje prilikom obavljanja dužnosti, već se ta odgovornost prenosi na Republiku Hrvatsku. Nadalje, još jedno pitanje je i pitanje godišnjeg izvještaja. Naime, prema predloženoj odredbi državna komisija dužna je podastrti tek statističke podatke. Npr. broj zaprimljenih predmeta, broj riješenih predmeta, broj poništenih postupaka nabave, broj neriješenih predmeta itd. Članove državne komisije niti jednom rječju se ne obavezuje da iznesu objašnjenja npr. zbog čega neki od tih predmeta nisu riješeni i tome slično. Treba napomenuti da sve ove stvari za koje imamo otvorena pitanja, odnosno očekujemo do drugog čitanja i odgovore, se ne usklađuju sa zakonodavstvom Europske unije odnosno ne odnose se na usklađenost ovih odredbi koje smo naveli kao eventualno problematične. Članak 31. isto, ne definira se u njemu znači čuvanje službene tajne da, ali pitanje do kada. Naime, može se dogoditi teoretski da čovjek više ne radi u državnoj komisiji. Do kada je dužan čuvati tu istu tajnu do koje je došao ili slučajno ili na samom poslu? I na koncu još jedna rečenica samo. Čuli smo i od izvješća državne tajnice da se broj žalbi uvelike povećava iz godine u godinu, pa mislim da je to možda i signal. A s obzirom da je puno ljudi ovdje radilo u jedinicama lokalne i regionalne samouprave da se možda i preispita i sam dio, određeni dijelovi postupka javne nabave za sve one koji su radili u jedinicama lokalne ili regionalne samouprave, općinama, gradovima i županijama. Znamo i sami da nam je veliki problem bio upravo poštivati sve ono što nam diktira Zakon o javnoj nabavi. Pa prema tome, mišljenja smo da ako se i to nastavi broj predmeta, odnosno žalbi će biti sve veći a državna komisija će imati sve više posla. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Evo, pričam broj rasprava i ranijih, a evo mislim da će biti i danas se upravo odnosio ne toliko na sami ustroj Komisije za kontrolu postupaka javne nabave koliko je bilo ovdje zaista žustrih i žučnih rasprava o samoj javnoj nabavi, zatim o izdavanju koncesija i javno-privatnom partnerstvu. Naime, ovdje u tekstu prijedloga ovoga zakona upravo su ta tri elementa obuhvaćena, odnosno došlo je do proširenja ovlasti Komisije za kontrolu postupaka javne nabave upravo i sa kontrolom davanja koncesija i kontrolom javnog privatnog partnerstva. Moj kolega koji je bio ovdje u Saboru prije nego što je postao Osječko-baranjski župan, kolega Šišljagić jednom je rekao a i ponovio više puta da je upravo, su procesi javne nabave javno-privatnog partnerstva i izdavanje koncesija jedan od glavnih izvora i elemenata korupcije i kriminala u Republici Hrvatskoj. Da je tome tako najbolje svjedoče afere koje svakodnevno da kažem niču kao gljive poslije kiše i koje su popraćene medijima. Ne treba biti veliki znalac ili nekakav u sustav uključeni čovjek političkom, nego jednostavno da čita novine i da prati počevši od one afere u svezi izgradnje športske dvorane u Osijeku i potraživanja 842 milijuna kuna za jednu dvoranu športsku, a evo dvorana je u Osijeku izgrađena za 250. Nitko zbog toga nije odgovarao, nitko nije prozvan, nitko nije uperio prst gdje bi nestalo onih 600 milijuna kuna koje bi se ostvarile, odnosno koje bi bile realizirane u čijem bi džepu završile da je išao tada projekt gospodina Đapića koji je eto objavio da će dvorana koštati 842 milijuna kuna. Nadalje i evo još uvijek je aktualna afera nabavke vojnih kamiona. Vidimo da su nekakvi da kažem, u nekakvom retardiranom postupku ili kako bih nazvao ne bih htio osobe nazivati tako nabavljeni retardanti za Hrvatske željeznice, pa evo dogodilo se i to da je takva nabavka na žalost završila i smrtnim ishodom zbog željezničke nesreće kod Solina, Splita u onom dijelu. Sva naša da kažem državna poduzeća od Hrvatskih dakle željeznica, od HEP-a koji struju nabavlja za 81 euro, a prodaje za 21 euro bez da u klauzuli za nabavu struje da se osigura nekakvim osiguračem ukoliko struja na svjetskom tržištu bude jeftinija, da onda i onaj tko prodaje struju HEP-u da snizi tu cijenu. Na žalost takav kao da smo nekakve neznalice, kao da nismo, kao da oni koji vode tu firmu nikakve škole nemaju pa ne znaju jednu stavku u ugovoru o kojem govorim o nabavci električne energije ne znaju ubaciti jedan stavak. I da ne govorimo o Hrvatskim kažem željeznicama, Hrvatskim autocestama, HEP-u, zdravstvenim nekim ustanovama. Imamo izvješće i o Domu zdravlja u Splitu itd. o netransparentnim kako se to voli reći. Transparentan znači proziran u medicini, dakle netransparentnim nabavkama i u jedinicama lokalne samouprave i u jedinicama regionalne samouprave, a također poglavito dakle u javnim poduzećima u vlasništvu ili većinskom vlasništvu Republike Hrvatske. E sada, dolazimo do ove komisije, Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave i onda se u ovom prijedlogu zakona najviše govori o ustroju, o načinu rada, o plaćanju te državne komisije o čemu je moj prethodnik iz Hrvatske seljačke stranke govorio i vrlo podrobno proučio svaki od članaka ovoga zakona i čije su zapravo primjedbe i stoje. Najzanimljivije je da je ova komisija jedna od brojnih, 67 ih ima, Vladinih komisija, agencija, ureda, službi, povjerenstava, komora, čega sve ne. I jasno svaki od tih pobrojanih ima najmanje 5 članova, ima administrativno osoblje, ima na raspolaganju vozilo itd. Tako da ova naša administracija vrvi od takvih komisija. Ali za ovu komisiju postoji zaista čvrsta i tvrda indikacija da funkcionira, da radi i ukoliko bi zaista funkcionirala onako kako je to predviđeno ovim slovom zakona i kako je to predviđeno i kako bismo mi voljeli svi ovdje da ona funkcionira onda je ona zaista potrebna. Mene osobno neću reći smeta, ali žalosti jedna činjenica da kaže u, da se zabranjuje, zabranjuje se svaki utjecaj na rad državne komisije od strane sudionika u postupcima javne nabave, te se za navedeno ponašanje uvode prekršajne odredbe. Pa zar možemo uopće i zamisliti da netko pokuša državnoj komisiji, dakle da pokuša na nju utjecati? I u kojem je to smislu predviđeno, odnosno napisano ovo i koji je to utjecaj? Je li to samo medijski, kako je kolega maloprije rekao? Je li to izravni kontakt? Ili je nešto treće o čemu ne bih htio ni naslutiti? Kakav je to utjecaj koji može netko izvršiti na državnu komisiju za kontrolu postupaka javne nabave? Čime on to može izvršiti utjecaj na državnu komisiju? Pojedinac ili pravna osoba? Nije definirano. Ali mnogo šta proizlazi iz toga. Dakle, kada se govori o ustrojstvu te državne komisije onda vidim da je primijenjeno pravilo petice reklo bi se, jer ta državna komisija ima pet članova, rade u razdoblju od 5 godina, ukoliko nema promjena u sastavu i svih pet glasova, odnosno pet ruku mora biti u zraku kada odlučuju bilo za, bilo protiv. Nema suzdržanih. Tako je napisano, tako je dobro da je to tako, da se može točno. Zamislite da je dva i pol, dva i pol, rezultat, nego uvijek mora biti jasno rezultat jasan. Posebice veseli u ovome prijedlogu zakona, dakle u prvom čitanju što se predviđa i dakle dostupnost odluka ili rješenja koje će ta komisija izdavati i to dostupnost na, dakle na Internetu, kažu pet dana od dana kada jedna od stranaka, bilo koja, dobije to rješenje. Ja se nadam da će to biti vrlo eksperitivno, a ovo pet dana od, dakle od dobivanja rješenja jedne od zainteresiranih stranaka nije predviđen rok do kada stranka mora dobiti, odnosno do kad državna komisija mora izraditi ili donijeti odluku o žalbi ili predstavci jedne od zainteresiranih strana u postupku, dakle ili javne nabave ili javnoprivatnog, a ponekad je to privatno-privatno partnerstvo ili u izdavanju koncesije. Zbog toga HDSSB i ja osobno sam za to da zaista ta državna komisija radi onako kako bismo svi ovdje željeli, kako je ovim člancima ovdje predviđeno uz određene promjene koje evo i kažem, ne bih ih ponavljao, jer ih kolega koji je maloprije govorio on naveo, kako bi se poboljšao tekst zakona i kako bismo toj Komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, odnosno kako bismo u njoj imali jedan oslonac i nadajmo se da će ona biti i jedan od oslonaca u, neću reći u borbi, ali za smanjenje korupcije i kriminala u hrvatskoj državi i hrvatskom društvu. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Gospodin zastupnik Boro Grubišić je u svom izlaganju iznio primjer kako je osječka dvorana trebala biti izgrađena po modelu javnoprivatnog partnerstva s iznosom od 800 milijona kuna, a izgrađena je za nešto više od 200 milijona, odnosno 240 milijona kuna po … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] Dakle, budući da se ovdje evidentno radilo o zbrajanju baba, žaba i satelita moram intervenirati i reći da je jedno cijena dvorane izgradnja dvorane, drugo je trošak korištenja dvorane s energijom održavanju zaposlenicima za slijedećih 20 godina, a treće je obnavljanje dijelova dvorane. Ovaj model koji je primijenjen, mi smo zadovoljni u gradu Osijeku što smo dobili dvoranu, međutim on se u samoj izgradnji pokazao skupljim od modela koji je bio prvotno predviđen, a posljedica toga je da primjerice dvorana u Varaždinu koja bi koštala jednako kao i osječka, danas u kontinuitetu ima brojne koncerte, razne kulturne događaje i utječe na razvoj grada u cijelosti, a osječka u ovom trenutku stoji prazna. Hvala lijepa.
Kolega Grubišić, podigli ste pločicu za povredu Poslovnika.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, po članku 209. ovo nije ispravak netočnog navoda, nego je ona brojka koju sam ja naveo točna. Nego ovo je replika, a kolega Srb govori o varaždinskoj dvorani, pa ako komšiji crkla krava, pa da crkne krava znači i u Osijeku. To je njegova logika kojom on nastupa … [[Govornik se ne razumije.]]
Niste u pravu kolega, niste u pravu. Niste. Ne radi se o povredi Poslovnika. Vi ste ustvrdili da je dvorana trebala biti izgrađena po jednu cijenu, a da je izgrađena po znatno nižu drugu cijenu. A kolega Srb je obrazložio da je dvorana izgrađena, ova koja je trebala biti izgrađena, da se tu, tu su i iznosi za amortizaciju, za održavanje i sve ostalo. Razlika. … [[Upadica se ne razumije.]] Inače mi svi trebamo biti jako zadovoljni sa tom dvoranom. Vlada ju je izgradila u cijelosti svojim sredstvima. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, Vlada. Proračunskim sredstvima je izgradila. Jedina dvorana koja je išla iz proračuna isključivo. Meni je drago, ja sam imao i čast otvoriti tu dvoranu uoči Svjetskog prvenstva rukometnoga. Gospodin zastupnik Damir Kajin, Klub zastupnika IDS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjene gospođe državne tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Gospodo zastupnici iz Osijeka da ste vi morali dvoranu sami izgraditi sa svojim novcem, kao što se izgradila dvorana u Poreču, e onda bi vodili računa o svakoj kuni. Ali kada plaća država, ajde baš me briga a li je 800 ili je 600 ili je 300 milijona kuna. Državna tajnice maloprije je spomenula jedan podatak da državna komisija nadzire javnu nabavu koja na godišnjoj razini iznosi negdje oko 30 milijardi kuna. Ako se pronevjeri samo 3,3% od tog novca, a ja sam siguran da u ovoj zemlji mi možemo i više i onda u godinu dana ispari 1 milijarda kuna i tako svake godine. U 10 godina, možda i 20 milijardi kuna. Slobodno se može reći da pojedinci u Hrvatskoj svake godine, pronevjere kroz javnu nabavu a to su oni koji su od nas dobili povjerenje da kradu u naše ime, znači pronevjere barem jedan Pelješki most, u 10 godina gotovo bih se usudio reći jednu autocestu od Zagreba do Splita. Pelješki most možda nam nije potreban, on nam ne treba u ovom trenutku, ali nam pljačka ovih sredstava treba zasigurno još i manje. Gdje je taj novac? Nešto se vrti po Hrvatskoj, nešto preko Offshore tvrtki u svijetu, ali najviše tog novaca je kod onih koji vode javne tvrtke, zapravo njihovih sinova, žena, kćeri, ljubavnica, ajde to je krivo, itd. Država, ja mislim u ovom trenutku mora nam objasniti još jedan detalj gdje su sve te Offshore tvrtke s kojima rade naše tvrtke, poglavito ove u javnim poduzećima jer je to jedan od bitnih mehanizama pranja novaca u ovoj zemlji. Gospodin zastupnik Boro maloprije je spomenuo dvoranu, takvih dvorana ima svugdje od Istre pa do istočne Slavonije, od Dalmacije gore do Like, spomenuo je kamione, stadione, vodovode, ceste, HEP, brodogradilišta to mogu i ja, željezničke pragove, i ako stvarno na godišnjoj razini se otuđi tih 3,3% a ja znam da je to sigurno više, znači dnevno se u ovoj zemlji kroz javnu nabavu krade 3 milijuna kuna i onda si postavlja čovjek pitanje što onda ta državna komisija radi. Možda najeklatantniji primjer je ono što se događalo u Hrvatskoj elektroprivredi, samo jedna stvar gora je od one otimačine i kupovanja struje za milijardu kuna prodaje za 200 milijuna kuna, a to je da su se čelni ljudi u tom sustavu samo malo zarotirali i da će ubuduće sve ostati po starom, umjesto da su i Mravak i gospoda iz nadzornog odbora odgovarali ili bolje rečeno da su štetu podmirili cijelom svojom imovinom. Što se tiče ovoga Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave ovdje se u prijedlogu znači u obrazloženju kaže da Državna komisija utemeljena je Zakonom o javnoj nabavi iz 2001. godine a osnovana je Zakonom o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave Narodne novine 117. iz 2003. kao samostalno nezavisno drugostupanjsko državno tijelo nadležno za rješavanje žalbi u postupcima javne nabave Republike Hrvatske. Ja imam dojam da sve ove odredbe, ovog Konačnog prijedloga zakona zapravo pokušavaju zadržati postojeću situaciju, da ne kažem namjestiti postojećoj komisiji postojeći posao. Idemo sada redom po člancima. Članak 3. unutarnje ustrojstvo, visina plaća, način rada državne komisije utvrđuje se statutom, znači statut donose oni sami. Zašto bi oni sami sebi utvrđivali plaću, jednostavno to je po meni nedopustivo. Članak 6. članovi, članice Državne komisije kao i zaposlenici ne odgovaraju za štetu koja nastane prilikom obavljanja dužnosti osim u slučaju namjere ili krajnje nepažnje, znači ne odgovaraju za štetu kao što za štetu ne odgovaraju i nadzorni odbori od Hrvatske elektroprivrede nadalje. Ja osobno smatram da bi trebali odgovarati politički, da bi trebali odgovarati materijalno cijelom svojom imovinom, da bi trebali odgovarati za ovu javnu otimačinu na očigled sviju nas i kazneno. Vi gospodo, a ta odredba također nedostaje u ovom Konačnom prijedlogu zakona morali bi isto tako objavljivati imovinske kartice jer ako je negdje moguća zlouporaba onda je pri ovakvim komisijama. I druga stvar koju isto tako želim reći, moj je dojam da se svo vrijeme radi u toj komisiji na način da se pokriva Vlada, zašto. Zato jer im se ili vam se jamči produženje „posla“. Ustrojstvo državne komisije članak 7. Državna komisija djeluje na teritoriju Republike Hrvatske, jasno to je logično, ali kada vidimo šta se dešava u našim ambasadama ili popularno zvanim kockarnicama, konzulatima itd., mislim da bi se trebali i time isto tako baviti. Članak 15. ovdje se navodi da Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske može razriješiti dužnosti člana, članice Državne komisije prije isteka mandata ako, e sada se govori o mandatu u trajanju od pet godina. Ja mislim da bi ovdje trebalo ugraditi i odredbu da vi morate svoje mandate staviti na raspolaganje u slučaju promjene Vlade. Znači ako dođe do prijevremenih izbora, ako dođe do nove vladajuće ekipe, mislim da bi trebali svoj mandat staviti na raspolaganje pa da vidimo što će sa vama neka buduća politička garnitura. Mislim da isto tako tu treba ugraditi iza točke 6. ovoga mog amandmana broj 7. i da vi morate ostavku podnijeti u slučaju da Hrvatski sabor ne prihvati vaše izvješće. Imam dojam da ste sami sebi pisali pravila i isto tako smatram da je to krajnje neprimjereno. Radnici zaposlenici u državnoj komisiji itd. Ajde počnimo od činjenice, prije sam je spomenuo, da u javnim službama plus lokalnoj samoupravi od liječnika do policajaca, od vojske tamo do pravosudnih djelatnika, od saborskih zastupnika do predsjednika države, od nastavnika, profesora pa sve tamo do liječnika radi 288 tisuća ljudi. Ja imam dojam da ove odredbe 21., 22., 23. također vode ka bujanju administracije. Broj zaposlenih na primjer citiram za obavljanje stručnih opseg poslova, opis poslova, radnih zadataka, uvjeti itd., te druga pitanja s tim u vezi utvrđuje se pravilnikom o ustroju. Sada se postavlja samo pitanje tko će taj pravilnik pisati, da li ćete ga vi pisati sami sebi ili bi netko trebao odrediti koliki broj vas može u toj Komisiji raditi. Članak 34. izuzetno je interesantan govori o prekršajnim odredbama, novčanom kaznom od 50 do 1 milijun kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba ili jedinica lokalne područne regionalne samouprave. Ja mislim da je to dobro ali kada se već tako taksativno navodi jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ja mislim da bi možda imenom, prezimenom trebalo naznačiti i Vladu, premijere, ministre ili ministarstva jer svi ćemo se složiti da neusporedivo veća mogućnost zlouporabe je kod tijela državne vlasti nego lokalne vlasti. Proračun za ovu godinu iznosi 111 milijardi kuna, rashodovna strana je 120 milijardi kuna, rashodovna strana svih naših lokalnih samouprava, ma sumnjam, sa Gradom Zagrebom jasno, ne može preći 15, 16 milijardi kuna. Ako tome dodamo i javna poduzeća onda vidimo da Republika Hrvatska, znači Vlada, vladajuća većina, koalicija raspolaže, kontrolira gotovo 50% bruto društvenog proizvoda ove zemlje. Prijelazne i završne odredbe obvezuje se Državna komisija u roku od 12 mjeseci od dana stupanja na snagu ovog zakona donijeti podzakonske akte propisane ovim zakonom. Ja mislim da je to predugo vrijeme itd. i konačno članak 36. da ovdje se kaže članovi Državne komisije imenovani po odredbama Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave ostaju na dužnosti pod uvjetima propisanim tim zakonom do kraja mandata za koji su imenovani. Još jedanput želim naglasiti da bi vi svoje mandate morali staviti na raspolaganje onoj budućoj Vladi kada već normalno dođe do promjene vlasti. Kako se naša komisija znači bavi javnom nabavom najbolje svjedoče ovi recentni događaji u Republici Hrvatskoj koje imamo prilike pratiti u zadnje vrijeme. Npr. jedan "HEP", jedne "Hrvatske željeznice", tu je "Podravka", tu su naša brodogradilišta. Niti Vlada, niti pravosuđe, niti MUP, niti vi u komisiji niste odradili posao i mislim da i to je ono zbog čega bi netko morao snositi konzekvence u ovoj državi. Čuo sam, danas sam pročitao jedan naslov da je ovo pravo vrijeme za privatizaciju hrvatskih brodogradilišta, a cinici bi možda rekli da je ovo pravo vrijeme za odlazak ili da spakuje kufere ova Vlada. Znači to je ono što se zna, o čemu sam govorio koliko se naprosto tih sredstava otuđuje na godišnjoj razini. Ja se čak usuđujem reći da se u zadnjih 6 godina u Hrvatskoj više otimalo nego onih ranih '90-ih godina kroz pretvorbu i privatizaciju. Čak bi se usudio reći da je ono bila jedna generalna proba za ovo što je trebalo uslijediti tik pred ulaskom Hrvatske u Europsku uniju, kada su trebale pasti sve ove velike nacionalne kompanije, odnosno ne znam ta preostala javna poduzeća. Vidimo jednu "Podravku" što se tamo zbiva, brodogradnju itd. I što mi imamo danas? Čak i naši tajkuni vidimo postaju nervozni, znaju da sve što su dobili, dobili su od države, znaju da u ovoj državi još ima onoga što se da ćerećiti i zato doslovce žele preuzeti institucije ove države jer će mnoga njihova tajkunska carstva, bez da se to dogodi, doći u pitanje da ne kažem, pod navodnicima, možda i propasti. Jasno, mali ionako propadaju, ja volim reći da su mali obrtnici čak u težoj poziciji od radnika koji tamo rade, ali ovo, kada govorimo o ovima velikima koji su sudjelovali u pretvorbi i privatizaciji, to je jedan posve druga priča. Što se gospodo dešava sa ovom javnom nabavom? Oni koji su bili na čelu tih javnih sustava danas postaju najimućniji ljudi u Republici Hrvatskoj. Čak bi im neki ministri iz '90-ih godina koji kažu da sve što su stekli, stekli su pošteno ne, mogli zavidjeti na njihovoj imovini. I sve je u ovoj zemlji čisto i nikome u ovoj zemlji ne može zbog toga pasti dlaka sa glave. Znači ova komisija nije odradila posao, a bojim se da će ponoviti mandat i zato ja mislim da ako želimo spriječiti ovo bogaćenje mimo rada treba krenuti od naših institucija. Imam dojam da je naša komisija više štitila, neću reći kriminal nego neke pojedince u tim javnim sustavima, no što se sa njima željela obračunavati. Istina je, naši građani žele vjerovati komisiji i zato iz godine u godinu ima sve više i više ovih pritužbi, ali uzalud im trud svirači rekli bi u pjesmi. Znači pitanje se postavlja kako tome stati na kraj? Kako takvo jedno ponašanje iskorijeniti? Sa istim ljudima mi to ponašanje u ovoj zemlji nećemo moći promijeniti. Ima 280 tisuća nezaposlenih ili toliko će ih biti do kraja godine i iz tog broja se zasigurno može regrutirati armija onih koji će biti ubuduće ne samo na poslu nego koji će biti i učinkoviti i koji će jasno raditi po zakonu.
Hvala. Kako je drugi stih pjesme "Uzalud vam trud svirači"? "Za drugog su dunje žute." Predsjednica Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, gospođa Dragica Zgrebec, zakazala je sjednicu za danas u 14 sati u dvorani "Janka Draškovića" broj 202. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče hrvatskog Sabora, poštovane predstavnice Vlade, kolegice i kolege. Odmah na početku da kažem da će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, da je razmotrio prijedlog Zakona o državnoj komisiji za kontrolu javne nabave i podržat će njegovo donošenje. Smatramo da zakone uvijek treba mijenjati onda kada se za tim pokaže objektivna potreba, da postojeća zakonska regulativa ne smije biti kočnica razvoja ili ograničavajući faktor ulaska naše zemlje u Europsku uniju. Što se konkretno tiče ovog Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave drago nam je da nisu predložene njegove izmjene i dopune nego prijedlog novog zakona jer na ovaj način su jasnije nominirana prava i obveze Državne komisije. Naime, važeći Zakon o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave donesen je 2003. godine, a u međuvremenu su doneseni Zakon o koncesijama, "Narodne novine" 125/2008., Zakon o javno-privatnom partnerstvu, "Narodne novine" 129/08., čije odredbe uvjetuju izmjene Zakona o državnoj komisiji. Isto tako sukladno Strategiji razvoja sustava javne nabave iz 2008. godine Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave uz postojeću nadležnost rješavanja po žalbama u klasičnim postupcima javne nabave postaje i tijelo nadležno za pravnu zaštitu i u postupcima davanja koncesije i u postupcima odabira privatnog partnera kod modela javno-privatnog partnerstva. Obveza usklađivanja, odnosno donošenja novog Zakona o državnoj komisiji proizlazi iz Poglavlja 5. pregovora sa Europskom unijom, Javna nabava odnosno obveze provedbe Direktive 2007./66. sukladno iskustvima iz dosadašnjeg rada uvodi se veća transparentnost u radu institucija obveza objavljivanja na Internet stranicama u kraćim rokovima od dosadašnjeg, jasan način raspodjele predmeta žalbenog postupka između članova Državne komisije. Nadalje, uvodi se naknada za pokretanje žalbenog postupka u dodjeli koncesija i javno-privatnog partnerstva, a koja sadašnjim pozitivnim pravnim propisima nije određena. Naknada se uplaćuje u državni proračun, a uplaćivanje naknade postaje procesna pretpostavka. Smatramo također da je izuzetno važno što se ovim zakonom zabranjuje se svaki oblik utjecaja na donošenje odluka, svaka zloupotreba javnih ovlasti, sredstava priopćavanja i javnih istupanja koji bi mogli utjecati na tijek i ishod postupka pred Državnom komisijom. Državnoj komisiji u obavljanju njezinih ovlasti i fizičke osobe obvezne su pružiti pomoć osobito stručnu iz usko specijaliziranih područja koja su vezana sa predmetom javne nabave. Ništa manje nisu važne ni odredbe zakona koje precizno reguliraju prava, obveze, imenovanja i razrješenja članova i način odlučivanja državne komisije. Državna komisija obvezna je jednom godišnje, a najkasnije do 1. lipnja za prethodnu kalendarsku godinu podnijeti Hrvatskom saboru izvješće o svom radu, o stanju u području pravne zaštite javne nabave i općenito sustava javnih nabava u Republici Hrvatskoj. Na zahtjev Hrvatskog sabora, Državna komisija je obvezna izvješće podnijeti i za razdoblje kraće od godinu dana. Zakonom su određene prekršajne kazne za postupanja suprotno odredbama ovog zakona, a posebno pokušaja utjecaja na odlučivanje Državne komisije putem sredstava javnog priopćavanja ili javnih istupanja. Obvezuje se Državna komisija također da na donošenje svih podzakonskih propisa održanih ovim zakonom u roku od 12 mjeseci od stupanja na snagu ovog zakona, smatramo da treba to također pogledati da li se to može učiniti i u kraćem roku. Na kraju, smatramo da je ovaj prijedlog zakona dobro pripremljen za raspravu, da je dobar temelj za konačni prijedlog Zakona o državnoj komisiji za kontrolu javne nabave, što će doprinijeti bolje i efikasnijem radu Državne komisije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicama, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će donošenje Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupak javne nabave. Ali prije nego što u ime kluba i kažem nešto konkretno i o samoj formaciji, odnosno ustrojstvu, o uvjetima, pa i o djelokrugu rada njezinih kompentnecijma Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, dozvolite samo nekoliko riječi o samoj javnoj nabavi. Javna nabava je rak rana našeg društva i građani u cjelini vrlo loše percipiraju dobitnike natječaja javne nabave. Prije svega što imamo dosta netransparentnosti u samom postupku javne nabave. Mi smo donijeli i novi zakon, donijeli smo Zakon o koncesijama, na temelju toga zakona donijeli smo čitav niz drugih zakona. Neki su u prvom čitanju prošli Zakon o rudarstvu, Zakon o vodama. Svi ti zakoni govore i o postupcima javne nabave i o javno-privatnom partnerstvu. Ali ponovno nešto drugačije i mogućnosti ne transparentnog dobivanja poslova, drugačije se uređuju tim posebnim zakonima, nego temeljnom zakonu. Dakle, već u startu imamo izmigoljenje, odnosno migoljenje od temeljnog zakona koji mi se čini da s našim zajedničkim naporom je nešto bi o popravljen i nije tako loš. Zašto postupci, odnosno dobitnici tih poslova, jer to su zaista dobitnici na lutriji tko dobije poslove javne nabave, pogotovo one velike, pogotovo one velike u građevinarstvu, ne objavljuju se upravo i cijene i dobitnici. Jednako tako i koncesionari. Zašto koncesije u cijelosti nisu javne. Prije svega, tko je dobio koncesiju, što je predmet koncesije i na koliko godina? I sve bi bilo jasno. O tome se šapuće, o tome se govori u svakom gradu, u svakoj ulici, u svakom kafiću. I svi sve znaju, a nitko ništa ne zna. I ono što je i iza čega počesto se krije veliki kriminal, onda gdje je prima facie sve uredno. Kada u postupku javne nabave dobije posao tko najbolji ponuditelj. Pa kakva je to najbolja ponuda? Koja je cijena te najbolje ponude? Vrlo skupa i preskupa. Tko izvodi u konačnici te poslove? Počesto dobivaju oni koji nemaju uopće nikakve aparature, niti postrojenja za poslove koje su dobili. Podizvođači, pa onda kooperanti, pa država duguje ili se za nekog unaprijed isplate takvi poslovi, ali onaj koji je posao faktički odradio, taj novca rijetko vidi. Ali dolaze novi postupci, pa znamo da se tim ljudima prijeti, ako budeš inzistirao na pravnoj zaštiti i na naplati više nećeš posao dobiti. I tako se to sve vrti u krug. I to je istina koju ne treba dokazivati, jer je opće poznata. To je teorem naše svakodnevnice. Ali se nitko time ne bavi Sve je pravno uredu. Ma tu ništa nije uredu. Kako je moguće da podizvođač pristane, podizvođač koji je ponudio veću cijenu pristane raditi za izvođača koji je dobio za natječaj, a koji je ponudio nižu cijenu. Pa očito je da je u dogovoru. Očito je da su to prljavi mafijaški poslovi u startu. Pa mi smo vidjeli dakle Državna komisija inzistira 2003. godine. Mi smo vidjeli da se malo tko usudi obratiti Državnoj komisiji, da su to u startu otpisani ljudi koji će dobiti imalo ozbiljnije poslove. I to govori o dubokoj krizi, to govori o veliko korumpiranosti. I zato ljudi pošteni, pravedni teško dobivaju poslove i propadaju. U našem društvu mirno spavaju lopovi, a nenervno pošteni ljudi, jer je njihova egzistencija ugrožena. Pa nisu čiste ni difamacije, ni lažne optužbe protiv tih koji bi htjeli izboriti se za nekakvu pravdu. To je naša stvarnost. Ali to nije stvar zakona, to je stvar sustava. Ali može se nešto i u zakonu napraviti. Ne mogu podizvođači dobiti poslove, pogotovo javne poslove ondje gdje je država nositelj poslova, gdje su jedinice lokalne samouprave. Tu ih možemo kontrolirati. Na koji način? Da poslove može dobiti onaj koji će ih izvesti. A ako je potrebno da to rade i podizvođači onda ne mogu dobiti, taj podizvođač ne može raditi za tog izvođača jer su očito oni u dogovoru. Taj lanac korupcije i kriminala treba u startu prekinuti. Oni su u dogovoru, oni su u teškom kriminalu. Država je počesto tu nemoćna ali ima netko tko onda i unutar sustava očito tome ide na ruku. Pa čak i oni koji bi htjeli to suzbiti nemaju dobar mehanizam. Zato sve je to dosta dole trulo dok ne dođe do same državne komisije. Mi smo vidjeli iz godišnjih izvješća državne komisije da malo tko se pritužuje. Nažalost, imali smo i situaciju da se Hrvatski sabor, da se vlast, da su se vladajući zahvalili čovjeku koji je unaprijedio ove poslove u Hrvatskoj, koji nam je priskrbio određene poene, bodove u unapređenju sustava i suzbijanju korupcije u Europskoj uniji. Takav je postao "persona non grata" za ove poslove. To nije dobro, to nisu dobre poruke ali je u svakom slučaju dobro, ja ću se sada vratiti vrlo konkretno i na sam zakon. Ovako zamišljeno tijelo koje bi bilo sastavljeno od pravnika, od osoba koje moraju imati identične uvjete kao za suce, državne odvjetnike, odvjetnike, javne bilježnike apsolutno je prihvatljiva. I ta njihova nedodirljivost mora biti zagarantirana. Prema tome, ovdje koji su govorili o nekim dilemama koji su postupci pritiska, svaki postupak pritiska. Ali nije prihvatljivo pošto sve što se radi o javnoj nabavi, vidjeli smo i nešto sam pokušala reći o tome kako nam dosta manjka sustava u toj transparentnosti na nižim razinama. Zato i sama državna komisija nema nikakve tu službene tajne, postupci moraju biti javni. Kad su za stranke otvoreni za građanstvo moraju biti otvoreni. Naravno da to ne znači u onom starom smislu da će građani doći slušati i nadgledati ali mora im to biti omogućeno, da preko interneta kao što će se ovdje objavljivati sve odluke. Ali svaki postupak u startu mora biti javan. Zato nam je apsolutno neprihvatljivo u klubu SDP-a članak 20., članak 30. koji govori o službenoj tajni jer odmah u članku 32. govorimo o javnosti rada. Dakle, gdje god su javni poslovi, gdje god se govori o državnim sredstvima nema nikakvih tajni. Dapače, ovaj institut javnosti treba do drugog čitanja još unaprijediti a ovaj članak 30. jer teško je uopće i zamisliti šta bi to bilo unutar samog sustava službena tajna. Tu tajne nema gdje se raspolaže javnim novcem, novcem poreskih obveznika, novcem svakog građanina, to su zajednički poslovi i oni moraju biti transparentni do same krajnosti. Također ako malo usporedimo i poslove i državnoj upravi pa i u samom pravosuđu vidimo nedonošenje odluka na vrijeme da je to rak rana, dakle brzina postupanja, ne samo i kvaliteta. Mi često u državnoj upravi u pravosuđu nitko više i ne govori o kvaliteti nego o samoj brzini iako to jedno i drugo mora biti povezano. Zato je dobro da mi već ovdje odredimo u samom postupku kad, dosta je toga rečeno ali trebamo nadopuniti do drugog čitanja da je državna komisija odnosno oni koji rade članovi moraju riješiti svaki prispjeli predmet u roku od 15 dana. To bi trebalo i pisati. I isto tako kao razlozi za razrješenje članova državne komisije ova točka 6. bez opravdanog razloga ne obavlja dužnost članova. Ne "ne obavlja" nego "uredno je ne obavlja" odnosno kasni s izradom odluka. Čim kasni gotovo je, znači nije dorastao, nema opravdanja. Druga stvar kad je bolestan onda se zna već po rasporedu da onda te poslove preuzimaju druge njegove kolege odnosno kolegice. Mislim da će onda u startu ako državna komisija bude rješavala u roku predmeta, ako bude iz svojih redova oni koji budu imenovani odstranila osobe koje neće udovoljavati tim visokim kriterijima, efikasnosti i kvaliteti da im se zahvali na njihovom dotadašnjem radu da će vrlo brzo steći ugled a to znači i poziv i ohrabrenje svima onima koji smatraju da su oštećeni jer time su onda oštećeni i građani da je postupak dotadašnje javne nabave na nižoj razini dio nepravovaljan. Dakle, ovo nam je prilika da zadobijemo povjerenje građana a prije svega institucija koje raspolažu odnosno koje upravljaju novcem građana. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Završili smo raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Štovane kolegice i kolege, državna tajnice. Dobro je da ovaj zakon bude i u dva čitanja, nadam se da do drugog čitanja ćete o njemu pripremiti niz značajnih promjena, nekoliko takvih prijedloga dat ću u svojoj raspravi. Značaj ove državne komisije koju do sada imamo ali i po novom zakonu sa novim načinom regulative i ovlasti po meni je od iznimnog značaja ne samo zbog količine vrijednosti javne nabave u Hrvatskoj koje se po Zakonu o javnoj nabavi godišnje provodi nego i zbog same činjenice da oni uz javnu nabavu dobiju i ovlasti nadzora nad odlukama o davanju koncesija, javno-privatnog partnerstva te određivanja privremenih mjera osiguranja ako je do sada to bilo negdje na nivou 30 milijardi kuna poslova godišnje koje su oni mogli nadzirati vjerojatno nakon koncesija javno-privatnog partnerstva vjerojatno će se raditi oko 60 milijardi vrijednosti. To je samo moja procjena. Ova komisija po meni je jedno od najznačajnijih ili bi mogla biti jedno od najznačajnijih antikorupcijskih tijela u državi jer se ima pravo umiješati ili voditi postupak i prije no što je neko kazneno djelo učinjeno jer može poništenjem natječaja spriječiti nastanak šteta a time i eventualnog kaznenog djela. Ono je žalbeno tijelo i to nažalost neki kolege zastupnici nisu razumjeli da državna komisija po ovom zakonu a i do sada je bilo tako se aktivira tek u trenutku žalbi a ne nadzorom svih postupaka javne nabave a to bi recimo kolega Kajin morao razumjeti i shvatiti o čemu se radi. Ali ja postavljam pitanje jer doista je istina da se premali broj sudionika u postupku javnog nadmetanja koncesijskih prava pa i javno-privatnog partnerstva odlučuje na žalbe. Ne bi li zbog tog hrvatskog specifikuma i iskustva ovoj komisiji mogli dati pravo nadzora i po službenoj dužnosti za natječaje ili koncesijske odluke vrjednije od 5 milijuna kuna. Zašto samo žalbeno ili tijelo nadzora po žalbenom postupku? Možda bi se recimo na taj način da ta komisija ima i mogućnost umiješati se po službenoj dužnosti ne bi recimo desilo sljedeće. Da Ministarstvo unutarnjih poslova raspiše natječaj za nove policijske odore, dobije ponudu zajednice ponuditelja predvođeno čakovečkim "Čateksom" u vrijednosti 20 milijuna kuna i poništi taj natječaj. Državna komisija uvaži žalbu sudionika u natječaju, a u istom vremenu, pazite nakon 11. svibnja ove godine to isto Ministarstvo unutarnjih poslova sklapa ugovor direktnom pogodbom s "Varteksom" iz Varaždina za dio predmeta iz natječaja. Državna komisija je znala za postupak javne nabave, uvažila žalbu sudionika javnog natječaja, a u isto vrijeme to isto ministarstvo sklapa ugovor sa drugom zajednicom ponuditelja predvođeno "Varteksom" na vrijednost od 12 milijuna kuna za dio policijske odore. Ne kompletne, ne nove, nego stare. Ovo sam samo iznio da ilustriram zašto smatram da bi bilo jako dobro da razmislimo i o tome da se ova državna komisija može uplesti u postupak javne nabave, recimo moj prijedlog je vrijednosti iznad 5 milijuna kuna, a ne samo kad su žalbe u pitanju. Ono što smatram da je dobro u članku 2. stavku 3. da ta državna komisija je odgovorna Hrvatskom saboru, ali onda ne razumijem odredbu članka 4. stavka 2. zašto suglasnost na njihov statut daje Vlada a ne Sabor. Naime, statut će propisati postupovne radnje i odnose unutar same državne komisije, a Vlada daje suglasnost na statut. Ako je državna komisija odgovorna Saboru onda bi Sabor, što ne bi bio prvi ili jedini slučaj, davao suglasnost na statut te komisije. Ja vam predlažem dakle da u članku 4. predvidite suglasnost na statut Sabora, a ne Vlade Republike Hrvatske. Članak 9. regulira pravo Vlade da Saboru predlaže izbor članova komisije. Počet će već tri mjeseca prije, mora završit najkasnije mjesec dana prije isteka mandata. Ali niste ništa propisali kako će Vlada povesti ili provesti postupak utvrđivanja kandidature. Javni poziv otvoren za sve građane, tajni poziv otvoren samo za članove stranaka, zajednica i partija ili bilo čega drugoga. Mislim da zakon zavrjeđuje barem jednu odredbu o tome na koji način Vlada prikuplja moguće kandidate, na koji način po pozivu Vlade se građani koji ispunjavaju uvjete iz zakona mogu javiti i reći želim biti član državne komisije. Članak 11. precizira što član državne komisije ne smije. Sad vas želim upozorit na činjenicu da Zakonom o sprečavanju sukoba interesa ni predsjednik ni članovi državne komisije nisu obuhvaćeni. S obzirom na novi značaj i definiciju ove državne komisije smatram da je Vlada trebala ili trebala bi predložiti dopunu Zakona o sprečavanju sukoba interesa i ovu državnu komisiju, dakle članove državne komisije uvrstiti u osobe na koje se odnosi Zakon o sprečavanju sukoba interesa. Ovo nije državna upravna organizacija pa nije niti pokrivena s tom odredbom i doista mi je nejasno, jer je jedna mješavina napravljena, da li članovi ove državne komisije stječu status državnih dužnosnika ili državnih službenika. To nisam razumio. Ponavljam, Zakon o sprečavanju sukoba interesa mora se odnosit na članove ove komisije. Članak 14. Slušajte sad ovo. Nakon prestanka mandata i razrješenja člana komisije član komisije ima pravo na plaću, punu plaću koju je primio mjesec dana prije toga godinu dana nakon razrješenja. Godinu dana nakon smjenjivanja ima pravo ili razrješenja primati plaću, punu plaću kao da radi. Ima li bilo koji dužnosnik u Hrvatskoj takvo pravo? Ja ne znam tko to … [[Govornik se ne razumije.]] Godinu dana punu plaću. Javnost se narogušila i na naša zastupnička prava s pravom velim, nakon šest mjeseci se ostvaruje pravo polovica plaće. Ovdje se uvodi jedna privilegija godinu dana primanja plaće nakon razrješenja i to u iznosu zadnje plaće. Ne razumijem zašto to. Članak 15. govori o slučaju prijedloga za prijevremeno razrješenje. Po članku 15. pravo predlaganja razrješenja ima samo Vlada. Ako Sabor bira komisiju i ako komisija odgovara za svoj rad Saboru, zašto i Sabor ne bi imao ovlasti, prava pokretanja postupka za razrješenje člana ili komisije u cjelini? Članak 29. propisuje da ta komisija nama mora izvještaj dati do 1. lipnja za prošlu godinu. 31. ožujak predlažem, jer zašto tek do 1. lipnja ako oni nama daju do 31. ožujka mi ćemo to raspravljati u rujnu mjesecu, a vjerujte mi da je onda to već pase. I na kraju članak 36., sadašnja komisija imenovana po starom zakonu ostaje do isteka mandata. Ok, ali mogli ste bar napisat do kad je to. Jel' netko zna od vas kada ističe mandat članovima te komisije? Ni u obrazloženju zakona to niste dali pa pitam da nam kažete sadašnjim članovima komisije kada ističe taj mandat i ubuduće takve, po meni bitne podatke, stavljajte u obrazloženje zakona. Bez ovih popravaka koje sam dosad iznio, a i ove druge kolege koje su do sad govorile, zakon bi mogao biti izuzetno opasan jer bi stvorili jednu državnu komisiju sa dosta velikim i važnim ovlastima koja bi mogla biti pokriće, apostrofiram, davanja koncesija i javno-privatno partnerstvo onom poslu koji je dosad prisutan. Građevinska mafija međusobno dogovara poslove, posebice velike vrijednosti, žalbi nema i formalno je sve u redu. 1% na 30 milijardi, 1% na 60 milijardi po mojoj procjeni. Ako taj dio kriminala spriječe, komisija će financirat sama sebe, neće bit trošak ovoj državi, čak bi mogla i puno toga i zaraditi. Zbog toga predlažem ove ozbiljne promjene u postojećem tekstu zakona. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, cijenjene kolegice i kolege. Ovaj prijedlog, Konačni prijedlog Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave je iznimno važan zakon. Ako znamo da se kroz proces javne nabave provede i do 30% državnog proračuna na desetke milijardi kuna, onda svakako je potreba za jednom zakonskom regulativom koja će temeljito i profesionalno ograditi taj prostor. Pozdravljam najprije to što se ovaj zakon ne donosi po hitnom postupku jer on na žalost ima previše nedostataka. Ne bih ponavljao sve nedostatke koje je dao predsjednik Odbora za zakonodavstvo jer je vidljivo, a samo ću dotaknuti one koje nije nitko spominjao do sad ili se dijelom doticao. Ali doista zbog bitnosti ovog područja apeliram na jedan stručni i sustavniji pristup izradi ovog prijedloga. Jer ovo je jedan jednostavan zakon na samo nekoliko stranica, a ima više pogrešaka nego stranica. I to temeljitih pogrešaka. Neprihvatljivo je, doista je neprihvatljivo da statut Državne komisije uređuje sama Državna komisija i određuje visinu plaće samim sebi. Nemoguće je tako profesionalno djelovati. Kaže se u članku 7. Državna komisija djeluje na teritoriju Republike Hrvatske. Ako je Državna komisija na čijem teritoriju će djelovati, neće valjda u Sloveniji, pa valjda djeluje na teritoriju Republike Hrvatske. U članku 10. stavak 1., molio bih državnu tajnicu da zapiše ovo što govorim. U članku 10. stavak 1. predlaže se tko sve može biti članom Državne komisije, pa od uvjeta predviđenih koje pozdravljam takve uvjete, da su stručni uvjeti, visoka obrazovana stručna sprema. Ali gdje se kaže da je pet godina na poslovima i javne nabave. Predlažem da bude na poslovima nabave pet godina, a ne samo javne nabave. Javna nabava je uži pojam od nabave, a onda ako je samo na poslovima javne nabave, onda isključujemo sve druge i one koji su osposobljeniji za taj posao nego ovi drugi. Prema tome, neka bude tko ima najmanje pet godina iskustva na poslovima nabave. Iz članka 10. se ne vidi tko imenuje predsjednika. Samo znamo da ima pet članova Državna komisija, ali ne vidi se na koji način će se birati predsjednik. Članak 13. Vijeće Državne komisije odlučuje o nespojivosti službe itd., a nigdje nije opisano što je Vijeće i tko čini Vijeće. Nema definicije Vijeća. Članak 14. gospodin Lesar se osvrnuo na taj članak i kaže da će imati pravo na otpremninu 12 mjeseci onaj tko se prijevremeno razriješi ili mu istekne mandat. Kolega Lesar, nisam vam htio ispraviti netočan navod, kako je bilo predviđeno ovim prijedlogom ali neće tako biti, ja sam siguran da neće tako biti. Jer 12 mjeseci otpremnine i primati plaću i to ako mu prestane mandat, a kaže članak 15. kad mu prestaje mandat kad trajno izgubi sposobnost obavljanja dužnosti, kad počini kazneno djelo protiv Republike Hrvatske, kad povrijedi obvezu čuvanja poslovne tajne. Znači kad bez opravdanog razloga ne obavlja nadležnost članova Državne komisije. Znači, da ga se tada može razriješiti, a za nagradu će ga zato što je loše radio, neprofesionalno radio, kaznena djela činio predviđa se da godinu dana prima i plaću. To je doista neprihvatljivo. Smanjiti predlažem rok, a za one kojima istekne mandat prije roka temeljem članka 15. da nema ni jedan mjesec nema uopće otpremnine nikakve. Ne može primati plaću netko tko je prekršio zakon, tko je počinio kazneno djelo i tko neprofesionalno obavlja dužnost ili tko trajno izgubi sposobnost. To je neprihvatljivo. Državna komisija donosi odluke na sjednicama Vijeća. A opet smo kazali ne zna se što je Vijeće uopće, na koji način i što sačinjava Vijeće. Člankom 22. nije definirano ustrojstvo Državne komisije uopće, ali zato se člankom 24. definira pojam glasnogovornik. Pa zakonom nigdje, ni u jednom zakonu ne postoji definicija glasnogovornika. Ovdje nema ustrojstva, a čak se daje, objašnjava zakonski tko ulogu glasnogovornika čini. Kad govorimo o službenoj tajni, članak 30. pa ako je navedeno da su dužni čuvati službenu tajnu, a rade javan posao, a nije specificirano što čini službenu tajnu, ne zna se koji podaci, koje aktivnosti čine službenu tajnu. I na kraju, kaže obvezuje se da će Državna komisija u roku 12 mjeseci od dana stupanja na snagu ovog zakona donijeti podzakonske akte propisane ovim zakonom. Pa što će raditi 12 mjeseci? To može napraviti u roku 30 dana. Ima samo jedan podzakonski akt. I kad ovo sve što smo čuli od predsjednika Odbora za zakonodavstvo, od nekih kolega i ove opaske zaista može se napraviti izvanredan zakonski okvir za profesionalno djelovanje javne nabave i takav zakon svakako ću i podržati. Ali mislim da je ovdje više nepažnjom negoli namjerom došlo do ovakvih propusta. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Kolega Mariću, po ovom prijedlogu zakona član ove Državne komisije počini kazneno djelo protiv Republike Hrvatske, bude razriješen članstva i ima pravo na plaću još 12 mjeseci nakon toga i to punu plaću. Možda je netko želio ovdje ... [[Govornik se ne razumije.]] hajmo ih onda poslati odmah u zasluženu mirovinu, a osnovica mu nek' bude zadnja plaća. Mislim strašno! Ali ono što je još po meni opasnije gdje vidim vezu jedne takve odredbe suglasnost na Statut komisije daje Vlada, Vlada predlaže kandidate i samo Vlada može predlagati razrješenje članova komisije. A tobože komisija odgovara Hrvatskom saboru i dostavlja izvješća Hrvatskom saboru. Sabor daje suglasnost na Statut, Sabor vodi kandidacijski postupak za imenovanje i Sabor može inicirati razrješenje. Onda će istinska odgovornost komisije biti u ovom Saboru ako želimo to isto. A čini mi se da i vi želite i svi zajedno da oni odgovaraju nama.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja se nadam kolega Lesar da će se uvažiti ove primjedbe i da doista neće imati nitko pravo na primanje plaće kad mu, kad bude razriješen zbog djela iz članka 15. ovog prijedloga zakona. Kažem da je ovo predviđeno bilo ovim prijedlogom, ali sam siguran da to neće tako biti, da je ovo jedna slučajna nepažnja ili prijepis se napravio i sigurno da neće naići na potporu da se ovakav prijedlog izglasa. Ali isto tako dijelom se slažem da bi trebalo uskladiti odnos izradu statusa, ulogu komisije u izradu statuta, ulogu Vlade i ulogu Parlamenta u svemu tome. Da to treba iskoordinirati i biti jedan prirodan odnos. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Moram reći da motivacija da se javim u raspravu o Prijedlogu Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave ima dosta, a ja ću se osvrnuti samo na dva. Prvi je, dakle smjernica Europske unije zahtijeva da se osnuje nezavisno tijelo za kontrolu postupaka javne nabave i to je istaknuto u obrazloženju ovog zakona. Drugo što želim reći, Hrvatska kad bi gledali sve zakone i sva tijela koja štite zakonitost javne nabave ja mislim da bi Hrvatska bila najbolje i najorganiziranija zemlja u Europi. Hrvatska ima Ured za javnu nabavu, Vladin, ima Komisiju za kontrolu postupaka javne nabave, i još taj postupak štiti zaštitom pred sudskom vlašću, dakle upravnom postupku. Zatim ima zaštitu pred redovnim sudovima za naplatu štete, za utvrđivanje naplate štete i prekršajni sudovi. Dakle imamo nekoliko tijela i nekoliko postupaka koje štite zakonitost javne nabave u Republici Hrvatskoj, a unatoč toga u Hrvatskoj se događaju nabava kamiona, dakle javna nabava u klasičnom smislu ili javnoprivatno partnerstvo tipa "sunčani Hvar". I ako tome još dodamo pravo upravnog nadzora koje ostaje uvijek Vladi i Vladinim službama, sad se vraćam na onaj zahtjev Europske unije kroz svoju smjernicu da ova komisija treba biti nezavisna od Vlade i izvršne vlasti. Mi to unesemo u obrazloženje, a onda kad rješavamo pitanje onda to izgleda ovako. Kolege su to već govorile, pa ću ja ponoviti da se utvrdi gradivo. Naime formalno državna komisija je odgovorna Hrvatskom saboru i nezavisna je od Vlade. Komisija je povjerenstvo Hrvatskog sabora, ali statut državne komisije, na statut državne komisije Vlada Republike Hrvatske daje suglasnost, dakle odobrava joj statut. Odmah anulira nezavisnost državne komisije. U članku 9. članove državne komisije imenuje, istina, Hrvatski sabor, ali ovlašteni predlagatelj je samo Vlada Republike Hrvatske. A komisija je nezavisno tijelo po smjernicama Europske unije i po navodnoj želji hrvatskog Parlamenta, jer odluku u jednom članku će tako donijeti. Treće, isto referirati se na tu nezavisnost. Na prijedlog Vlade Hrvatski sabor može razriješiti članove komisije i komisiju, ali isključivo opet na prijedlog Vlade. A tijelo je nezavisno od Vlade i izvršne vlasti. Ako se tome doda da Vlada kreira i materijalnu poziciju te komisije kroz proračun, onda od nezavisnosti te komisije, samostalnosti možete staviti mačku o rep. Da je to tako pokazuje praksa u Hrvatskoj. Sve smo mi to imali, a Europska Komisija za pregovore, nama glavni razlog ili često najvažniji razlog prigovara da nismo uredili pitanje javne nabave u duhu europskih standarda. Dakle nije u pitanju propis, nije u pitanju volja Sabora, nije u pitanju ni neznanje, u pitanju je nešto drugo. Ako se tome još doda nešto što zaista u Hrvatskoj na djelu postoji, djeluje, da parlamentarna većina u pravilu ne konzumira Ustav kad je riječ o nadzoru Vlade i izvršne vlasti, nego u pravilu, skoro uvijek, glasa sve ono što dođe iz Vladinog ureda ili Vladinih kabineta. Imamo situaciju dakle da je dominacija izvršne vlasti nad Parlamentom, kad je riječ o javnoj nabavi skoro apsolutna. Skoro apsolutna. I tu nemam šta više dodati. Kad je riječ o već spominjanim stvarima, naravno da treba razlikovati kvalificirane i nekvalificirane oblike razrješenja članova državne komisije. Pa ja mislim da nitko neće stati iza toga da se članu Državne komisije za kontrolu postupaka ili bilo koje komisije koji bude razriješen iz kvalificiranih razloga, dakle učinio krivično kazneno djelo, da mu se još plaća godinu dana. Dakle nečasno je otpušten, to naravno mora biti izuzeto iz atraktivnih uvjeta da se ljudi jave u tu komisiju. Ali recimo u istoj poziciji ne može biti osoba koja je stekla uvjete za mirovinu i po tom osnovu se razrješuje. To su dva različita razloga i dva različita razloga valja različito i urediti u zakonu i njihovim pravima i obvezama. Dakle atraktivnost rada u toj komisiji neka bude, zovimo najbolje suce, odvjetnike, sve to, ali ne možemo pod isti koš staviti osobu koja je učinila kazneno djelo u vezi sa radom u državnoj komisiji i ona koja je uredno radila i odlazi u redovnu mirovinu. To su dva bitna razloga, različita razloga. Naravno svemu ovome treba dodati da ne pravimo od sebe nevinašce i neznalce, jer državna komisija zaista radi samo u žalbenom postupku. Do dolaska pred državnu komisiju svi se marifetluci završe. Ona tek uzima pojedine stvari tko se ohrabri ući u postupak računa neću ja barem za dvije, tri godine više se natjecati na tom natječaju ili kod te javne ustanove ministarstva u postupku javne nabave ili u postupku dodjele koncesija i ne daj Bože najviše u postupku javnog privatnog partnerstva. Nemojmo sada očekivati da će sada teći med i mlijeko u javnoj nabavi u Republici Hrvatskoj kada mi donesemo novi Zakon o komisiji i kažemo mi smo riješili problem javne nabave u Hrvatskoj jer mi smo dopunili i donijeli novi Zakon o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, kada je nama svježe sjećanje kada je Sabor u ovom sastavu razriješio predsjednika Komisije za kontrolu postupaka javne nabave koji je dobio pohvalu od samog Sabora i Europske komisije. To apsolutno pokazuje da u Hrvatskoj nije problem propis, norma, zakon nego ponašanje izvršne vlasti, Vlade i vladinih u reda. A shodno tome i parlamentarne većine jer ne vrši ustavnu zadaću nadzora nad radom Vlade. Zbog toga naravno podupirem da se ovaj Zakon donese u dva čitanja, da se donese novi Zakon naravno, ali da ne zavaravamo javnost ovim Zakonom se bitno ništa neće promijeniti u Hrvatskoj praksi javne nabave, koncesija i privatno javnog partnerstva, naravno ja se nadam da se nikada više neće dogoditi Sunčani Hvar, javno privatno partnerstvo toga tipa prodaja takve imovine Hrvatske kroz privatno partnerstvo ili davanje privatnim osobama takve firme da ga kupe kroz ulaganje u svoju firmu. Hvala Bogu to je samo izmišljotina u Hrvatskoj i više nigdje nema takvih stvari. Prema tome, donesimo Zakon ali mijenjajmo praksu, nadzirimo Vladu i javnost ima pravo znati otvorimo postupke javne nabave potpuno javno. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku uvaženi zastupnik Dragan KOvačević. Izvolite.
Naime, htio bih samo kratko raspraviti ovu tezu koju je izrekao gospodin Leko. Dakle, s obzirom na zakonodavstvo kakvo imamo, a i cijeli sustav kako je uređen a koji se bavi javnom nabavom uključujući tu i Državnu komisiju itd., da bi mogli reći da smo po tome jedna od najuređenijih zemalja u Europskoj uniji, no treba svakako razmišljati na način da Državna komisija je samo jedan iznimno važan punkt, jedna iznimno važna točka ali da njezinim radom se ne rješava problem javne nabave. Dakle, oni postupaju samo po toj žalbi, po toj prijavi, a tisuće onih nepravilnosti koje se događaju po javnim natječajima, od jedinica lokalne samouprave, različitih institucija itd., ostaju nikad nerazjašnjene, nikada neobjelodanjene, itd., ukoliko nema onih sudionika u natječaju koji će se žaliti na postupak i upozoriti na nepravilnosti u postupku naime, imamo i onu treću stvar a to je pitanje i samih ponuditelja dakle, onih koji se u ovom slučaju žale i kojima je adresa državna komisija gdje se oni poput nekakvih nevidljivih kartela udružuju i nastupaju na natječajima na način da dogovaraju cijene, međusobno dogovore cijene, idu sa tom cijenom i na određenom natječaju za određenu instituciju jednostavno puštaju jednog dobavljača. Na drugom natječaju onda opet ista ekipa ja bih rekao taj nevidljivi kartel pušta drugoga itd., to se vrti u krug i dolazi se do ogromnih cijena koje su izlicitirane javnim natječajem, dakle, sve je provedeno po zakonu, a zapravo u pozadini imamo jedno udruživanje kojim se treba baviti i ova Državna komisija za zaštitu tržišnoga natjecanja. Tu posebno su značajne ove djelatnosti kao što je građevina, kao što su farmaceutske kompanije itd., znači gdje je posla stalno, gdje on nije samo jedan natječaj na jednu godinu nego je to kontinuirani posao.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Nema tu odgovora na repliku jer se tu slažemo, ja samo mogu konstatirati Hvala Bogu da i oni koji su u poziciji vlasti uočavaju problem u praksi a ne u normativnom optimizmu i tu se slažemo potpuno. Dakle, nije riječ o tome da pišemo i nadopisujemo Zakone i norme nego da počnemo primjerima pokazati kako se ne može raditi, pa sankcionirajmo Sunčani Hvar ili nabavu kamiona ja mislim da je to važnije od promjene ovog Zakona.
Zahvaljujem. I pojedinačno imamo još jednu raspravu, uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Evo, nakon cijelog niza prijedloga uočenih nepravilnosti u ovom relativno kratkom Zakonu ja bih ipak pokušao podsjetiti na ono što je pozitivno i na važnost Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave i ono što je istaknuto u samom obrazloženju pa tako kaže da ovim zakonom u biti državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave je utemeljena Zakonom o javnoj nabavi iz 2001. godine, a osnovana je Zakonom o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave kao što znamo 2003. godine. Kao samostalno i nezavisno drugostupanjsko državno tijelo nadležno za rješavanje žalbi u postupcima javne nabave Republike Hrvatske. Znači žalbi, a ne kompletne procedure i svega ovoga što je bilo govora tijekom rasprave o ovom Zakonu. Zakon o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave uz postojeću nadležnost rješava za Komisiju u klasičnim postupcima javne nabave žalbe. To u biti postaje tijelo nadležno za pravnu zaštitu i u postupcima davanja koncesija kao i u postupcima odabira privatnog partnera kod modela javno privatnih partnerstva. Podsjećam takvo tijelo i takvu Komisiju u ova dva područja do sada nismo imali i to je nešto pozitivno što se uvodi ovim Zakonom. Važeći Zakon o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave iz 2003. godine ima samo 13 člana, i praktično u proteklih 6 godina nije bilo nikakvih primjedbi na taj prilično kratak Zakon, sada smo u prilici da ga prokomentiramo kroz donošenje i predlaganje ovog Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Tim člancima je potrebno jasnije normirati prava i obveze ove institucije i to u djelu nadležnosti pružanja jedinstvene pravne zaštite u postupcima javne nabave, kao što sam rekao koncesija i javno-privatnog partnerstva, zabrane utjecaja na tijek i ishod postupka pred Državnom komisijom, obveze javnog objavljivanja svih odluka Državne komisije, obveze plaćanja naknade za vođenje žalbenog postupka glede davanja koncesija i odabira privatnog partnera. Između ostalog, donošenjem Zakona o koncesijama i Zakona o javno-privatnom partnerstvu u 2008. godini Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave dobila je nadležnost postupanja po žalbama u postupcima i davanje koncesija i postupcima odabira privatnog partnera u modelima javno-privatnog partnera. Stoga se ovim zakonom ustrojava Državna komisija sa proširenom nadležnošću u postupcima davanja navedenih tumačenja. I na kraju, sukladno iskustvima iz dosadašnjeg rada i zahtjevima javnosti uvodi se veća transparentnost u radu institucije, obveze objavljivanja odluka na internetskoj stranici u kraćim rokovima od dosadašnjeg, jasan način raspodjele predmeta žalbenog postupka između članova Državne komisije. Time se omogućava svim sudionicima u postupcima javne nabave, dodjele koncesije i javno-privatnog partnerstva kvalitetnije praćenje pravne prakse Državne komisije. Novost je kao što je rečeno naknada, a značaj Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave vidljiv je i u povećanju broja uloženih žalbi u 2008. godini u odnosu na 2007. godinu za nemalih 62%. To ukazuje na trend pojačane kontrole postupaka javne nabave, odnosno činjenicu da gospodarski subjekti koji sudjeluju u postupku javne nabave sve više koriste svoje pravo na žalbu u slučaju sumnje na nepravilnost u postupku. Naravno da se očekuje i povećanje i nastavak rasta ovog trenda s obzirom na nove nadležnosti Državne komisije u području koncesija i javno-privatnog partnerstva. Najčešće nepravilnosti koje su dosad uočavane u postupcima javne nabave su nezakonite objave i dokumentacija za nadmetanje. Naručitelji propuštaju tražiti sve dokaze sposobnosti gospodarskih subjekata ili nepravilno utvrđuju nesposobnost gospodarskih subjekata. Rad Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave po navedenim nepravilnostima u današnjoj gospodarskoj situaciji odražava se i kroz pojačanu potrebu štednje. Predstavlja posebice značajan mehanizam zaštite prava jednakosti i transparentnosti u postupku javne nabave kao i izuzetno značajan utjecaj na zakonitost poslovanja i smanjenje korupcije za što se svi zalažemo. Naravno da ću kao i većina sudionika, kolega u raspravi danas podržati ovaj prijedlog u prvom čitanju uz očekivanje da predlagatelji ozbiljno razmotre cijeli niz prijedloga, primjedbi koje smo čuli u raspravi, te da će iz ovoga proizaći stvarno kvalitetan Zakon o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Uvažena Tamara Obradović Mazal, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i ja ću svoju završnu riječ podijeliti u 2 dijela. Jedna će biti pravno nomotehničke prirode i tu ću se složiti sa svim primjedbama. Već se na raspravi u odborima pokazalo da tekst zakona treba pravno i nomotehnički unaprijediti i zato smo i predložili da idemo u drugo čitanje i sve ono što ste rekli i vezano za statut i vezano za niz drugih stvari stoji i kolega u Državnoj komisiji će dobiti dodatnu domaću zadaću da sve ono što je rečeno i zapisano bude svakako pripremljeno za drugo čitanje. Međutim, u raspravi je bilo nekoliko osvrta i to je sada više drugi dio mojeg završnog izlaganja. Prvo moram izraziti na neki način zabrinutost što se u raspravi ne vodi računa o temeljnim principima javne nabave pa kad se u raspravi kaže da se broj žalbi povećao, što znači da sa zakonom nešto nije u redu, onda moram podsjetiti da se broj žalbi povećao zato što za razliku od prijašnjeg zakona u svakoj fazi postupka do sklapanja ugovora se može izjaviti žalba, dakle u svakoj fazi, a ne kao prije kada se odluka donijela i kada se strana koja se smatra oštećenom mogla žaliti samo na odluku. Otvarajući žalbenom postupku kompletnu fazu postupka do donošenja odluke i sklapanja ugovora naravno da se statistički povećava priljev žalbi i tu činjenicu netko mora znati. Pogotovo netko tko je provodio postupke javne nabave u jedinici lokalne samouprave u proteklom mandatu. To su elementarne osnove Zakona o javnoj nabavi koji se moraju naprosto poznavati. U dijelu koji se tiče osnovnog rada Državne komisije ona kao i primjerice Agencija za zaštitu tržišnog natječaja, i to je na neki način model agencije, odnosno model Državne komisije kojom se rukovodimo, osniva se u Saboru, mora imati svoje vijeće, osnovne principe rada Državne komisije crpimo iz Direktive. Naravno, provedba, implementacija i jasan hodogram tko što radi i na koji način se odlučuje mora biti nomotehnički i pravno bolje uređen i to ćemo svakako napraviti za drugo čitanje, ali nemojmo misliti da Državna komisija ne obavlja svoj posao dobro. Nema ministarstva kojem Državna komisija nije neovisno i samostalno i potpuno kirurški precizno odrezana od bilo kakvog utjecaja, nema ministarstva kojem nije rušen natječaj pred Državnom komisijom i šire i dalje. Toliko o utjecajima. Tko je s kim sklopio ugovor i koliko ti ugovori vrijede? Sve je u elektroničkom oglasniku javne nabave. Tamo su sve informacije koje možete vidjeti i možete sortirati. Dakle, treba znati i gdje tražiti informaciju na kraju krajeva. Otvaranje ponuda je javno, to je novela zakona koju smo prošle godine usvojili u ovom hrvatskom Saboru. Ono je javno. Uz prisutnost medija, zainteresiranih strana, dakle doprinos ako ništa drugo transparentnosti, objava rješenja Državne komisije javna. Prije se nije mogla, u počecima se nije provodila. Nadzor? Zašto Državna komisija ne radi nadzor do sklapanja ugovora? To radimo mi u Ministarstvu gospodarstva. Ja sam taj dio svog posla prezentirala Vijeću za sprečavanje korupcije, za antikorupciju. Bilo je iznenađujuće malo interesa za ono što ja kao državni tajnik u postupku nadzora radim. I kakav nadzor provodim i koji je na kraju krajeva, koja je posljedica nadzora kojeg ja radim. To je djelokrug mog posla ne Državne komisije. Državna komisija kao što je opravdano primijećeno reagira kada se izjavi žalba. A inače između redova rečeno "Podravka" nije javni naručitelj i obveznik Zakona o javnoj nabavi, ali pretpostavlja da se vjerojatno htjela iskoristiti prostor i govornica za poruke nekih drugih sadržaja. Bilo je isto tako rečeno da smo se zahvalili čovjeku koji je uspješno vodio Državnu komisiju. Zaista, uspješno je vođena došlo se do kraja mandata, mandat se nije obnovio. Mislim da se čak pisalo bivšem predsjedniku Vlade za mogućnost da se ne obnovi taj mandat. Međutim, stvara se jedna percepcija, praktički kult ličnosti da nema uspjeha ako nema određenog čovjeka. Nemojmo upadati u stupice kulta ličnosti. Jer ako je i u najmanju ruku toj percepciji tom kultu ličnosti doprinijelo proračunski novac da bi se ta percepcija stvarala u novinama i unaprijed se ispričavam ako se to ne pokaže neistinitim, onda je to u najmanju ruku strašno. Ja za dobrobit svoje zemlje za nula kuna, svojim profesionalnim ako ništa drugo ugledom, za nula kuna mogu doći bilo gdje i pričati o napretku koji moja zemlja ostvaruje, dakle u ime svoje države. I zato sa vrlo velikim rezervama i ogradama ponavljam, ako je jedna kuna proračunskog novca utrošena da bi se stvarala ta percepcija, onda je to strašno. Dopustite mi da podsjetim na jednu okolnost, bilo je rečeno da nitko neće stati iza toga da član komisije prima plaću 12 mjeseci nakon što mu istekne mandat, odnosno nakon što bude razriješen. Dopustite da nešto pročitam. "Članovi komisije imaju pravo na naknadu u visini posljednje plaće isplaćene u mjesecu prije razrješenja do novog zaposlenja najdulje godinu dana od dana prestanka obnašanja dužnosti." "Narodne novine" 117/2003. godine. Narodne novine" 117/2003. godine. Ova odredba koja je danas teško kritizirana sa svih strana, to je odredba koju vučemo iz starog zakona koji je podržan u ovom Saboru, za kojeg su se digle ruke u ovom Saboru. "Državnu komisiju imenuje i razrješuje dužnosti Hrvatski sabor na prijedlog Vlade. Hrvatski sabor može razriješiti dužnosti člana Državne komisije prije isteka mandata na prijedlog Vlade, ponovljeni članak. Nitko neće stati iz toga da prima plaću 12 mjeseci ukoliko je razriješen na temelju počinjenja kaznenog djela". Hrvatski sabor je ovu odredbu podržao 2003. godine, ona je prepisana u novoj verziji zakona. Ali slažem se i do sada praksa i razne okolnosti su pokazale da ova odredba za drugo čitanje neće na ovaj način biti tako opisana. Ali budimo pažljivi i u supstantivnim dijelovima kada se radi o javnoj nabavi, jer veliki novac je u igri, naš novac na kraju krajeve. Ali budimo malo pažljivi i oko određenih kvalifikacija s kojima nastupamo u ocjeni rada jedne komisije, jednog tijela koje je predano i izvrsno radi svoj posao. I pozivam da se detaljno za poglavlje 5. pročita izvješće Europske komisije koje će biti objavljeno sljedeći mjesec. Vjerujem da ćete imati razloga za ponos. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvo je uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Netočno je tvrditi da zbog same činjenice da jedna odredba postojala u zakonu usvojenom 2003. godine, postoji opravdanje da ona bude i u sadašnjem zakonu. To je ta odredba o plaći 12 mjeseci. Naime, uvjeti 2003. godine i pojave 2003. godine nisu pojave kojima svjedočimo danas. 2003. godine bilo je daleko više odgovornosti u radu ovakvih tijela, pa je takva odredba možda bila i opravdana. Danas kada vidimo skandale, pljačku, korupciju onda na ovakvu odredbu iz 2003. godine opravdano ne možemo više pristati.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepo. Netočno se pozivati i nepošteno se pozivati na obrazloženje novog zakona stanjem stvari, pa makar one bile i 2003. godine. Zato se i donosi cjeloviti novi Zakon o državnoj komisiji, pa je vrlo nelogična reakcija da se diskvalificira Hrvatski sabor zato što je nekada nešto donio, kada se Vladi predlaže da razluči razloge razrješenja, časnog i nečasnog. Dakle, ako Vlada misli da je isto razriješiti čovjeka zato što je obolio, pa je nesposoban za obavljati neku funkciju ili zato što je napravio kazneno djelo pa mora biti razriješen, onda je problem u kriterijima i vrijednostima koje Vlada zastupa, ništa drugo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se zato steknu potrebni uvjeti.
15. Prijedlog zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave, bilo je prvo čitanje, P.Z.E. broj 429., predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave, drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 88 glasova za, 6 suzdržanih i 1 protiv.
Sada se predlažem da se točke 16.,17.,18.,19.,20. i 21., 22. objedine i da se zajedno o njima raspravlja, jer se radi o IPA programu u različitim oblicima pa predlažem da se onda te točke objedine. Ima li netko nešto protiv? Koliko vidim ne, prema tome složili smo se. To znači da bi - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica o Programu financiranja sudjelovanja Hrvatske u transnacionalnim programima europske teritorijalne suradnje, Europskog fonda za regionalni razvoj "Jugoistočna europa" i "Mediteran", u okviru komponente prekogranična suradnja instrumenta za pretpristupne pomoć (IPA) za 2008. godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 431, - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica o Programu prekogranične suradnje Hrvatska-Crna Gora, u okviru komponente prekogranična suradnja Programa IPA za 2008. godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 432, - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica o Programu prekogranične suradnje Hrvatska-Bosna i Hercegovina, u okviru komponente prekogranična suradnja Programa IPA za 2008. godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 433, - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica o Programu prekogranične suradnje Hrvatska-Srbija, u okviru komponente prekogranična suradnja Programa IPA za 2008. godinu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 434, - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica koji se odnosi na "IPA – program Jadranska prekogranična suradnja" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 442, - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica koji se odnosi na "IPA prekogranični program Mađarska-Hrvatska" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 440, - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica koji se odnosi na "IPA prekogranični program Slovenija-Hrvatska" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 441, Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Ovaj zakonski prijedlog raspravljen u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja obrazložiti ali sve prijedloge? Da. Uvaženi Stanko Janić državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi zastupnici, gospođe i gospodo. Pred vama je sedam prijedloga zakona o potvrđivanju sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica u okviru prekogranične suradnje instrumenta za predpristupnu pomoć IPA za 2008. godinu i to Program financiranja sudjelovanja Hrvatske u transnacionalnim programima europske teritorijalne suradnje Europskog fonda za regionalni razvoj "Jugoistočna Europa" i "Mediteran" potpisanog u Zagrebu dana 6. srpnja 2009. godine, drugo Program prekogranične suradnje Hrvatska Crna Gora potpisanog 6. srpnja 2009. godine u Zagrebu, Program prekogranične suradnje Hrvatska Bosna i Hercegovina potpisanog u Zagrebu 6. srpnja 2009. godine, Program prekogranične suradnje Hrvatska Srbija potpisanog u Zagrebu dana 6. srpnja 2009. godine, Program "IPA – Program jadranska prekogranična suradnja" potpisanog u Bruxellesu i Zagrebu 1. prosinca 2008. godine, Program "IPA – Prekogranični program Mađarska – Hrvatska" potpisanog u Bruxellesu i Zagrebu 1. prosinca 2008. godine, te na kraju "IPA – Prekogranični program Slovenija – Hrvatska" potpisanog u Bruxellesu 18. kolovoza 2008. i u Zagrebu 1. prosinca 2008. godine. Naime, Vlada Republike Hrvatske i Komisija europskih zajednica su dana 27. kolovoza 2007. godine sklopile Okvirni sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednice o pravilima za suradnju u svezi financijske pomoći Europske zajednice Republici Hrvatskoj u provedbi pomoći u okviru instrumenata predpristupne pomoći IPA koju je Hrvatski sabor potvrdio 3. listopada 2007. godine. Okvirni sporazum određuje opća pravila suradnje i provedbe pomoći Europske zajednice u okviru instrumenta predpristupne pomoći. Sami sporazum o financiranju uređuje detaljnije uvjete potrebe potrebne za isporuku pomoći Europske zajednice, pravila i postupke u svezi isplatom vezanih uz ovu pomoć kao i uvjete pod kojima će se upravljati tom pomoći. Sporazum o financiranju ne zahtijeva donošenje novih ili izmjena postojećih zakona ali financijski obvezuje Republiku Hrvatsku i stoga podliježe potvrđivanju člankom 18. Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora. No, važno je reći da potvrđivanje sporazuma o financiranju predstavlja pravnu osnovu za bespovratno korištenje financijskih sredstava za projekte pomoći kroz program financiranja sudjelovanja Hrvatske u ovim programima. Zakonom se utvrđuje način osiguranja financijskih sredstava potrebnih radi izvršavanja sporazuma o financiranju odnosno odredbe zakona i određuju središnja tijela državne uprave nadležna za provedbu istoga. Dva su osnovna uvjeta Europske komisije Republici Hrvatskoj dana za dobivanje IPA sredstava. Izrada programskih dokumenata za svaku komponentu te akreditacija nacionalnog sustava upravljanja EU sredstvima po komponentama i programima mogu s radošću izvijestiti da je to do sada sve i urađeno, uspostavljeni su institucionalni okviri, osposobljeni kadrovi za upravljanje i provedbu IPA programa, uspostavljanje procedure i potvrđeni od Europske komisije i uspostavljena zajednička tijela sa susjednim zemljama. Za razdoblje od 2007. do 2013. godine za program prekogranične suradnje predviđena su sredstva u iznosu oko 70 milijuna eura. To znači stoji na raspolaganju u 18 županija javnim ustanovama i institucijama, gospodarstvu, nevladinim organizacijama, razvojnim agencijama da kroz svoje programe koji odgovaraju osnovnim ciljevima u pojedinim ovim prekograničnim programima IPA mogu doći do sredstava koji su potrebni za njihov daljnji razvoj. Potrebno je naglasiti da u programima u državama članica EU vodeću ulogu u pripremi provedbi programa imaju upravljačka tijela koja su smještena u državama članicama, znači u Sloveniji, Mađarskoj i Italiji dok Republika Hrvatska ima vodeću ulogu u pripremi i provođenju programa koje imamo sa državama korisnicima IPA. Znači, mi smo tijela upravljačka, kod nas se stoji za suradnju sa Bosnom i Hercegovinom, Crnom Gorom i Srbijom. Isto tako, važno je napomenuti da prekogranična suradnja obuhvaća suradnju na izradi i provedbi zajedničkih projekata dvaju ili više prekograničnih ... [[Govornik se ne razumije.]] partnera sudionika sa regionalne razine. Novčana sredstva dodjeljuju se temeljem zajedničkih natječaja za dodjelu bespovratnih sredstava prema unaprijed utvrđenim prioritetima iz šest prekograničnih i dva transnacionalna programa službeno odobreno od strane Europske komisije. Maksimalan iznos kojeg može dobiti korisnik tog programa je 85% bespovratnog a 15% je iznosa projekta osiguravaju korisnici i ministarstvo odnosno Vlada. Eto, u toku 2008. i 2009. godine otvoreni su svi natječaji za dostavu projektnih prijedloga unutar IPA druge komponente, znači za svih sedam ovih programa već su pripremljene situacije da danom stupanja na snagu ovoga zakona mi možemo krenuti praktički u realizaciju ovih programa s jedne strane i već početi u idućoj godini koristiti ova sredstva koja stoje na raspolaganju. Par riječi samo još pojedinačno o programima. Kad bi po sadržaju programskih ciljeva mogli bi ovo staviti u četiri skupine ustvari. Prva je bio Program Jugoistočna Europa i Mediteran. Cilj ovog programa je dvostruki. S jedne podržavati sudjelovanje partnera iz Republike Hrvatske u zajedničkim aktivnostima transnacionalne suradnje sa partnerima iz država članica EU, znači Jugoistočne Europe i Mediteran a s druge strane upoznati Republiku Hrvatsku sa programima teritorijalne suradnje u okviru strukturnih fondova EU u pogledu njihove potrebe nakon pristupanja. Programima Jugoistočna Europa i Mediteran u okviru Europskog fonda za regionalni razvoj što je važno nastoji se uspostaviti i razviti transnacionalna suradnja kroz financiranje mreže i mjera koje vode do integriranog teritorijalnog razvoja. Cijeli teritorij Republike Hrvatske je prihvatljiv za programe iz ovoga programa. Druga skupina bi bio Program prekogranične suradnje Hrvatska – Crna Gora, Hrvatska – Bosna i Hercegovina, Hrvatska – Srbija. Tu su dva osnovna cilja. Opći cilj je programa unaprijediti kvalitetu života u prekograničnom području između Hrvatske i susjednih zemalja. Prekogranična suradnja bit će usmjerena na unapređenje potencijala za turizam, stvaranje bliskih veza između pograničnih područja, razvoj zajedničkih prekograničnih djelovanja kojima bi se revitaliziralo gospodarstvo i potpora zajedničkim aktivnostima zaštite okoliša. Dodatni cilj programa je isto tako ne manje važan izgraditi kapacitet lokalnih, regionalnih i nacionalnih institucija za upravljanje EU programima te ih pripremiti za upravljanje budućim prekograničnim programima u okviru tri cilja strukturnih fondova. Treću skupinu bi bio program prekogranične suradnje IPA, program Jadranska prekogranična suradnja. Na ovome programe korisnici su Hrvatska, Italija, Slovenija, Crna Gora, Bosna i Hercegovina, Grčka i Albanija. Svrha programa je jačanje mogućnosti održivog razvoja Jadranske regije usklađeno sa Strategijom djelovanja među partnerima i prihvatljivih područja. I zadnja skupina bili bi programi sa Mađarskom i Slovenijom gdje cilj prekograničnog programa jest postizati i uravnoteženi održivi razvoj pograničnih područja Republike Mađarske, Slovenije i Republike Hrvatske kroz uspješno upravljanje prirodnom i kulturnom baštinom intenzivno društveno ekonomske, gospodarske interakcije. No ono što karakterističe ovih svih šest prekograničnih i dva transnacionalna, na realizaciji ovog programa mogu učestvovati 18 županija, kako je naša država tako organizirana da praktički sve županije su prekogranične s tim da čak i one koje nisu mogu indirektno sa 20% sredstava iz tih fondova koristiti u svojoj realizaciji. Imajući u vidu veliko značenje realizacije ovih programa na razvoj županija, javnih institucija tih županija, gospodarstva i nevladinih organizacija s jedne strane, drugo uspostavljanje kvalitetnih i viših standarda dobrosusjedskih odnosa te sticanje iskustava na korištenje europskih pretpristupnih fondova koji će koristit u budućnosti za kvalitetnije i brže povlačenje sredstava i strukturnih poljoprivrednih … [[Govornik se ne razumije.]] ja predlažem ovom Saboru da donese navedenih sedam zakona, znači Zakon o Potvrđivanju sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica koji se odnosi na Program financiranja sudjelovanja Hrvatske u transnacionalnim programima europske teritorijalne suradnje, Europskog fonda za regionalni razvoj "Jugoistočna europa" i "Mediteran", te šest zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica koji se odnosi na IPA prekogranični program Slovenija-Hrvatska, Mađarska-Hrvatska, Jadranska prekogranična suradnja, Hrvatska i Bosna i Hercegovina, Hrvatska-Crna Gora i na kraju Hrvatska-Srbija. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za zakonodavstvo? Ne. Odbor za europske integracije? Ne. Odbor za financije i državni proračun? Ne. I Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske? Da. Predsjednik odbora, uvaženi zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. U Prijedlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica o programu prekogranične suradnje Hrvatska-Crna Gora u okviru komponente prekogranične suradnje programa IPA, takvim istim sa Bosnom i Hercegovinom, Srbijom, naš odbor je raspravljao kao zainteresirano radno tijelo. Odbor je o navedenim prijedlozima proveo objedinjenu raspravu. Predstavnici predlagatelja su istakli da je u program prekogranične suradnje kao instrumenta pretpristupne pomoći IPA uključeno 18 županija i da s tim programima podiže se razina suradnje i rješavanje zajedničkih pitanja koja se tiču stanovništva s obje strane granice te u čijem rješavanju obje strane zajednički sudjeluju jednakim doprinosima, a Komisija europskih zajednica te programe financira iz pretpristupnih fondova. Programom se potiče prekogranična suradnja radi postizanja raznolikosti i unapređivanja regionalnog gospodarstva usmjerenu na socijalno i okolišno održiv način, unapređenje dobrosusjedskih odnosa, izgradnju lokalnih, regionalnih i nacionalnih institucija radi upravljanja programima EU-a. Sporazum o financiranju uređuje detaljne uvjete potrebne za isporuku pomoći Europske zajednice, pravila i postupke u svezi s isplatom vezano uz pomoć i uvjete pod kojima će se upravljati tom pomoći. Hrvatska za ove sporazume također osigurava dodatna financijska sredstva u državnom proračunu radi sufinanciranja projekata koji prolazi i sporazum o financiranju. Resorno ministarstvo organizira radionice u kojima sudjeluju prekogranični partneri. Na tim radionicama partneri stječu potrebnu informaciju i znanje o stvaranju i pisanju programa i svemu što se tiče ostvarivanja ciljeva programa. Hrvatska je kao takva domaćin dvama tehničkim tajništvima IPA programa. Mislim da je vrlo važno ovdje napomenuti da se u raspravi na našem odboru istaklo da su ovi programi značajni za naše sunarodnjake koji žive u pograničnim područjima i koji u njima mogu sudjelovati i stjecati potrebna znanja i vještine, što je ujedno interes i države u kojoj žive, ali i Hrvatske. Nakon provedene rasprave Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske jednoglasno je odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje predloženih i ovdje spomenutih zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. I prvi su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Marija Pejčinović Burić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine državni tajniče sa suradnikom. Kolegice i kolege. Evo obzirom da smo objedinili raspravu o nekoliko zakonu koje želimo potvrditi kako bi Hrvatska mogla koristiti sredstva pretpristupnog fonda IPA u drugoj komponenti. Ja neću govoriti o svakom pojedinačno sporazumu, međutim reći ću nešto o onome što je zapravo zajednički nazivnik svih ovih programa, a to je da se njima, ako gledamo dakle hrvatsku stranu prije svega, Hrvatska priprema za članstvo u Europskoj uniji, jer kroz ovo dakle mi se pripremamo za korištenje strukturnih i kohezijskog fonda općenito kroz IPA-u, a u ovom slučaju prvenstveno za strukturne fondove, dobivamo dodatna sredstva za razvoj. To je ona komponenta koja je uvijek važna, a osobito postaje važna i bitna za istaknuti u vrijeme recesije i gospodarske krize. I naravno, dakle treći dio koji je zajednički je ako pogledate sve ove programe vrlo su slična područja u kojima je ocijenjena potreba za suradnju. Dakle, s jedne strane radi se o održivom gospodarskom razvoju koji ovisno o regijama o kojima se govori obuhvaća turizam ili neke druge, dakle ruralni razvoj tamo gdje je ruralni razvoj bitniji, gospodarstvo. Ono što zapravo se u prekograničnoj i transnacionalnoj suradnji može najviše koristiti gdje je to iznimno potrebno, to je svakako suradnja u zaštiti okoliša i zaštiti prirode i naravno ovisno opet o specifičnostima svakog programa tamo gdje je potreban i dodatni razvoj komunikacije itd. kao što je recimo program sa Srbijom, onda imamo i dodatne komponente koje su eto tako nazvane kao prioriteti "people to people" odnosno razvijanje suradnje među različitim skupinama. Dakle, ovo su programi kroz koje, koji možda na općenitoj razini kada gledate u javnosti nisu najprisutniji obzirom da se radi obično o manjim projektima koji su od manje vrijednosti i od važnosti za pojedine lokalne zajednice. Dakle, s te strane oni nisu vidljivi u velikim javnim medijima. Međutim, izravno oni se tiču zapravo najšireg kruga naših građana, institucija, nevladinih ustanova itd. tako da na neki način ja bih rekla da je ovo možda najopipljiviji vid kako svaki pojedinačno građanin Republike Hrvatske može zapravo osjetiti konkretnu korist sada od pretpristupnih programa, a u budućnosti naravno će se to odnositi i na, dakle strukturne fondove i radit će se o puno većim sredstvima. Ako pogledate ove stotine stranica koje smo dobili u ovih 7 programa vidjet ćete da se niz aktivnosti u zadnjih skoro desetak godina napravilo. U tome su neke županije i neke lokalne jedinice bile iznimno aktivne i svi oni koji su zapravo rano u tu priču krenuli ja mislim da će se i u današnjoj raspravi pomalo čuti o tome, zapravo već na neki način danas pobiru rezultate dobrog uspjeha od tada i priprema. I evo to bi bio još jednom apel. Ja to svaki puta činim kada govorimo o ovim programima. Dakle, na neki način odgovornost je i nas kao saborskih zastupnica i zastupnika da informaciju o ovome širimo dalje iako to svakako rade resori kojima je to u opisu posla. Ali mislim da informacija nikad dovoljno i da što više o tome govorimo i što više prenosimo da je to bolje. Ono što možda bi bila moja evo ovako na neki način uputa onima koji nisu u sabornici ali ovu raspravu gledaju je svakako da pogledaju neke od tih programa, da vide što se, koji se programi mogu kandidirati, ima ih puno a koji se izdaci ne mogu financirati. I oni su uvijek zajednički. I kad jednom vidite za jedan ovakav program recimo ne možete financirati poreze iz njih itd. onda ćete znati za svaki drugi program dakle da je to ista vrsta rada. Evo i ne bih išla dalje u detaljnu raspravu osim jedne generalne opaske da su ovi fondovi svaki iz godine u godinu sve veći. Ako pogledate recimo samo program prekogranične jadranske suradnje on je osobito bogat za tri godine. Mislim da oko 19 milijuna eura daje na stol. Mislim da su to već sad značajna sredstva, da Hrvatska već sada ima i dobre kapacitete da to koristi. Ali kažem još jednom evo apel i sa ove govornice u Saboru da se o tome više informacija da, da se što više uključuje. Jer zapravo i članstvo u Europskoj uniji je već sad tu pred vratima i ako imamo perspektivu članstva u 2012. godini onda zapravo gledajući ovo pravilo N plus dva plus dva, znači dvije godine od vremena sklapanja ovog sporazuma za ugovaranje, pa dvije godine od krajnjeg roka za ugovaranje za plaćanje. Mi ćemo zapravo zadnja plaćanja po ovim sporazumima već moguće u članstvu obavljati. Dakle, samo da vidite koliko su zapravo kratki rokovi i koliko je bitno da ova sredstva koja su tu na raspolaganju dobro koristimo, ali osim kao sredstva za razvoj i projekte i za razvoj kapaciteta. Dakle, to je sigurno ono što je u ovom trenutku možda najvrednije što ovi programi nose. Evo iz svega rečenog klub Hrvatske demokratske zajednice podržava sve ove zakone koji su vezani uz IPA transnacionalnu i prekograničnu suradnju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Gari Cappelli. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Pa ja ću se osvrnuti na ovaj jedan prvi od ovih zakona, prijedloga zakona. Dakle, 7. listopada 2008. Komisija Europskih zajednica je usvojila Program o financiranju i sudjelovanju Republike Hrvatske u programima, dakle Europskog fonda za regionalni razvoj, jugoistočni europski prostor i mediteranski prostor pod uvjetom da ti programi budu i usvojeni. Za provedbu programa nužno je da Republika Hrvatska i Komisija Europskih zajednica sklope Sporazum o financiranju kako bi se odredili uvjeti za provedbu pomoći zajednice, pravila i postupci o isplati povezanoj s takvom pomoći i uvjeti, dakle prema kojima će se upravljati tom pomoći. S obzirom da ovaj Sporazum o financiranju stupa na snagu na dan kada komisija primi pisanu obavijest o tome da su ispunjeni unutarnji pravni uvjeti Republike Hrvatske za njegovo stupanje na snagu, a što znači da prije toga ne može se pokrenuti dakle provedba projekata koji će ovim Sporazumom o financiranju biti i financirani. Postoji opravdani interes, dakle da se njegovim što skorim stupanjem na snagu. Cilj ovog programa je dvostruki, s jedne strane dakle podržati sudjelovanje partnera iz Republike Hrvatske u zajedničkim aktivnosti, transnacionalne suradnje s partnerima iz država članica Europske unije, a s druge strane upoznati Republiku Hrvatsku s programima teritorijalne suradnje u okviru strukturnih fondova Europske unije u pogledu njihove provedbe nakon pristupanja. Programima Jugoistočna Europa i Mediteran u okviru Europskog fonda za regionalni razvoj nastoji se dakle uspostaviti i razviti transnacionalna suradnja kroz financiranje mreža i mjera koje vode do integriranog teritorijalnog razvoja. Uspostava i razvoj transnacionalne suradnje jedan je od prioriteta cilja europske teritorijalne suradnje strukturnih fondova iz 2007. pa do 2013. godine. U tom cilju teritorij Europske unije podijeljen je na nekoliko homogenih prostora, a države članice pozvane su dostaviti operativni program za transnacionalnu suradnju financiranu od strane Europskog fonda za regionalni razvoj za taj odnosni prostor. S obzirom na njenu zemljopisnu uključenost u dva od tih homogenih prostora Jugoistočna Europa i Mediteran. Republika Hrvatska je pozvana sudjelovati u relevantnim operativnim programima. Kako je i jedan i drugi cilj programa od iznimne važnosti za Republiku Hrvatsku podržavam osobno Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Budući da je već ovdje gotovo sve rečeno jasno je da danas usvajamo zakon koji nam omogućuje da dobijemo pravnu osnovu za korištenje ovih sredstava. Dva uvjeta su najvažnija, a to je akreditiranje i programi. To smo ispunili kao država. Ono što bih ja željela posebno naglasiti to je ova jadranska prekogranična suradnja gdje nam je na raspolaganju 18 milijuna eura i gdje su prioriteta koliko možemo vidjeti na programima istraživačkim, zaštite priobalnog pojasa i infrastrukture. I što je možda važno naglasiti nije bilo govora o visini iznosa ovih programa, budući da mi je poznato da su natječaji još otvoreni upravo za ovaj program jadranske, prekogranične jadranske suradnje. Projekti su u iznosu od 500 tisuća eura do 5 milijuna eura. Može biti da je to važno da čuju oni koji se kane još uvijek natjecati. Radi se o tome da je neophodno osigurati dodatna financijska sredstva u državnom proračunu, jer bez ovih 15% koje osiguravaju krajnji korisnici i vaše Ministarstvo regionalnog razvoja nije moguće ove projekte provesti. Razumjeli da želimo jačati mogućnost održivog razvoja jadranske regije, da želimo što bolje uskladiti strategiju djelovanja među partnerima, a kad se radi o transnacionalnoj suradnji također je osnovna bit integrirati teritorijalni razvoj, odnosno doći u situaciju da sve ove države s jedne ili druge strane granice budu jednakomjerno razvijene. Ono što je važno spomenuti to je da se ovdje decentralizirani model koristi vezano za upravna tijela ili agencije koje su nadležne za određene komponente. I također je važno reći da zajednički nadzorni odbor ima vrlo kompliciranu zadaću kontrole programa evaluacije, a ponekad uključuje i povrat nepropisno isplaćenih iznosa. Želim reći da sam imala dva programa, ne iz IPA-e, ali iz ovih dosadašnjih fondova na kojima sam radila u lokalnoj upravi i samoupravi i vrlo je, lokalnoj samoupravi i vrlo je kompliciran proces i prijavljivanja i praćenja evaluacije i kasnije izvješća koje mi se još činilo najteže u toj fazi naša dva projekta. Imali smo uređenja dva parka u Dubrovniku i jedan park na Lokrumu. Najteži problem je na kraju bio izvješće kad smo trebali svaku tu, svaki taj euro opravdati. I zato treba biti vrlo kompetentan. Vi ste rekli državni tajniče u svom uvodu da imamo osigurane kadrove, ja vjerujem da je tako, osposobljene kadrove i da dobro će ta zajednička tijela raditi. Ono što je važno ovdje naglasiti da ovi sporazumi nisu uvjet usklađenja, ali spadaju u poglavlje 22. koji se odnose na regionalnu politiku. U svakom slučaju dobro je da smo ušli, da ćemo danas, odnosno kad se steknu uvjeti za glasovanje, potvrditi zakone o ovim sporazumima, jer je to pravna osnova za bespovratno korištenje financijskih sredstava. Oni jesu važni za svakog naše građanina, bio on uz granicu ili se odnosilo, ili se neki od ovih programa odnose na teritorij cijele Republike Hrvatske, kao što je ovdje rečeno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo ja ću svoje izlaganje ograničiti na Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica koji se odnosi na IPŽA program preko jadranske prekogranične suradnje, a u okviru je instrumenta predpristupne pomoći. Kratko ću se osvrnuti samo na programsku strategiju upravo ovog dokumenta. IPA program jadranske prekogranične suradnje daje prvenstvo ciljevima predpristupne i kohezijske politike Europske unije. Ovaj program se temelji na suradnji između znači, kao što smo čuli, četiriju kandidatkinja i potencijalnih kandidatkinja i tri države članice, čime potencijalno ispunjava ciljeve IPA-e dopuštajući državama sudionicama poduzimanje zajedničkih aktivnosti u svrhu razvoja njihovih teritorija, prema pravilima i propisima zajednice, razvojem institucionalnog kapaciteta država kandidatkinja. Program prekogranične suradnje sastavnica je koja nastoji pogodovati odnosima u jadranskom bazenu i stabilizirati ih promičući održivi i uravnoteženi razvoj. Načela, podsjetit ću na načela prilikom izrade ovog programa, a to su zajedničke koristi, prvenstvo, održivi razvoj, jednake mogućnosti bez diskriminacije, poštivanje osobnih prava, teritorijalno područje i jačanje konkurentnosti jadranskog bazena u odnosu na druga GO ekonomska područja. Cilj programa je bio da nacrt prioriteta i aktivnosti programa u skladu, da bude u skladu sa rezultatima procjene potreba i … [[Govornica se ne razumije.]] analize, znači analize jednakih, analize jakih i slabih strana, mogućnosti i prijetnji. Ovaj program je izrađivan u koordinaciji znači državnih tijela, međuministarske skupine jedinica regionalne i lokalne samouprave i radilo se dosta dugo na ovom programu. Znači nakon razrađenih, nakon osnovne analize, nakon … [[Govornica se ne razumije.]] analize došlo se do slijedećih prioriteta. Želim ovdje prije potpisivanja sporazuma samo podsjetiti na strateške prioritete, odnosno na strateške prioritete ovog dokumenta, a to su globalni ili strateški cilj i jačanje mogućnosti održivog razvoja jadranske regije usklađenom strategijom djelovanja među partnerima s prihvatljivih područja. A prioriteti u prvoj razini su gospodarska, društvena i institucionalna suradnja kao prioritet broj jedan. Prioritet broj dva, prirodna i kulturna bogatstva i sprječavanje rizika. Treći prioritet jesu pristupačnost i mreže. Znači nakon ovako definirane strategije, nakon definiranih prioriteta razrađeni su i ciljevi i mjere s kojima će se postići ovaj strateški cilj, a mislim, jer sam bila sudionikom izrade ovog programa, da je strateški cilj izuzetno dobro postavljen. Nakon toga je raspisan i natječaj koji je još uvijek otvoren, zainteresiranost za ovaj natječaj je vrlo velika na ovom priobalnom području, a evo ovaj sporazum, ovaj prijedlog koji danas, zakon koji danas imamo na dnevnom redu, on osigurava znači pravnu osnovu za bespovratno korištenje financijskih sredstava za mnogobrojne projekte koji su nam pripremljeni na regionalnoj i na lokalnoj razini. Evo hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo s obzirom da je predloženo da se objedini rasprava o svih sedam zakonskih prijedloga kojima se potvrđuju sporazumi o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije europskih zajednica u okviru komponente prekogranična suradnja programa IPA ja ću nastojati ovu svoju raspravu na neki način i objediniti i skratiti. Prvo ću nešto uvodno reći o samom programu, odnosno instrumentu predpristupne pomoći IPA. Naime IPA predstavlja najnoviji instrument predpristupne pomoći Europske unije koji je Republici Hrvatskoj na raspolaganju u razdoblju od 2007. godine do njezina stupanja u punopravno članstvo u Europskoj uniji i praktički predstavlja zamjenu za sve dosadašnje programe pomoći koje je Republika Hrvatska u prethodnom razdoblju dosta uspješno koristila. Dakle to se odnosi na program pomoći CARDS, PHARE, ISPA i SAPHARD. Osnovni ciljevi IPA programa sadržani su u pružanju potpora državama kandidatima i državama potencijalnim kandidatima pri usklađivanju nacionalnog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije, te njihova osposobljavanja za provedbu usklađenih propisa, kao i u pripremama za buduće korištenje fondova koje trenutno mogu koristiti samo članice Europske unije. IPA Program se sastoji ono što je bitno znati od pet komponenti i bitno je znati da zemlje potencijalni kandidati imaju pravo sudjelovati u prve dvije komponente tako između ostalog u komponenti prekogranična suradnja. Ono što smatram bitnim naglasiti je kako Republika Hrvatske mora ispuniti dva osnovna uvjeta za dobivanje IPA sredstava. Odnosno izraditi programske dokumente za svaku komponentu te akreditirati nacionalni sustav upravljanja EU sredstvima po komponentama ili pojedinim programima. Raduje me činjenica da smo glavninu ovoga veoma zahtjevnog posla kada je u pitanju komponenta 2. uspješno priveli kraju s obzirom na činjenicu da je Ministarstvo regionalnog razvoja šumarstva i vodnog gospodarstva 17. studenog 2008. godine dobilo akreditaciju od strane Europske komisije za provedbu IPA programa čime je formalno potvrđeno kako uspostavljeni sustav upravljanja zadovoljava postavljene kriterije za decentraliziranu provedbu programa. Također treba naglasiti to da je osnovana Agencija za regionalni razvoj Republike Hrvatske koja će nakon skore akreditacije od strane nacionalnog dužnosnika za uvjeravanje biti zadužena za implementaciju programa sa zemljama nečlanicama Europske unije. U tom kontekstu potrebno je naglasiti za razliku od programa koji imamo sa državama članicama Europske unije, kako će u programima prekogranične suradnje sa državama potencijalnim kandidatima vodeću ulogu u pripremi i provedbi programa imati upravljačka tijela koja su smještena u Republici Hrvatskoj. Predmetni Sporazum je u financiranju odnosi se na drugu komponentu IPA Programa prekogranične suradnje koji predstavlja financijski instrument namijenjen financiranju programa između zemalja članica Europske unije i zemalja kandidatkinja ili potencijalnih kandidatkinja za članstvo u Europskoj uniji. Veoma je važno reći kako Republika Hrvatske u okviru svoje komponente surađuje sa svim svojim susjedima, odnosno u šest programa prekogranične suradnje i u dva trans nacionalna programa. Nadalje, važna činjenica za programe prekogranične suradnje jest nužnost sklapanja Sporazuma o financiranju između Republike Hrvatske i komisije Europskih zajednica čime će se ostvariti i konačni formalno pravni preduvjeti za korištenje ovog programa i povlačenje financijskih sredstava koji su namijenjeni za ove programe. S obzirom da je obveza potvrđivanja ovih sporazuma s obzirom da Republika Hrvatska po ovim svim sporazumima ima određene financijske obveze potrebno je, sukladno našim pozitivnim propisima da Sabor Republike Hrvatske zakonima potvrdi sve ove sporazume. S obzirom na ono što sam ranije rekao da će se time stvoriti pretpostavka za početak znači mogućnost povlačenja financijskih sredstava koja Republici Hrvatskoj stoji na raspolaganju osobno ću glasovati za sve ove Zakona o potvrđivanju sporazuma o financiranju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću se u svojoj raspravi kratko osvrnuti na program prekogranične suradnje između Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Dakle cilj ovog Programa jest da se podupre razvoj prekograničnih mjera i partnerstva te razvoj zajedničkih prekograničnih djelovanja kako bi se revitaliziralo gospodarstvo, zaštitila priroda i okoliš te povećala socijalna kohezija toga područja. Dodatni cilj naravno jest da se izgradi kapacitet lokalnih, regionalnih, nacionalnih institucija za upravljanje programima Europske unije. Prioriteti i mjere koje su definirane u ovom prekograničnom programu su tri, ja bih navela ovdje koja su to tri prioriteta. To je stvaranje zajedničkog gospodarskog prostora, poboljšana kvaliteta i društvena povezanost i tehnička pomoć. Prva dva prioriteta izabrani su kao izravna podrška u područjima sa konkretnim mogućnostima kao što su turizam i sektor malog i srednjeg poduzetništva te u područjima koja bi mogla podignuti kvalitetu života ali i poboljšati socijalnu koheziju putem zaštite prirode i okoliša te kroz poboljšanje pristupa uslugama. Tehnička pomoć osigurava učinkovito upravljanje i provedbu programa. Dakle, u svojoj raspravi kratko ću se osvrnuti samo na jedan od ovih tri prioriteta, to je prioritet stvaranja zajedničkog gospodarskog prostora koji daje odgovor na tešku gospodarsku situaciju s obje strane granice, koja je okarakterizirana padom populacije, visokim stupnjem zavisnosti o nerazvijenom poljoprivrednom sektoru, te sektoru malog i srednjeg poduzetništva koji se suočava sa nedostatnim pristupom kreditnim sredstvima, nedostatkom stručnosti i poduzetništva. Turistički sektor je dobro razvijen u zapadnom dijelu programskog područja blizu obale Jadranskog mora ali je isto tako nerazvijen u njegovom središnjem i istočnom dijelu, a neke od osnovnih prepreka u razvoju turističkog sektora su loša infrastruktura, niska razina marketinga kao i nedostatna razmjena informacija između turističkih operatera i ostalih sektora gospodarstava. Upravo zato cilj je ovog prioriteta da se pridonese integraciji gospodarstva u pograničnim područjima kroz poticanje suradnje u području turizma, kroz podršku malim i srednjim poduzetnicima te promicanjem poduzetništva. Pojedinačni ciljevi su razvoj prepoznatljive turističke ponude na temelju zajedničke kulturne i prirodne baštine te unapređenje konkurentnosti lokalnog turističkog gospodarstva. Nadalje, program podržava razvoj lokalnog gospodarstva na način da jača institucije i službe za promicanje sektora malog i srednjeg poduzetništva te poslovanja. Stvaranje zajedničkog gospodarskog prostora provest će se kroz dvije mjere a to su zajednički razvoj turističke ponude i promicanje poduzetništva. Zajednički razvoj turističke ponude pružat će ponudu poboljšanju i diversifikaciji turističkih proizvoda i usluga ali isto tako i zajedničkom marketingu tih istih proizvoda i usluga, dok će promicanje poduzetništva pružati i inicijativu za povećanje konkurentnosti i inovativnosti u sektoru malog i srednjeg poduzetništva. I na kraju želila bih nešto naglasiti, ono što je isto tako vrlo važno, a to je da ukupna vrijednost programa prekogranične suradnje između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine u okviru komponente prekogranična suradnja programa IPA za 2008. godinu iznosi 2 milijuna 353 tisuće eura, od čega je za Republiku Hrvatsku predviđeno oko milijun i 180 tisuća eura. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti. Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Idemo dalje, 16. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Komisije Europskih zajednica o programu financiranja sudjelovanja Hrvatske u trans nacionalnim programima Europske teritorijalne suradnje, Europskog fonda za regionalni razvoj jugoistočna Europa i Mediteran u okviru komponenta prekogranična suradnja instrumenta za predpristupnu pomoć IPA za 2008. godinu, bio je hitni postupak, P.Z. broj 431, predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje ovaj Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 97 glasova.
Za točke 23., 24., 25. i 26. nemamo uvjete za raspravu, pa prelazimo na točku 27. - Prijedlog odluke o izmjenama i dopunama Odluke o utvrđivanju naknade za rad članovima Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa koji nisu iz reda zastupnika Predlagatelj Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Odbor je predložio odluku na temelju članka 57. Poslovnika hrvatskoga Sabora, a u svezi s člankom 16. Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašavanju javnih dužnosti. Materijale ste primili poštom. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Otvaram raspravu. Nije se nitko prijavio. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o toj točci kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na 23. točku Prijedlog odluke o izmjenama i dopunama odluke o utvrđivanju naknade za rad članova povjerenstva za obračunavanje, odlučivanje o sukobu interesa koji nisu iz reda zastupnika. Predlagatelj je Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog Odluke o izmjenama i dopunama odluke o potvrđivanju naknade za rad članovima povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa koji nisu iz reda zastupnika. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog Odluke je prihvaćen većinom glasova, 92 glasa za i 1 suzdržan i ništa protiv u tekstu kako je predložio Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav.
Prelazimo na točku 28. - Polugodišnji izvještaj o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za prvo polugodište 2009. godine Vlada je podnijela ovo izvješće na temelju članka 109. Zakona o proračunu. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici hrvatskog Sabora dakle dozvolite mi nekoliko riječi ukratko o ostvarenju državnog proračuna u periodu prvih 6 mjeseci 2009. godine. Kakva je praksa obično i kad radimo i predstavljamo proračun, plan proračuna za iduću godinu, a isto tako kada govorimo o izvršenju uvijek započinjemo sa nekoliko osnovnih makroekonomskih pokazatelja pa to ću i ja danas napraviti. Mislim da svi u ovoj dvorani vrlo dobro znaju o usporavanju gospodarske aktivnosti u prvoj polovici godine koja je u prvom kvartalu bila -6,7 međutim isto tako treba reći da u drugom kvartalu taj pad gospodarske aktivnosti je bio nešto niži i zapravo svrstava Republiku Hrvatsku uz bok svega nekoliko europskih zemalja koje su na međugodišnjoj razini u drugom tromjesečju zabilježile blaži pad. Sigurno da to nije nešto što je razlog za nekakav preveliki optimizam, ali sigurno da je izuzetno važno da se određeni negativni trendovi počnu okretati. Isto tako dozvolite mi da kažem da redom svi makroekonomski pokazatelji u prvoj polovici godine su bilježili smanjenja, tako industrijska proizvodnja, tako i trgovina na malo, tako i građevinarska djelatnost. Sve to je naravno imalo izravne i posljedice, a na neki način i bilo vezano uz izvršenje proračuna u prvih 6 mjeseci. Što se tiče prihodne strane proračuna u prvih 6 mjeseci 2009. godine uprihodovano je, odnosno prikupljeno je 52 milijarde i 762 milijuna kuna, što je u usporedbi sa godinom prije zapravo 8,6% niže, sa istim razdobljem godine prije, ili u nominalnim iznosima to bi bilo 5 milijardi kuna manje prihoda. Pri tome naravno prihodi poslovanja i posebno porezni prihodi su oni koji su najviše utjecali na ovakvo izvršenje, odnosno ostvarenje, što je naravno ono što smo i nekoliko puta i naglašavali, zapravo posljedica ove usporene gospodarske aktivnosti. Najveći pad u nominalnom iznosu bilježi naravno porez na dodanu vrijednost. Treba reći da od početka godine kako je uvoz dobara prije svega značajno usporio i bilježio konstantno negativne stope rasta, međutim u drugom tromjesečju 2009. godine općenito je ukupna ova osobna potrošnja i potrošnja u Republici Hrvatskoj usporila tako da je porez na dodanu vrijednost praktički u prvih 6 mjeseci za 16% manji nego u istom razdoblju prethodne godine. Porez na dobit 14,8% manji, ukupno je prikupljeno 5 milijardi 270 milijuna. Trošarine također bilježe pad od nekakvih 750 milijuna na međugodišnjoj razini. I ako gledamo zapravo ostale stavke ono što sigurno treba reći, dakle doprinosi ili prihodi od doprinosa u prvih 6 mjeseci su na indeksu od 100 odnosno konkretno 100,6, međutim tu treba isto staviti jednu određenu napomenu vezana je uz nešto što ću malo kasnije reći, vezana za rashodnu stranu. Vi znate da smo u prva 4 mjeseca i imali onaj rast plaća u državnim i javnim službama. Dakle ovaj rast, odnosno pad prihoda na međugodišnjoj razini sigurno treba gledati i promatrati u kontekstu ostvarenja izvršenja rashoda. Rashodi državnog proračuna za prvih 6 mjeseci su izvršeni u iznosu od 58 milijardi 328 milijuna kuna, što je za nekakvih 7,9% više nego godinu ranije, ako hoćemo u nominalnim odnosno brojčanim pokazateljima to je 4,2 ili 4,3 milijarde kuna. Pri tome dozvolite mi da napomenem koje su to stavke bile najvažnije koje su utjecale zapravo na ovaj rast, 2 zapravo one najveće. Počet ću sa plaćama, rashodi za zaposlene. Malo prije sam rekao, dakle svi vrlo dobro znate da smo imali praktički ove godine u prvom tromjesečju zapravo i u isplata čak i u travnju, dakle rast plaća državnih i javnih službenika od 6%. Sigurno da je to utjecalo na ukupni rast rashoda za zaposlene i isto tako treba reći da od stavki koja je značajnije rasla u prvom polugodištu su naknade građanima i kućanstvima. U tome spadaju naravno i mirovine. Vi znate da smo imali indeksaciju mirovina u travnju od 2,3%, a isto tako treba spomenuti da državni proračun i u ovim, možemo tako reći, težim uvjetima nije ni u kojem slučaju bio imun na potrebe sustava socijalne skrbi tako da svakako treba spomenuti da su ti rashodi zabilježili određeni rast. Ono što treba isto tako spomenuti od ostalih stavki izvršenja rashoda državnog proračuna su svakako financijski rashodi, odnosno kamate. Mislim da tu vrlo jasno treba reći, dakle nevezano na potrebe financiranja deficita državnog proračuna ipak treba uzeti u obzir da postoje određene potrebe i obveze financiranja određenih obveza iz proteklih godina, a ono što se naravno dogodilo i na svjetskim financijskim tržištima, a dobrim dijelom se prelilo i na Europu i na Hrvatsku je zapravo rast troška zaduživanja, odnosno troška kapitala. Ono što treba reći, dakle da je slijedom navedenih veličina prihoda i rashoda ostvareni deficit u prvom polugodištu od 6,4 milijarde kuna. Isto tako dame i gospodo dozvolite mi da kažem nekoliko stvari jer one su naravno izravno vezane za ono što se događalo i raspravljalo u hrvatskom Saboru, a u konačnici i ono što je hrvatski Sabor usvojio, odnosno izglasao, a to su rebalansi proračuna za 2009. godinu. Vi znate da smo prvi rebalans napravili već praktički u travnju kada je bilo evidentno i jasno da ćemo morati korigirati određene stavke kako prihoda tako i rashoda. Znate i sami da smo započeli sa značajnim uštedama na rashodovnoj strani proračuna i ono što je izuzetno važno za spomenuti, dakle da smo uspjeli sa prvim, a onda potom i sa drugim i trećim rebalansom ove negativne trendove iz prvog tromjesečja i prvog polugodišta zaustaviti u najmanju ruku. Prije svega tu treba spomenuti, dakle ako uspoređujemo izvršenje proračuna prvih 6 mjeseci ove godine na isto razdoblje protekle godine i isto tako kada uspoređujete prvih 8 mjeseci na isto razdoblje protekle godine. Ono što se lako može vidjeti zapravo da je rast rashoda obustavljen, dapače on je nešto čak i malo smanjen, međutim naravno ono što nikome od nas nije drago da zapravo prihodi i dalje su bilježili te određene negativne stope rasta. A i sami znate da smo iz toga razloga išli sa onim drugim, odnosno trećim rebalansom proračuna kako bi stvorili okvir javnih financija i državnog proračuna za 2009. godinu održivim, ali isto tako na neki način i otvorili prostor za kvalitetno planiranje i pripremu proračuna za 2010. Isto tako dozvolite mi da nešto što je izuzetno važno reći za prvo polugodište ove godine. U izvršenju, dakle ja sam govorio o prihodima i rashodima, ali isto tako treba reći da je Republika Hrvatska uspjela servisirati sve svoje obveze prema inozemnim kreditorima, prije svega se referiram na obvezu iz veljače od 500 milijuna eura, one euro obveznice, a i sami znate da smo imali jedno uspješno izdanje euro obveznice na europskom tržištu od 750 milijuna eura. Hvala vama lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za razvoj i obnovu? Ne. Odbor za financije i državni proračun? Ne. Otvaram raspravu. Prvo je rasprava po klubovima. U ime kluba uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo iz uvodnog izlaganja državnog tajnika čuli smo da ukupni prihodi državnog proračuna u prvoj polovici ove godine su ostvareni u iznosu od 52,8 milijuna kuna, dok su ukupni rashodi istovremeno iznosili 59,2 milijarde kuna. Dakle, po polugodišnjem obračunu imamo proračunski manjak u iznosu od 6,5 milijardi kuna. Najveći podbačaj na prihodovnoj strani proračuna zabilježen je kod prihoda vezanih uz potrošnju. Tako je prihod od poreza na dodanu vrijednost kao najvažnijeg prihoda državnog proračuna smanjen za 16%, prihodi od trošarina manji su preko 18%, prihodi od poreza na dobit za 15%, a prihodi od poreza na dohodak manji su čak 23%. Naravno ovakva realizacija proračuna uvjetovana je makro-ekonomskim kretanjima. A svi makro-ekonomski pokazatelji u Republici Hrvatskoj u prvom polugodištu 2009. godine imaju nažalost negativan predznak. Industrijska proizvodnja manja je za preko 10%, promet u trgovini na malo smanjen je gotovo 15%, robni izvoz smanjen je 17,5%, a robni uvoz čak 26,3%. Ukupan broj dolazaka turista smanjen je u prvih 6 mjeseci 7%, a ukupan broj noćenja gotovo 5%. Dakle, ta jedna opća kontrakcija gospodarske aktivnosti ima za posljedicu propadanje velikog broja tvrtki, dakle velikog broja poduzeća i gašenje velikog broja radnih mjesta. Stopa nezaposlenosti u lipnju iznosila je 14% i bila je za 1,6 postotnih poena veća nego u istom mjesecu prošle godine. Isto tako raste i naša ovisnost o inozemnom kapitalu. Inozemni dug Republike Hrvatske već je u mjesecu travnju dosegao 40 milijardi eura. Istovremeno unutarnji dug generiran eskalirajućom nelikvidnošću premašio je 22 milijarde kuna. Ono što treba reći kada se govori o ovom podatku je da to nažalost nisu i sve neplaćene obveze, riječ je samo o evidentiranim dospjelim, a ne plaćenim obvezama. Dakle, to je praktički samo vrh ledene sante, ispod vode je i daleko veća svota nepodmirenih dugova. S tim da treba reći da ta svota nije u cijelosti posljedica stvarnog nedostatka novca. Ona je u velikoj mjeri zapravo nemoralna nelikvidnost. Dakle, veliko poslovni sustavi Agrokori, Peveci ne plaćaju. Male tvrtke doslovno su njihovi taoci i tu doista država mora hitno početi poduzimati odgovarajuće mjere. Bruto domaći proizvod u prva tri ovogodišnja mjeseca, naime baratamo podatkom za prva tri mjeseca, jer ne raspolažemo podatkom za svih 6 mjeseci, dakle za prvo polugodište, realno je manji za 6,7% i veći pad bruto domaćeg proizvoda u prvom kvartalu ove godine imale su samo Baltičke zemlje od ukupno 27 zemalja članica Europske unije. Dakle, Latvija, Estonija i Litva i naša susjedna Slovenija. Prosječna stopa gospodarskog pada u Europskoj uniji iznosila je 4,5%. Smanjeni su i svi vidovi potrošnje, dakako izuzev one državne. Tako je osobna potrošnja smanjena za 10%, a investicijska za 12,4%. Nasuprot tome državna potrošnja je povećana i to gotovo 4% ili da budem sasvim precizna 3,9%. Dakle, očito je da građani plaćaju danak recesiji, a država ne. I upravo je zapravo u tome najveći problem. U tom odnosu Vlade prema aktualnoj situaciji u umješnosti i sposobnosti Vlade da se uhvati u koštac sa ovakvom situacijom. Dakle, u umješnosti da nudi određena rješenja. A što čini naša Vlada? Kakva to rješenja naša Vlada nudi? Ona ne vodi računa o građanima kako im u ovakvim situaciji učiniti svakodnevni život podnošljivijim, država vodi računa nažalost samo o sebi. Kako naime drugačije protumačiti poteze kojima Vlada povećava poreze, dakle znamo da smo povećali PDV sa 22 na 23%, što više uvode se i novi porezi, kako smo ih mi prozvali harač. U uvjetima gospodarske aktivnosti i smanjene potrošnje, povećavanje postojećih poreza i uvođenje novih poreza, nije gašenje recesijskog požara, već je zapravo dolijevanje ulja na vatru. Dakle, umjesto da se ponaša racionalno i štedi, da smanjuje rashode prije svega, tako da reducira preglomaznu javnu upravu, hrvatska Vlada gleda kako će napuniti državnu kasu, povećavajući proračunske prihode. Naravno na teret hrvatskih građana. Svjedoci smo da su u istoj ovakvoj situaciji vlade drugih zemalja smanjivale poreze da bi se očuvala razina potrošnje i osigurao kontinuitet proizvodnje, drugim riječima da bi se zaštito standard građana i osigurala funkcionalna sposobnost realnog sektora. I da zaključim, polugodišnji obračun proračuna za tekuću fiskalnu godinu promatran u kontekstu aktualnih makroekonomskih ostvarenja nikako ne daje povoda za optimizam kojeg je Vlada ukalkulirala u smjernice ekonomske i fiskalne politike za 2010. godinu. Naime, suficit optimizma koji nema uporišta u realnom sektoru, dakle u ostvarenjima gospodarstva uvijek i bez iznimke ima za posljedicu proračunski deficit. Zbog svega ovoga Klub zastupnika SDP-a ne podržava Izvještaj o izvršenju državnog proračuna za prvo polugodište 2009. godine. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite. Oprostite, imamo jedan ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, moram se osvrnuti na izjavu zastupnice Jelaš koja je rekla da Vlada ne vodi računa o građanstvu. To zaista nije točno jer upravo u rashodima poslovanja upravo su naknade građanima i kućanstvima porasle najviše 10%. Prema tome, i u ovo vrijeme kada znamo da je bilo vrijeme zaista jedne krize naknade prema građanstvu su povećane 10%. I ono što kolege zastupnici sa evo lijeve strane ili zastupnici SDP-a govore da se uveo harač. To nije, to je zaista jedan solidarni porez sa namjerom i nakanom ove Vlade da se isplaćuju i mirovine, da ima novaca i za zdravstveni sustav, za obrazovanje. Prema tome, ne možete govoriti da Vlada ne vodi računa o građanima.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospođo glavna državna rizničarko, kolegice i kolege. Čuli smo uvodno od državnog tajnika dosta informacija o općem stanju u rebalansu proračuna odnosno o stanju u polugodišnjem obračunu proračuna za 2008. godinu i sa naslova makroekonomskih pokazatelja i sa naslova prihoda odnosno rashoda. Mislim da treba istaći da makroekonomski pokazatelji upravo govore o situaciji koja je u hrvatskom gospodarstvu nastala kroz prelijevanje financijske krize u Hrvatsku i svih problema s kojima se susrećemo u prvih šest mjeseci u našem poslovanju. Redom svi makroekonomski pokazatelji bilježe smanjenje od bruto domaćeg proizvoda koji pada u prvom tromjesečju za 6,7% inflacije koja je 3,3%, industrijske proizvodnje koja je zabilježila na međugodišnjoj razini smanjenje od 10,6%. Jedino proizvodnja energije je povećana za 3,4% itd. Nadamo se naravno da će ovi pokazatelji a to se upravo i događa već u drugom tromjesečju sa BDP-em okrenuti trend i promijeniti pa tako imamo smanjenje BDP-a u drugom tromjesečju za 6,3% što je ipak pokazatelj da dolazi do stagnacije, krize odnosno do promjene kretanja trendova. Naravno da i krajem turističke sezone očekujemo i već imamo određene pokazatelje nakon prve polovice godine i sad u 7., 8. i 9. mjesecu da broj dolazaka turista će biti u svakom slučaju drugačiji u odnosu na ove pokazatelje koje imamo u polugodišnjem obračunu proračuna. Isto tako broj noćenja u konačnici i prihodi koje će naš proračun zabilježiti do kraja 2009. godine. Sve to skupa gledamo kad gledamo makroekonomske pokazatelje naravno uzrokuje i povećanje registriranog broja nezaposlenih osoba pa je upravo tako u lipnju 2009. godine zabilježeno 247 tisuća nezaposlenih odnosno povećanje od gotovo 25 tisuća u odnosu na prethodnu godinu. Kad govorimo o prihodima oni upravo i rezultiraju ovim što je rečeno kao osnovni uzrok a to je pad gospodarskih aktivnosti, prelijevanje financijske krize na hrvatsko gospodarstvo pa tako ukupni prihodi u prvoj polovici 2009. godine iznose 52,8 milijardi ili 8,6% u odnosu na isto razdoblje prethodne godine. Naravno da tu najviše sudjeluju porezni prihodi, pa tako oni bilježe realizaciju odnosno smanjenje od 15,7% na međugodišnjoj razini u prvom polugodištu. Smanjuju se prihodi i od poreza na dodanu vrijednost ali zasigurno da će povećanjem stope doći i do njihove konsolidacije do kraja proračunske 2009. godine. Isto tako prihodi od poreza na dobit koji su gotovo 15% manji u odnosu na isto razdoblje protekle godine. Na strani rashoda uočljivo je smanjenje rashoda poslovanja odnosno povećanje sa 58,3 milijarde kuna što čini povećanje od 4,3 milijarde ili gotovo 8%. Posebno se ovdje ističe ostvarenje rashoda za zaposlene koji u prvih šest mjeseci 2009. godine rasli po stopi od 8,9% ali zasigurno kao rezultat povećanja plaća u prva četiri mjeseca za 6% i u zdravstvu i u drugim granama što je usklađeno već od svibnja i do kraja godine i tu bi trebalo doći do određene stagnacije. Povećani su izdaci za mirovine zbog indeksacije mirovina u travnju za 2,3% a isto tako povećani su izdaci za socijalna prava naših sugrađana što vjerujem da nitko od nas nema ništa protiv jer to su kategorije građana koje svoje mjesto u proračunu Republike Hrvatske moraju imati i ostvarivati svoja prava bez obzira na poteškoće u kojima se nalazimo. Sve to skupa dovodi do deficita od 6,4 milijarde kuna za prvih šest mjeseci, no usprkos svim problemima kao što sam rekao koje imamo u financiranju u prvom polugodištu ove godine a vidljivo je to iz ovog obračuna proračuna država uredno servisira sve obveze po inozemnim kreditima, uredno se isplaćuju plaće u zdravstvu, školstvu, u cijelom javnom sektoru, uredno se podmiruju socijalna prava svim korisnicima kao i mirovine našim umirovljenicima a vjerujem da svi skupa znamo da niti jedan mjesec nije došlo do kašnjenja podmirivanja upravo ovih obveza koje su u kategoriji mirovina i socijalnih prava upravo i najosjetljivije za naše sugrađane. Naravno da ne možemo biti zadovoljni ovakvim pokazateljima koji proizlaze iz polugodišnjeg obračuna proračuna ali zasigurno da usporavanje pada bruto domaćeg proizvoda sa 6,7 na 6,3 u prva dva tromjesečja ove godine daje pravo da se razmišlja i promišlja o tome da kriza u Hrvatskoj stagnira, da su pred nama bolja vremena i da sa potpuno drugačijom slikom možemo razmišljati o proračunu za 2010. godinu. Negativni trendovi ublaženi su u velikom dijelu i poduzetim mjerama u svrhu očuvanja makroekonomske stabilnosti kroz smanjivanje potrošnje državnog sektora. Vlada Republike Hrvatske krenula je prvo od sebe, naravno i od svih državnih i javnih ustanova pa podsjećam samo na neke. Smanjene su plaće državnih dužnosnika u dva navrata, smanjene su povlaštene mirovine, dan je Prijedlog izmjena Zakona o osnovici plaće u javnim službama, zabrana novog zapošljavanja u tijelima državne uprave, a napravljene su uštede i stvarne od 1,3 milijarde kuna u svim kategorijama materijalnih rashoda. Najznačajniji su, kao što znamo, službena putovanja, usavršavanje stručno zaposlenika, usluge telefona i ostalo. Vjerujemo da će Vlada nastaviti, sigurno smo u to, provoditi mjere, donositi po potrebi nove mjere kako bi se zaustavila krizna kretanja, gospodarski problemi u Republici Hrvatskoj, naravno kroz smanjenje javne potrošnje i sve ostale aktivnosti na koje Vlada direktno može utjecati. Sa provođenjem mjera svakako treba nastaviti, ali posebnu pozornost i ovom prilikom treba posvetiti naplati potraživanja i čvršćoj financijskoj disciplini na svim razinama, znači krenuvši od države pa do naših gospodarstvenika za koje znamo da su u ovim trenucima u problemima, ali nepodmirivanje njihovih obveza prema državnom proračunu izaziva jednostavno cikličko kretanje prema svim kategorijama proračunskih korisnika i tu treba i dalje vršiti poseban nadzor i posvetit pažnju naplati potraživanja državnog proračuna. Nakon sveg iznesenog želim reći u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice da ćemo prihvatiti Polugodišnji obračun proračuna za 2009. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Već prilikom donošenja proračuna koji je i kasnio za 2009. godinu, dakle već smo negdje u krajnjem roku 12. mjeseca ga donosili, upozoravali smo na neodrživost proračunske politike za 2009. godinu. Ja sam tada u samoj raspravi rekla da je proračun tako koncipiran da bi prvi rebalans mogao biti već prvog radnog dana 2009. godine. Dosta dugo se odgađalo, međutim pokazalo se da rebalans mora biti već u prvom polugodištu i prvi rebalans je učinjen dakle u prvom, neposrednog nakon prvog tromjesečja. To je pokazalo zapravo nepripremljenost Vlade na situaciju koja nam je predstojala i koja je već tada bila predvidljiva, odnosno na negiranje krize, a danas mene zabrinjava upravo to što mi govorimo samo o krizi koja se prelila eto tako iz svijeta u Hrvatsku, a ne govorimo o zapravo strukturnoj krizi hrvatskog gospodarstva i hrvatskoga društva. I takvo negiranje dugoročno je neodrživog razvojnog koncepta i negiranje potrebe za promjenom takvoga koncepta zapravo nas gura u sve dublju krizu. Posljedice toga su onda bile i kašnjenje neophodnih mjera. Prve mjere, antikrizne mjere donesene su kasno i nisu mogle dati one efekte kakve bi one dale da su donesene recimo u zadnjem tromjesečju 2008. godine i na takvim antikriznim mjerama da se koncipirao državni proračun ne bismo imali nekih izdataka koje smo imali prvih četiri ili pet mjeseci 2009. godine. Zatim, tu je nedostatak strukturnih promjena koje bi značajnije smanjivale državnu i javnu potrošnju i svodile ju u realne okvire i gospodarske mogućnosti koje Hrvatska ima. Da je to tako govore i ova tri rebalansa koja također nisu na adekvatan način zapravo sanirala posljedice ekonomske krize u Hrvatskoj, nego su samo sanirale prihode, nedostatne prihode ili prevelike rashode državnoga proračuna. Dakle, interveniralo se u rashode u prvom rebalansu, a posljedica toga je i ovakvo izvršenje državnog proračuna za prvih šest mjeseci. Što nama nedostaje? Nedostaje konzistentan pristup i cjelovite mjere koje bi dugoročno djelovale na kreiranje izlaza iz krize. Dakle, treba otvoreno reći da izlazak iz krize svjetskog gospodarstva ne znači izlazak iz krize hrvatskog gospodarstva. Mi puno toga moramo učiniti da bi naše gospodarstvo napredovalo i uređivanje samo ili bilanciranje prihoda i rashoda državnog proračuna to jasno ne može činiti dugoročno. Nama nedostaje i puno toga što se tiče onoga što bi trebala Vlada raditi i parlament, dakle početak razgovora o jednoj osmišljenoj poreznoj reformi, reformi paraporeznog sustava. Sad je prošla godina dana kako smo sačinili registar neporeznih prihoda, međutim ništa se iza toga nije desilo. Svi smo svjesni ogromnog opterećenja gospodarstva koje ono ovakvo kakvo je danas u Hrvatskoj jednostavno nije u stanju više podnositi. Kasnimo i sa rješenjima koja se odnose na neke neophodne državne reforme, od reforme javne uprave, pravosuđa i drugog. Trebalo bi ozbiljnije porazgovarati i otvoriti raspravu o kriterijima za državne potpore. One moraju biti selektivnije. One bi morale značiti zapravo veću proizvodnju, a ne gašenje vatre u tvrtkama ili djelatnostima koje jednostavno nemaju opstanak na tržištu. Nelikvidnost postaje sve veći problem. Mi o tome ne razgovaramo, ne traže se rješenja. Nije samo rješenje plaćanje države, mi tu sada govorimo država negdje pokušava urednije to plaćati. Pitanje nelikvidnosti je i uredno naplaćivanje javnih davanja. Sada smo u situaciji da su nam prihodi bili manji za 5,4%, rashodi su rasli gotovo za 8% Postavlja se i pitanje koliko je nenaplaćenih javnih prihoda. Mislim da bi o tome trebalo prije razgovarati nego ići povećavati prihodovnu stranu na način da se povećavaju određena davanja. Oni koji uredno plaćaju, plaćaju sve više, a koji ne plaćaju zapravo su teret. Oni tada ne plaćaju niti svojim dobavljačima i mi smo danas u situaciji da gotovo 60000 zaposlenih i fizičkih osoba ima neplaćene naloge. Oni su se već približili svoti od gotovo 23 milijarde kuna i najvjerojatnije tu najvećim dijelom su upravo potraživanja, javna potraživanja za poreze, doprinose i druga davanja. To su ljudi koji će se potencijalno naći u sljedećim mjesecima na burzi rada. To će tražiti dodatno izdvajanje iz državnoga proračuna. Dakle, to su problemi o kojima bi trebalo otvorenije razgovarati. Trebalo bi razgovarati o neodrživosti strukture društvenog bruto proizvoda. Mi ćemo imati velikih problema s gospodarskim rastom jer je on baziran primarno na potrošnji, a ako se radi o investicijama onda primarno o državnim investicijama. Sada kad su stale državne investicije, kad je pala potrošnja mi jednostavno nećemo moći dugoročno osigurati više stope, neću reći visoke nego više stope rasta koje bi bile potrebne Hrvatskoj. Dakle, problema je mnogo. O tim problemima rijetko raspravljamo i ja se slažem da treba prema javnosti širiti optimizam i reći da na neki način pokušavamo izaći iz krize. Međutim, mjere koje nama Vlada predlaže i način kako ih ona zapravo struktuira to ne daju razloga za optimizam. Mi ćemo ovu godinu završiti što se tiče državnog proračuna u relativno ne lošoj situaciji, rekla bih. Međutim, ovo povećanje prihoda sa stanovišta povećane stope PDV-a i povećanog poreza iz plaća, mirovina pa sada i samostalnog rada zapravo efekte će donositi kratkoročno. Pitanje što će biti onda kada veliki dio radnika neće dobivati uredno plaće, neće biti niti ovog kako ga zovemo kriznog poreza. Dakle, što će se, kad će se smanjivati plaće ili plaće uopće neće biti isplaćene smanjivat će se i promet u trgovini na malo iz koje se alimentira, zapravo iz tog prometa se alimentira prihod od poreza na dodanu vrijednost. Dakle, pasti će i to. Možda je ova turistička sezona donijela nešto veće prihode, ali to je kratkoročno. Pitanje je na koji način treba koncipirati proračun za 2010. godinu i mislim da bi o tome trebalo raspravljati možda u više navrata, a ne ono u jednom čitanju i u amandmanima da se to sve svede na nekoliko sati. Dakle, problemi su značajni. Problemi se neće riješiti preko noći i o tim problemima bi trebalo ozbiljno povesti raspravu i u ovom našem Parlamentu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Potpuno se slažem s vama u konstataciji da je velika greška bila šta se nije priznalo postojanje strukturalne krize. Proračunska politika je bila kriva, a to govore i ta dva rebalansa. Mi ovdje u Saboru smo vodili beskrajne salamunske rasprave je li kriza ili recesija. Dakle, mislim zaista smo ono mlatili praznu slamu dok se u zbilji dešavalo što se dešavalo. Kako smo mi ingeniozan narod onda smo u pomoć pozvali ne ekonomiju, nego fiziku pa smo spas našli u Zakonu o spojenim posudama. Jedna posuda je svijet, druga posuda je Hrvatska, pa se kriza, a gle čuda prenijela iz svijeta u Hrvatsku. Tako smo mi u stvari žrtve na neki način krize, svjetske krize koja se samo, koja je preplavila Hrvatsku, a nikako da pogledamo a što smo mi to napravili da se u stvari ta kriza na ovako dubok način pojavi ovdje. I slažem se s vama kolegice kad kažete i kad prođe kriza u svijetu da će nama itekako ostati raditi i ostati domaći zadatak kako da riješimo krizu svojim sredstvima i kako da mi izađemo iz te krize. Onda kada se nećemo moći vaditi na Zakon o spojenim posudama da je prolazak krize se prelio na nas. Jer uvjeravam vas to se neće desiti nikakvim automatizmom. Ovo što se danas dešava oko brodogradnje pa se iščuđujemo dvije svega ponude, pa potpredsjednik Vlade, zamjenik kaže Polančec evo vidite a mi smo, stanje je još gore nego što smo mi u natječajima napisali. Aha, jeste vidjeli? On se kao još time na neki način hvali, pa to zaista živimo u čudnovatoj zemlji ili Alisa bi se čudila u njoj.
Zahvaljujem uvaženi zastupniče. Nastavak rasprave pojedinačno. Na redu je još uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Činjenica je da unatoč ovim ozbiljnim ekonomskim problemima koji su se sigurno dobrim dijelom prenijeli sa svjetske ekonomske pozornice na hrvatsko gospodarstvo da su imali svoje posljedice. No, moramo važno naglasiti da Vlada ni u jednom trenutku bez obzira što je bila pritisnuta ovim nepovoljnim gospodarskim kretanjima nije dovela u pitanje financiranje svih socijalnih i materijalnih potreba različitih socijalnih struktura. Morala je donositi i nepopularne mjere, čega smo svi zajedno svjesni, ali u konačnici ćemo vidjeti da su te mjere bile nužne i itekako dobre. Te mjere su sigurno da nepopularne su, to je porez na plaće i mirovine, zatim oporezivanje samostalnih djelatnosti, ai te mjere su isto tako važno je naglasiti mjere sa ograničenim rokom trajanja. Te mjere vrijede znači do kraja 2010. godine ili 17 mjeseci. Isto tako rashodi koji su definirani u ovom proračunu za ovih 6 mjeseci 2009. godine od 4,3 milijardi kuna, oni su rezultat većih izdvajanja za mirovine, za plaće, zdravstvo, razne socijalne naknade itd. Znači sva ta sredstva itekako su dobrodošla pojedinim socijalnim strukturama u našoj državi. Rashodi za zaposlene su od siječnja do lipnja 2009. godine iznosili 11,2 milijarde kuna ili 50,8% plan. Rashodi za mirovine i mirovinska primanja iznose 17 milijardi kuna ili 5,9% su veće u odnosu na isto razdoblje prošle godine, znači za prvih 6 mjeseci 2008. godine. Isto tako nisu zanemarive naknade građanima i kućanstvima koje su isplaćene 17% više ili 10,5 milijardi kuna znači više u odnosu na prvo polugodište 2008. godine. Za socijalnu skrb isplaćeno je 15,6% više ili 1,1 milijarda naknade za dječji doplatak isplaćene su 4,6% više. Da dalje ne pobrajam jer nema smisla, hoću reći bez obzira na ovu tešku gospodarsku situaciju, bez obzira na ovu krizu koja se sigurno prelila htio to netko ili ne htio priznati i pogodila hrvatsko gospodarstvo. Vlada ni u jednom trenutku prema svim tim socijalnim strukturama nije uskratila njihovo pravo na ove isplate naknade na koje se obvezala. Isto tako nije naodmet spomenuti razne subvencije trgovačkim društvima, obrtnicima itd., koje su iznosile oko 2 i pol milijarde kuna. Sve to kao i lagani rast zaposlenosti pokazuje da je Vlada Republike Hrvatske dobro procijenila i intervenirala u pravom trenutku, makar i sa ovim kao što sam rekao nepopularnim mjerama, ali jedini mogućim, kako ne bi ostvarila želju upravo onim katastrofičarima koji su cijelo vrijeme prizivali financijski krah Hrvatske, financijski slom Hrvatske. Pokazalo se isto tako dobrim što Vlada nije nasjela ne neke nesuvisle prijedloge pa se prisjetimo da je bilo prijedloga da bi trebalo 40 tisuća zaposlenih otpustiti koji bi normalno bili itekakav teret u centrima za socijalni rad ili u centrima za socijalnu pomoć, što bi dodatno opterećivalo hrvatsko društvu, proračun itd. I isto tako moramo priznati jednu činjenicu, da bez pomoći Međunarodnog monetarnog fonda smo ovaj najgori ja bih rekao recesijski put sami prošli. I u tom dijelu mislim da ne bi bilo korektno ne pružiti podršku Vladi da i dalje nastavi realizirati proračun do kraja godine i da na neki način pokušamo sami izaći iz ovih problema, jer mislim da smo svjesni što to znači MMF kojeg neki itekako priželjkuju u Hrvatskoj, jer smo imali prilike vidjeli, a na kraju imamo i susjede gdje nisu mogli bez Međunarodnog monetarnog fonda, pa znadu kakve su posljedice po materijalna, socijalna i sva ostala prava u tim državama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Evo prije svega zahvala svima koji su sudjelovali u raspravi. Misli da iz svega ovoga što je rečeno zapravo pokazuje da sa određenim stvarima zaista moramo biti apsolutno svjesni i hrvatskim građanima zapravo realno i pravo pokazati sliku i stanje stvari ni u kojem slučaju, ja sam to i uvodno rekao, nije dobro da se šalje nekakav rekao bih lažni optimizam, ali u svakom slučaju dobro je, evo i to smo čuli od svih zastupnika sasvim sigurno da je dobro da se neke stvari na realan i onda ako su i pozitivne na jedan adekvatan način prezentiraju. Čisto za jednu paralelu, mislim da svi dobro znate da i svjetska, najveća svjetska gospodarstva, pri tome mislim prije svega Njemačku i Francusku, njihovi ministri i općenito gospodarstvo, mislim da nikad tako brzo nisu išli sa objavom ovog podatka za drugo tromjesečje, gdje se koliko toliko vidio jedan mali pozitivni trend u njihovim kretanjima, što zaista u ovoj možemo tako reći inflaciji loših vijesti proteklih nekoliko mjeseci sigurno da je izuzetno važno. Ali isto tako evo dozvolite mi samo da kažem da i iz ovog izvršenja proračuna za prvih 6 mjeseci mislim da je evidentno i svima jasno iz kojih razloga i zašto je Vlada i morala ići sa prijedlozima prvog rebalansa u 4. mjesecu kada smo na neki način uspjeli utjecati na to da se ovi negativni trendovi na rashodnoj strani zaustave, a potom i drugi i treći rebalans iz srpnja, kada smo zapravo morali stvoriti jedan okvir održivih javnih financija za 2009. godinu i na isti način otvoriti prostor za pripremu 2010. Ja se mogu složiti, naravno da se mogu složiti sa svime ovime što je rečeno da sigurno da svjetski izlazak iz krize ne mora nužno značiti ili brzina svjetskog izlaska iz krize ne mora nužno značiti istu brzinu izlaska hrvatskog gospodarstva, ali upravo iz tog razloga što smo svjesni s tom činjenicom, zapravo i jesmo išli sa ovim opreznijim pristupom i planiranju proračuna pa poduzeli i neke od mjera koje i nisu toliko popularne. Isto tako dozvolite mi sada da kažem, mislim da je to izuzetno isto važno za reći, i vi se dobro sjećate iz kraja protekle godine, bilo je jako puno sugestija, a onda naravno i kritika Vladi zašto ne bi išlo sa poosnivanjem raznoraznih interventnih fondova, subvencioniranja dodatnih, ulaganja u ove ili one sektore. Dakle ono što je izuzetno važno za reći, mislim da svima je jasno koliko je ograničen i sužen prostor javnih financija, a s druge strane isto tako ne samo hrvatskih javnih financija, nego općenito financijskog tržišta. Evo još jedanput vam se zahvaljujem. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti. Time završavamo i prijepodnevno zasjedanje, nastavljamo u 15 sati sa 30. točkom, s obzirom da za 29. nemamo uvjete, sa 30. točkom, a to je Prijedlog rezolucije o zloćudnim tumorima. Zahvaljujem.
24. Polugodišnji izvještaj o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za prvo polugodište 2009. godine. Podnositelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se polugodišnji izvještaj o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za prvo polugodište 2009. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 67 glasova za, 1 suzdržan i 29 protiv prihvaćen polugodišnji izvještaj o izvršenju Državnog proračuna za 2009. godinu.
Nastavljamo sa radom sjednice. Najavio sam točku, to je 30. po redu. - Prijedlog rezolucije o zloćudnim tumorima Predlagatelj je Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb predložio je Rezoluciju na temelju članka 129. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom, Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Andrija Hebrang, predsjednik Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvolite.
Hvala lijepa štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pred nama je jedan značajan dokument koji smo predložili u ime Odbora sa namjerom da uključimo cjelokupnu društvenu zajednicu u vrlo zahtjevnu, napornu i tešku borbu protiv zloćudnih bolesti. Ideja je potekla zapravo iz travnja 2008. godine kada je u Rezoluciji Europskog parlamenta izražen poziv cjelokupnoj Europskoj zajednici da se uključi u borbu protiv zloćudnih bolesti. Preporučeno je da to čine i druge članice Europske unije, činimo i mi kao kandidati sa željom da u punopravno članstvo uđemo već sa riješenim najvećim brojem problema iz ove oblasti. Zloćudni tumori su jedan od vodećih javno zdravstvenih problema, ne samo Hrvatske, ne samo Europe, već cijeloga svijeta. Problem je u tome da je broj tumora u značajnom porastu potaknut i modernim načinom života, da je struka dala svoj doprinos dijagnostici i liječenju ali sveukupna društvena zajednica nije dala niti onaj minimum koji treba pružiti. Ja ću reći nekoliko epidemioloških podataka da bi shvatili težinu problema. U registru za rak koji se vodi, registar za rak Republike Hrvatske, u posljednje četiri evidentirane godine broj novoregistriranih slučajeva unatoč svim poduzetim mjerama struke neprestano raste, tako da je na primjer 2003. godine u Hrvatskoj od zloćudnih tumora obolilo 19 tisuća 839 bolesnika a 2 godine kasnije 20 tisuća 51 osoba, znači jedan porast od gotovo 1500 novo oboljelih, što znači 1500 života. U istom razdoblju raste i broj umrlih, tako da te iste 2003. godine umire godišnje 12 tisuća 370 ljudi u Hrvatskoj, a dvije godine kasnije već 12 tisuća 550, dakle porast dijagnosticiranih i porast na žalost i umrlih. Ako se usporedimo sa Europskim zemljama prema Eurostatu, to je institucija koja prati statističke pokazatelje za Europsku uniju, Hrvatska se na žalost nalazi po pomoru od zloćudnih bolesti na visokom 4. mjestu. Visoka incidencija je uslijedila neposredno nakon ratnih zbivanja, vjerojatno uzrokovana stresnim situacijama u kojima se našao veliki broj stanovnika naše zemlje. Ono što je za naglasiti i pohvaliti u Hrvatskoj, struka je učinila sve što je moguće, struka je donijela standarde za dijagnostiku, standarde za liječenje. Zdravstvena organizacija omogućila je dostupnost svih oblika terapije svakom oboljelom. U medicinskom smislu postigli smo ono što je postigla Europska unija i to na žalost nije dovoljno. Ugledali smo se na Europsku uniju i predložili smo ovu Rezoluciju zbog toga da bi uključili ne samo zdravstvene djelatnike nego cjelokupnu hrvatsku javnost od medija, preko znanstvenih institucija, prije svega političkih organizacija, upravnih tijela jer njihov angažman može smanjiti broj umrlih značajno. Ja ću ovdje iznijeti dva zapravo zapanjujuća podatka, oba dva su podaci Svjetske zdravstvene organizacije koja kaže da bi se moglo najmanje 1/3 svih tumora spriječiti, dakle 30% ovih ljudi ne bi trebalo nikada dobiti tumor da se cjelokupna javnost i cjelokupna društvena zajednica uključi. I drugi podatak, da bi se sljedeća 1/3 smrti mogla izbjeći nakon što je tumor već zahvatio organizam. Ili kada zbrojimo ovo 2/3 ovih ne bi umrlo da je idealna organizacija i uključenost svih društvenih slojeva u borbu protiv tumora a to znači da bi se u Republici Hrvatskoj spasilo godišnje ni manje ni više nego 8 tisuća života. 8 tisuća života, 8 tisuća tragedija. To je naravno idealni konačni cilj, ne samo Hrvatske nego cijele Europe. Mogućnost spašavanja 2/3 života ne odnosi se na Hrvatsku, ona se odnosi na cjelokupnu Europsku uniju i na žalost na cjelokupnu svjetsku populaciju. Dakle, kada možemo organizacijom spasiti toliko života dužni smo u to ozbiljno krenuti i zaroniti i zbog toga donosimo i predlažemo da se donese ova Rezolucija koja bi trebala biti samo jedan korak u poticanju u spašavanju tolikih života. Ono što je za Hrvatsku moguće učiniti to je veliki iskoraci u prevenciji. U zdravstvenom prosvjećivanju, u objašnjavanju populaciji što znači zdrav način života s kojim se izbjegava tumor, što znači pravilna ishrana sa dovoljno celuloze, što znači nepušenje, što znači kretanje, što znači odmaranje, što znači stres, sve je to odgovor za nekoliko tisuća života godišnje u Hrvatskoj. Ono što smo u rezoluciji pokušali potaknuti stavili smo pred respektabilnu grupu naših stručnjaka koji su se okupili na našoj tematskoj sjednici, njoj je nazočilo 82 stručnjaka iz svih područja zaštite od tumorskih bolesti i ono što smo posebno ponosni nazočili su i predstavnici 10 udruga bolesnika. Tako da na toj tematskoj sjednici nije bilo stručnih rasprava, nego je bilo rasprava koje su obuhvatile sve od preventive, preko struke do socijalnog zbrinjavanja tih bolesnika. Da ne ulazim detaljno u dokumente koje imate pred sobom ja bih samo istaknuo nekoliko točaka iz Rezolucije čiji je cilj pozvati sve nadležne institucije od Vlade Republike Hrvatske, Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, Hrvatski zavod za javno zdravstvo, sve zdravstvene institucije, ali i sve gospodarske subjekte koji svojom aktivnošću produciraju zbog toga jer se ne štiti dovoljno okoliš, velik broj zloćudnih tumora. Sve medije koji bi mogli svojim djelovanjem djelovati kao prosvjetitelji, djelovati u smislu edukacije pučanstva. Mediji duboko prodiru u naše domove, ali ne donose informacije o uzrocima tumora. Sve udruge i sve institucije koje mogu doprinijeti spašavanju 8 tisuća života, odnosno smanjenju 8 tisuća smrti godišnje u Republici Hrvatskoj. Potičemo ih ovom rezolucijom da poduzmu sve odgovarajuće korake u vezi sa sprečavanjem, ranim otkrivanjem, liječenjem uključujući i rehabilitaciju da se organiziraju mreže ustanova palijativne skrbi gdje imamo posebno lošu situaciju u Republici Hrvatskoj. Da pruže potporu organiziranju i financiranju svih postupaka čiji je cilj smanjenje broja umrlih od tumorskih bolesti. Da promiču zdrave načine života, da potiču sredstva javnog informiranja, vraćam se drugi put na njih, da prenose informacije o zloćudnim bolestima i načinima njihovog izbjegavanja. Nažalost u svim našim akcijama sprečavanja bilo koje od ovih bolesti naišli smo na veliku barijeru financiranja tih oglasa u medijima. Mislim da bi svi mediji, od javne televizije pa do svih privatnih medija u Hrvatskoj, trebali dati besplatan prostor, jedan minimalni besplatni prostor za edukaciju stanovništva u ovim teškim bolestima. Pozivamo sve one koji su odgovorni za zaštitu ljudskih prava i dostojanstva onkološkog bolesnika. Kod nas onkološki bolesnik još uvijek nije našao svoje mjesto u društvu nego biva isključen lošom predodžbom da je maligna bolest, zloćudna bolest, neizlječiva bolest. Poglavito poseban odnos društva prema djeci koja su obolila od zloćudnih bolesti i prema njihovim obiteljima. Apeliramo da se omogući svakom bolesniku jednako obvezujuće liječenje, da na cijelom području Republike Hrvatske bude jednaka dostupnost svih dijagnostičkih i svih terapijskih metoda. I isto tako da se omogući jednaka skrb i pomoć obitelji oboljelih. I ne na kraju, ali jednako važno, to je zamolba Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi koja je prihvaćena da u suradnji sa upravnim tijelima, stručnim institucijama i udrugama izrade nacionalni plan i program borbe protiv raka u kojem će se sveobuhvatno predložiti rješenje za sve probleme koje sam naveo i poštivati sva načela iznesena u ovoj rezoluciji sa rokom do 2010. godine. Ako prihvatimo ovu rezoluciju onda smo se pridružili i Vijeću Europe, odnosno Europskom parlamentu, pridružili smo se i drugim parlamentima europskih zemalja koji su ovakvim rezolucijama htjeli postići 3 cilja. Prvo, obznaniti da problem postoji, drugo potaknuti sve one koji su u rezoluciji spomenuti, a to su zapravo svi slojevi društva, da se uključe u tu aktivnu borbu za ljudske živote i treće i najvažnije da zdravstveni sustav prati ne samo zdravstvene aspekte liječenja zloćudnih bolesti nego cjelokupne sociološke posljedice koje iz toga proizlaze. Sa tim riječima u ime predlagatelja molim vas da prihvatimo ovu rezoluciju i da ju pustimo da zaživi kroz naše Ministarstvo zdravstva, kroz našu Vladu, kroz naše medije i kroz sve druge institucije koje odlučuju o ljudskim životima. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Vidim da ne. Otvaram raspravu i na redu su najprije klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Stjepan Kundić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavniče hrvatske Vlade, kolegice i kolege. Evo ga, 16. lipnja 2009. godine imali smo jednu izvanrednu tematsku sjednicu kojima se ja uvijek posebno veselim jer Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb kroz takve sjednice nastoji polučiti poruku čitavoj širokoj javnosti. Kroz jednu određenu temu da se za nju zainteresira, zaintegrira. Naravno, podaci pokazuju da smo itekako uspjeli jer profesor Hebrang je rekao preko 80 eminentnih stručnjaka, preko 10 predstavnika civilnih udruga su bili prisutni, a ja bih rekao i 10 eminentnih novinara iz 10 novinarskih kuća koji su pratili tok sjednice. Ja ću pokušati atmosferu te tematske sjednice na početku prenijeti kroz izjave pojedinih govornika tko je što rekao i na koji način je pristupao tom problemu. Na početku je profesor Hebrang naglasio da je cilj tematske sjednice i mobilizacija društva u borbi protiv zloćudnih bolesti te poduzimanje svih aktivnosti za održavanje zdravlja populacije, smanjenje rizika, izbjegavanje raka u populaciju u riziku, zatim rano otkrivanje raka, poboljšanje preživljavanja populacije s uznapredovalim rakom te umiranje bez patnji oboljelih od raka. Moram istaknuti eminentnog stručnjaka onkolga, profesora Vrdoljaka, koji je u svom izlaganju istaknuo da ustvari ulaganje u onkologiju je ulaganje u ekonomiju jer ranom detekcijom smanjila bi se smrtnost za 3%, a uvođenjem suvremenih tehnika liječenja za 20 do 25%. I dalje on nastavlja, kaže, na godišnjoj razini dobrom onkološkom borbom može se polučiti izlječenje ili spriječiti smrt kao što je profesor rekao 6 do 8 tisuća ljudi. Ovakvim pristupom znači rak postaje kronična, a ne smrtonosna bolest. Znači pristup mora biti multidiscipliniran i prožet širokom društvenom akcijom. Također moram spomenuti izlaganje državnog tajnika, doktora Golema, koji je spomenuo 5 prioriteta u nacionalnoj strategiji ranog otkrivanja raka. Spomenuo je karcinom dojke, kolorektalni karcinom zatim rak maternice, karcinom jajnika i karcinom prostate. A što se tiče same onkologije naglasio je da se ona razvila u subspecijalističke grane, znači internističku, radiološku, kiruršku. I naglasio da su itekako potrebni u ovoj ovlasti psihoonkolozi da nauče bolesnike živjeti s bolesti. Uvažena gospođa potpredsjednica hrvatskog Sabora gospođa Željka Antunović istaknula je u svojoj na početku vrlo kvalitetnoj raspravi princip njegovanja dostupnosti lijekovima svima oboljelima i istaknula donešenu rezoluciju u Europskom parlamentu od 10. travnja 2008. godine. Moram također spomenuti i profesora Rainera koji je naglasio da su tumori drugi uzrok smrti, odmah iza kardiovaskularnih bolesti. Smrtnost od karcinoma je povećana, kaže on unatoč tome što su mnogi karcinomi izlječivi, npr. karcinom dojke. Prema tome, naglasak je na prevenciji tj. ranom otkrivanju karcinoma što je stvar šire društvene zajednice. On se posebno založio kao što je spomenuo i profesor Hebrang za osnivanje centara paljativne skrbi, te edukaciju, kaže nemamo dovoljno onkologa radioterapeuta. Spomenut ću samo izlaganje profesora Ostojića, samo jednu njegovu misao koji je rekao da dnevno od karcinoma umire 35 ljudi i inzistira po svom dobrom običaju na zdravstveni odgoj i ulaganje u ljude u smislu kvalitetne edukacije. Posebno sam zapamtio profesoricu Katičić vrhunsku našu stručnjakinju za kolorektalni karcinom koja se požalila na dvije stvari. Ona je istaknula da u susretu sa kolorektalnim karcinom postoje dva problema. Požalila se na nedostatnu opremu u ranoj detekciji, a drugi moment je naglasila da postoji slab odaziv pacijenata na tu pretragu, svega 21%. A ovdje ću napomenuti da je odaziv na pretragu ranog otkrivanja karcinoma dojke danas 56%, a poželjno bi bilo barem 70%. Spomenuo je profesor Hebrang i Registar za rak Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo. Naime, broj novoregistriranih zloćudnih tumora u razdoblju od 2003. do 2006. godine, porastao je sa 19 tisuća 839 na 20 tisuća i 51. Broj umrlih od zloćudnih bolesti u istom razdoblju rastao je sa 359,1 u 2003. godini na 373,4 u 2006. godini. Podaci Svjetske zdravstvene organizacije govore da bi se najmanje jedna trećina svih zloćudnih tumora mogla izliječiti kada bi se tumor ranije otkrio. Uvjet za spašavanje dvije trećine života oboljelih od zloćudnih tumora, za Republiku Hrvatsku znači to kao što smo naglasili 8 tisuća života godišnje, a gdje u provođenju preventivnih mjera, uključujući zdravstvenu promidžbu i edukaciju, tih dijagnostičkih metoda kvalitetnog probira u zdravoj populaciji. A što u stvari podrazumijeva sprečavanje razvoja karcinoma? Sprečavanje podrazumijeva prosvjećivanje populacije, promjena stila življenja, prehrana, pušenje. Prošli tjedan je i uvaženi kolega Dorić spomenuo ... [[Govornik se ne razumije.]] karcinom pluća, baš kada smo govorili o Zakonu o duhanskim proizvodima. Znači uvjeti dalje radne okoline i slično. A prevencija je najjeftiniji način borbe protiv raka, jer liječenje uznapredovalih stadija je skuplje od prevencije i probira kao njezinog dijela. Stoga je možemo reći posebno važno usavršiti znanstvenu procjenu dijagnostike, probira liječenja, odnosno odabrati najpovoljnije od mnoštva ponuđenog. Znači u borbi protiv raka mora se uključiti čitava zajednica za postizanje optimalnih rezultata. Pored Hrvatskog sabora, Vlade i ostalih upravnih institucija, te cjelovitog zdravstvenog sustava, potrebno je uključiti i druge društvene institucije i gospodarske subjekte, udruge civilnog društva koje će međusobno usklađenim djelovanje podizati svijest o potrebi poduzimanja koraka u unapređivanja nadzora nad rakom. I to kroz prvo, zdravstveno edukativni programi, znači kampanje, obavještavanje, izobrazbe prema točno određenim skupinama. I tri, informacije o prevenciji ranog otkrivanja bolesti ili istaknuti prilagodbu cjelokupnog zdravstvenog sustava na temelju novih stručnih i znanstvenih spoznaja. Veliku važnost u tome imaju i sredstva javnog informiranja. I na kraju ću istaknuti još izlaganje uvaženog novinara u mirovini, gospodina Ursića koji se predstavio iz Splita da dolazi, koji se zahvalio svim medicinskim radnicima, jer se izvukao od te opasne bolesti. I ono što je interesantno pogledao je na galeriju gdje su bili novinari, nakon, ja se moram sjetiti sada, inače je rasprava trajala 3 sata 10 minuta, oni su nakon 15 do 20 minuta nestali s te rasprave. Očito da tema nije bila atraktivna. Pa je on apelirao, on sam, ja govorim u njegovo ime, veću zainteresiranost medija, jer na kraju kada sam ja drugi dan tražio u medijima o toj vrlo važnoj tematskoj sjednici, jedva sam pronašao nešto malo da smo se tamo razgovarali. Ja se zahvaljujem. Hrvatska demokratska zajednica će podržati Rezoluciju o tumorima.
Zahvaljujem. Sada bi trebao govoriti u ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu u ime kluba. I na redu je u ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica i potpredsjednica Doma Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Odmah na početku želi bez sustezanja i bez ikakve zadrške pozdraviti donošenje Rezolucije o zloćudnim tumorima. Dozvolite i malo osobnosti, osobno ne samo da ju pozdravljam, nego sam izuzetno zadovoljna da smo u relativno prihvatljivom roku došli do ovog čini mi se izrazito važnog dokumenta. Naime, pred nešto više od godinu dana europski Parlament donio je jedan takav sličan dokument potaknut činjenicom da zloćudni tumori uzimaju sve više života u svim zemljama članicama Europske unije. Svjetska zdravstvena organizacija na ovom problemu sustavno radi, ali eto i političari razvijenih zemalja došli su do spoznaje da ovom problemu i sve većoj smrtnosti od zloćudnih tumora treba pridati nešto više pozornosti, treba dati i onu političku težinu o kojoj ovisi koliko ćemo sredstva izdvojiti za borbu protiv raka. Ovakav jedan dokument znači i označava i ima još jednu prednost, a to je sustavnost pristupu borbe sa ovim vidom zdravstvenih problema, sa ovim vidom bolesti, koji ponovit ću, nažalost uzima sve više života. I statistike pokazuju da od zloćudnih bolesti umire sve više mladih ili mlađih ljudi. Polemika o potrebi stvarno kvalitetne zdravstvene zaštite pa isto tako borbe protiv raka, vodi se neprestano. I mislim da u pravilu imamo dobre rasprave, imamo dobre ideje, ali imamo kvalitetna znanja da možemo dobiti kvalitetnije rezultate u izlječenju ili prevenciji. Međutim praksa nam odstupa od toga. I ta činjenica svijest o tome, mora nas potaknuti da probamo što je moguće više smanjivati taj jaz između prakse i deklarativnih stavova i zagovaranja i opet držim da je ovaj dokument jedan od takvih dokumenata koji će tome doprinijeti. Podaci za Hrvatsku su poražavajući. Po stopi smrtnosti od zloćudnih bolesti Hrvatska je na visokom 4. mjestu među zemljama Europske unije a najčešća sijela raka su pluća, debelo crijevo i dojka. Neki od pojavnosti, neki od oblika tog raka otišli su naprijed i u smislu prevencije ranog otkrivanja ali isto tako i liječenja. Međutim, neki od pojavnih oblika karcinoma gotovo u 100%-tnim veličinama izazivaju smrtnost i to je ono što nas doista treba uozbiljiti i što nas treba u neku ruku i zaplašiti ali i potaknuti na efikasniju akciju. Ono na što ja uz puno podršku i pozdravljanje ovoj rezoluciji a ono što želim naglasiti je moj iskreni strah da se ne dogodi da ova rezolucija postane još jedan tekst, još jedan dobar dokument koji je donesen u ovom Saboru a da provedba svih onih daljnjih aktivnosti, mjera, provedba onda tih mjera, operativnih, izvršnih mjera, da se događa presporo jer svaki trenutak je važan, svaki napredak hrvatskog zdravstva u smislu ranog otkrivanja, liječenja i palijativne skrbi spašava živote. I to je ono najvažnije što trebamo imati na umu. Svaki napredak znači jedan život više. Dozvolite mi da navedem jedan primjer ili jednu kratku pričicu koju sam nedavno čula. Jedan čovjek srednjih godina pred desetak godina ostao je bez svoje supruge. Ona je umrla od raka dojke. To je bilo pred deset godina. Da je ta žena oboljela danas ona bi preživjela, ona bi bila izliječena i to trajno izliječena s obzirom na vrstu dijagnoze koju je tada imala i od koje je nažalost usprkos svakom trudu liječnika i punoj skrbi nije uspjela preživjeti. Ovo naglašavam zato što znanost napreduje, što se metode ranog otkrivanja ali isto tako i liječenja bitno mijenjaju, bitno napreduju a isto tako mislim da smo mi zemlja koja nema neograničena sredstva kad govorimo o tome i da onda moramo biti izrazito racionalni, moramo racionalizirati čitav svoj sustav da bi što je moguće više sredstava usmjerili u dijagnosticiranje, liječenje i palijativnu skrb. Ova deklaracija mora postati ključ koji će pokrenuti sveopću mobilizaciju državnih institucija, udruga i građana, pacijenata, svih nas koji smo potencijalni pacijenti, potencijalni bolesnici. Kao prvo da podižemo svijest kod građana o značenju prevencije i sprječavanju zloćudnih bolesti. Ova rezolucija treba biti ključ koji će otvoriti sva potrebna vrata za omogućavanje o dostupnost rane dijagnostike i liječenja ali isto tako i rehabilitacije oboljelih. Ne smijemo zaboraviti ni palijativnu skrb jer često puta teško oboljeli kod kojih je medicina iscrpila sve do sada poznate metode za borbu protiv ove bolesti ostaju ustvari usamljeni, prepušteni članovima svojih obitelji a oni koji možda obitelji nemaju često i bez tog minimuma, bez tople ljudske riječi na kraju svog životnog puta. I ponovit ću, iako sve ono na što nas navodi ova rezolucija, sve ono što u budućnosti očekujemo od hrvatskog zdravstvenog sustava košta. Moramo tim troškovima dati prioritet. Svako to ulaganje spašava jedan život i ustvari je ulaganje u ljude u ovoj zemlji a ljudi su garancija razvitka i budućnosti. Ne smijemo zanemariti činjenicu da u Hrvatskoj godišnje od raka oboli oko 21 tisuća ljudi a da umre oko 13 tisuća ljudi. To je veličina jednog grada Trogira. U Hrvatskoj godišnje umire od karcinoma jedan čitav otok veličine otoka Brača. Drago mi je isto tako što je definitivno vidljivo iz procesa pripreme ove rezolucije a i danas u ovim prvim raspravama da ova rezolucija nije i neće postati mjesto za brušenje stranačkog oružja i natjecanje tko će skupiti više političkih bodova. Ovo je dokument kod čijeg donošenja moramo pokazati zajedništvo i odgovornost i biti svjesni da smo na početku dugog i teškog puta odnosno da je ova rezolucija tek prva rečenica dugačke knjige koja se zove teška borba protiv zloćudnih bolesti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvo je uvažena zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče. Dokument koji je pred nama Rezolucija o zloćudnim tumorima je jedan vrlo dobro koncipiran dokument koji je sačinjen po ugledu na dokument kakav je prihvaćen prošle godine u Europskom parlamentu i nema doista nikakvog razloga da i mi to ne učinimo. Netko je rekao da ukoliko se uzme u obzir s koliko se problema zdravstvo u posljednje vrijeme suočava da je ova rezolucija pucanj u prazno moram reći da se apsolutno ne slažem s takvim razmišljanjem. Mislim da treba biti optimist i da treba vjerovati da će ova rezolucija pokrenuti neke projekte koji nisu zaživjeli bez obzira koji su postojećim zakonodavstvom već predviđeni. Vjerujem da usvajanjem rezolucije nećemo biti deklarativno za ono što u njoj piše i da će se kao što je i profesor Hebrang rekao se sve nadležne institucije u državi ujediniti oko poduzimanja maksimalnih napora u sprječavanju, u ranom otkrivanju i liječenju tumora a naravno sve sa ciljem da se smanji broj oboljelih i umrlih od zloćudne bolesti. Profesor Hebrang je također govorio i o prevenciji onoj primarnoj i sekundarnoj koje su izuzetno važne. Ja bih samo podsjetila da se u Hrvatskoj na prevenciji troši svega negdje oko 3% proračuna. Slažemo se oko toga, to je malo. U ovoj godini recesije bi bilo za očekivati da bi netko mogao posegnuti dodatno za sredstvima koja su inače rezervirana za prevenciji. Ja se nadam i apeliram na Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi da se to ne dogodi. Država je još prošle godine započela sa smanjenjem proračunskih sredstava koja su bila predviđena za prevenciju. I kao što dobro znate svi skupa, jedinice lokalne i regionalne samouprave su bile na neki način prisiljene ako su imale senzibiliteta i novca financirati programe i projekte koji su od velikog značaja za građane. Samo da vas podsjetim, dolazim eto iz grada i županije koji su prepoznali svoju ulogu u značaju ove problematike za građane i financirali su brojne javno-zdravstvene programe od kojih su neki preteča danas nacionalnih programa i uspješno su realizirani npr. od strane Nastavnog zavoda za javno zdravstvo. Samo da vas podsjetim da je Primorsko-goranska županija bila prva županija u Hrvatskoj koja je započela s preventivnim programom ranog otkrivanja raka dojke u žena. To je projekt koji je poslije prerastao u nacionalni program, program koji je započeo još 2006. na razini mog grada Rijeke i Primorsko-goranske županije i koji je nacionalni program postao 2006. Tu su još neki drugi programi koji su započeli u Rijeci, Primorsko-goranskoj županiji, kao što je prevencija i rano otkrivanje raka debelog crijeva. To je program koji je započeo još 2006. godine. Dakle, i Rijeka odnosno Primorsko-goranska županija imali su sluha, a sva sreća i novca i omogućili su provođenje ovih programa koje sam spomenula i brojnih drugih za koje sad nemam vremena, koji su spasili stotine života. Ali što je s drugim sredinama? Mislim da, to je poanta onog što želim reći, da rezolucije moraju imati, dakle kao i nacionalne strategije i nacionalni programi, moraju imati osigurana financijska sredstva u državnom proračunu kako bi se zadovoljilo, rekla bih, načelo dostupnosti zdravstvene zaštite kao kategorije koja je Ustavom zajamčena svakom građaninu ove zemlje. Sada bih željela govoriti o nečem što držim da je izuzetno veliki problem u Hrvatskoj danas, nešto što je spomenuo i profesor Hebrang, a i kolegica Antunović govoreći u ime kluba SDP-a. Radi se o skrbi za umiruće odnosno terminalne bolesnike, odnosno o palijativnoj skrbi. Zašto je to danas veliki problem u Hrvatskoj? Veliki problem je zato što ne postoji. To je osnovni razlog zašto jest problem. Mi nemamo palijativnu skrb, nemamo palijativnu skrb terenskog tipa, a još manje ili nikako nemamo palijativnu skrb stacionarnog tipa. Podsjećam da je programom nacionalne strategije određeno da palijativna skrb i hospicij budu sastavni dio dostupne zdravstvene zaštite do konca 2008. godine. Podsjećam također da je palijativna skrb osnovno građansko i ljudsko pravo na zdravstvenu zaštitu koja mora biti uključena u zdravstveni sustav. Palijativnu skrb npr., palijativna skrb je dio prava na zdravstvenu zaštitu u 120 država svijeta i dio je zakonodavstva Europske unije. I dok, vjerujem da to znate, većina razvijenih zemalja raspolaže modernim hospicijskim bolnicama, Hrvatska više nema čak niti gerijatrijske odjele. Dok u europskim i tranzicijskim zemljama volonteri predstavljaju samo pomoć ekipama profesionalaca, u nas jedina palijativna služba u zemlji zapravo već godinama funkcionira na principu volonterstva. Zanimljivo je npr. da palijativnu skrb imaju gotovo sve zemlje u regiji, da palijativnu skrb imate u Sarajevu, u Tuzli, u Vitoli, u Skopju, u Beogradu. Bojim se da se u Hrvatskoj danas borimo sa elementarnim razumijevanjem palijativne skrbi na svim razinama i zato nas ne treba začuditi što je u poglavlju 19. Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji potrebno razjasniti upravo onaj dio koji se odnosi na dostupnost, na kvalitetu i na održivost pružanja palijativne skrbi. Danas su pacijenti, dakle i odrasli i djeca, nemojmo u cijeloj ovoj priči zanemariti i djecu oboljelu od teške bolesti, danas su dakle pacijenti u terminalnoj fazi bolesti nerijetko smješteni u bolnici, ali su najčešće takvi pacijenti prepušteni obiteljskoj brizi što je ponekad nepodnošljiv teret za obitelj. I postavlja se na koncu konca i pitanje da li obitelj i može i zna preuzeti toliko težak teret. Ne zaboravimo da su u toj obitelji nerijetko djeca i da takve situacije na djecu mogu ostaviti vrlo ozbiljne psihosocijalne nekakve posljedice. Reći ću i sljedeće. Odjel za zdravstvo i socijalnu skrb Grada Rijeke i Primorsko-goranske županije je u nekoliko navrata kroz dugi niz godina, a bila sam na čelu Odjela za zdravstvo i socijalnu skrb šest, znam da smo šest godina pokušavali s ministarstvom uspostaviti kontakt u smislu traženja dozvole da otvorimo stacionarni tip palijativne skrbi u Rijeci i Primorsko-goranskoj županiji. S velikim žaljenjem moram reći da nismo naišli na razumijevanje ministarstva, iako od ministarstva nismo nikada tražili financije, samo dozvolu da građanima Rijeke i Primorsko-goranske županije pružimo onu vrstu zaštite na koju hrvatskim zakonodavstvom itekako imaju pravo. Danas u Rijeci i Primorsko-goranskoj županiji imamo dva mobilna tima. Prvi smo grad i prva smo županija koji je pri domu zdravlja oformio dva mobilna interdisciplinarna tipa koji na terenu danas pružaju palijativnu skrb. To je tek jedan mali ali nedovoljan korak u ovoj vrsti zdravstvene zaštite koje građanima smo dužni pružiti. Nadam se da će u budućnosti suradnje jedinica lokalne samouprave i ministarstva u tom smislu biti puno bolja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak navoda uvaženi zastupnik Stjepan Milinković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice Jerković rekli ste u kontekstu rasprave glede palijativne skrbi da skrb za umiruće bolesnike u našem sustavu ne postoji, to je netočan navod, naravno ja se mogu možda razmisliti da nije možda dostatan, ali želim vas podsjetiti kao liječnik obiteljske medicina da postoji zdravstvena njega u kući, koja ima uslugu, koja pruža tim ljudima u tom stanu kada se dođe, da može svaki dan mu doći stručna osoba i pružiti. Naravno prijedlog je ove Rezolucije da mobilizira sve snage, kao što je rekao predsjednik dr. Hebrang i obitelj koja bi trebala biti temeljna jedinica i u mojoj sredini eto i ta obitelj funkcionira i ona pomaže tim ljudima ali svakako se skoncentrirajmo na ovu Rezoluciju koja nastoji mobilizirati sve te segmente naravno i zdravstveni sustav. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Željko JOvanović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja bih se nadovezao na kolegicu Jerković upravo u ovom segmentu o kojem je u svom ispravku netočnog navoda govorio kolega, kolegica je skromna osoba nije htjela govoriti koliki je ona doprinos dala pokretanju hospicijskog tima u Rijeci, mobilnog tima i kolega zaista u Hrvatskoj nema palijativne skrbi koja je riješena sistemski, koja je riješena na način da svakom građaninu kojem je potrebna u Hrvatskoj a procjena je da ih je u Hrvatskoj 9000 bude dostupna prava palijativna medicina. Naravno da je ova rezolucija za svaku pohvalu nema nikoga u Hrvatskoj tko ju neće podržati, ali ja zaista pozivam da ona ne bude samo slovo na papiru nego da na dva primjera odmah pokažemo njenu primjenu u praksi. To je zdravstveni odgoj koji je ključan da se prevencijom smanji broj oboljelih od malignih bolesti i da se u Hrvatske škole napokon uvede zdravstveni odgoj i drugo da se odmah priđe izmjeni Zakona o zdravstvenoj zaštiti i da se regulira pitanje palijativne medicine, ne samo mobilni timovi koji su prisutni u Rijeci i koji koštaju milijun kuna, a koje mnogi gradovi ne mogu priuštiti, nego i stacionarni tip koji po sadašnjem Zakonu o zdravstvenoj zaštiti nije uopće dozvoljen.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravom, na redu je gospodin zastupnik Stjepan Milinković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. O statistici nikada nije baš zahvalno govoriti poglavito kada je ovako loša kao što je slučaj kod malignih oboljenja ali moramo ponoviti 57 ovih svakodnevno otkrivenih novih oboljenja malignih, 35 umrlih što potvrđuje onu brojku od 21 tisuću godišnje oboljelih, 13 tisuća umrlih što su kolege prije mene naveli. Naravno da i u svijetu imamo loš pokazatelj da smo 4. po smrtnosti u Europi, pa čak i glede malignih oboljenja raka pluća smo 2. poslije Mađara u Europi što je možda potrebito povezati sa nekim drugim momentom a to prije kratkog vremena smo imali raspravu o ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda, možda je dobro malo u tom dijelu razmišljati. Naravno da i u svijetu statistički podaci nisu ništa bolji, i ovaj pokazatelj zasigurno što kaže Svjetska zdravstvena organizacija da je moguće spriječiti 1/3 od tih izliječiti da zasigurno nam daje obvezu da još više napora usredotočimo u toj borbi svi zajedno i da se svi mobiliziramo kao što je rekao profesor Hebrang. Jer ako se sjetimo da je 95% raka testisa izlječivo, 75% isto tako, dakle to su vrlo dobri pokazatelji i koji trebaju nam dati još jači motiv za daljnje sudjelovanje u toj borbi koja je vrlo teška. Europski parlament kao što smo čuli i Vijeće Europe su donesli Rezoluciju 2008. mi sada Hvala Bogu smo pred donošenjem te Rezolucije u kojoj je sve rečeno, da se ne ponavljamo, nema se što novo dodati, ali ja bih se svakako usredotočio na ovu točku 6. koja kaže od tih 18 točaka koje jesu svi smo ih pročitali i vidjeli kaže „Potiču sredstva javnog informiranja da prenose informacije o zloćudnim bolestima i načinima izbjegavanja rizika ranog otkrivanja liječenja ovih bolesti“. Uistinu mislim da su to prethodnici govorili i da je potrebito, i sada kada se prisjetimo ove kampanje glede zabrane pušenja itd., da čovjek se puno puta i zapitao pa što se tu događa, uistinu mislim da na to trebamo pozornost. I poseban momenat da se ne ponavljam isto je tako točka 18. koja kaže da isto Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi u suradnji sa upravnim tijelima, stručnim sucima i udrugama izradi nacionalni plan itd., i taj program, protiv raka. Ministarstvo dakle u tom dijelu je pokrenulo ovaj program ranog otkrivanja raka dojke koji je 2006. i koji pokazuje određene rezultate u Švedskoj na primjer već 20 godina se provodi i pokazuje vrhunske iznimne rezultate. Ali meni je potrebito i želja istaknuti ovdje rad udruga koje isto tako daju nemjerljiv doprinos u tom dijelu koje su izuzetno aktivna pa i spomenimo i Dona, Jedro, Nada itd., ja sa zadovoljstvo moram istaći aktivnost naše Lige za borbu protiv rada u Koprivničko-križevačkoj županiji u mojoj sredini koja godinama ulaže iznimne napore u nabavi opreme itd., edukacije i sada ova najnovija akcija sa zajednicom žena Katarina Zrinski glede edukacije i cijepljenja protiv HPV virusa zasigurno da će u tom dijelu doprinijeti i da svatko od nas je pozvan da se mobiliziramo još više i da dademo još veći doprinos u toj borbi koja je pred nama i vjerujemo da možemo postići rezultat. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Govoreći o Rezoluciji o zloćudnim tumorima i bolestima akcent u svojoj raspravi stavit ću na važnost organiziranja palijativne skrbi u Republici Hrvatskoj. Palijativna skrb odnosno skrb za bolesnike suočene sa smrtonosnom bolešću pravo je koju Hrvatski građani po zakonu moraju dobiti, no u praksi umirući bolesnik i obitelj prepušteni su sami sebi bez podrške zdravstvenog sustava. Palijativna skrb je ublažavanje fizičke i psihičke boli i olakšavanje ostalih problema s kojima se suočava obitelj bolesnika kojemu je preostalo svega nekoliko tjedana ili mjeseci života. U Hrvatskoj kao što smo već čuli godišnje obolijeva od karcinoma oko 20 tisuća ljudi, oko 13 tisuća umire, velik broj njih koji u terminalnoj fazi bolesti kada im službena medicina više ne može pomoći ostaju prepušteni sami sebi i svojoj bespomoćnoj obitelji koja ne zna kako im pomoći do samog rastanka. Zaposleni članovi obitelji umirućega nemaju pravo na bolovanje radi njege bolesnika koji je već otpušten s bolničkog odjela jer mu nema pomoći, a u cijeloj Hrvatskoj ne postoji ni jedan centar za hospicij. Preostaju jedino privatni domovi i usluge privatnih njegovatelja koje rijetko tko može platiti. Trećinu onkoloških bolesnika u zadnjim danima bolesti primaju na intenzivne odjele u bolnicama gdje umiru okruženi medicinskim aparatima umjesto članovima obitelji, a potpora u strahu i boli daleko je od one kakva bi im u tim trenucima trebala. Iako Zakon o zdravstvenoj zaštiti propisuje da u svakom domu zdravlja moraju biti mobilni timovi za palijativnu skrb u većim mjestima i regionalni centri, te dnevni boravak te se zakonske odredbe godinama ignoriraju, pa su građani lišeni svojih prava. Palijativna skrb dio je prava na zdravstvenu zaštitu u 120 država svijeta, te dio zakonodavstva Europske unije. Ostaje nada da će i našu Vladu pregovori za ulazak u Europsku uniju prisiliti da svojim građanima omogući to pravo. Zanimljivo je da ustanove za palijativnu skrb imaju sve zemlje u regiji. One postoje u Beogradu, Sarajevu, Tuzli, Skoplju, Bitoli. Bolnica "Hrvatski ponos" u Kninu zapravo Odjel produženog liječenja ima sve uvjete da uz minimalna financijska sredstva postane prvi takav centar u Hrvatskoj. Upravo na tom odjelu smještene su osobe u terminalnoj fazi koje zbog zdravstvenog stanja nisu za bolnicu akutnog tipa, a potreban im je liječnički nadzor. Upravo u toj bolnici zapravo obavlja se palijativna skrb. Ljudski život je jedan i neponovljiv i svako ljudsko biće ima pravo da ga u dostojanstvu završi. Dostojan završetak života omogućavaju postupci i stavovi modernog hospicijskog pokreta koji je oblikovao palijativnu skrb za one koji se približavaju svom životnom kraju. Imperativ je mnogih vlada financiranje i razvoj plana zdravstvenih aktivnosti koje uključuju preventivno, kurativno i palijativno liječenje. U programu Vlade RH za razdoblje od 2008. do 2011. godine poglavlje 17. – Zdravstvo, bolničko liječenje stoji stavak. Palijativnu skrb i hospicij uključiti u zdravstveni sustav, rok: prosinac 2008. godine. Republika Hrvatska u poglavlju 19. pristupnog izvještaja ima obvezu izvijestiti Europsku uniju o dostupnosti zdravstvene zaštite za osobito ugrožene skupine, te predati izvještaj o dostupnosti, kvaliteti i održivosti pružanja palijativne skrbi u Republici Hrvatskoj i o mogućnostima njene evaluacije. Na žalost, ponovit ću Republika Hrvatska na cijelom svom teritoriju nema niti jednu modernu instituciju palijativne skrbi uključenu u zdravstveni sustav kao niti razvijen sustav edukacije iz područja palijativne skrbi na svim razinama. Sukladno navedenom smatram palijativna skrb jedna je od osnovnih ljudskih prava. Palijativna skrb mora biti uključena u zdravstvenu politiku Republike Hrvatske sukladno preporukama Svjetske zdravstvene organizacije. Palijativna skrb mora biti temeljena na načelima dostupnosti i jednakosti bez obzira na rasu, etničku pripadnost, spol, socijalni status i sposobnost plaćanja usluga. Zdravstveni profesionalci moraju biti adekvatno educirani na području palijativne medicine. Članovi obitelji i nezdravstveni dobrovoljci kao važni faktori u pružanju palijativne skrbi moraju biti prepoznati i osnaženi politikom Vlade Republike Hrvatske. Upravo su umirući od raka a kojih je na žalost svake godine sve više i više, onim kojima je najčešće potrebna palijativna skrb jer vrlo često pate od nesnosnih bolova pri kraju svog životnog puta. Dio njih ima tu sreću da u to vrijeme ipak bude primljen u bolnicu što na neki način više olakšava patnju njihovim obiteljima koje se često ne znaju pravilno postaviti prema bolesniku. Ostali ostaju kod kuće na njezi obitelji ili privatnih njegovatelja, a neke se smješta u privatne domove što je vrlo skupa solucija. Kvalitetna palijativna skrb značila bi da u svakoj regiji moraju postojati zgrade hospicija s prostorijama za ležeće bolesnike kao i dnevni boravak za one koji se još mogu kretati. Psihološka savjetovanja ne samo za umirućeg već i za njegovu obitelj, te mobilne ekipe za kućne posjete, za one koji ipak odluče umrijeti u vlastitom domu. Da bi osoba bila zaposlenik ili volonter sustava palijativne skrbi zaista mora imati neograničenu snagu i veliko srce, jer koliko god radosti donosi nečiji dolazak na svijet toliko je tuge u ispraćaju, a zadovoljština nije u novcu koliko u saznanju da je nekome omogućena dostojanstvena smrt sa što manje patnje i boli. I na kraju da zaključim. Svakako podržavam donošenje ove rezolucije vjerujući da ćemo učiniti korak naprijed i u osnivanju centara za hospicij u Republici Hrvatskoj kako bi podigli kvalitetu života osobama oboljelim od zloćudnih bolesti u posljednjoj fazi svog života. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo ja moram ispraviti navod gospođe Brankice Crljenko koja kaže da dio umirućih bolesnika ostaje u bolnici, a jedan dobar dio takvih ljudi biva prepušten svojim obiteljima. To zaista nije točno kolegice Crljenko. Ja moram zaista reći, ali znam da i vi to znadete jako dobro da opća bolnica, odnosno bolnica u Kninu ima status opće bolnice. Jednako tako znademo da i ta bolnica prihvaća u najvećem broju zapravo i liječnici čine najveće zapravo i najviše što mogu iz domene liječenja i da svakako slažem se u jednom s vama a to je vidjeti što je prostor kako bismo olakšali život tim ljudima. Ali to definitivno nije točno jer smo svjedoci da liječnici u najvećoj mogućoj mjeri uvažavaju potrebe ovakvih bolesnika. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I imamo na redu uvaženog zastupnika Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kad se uspije zbrojiti nas ovdje tridesetak u sabornici uključivo i sa vama koji predsjedavate, dakle doista je porazno ako znamo da će nas, Bože daj da tako neće biti ali gotovo desetak umrijeti od tumora. Prema tome, drugi najvažniji uzrok smrti doista zaslužuje jedan ovakav pristup i raspravu u ovom Saboru. Bila mi je čast nazočiti i ovoj tematskoj sjednici o kojoj je govorio prof. Hebrang i ostali zastupnici i sada sam dakako prijavio se dati taj moj mali, skromni doprinos kako bi ova rezolucija bila usvojena i kako bi bar jedan od nas ovdje manje i svih drugih koji će umrijeti od tumora dakle bio manje na meti ovako opake bolesti. Hrvatska je prepoznala već davno dakle tumor kao takav, zloćudni tumor, pa je već od '59. uspostavljen registar za rak, već od daleke '94. danas, taj registar za rak je postavo i međunarodni, unutar međunarodno udruženje, odnosno udruženje registara za rak i zato je Hrvatska je prepoznala taj problem i na određeni način se pokušala s njim nositi najbolje kako može. Mi znamo dakle da je tumor kao takav i općenito bolest i osobni i obiteljski, a kad govorimo o tumorima i nacionalni problem, možemo slobodno reći planetarni. On je i gospodarski i medicinski i opet ponavljam opće ljudski. Vratio bih se na naglasak i u ovoj promociji, pardon i u ovoj deklaraciji i u izlaganjima dosadašnjim koje smo ovdje čuli od mojih kolegica i kolega. Sve se svodi poštovane kolegice i kolege na prevenciju. Dakle ukoliko učinimo sve što možemo učiniti, a možemo puno učiniti, dakle i ako se složimo sa ovim podacima, odnosno ako ih prihvatimo k znanju koje je iznio prof. Hebrang da trećina uopće tumora može se izbjeći, a trećina da se može također uspješno liječiti onda je opet odgovor svejedno ili u primarnoj ili sekundarnoj, ali u prevenciji. Da na određeni način ovdje imamo suglasje, to je očevidno. Dakle ovdje nema među nama razlike i ako posjetimo stranice Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo, onda ćemo vidjeti da oni imaju i posebnu službu koja je zadužena za promicanje zdravlja i za prevenciju općenito bolesti. Također ako tamo vidimo, pogledamo, onda ćemo vidjeti da oni težište stavljaju na zdravstveni odgoj općenito, zatim na sve ono što smo ovdje govorili, a to je jedan ja bih rekao udruženi napor i javnosti i medija i naprosto svega onoga što čini aktivnost promicanja zdravlja i promjenu načina ponašanja, štetnog ponašanja i prihvaćanja izazova zdravog života. Dakle nepušenje, nesjedenje, ne, nijedna vrst rizika kao takvoga i zapravo treba postati izazov zdravi život i promicanje takvoga života. Dakako da je to pitanje i legislative, pitanje i multidisciplinarnog pristupa jer ne možemo govoriti samo o ovom problemu sa medicinskog aspekta, on je problem i ne znam naše prehrane, on je problem i prehrambene industrije i poljoprivrede i rekli smo obrazovanje i svega drugog. Međutim on je prije svega, moram to kazati, problem u našim glavama, u našem poimanju bolesti općenito i u našem pristupu. Dakle možemo koliko god hoćemo kritizirati sustav i ne biti zadovoljni s njim, ili se s druge strane oslanjati na sustav, na zdravstveni sustav kao takav, ali osnovni problem u ovom slučaju je prihvaćanje i shvaćanje pojedinca i njegova odgovornost za njegovo vlastito zdravlje. Ne postoji ni jedan sustav na svijetu koji te može sačuvati od vlastitog rizičnog ponašanja i niti postoji ni jedan narod, ni jedna nacija koja nijednom rezolucijom, nijednim zdravstvenim sustavom ne može postići rezultate ukoliko ne dođe do promjene na toj individualnoj razini u ponašanju. Naprosto je taj zaokret vrlo važan, dakle ključan i mnogi od nas ovdje od onih 10 o kojim sam maloprije govorio mogu izabrati zdravlje, a ne izabrati bolest. Prema tome, na nama je da doista pozovemo sve, osobito dakle naše medije, našu javnost da učine sve, i dodatni napor da učine kako bi oživjeli ovu rezoluciju i kako bi je oživotvorili i što je najvažnije na našoj vlastitoj individualnoj razini prihvatili. Na koncu moj kratki osvrt na izlaganje moje drage kolegice poštovane gospođe Crljenko koja je divno govorila. Međutim ja bih samo kazao kad govorimo o palijativnoj skrbi, mislim da je to vrlo važno kazati da mi imamo na određeni način određenu malu razliku u pristupu. I to je posve, što ste vi govorili to je prihvatljivo, međutim postoji i na određeni način drugačiji pristup, a to je da danas čovjek sve više prihvaća biti rođen u obitelji, pa onda ne znam ni ja, vi znadete da se sve više protežira ne znam, a to su prvi mislim radili u Australiji itd., a onda su gotovo svi prihvatili da ne znam na svijet može doći također u okruženju obitelji jer se može osigurati ne znam sve ono potrebno i onda se time još izbjegnu ne znam možebitne neke infekcije u bolničkim ili ovo ili ono itd., a rizici se također kontroliranom trudnoćom mogu svesti na minimum. Isto tako i odlazak s ovog svijeta se može doista učiniti dostojanstvenim ili možda još više dostojanstvenim i manje bolnim u obitelji. Dakle ono što je kolega Milinković kazao, ja podupirem ovaj stav, dakle da Hrvatska treba razvijati sustav koji će osigurati kvalitetan pristup dakle zdravstvene skrbi o njege, zdravstvene njege u kući u kojoj će to trojstvo i obitelji i zdravstvene pomoći, zdravstvene njege i okruženja dakle obiteljskoga u domu osigurati ljudima što manje patnje i dostojanstveno umiranje, jer doista bez obzira koliko mi uljepšavali ovaj život i borili se za njega jednog dana nam je ipak krenuti na put. Evo hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Uvaženi Andrija Hebrang, predsjednik Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvolite.
Hvala lijepo štovani gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem se svim sudionicima na ovoj korisnoj raspravi, na dopunjavanju razloga da se donese ovakva rezolucija i na prijedlozima koji su izneseni. Možda samo još malo da proširimo važnost koju ima rezolucija, ali i da istaknemo da smo u Hrvatskoj puno napravili, nismo baš spavali. Itekako smo puno radili. Ja ću vas podsjetiti da smo borbu protiv pušenja počeli za vrijeme rata. Sjećam se kad su mi na bojišnici se smijali naši vojnici zašto donosim zakone o zabrani pušenja, a ja sam rekao zato jer treba 30 godina donošenja zakona i edukacija da bi se postigli prvi rezultati. Tako smo krenuli u prevenciju i drugih tumora. Recimo pušenje uzrokuje jednu četvrtinu svih smrti u Europskoj uniji, iako tamo borbu protiv pušenja i zakonodavnu i u smislu edukaciju javne promidžbe itd. vode već puno godina. Spomenuo bih rak debelog crijeva koji je u Hrvatskoj veliki problem, na drugom mjestu po učestalosti. Uveli smo ranu detekciju koja nije dala baš dobre, dakle ranu dijagnostiku, nije baš dala dobre rezultate i morat ćemo u njoj nešto oštro mijenjati. Ali bih zato spomenuo prve 2 godine plana rana dijagnostike karcinoma dojke koji je upravo završio, dakle prve 2 godine, u kojima je već dosegnut cilj da se 50% ženske populacije promatrane dobi odazove mamografiji i mi ćemo u sljedeće 2 godine sigurno postići i cilj kampanje, a to je da se smrtnost od raka dojke smanji za 30%. To je dakle prvi zadatak u prvom četverogodišnjem razdoblju i taj program ide dobro. Ono što ne valja to je da u Hrvatskoj zapravo imamo veliku razliku u pristupu zloćudnim tumorima u pojedinim dijelovima zemlje. Ja ću spomenuti npr. da ukupni broj pojavnosti tumora, ali i umrlih, na 100 tisuća stanovnika se po županijama nevjerojatno razlikuje. On je npr. u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji 30% manji negoli npr. u Brodsko-posavskoj. Naravno da tu ima puno i socioloških i ekonomskih i problema migracije itd., razloga ali moramo ići za tim da to svedemo na najmanju moguću mjeru te razlike i da svaka građanka i svaki građanin ove zemlje bez obzira da žive imaju jednaku šansu za spas. I na kraju najviše rasprave se vodilo oko palijativne skrbi. Moramo reći da postoje 2 pristupa. Jedan je stacionarnom boravku tih bolesnika u terminalnoj fazi, a drugi je za liječenje u kući i zdravstvenu njegu u kući. Ja mislim da su u pravu svi oni koji su i kritizirali i predlagali rješenja, mi moramo imati oba dva sustava. Za one koji imaju mogućnost u obitelji časno, dostojanstveno završiti svoj život treba im omogućiti njegu u kući, za one koji nemaju takve uvjete treba omogućiti kao što su kolegice rekle, stacionarne uvjete. No sve to i sve ostalo što još treba napraviti mi smo pretočili u ovu rezoluciju, posebice u zadnju točku u kojoj pozivamo Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi koje se odazvalo tome i sudjelovalo u izradi rezolucije da izrade nacionalni plan i program borbe protiv zloćudnih tumora. Što znači program? To znači točno odrediti zadatke, izvršitelje i rokove. Očekujemo da će takav program sa takvim striktnim ciljevima, rokovima izvršenja svrstati Hrvatsku u europske zemlje i u ovom smislu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem i zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
25. Prijedlog rezolucije o zloćudnim tumorima. Predlagatelj Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog Rezolucije o zloćudnim tumorima. Molim uključimo se i glasujmo o ovoj rezoluciji, značajnoj naravno. Izvolite, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ova Rezolucija o zloćudnim tumorima je prihvaćena jednoglasno u hrvatskomu Saboru sa 98 glasova za, ništa protiv, ništa suzdržano u tekstu kako ga je predložio Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb.
Prelazimo na točku 31. - Godišnje izvješće o radu upravnog vijeća HINE od 01. svibnja 2008. do 30. travnja 2009. godine. Podnositelj Upravno vijeće HINE. Upravno vijeće HINE podnijelo je ovo izvješće na temelju članka 14., Zakona o HINI. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da? Ne? Da. Uvaženi Ante Drpić, član Upravnog vijeća HINE. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Sabora. Dakle, ja sam Ante Drpić, član Upravnog vijeća HINE iz redova zaposlenika i upravo vas ispred redova zaposlenika pozdravljam. U ime Hrvatske informativne novinske agencije, HINE, koja danas kroz 18 svojih općih i specijaliziranih servisa dnevno emitira na hrvatskom i engleskom jeziku oko 570 naslova. Pružamo i usluge multimedijske, imamo vlastiti foto servis tzv. FAH, imamo informativnu bazu podataka, ima nas 162 stalno zaposlena od toga 120 novinara i urednika i oko 60 novinara i dopisnika koji su u honorarnom statusu i povremeno rade i izvještavaju za nas. Evo, imate izvješće koje ste svi dobili, to je naša zakonska obaveza da sukladno Zakonu o HINI svake godine izvještavamo Sabor, hrvatski Sabor koji je naš osnivač, o svome radu. To izvješće sastoji se od 3 dijela. Ima izvješće o radu uprave, izvješće o financijskom poslovanju i izvješće o uredništvu HINE. Mogu vam samo reći da smo za ovom periodu kojem mi sada podnosimo izvješće, dakle to je prošla godina, da je HINA završila poslovanje sa 311 tisuća 640 kuna viška prihoda na rashodima i da smo ta sredstva stavili u našu pričuvu. Tu je sa mnom gospođa ravnateljica koju možete i spremni smo odgovarati na svako pitanje koje postavite. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za informiranje, informatizaciju i medije? Ne. Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi zastupnika. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Hrvatske izvještajne novinske agencije, kolege zastupnici. Pa Hrvatska izvještajna novinska agencija je preživjela svoju punoljetnost i nedavno napunila 19 godina svog rada. Kroz ovih 19 godina Hrvatska izvještajna novinska agencija je dokazala svoju visoku profesionalnost u pružanju objektivnih i pouzdanih informacija na koje su se, a i dalje se mogu, osloniti mediji i svi korisnici ovog servisa. Hrvatska izvještajna novinska agencija kroz 18 svojih servisa i informacijsku bazu dnevno emitira na hrvatskom i engleskom jeziku, što smo isto tako maloprije čuli, i pruža multimedijske usluge. Cjelokupni posao čije su temeljne vrijednosti točnost, nepristranost i brzina odrađuje 162 zaposlenika HINE. Marljivim radom povećan je broj tekstualnih i foto informacija za 30-ak tisuća u odnosu na prošlo izvještajno razdoblje, a što je doprinijelo povećanju prihoda za 13,82%. Hrvatska izvještajna novinska agencija u svjetlu opće financijske krize nije ostala pošteđena. Smanjena su joj proračunska sredstva i smanjena prihoda od korisnika usluga. Pohvalno je što su sami na vrijeme započeli provoditi mjere štednje kako bi sačuvali radna mjesta svojih novinara, urednika kao i ostalih zaposlenika. Da ne duljim ovo izvješće klub Hrvatske demokratske zajednice podržava s obzirom na visoki standard kvalitete i profesionalnosti u Hrvatskoj izvještajnoj novinskoj agenciji, koja bi svojim primjerom mogla služiti brojnim medijima i sličnim servisima koji su u sadašnjoj općoj estradizaciji u velikoj mjeri izgubili kompas kada se radi o poštivanju osnovnih vrijednosti novinarske profesije i profesionalnosti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I imamo dvije pojedinačne prijave. Prvi je uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici HINA-e. Imao sam potrebu reći nekoliko riječi o ovom izvješću zbog toga jer naša Nacionalna izvještajna agencija je ponovno pokazala kakao se i u oskudnim materijalnim uvjetima može raditi dobro i kvalitetno. Nekoliko pokazatelja najprije iz financijskog poslovanja i ukupnog produkta HINA-e. Dakle, 279 tisuća tekstualnih i foto informacija, skoro 30 tisuća više nego u prethodnom izvješću, tisuću 200 novinarsko uredničkih smjena, 20 tisuća vlastitih fotografija iz svoje vlastite produkcije, je ogroman posao koji je učinjen sa izvanrednim financijskim rezultatima u vrlo teškoj godini u kojoj su prihodi značajno smanjeni u odnosu na planirane. Dakle, poslovni prihodi u odnosu na prethodnu godinu su povećana za 12%, ali su rashodi povećani za manji iznos 11,4% i posljedica toga i tako dobrog gospodarenja je zapravo i ovo dobro financijsko izvješće. Na rashodovnoj strani vidi se da se vodi posebna briga o materijalnim troškovima i rashodima na usluge. Materijalni troškovi su smanjeni u odnosu na prethodno razdoblje u pojedinim stavkama do 5 i više posto. Npr. usluge prijevoza su smanjene čak za 28%, PTT usluge 2%, usluge održavanja 9% itd., itd. do ukupnih troškova usluga koje su smanjene za zavidnih 5% u jednogodišnjem poslovanju. Ono što bi trebalo istaknuti to je da su smanjene i naknade za i svi izdaci za uposlenike, također 5,5% manje, što je za doba krize i u sklopu sa antirecesijskim mjerama itekako dobar doprinos. No, što se tiče kvalitete rada, ja bih istakao jednu osobinu onih vijesti koje smo dobivali iz HINA-e i koja se razlikuje, nažalost se razlikuje od većine naših drugih izvora informacija. O radu uredništva ovdje je rečena jedna lijepa rečenica koju ću zato pročitati. "Uvijek mora biti jasno što ili tko je izvor informacija, te i da će se poštivati načelo druge strane". To znači da se u jednoj informaciji poštuju mišljenja i one strane koja se ne slaže sa startnom informacijom, da se uz tu informaciju upriliči mogućnost onoga što se zove objektivna istina, objektivna informacija i doista kako se ovdje kaže u turbulentnim vremenima kroz koje prolaze naši mediji, nažalost sve rjeđe i rjeđe imamo objektivnu informaciju u koju je uključen stav i drugačijeg mišljenja. Zato treba pohvaliti ovakvu poslovnu i profesionalnu orijentaciju HINA-e i predložiti svim našim medijima da počnu producirati vijesti koje su provjerene, da na našim naslovnicama ne čitamo 10 centimetara visoke lažne najave koje moramo onda drugi dan demantirati, nego da pokušamo etiku visokočasne profesije novinarstva dovesti na razinu civiliziranih zemalja. Zato čestitam HINA-i i na ovom financijskom izvješću u teškim okolnostima i na ovom učinjenom ukupnom radu, ali izvan svega na profesionalnom pristupu objektivnoj informaciji. I zbog toga mislim da treba izvješće podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dosta toga eto doktor Hebrang izrekao u svom obraćanju, no ja bih na samom početku htjela reći da je HINA zapravo uspješan hrvatski proizvod i da na tome treba čestitati na tome što se radi u proteklih 19 godina, iduće godine bit će 20-a obljetnica rada. Iz ovog izvještaja vidljivo je još nešto drugo osim financijskih pokazatelja koji su naravno svima u ovom trenutku možda najzanimljiviji, a to je ona vrijednost HINA-e i njihova dopisnička mreža koja pokriva gotovo čitav svijet, a ono što je nama posebno važno da je HINA-ina informacija dostupna iz čitave zemlje. Ono što je već rečeno, mislim da nije na odmet ponoviti, a to je da je HINA tijekom godina postala sinonim za objektivno i brzo prenošenje informacija i unatoč ovim smanjenim sredstvima koji su vidljivi u ovom financijskom izvješću, mislim da je zadržala unatoč tome stabilnost i kvalitetu u poslovanju i izvješćivanju. Iako se upravo zbog toga moralo usporiti neke aktivnosti koje je HINA predvidjela, mislim da će i dalje imati potporu u tome, naravno sukladno mogućnostima državnog proračuna. Prije svega riječ je o dokumentaciji koju je HINA od prije dvije godine preuzela iz "Vjesnika", dakle dokumentacija "Vjesnika" pripojena je HINA-i. dokumentacija koja je od iznimne važnosti. Ona predstavlja dragocjenu bazu, prije svega bazu iz koje možemo stvarati nove vrijednosti. Ona obuhvaća i dvadesetogodišnju pisanu memoriju, pisane sadržaje koji su se pojavljivali na prostorima Republike Hrvatske, a tim projektima koje HINA planira i eto počela je razvijati, ali kao što sam rekla malo je usporila zbog financijskih mogućnosti, mislim da će biti dobar servis za čitavu zemlju. A dokumentacija je što je vrlo važno pohranjena i dostupna je svakom građaninu Republike Hrvatske. S obzirom da HINA iduće godine slavi 20 godina rada, bit će to nadam se jedan novi zaokruženi poslovni ciklus i da će se isto tako i dalje zadržati neovisnost, objektivnost, nepristranost ono što bismo svi željeli u hrvatskom medijskom prostoru. Visoka profesionalnost nešto je isto o čemu možemo govoriti, a tome svjedoči i preuzimanje agencijskih vijesti što je jednako tako dobro prikazano u ovom izvješću. Potpora radu Hrvatske izvještajne novinske agencije u svakom slučaju neupitna je, a razvoj projekta stvaranja nacionalne medijske baze podataka, dakle povezivanjem HINA-ne informacijske baze "Eva" i novinske dokumentacije "Vjesnika", treba se nastaviti. Uostalom podsjetit ću da je riječ o projektu koji je upravo u prošlogodišnjoj saborskoj raspravi ocijenjen kao projekt očuvanja hrvatske kulturne baštine ili kao što to volimo reći očuvanjem kolektivne memorije. U svakom slučaju mislim da treba podržati ovo izvješće uz jednu napomenu samo, da bismo voljeli u idućem izvješću imati detaljan opis aktivnosti i mjera Upravnog vijeća, da bismo zapravo doznali što je Upravno vijeće poduzimalo tijekom izvještajnog razdoblja. U svakom slučaju upućujem čestitke i podržat ću ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja se također pridružujem kolegicama i kolegama zastupnicima koji su govorili ovdje možemo reći afirmativno o HINA-i i možemo također kazati da je HINA doista postala hrvatska marka, dakle prepoznatljiva i u tom pogledu od izuzetne važnosti je za sve hrvatske institucije, za hrvatsku javnost ali ja bih rekao i za svakog hrvatskog čovjeka ma gdje on živio. S obzirom da smo mi na našem Odboru za Hrvate izvan Republike Hrvatske raspravljali, govorili o ovom izvješću i s obzirom da smo tamo izgovorili to odnosno da se u toj raspravi čulo evo ovo što sad ovdje govorim ja bih samo potakao još Upravno vijeće HINA-e da vodi računa o tome da još u većoj mjeri koliko je to moguće unaprijedi taj jedan odnos i suradnju prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Dakle, vi to radite i ja to znam i pokušavate u ovim okolnostima koje jesu učiniti najviše što možete. Međutim, važnost obostranog informiranja Hrvata izvan Republike Hrvatske u Hrvatskoj i hrvatske javnosti o Hrvatima izvan Republike Hrvatske je ja mislim od prioritetnog interesa, osobito ako imamo na umu da uključujući Hrvate u Bosni i Hercegovini izvan Republike Hrvatske živi barem toliko stanovnika u svijetu. Prema tome, preduvjet svakoj drugoj suradnji kolokvijalno kazano iseljene i domovinske Hrvatske ali i hrvatskih nacionalnih manjina i Hrvata u Bosni i Hercegovini je dobra i kvalitetna informiranost, povezanost. Dakle, govorim o tom preduvjetu i gospodarskoj i svakoj drugoj, pa i onoj političkoj. Prema tome, moja kratka rasprava neka ide u prilog potpori HINA-i, njenoj stabilnosti i budućnosti evo u smislu ovom u kojem je govorila kolegica Glavan. I sretan joj rođendan budući i sadašnji, ali i uz jednu zamolbu dakle da još u većoj mjeri se posveti premošćivanju tih razdaljina među Hrvatima koji žive u Hrvatskoj i onih izvan Republike Hrvatske. Toliko. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt ravnateljica HINA-e.
Ja bih samo zahvalila svima u ime, moj kolega me ovlastio član upravnog vijeća i stvarno evo na kraju vašeg izlaganja mogu reći da smo upravo prije 15 dana povezali više radija sa područja Australije koji su se sami umrežili tamo i skupa su došli u HINA-u. To je trajalo nekih dva mjeseca ali na kraju smo sve to skupa napravili, tako da mi to je u mojoj ingerencije dakle više nego, mislim da su tekući poslovi i zato sam vas sada htjela izvijestiti. Ništa, hvala vam svima u ime mene i u ime Upravnoga vijeća i nadam se stvarno da će nas i Hrvatski sabor pa ja bih rekla čuvati kao naš osnivač u ovoj iako mi shvaćamo kriznoj situaciji. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
26. Godišnje izvješće o radu Upravnog vijeća HINE od 01. svibnja 2008. do 30. travnja 2009. godine. Podnositelj je Upravno vijeće HINE. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prima se na znanje godišnje izvješće o radu Upravnog vijeća HINE od 01. svibnja 2008. do 30. travnja 2009. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Hvala. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova, 90 glasova za, 2 suzdržana i 2 protiv.
Prelazimo na slijedeću točku. - Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti Vlada je podnijela ovo izvješće na temelju članka 3. Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, za financije i državni proračun, i za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja državni tajnik Srećko Selanac će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Odredbom članka 41. stavka 2. Zakona o oznakama izvornosti i oznakama zemljopisnog podrijetla, i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda koji je objavljen u "Narodnim novinama" 84/08. propisuje se da poljoprivredna inspekcija i inspekcija kakvoće hrane koji su im stavljeni u nadležnost stavkom 1. istog članka obavlja prema godišnjem planu kontrole i slučajevima iz članka 38. stavka 6. zakona što znači u slučajevima kada ovlašteno certifikacijsko tijelo utvrdi značajne nesuglasnosti sa specifikacijom proizvoda i kada o tome obavijesti ministarstvo. Donošenjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o oznakama izvornosti, oznakama zemljopisnog porijekla i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda izmijenjen je i dopunjen sam članak 38. zakona te je time stavak 6. postao stavak 8. Slijedom navedenog a da ne bi došlo do nejasnoća u provedbi zakona potrebno je izmijeniti članak 41. stavak 2. zakona kako bi se pozvali na stavak 8. članka 38. koji govori u kojim slučajevima poljoprivredna inspekcija i inspekcija za kakvoću hrane obavlja poslove koji su joj temeljem istog zakona dani u nadležnost. Zahvaljujem.
Hvala. Odbori, zakonodavstvo? Financije i državni proračun? Poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj? Nema. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavniče Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Naprosto nije dozvoljeno prešutjeti način na koji Vlada koristi se pravom delegacijom nadležnosti da uredbama uređuje područja iz nadležnosti Hrvatskoga sabora. Naime, Ustav Republike Hrvatske u članku 4. predvidio je a to je uvjet za izgradnju demokratskog sustava podjelu vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu vlast. Zatim, u članku 80. Ustava Republike Hrvatske baš zbog te podjele vlasti Ustav je predvidio da Hrvatski sabor nadzire i kontrolira rad Vlade. A člankom 87. Ustava iz vrlo specifičnih razloga i kao izuzetak Hrvatski sabor ovlašćuje zakonom Vladu Republike Hrvatsku da može donositi uredbe na temelju zakonskog ovlaštenja uz nekoliko ograničenja. To je vremensko ograničenje u periodu kad Sabor ne zasjeda, ne može mijenjati ljudska prava i temeljne slobode, ne može uvoditi poreze niti mijenjati proračun. To je uglavnom. A što je najvažnije Vlada ne može mijenjati zakon. To bi otprilike, ne znam koju bi usporedbu, kao da idete brusom za nokte rezati hrast od 100 godina. Dakle, Vlada ide mijenjati zakone za mila Boga, time pobrka sve ustavne principe. Da je to tako, obje su uredbe ovdje izmjena zakona. Ne uređuje Vlada ništa drugačije nego mijenja zakone, a što je još veći apsurd i u jednoj i u drugoj uredbi, to se ne može uopće promijeniti uredbom. Naime, u Uredbi o primjeni Zakona o deviznom poslovanju Vlada donosi uredbu koja bi trebala djelovati tek od 1. siječnja 2010. godine pa i od veljače 2010. godine, a zakonom o ovlastima Vladi koje smo mi na ovom zasjedanju imali sama Vlada predlaže da sve uredbe mogu važiti koje su donešene do 31.12. ove godine. To je apsurd sam po sebi. Isto tako upravo ovu uredbu koju smo čuli obrazloženje Vlada se prihvatila korekcije zakonskih tekstova i doslovno piše u obrazloženju zato što je izmjenom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvornosti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznakama tradicionalnog ugleda poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda izmijenjen i dopunjen članak 38. pa je stavak 6. krivo obilježen nego treba biti stavak 8., Vlada se odlučila to izmijeniti uredbom. Vlada kao da ne zna da uredba ima ograničeni rok trajanja. Prestankom po sili zakona ove uredbe ponovo se vraća u zakon stavak 6. kao temelj za djelovanje inspekcije, a vi se ovdje povisivate uredbom da djeluje inspekcija na temelju stavka 8. članka 38. Dakle, nismo ništa napravili što drugim riječima Vlada odnosno izvršna vlast u cjelini ne izgrađuje pravni sustav, a to joj je zadaća. Ni Hrvatski sabor ne odgovara na ustavne obveze da kontrolira i nadzire rad Vlade jer na ovaj način stvara se pravna nesigurnost. Stvara se pravna nesigurnost. Svi korisnici zakona jednog i drugog će u sljedećoj godini kad istekne valjanost i rok trajanja ovih uredbi vratit se na zakon po sili zakona, ex lege ili će Vlada morati svake godine donositi uredbe iste, ali onda zaista nemamo podjele vlasti između Sabora, zakonodavne i izvršne vlasti. Ako nećemo graditi pravni sustav onda moramo priznati da djeluje proizvoljnost, volontarizam, a to je nespojivo sa demokratskim standardima. To je nespojivo uopće sa demokracijom i molio bih da se Vlada potrudi, čuvajući ugled i Vlade i poštujući Sabora, da uredbe donosi u skladu sa ovlaštenjima koje joj daje Sabor. Dakle, samo u onim područjima za koje je ovlaštena da uredom uredi taj … [[Govornik se ne razumije.]] dok traje uredba, ne mijenja zakon i da uredbe ne donosi kad joj zasjeda Sabor. Recimo, mi smo ove godine zasjedali do kraja srpnja, a Vlada je 27. srpnja donijela uredba na temelju zakonske ovlasti. To nema smisla i naprosto to moramo upozoravat, bez obzira koliko bili dosadni, ali ja mislim ponavljanjem, uzastopnim ponavljanjem da će doći do svijesti vladajućih to održati. Hvala lijepa.
Hvala. Više nitko nije prijavljen za raspravu. Želite li državni tajniče završni osvrt ili? Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
27. Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti. Molim uključimo se i glasujmo. Hvala. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova. 66 glasova za, 2 suzdržana i 29 protiv.
Idemo na sljedeću točku. To je - Izvješće o učincima primjene Zakona o suzbijanju diskriminacije Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Vlada je podnijela ovo izvješće na temelju članka 111. Poslovnika Hrvatskoga sabora i Zaključka Hrvatskoga sabora od 9. srpnja 2008. godine. Raspravu je proveo Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnik izlagatelja, državni tajnik Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, Stjepan Adanić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, državni tajniče.
Hvala, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane dame i gospodo. Kao što vam je poznato, na temelju Zaključka koji je donio ovaj Sabor na sjednici održanoj 9. srpnja prošle godine zadužena je Vlada Republike Hrvatske da nakon tri mjeseca primjene Zakona o suzbijanju diskriminacije dostavi izvješće Hrvatskom saboru o njegovim učincima te da se na temelju istog po potrebi izvrše izmjene i dopune pojedinih članak. Ovo izvješće sastavljeno je na temelju prikupljenih podataka pučkog pravobranitelja i posebnih pravobranitelja, kao što su pravobranitelji za djecu, pravobraniteljica za ravnopravnost spolova i pravobraniteljica za osobe s invaliditetom te resornih tijela, Ureda za ljudska prava, Ureda za ravnopravnost spolova, Ureda za nacionalne manjine, Ministarstva pravosuđa, Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, Ministarstva uprave, Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva te Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Ured pučkog pravobranitelja koji prema članku 12. Zakona o suzbijanju diskriminacije obavlja poslove središnjeg tijela nadležnog za suzbijanje diskriminacije zaprimio je ukupno 81 pritužbu građana koje se odnose na diskriminaciju u razdoblju od 1. siječnja pa do 5. svibnja 2009. godine. Od navedenog broja 21 pritužbu su uputile osobe ženskog spola, a 53 osobe muškog spola. Dvije pritužbe su skupne, tri pritužbe dostavljaju se u strane pravnih osoba, organizacije civilnih društava, vijeća i nacionalnih manjina, a dostavljene su i dvije anonimne pritužbe. Isto tako, ovdje treba naglasiti da je znači Ured pučkog pravobranitelja i primio 24 pritužbe kojima nije navedena zakonska osnova diskriminacije niti se ona može iščitati iz sadržaja same pritužbe. Pučki pravobranitelj je uspostavio suradnju sa posebnim pravobraniteljima u području provedbe Zakona o suzbijanju diskriminacije, te je pred završetkom tekst Sporazuma o suradnji čijim bi se potpisivanjem ta suradnja i formalizirala. U tijeku je dogovor oko dinamike i sadržaj evidencije koji će posebni pravobranitelj u slučaju diskriminacije dostavljati pučkom pravobranitelju. Ured pravobraniteljice za ravnopravnost spolova je u razdoblju od 1. siječnja ove godine do 31. ožujka ove godine zaprimio ukupno 64 pritužbe građana, odnosno građanki koje se odnose na diskriminaciju i 16 pritužbi koje se odnose na nasilje u obitelji. Dalje, Ured pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom koji zaprima pritužbe na diskriminaciju osoba sa invaliditetom je u razdoblju za koje se podnosi izvješće zaprimio 10 pritužbi. Moramo ovdje naglasiti da su sve te pritužbe još u stadiju obrade u smislu utvrđivanja samih činjenica. Ured pravobraniteljice za djecu je od stupanja na snagu Zakona o suzbijanju diskriminacije zaprimio tri pojedinačna predmeta kojima se pri tužitelj pozivaju na diskriminaciju djece. Od navedene tri primjedbe, odnosno prijave jedna se odnosi na područje odgoja i obrazovanja a dvije na područje socijalne sigurnosti. Ured za ljudska prava Vlade Republike Hrvatske kao što znate je u cilju kvalitetnije primjene zakona s projektnim partnerima u okviru provedbe projekta potpora provedbi Zakona o suzbijanju diskriminacije do sada proveo niz aktivnosti koje obuhvaćaju edukacije sudaca, odnosno sutkinja, državnih odvjetnika odnosno odvjetnica, nastavnika, nastavnica, policijske akademije, djelatnika i djelatnica Ureda pučkog pravobranitelja te posebnih pravobranitelja, predstavnika ... [[Govornik se ne razumije.]] i medija, članova i članica županijskih koordinacija za ljudska prava, te niza predstavnika odnosno predstavnica tijela državne uprave. Ministarstvo pravosuđa je temeljem članka 30. a u svezi sa člankom 14. Zakona o suzbijanju diskriminacije izradi obrasce za statističko praćenje sudskih predmeta vezanih za diskriminaciju i ostale diskriminacije u svrhu vođenja evidencije o sudskim predmetima vezanim za diskriminaciju i osnova diskriminacije po kojima se ti postupci vode. Ovdje treba naglasiti da je Ured za ravnopravnost spolova Vlade Republike Hrvatske prigovorio navedenom ministarstvu zbog toga što su u jednom od obrasca koji su objavili u Narodnim novinama u siječnju mjesecu ove godine stavili su znači u istu kategoriju spol, spolnu orijentaciju i izražavanje. Mi smo odmah pokrenuli znači temeljem te primjedbe i pisano i usmeno prema Ministarstvu pravosuđa da to ispravi i ono je u tijeku ispravka, ispravit će taj obrazac tako da svaka ta kategorija ima i posebno mjesto u tom obrascu kako ne bi one bile skupne, nego bi bila svaka pojedinačno obrazložena. Međutim, što je ovdje bitno za istaknuti? Bitno je za istaknuti da iz do sada prikupljenih podataka proizlazi da u Republici Hrvatskoj nema sudskih postupaka vezanih za diskriminaciju po bilo kojoj diskriminacijskoj osnovi sukladno Zakonu o suzbijanju diskriminacije. Ne velimo da ih nema možda po Zakonu o radu i nekim drugim zakonima ili to su zakoni koji su prije ovog zakona imali mogućnost da suzbijaju diskriminaciju u određenim područjima. Ali po ovom zakonu po kojima izvješće sad mi podnosimo, znači nema sudskih postupaka što ne znači da ih neće biti. Isto tako, također je za napomenuti da je u Ministarstvu pravosuđa je u tijeku stvaranje baza podataka o sudskim postupcima prekršajnim, kaznenim zbog djela počinjenih iz diskriminacijskih razloga a sukladno mjeri 713 Nacionalnog plana za borbu protiv diskriminacije. I slijedom gore navedenog, razvidno je da pučki pravobranitelji i posebni pravobranitelji kao zaduženo tijelo odgovorno pristupila provedbi aktivnosti u cilju zaštite od svih oblika diskriminacije, a u okviru djelokruga nadležnih ministarstva i vladinih ureda kontinuirano se provodi niz mjera kojima se smanjuju rizici diskriminacije. Posebice treba istaknuti aktivnosti poduzete u svrhu unapređivanja statističkog praćenja sudskih postupaka vezanih za slučajeve diskriminacije određivanjem obveze sudovima da Ministarstvu pravosuđa tromjesečno dostavljaju podatke ispunjavanjem propisanih obrazaca. Obzirom na navedene dosadašnje primjere i primjedbe u zakonu iz prikupljenih statističkih podataka kao i mišljenja nadležnih tijela preuranjeno je ocjenjivati učinak provedbe zakona. U odnosu na navedeno moramo konstatirati da ne postoji potreba za eventualnom izmjenom ili izmjenama zakona. Ocjenjuje se da će zakon imati najveći izazov u području provedbe u narednom razdoblju pri čemu treba naglasiti potrebu daljnjeg sustavnog senzibiliziranja i edukacije prvenstveno sudaca i službenika državnih tijela i tijela jedinice lokalne, područne, regionalne samouprave, javnih službi ali i čitave hrvatske javnosti. Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo hvala lijepo.
Hvala. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kao što je rekao državni tajnik pred nama je Izvješće o učincima primjene Zakona o suzbijanju diskriminacije koje je Vlada podnijela Hrvatskom saboru na osnovu jednog zaključka koji je donesen prilikom usvajanja ovog Zakona o suzbijanju diskriminacije prošle godine u sedmom mjesecu mi se čini. Ja moram odmah kazati u ime kluba da, mislim da mi i tada nismo glasali za taj zaključak jer je po nama u stvari on pomalo besmislen bio od strane HSS-a predložen pa onda i usvojen od većine. Stvarno nam nije jasno da se na osnovu tri mjeseca primjene zakona i to upravo Zakona o suzbijanju diskriminacije mogu uopće izvesti neki konkretniji zaključci i da se eventualno može doći do nekih pokazatelja koji bi onda mogli eventualno usmjeravati ka tome da li taj zakon funkcionira u praksi ili ne funkcionira i gdje su problemi u njegovom eventualnom nefunkcioniranju. Tako da bih ja u stvari rekla da je ovakvo izvješće valjda bilo i jedino moguće. Ono na što bih željela u ime kluba posebno upozoriti kada je u pitanju problematika diskriminacije po različitim osnovama, pa onda i primjene Zakona o suzbijanju diskriminacije. Naime, to je po nama još uvijek apsolutno nedovoljno poznavanje javnosti, odnosno upoznavanje javnosti sa time što diskriminacija uopće jeste i koje su to vrste diskriminacije, kako ih prepoznati, na koji način se boriti protiv njih, na koji način netko tko je izložen pojedinim vrstama diskriminacije se može uopće zaštititi od bilo kakve vrste diskriminacije. To je nedovoljno poznato i najširoj javnosti, a na žalost sa ovom problematikom nisu dovoljno educirani niti oni koji bi trebali raditi na sprečavanju diskriminacije ili i na kažnjavanju onih koji diskriminaciju po različitim osnovama čine. To je dakle taj veliki jedan problem edukacije koji u Hrvatskoj kada je u pitanju ova problematika apsolutno još nije saživio. Stoga i može stajati u ovom izvješću ona rečenica gdje se kaže da u Hrvatskoj nema u toku niti jednog postupka, sudskog postupka po bilo kojoj vrsti diskriminacije. Međutim ja upozoravam u ime kluba da ovdje ustvari je jedan nedostatak u ovom izvješću, je netko ovdje trebao točno objasniti zbog čega je to tako, da ne bi se možda stekla lažna slika da u Hrvatskoj diskriminacije nema. Nismo mi baš ništa puno različiti i drugačiji u odnosu na i sve ostale zemlje, jer to što nema sudskih postupaka to je vezano uz ono što sam maloprije govorila. Nedovoljno poznavanje građana o tome što diskriminacija jeste i što eventualno, što je to što je zabranjeno i kome se oni mogu obratiti ako smatraju da su na bilo koji način diskriminirani. Dakle ovdje mi se čini da je potrebna jedna dodatno obrazloženje jer u Hrvatskoj sudskih postupaka nema ne zato što diskriminacije nema, nego zato što još uvijek se ustvari kako, kome se obratiti i šta je ustvari, šta zakon, između ostalog i Zakon o suzbijanju diskriminacije, ali i mnogi drugi zakoni omogućuju. Osim toga mislim da je i na raspravi pojedinim odborima istaknuto da se pojedini oblici diskriminacije, dakle ono što spada pod diskriminaciju u ovom zakonu vode kao sudski postupci, odnosno vode, statistički se vode kao kaznena djela temeljem nekih drugih zakona. Recimo jedan dio diskriminacije koji proizlazi iz Zakona o radu, dakle kada su u pitanju neke povrede radnog prava, a one u ovom dijelu uopće nisu obuhvaćene. Drugo također što želim posebno naglasiti u ime kluba, a to je ovo pitanje vođenja statistike. Mi smo i u raspravi, kada smo donosili Zakon o suzbijanju diskriminacije posebnu pažnju i tražili smo, to državni tajnik čini mi se dobro zna, da smo razgovarali o problematici statističkih podataka. Statistički podaci su nama potrebni, ne samo zato da bismo eto nešto vodili toliko da se vodi, nego da bismo iz tih statističkih pokazatelja izvlačili nekakve zaključke i mogli donositi i određene prosudbe. Statistički podaci po obrascima koje je dalo Ministarstvo pravosuđa, dakle odnosno obrasci za vođenje statističkih podataka smatramo apsolutno nedostatnim i kao takvi molimo i tražimo dakle da Ministarstvo pravosuđa izvoli te obrasce promijeniti, jer se radi o nekoliko vrsta tih obrazaca. Dakle radi se o obrascu koji imaju pod jednu statističku kategoriju su podredeni spol, izražavanje i spolna orijentacija, onda jezik, vjera i nacionalno podrijetlo, onda zdravstveno stanje, invaliditet, genetsko nasljeđe i rodni identitet i to su dakle pod te iste kategorije su stavljeni dakle sve te različite vrste diskriminacije i mi na kraju nećemo imati adekvatne statističke pokazatelja. Dakle ja apeliram u ime kluba da Ministarstvo pravosuđa to promijeni, pa onda i u skladu sa time, obzirom da evo i državni tajnik kaže da postoji volja da se to promijeni, onda molim vas ne bi trebala stajati niti ova neka pohvala u smislu unapređenja statističkog praćenja sudskih postupaka i svega ovog. Dakle tu bi molili također da. Onda u zaključcima jasno stoji dakle što će se tražiti od pojedinih ministarstava u ovoj nekakvoj doradi, pa i kada su u pitanju ti statistički obrasci. Ponavljam, ono što sam rekla na početku, ovo izvješće je takvo kakvo je, ono je Vlada učinila. Osobno bih u ime kluba bila sretna da i neka druga izvješća dolaze, a koja dosta kasne. Ali evo ovo je u 3 mjeseca se stvarno ama baš ništa posebno ne može zaključiti kada je u pitanju provedba Zakona o suzbijanju diskriminacije. Hvala.
Hvala. Klub HDZ-a, gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja ću na početku reći da će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovo izvješće, jer smatramo da je ono cjelovito i potpuno, naravno za 3 mjeseca primjene Zakona o suzbijanju diskriminacije nije moglo biti šire ni opsežnije. Iz izvješća je razvidno evo da su, što su učinile institucije od Pučkog pravobranitelja do specijaliziranih pravobranitelja u smislu provođenja Zakona o suzbijanju diskriminacije. Ja ću se evo odmah sada kratko na početku osvrnuti na izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom i kao što je državni tajnik rekao 10 pritužbi pristiglo je uredu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Naravno, evo složila bih se i sa kolegicom Sobol, to ne znači da u Hrvatskoj nema diskriminacije, to ne znači da u Hrvatskoj nema diskriminacije nad osobama s invaliditetom, ali ono što mi se čini da nadalje trebamo zajedno činiti, a to je edukacija kako bi se i same osobe s invaliditetom usudile, da tako kažem, prijaviti diskriminaciju jer one to na žalost još uvijek ne čine u dovoljnoj mjeri. Dobar primjer toga bio je i kada je Vlada provodila kampanju protiv nasilja nad ženama u kojoj je posebnu pozornost, da tako kažem, posvetila ženama s invaliditetom. Vidjeli smo da na početku te kampanje nijedna skoro žena s invaliditetom u Republici Hrvatskoj nije željela govoriti o tome da li je nad njom izvršeno bilo kakvo nasilje, a toga znali smo da ima pa čak i u krugu najuže obitelji. Evo ovom prigodom mogu reći zahvaljujući predsjednici Vlade, koja je tada kao potpredsjednica Vlade vodila tu kampanju, uspjeli smo osnažiti žene s invaliditetom da one danas na SOS telefon koji se nalazi u Zajednici saveza osoba s invaliditetom govore o nasilju i ne samo o nasilju, one govore i o svim drugim vrstama diskriminacije. To znači da smo ipak evo krenuli jednim dobrim smjerom i smatram da isto tako, a evo imamo i naznake imam i najsvježiju informaciju da Ured Vlade Republike Hrvatske, Ured za ljudska prava uskoro priprema i jedan veliki seminar koji će upravo biti posvećen edukaciji osoba s invaliditetom kako bi jednostavno razumjeli, kako bi shvatili što je to diskriminacija i da li je nešto što im netko drugi čini diskriminacija ili nije. Danas kada je u pitanju diskriminacija ne samo osobe s invaliditetom nego i ostali građani za većinu vrsta diskriminacije smatraju da je to normalno ponašanje i zato to i ne prijavljuju. Naravno da je za ova 3 mjeseca teško govoriti o nekakvim velikim učincima, ali ono što je vidljivo i što svakako podržavam, a to je da su se svi uključili u, da tako kažem, prezentiranje Zakona o suzbijanju diskriminacije i u edukaciju ljudi. Naravno tu ne smijemo stati. Educirati treba sve institucije, educirati treba suce, sutkinje, državne odvjetnike, državne odvjetnice pa i same pravobranitelje i pravobraniteljice, dakle sve nas slobodno mogu reći još dodatno treba educirati kada je u pitanju Zakon o suzbijanju diskriminacije i ja vjerujem da će Vlada Republike Hrvatske sasvim sigurno to činiti i dalje zajedno sa pučkim pravobraniteljem i sa svim ostalim specijaliziranim pravobraniteljima kako bismo evo možda tek nakon godinu dana, 3 mjeseca je prekratak rok, ali evo nakon godine dana od primjene zakona mogli bismo možda dobiti i nekakve konkretnije pokazatelje. Ja u svakom slučaju evo želim reći kako je ovo izvješće doista dobro pripremljeno i još jednom ističem da će ga klub Hrvatske demokratske zajednice podržati. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Evo ga ja ću doista kratko o ovom izvješću zato što i ono samo po sebi nije baš jako veliko, a htjela bi se ustvari i složiti sa kolegicom Gordanom Sobol da je na neki način i pomalo besmisleno s obzirom da se odnosi na doista vrlo kratko vrijeme primjene ovog zakona. Ja bih na početku imala jednu terminološku primjedbu na samo izvješće jer znam da je to naslijeđe na neki način i samog zakona, ali mislim da se ne može govoriti o spolnoj orijentaciji kao osnovi za diskriminaciju jer se radi ustvari o seksualnoj orijentaciji, a ne o spolnoj orijentaciji. Spol je nešto s čime se rađamo, a seksualna orijentacija je nešto što tijekom života u principu se opredjeljujemo pa ne znam da li je to moguće izmijeniti ali mislim da bi bilo terminološki puno, puno jasnije kada bi se govorilo o seksualnoj orijentaciji, a ne o spolnoj orijentaciji jer mi ne možemo biti spolno orijentirani. Možemo imati rodni identitet. Ja ću se posebno ustvari osvrnuti na ovaj dio izvješća koji se odnosi na edukaciju. Ja doista smatram da je edukacija ustvari presudna ukoliko želimo imati jedan učinkovit, učinkovitu provedbu ovog inače kvalitetnog zakona jer naime nedavni, ako možemo govoriti o nedavnim primjerima koji su vezani uz diskriminaciju po seksualnoj osnovi, odnosno po seksualnoj orijentaciji, govore nam o tome da niti službenici u Ministarstvu unutarnjih poslova nisu dovoljno educirani po ovoj osnovi diskriminacije. Na što konkretno mislim? Mislim konkretno na slučaj "Zagreb Pride-a" koji je bio održan početkom ovoga ljeta i kada su određene skupine organizirale tzv. "Anti-gay pride". To su bile skupine koje su na svojim web stranicama otvoreno pozivale na mržnju i na rasnu, nacionalnu, seksualnu i drugu diskriminaciju, na što smo mi iz kluba SDP-a upozorili, na kraju krajeva i samo Ministarstvo unutarnjih poslova i tražili smo da se zabrani organizacija ovakvog skupa s obzirom na to da se organizatori tog skupa pozivaju na određene protuustavne kategorije, između ostalog na njihovim web stranicama tražilo se da se ruši ustavni poredak Republike Hrvatske. Nažalost Ministarstvo unutarnjih poslova nije uopće reagiralo na ovaj slučaj, ono je dopustilo održavanje ovoga skupa i uz vrlo jake mjere ustvari policijske zaštite onih ljudi koji su bili sudionici gay pride-a ipak nisu uspjeli spriječiti to da su znači sudionici ovog anti-gay skupa pljuvali, vrijeđali, omalovažavali sudionike tog skupa. Ja vidim da je u ovom izvješću dosta veliki dio dokumenta posvećen upravo toj edukaciji i ja nisam sigurna na koji način se ustvari konkretno ta edukacija provodi, ali mislim da bi bilo nužno i presudno da se ne samo policijski službenici koji jesu uključeni u ovakve nekakve operacije educiraju o tome na koji način treba postupati nego i da se dužnosnici samih ministarstava educiraju o tome kako bi ubuduće pravodobitno reagirali na ovakve slučajeve i zabranjivali ovakve skupove zato što se eto na taj način krši i Ustav Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Pa fenomen diskriminacije zapravo složit ćete se vjerujem predstavlja ozbiljnu prijetnju pri ostvarivanju izgradnje društva s visokim stupnjem socijalne sigurnosti, tolerancije pa i zaštite i promicanja ljudskih prava. To je ono zapravo što svi želimo. Naravno uz sve to ide i povećanje standarda življenja i kvalitete života, ekonomske i društvene kohezije i solidarnosti. Što se tiče zakona koji je eto tek zaživio možemo reći ili ćemo njegove učinke tek moći sagledati, možemo reći da je Vlada Republike Hrvatske pristupila izradi jedinstvenog antidiskriminacijskog propisa, odnosno Zakona o suzbijanju diskriminacije, a on će sigurno imati svoje učinke, pa dijelom i kada se involvira u sve slojeve našeg društva. Ono što je eto i kolegica rekla naravno u to će se ubrojiti i onaj dio ili onaj segment koji se odnosi na dovoljnu edukaciju, mislim da ćete se složiti. Podsjećam jednako takao na odredbe zakona i na ono što on propisuje kao diskriminatorne osnove, a to su rasa i etnička pripadnost, boja kože, spol, jezik, vjera, političko i drugo uvjerenje, nacionalno ili socijalno podrijetlo, članstvo u sindikatu, obrazovanje, društveni položaj, bračni ili obiteljski status, dob, zdravstveno stanje, invaliditet, rodni identitet ili izražavanje, genetsko nasljeđe ili solna orijentacija. Ne sumnjam da vi to već sve dobro znate, međutim namjerno sam sve ovo ponovila kako bismo još jednom ukazali na sve ono čime se ovaj zakon bavi ili kako bismo još jednom probudili ili senzibilizirali hrvatsku javnost da upravo u ovim temama i u ovim područjima može ukazivati na diskriminaciju. Jedna od temeljnih namjera pri izradi zakona bilo je osigurati suzbijanje diskriminacije u čitavom nizu društvenih područja u kojima se ona pojavljuje, pa su stoga i određena područja u kojima se zakon primjenjuje, dakle rad i radni uvjeti, obrazovanje, znanost i sport, stanovanje, javno informiranje i mediji i slično. Do donošenja zakona problem u suzbijanju diskriminacije bilo je zapravo nepostojanje tijela koje je specijalizirano za praćenje trendova diskriminacije, pa i analizu statističkih podataka o slučajevima diskriminacije, upozoravanje javnosti pa eto i sa ovog mjesta na pojave diskriminacije, te pružanje pomoći fizičkim i pravnim osobama pri pokretanju sudskog postupka i slično. Poslove takvog neovisno specijaliziranog tijela za suzbijanje diskriminacije obavlja Ured pučkog pravobranitelja, a upravo određivanje Ureda pučkog pravobranitelja kao središnjeg tijela za suzbijanje diskriminacije, trebalo bi zapravo unaprijediti i suradnju pučkog pravobranitelja sa ostalim specijaliziranim pravobraniteljima. Naime, sukladno odredbama zakona i specijalizirani pravobranitelji u Republici Hrvatskoj podsjećam, mogu postupati u slučaju diskriminacije, naravno svaki u svom djelokrugu rada, ali s obvezom dostavljanja informacija Uredu pučkog pravobranitelja. Ono što je jednako tako važno, a to je da u procesu izrade godišnjeg izvješća, dakle kada će zakon doživjeti svoju prvu godinu o pojavama diskriminacije, treba uključiti svakako sve relevantne institucije i sektore, dakle organizacije civilnog društva, sindikate, udruge poslodavaca, savjet za nacionalne manjine. Isto tako želim podsjetiti da donošenjem ovog zakona Vlada Republike Hrvatske je još jedno htjela ostvariti ozračje u kojem se osigurava zaštita svih osoba od potencijalno diskriminirajućih situacija. Sukladno tome podsjećam da se žrtvama diskriminacije i svim osobama koje su nazočile diskriminacije ili je prijavile ili tzv. zviždačima, omogućuje zaštita od daljnje diskriminacije. Dakle, na taj način još jednom želimo ohrabriti sve osobe koje su se našle u okruženju koje je po njih bilo diskriminirajuće, da ih osnažimo i da diskriminaciju nesmetano i bez ikakvih posljedica prijavljuju nadležnim tijelima. Vidjet ćemo hoćemo li onda imati ovakve statističke pokazatelje u izvješću. U svakom slučaju kratak je bio rok za sustavniju analizu i premalo je do sada bilo podataka, ali u svakom slučaju podržavamo izvješće i naravno želimo puno uspjeha u daljnjem provođenju zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Mirela Holy.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Evo ga s obzirom da je kolegica također se osvrnula na ovu nužnost edukacije, ja ne mogu a ne primijetiti da danas u ovom izvješću u ovoj dvorani osim uvaženog predlagatelja isključivo govore žene. Pa mislim da bi bilo jako, jako dobro kada bismo mi malo educirali naše kolege saborske zastupnike kako bi imali malo više senzibiliteta prema ovoj problematici, jer očigledno interes za ovu vrstu problematike isključivo na neki način okupira žene, a to isto dovoljno govori.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Mislim da ne treba muškarcima ... na nešto što oni vjerujem sami dobro znaju.
Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo kolege. Pa evo već smo čuli zapravo da je dosadašnje vrijeme primjene ovoga zakona, zapravo vrlo kratko i nije dovoljno kako bi se mogli ocijeniti njegovi učinci. Pa iz toga razloga u ovom trenutku ne postoji potreba za eventualnim izmjenama zakona. Do sada također smo mogli vidjeti iz priloženog izvješća, da nema niti jednog sudskog postupka po nekoj diskriminatornoj osnovici. U okviru primjene zakona provedeno je niz akcija koje obuhvaćaju edukaciju sudaca, sutkinja, državnih odvjetnika, državnih odvjetnica, pripadnika policijske akademije, predstavnika MGO-a, medija, državnih službenika, predstavnika tijela državne uprave itd., itd. Do kraja 2009. godine će se pokrenuti kampanja podizanja svijesti o neprihvatljivosti diskriminatornog ponašanja, iza toga će se završiti drugi krug istraživanja stavova kod građanki i građana u Hrvatskoj i rezultati će naravno biti predstavljeni hrvatskoj javnosti. Publicirat će se također i priručnik o provedbi zakona i na kraju će se održati nacionalna konferencija o Zakonu o suzbijanju diskriminacije, što držim da je vrlo važno. Treba naravno istaknuti da pučki pravobranitelj i posebni pravobranitelji kao zadužena tijela, odgovorno provode aktivnosti koje su im i stavljene kao obveza u cilju zaštite od svih oblika diskriminacije i na taj način naravno da se onda smanjuju i rizici diskriminacije. Na kraju, ja ću sebi dopustiti zapravo izreći jednu misao i izvući da nam ovaj zakon zapravo pomaže u traženju istinitoga, lijepoga, dobroga i zajedništva sa drugim ljudima za zajednički rast. Stoga ću podržati ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. Želi li državni tajnik završni osvrt? Da. Državni tajnik Stjepan Adamić, završni osvrt.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo. Evo samo kratko. Što se tiče tri mjeseca rekao sam da je to zaključak Hrvatskog sabora, Vlada je profesionalno odradila svoj posao i mi smo to izvješće ovdje dali. Isto tako, što se tiče edukacije mi ćemo ubrzano i agresivno ići prema svim stručnjacima koji se bave diskriminacijom i normalno edukacija široke javnosti u Republici Hrvatskoj što je izuzetno bitno, to je nekoliko puta ovdje napomenuto i mi ćemo to definitivno raditi naročito Ured za ljudska prava Vlade Republike Hrvatske i kompletna Vlada Republike Hrvatske to će apsolutno podržavati i raditi na tome. Međutim, htio sam napomenuti nešto drugo. Ovo je izvješće od tri mjeseca koje smo mi morali profesionalno odraditi prema vama, ali izvješća za godinu dana dat će pučki pravobranitelj jer on je središnje tijelo nadležno za suzbijanje diskriminacije temeljem članak 12. zakona. Prema tome, slijedeće godine ćete vi ovdje znači dobiti jednogodišnje izvješće pučkog pravobranitelja koje će vam minuciozno nadam se pobrojati apsolutno sve kategorije za razdoblje od jedne godine jer jedna godina je razdoblje gdje se može na neki način i znanstveno tome prići, tri mjeseca malo teže osobito ako je to prvi zakon i ako je to samo kratki rok od tri mjeseca. Pa znači, govorimo o tome da će pučki pravobranitelj dati jedno izvješće slijedeće godine vjerojatno na proljeće o cijeloj 2009. godini i o učincima ovog zakona u 2009. godini. I na kraju, moram ovdje naglasiti što je vrlo bitno, jasno istaknuti ulogu bivše potpredsjednice Vlade ministrice obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti današnje premijerke koja je u ono vrijeme kad se donosio zakon bila podvrgnuta velikim medijskim i drugim pritiscima i to bez ikakve osnove da bi danas kada evo ovo izvješće imamo nakon tri mjeseca jasno mogli iščitati da smo mi Republika Hrvatska postala i da sve više postaje uljuđena europska država. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na 28. točku. Izvješće o učincima primjene zakona o suzbijanju diskriminacije. Podnositelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o primjeni Zakona o suzbijanju diskriminacije. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova. 93 glasa za i dva suzdržana i ništa protiv.
Još ćemo večeras jednu točku raspraviti. - Izvješće Hrvatske energetske regulatorne agencije za 2008. godinu – ostvarenje proračuna Hrvatske energetske regulatorne agencije za 2008. godinu – podnositelj: Hrvatska energetska regulatorna agencija Hrvatska energetska regulatorna agencija podnijela je ovo izvješće na temelju članka 25. Zakona o regulaciji energetskih djelatnosti. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Izvješće ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja predsjednik Upravnog odbora HERA-e gospodin Tomo Galić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Čast mi je i zadovoljstvo pozdraviti vas ispred Hrvatske energetske regulatorne agencije i u najkraćim crtama upoznati vas sa sadržajem Godišnjeg izvješća HERA-e za 2008. godinu. Dakle, prema Zakonu o regulaciji energetskih djelatnosti HERA je dužna jedanput godišnje podnijeti Hrvatskom saboru izvješće o svom radu. Želim naglasiti da je ovo izvješće po prvi puta strukturirano, dakle sadržaj izvješća strukturiran je prema preporuka ERGEGA, ERGEG je europsko udruženje nacionalnih regulatornih tijela članica zemalja Europske unije. Dakle, u tom smislu smo mi i ovo izvješće vama prilagodili upravo tom europskom standardu. Hrvatska energetska regulatorna agencija član je, u statusu je promatrača, dakle član je tog udruženja i u statusu je naravno promatrača do tada dok se Republika Hrvatska ne pridruži odnosno ne postane punopravna članica Europske unije. Godišnje izvješće naravno svih nacionalnih regulatornih tijela zemalja članica mogu se naravno vidjeti na internet stranicama tog udruženja tako da je vrlo lako sad uspoređivati naše izvješće sa izvješćima svih ostalih regulatora članica Europske unije. Tijekom 2008. održano je 19 sjednica Upravnog vijeća HERA-e na kojima je razmatrano ukupno 267 točaka dnevnog reda. Sve odluke Upravnog vijeća redovito se objavljuju na internetskoj stranici HERA-e koja je u zadnju godinu dana zabilježila 61 tisuću i 400 posjeta tijekom kojim je pristupljeno na 363 tisuće stranica. Tijekom 2008. u HERA-i je zaprimljeno ukupno 106 žalbi i prigovora kupaca energije a u kojima je predsjednik Upravnog vijeća HERA-e donio odgovarajuće odluke. Protiv odluka HERA-e nije pokrenut niti jedan upravni spor. Ukratko ću se samo osvrnuti na stanje u energetskom sektoru i to po vrstama energenata ili oblika električne energije kako ne bi ponavljao sve ono što je u izvješću zapravo vrlo detaljno opisano. Dakle, što se tiče električne energije zakonodavstvo Republike Hrvatske je u potpunosti usklađeno sa zakonodavstvom Europske unije, proces restrukturiranja elektro-energetskog sektora proveden je u potpunosti, utvrđene su tarife po svakoj zasebno reguliranoj energetskoj djelatnosti, tržište električne energije uspostavljeno je u potpunosti i svi kupci električne energije u Republici Hrvatskoj mogu slobodno izabrati opskrbljivača na tržištu. Pravo na javnu uslugu opskrbe električnom energijom imaju samo kupci iz kategorije potrošnje kućanstva. Što se tiče plina Zakon o tržištu plina u potpunosti je usklađen sa zakonodavstvom Europske unije, donijeta je većina podzakonskih propisa. No međutim, preostao je još jedan manji broj podzakonskih propisa koji se planira donijeti do kraja 2009. godine. U tijeku je proces restrukturiranja svih energetskih subjekata sukladno odredbama toga zakona i taj bi proces trebao završiti do kraja 2010. godine. Dakle, tržište plina formalno pravno je otvoreno u Republici Hrvatskoj, no međutim još uvijek nisu ostvareni svi nužni preduvjeti za funkcioniranje tržišta plina u Republici Hrvatskoj. Do kraja 2010. godine dakle ističe zakonom utvrđeni prijelazni period i početkom 2011. bit će ostvareni svi preduvjeti za funkcioniranje tržišta prirodnog plina u Republici Hrvatskoj. Što se tiče plinske energije izvršen je prijelaz s komunalne djelatnosti u energetsko zakonodavstvo, dakle prije je za tu djelatnost važio Zakon o komunalnom gospodarstvu dok danas za tu djelatnost važi energetsko zakonodavstvo. Zakon o proizvodnji, distribuciji i opskrbi toplinskom energijom kao i većina podzakonskih propisa su doneseni a do kraja 2009. godine bit će doneseni i preostali podzakonski propisi iz toga područja. Od 1. siječnja ove godine po prvi puta su utvrđene cijene tih usluga prema tarifnom sustavu kojeg je donijela Hrvatska energetska regulatorna agencija. Mi smo izvršili tijekom ove godine kompletno nadzor nad primjenom tih cijena i planiramo po završetku ove godine po prvi puta izvršiti kontrolu tih cijena kako bi kvalitetno mogli utvrditi da li je možda u nekoj mjeri potrebno mijenjati ili tarifni sustav ili možda važeće cijene. Što se tiče obnovljivih izvora energije ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle svi zakonski i podzakonski propisi su doneseni i usklađeni su sa direktivama Europske unije. U tijeku je analiza primjene tih propisa i vrše se prve korekcije propisa tamo gdje su uočeni određeni problemi u primjeni i u skorije vrijeme očekuje se i završetak izgradnje prvih i većih objekata na tom području, dakle prvenstveno se tu misli na objekte, na vjetroelektrane, dakle na objekte koji proizvode električnu energiju iz obnovljivih izvora energije, dakle prvenstveno vjetra. Naravno, imamo već i prve primjere malih elektrana na sunce, male hidroelektrane, biomasa dakle i prve male kogeneracije. Na kraju ću samo još skrenuti pozornost dakle da je Europski parlament i Vijeće Europske unije donijelo i treći energetski paket, dakle Republika Hrvatska je u svojstvu pridruživanja Europskoj uniji također je obvezna dakle preuzeti to zakonodavstvo, dakle i prije svega ga prenijeti u hrvatsko zakonodavstvo u istim rokovima kao što je predviđeno i za članice Europske unije i naravno nakon toga i implementirati. Ovo je jedna jedinstvena prilika da se odjedanputa izvrši još jedno nužno usklađenje svih naših energetskih propisa jer su oni donošeni kroz niz godina i mogu se određene nomotehničke pa i određene definicije koje nisu jednoznačno određene sada uskladiti i u tom smislu ćemo zapravo biti na jednoj novoj kvaliteti dakle što se tiče energetskog zakonodavstva u Republici Hrvatskoj, dakle koje će u tom slučaju biti potpuno i transparentno usuglašeno sa zakonodavstvom Europske unije. I na kraju samo da spomenem dakle da je tijekom 2008. godine HERA zaposlila 8 novih radnika, tako da na dan 31. prosinca bi HERA imala 43 radnika, a na dan 1. srpnja 2009. ima 48 radnika. HERA će i dalje nastaviti s jačanjem svojih administrativnih, organizacijskih i stručnih kapaciteta kako bi na učinkovit i kvalitetan način mogla izvršavati svoje zakonom propisane obveze i time doprinijeti daljnjem razvoju tržišta energije i razvoju energetskog sektora u cjelini u Republici Hrvatskoj. I ukratko osvrt samo na revizora, dakle nezavisnog revizora na poslovanje HERA-e. Dakle, prema mišljenju neovisnog revizora financijska izvješća HERA-e daju istinit i objektivan prikaz financijskog položaja HERA-e na dan 31. prosinca 2008. godine, sukladno Uredbi o računovodstvu neprofitnih organizacija. Zahvaljujem na pozornosti.
Hvala. Odbor za gospodarstvo? Otvaram raspravu. Nitko se nije prijavio. Zaključujem neotvorenu raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa 1. točkom Prijedlog odluke o imenovanju člana Upravnog vijeća Hrvatske izvještajne novinske agencije, 2. Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2008., 3. Izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo za 2008. godinu, 4. Izvješće o promicanju svijesti o ravnopravnosti žena i muškaraca u programima HR-a i HTV-a te na HRT-u za razdoblje 2008. do 2009. i 5. Izvješće o napretku u područjima kulture govora, potpunog i objektnog informiranja, razvitka javnih sadržaja ostvarivanju programa javne televizije te otklanjanju pogovora o mogućoj korupciji unutar HRT-a. I u 12 sati bi bilo glasovanje o raspravljenim svim točkama dnevnog reda.
Prelazimo na Izvješće o radu Hrvatske energetske regulatorne agencije za 2008. godinu. Ostvarenje proračuna Hrvatske energentske regulatorne agencije za 2008. godinu. Podnositelj Hrvatska energetska regulatorna agencija. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu matičnog radnog tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak. "Prihvaća se Izvješće o radu Hrvatske energetske regulatorne agencije zapažanjima koja su značajna za razvoja energetskih tržišta i javnih usluga u energetskom sektoru, analizi energetskog sektora, te ostvarenje proračuna agencije za 2008. godinu." Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće prihvaćeno je većinom glasova, 66 glasova za, jedan suzdržan i 30 protiv. Dobro jutro dame i gospodo zastupnici! Nastavljamo sa radom i prelazimo na - Prijedlog odluke o imenovanju člana Upravnog vijeća Hrvatske izvještajne novinske agencije Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Vlada je predložila ovu odluku na temelju članka 11. i 12. Zakona o Hrvatskoj izvještajnoj novinskoj agenciji. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospođa državna tajnica u Ministarstvu kulture, Nina Obuljen. Izvolite.