Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad molim vas da utvrdimo kvorum. Ubacite vaše kartice u poslaničke jedinice. Pošto su u sali prisutna 93 poslanika, konstatujem da imamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju narodni poslanici Staniša Stevanović i Miroslav Petković (pre podne). Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O LOKALNOJ SAMOUPRAVI (zajednički načelni pretres sa 18. tačkom-nastavak) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Goran Knežević, ovlašćeni predstavnik po ovoj tački dnevnog reda.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici Ministarstva, zakon o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi i zakon o raspodeli sredstava iz budžeta Republike Srbije i učešću opština, gradova i grada Beograda u porezu na zarade za 2005. godinu posledica su i nastavak usvajanja Zakona o budžetu Republike Srbije. Demokratska stranka je podržala sva pozitivna rešenja pre nekoliko dana usvojenog Zakona o budžetu Republike Srbije. Znači, dobro je što se smanjuje javna potrošnja i time verovatno utiče na povećanje konkurentnosti domaće privrede. Dobro je što se smanjuje budžetski deficit i time verovatno izlazi u susret Međunarodnom monetarnom fondu oko otpisa 15% duga prema Pariskom klubu poverilaca. Sa druge strane, veoma je loše što ovaj budžet, usvojen pre neki dan, nema nijednu razvojnu komponentu. Sredstva za privredu su na nivou iz 2002. godine, agrarni budžet i kapitalne investicije su u padu, nema ništa od stanogradnje, a železnica će verovatno doživeti kolaps. Najviše se u ovom Zakonu o budžetu ogrešilo o budžet AP Vojvodine i lokalne samouprave, i to je najveći problem. Skupština AP Vojvodine pokrenula je inicijativu za rebalans budžeta Republike Srbije i nadam se da ćemo biti u situaciji da u ovom domu raspravljamo o tome. Što se tiče lokalnih samouprava, usvajanjem ova dva zakona umnogome će biti otežano funkcionisanje lokalnih samouprava u 2005. godini. Tri su problema evidentna. Prvi problem su rokovi za donošenje lokalnih odluka o budžetu i kriterijumi. Naime, Zakon o budžetskom sistemu je nametnuo određene procedure i dinamiku donošenja odluka o budžetu u lokalnim samoupravama. Sve to počinje sa memorandumom Vlade i ministarstva, da bi usledilo uputstvo korisnicima budžeta, direktnim i indirektnim, i da bi se kroz javnu raspravu došlo do toga da, po dinamici predviđenoj zakonom, 15. novembra opštinsko veće predlaže skupštini odluku o budžetu, a skupštine lokalnih samouprava do 15. decembra svake godine su dužne da usvoje tu odluku o budžetu. U slučaju neusvajanja sleduje privremeno finansiranje, a danas je 10. decembar, i sumnjam da će uspeti lokalne samouprave da donesu svoje lokalne budžete, tako da ćemo verovatno imati problem da će većina lokalnih samouprava biti na privremenom finansiranju, sa svim posledicama koje to nosi po direktne i indirektne korisnike tih budžetskih sredstava. Dalje, do sada je bila praksa, što je i normalno, da uz Zakon o budžetu ide zakon o obimu sredstava i učešću opština, gradova i grada Beograda u porezu na promet. Ovog puta je to drugačije. Ova dva zakona ne prate Zakon o budžetu i imam utisak da je to urađeno namerno, da smo u lokalnim samoupravama stavljeni pred svršen čin, jer je obim transfernih sredstava limitiran po ovom zakonu na 13,8 milijardi. Ministarstvo je ostavilo nama u lokalnim samoupravama da se gložimo između sebe i, kao što ste videli, odnosno imaćemo priliku da vidimo, juče je bio Odbor za finansije i preko 70% amandmana se svodi na to da se povećaju određenim lokalnim samoupravama transferna sredstva, a da se ta sredstva smanje gradu Beogradu, pošto on nominalno ima najveći obim sredstava. Takođe, u ovom zakonu nisu dati detaljni podaci o kriterijumima, kao što je to bilo kod dosadašnjih zakona. Doduše, piše u novom članu 99. zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi da se transferna sredstva raspodeljuju prema sledećim kriterijumima: broj stanovnika, broj odeljenja i broj objekata osnovnih i srednjih škola, broj dece obuhvaćenih društvenom brigom o deci i broj objekata društvene brige o deci, status životne sredine, stepen razvijenosti, veličina teritorije jedinice lokalne samouprave. Međutim, to je trebalo da prati tabelarni uporedni prikaz tih lokalnih samouprava, pa se ne bi dogodilo ono u šta svi sumnjamo, a većina poslanika iz Narodne skupštine koji su u lokalnim samoupravama pričaju o tome, a to je da su se transferna sredstva delila i na osnovu političke podobnosti. U tom smislu ide i amandman profesora Živkovića iz Demokratske stranke, koji je podneo amandman i nadam se da će biti prihvaćen taj amandman na usvojene kriterijume. Drugi problem kod ova dva zakona je obim sredstava. Naime, na predsedništvu Stalne konferencije gradova, kojom u ovom sazivu predsedava gospodin Veroljub Stevanović, gradonačelnik Kragujevca, predstavnici Ministarstva finansija, bila je prisutna gospođa Lukač i gospodin Stepanović, izjavili su da postoji suficit u lokalnim samoupravama i da će u 2005. godini biti transferisano realno manje sredstava lokalnim samoupravama. Sam ministar kod rasprave o Zakonu o budžetu, videli smo u tabelama koje smo dobili juče i prekjuče, predviđa se da će u 2004. godini lokalne samouprave ostvariti 81 milijardu dinara, a u 2005. je predviđeno 88 milijardi. Međutim, to je bila projekcija na osnovu samo šest meseci. Juče smo dobili nove podatke na osnovu projekcije od 11 meseci, da će ova sredstva ostvarena u lokalnim samoupravama biti znatno veća, tako da ćemo doći u situaciju, ako uzmemo u obzir i inflaciju, da su realno sredstva za nekih 7 do 8% niža u lokalnim samoupravama nego što je to bilo u 2004. godini. Dalje, od 1. januara 2005. godine poznato je da se ukida porez na promet i uvodi se porez na dodatu vrednost, koji je u celosti prihod budžeta Republike. U lokalnim samoupravama to treba da se nadomesti povećanjem učešća u porezu na zarade sa 30% na 40% i transferom 13,8 milijardi dinara. Računicom koju smo pokušali da simuliramo u lokalnim samoupravama, a imam izveštaj i od ostalih kolega koji su u lokalnim samoupravama, lokalne samouprave biće oštećene i uskraćene za najmanje 10% svog prihoda. Naime, računica Ministarstva je drugačija. Oni su projektovali izuzetno visoko povećanje plata u 2005. godini i onda to povećanje sa 30% na 40% učešća dovodi do takve računice. Takođe, ako se uzme u obzir da imamo velike probleme u lokalnim samoupravama sa naplatom lokalnih i izvornih prihoda, naravno zbog takve situacije u privredi i u društvu uopšte, dolazimo u situaciju da lokalne samouprave koje su preduzele neke korake imaju dugoročne investicije i neće moći da ostvare svoje planove u sledećoj godini. Osim toga, kod određivanja iznosa transfernih sredstava za lokalne samouprave afirmiše se jedan veoma opasan princip. Znači, što manje izvornih prihoda, to veća pomoć Republike. Sve one lokalne samouprave koje imaju visok stepen naplate izvornih prihoda i visoka izvorna primanja budžeta su oštećene i kažnjene ovom raspodelom transfernih sredstava. Mogu vam reći primer Zrenjanina. Imate to u tabeli i možete pogledati. Zrenjanin je peti po visini izvornih prihoda, a na 16. mestu po transfernim prihodima koje dobija od strane Republike. To je jedan veoma loš recept, jedna demagogija i treba oslobađati građane od određenih nameta da bi se dobilo više iz Republike. Mislim da je to jako loš recept, i to neko mora da plati, i odraziće se sigurno na budući rad lokalnih samouprava. Sledeći problem je transfer sredstava, znači sama tehnika transfera tih sredstava, tih 13,8 milijardi dinara. Naime, u zakonu o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, u novom članu 99, stoji da se srazmerni deo transfernih sredstava iz stava 1. ovog člana uplaćuje jedinici lokalne samouprave jednom ili više puta mesečno. Dalje, u Zakonu o raspodeli sredstava iz budžeta Republike Srbije o učešću opština, gradova i grada Beograda u porezu na zarade u 2005. godini u članu 4. kaže se da ministar nadležan za poslove finansija prenosi opštini, gradu i gradu Beogradu, na račun propisan za uplatu tekućih transfera od drugih nivoa vlasti, u periodu od 5. do 25. u mesecu za tekući mesec u visini 1/12 iznosa iz člana 3. ovog zakona. Znači, očigledno se vidi da postoji određeni problem. Po nama, dinamika transfera ne sme biti vezana za ostvarenje prihoda od PDV-a, već bi trebalo, pošto je to zamena za porez na promet, da se transferiše dva puta mesečno, tačno određenog datuma i ne sme biti vezano za volju ministarstva ili nekog pojedinačnog ministra.
Da li koristite i drugih 10 minuta?
Ne, završavam. Iz svega ovoga evidentno je da su lokalne samouprave uskraćene za deo prihoda. To znači da se neće moći finansirati određene aktivnosti koje su većina lokalnih samouprava preduzele u prethodnom periodu: zaštite životne sredine, agrarni budžet, razvoj malih i srednjih preduzeća, što je postalo sastavni deo većine tih lokalnih budžeta. Znači, svedeni smo na finansiranje poverenih poslova. Ništa od obećane decentralizacije i davanja većih ovlašćenja lokalnim samoupravama. Očigledno je ovo pokušaj da jedna stranka kontroliše sve tokove finansija u ovoj zemlji. Posle Narodne banke Srbije, posle poslovnih banaka, posle osiguravajućih društava, posle Komisije za hartije od vrednosti, došle su na red i lokalne samouprave. DS je protiv toga i DS neće glasati za ovaj zakon.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sve poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Marković.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, ministra nema, bojim se da će ovo biti razgovor gluvih. Danas je na dnevnom redu našeg zasedanja veoma značajan i važan zakon o raspodeli transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije i učešću opština, gradova i Grada Beograda u porezu na zarade u 2005. godini. Od donošenja ovog zakona zavisi umnogome planiranje i realizacija ukupnog razvoja lokalnih sredina. Međutim, po broju podnesenih amandmana se jasno vidi da nisu ispoštovani svi relevantni kriterijumi i da se skoro svi amandmani odnose na preraspodelu sredstava. Nije mi poznato zašto se i iz kojih razloga beži od prakse obavljanja potrebnih konsultacija i davanja obrazloženja svim predsednicima opština o zakonskom projektu pre ulaženja u skupštinsku proceduru. Naime, ministar je juče rekao da su vršene konsultacije. Međutim, broj amandmana demantuje da je bilo kakav dogovor i sporazum postignut. Ne znam zašto, iz kojih razloga nije bilo predstavnika kosovskih opština. Istovremeno se postavlja pitanje zašto se ne poštuje institucija Stalne konferencije gradova i opština. Ono što posebno želim da istaknem i da zatražim objašnjenje i obrazloženje od gospodina ministra Dinkića i njegovih saradnika, a to je tretman i status opština na Kosovu i Metohiji. U Predlogu zakona o obimu planiranih sredstava o učešću opština, gradova i grada Beograda u porezu na zarade i porezu na promet za 2004. godinu, opštine sa Kosova i Metohije su imale isti status kao i ostale opštine i gradovi u Republici. To je posebno istaknuto u članu 6. zakona za 2004. godinu. Citiram: "Sredstva od poreza na promet proizvoda i usluga, ostvarena na teritoriji grada Prištine i opština AP Kosovo i Metohija, usmeravaju se na konsolidovani račun Trezora Republike Srbije. Sredstva iz stava 1. ovog člana prenosiće se gradu Prištini i opštinama u AP Kosovo i Metohija. Raspored sredstava iz stava 2. ovog člana utvrđuje Vlada Republike Srbije, na predlog Koordinacionog centra Srbije i Crne Gore i Republike Srbije za Kosovo i Metohiju". U zakonu za 2005. godinu nema opština sa Kosova i Metohije, a nema ni bilo kakvog obrazloženja zašto oni ponovo nisu zastupljeni, sem dosta šturo, izgleda reda radi, u članu 5. Zakona o budžetu Republike Srbije za 2005. godinu, gde je utvrđen obim i namena sredstava za potrebe jedinica lokalne samouprave na teritoriji AP Kosovo i Metohija. Ovo ne znači ništa i nije nikakva garancija da će se ta planirana sredstva realizovati. Znači li to da se ovim pristupom postavlja dilema, pošto se tokom godine, prema nagoveštajima, očekuju razgovori o statusu pokrajine, pa ona deviza "dok ne znamo čije će biti, da ne ulažemo"? Može se reći da su kosovske opštine u nadležnosti UNMIK administracije, ali od njih se ne očekuju nikakva ulaganja u razvoj infrastrukture na području Kosova i Metohije. Međutim, smatram da su država, pa i nadležna ministarstva, shodno tome, u obavezi da ulažu u opštine na Kosovu i Metohiji, ukoliko žele da narod ostane i opstane, a ulaganja su sastavni deo Plana Vlade Republike Srbije o političkom rešenju pitanja Kosova i Metohije. Ove konstatacije o potrebi ulaganja i izdvajanja sredstava na Kosovu i Metohiji želim da potkrepim i sledećim podacima i argumentima. Iako su za ovu godinu opštine na Kosovu i Metohiji, prema zakonskoj obavezi, tretirane kao i sve ostale u Republici, radnici organa lokalne samouprave do današnjeg dana su primili samo šest mesečnih zarada. Izražavam rezervu prema uveravanju da će to biti nadoknađeno u narednoj godini, jer prema informacijama iz Koordinacionog centra, od nadležnih organa će biti u narednoj godini isplaćeno samo deset mesečnih zarada, što znači da će radnici lokalne samouprave sa Kosova i Metohije biti u minusu za sedam plata. Inače, neophodno je naglasiti da je nužna promena načina isplata zarada, kao i preispitivanje Uredbe Vlade Republike Srbije o visini nadoknada, posebno kod kategorija raseljenih lica. Ukoliko za naznačenu namenu – isplatu zarada, nisu obezbeđena sredstva, sa pravom se postavlja pitanje da li će redovno i uredno biti servisirane i obaveze prema obrazovanju, jer se u mnogim školama na Kosovu i Metohiji nastava odvija u veoma otežanim uslovima, u tri smene, što ne doprinosi, nema sumnje, potrebnom kvalitetu obrazovnog procesa. A da ne govorimo o drugim ulaganjima i investicijama, koje bi trebalo da doprinesu boljem i normalnijem životu interno raseljenih i drugih Srba na Kosovu i Metohiji. Negativni i žalosni primeri, iako smo u 21. veku, što su mnoge srpske enklave u ovom zimskom periodu i po nekoliko dana bez struje i bez ogreva. Najilustrativniji su primeri Lapljeg sela i Dobrotina, koji ovih dana blokadom puteva pokušavaju da reše svoje probleme. Navodno, vrši se svojevrstan psihološki pritisak, kao, razlog što nema struje je taj što građani srpske nacionalnosti ne plaćaju utrošenu električnu energiju, a po informacijama i argumentima, pod pretpostavkom da svi Srbi plate električnu energiju, to ne bi uticalo na dug koji duguju građani Kosova i Metohije ni 1-2 posto. Negde oko 70-80 posto Albanaca ne plaća utrošenu električnu energiju. Takođe, želim da postavim pitanje koje se odnosi na isplatu privremenih nadoknada radnicima koji su radili u privredi na Kosovu i Metohiji, a njihov broj je 28.577, od koga živi na Kosovu i Metohiji 10.827, a van Kosmeta 17.730. Ko, u stvari, daje sebi za pravo da im svakog meseca od ovog ionako simboličnog iznosa zakida od 500 do 700 dinara? Kada se to pomnoži sa 27.000, onda se vidi o kakvoj se cifri radi. Zatim je opravdano i pitanje da li postoji evidencija koliko se sredstava ubira na ime ostalih prihoda, jer se značajan deo sredstava ubira od plaćanja taksi na ime prihoda gradskih organa uprave, po Zakonu o republičkim administrativnim taksama. Ja sam od Udruženja Humanitarni centar za integraciju i toleranciju iz Novog Sada dobio predlog o izmeni i dopuni Zakona o republičkim administrativnim taksama, gde se predlaže i upućuje se preporuka skupštinama lokalnih zajednica da svojim propisima oslobode plaćanje ili da umanje plaćanje taksi na ime prihoda gradskih organa uprave. Naime, o čemu se radi? Na primer, za jednu petočlanu porodicu je potrebno za pribavljanje izvoda iz matične knjige rođenih i uverenje o državljanstvu platiti 2.750 dinara, i to bez troškova putovanja i boravka. Ukoliko se dokumenti pribavljaju iz matičnog ureda u Nišu, za te osobe je to velika i gotovo nepremostiva finansijska prepreka, zbog koje ostaju bez elementarnih statusnih dokumenata, a oni su uslov za ostvarivanje mnogih ljudskih prava. Ovaj predlog se odnosi i na raseljena lica. Inače svi stanovnici KiM pribavljaju ova potrebna lična dokumenta. Na kraju, želim da istaknem da je krajnje vreme da se, zbog izuzetno složenog stanja nakon pet godina od dolaska međunarodnih snaga na KiM, potpuno uključe svi državni organi u rešavanju nagomilanih problema Srba na Kosovu i Metohiji. SPS, a i kosovski socijalisti zato smatraju da je neophodno što pre formirati državni savet za Kosovo i Metohiju, oformiti fond za Kosovo i Metohiju, izvršiti rekonstrukciju u kadrovskom sastavu Koordinacionog centra za KiM. Samo uz ovakav pristup brzo i efikasno možemo rešavati složenost stanja na KiM. U protivnom, izražavam bojazan da će biti kasno da pomognemo srpskom narodu koji je sudbinu vezao za KiM ili se prinudno nalazi u raseljenju, sa nadom da se vrati na ove prostore, jer samo uz tu pomoć možemo da sačuvamo državne prostore KiM. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Sava Urošević.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se sa prethodnim govornikom i molio bih predsedavajućeg da vidi da li je moguće obezbediti prisustvo ministra na ovoj raspravi. Ovo je veoma važna tema i neozbiljno je da pričamo, jer ako nema ministra, naši apeli da se nešto izmeni u postojećem zakonu nemaju kom biti upućeni.
Gospodine Markoviću, upravo će sekretar provetriti kakve su mogućnosti i učinićemo sve da ministar dođe.
Sve je stvar dostojanstva Narodne skupštine nije to nikakav hir, da ministar prisustvuje raspravi kada se govori o zakonu koji je na dnevnom redu, a koji on zastupa ispred Vlade. Molio bih kolege poslanike vladajuće koalicije da se potrude da obezbede kvorum, da u sali stalno bude više od 84 poslanika. To je zbog nas samih poslanika. Dakle, ova dva zakona koje danas imamo pred nama potpuno odstupaju od sistema koji važi u ovoj državi prethodnih 50 godina. Nama nije jasno koji je pristup u pitanju i zašto se menja postojeća praksa, ali smo utvrdili da je ovo loša praksa i da su ovo loši zakoni. Ono što nam smeta jeste to što ministar Dinkić ne uvažava na odgovarajući način Narodnu skupštinu ni poslaničke grupe, niti sve one na koje se odnose zakoni koje on donosi. Tako je i ovaj zakon donet bez adekvatnih konsultacija sa predstavnicima lokalnih samouprava i bez adekvatnih konsultacija sa narodnim poslanicima. Mislimo da to nije u redu, jer mnogo vremena bismo uštedeli, mnoge nejasnoće bismo razjasnili kada bi mogli da sednemo sa ministrom sat vremena i da mu uputimo sve primedbe koje imamo na ove zakone. Ovo je potpuno pogrešan pristup, daje novo značenje terminu lokalna samouprava. Svi verovatno znamo šta je lokalna samouprava kao princip, kao civilizacijsko dostignuće. Ali, imam utisak da Dinkić podrazumeva pod terminom lokalna samouprava da samo on upravlja, samo on ili samo G17 upravljaju svim i svačim u ovoj državi, od UBPOK, sad ćemo i do lokalnih samouprava, sve dok upravlja G17. Ono što je ključno pitanje – koji su to kriterijumi rukovodili ministra da predloži ovakav zakon, koji su to kriterijumi na osnovu kojih bi danas mogli da razgovaramo i da kažemo da li su sredstva u dovoljnoj meri određena lokalnoj samoupravi ili nisu. To je suštinska stvar i pokazaću vam na jednom jednostavnom primeru kako je to izgledalo ranije. Ovo je stari predlog zakona o obimu sredstava i učešću opština i gradova i grada Beograda u porezu na zaradu i porezu na promet u Beogradu 2004. godine. Po svom obimu je barem duplo veći od Predloga zakona koji mi ovde imamo. Ono što je interesantno, ako pogledate ove tabele videćete niz kriterijuma na osnovu kojih možemo uporednom analizom doći do saznanja zašto je i kojoj opštini pripalo koliko transfernih sredstava i uopšte koliko prihoda za predstojeću godinu. Lako možemo videti da li su kriterijumi objektivni, da li je došlo do neke omaške i možemo utvrditi da li jesmo ili nismo zadovoljni načinom na koji je izvršena raspodela tih sredstava. Kako izgleda Predlog zakona o kome danas razgovaramo? Otprilike izgleda ovako: to je to, nabrojani gradovi, nabrojana sredstva i to je sve. U kompletu sa ovim menja se Zakon o lokalnoj samoupravi, pa su nabrojani kriterijumi na osnovu kojih je nejasno ko je u kolikoj meri učestvovao u odluci, odnosno u obimu sredstava koje će imati lokalna samouprava. Zato s pravom većina poslanika ovde, posebno vladajuće koalicije, komentariše ovaj zakon i potpuno je jasno da su neke opštine gde je na vlasti G17 dobile znatno veća sredstva nego druge opštine. Ovde ima još jedna stvar koja je sporna, a to je pristup u odnosu opština, grad i grad Beograd. Za razliku od dosadašnjeg pristupa i dosadašnjeg Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je predviđao sledeći odnos učešća, a to je za opštine 8%, za gradove 10% i za grad Beograd 15%, po ovom zakonu učešće za sve je 40%. Onda se pojavljuje ta cifra na koju su reagovali mnogi poslanici amandmanima, da gradu Beogradu u transferima ide pet milijardi i ne znam koliko miliona dinara. Ne ide gradu Beogradu pet milijardi zato što ministar Dinkić voli Beograd. Upravo ide zbog toga da bi ovi prihodi koji po automatizmu idu Beogradu bili manji i da bi mnogo više Beograd zavisio, bukvalno, od volje ministra Dinkića. Da li bi se to desilo da kojim slučajem u Beogradu nije pobedio Nenad Bogdanović, nego da je pobedio kandidat G17 plus? Da li bi tada 14,4% prihoda zavisilo od dobre volje ministra? Ko garantuje da će tih 14,4% prihoda da se slije u gradsku kasu? Ko zna kakvo će biti punjenje republičkog budžeta? Suštinski problem zbog čega su mnogi poslanici podnosili amandmane jeste princip koji je promenjen posle 10, 15, 20 ili 30 godina funkcionisanja. Uvek je bilo opštinama 8%, gradovima 10%, Beogradu 15%, jer Beograd obavlja niz funkcija koje su daleko skuplje i obimnije nego funkcije koje obavljaju opštine. Predložili smo amandman, ali obzirom na raspoloženje Odbora za finansije, mi smo amandman povukli, ali pročitaću vam deo tog obrazloženja kako bi vama i javnosti bilo jasno da se ovde ne radi o tome da je neko privilegovan, posebno ne Beograd, jer Beograd je možda grad koji je najviše oštećen ovakvim predlogom zakona. Prvo što želim da kažem to je da je Beogradu budžetski okvir nominalno manji od onoga što će biti izvršenje budžeta za 2004. godinu. U nominalnom iznosu, Beograd će imati manje para u narednoj godini. U realnom iznosu, to ne moram da vam objašnjavam, imamo inflaciju oko 12%. Realno, Beograd će biti oštećen, sa 15% manje novca će raspolagati, pod uslovom da ministar Dinkić prebaci sve što treba da prebaci u vidu transfera Beogradu u toku 2005. godine. Iskreno sumnjam, jer da je postojala dobra volja, zašto bi se pravilo ovo što se sad pravi, a to je jedan nelogičan sistem u raspodeli ovih sredstava. Mislim da se zaista iza toga krije želja za političkim uticajem na Beograd, na lokalnu samoupravu i u drugim mestima gde G17 nema odgovarajuće pozicije koje bi oni želeli. To je neka vrsta zloupotrebe vlasti, kao kada je drugi ministar iz G17, Tomica Milosavljević, posmenjivao sve direktora doma zdravlja koji nisu iz G17 ili kao sada kada se smenjuje direktor «Sribijašuma» zato što svoje kadrove želi da postavi za direktore, uprkos tome što oni nemaju adekvatnu stručnu spremu.
Molim vas, vratite se na temu.
Na osnovu ovako predložene strukture finansiranja grada Beograda za 2005. godinu, grad u odnosu na sadašnji finansijski status gubi oko 3,5 milijarde dinara. Imajući u vidu da je na isti način budžet grada za 2004. godinu oštećen za preko dve milijarde dinara, proizilazi da Beograd za poslednje dve godine ostaje bez 20% budžeta, što ozbiljno dovodi u pitanje finansiranja tekućih potreba, izmirenje obaveza za programe i projekte, a posebno izmirenje obaveza o zaključenim ugovorima. A ne znam da li treba da se nadvikujem sa poslanicima G17 plus, ako već mene opominjete, opomenite njih.
Molim vas, omogućite govorniku da kaže šta želi.
Dakle, znači, ovo ozbiljno dovodi u pitanje finansiranje tekućih potreba, zatim izmirenje obaveza za preuzete programe i projekte, a posebno izmirenje obaveza o zaključenim ugovorima o kreditima sa međunarodnim organizacijama. Posebno skrećemo pažnju na sporazum o finansiranju koji je potpisan između Evropske banke za obnovu i razvoj i Vlade Republike Srbije, kojim se Vlada obavezala da će podržati sve što je predviđeno, odnosno predviđene investicione projekte, garantovanje stabilnih i predvidivih, dakle, ponavljam, stabilnih i predvidivih izvora finansiranja grada Beograda. Pored toga, neophodno je da se gradu Beogradu obezbedi mogućnost za realizaciju kredita od Evropske investicione banke, gde je predviđeno da se investicioni projekat, odnosno da se infrastruktura finansira 50% iz kredita, a 50% iz budžeta grada. Naš predlog je bio da se shodno višedecenijskoj praksi i ovde poveća učešće u porezu na dohodak građana sa 40 na 50%. Tada ne bi bilo ovih famoznih pet milijardi transfernih sredstava. Ministar Dinkić je, naravno, naš amandman odbio, a mi ne gajimo iluziju da Skupština može bilo šta da uradi i da promeni. Da zaključim, za nas je ovaj zakon potpuno neprihvatljiv. Mi sigurno nećemo glasati za njega. Nije samo Beograd oštećen, Beograd je najviše oštećen ovim zakonom, vrlo ozbiljno oštećen, a ima gradova koji su prošli bolje i to je tačno. Kao što mi iz Beograda imamo razumevanja za sve one gradove koji su takođe oštećeni ovakvim zakonom, tako i svi vi treba da imate razumevanja za Beograd, jer Beograd je naš glavni grad i potrebno je da se razvija u skladu sa svojim potrebama i mogućnostima ove države, srazmerno kako se to čini u drugim gradovima Srbije. Nadam se da je ovo poslednji put da se odstupa od višedecenijskog principa i da se utvrđuje ovaj princip koji jednoj političkoj grupaciji, koja više praktično ne postoji kao stranka, daje mogućnost da kontroliše sve finansijske tokove, pa čak i lokalne samouprave širom Srbije. Hvala.
Replika, gospodin Miloljub Albijanić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, dakle, žalosno je da za skupštinskom govornicom od poslanika DS-a Milana Markovića slušamo ovoliku količinu neistina. Prvo, što se tiče kvoruma što ste pomenuli, poslanička većina uvek pravi kvorum i to je svima jasno. Poslanička većina će to raditi i ubuduće. Ovde jeste G17 plus jedna od najdisciplinovanijih poslaničkih grupa, uvek smo tu u punom broju. Pitam vas, gospodine Markoviću, da li ste vi uvek tu ili dođete ovako sa pokvarenim rečima da nam držite predavanja ovde s vremena na vreme, ali vam sada kažem da je žalosno da DS, ili sebe smatra demokratskom, ovde raspravlja sa jednim čitavim demokratskim blokom na takav način, takvom retorikom i takvim rečnikom. Da li vi zaista mislite da ćemo na takav način da idemo zajednički u budućnost kako treba, jer mislim da morate dobro da porazmislite o načinu obraćanja narodnim poslanicima i uopšte, mislim na obraćanje u celini. Rekli ste čime sve upravlja G17 plus. Na osnovu koalicionih sporazuma, G17 plus upravlja onim resorima koje smo dobili, a kako to upravlja. Ako vi znate šta to znači domaćinsko upravljanje, ako znate šta znači vođenje računa, ako znate šta znači vođenje računa u svim oblastima gde mi imamo mogućnosti da raspolažemo, onda je to jedna jedina reč koju svi u Srbiji razumeju, a to je biti domaćin, jer to nije lako i mora da se nauči. Dakle, da se nauči prvo red da se čovek dočeka i isprati na odgovarajući način, da se nauči kako da se priča i da se nauči kako da se čuva imovina i novac i pravilno sa njim raspolaže. Što se tiče zdravstva, i to ste pomenuli, samo u 15 od 236 zdravstvenih ustanova promenjeni su rukovodioci. Da li vi mislite da takvim neistinama možete nekoga da ubedite? Ovde mogu reći ministru zdravlja da je vreme da sve koji nisu sposobni, koji su se ogrešili o zakon smenjuje; šta čeka, nego šta nego da treba da se smene nesposobni i loši rukovodioci, i to je suština priče. Drugo, za upravljanje ću i vama reći, mislim da nije dobro da me izazivate, ali ovog puta ću zaobići Palilulu, gde ste bili predsednik opštine. Za upravljanje ću vam reći, nije valjda moguće da i predsednik Republike treba da upravlja sa 15 savetnika misleći da su to resori, jer VladaSrbije ima resore i ona je izvršni organ. Mislim da moramo svi biti ozbiljni. Ako mislimo da demokratske snage povedu ovu zemlju ka Evropi, ka ozbiljnoj demokratskoj, odnosno ka pravljenju ozbiljne demokratske strukture u našoj zemlji, onda smatram da samo odgovornu priču, za ono što imate dokaze, možete da iznosite, a ne ovako paušalno. Zaista, mislim da niz neistina ni sa čim ne možete ovde da opravdate. Vodite računa ubuduće o rečniku i načinu obraćanja jednoj važnoj poslaničkoj grupi kao što je G17 plus.
Po Poslovniku, narodni poslanik Milan Marković.
Vidim da je gospodin Albijanić uzbuđen, to je zato što istina boli. Što se tiče pominjanja opštine Palilula, moj jedini greh prema G17 plus je što nisam dozvolio...
Recite po kom članu se javljate?
Čovek govori neistinu, preti sa govornice itd. Znači, G17 plus neće raditi klasifikaciju na Paliluli, jer dovoljno ste novca uzeli. Ponavljam vam, nećete raditi i zbog toga vam se pocepao opštinski odbor. Imate poslanika koji sedi ovde, pošto se ljudi nisu dogovorili oko interesa, jer na republičkom nivou se mnogo bolje dogovarate oko interesa, i ta vaša stranka ili grupa, kako se već zove, finansijskih nazovistručnjaka, taj JUL plus je došao do svog kraja. Nemojte džabe, treba da ličite na čoveka, da možete da pretite. A sada, recite vi meni, iz G17 plus, šta nije tačno u pogledu onoga što sam rekao za finansiranje opština i gradova u Srbiji. Neka izađe neko i neka kaže šta nije tačno. Da li je tačno da pet milijardi zdravstvenih sredstava zavisi od volje ministra Dinkića ili nije. Da li je tačno da ste srušili princip koji je važio više decenija o 8 do 15% učešća poreza na promet tadašnjem, a sada u porezu na zarade. Da li je to tačno ili nije tačno? Kako vas, poslanike iz Beograda, nije sramota da ovde vičete i dobacujete. Pa, vi živite u Beogradu. Šta, ako Dinkić kaže da se sutra sruši Beograd, vi ćete i za to da glasate. Vas treba da je sramota, i sramota je biti član G17 plus, i sigurno sa vama nećemo imati koaliciju, nemojte da se brinete, jer vi nećete ni postojati.
Replika, narodni poslanik Albijanić. Samo pre nego što vam dam reč molim vas nemojte da ne zloupotrebljavate Poslovnik. Evo, dajem repliku. Pokušajmo da se obraćamo sa uvažavanjem prema drugim strankama i drugim poslanicima. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ne zloupotrebljavam Poslovnik nijednog trenutka. Znači, imam pravo na repliku po Poslovniku. Zaista se nadam da ovo što je izgovoreno ovde sa govornice nije većinsko mišljenje DS-a, a to i mislim, jer pretpostavljam da se gospodin Marković tamo nešto naročito i ne pita. Vi imate problema sa principima, a ne G17 plus. G17 plus onih izvornih principa se drži i držaće se i dalje. Mi smo tu da stvorimo demokratski jaku, snažnu i evropsku Srbiju. Ako vi mislite da to nije dobro, žao mi je. Mi mislimo da jeste i za to ćemo se boriti svom snagom, a videćete sve bolje i bolje. Što se tiče jednog opštinskog odbora G17 plus, koji ste pomenuli, pa naravno da u infrastrukturi stranaka postoje opštinski odbori u kojima se nešto događa. Ali, vama je, mislim, bolje da porazmislite o vašoj frakciji u DS-u i ostalim stvarima na nivou stranke, a da se ne bavite pojedinačno opštinskim odborima G17 plus.
Hvala. Ne, ne vi nemate prava.... gospodine Markoviću, repliku ne možete dobiti na repliku. Vi ste izazvali .... molim? Gospodine Markoviću, prošlog puta sam rekao – niste pomenuli ni član koji .... ne, ne, da vam kažem, daću vam reč, ali molim vas da se odnosite sa uvažavanjem prema poslanicima. Izvolite.
U redu. Rekli smo šta smo imali da kažemo jedni drugima. Ostaje moj predlog da se vidi da li može da dođe ministar Dinkić, jer imamo nameru da otvorimo ovu temu i pred njim, temu koja se tiče učešća opština i gradova u porezu na dohodak građana. Za Beograd je to veoma značajno, a značajno je i za druge gradove jer postoji pogrešan pristup da se novac uzima sad od Beograda, putem amandmana, i da se daje mestima kojima to stvarno treba, i mi nemamo ništa protiv da se da onim mestima i lokalnim samoupravama gde taj novac treba, ali je potrebno da ministar Dinkić bude tu da bi mogli da iznesemo svoju argumentaciju po pitanju same visine poreza i da na taj način, u krajnjem slučaju, prekinemo ovu diskusiju. Hvala.
Hvala vama. Upravo je gospodin Danilović, sekretar Skupštine, otišao da pokuša da obezbedi prisustvo ministra. Predlažem da radimo, a dobićemo informaciju kada će ministar doći u Skupštinu. Reč ima narodni poslanik Sava Urošević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, svoju diskusiju sam koncipirao na principijelnim osnovama i trudio sam se da što manje bude politička. Ali, s obzirom na činjenicu da su prethodni govornici uglavnom o ovom problemu pričali sa političke osnove i moraću da im na neki način odgovorim. Da bismo smirili strasti, prvo ću da probam da objasnim, pogotovo kolegi Markoviću, koji očigledno ne poznaje stvari o kojima priča, kako se došlo do ovakve raspodele sredstava prema lokalnim samoupravama. Ovde u Skupštini smo usvojili Zakon o PDV-u, koji je različit oblik poreza na potrošnju, nego što u ovom trenutku važi. Taj oblik poreza na potrošnju će važiti od 1. januara iduće godine, tako da su sa takvim oblikom poreza na potrošnju morali da budu usklađeni mnogi propisi, a između ostalog i način finansiranja lokalne samouprave. U toku svog izlaganja ću probati da osporavam neke od teza koje je gospodin Marković ovde izneo, a to je teza da 15 godina nije menjano ništa u načinu finansiranja lokalne samouprave. Ako se on dobro seća, ove godine u martu smo mi već imali promenu načina finansiranja lokalne samouprave time što je ukinut porez na fond zarada, što je jedan reformski potez. A već u martu, kod određivanja sredstava za lokalne samouprave, imali smo nešto sa čim je većina predstavnika lokalnih samouprava bila zadovoljna, jer se nije govorilo o konkretnim ciframa. Ovog puta glavni problem su izazvale konkretne cifre i nepoznavanje materije od većine poslanika, koji su stavljali primedbe na taj način, jer se radi o dve neuporedive veličine. Transferna sredstva, koja su se pojavila ovog puta u Zakonu o finansiranju lokalnih samouprava, samo su jedan deo sredstava kojima se finansira lokalna samouprava i ona su u potpunosti neuporediva sa sredstvima koja su prošle godine Zakonom o finansiranju lokalnih samouprava predviđena. Da bi se na pravi način shvatila realnost ovakvog predloga treba da se posmatra i 2003. godina. I, ono što je gospodin Marković rekao, to je još jedna neistina – da su sredstva za 2004. i 2005. godinu mnogo manja nego što su bila prethodnih godina. U budžetu za 2003. godinu su značajno manja sredstva bila izdvojena za lokalne samouprave, a najbolja ilustracija za to je procenat rasta sredstava koji će biti ostvaren u 2004. godini u odnosu na sredstva koja su ostvarena u 2003. godini. Taj rast je 26,5%, što predstavlja jedan respektabilan rast koji nije mogao da bude, s obzirom na snagu naše privrede, zadržan i u 2005. godini. Zato u 2005. godini imamo rast od 12%, a procena ostvarenja u 2004. godini u odnosu na plan za 2005. godinu pokazuje da se radi o 6,5% rasta sredstava koja se planiraju za finansiranje lokalnih samouprava. To su u stvari transferna sredstva i ustupljena sredstva. Kolega Knežević je za ovom govornicom rekao da su gradovi koji ostvaruju sopstvene prihode u većem nivou na ovaj način kažnjeni. Zaboravio je na osnovni princip solidarnosti. I većina kolega koji su davali amandmane su vodili računa samo o svom gradu, a predstavnici Beograda su iz demagoških razloga prihvatili jedan takav način, računajući da će to da izazove nezadovoljstvo kod većine poslanika i da ovaj zakon neće proći. Duboko sam ubeđen da postoje pravi argumenti za ovakav zakon i da će on biti u Skupštini izglasan, jer ova sredstva treba posmatrati samo u kontekstu 2003. – 2005. Šarolikost rasta ovih sredstava od opštine do opštine je u stvari rezultat toga što je takva šarolikost postojala i 2004. u odnosu na 2003. godinu, tako da su sada ispravljene te, ne mogu da kažem nelogičnosti, ali moguće greške koje su nastale kao rezultat skraćenog vremena za određivanje sredstava koja idu za finansiranje lokalne samouprave u martu 2004. godine, jer znate odlično pod kojim uslovima i u kom vremenskom tesnacu je budžet izglasan u ovoj skupštini. Znači, budžet za 2004. godinu je donet na predlog ministraDinkića, a za 2003. godinu, gde su sredstva 26% manja za finansiranje lokalne samouprave, ministar je bio Đelić i podržan od Vlade DOS-a. Prema tome, dovoljno jasan pokazatelj. Beograd je do sada bio u opravdanom povlašćenom položaju što se tiče procenta poreza na promet koji je ostajao za finansiranje potreba našeg glavnog grada. To je naš glavni grad, 15% je jedna prava mera za takav grad. Mi iz unutrašnjosti uvek sa puno argumenata možemo da kažemo da mi našu decu na studije šaljemo u Beograd i da ona doprinose većem prihodu uBeogradu. Poslanici, kojih je većina iz unutrašnjosti, svoje plate primaju u Beogradu i deo poreza na zarade ostaje Beogradu, ne ostaje našim gradovima. Princip 80-15, da ga tako nazovemo, morao je da bude narušen. To je još jedan dokaz da gospodin Marković nije čitao ili ne zna dovoljno materiju o kojoj priča, ili priča iz čisto iz političkih pobuda. Porez na promet više ne postoji, uveden je kao oblik poreza na potrošnju porez na dodatu vrednost, a mogao je da se zadrži taj princip. To je potpuno nepredvidiva kategorija, jer ne postoji nikakvo iskustvo i ne zna se ravnomernost ostvarivanja poreza na dodatu vrednost, kao što se sigurno zna da se porez na promet ostvaruje i realizuje u onom gradu gde se izvrši krajnja potrošnja. U ovom slučaju, kod poreza na dodatu vrednost, najmanji deo poreza na potrošnju se realizuje u gradu gde se izvrši krajnji promet, odnosno tamo gde potrošač dođe i kupi neki proizvod.Verovatno, pretpostavljam, da će u budžetu za iduću godinu, kada se budu stekla iskustva u vezi sa porezom na dodatu vrednost, biti promenjen ponovo, treću godinu uzastopce, finansiranja lokalnih samouprava. To će dovesti do mnogo manjih nedoumica kod većine kolega poslanika. Ono što je najbitnije, ovakvo uznemirenje, da ga tako nazovem, izazvano je, a to je prvi efekat, kada je zakon došao do ruku poslanika i pokušali su da uporede dve neuporedive veličine. To su transferna sredstva za 2005. godinu i ono što smo u Predlogu zakona za 2004. godinu imali kao ukupna sredstva potrebna za finansiranje osnovnih aktivnosti u lokalnoj samoupravi. Stranka G17 plus će glasati za ovaj zakon. Duboko sam ubeđen da je ovo realni iznos sredstava za većinu opština u Republici Srbiji. Hvala.
Izvolite, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS Goran Knežević. Javljate se za repliku?
Pomenut sam.
Pomenuti ste, izvolite.
Samo par rečenica. Kolega Urošević je govorio o principu solidarnosti. Princip solidarnosti, naravno i da, i svi smo za to, i hoćemo to da uradimo. Međutim, pre tog principa solidarnosti treba uspostaviti drugi princip, princip utvrđivanja kriterijuma. U tome je bila naša primedba na ova dva zakona. Nemamo jasne kriterijume. Piše tamo, broj stanovnika, površina, broj odeljenja, dečija zaštita i sve to, a kako objasniti onda da ista veličina gradova, sa sličnim koeficijentima, opština Zrenjanin, Leskovac, Čačak, Kruševac, Kraljevo, otprilike imaju isti broj stanovnika, isti broj razreda osnovne škole, srednje škole, dece pod dečijom zaštitom i da transferna sredstva za Zrenjanin su 70 i 80% niža nego u ovim gradovima. O tome govorimo, o jasnim kriterijumima koje je trebalo prvo uspostaviti, a tek nakon toga da se primeni princip solidarnosti.
Hvala. Informacija glasi da je ministar na putu ka Skupštini, pa očekujem svaki čas da nam se priključi. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi narodni poslanik Dobrica Janković.
Kada se objedini rasprava povodom dva zakona, a neko nas ubedi da je to dobro i da postoji neka logička veza, moram da vam kažem da se napravila opet greška. Prvo, da zakon o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi u ime Vlade brani ministar finansija. Valjda niste razrešili ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ovo je resorno njegova materija. Sa ovih nekolik članova, gde pravite intervenciju na ovom zakonu, praktično menjate sistemski pogled na sistem finansiranja lokalne samouprave. Odavno postoji taj pristup da postoje tri izvora finansiranja, a to su tzv. izvorni prihodi koji pripadaju lokalnoj samoupravi, gde lokalna samouprava u okviru zakonom propisanih limita određuje komunalne takse, naknade i druga izvorna primanja koja pripadaju lokalnoj samoupravi. Drugi deo izvora sredstava, to je što Republika ustupa jedinici lokalne samouprave, a uvek ustupa za poverene poslove. Ne ustupa zbog toga što, ne znam, voli-ne voli neku opštinu itd. Ustupa deo prihoda koji izvorno pripadaju Republici, zbog toga što postoji u nekim oblastima i podeljena nadležnost, a u nekim oblastima je Republika prenela to pravo da kao prvostepeni organ postupa organ jedinice lokalne samouprave. Klasičan primer za to jesu matične knjige rođenih. To je državni posao, ali procenjeno je da to može bolje da se radi ukoliko se radi u jedinicama lokalne samouprave. Treći izvor ovih sredstava, oko koga očigledno je i najveća svađa u vlasti, pa veliki broj poslanika vlasti podneo je amandmane na predlog svoje vlasti, to je nezabeleženo u istoriji, vi rušite Vladu na ovaj način, ali to je vaš problem. To treba da se dogovorite pre nego što predlog zakona dođe u proceduru ovde. Kao što ste primetili, mi se tu nismo mešali, nismo hteli da podnosimo amandmane da se ne bi to pogrešno protumačilo, nešto u raspodeli ovih sredstava između opština. To su ta dodatna sredstva koja treba da omoguće pokrivanje onih rupa koje mogu da se jave u sistemu lokalnih javnih finansija. Pošto nema ne samo kriterijuma, nego nema ni merila, nije dovoljno da se navede samo broj stanovnika i da treba da se zna broj jedan, budžet toliko i toliko, pa ako se kaže broj ustanova, valjda ta jedna ustanova vuče u novčanom izrazu toliko i toliko. To je ono što otprilike mogu predsednici opština koji sede ovde da shvate kao nešto što je objektivno. Ovo što je sada napisano, ovo dođe kao đuture. Baci ruku u pola šest, pa da vidimo koliko će da ispadne. Naravno, ovo je dobra prilika da se pogleda i da se ukaže, dobra je analiza napravljena i neću da idem u ovu analizu pošto je tuđa, a moram da konstatujem da je procena ukupnih prihoda lokalne samouprave za 2005. godinu 8% veća nego 2004. godine. To je procena. Kada su u pitanju ova sredstva koja tretiramo ovim zakonom, onda je to povećanje 5%. Tu nešto nije u redu. U matematici nije u redu. Ako se procenjuje da ukupni prihodi opština za finansiranje lokalnih samouprava treba da porastu za 8% u odnosu na 2004. godinu, onda u tom istom procentu bi morao da poraste i onaj iznos sredstava koja Republika ustupa jedinicama lokalne samouprave. Tu vidimo pad i da je to u zbiru samo 5%, odnosno 3% se negde izgubilo. Dobro je što se ovaj problem pojavio, da se jednostavno skine maska sa jednog tabua koji je nametnut građanima Srbije. Ranije se pričalo da je neka prethodna vlast držala u crnom vilajetu lokalnu samoupravu, da je sve bilo centralizovano, da je sve bilo pod kontrolom. Moram da vam kažem da nema veće centralizacije i veće kontrole od onog momenta kada je donet Zakon o budžetskom sistemu. Onda je DOS preuzeo preko trezora i na drugi način apsolutnu kontrolu svih novčanih tokova lokalne samouprave. Odmah da se razumemo, ne prigovaram jer država i ima obavezu da ima uvid, ne samo u iznos nego i zakonitost korišćenja tih sredstava, ali ne može da se desi da je nešto dobro, zakonito, ako ga je Pera uradio, a ako to isto uradi neko drugi, onda je to nezakonito. Ja vam pričam i zbog ovog mentalnog problema koji ste nametnuli javnosti. Znači, nama je potreban sistem javnih prihoda, potrebno je da se uredi na jedan objektivan, celovit način. Država mora da se izjasni oko toga, moram da skrenem pažnju, i oko ovog dela sredstava koji se ustupa jedinicama lokalne samouprave, zato što vrši poverene poslove iz nadležnosti Republike. Tu moram da vas upozorim. Oni ljudi koji rade i vode matične knjige u opštinama kada dobijaju platu itd. dele sudbinu svih zaposlenih u opštinskoj upravi. Tu je lokalna samouprava opterećena time što mora dati isti radno-pravni status za sve zaposlene. Skrećem vam pažnju, potreban je jedan celovit i siguran sistem raspodele ovih sredstava, kontrola izvornih prihoda lokalne samouprave i da se dimenzionira šta to država može da prenese lokalnoj samoupravi. Razmislite možda da li taj deo koji se prenosi lokalnoj samoupravi u nadležnost može da se radi preko okruga ili treba da osmislite napokon i okruge. Ovako su nešto što postoji, a gotovo da nema nikakvu nadležnost. Da ne otvaram druge bolne teme, znajte da veliki broj amandmana poslanika vlasti ukazuje da ovde nešto nije u redu. O tome bi predlagač morao da vodi računa, da se ne bi desilo da na svaka dva meseca menjamo ovaj drugi zakon.
Reč ima narodni poslanik Dobrica Janković, a neka se pripremi narodni poslanik Bojan Kekić.
Gospodine predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, naša država prolazi kroz period tranzicije i u ovom delu, kojim se bave zakoni koji su na dnevnom redu, prolazi kroz jedan posebno krizni period, a to je uvođenje PDV-a. Kada se to uzme u obzir, onda bismo mogli da očekujemo izvesnu toleranciju sa svih strana za sve što se u ovoj oblasti dešava. Sa druge strane mi smo, govoreći o zakonima koji su na dnevnom redu, čuli u njihovoj najavi ili u njihovom obrazloženju da smo se rukovodili izvesnim principima, a pre svega je govoreno o principu decentralizacije u ovoj oblasti. Radi se o lokalnim samoupravama, o njihovom finansiranju, o njihovim budžetima i kada kažemo da vidimo izvesne pomake u smislu praćenja ostvarivanja tog principa decentralizacije zaista možemo da potvrdimo da izvesnih pomaka u tom smislu ima. Međutim, kada se radi o transferima lokalnim samoupravama iz republičkog budžeta, onda govorimo o potpuno suprotnom principu kada je decentralizacija u pitanju, jer upravo obrnuto od decentralizacije je kada paušalno, mimo nagoveštenog postojanja kriterijuma u određivanju visine iznosa i transfera u lokalnim samoupravama, postoji očigledno postavljeno pravo ministra ili ministarstva kroz određene službe da određuje koliki će i kojoj lokalnoj samoupravi iznos transfera da bude. To je suština u materijalnom aspektu naše kritike kada se govori o transferima lokalnim samoupravama iz republičkog budžeta, jer kako objasniti ozbiljne razlike koje nisu utemeljene u ispisanim kriterijumima o kojima se radi. Nisu taksativno navedeni po kriterijumima parametri koji su uzimani u obzir i ono za šta smo čuli izvesno opravdanje ili obrazloženje od strane gospodina ministra kada je to u pitanju, što je izostalo to da čujemo predsednike opština kojima se taj transfer određuje. Izgovor je da su skoro bili lokalni izbori, pa nismo ni stigli da obavimo razgovore jer nisu uspostavljene lokalne samouprave u svim gradovima, ali smo imali primere da u nekim gradovima nisu ni bili obavljeni izbori zbog poznatih okolnosti i situacija, pa i tamo imamo izvesne raskorake u smislu u kojem govorim, a to znači da između onoga što piše da su kriterijumi, da će se poštovati i onoga što je stvaran izraz raspodele tih transferisanih sredstava, očigledno je da su neke druge stvari učinile da se donose odluke o visini tih transfera lokalnim samoupravama. Prema tome, hoću da kažem u ovom kontekstu da mi podržavamo princip solidarnosti u raspodeli tih transfera, ali u pozitivnom smislu, i ministar je rekao da postoji izvesnih 200 miliona dinara za takve intervencije, pre svega malim opštinama, tamo gde ne mogu u izvršenju i u ukupnom iznosu budžetskom lokalne samouprave da postignu izvršenje svojih programa, i to je dobro da je ministarstvo predvidelo da tu interveniše. Trebalo je ostati na toj poziciji u tom smislu izražavanja solidarnosti kroz budžetske transfere, trebalo je podržati taj princip i taj koncept i većim iznosom sredstava, a ne ovako i na najgori način, kroz amandman uzimati od Beograda i davati bilo kome, potpuno je svejedno. Radi se o principu, i da je osnovni princip poštovan mi ne bismo imali primedbi danas na ovaj zakon, a to znači da smo imali jasno uspostavljene parametre i kriterijume. Kriterijume imamo navedene, ali parametri izvedeni iz tih kriterijuma nisu predstavljeni i učinili su neuravnoteženost u raspodeli transfera lokalnim samoupravama. Prema tome, uz svo razumevanje za elemente koji su učinili da se ova materija pripremi, moramo da iskažemo nezadovoljstvo i da ukažemo na nepravilnosti koje ovom prilikom postoje kod transfera lokalnim samoupravama u najvećem broju pozicija. U najmanju ruku očekujemo da će ministar uspeti da materijalno odbrani principe o kojima je govorio, na način da se sastane sa predsednicima opština i gradova i da posle toga usaglasi i uravnoteži ovaj finansijski projekat, i da popravi ovaj zakonski projekat o kojem danas govorimo. Ukoliko ne, ovaj zakon treba da bude povučen i da se napravi onako kako bi to bilo poželjno i potrebno za razvoj i ostvarivanje programa svih lokalnih samouprava.
Reč ima narodni poslanik Bojan Kekić, a neka se pripremi narodni poslanik Stevica Deđanski.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, izmene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi, kao i Zakon o raspodeli transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije i te kako su važni zakoni, a pogotovo za nas poslanike koji imamo obavezu da prema svojim lokalnim sredinama istupamo u Narodnoj skupštini, a sve u interesu zadovoljenja potreba lokalne sredine. Za SPS izuzetno su značajni ovi zakoni iz prostog razloga što u preko 20 opština ima predsednike opština i gradonačelnike, a u preko 60 opština direktno učestvujemo u vlasti. Velika je odgovornost za nas socijaliste da li će lokalne samouprave u tim gradovima i funkcionisati. Mi smo u Požarevcu upoređivali Predlog budžeta i budžet za 2004. godinu sa predloženim budžetima, odnosno određenim sredstvima koja se izdvajaju iz Republike prema lokalnoj samoupravi, tzv. transfernim sredstvima. Moram iskreno da kažem da u nominalnom iznosu nikakvih primedbi na taj i takav način raspodele nemam. Ono što je bitno i na čemu bih se zadržao, pre svega, to je izvršenje lokalnih prihoda od strane Republike, odnosno tzv. "pražnjenje", kako se to u terminologiji kaže, prema lokalnim samoupravama. U opštini Požarevac 2004. godine, iako je u Zakonu o lokalnoj samoupravi taksativno nabrojano koji su svi lokalni prihodi, koji se odnose i na prihode od samostalnih delatnosti, nisu pražnjeni celokupne godine. Iznos tih sredstava u 2003. godini bio je preko 18 miliona dinara, što znači, ne budu li Republika Srbija i budžet Republike Srbije u narednih dvadesetak dana transferno ta sredstva preneli SO Požarevac bićemo uskraćeni za 20 miliona dinara. Upoređujući, u ostalim opštinama Braničevskog okruga, ista je situacija i u opštini Petrovac, gde se duguje oko sedam miliona dinara opštini Veliko Gradište, što znači da je izvršenje budžeta prema lokalnim samoupravama u ovoj godini išlo i te kako teško, a pogotovo je teško išlo od onog dela sredstava od privatizacije koji iznosi pet procenata. Nisu redovno, odnosno nisu blagovremeno i uredno uplaćivane lokalnim sredinama. Napomenuo sam da nemam primedbi oko transfernih sredstava, ali sam amandmanom, o kome ću pričati kad amandmani dođu na red, pokušao da kroz određeni način ispravimo i ova nedostajuća sredstva, odnosno koja nisu preneta. To su baš ona sredstva koja su u 2004. godini pripadala opštinama Požarevac, Veliko Gradište i Petrovac. Takođe, moram reći da se nismo mi svi iz lokalnih sredina, ako mogu tako da kažem, iz provincija, okomili na Beograd, već ako postoje iole neutrošena sredstva iz budžeta za 2004. godinu, a napominjem da nismo dobili završni račun i za 2002. i za 2003. godinu, mislim da bi ta sredstva mogla na taj način da se nadomeste. Na konsultacijama u poslaničkoj grupi sa ministrom Dinkićem dobili smo obećanje da će biti provereno da li su ta sredstva uplaćena, da li će se uplatiti do 31. decembra. Zamolio bih sve poslanike da, u okviru ovih svojih amandmana i bilo čega što se tiče ovih zakona, uredno i blagovremeno iskoordiniraju sa svojim skupštinama opština i utvrdiće da nominalni iznosi nisu povređeni. Takođe bih zamolio ministra, ako je moguće, a verujem da postoje ti podaci, da u toku dana dobijemo tačnu stavku za izvršenje budžeta Republike Srbije prema lokalnim sredinama po pojedinim gradovima, i tačno ćemo videti kojim gradovima nisu preneta sredstva. To će sigurno biti jedan od većih razloga za povlačenje određenih amandmana. Takođe, biću u prilici da pričam ako Radojko Obradović ne povuče svoj amandman. Taj amandman je možda i najcelishodniji u ovom trenutku, a to je da se svim opštinama transferna sredstva prenesu u nominalnom iznosu uvećana za 12 procenata, a da se do 31. marta utvrde opšti kriterijumi za sve opštine, koji bi se usvojili u našoj Republici i da na taj način sve lokalne samouprave, shodno svojim potrebama, budu zadovoljene.
Narodni poslanik Knežević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS.
Uvaženi predsedavajući, izuzetno je bitna tema, i gospodin ministar je tu. Svi smo mi delegati iz nekih lokalnih sredina i treba da odgovaramo tim građanima za postupke koje vršimo u ovoj skupštini. Izražavam sumnju u kvorum i molio bih vas da se utvrdi kvorum.
Ovlašćeni predstavnik ima pravo. Molim vas da utvrdimo kvorum. Pošto je očito da nema kvoruma, pauza od pet minuta. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo poslanici, nastavljamo rad. Pre nego što počnemo, da proverimo da li imamo kvorum. Stavite vaše kartice u poslaničke jedinice. Pošto imamo kvorum, nastavljamo rad. Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog je još jedan pokazatelj da smo bili u pravu kada smo pri usvajanju budžeta rekli da budžet nije niti razvojni, niti socijalni. Ja sam poslanik iz Vršca i pokazaću vam zašto tvrdim da je ovo malo, da bi Vlada koja misli na svoje gradove i građane našla način da veći deo novca vrati u opštine. Pošto sam u raspravi o budžetu učestvovao u samoj raspravi, sećam se da je ministar rekao da bi bilo poželjno da lokalne samouprave učestvuju sa svojim novcem u održavanju bolnica, škola, puteva itd. Daću vam nekoliko podataka o Vršcu, pa da vidite šta se radi sa građanima ovakvom raspodelom sredstava. U Vršcu imamo konkretan problem, da od 237 kilometara puteva, preko 50 kilometara je bez asfalta. Od 60.000 stanovnika, svega sedam-osam hiljada ima telefonske priključke, a kad god pričamo, pričamo o 21. veku, putu u Evropu itd. Imamo sela bez vode, a neka mesta nemaju ni struju, pa zbog toga nemaju vode. Imamo međunarodni putni prelaz. Imamo crkve po selima koje se ruše. Imamo škole po selima koje se trenutno ruše, kao i u nekoliko sela. Imamo sledeće godine evropsko prvenstvo u košarci, jedna grupa se održava u Vršcu, što iziskuje dodatno ulaganje, ako hoćemo dostojno da se predstavimo svetu i da država od toga ima koristi. Kada sve ovo vidimo i vidimo da je Vršcu dodeljeno samo 35 miliona, shvatimo da je smešno pričati o razvoju opština. Spomenuo sam Vršac zato što sam odatle, ali svaka opština u Srbiji je donekle osakaćena i ne želimo mi iz SRS da rešavamo jednu po jednu opštinu, pa da nekom zakinemo ne bi li druga dobila više. Vlada mora naći način da se više novca vrati svim opštinama, a nije da ne može. To sam video na raspravi o budžetu. Ponoviću zbog javnosti da je za razne agencije potrošeno preko 750 miliona dinara, da je Nebojši Čoviću dato nekoliko stotina miliona, da je Borisu Tadiću, koji je popularno nazvan "Žuća",dato 180 miliona i osam luksuznih automobila, da se brani od irskih setera, da je šiptarskom lobisti koji nas bruka svuda po svetu, Vuku Draškoviću, dato preko 50 miliona. Ima još mnogo drugih situacija. Ne bih nabrajao sve redom, pošto imamo samo nekoliko minuta. Za sve primere koji postoje trebalo bi mi više sati. Predložio bih vam da usmerite sav taj novac u opštine namenjen za bolnice, za vrtiće, dečija igrališta, škole, namenski ih prosledite. Mislimo da je važnije da se osiguraju ormari da ne padaju deci na glavu, nego da se Tadić vozi novim blindiranim limuzinama. Razmislimo šta nam je važnije, da li Tadićeve limuzine ili škola koja prokišnjava u selu blizu Vršca. Da li je važniji fikus od 70.000 ili izbeglička naselja koja su u blatu, pa se naša deca vraćaju iz škole, teraju ih kući zato što su prljava, da li su 45.000 naši prioriteti ili užina deci u školama i vrtićima. Mislim da prioritet mora da postoji, a to je trenutno pomoć narodu da preživi i da dočeka izvesnu pobedu SRS, pa da nađu posao, da standard poraste, da znaju da će imati za hranu i za komunalije. Onda možemo da kupimo neku limuzinu. Dotle bi vam dao predlog da pomognete više opštinama, jer opštine znaju šta fali građanima na njihovim teritorijama. Razumem da vi to iz vaših parafrazirajućih crnih automobila sa crnim staklima, pušeći tompuse, odmahujući rukom, nekažnjeno gazite po ljudskim sudbinama, i zato se tako i ponašate.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Išpanović Ištvan, a neka se pripremi narodni poslanik Bajram Omeragić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, samo nekoliko napomena u vezi ova dva zakona koje danas raspravljamo. Ovde smo čuli primedbe da su ovi zakoni kasno predloženi, odnosno da lokalne samouprave neće biti u mogućnosti da donesu svoje budžete do kraja godine. Mislim da onaj ko imalo poznaje način rada lokalnih samouprava, odnosno skupština lokalnih samouprava, zna da to nije tako, da će u najvećem broju opština i gradova biti doneti budžeti do kraja godine. Naime, budžet se ne počinje pripremati od donošenja ovih zakona, nego se budžet priprema već mnogo meseci unazad. Sve lokalne samouprave imaju praktično i ove podatke o kojima mi treba ovih dana da odlučimo, tako da samo čekaju zvanično donošenje ovih zakona, odnosno određivanja transfernih sredstava za lokalnu samoupravu, kako bi SO gradova mogle doneti svoje budžete. Inače se ponavlja ista priča kao ranijih godina. Svi kukaju kako nema dovoljno sredstava za lokalnu samoupravu. U tom smislu su svi diskutanti u pravu, jer ne verujem da ima takvih lokalnih samouprava koje ne bi mogle da utroše višestruke iznose nego koje treba da dobiju po ovom zakonu o obimu sredstava. Svako ima svoje potrebe, pa prema tome potpuno je razumljivo da su dati amandmani, jer svako hoće na neki način za svoju opštinu da obezbedi daleko više sredstava nego što je to predloženo. Svake godine se podnose amandmani, kao i ove godine, na zakon o obimu sredstava, međutim, sećam se i ranijih godina, kako uglavnom ti amandmani ni ranije nisu prolazili, tako da verovatno i ove godine veći broj amandmana neće biti prihvaćen. Posebno je bilo amandmana gde je bilo predloženo da se za određenu opštinu povećaju sredstva, s tim da je takav predlog imao svoju kontrastavku, znači, gde treba smanjiti, tako da ti amandmani pravno nisu mogući, a verujem da neće ni biti razmatrani prilikom rasprave o pojedinim amandmanima. Oni koji kritikuju sve ovo što se govori, dakle, obim sredstava za pojedine opštine, mislim da bi trebalo da pođu od toga gde se sredstva mogu utrošiti. Imam jednu sugestiju za sve one koji misle da bi mogli eventualno negde uštedeti, a vi znate da su nakon ovih lokalnih izbora određene odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi sada u primeni, a ranije to nije bio slučaj. Znate, takođe, da Zakonom o lokalnoj samoupravi, počev od ovih poslednjih izbora, recimo nema izvršnog odbora. Postoji organ koji donosi propise, znači skupština, i postoji organ koji izvršava, odnosno izvršni organ u lokalnoj samoupravi i, na neki način, oni koji su bili poslanici u prethodnom sazivu znaju da je na volšeban način izmišljen još jedan organ, a to je opštinsko veće. Tom opštinskom veću niko ne zna kakve su nadležnosti, tako da iz različitih sredina čujem da, bez obzira što opštinsko veće nema nikakve nadležnosti, recimo, u privredi, prosveti, kulturi, da se na veliko imenuju ljudi koji u opštinskom veću obavljaju neke poslove iz oblasti kulture, iz oblasti obrazovanja, iz raznih oblasti. Međutim, ne znam šta ti ljudi rade. Naime, po Zakonu o lokalnoj samoupravi, ne postoji odredba prema kojoj bi ti ljudi mogli da obavljaju te poslove za koje su navodno izabrani. Dakle, da ne kažem da su to uglavnom sve plaćene funkcije, jer ima oko 10 ili više članova opštinskog veća i oni rade neke poslove, imaju plaćenu funkciju, međutim oni nisu nadležni da rade bilo koje poslove za koje su imenovani ili izabrani. Predložio bih onima koji misle da nemaju dovoljno sredstava da počnu da štede i da smanjuju broj onih ljudi koji su na plaćenim funkcijama. Naime, oni koji su sada, koliko sam mogao iz štampe da pročitam, vidi se da ne samo što postoje u opštinama predsednik opštine, zamenik predsednika, a u nekim opštinama su tražili da bude više zamenika, bez obzira što to po zakonu nije moguće. Takođe, imamo predsednike SO, to su isto plaćene funkcije, pa zamenike predsednika SO, i to više zamenika, i ne znam šta ti ljudi rade. To su uglavnom sve plaćene funkcije, pa zato kažem da bi mogle štedeti one opštine koje imaju takve funkcionere. Mislim da nema razloga da se ova dva zakona ne prihvate i predlažem da, kao što će G17 plus glasati za ove zakone, i vi glasate. Hvala lepo.
Reč ima ministar finansija, gospodin Mlađan Dinkić.
Dame i gospodo, danas smo u raspravi od poslanika DS-a čuli neke neistine, pa bih želeo da to demantujem. Najpre, prvo je predsednik Izvršnog veća Vojvodine, gospodin Pajtić, pre nedelju dana lansirao tezu da je navodno budžet AP Vojvodine smanjen za sledeću godinu i čak je obmanuo poslanike AP, iznoseći podatak da će taj budžet biti 10% manji. Danas čujem od poslanika Markovića da će Beograd navodno imati 15% manje. Ili se radi o politici, što mogu da razumem, ali takva politika mislim da nije u redu kada se radi o životnim problemima ljudi i treba deliti sada Srbiju između regiona i gradova, ili se radi o tome da postoji elementarno znanje, odnosno neznanje iz matematike. Spreman sam da svima onima koji su izašli sa tezom da će Vojvodina imati manje i da će Beograd imati manje 15% da održim odgovarajuće konsultacije o matematičkom izračunavanju ovih procenata. Evo sada činjenica, što se tiče Vojvodine, za razliku od centralne Srbije, u Vojvodini će ostati 58% od poreza na plate, 40% ide gradovima i lokalnim samoupravama, a 18% pokrajini, a u centralnoj Srbiji ostaje 40%, a 60% ide u republičku kasu. Dakle, u Vojvodini manje od pola, znači, 42% ide u republičku kasu, a 58% ostaje Vojvodini. Nisam protiv toga, naravno, Pokrajina treba da ima svoje prihode, ali ne treba onda govoriti da je Pokrajina oštećena u odnosu na centralnu Srbiju ili slično. Drugo, što se tiče budžeta Srbije, on je donet tako da je porastao 11% nominalno u odnosu na 2004. godinu. Sa druge strane, pokrajinski budžet je planirao prihode od 23,7% više 2005. godine u odnosu na 2004. godinu. Dakle, ne radi se o smanjenju od 10%, nego o rastu za 23,7%. Imaće 15,6% više po osnovu poreza na zarade i imaće 26,4 po osnovu transfernih plaćanja koja idu iz srpskog budžeta pokrajinskom. Dakle, 13.484.000.000, i to su transferna plaćanja koja, pre svega, idu za obrazovanje i za socijalnu zaštitu. Čak je u nastupu ljudi iz pokrajinskog Veća, a to se danas ponovilo za ovom govornicom, rečeno kako Pokrajina neće imati novca da plaća socijalnu zaštitu i dečije dodatke. Moram da kažem da to uopšte nije funkcija Pokrajine, bar po sadašnjim zakonima, da je Republika i do sada i od sada, dok se to ne promeni drugim zakonom, plaćala za socijalnu zaštitu, dečije dodatke i opštine takođe dopunjuju na svojoj teritoriji, svojim sredstvima ta sredstva. Inače će izdvajanja za Vojvodinu za porodicu i decu i za socijalnu zaštitu sledeće godine iznositi 25,7 milijardi, a ove godine 18,4. To je 40% veće izdvajanje. Dakle, osim transfernih izdvajanja Vojvodini, koja su iskazana ubudžetu Republike Srbije kao transfer AP Vojvodina, na razdelima budžeta različitih ministarstava, od kapitalnih investicija, Ministarstva finansija, Ministarstva za rad i socijalnu zaštitu, nalaze se dodatna sredstva koja se transferišu Vojvodini za namenske programe. Kada govorimo o decentralizaciji i pobornik sam decentralizacije, ali decentralizacija ne znači, kao što neki kažu, samo više para nižim nivoima. Znači i više nadležnosti, odnosno više odgovornosti. Moramo ići paralelno. Nadam se da se tu svi slažemo. Što više para preneti na niže nivoe, ali onda i što više odgovornosti, i koristiti iskustva razvijenih zemalja. Šta su to odgovornosti koje mogu da budu prenete nižim nivoima, a šta je ipak nešto što ne može. Jasno je da penzije moraju da se isplaćuju sa centralnog nivoa, ali zato neke druge stvari, od kojih zavisi život na lokalu, treba da se prenesu u nadležnost lokalnim samoupravama. Kada je reč o Beogradu, izrečeno je za ovom govornicom jutros da će Beograd navodno biti oštećen 15%, odnosno toliko će manje dobiti. Slično smo čuli za ovom govornicom u aprilu, nakon usvajanja prvog budžeta za 2004. godinu, kako će Beograd biti oštećen. Beograd je, međutim, što je dobro, bolje je kada imamo bolje performanse, ostvario 41% više od poreza na promet nego što je ostvario 2003. godine. Beograd je u prvih 11 meseci ove godine prebacio celokupan plan za 2004. godinu, a indeks ostvarenja je, kao što sam juče i rekao, 101,6%. Za razliku od Beograda, Kragujevac je imao indeks ostvarenja 89,9% i to je razlog zbog koga Beograd nije oštećen. Beograd će imati dodatni rast sledeće godine. Jer, Beograd je samo po osnovu izvornih poreza ostvario u prvih 11 meseci, dakle to je već ostvareno, realno je, 13 milijardi 280 miliona, a u planu koji smo mi sačinili, što je uneto u ovaj zakon, mi smo pošli od cifara za prvih devet meseci. Kada smo pravili zakon nismo mogli da raspolažemo podacima za 11 meseci, mi smo planirali Beogradu te ustupljene poreze u iznosu od 12 milijardi 205. Dakle, oni su već u 11 meseci ostvarili 13,280, a za sledeću godinu je planirano 12,205. Mi smo nerealno nisko planirali te prihode i Beograd će imati i veći obim prihoda sledeće godine nego što je dato u ovom budžetu, a mi smo procenili da će on iznositi 39 milijardi. Kada govorimo o prihodima lokalne samouprave, ne treba govoriti samo o transferima države ka lokalnoj samoupravi, već pre svega o izvornim prihodima. Beograd samo 14,4% dobija od transfera. Sve ostalo su takse, porez na imovinu, porez od samostalnih delatnosti. Što se tiče primedbi da je precenjen doprinos ovih 40% poreza na plate, moram da vam kažem da ta procena nije vršena napamet, već na osnovu ostvarenjaporeza na zarade, ovih 30% u prvih devet meseci ove godine. Takođe nije tačna konstatacija nekih poslanika da nisu vršene konsultacije sa Stalnom konferencijom gradova i opština. Održan je u ovoj sali, pre dve nedelje, sastanak sa predstavnicima svih lokalnih samouprava u Srbiji i predsednicima Stalne konferencije gradova i opština, gde i sami predstavnici lokalne samouprave, iako smo tri sata ostali na sastanku,nisu imali bitne primedbe na ovaj raspored sredstava. Svi su imali primedbe na ono, sa čim smo se i mi saglasili, da treba promeniti kriterijume. Jer, sadašnji kriterijumi daju ovakav raspored. Mi smo obećali da do 31. marta sledeće godine zajednički promenimo te kriterijume i ja bih kao ministar finansija bio najsrećniji da dobijem predlog zakona o lokalnoj samoupravi, naravno zajedno sa gospodinom Lončarom, da ga mi ne radimo, nego da ga dobijemo od vas, da ga dobijemo od predstavnika Stalne konferencije gradova i opština. Ovako, ponavljam još jednom, ono što je sigurno jeste da manje opštine, koje su siromašnije i koje imaju ostvarenje u prvih 11 meseci recimo na 80% budžeta, kao što je Žagubica, koja je pominjana i u ovoj skupštini, ili kao što je Žitorađa, one će sledeće godine imati veće transfere jer se radi o siromašnim opštinama. U tu grupu spadaju i Sjenica, Sečanj, Bosilegrad. To su sve siromašnije opštine, koje nemaju ostvarenje budžeta ni približno onome koje imaju neke druge opštine. Ima malih opština koje su relativno imale i veće ostvarenje od Beograda. Nije Beograd rekorder. Čajetina je imala 110% ostvarenje u prvih 11 meseci ove godine, zato što je tu Zlatibor i zato što tu ima drugih prihoda koji nisu transferi. Dakle, svaka je opština slučaj za sebe. Na kraju, onima koji su kritikovali želim pre svega da kažem da sam Beograđanin, rođen sam u Beogradu, živim u Beogradu, i optužbe da ne volim Beograd su zaistadaleko od umesnih primedbi. Želim da poručim i Beograđanima i onima koji su zastupali interese Beograda to. Mislim da pokrajinska vlada, kao i gradska, treba da krenu u smanjenje državne administracije. Sve opštine imaju prostora, neke više, neke manje, da se smanji administracija. To sam na konsultacijama sa nekoliko poslaničkih klubova dobio kao predlog – da se utvrdi koliko je novih ljudi od 2000. godine naovamo primljeno u lokalnim samoupravama i da se onda postave kriterijumi, odnos između mogućnosti zapošljavanja i veličine i razvijenosti opština. Dakle, da se utvrdi u novim kriterijumima jedan objektivan kriterijum da ne sme da se pređe jedan određeni broj zaposlenih, kako se tu ne bi uvećavali troškovi. Da ne bi ispalo da to sugerišem samo pokrajinskoj administraciji, koja inače ima duplo veće plate od republičke, i stalno raste broj zaposlenih, evo samo ova nova pokrajinska vlada koliko je ljudi dovela sada sa sobom, mislim da treba da se to učini na svim nivoima. Mi smo već doneli odluku, Republička vlada će smanjiti administraciju sledeće godine za 10%. Mislim da Pokrajinska vlada ima i te kako prostora da učini isto, a čini mi se i dobar deo lokalne samouprave.
Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, hteo sam najpre da dam par načelnih primedbi na ovaj predlog, one se odnose na jedan princip koji se retko primenjuje u savremenim zapadnim zemljama, a to je da se vrši ovakva vrsta i stepen centralizacije sredstava koja su namenjena lokalnim samoupravama. Iz ovoga mi zaključujemo da se radi zapravo o državnoj samoupravi, a ne o lokalnoj samoupravi. Jer, jednostavno, lokalna samouprava se ovde postavlja u neku vrstu pasivnog aktera koji treba da čeka da joj se nešto udeli. I ono o čemu sam mnogo puta u Skupštini govorio, usvojili smo novi budžet, imamo novu politiku za ovu godinu, a nemamo nešto što mnoge zemlje danasu zapadnoj, razvijenoj Evropi imaju. Mi imamo mnogo primera gde te razvijene zemlje imaju ministarstva za bilansirani regionalni razvoj. Nažalost, mi mislimo da nama nije to potrebno, u državi gde imamo takvih regionalnih razlika kakve nigde ne postoje u mnogim razvijenim zemljama, ali u tim zemljama, na Zapadu, razvijenim zemljama, imamo i sever i jug, i istok i zapad, i sve zemlje imaju taj nesklad u razvijenosti. Zato su te zemlje, neke, formirale takva ministarstva, koja formiraju fondove, imaju budžete, pa čak i ovakvi zakoni i slični, ako se negde donose u Evropi, obraća se pažnja na to šta znači biti nerazvijena opština, šta znači imati npr. školu kao što mi imamo u našem regionu, u Sandžaku. Na primer, u Novom Pazaru, mislim da nema takvog primera nigde u Srbiji, da deca u osnovnoj školi, u četvrtom razredu, rade u tri ili četiri smene. To nigde u Srbiji nema, nigde u Evropi nema, ali država u našem regionu ne pravi školu već 25 godina. Pitam kako je to moguće iz lokalnog budžeta, ako ti kažeš da ti u tvom selu imaš četiri smene, da li ima, a ako ima, neka dođe poslanik i neka mi kaže da u Srbiji ima škola u kojoj se radi u četiri smene. To deca do četvrtog razreda. Vidim da ovim transferom i na taj način se postupa da se ovakve činjenice ne uvažavaju, iako lokalne samouprave u Tutinu, Sjenici i drugim gradovima u našem regionu redovno imaju zahtev prema Ministarstvu za prosvetu, a nema nikakvih reakcija, nema učešća u finansiranju toga što je vitalno za razvoj svakog društva, a o globalnom balansiranju ekonomskog razvoja na tom regionalnom nivou nema ni reči. Moram da kažem da se dogodilo još nešto, a ministar je ovde spomenuo pre dve nedelje da su se okupili predstavnici opština, Novi Pazar nije dobio taj poziv i mi nismo bili, ne znam zašto, niti okrivljujem ministra, ne znam da li je njegova administracija zakazala, ali mi smo u našem arhivu proverili da nema zvaničnog dopisa iz Ministarstva, ni naši službenici iz finansijske službe, ni gradonačelnik nije dobio taj poziv. Nismo imali prilike da tada razgovaramo na tu temu, pa sada moram da kažem par tih stvari. Spomenuo sam tu vrstu centralizacije, a nismo dobili ovde uporednu analizu gde još imamo ovakvu vrstu centralizacije sredstava i ovakvu vrstu finansijske centralizacije u nekoj od evropskih zemalja. Ona direktno zadire u nešto što se zove pravo lokalne samouprave da se odbrani pojam samouprava. Mi na ovaj način određujemo koliko će biti transferisano i na koji način, po nekim kriterijumima, spomenuo sam, a ima tamo i broj stanovnika, ne znam, školstvo i tome slično, a čuo sam i od ministra da je i on sam rekao da će oko kriterijuma nešto da se poradi. Zato i upozoravam i želim da kažem da se gradovi, kao što su Sjenica, Tutin, NoviPazar, Priboj, nalaze gotovo u vrlo lošoj situaciji zato što su to gradovi sa gotovo najgorom infrastrukturom u ovoj zemlji. To ne potvrđujem kao poslanik, to potvrđuju stručne službe u oblasti infrastrukture, a bilo da se radi o putnoj mreži, bilo da se radi o vodovodnoj mreži, bilo da se radi o svim ostalim infrastrukturnim problemima. Nažalost, ništa za sada država na ovom području ne finansira, a događaju se problemi o kojima želim ovde da govorim. Prošle godine u Novom Pazaru sudovi različitih instanci su donosili presude o vraćanju zemljišta ljudima kojima je nekada oduzimano zemljište i na tom zemljištu su izgrađene fabrike. Te su fabrike privatizovane, prodate, a bivši vlasnici dobijaju presude u sudskom postupku i Novi Pazar, Sjenica, Tutin i drugi gradovi kod nas milionske cifre moraju da vraćaju. Prošle godine u Novom Pazaru smo imali par meseci blokirane račune zbog toga što se, zbog izvršnih presuda, automatski skidaju sredstva lokalnoj samoupravi, zato što je nekada nekome oduzeto zemljište. A po nekoj analizi, tako je napravljena fabrika "Raška" ili tome slično. One se sada prodaju, a lokalna samouprava od toga nema ništa. Kada se prodaje zemljište, agencija uzima novac od prodatog zemljišta, ali lokalna samouprava plaća onome kome je nekad oduzeto zemljište, pravično ili nepravično, ovim presudama se konstatuje redovnoda je to pravično, i imamo situaciju da kada neko tužio opštinu Novi Pazar i druge opštine u regionu, sudovi su ažurni, ekspresno, za par meseci donose konačne presude. Od opštinskog do vrhovnog. Kada opština tuži nekoga, ti su procesi po sedam, devet godina. Želim da se pozovem na činjenicu da Novi Pazar tuži mnogo subjekata i da za pet godina nijedan slučaj nije rešen u njegovu korist. Prema tome, vrši se atak i na ona sredstva koja imamo. Situacija je takva da je samo od januara u Novom Pazaru gotovo 5.000 ljudi ostalo bez posla, a upravo zbog onoga o čemu sam govorio sa početka godine, zbog nekontrolisanog uvoza tekstila obuće i svega u ovuzemlju, bez kriterijuma koji postoje danas u savremenoj Evropi. Slušali smo i mnogo puta da u Novom Pazaru ljudi prave teksas i kažu, to je "Levis", to je ovo, to je ono, i imamo zamerki kompanije "Levis" i neke druge da oni moraju da imaju zaštićene firme. Gospodo, danas, fabrika Puma, Adidas i sve ostale svetske firme tuže kineske firme za lažne marke, ali uvozi se kineska roba, i Puma, i Adidas, i majice, i tekstil, i obuća i sve ostalo. Pravi se neka fama o tome da se nešto u Novom Pazaru švercuje ili se tamo nešto drugo radi, pa može prema Novom Pazaru da se umanjuje ono što mu se daje. U tom smislu, moram da konstatujem da se ništa ne menja i dalje u odnosu na kriterijume i ova transferisana sredstva prema našem regionu, a Vlada ne preduzima mnogo da se taj balansirani razvoj učini efikasnim i da se svim merama pomogne kada se radi o budžetu, kada se radi o planiranom razvoju infrastrukture. Želim da vas pozovem da obratite pažnju na još jednu činjenicu, imali smo ovde i u saveznom parlamentu davanje kontragarancija za vodovode u raznim gradovima Srbije, nemamo kontragarancija niti za Tutin, niti za Sjenicu, Novi Pazar, Priboj, Prijepolje, a imamo najgoru infrastrukturu gotovo u ovoj zemlji. Apelujem da o amandmanu koji sam podneo, a govoriću kada bude tema amandman. Želim ministru da ukažem, on je član Vlade, na ove probleme i teškoće sa kojima se susrećemo u Pazaru, bez tranzita, sa decom koja idu u četiri smene u škole i sa svim problemima sa kojima se susrećemo, i sa situacijom koja je nastala zbog nekontrolisanog uvoza i uništavanja naše tekstilne i obućarske industrije. Moram da konstatujem da je nešto u poslednje vreme popravljeno. Počeli su kontejneri da se otvaraju. To još bitno ne utiče da se naši proizvodi značajnije zaštite, odnosno naša privreda i da zaštitimo broj zaposlenih ne samo u Novom Pazaru, nego na celoj teritoriji Republike Srbije, kako bi poboljšali ukupan standard naših građana. U tom smislu želim da uputim zahtev Vladi Republike Srbije da obrati pažnju na sve probleme koje sam izneo. Hvala.
Reč ima ministar finansija, gospodin Dinkić, a posle toga ćemo imati pauzu. Izvolite.
Kratak odgovor vama, gospodine poslaniče. Kada govorimo o transfernim sredstvima za Sjenicu, Tutin, Priboj i Novi Pazar za sledeću godinu, ona su planirana u većem iznosu za sve četiri opštine. Što se tiče Sjenice, planiran je rast od 23,5%, to je značajan rast, jer je to najnerazvijenija opština od ovih koje navodimo; Tutin 20% rast; Priboj 13,3%, a Novi Pazar 9%. Drugim rečima, niste u pravu, pogledajte koliko je porasla Jagodina, na primer Užice, pa ćete videti da Novi Pazar ima veći rast od ova dva grada u centralnoj Srbiji. Ima još jedna činjenica na koju bih želeo da skrenem pažnju. Ministarstvo finansija nema nadležnost nad Fondom za razvoj Republike Srbije. To je nadležnost Ministarstva privrede. Međutim, preko člana upravnog odbora, koji je u kontaktu sa Ministarstvom finansija, saznali smo da nikada kao ove godine nije bilo kredita iz Fonda za razvoj za Sandžak, za preduzeća u Sandžaku. Pominjali ste Tutin, "Dalas", firma koja je jedna od boljih u Srbiji, dobila je jedan veliki kredit za obnovu fabrike koja je izgorela u požaru. Takođe, jedan veliki broj kredita, nikada veći procenat nije otišao za preduzeća u Sandžaku i molim vas zaista da činjenično govorimo kada se obraćamo sa ove govornice. Dakle, Vlada Republike Srbije zaista ravnomerno vodi računa o svim regionima, a ako je Sandžak bio zapostavljen ranije, sigurno sada to nije sa ovom novom vladom.
Dobićete reč posle pauze, imaćete pravo na repliku. Određujem pauzu do 15,15 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo popodnevni rad. Molim da na početku utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Zahvaljujem. Narodni poslanik Bajram Omeragić, replika.
Meni je žao što ministar Dinkić nije ovde, s obzirom da je rekao da sam, govoreći o razvoju našeg regiona, izneo dosta netačnih informacija. Zato mi je žao što nije ovde. Mi smo i na početku ove kalendarske godine raspravljali na tu temu i zamolio sam ga da me sasluša, s obzirom da je ovo rasprava u načelu i rekao sam da neću da govorim o svom amandmanu, nego kad za to dođe vreme. Govorio sam o toj nerazvijenosti i izneo sam par podataka da to i dokažem. Pošto je on rekao to što je rekao, ja ću mu sada reći sledeće: u januaru sam mu rekao da donese tačne podatke i da kaže koliko po glavi stanovnika u opštinama našeg regiona ima telefona, koliko po glavi stanovnika ima kvadratnog metra asfalta, koliko kvadratnih metara školskog prostora ima, da mi kaže koliko u Srbiji još opština gradi bez pomoći Republike zgrade za visoko školstvo, koliko opština u Srbiji gradi tranzit oko svog grada bez dinara pomoći od Republike, koliko metara u našem regionu ima, po glavi stanovnika, vodovodne mreže. Dobro znate da sam mnogo puta, ne samo na početku godine, nego mnogo puta govorio o tome i nikada ministar nije pripremio te podatke, da kaže da su ove opštine zaista razvijene i imaju takav i takav položaj. Rekao sam da opština Novi Pazar za ovu raspravu, pre dve nedelje, kada su predstavnici opština ovde razgovarali o transferu ovih sredstava, nije dobila poziv. Ako je otišao da proveri u službu da li je potvrđeno da smo mi dobili poziv, to je opravdano. Ali, ako nije mogao da sasluša ovaj odgovor, to nije u redu. On je odgovorio na ono što nisam govorio, samo sam govorio da je malo gradova u Srbiji gde deca idu u tri smene u školu, zato što nema raspoloživog školskog programa. Malo je gradova u Srbiji kojima se milionske cifre skidaju sa računa zbog toga što neko izvršnim presudama vraća zemljište, koje je oduzeto pre 30, 40, pa i 50 godina unazad, a fabrike se prodaju, prodaju se firme, a u budžet lokalne samouprave ne ulazi ništa. (Predsednik: Vreme.) Ministru sam rekao da sud u Novom Pazaru ima još dvadesetak presuda koje će biti izvršne i koje će milionske cifre skinuti sa našeg budžeta, a da Vlada nema odgovor na to. Prošle godine smo nekako izdržali. Zato upozoravam ministra i rekao sam mu, pošto je član Vlade, da taj problem iznese na Vladu. Nisam rekao ništa što ne stoji i čekao sam njegovu repliku na moje izlaganje i da mi navede te gradove u Srbiji gde deca idu u tri smene...
Četiri i po minuta, gospodine Omeragiću.
... da mi navede koliko to kontragarancija su dobili gradovi u Sandžaku za kredite.
Gospodine Omeragiću, četiri i po minuta. Molim vas da završite.
Zahvaljujem se i tražim da mi, kada dođe gospodin ministar, ponovo date reč, jer će biti da sam opet rekao nešto a da on nije čuo.
Gospodine Omeragiću, hvala vam. Neću moći da vam dam reč kada dođe ministar, zato što moramo da radimo po Poslovniku, a ne očekujem da Ministarstvo finansija daje podatke iz Ministarstva prosvete, Ministarstva za kapitalne investicije. To su pitanja koja se tiču asfalta i škola. Radimo isključivo po Poslovniku. Kada budem imao osnov, daću vam reč po Poslovniku. Izvolite sada.
Poštovani predsedniče, nisam tražio ovaj odgovor od vas.
Zato vam ga i ne dajem. Ne znam te odgovore i ne želim. Samo govorim da, po Poslovniku, mogu nadležnom ministru, za pitanje koje je njemu upućeno, da dam reč. Za sva ostala pitanja, ako insistirate da bude poslaničko pitanje, to se notira u stenogramu, prosleđuje predsednik Skupštine nadležnom ministarstvu i to ministarstvo je dužno da da odgovor. Samo sam vas uputio na Poslovnik. Hvala vam.
Poštovani gospodine predsedniče, niste prisustvovali raspravi između mene i gospodina Dinkića i niste upoznati kako je to teklo. Sada dajete neki odgovor za šta niste nadležni. Vi niste spiker Vlade, ne predstavljate Vladu. Onog trenutka kada budete dobili ovlašćenje od ministra, pa vas ovlasti da možete da dajete odgovore u ime Vlade...
Gospodine Omeragiću, molim vas...
Zamolio bih vas da me ne prekidate.
Budite ljubazni. Izvinite, ali mi ne vodimo polemiku. Gospodine Omeragiću, obavestio sam vas šta je mogućnost predsednika, po Poslovniku, i pitao sam da li se obraćate po Poslovniku, pa sam vam dao reč. Pošto ovo nije po Poslovniku, nećemo nas dvojica da polemišemo, nema razloga.
Dozvolite mi da završim.
Ne znam samo šta da završite. Gospodine Omeragiću, pustio sam vam repliku dva minuta duže, ponudio sam vam objašnjenje po Poslovniku, jer je to obaveza predsednika Skupštine. U skladu sa tim objašnjenjem sam vas uputio kako je moguće dobiti odgovore na pitanja. To je sve u okviru mojih objašnjenja. Ne zastupam nikoga i ne dajem odgovore poslanicima. Dajem samo po tri osnova, jer me na to Poslovnik obavezuje. Jedno je kada se traži po Poslovniku, što niste uradili, drugo je kada su učesnici prijavljeni u diskusiji i treće je kada imaju pravo na repliku. Budite ljubazni, po sva tri osnova ste govorili.
Niste me razumeli. Ja sam samo osporio da se vama nisam obratio.
Poslovnik je isti za sve. Ili tražite reč po Poslovniku...
Niste mi dali da završim.
Šta da završite? Govorili ste pet minuta, po osnovu tri minuta. Gospodine Omeragiću, budite ljubazni, moraju da važe ista pravila. Nisam bio prisutan i ne želim da dajem odgovore, samo sam uputio kako je moguće odgovore dobiti. Reč ima, kao što smo rekli, narodni poslanik Radojko Obradović, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Stevović, pa potom narodni poslanik Slavoljub Matić.
Meni je žao što ministar finansija nije ovde. Ne znam da li će mu neko preneti sve ono što govorimo i sva ona pitanja koja su ostala otvorena. Ja sam u jučerašnjem izlaganju, kao predstavnik Odbora za finansije, izneo svoj stav o ovom zakonu. Izneo sam jednu analizu i sva ona sporna pitanja koja su na Odboru za finansije ostala otvorena. Čuli smo i nekoliko puta objašnjenje ministra finansija. Naravno, mora se voditi računa o nezavisnosti jedinica lokalne samouprave. Ali, Ministarstvo finansija mora da uloži maksimalne napore da pojača kontrolu trošenja budžetskih sredstava. Nismo dobili nijedan podatak o kontroli zapošljavanja, o broju zaposlenih ... (Predsednik: Izvinite, gospodine Obradoviću, ne čujete se dobro, namestite malo mikrofon, nešto nije u redu sa tehnikom. Molim poslanike da pažljivo saslušamo govornika.) Nismo dobili podatke da li je izvršena kontrola zapošljavanja, odnosno da li je broj zaposlenih u jedinicama lokalne samouprave veći nego što je bio u prethodnom periodu, i ako jeste, za koliko. Neophodno je da dobijemo podatke o zaduživanju jedinica lokalne samouprave. Bilo je tu raznih kredita, raznih projekata koji su možda završeni, možda nisu, a bilo bi jako važno da dobijemo podatke o tome. Nema nikakvih podataka o donacijama, nema jedinstvenog registra donacija, a sve to zajedno utiče na količinu sredstava koje dobija lokalna samouprava. Kao jedno od objašnjenja za ovakvu raspodelu sredstava dobili smo informaciju da su određene lokalne samouprave imale veliki procenat naplate, npr. Čajetina. Da li je rezultat tako efikasne naplate dobar rad jedinice lokalne samouprave, efikasan rad inspekcijskih službi, ili je uzrok nešto drugo. Ako je uzrok dobre naplate efikasna lokalna samouprava, onda ona ni na koji način ne sme da bude kažnjena time što će joj biti smanjena transferna sredstva. Naprotiv, svaka efikasna lokalna samouprava mora da bude nagrađena za svoj rad. Prema tome, princip efikasnosti se mora uzeti u obzir. Istakao bih još jednom da je ukupan rast transfernih sredstava svega oko 5%, a da je ukupan rast sredstava lokalne samouprave oko 8,7%, što je značajno manje od rasta budžeta i što je značajno manje od inflacije koja je bila u ovoj godini. Ovde smo zaključili da su neophodni mnogo bolji kriterijumi od ovih. Došli smo do zaključka da sredstva nisu racionalno raspoređena i da u periodu koji je pred nama moramo da tragamo za boljim kriterijumima koji će omogućiti efikasniju raspodelu. Naravno da nas od 1. januara očekuje novi poreski oblik i još uvek ne možemo sa sigurnošću da tvrdimo kakva će efikasnost i realizacija javnih prihoda biti u tom periodu, ali način da se svakog meseca prebacuje linearno jedna dvanaestina sredstava, nisam siguran da omogućuje efikasno finansiranje lokalne samouprave. Znamo da su potrebe po mesecima različite i znamo da troškovi nisu isti iz meseca u mesec, tako da jedna dvanaestina sigurno neće na pravilan način pomoći da lokalna samouprava funkcioniše. Kao narodnog poslanika, mene interesuje na koji način se pojedinačno došlo do raspodele. Imali smo kriterijum da se finansiraju male i nerazvijene lokalne samouprave, ali po kojim kriterijumima je Mali Zvornik razvijena jedinica lokalne samouprave, ako ove godine ima 5,9% rasta. Da li su Žabari razvijena jedinica lokalne samouprave sa 4% rasta u odnosu na prihode prošle godine? Crna Trava 9%, Mionica oštećena zemljotresom, još uvek nismo u stanju da pomognemo da svi ti ljudi koji su devedeset i neke ostali bez krova nad glavom dobiju ono što im je država tada obećala, a Mionica ima svega 9% rasta prihoda u odnosu na 2004. godinu. Dimitrovgrad 9%. Ko je ikad bio u Dimitrovgradu, zna da je Dimitrovgrad sve drugo, samo ne razvijena jedinica lokalne samouprave. Istakao bih samo još jedno, a to je Kuršumlija, jedna od najnerazvijenijih opština u Srbiji, a prema rastu prihoda se svrstava u red razvijenih opština. S druge strane, nerazvijeni su Loznica, Plandište, Novi Bečej, Svrljig, Žitorađa, Žagubica, Bački Petrovac. Voleo bih da dobijemo tačne kriterijume koji će nam pomoći da do 31. marta, kao što je to ministar za govornicom rekao, iznađemo mnogo bolje kriterijume kojima ćemo izvršiti pravilnu raspodelu budžetskih sredstava. Ne mislim da ne postoje razlozi da i pre 31. marta reagujemo. Recimo, imam predlog da se poveća učešće opština u fondu na zarade. Ako bi se sa 40% učešće opština u fondu na zarade povećalo na 50%, onda bi transferna sredstva bila smanjena na sedam i po milijardi. To ne bi oštetilo nijednu opštinu, a količina transfernih sredstava bi bila svega oko šest i po milijardi. Onda je to na pravi način realizovana priča o fiskalnoj decentralizaciji, onda je na pravi način smanjeno učešće centralne vlasti i stvaranje mogućnosti da se lokalna samouprava finansira na mnogo bolji način nego do sada. Tih šest i po milijardi koje bi ostale u transfernim sredstvima pomogle bi da se izbalansira sve ono što je potrebno, da se nadoknade svi prihodi onih jedinica lokalne samouprave koje ne mogu da se finansiraju na adekvatan način. Takođe bih predložio da se definišu tri kategorije. Pošto je sad raspon 0-46, predlažem da taj raspon bude 5-20%, i da se opštine i gradovi kategorizuju u tri kategorije, po prihodima, po broju zaposlenih, po teritoriji i onda bi rast bio 5-10, 10-15, 15-20%. Sve to bi doprinelo da sredstva budu mnogo pravilnije raspoređena, sve to bi otklonilo bilo kakvu sumnju da se utiče na nezavisnost jedinica lokalne samouprave i sve to bi bitno pomoglo da jedinice lokalne samouprave imaju obezbeđeno i sigurno finansiranje u narednom periodu. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Milan Stevović, a neka se pripremi narodni poslanik Slavoljub Matić. Da li je gospodin Stevović tu? (Ne.) Izvolite, kao ovlašćeni predstavnik, narodni poslanik Jovan Todorović. Nije koristio svoje vreme.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nije nikakvo iznenađenje da upravo dva predložena zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi i o transfernim sredstvima izazivaju interesovanje svih narodnih poslanika. Razume se da je reč o, za lokalne samouprave, možda i najvažnijem zakonu posle budžeta, jer će upravo na osnovu ovih zakona lokalne samouprave koncipirati svoje budžete koje treba da usvoje do kraja godine, da bi mogle da ispunjavaju i poverene i svoje izvorne nadležnosti. Više puta sam u toku dosadašnjeg mandata ukazivao na potrebu da se ozbiljno pristupi izradi kriterijuma za utvrđivanje visine transfernih sredstava koja dodeljujemo pojedinim opštinama. I ovog puta, zbog kratkoće vremena, nije došlo do suštinskih promena u Zakonu o lokalnoj samoupravi, bar u onom delu koji se tiče kriterijuma o raspodeli sredstava iz republičkog budžeta. Takođe, mnogi su danas ukazivali i na činjenicu da je došlo do izmena drugih zakonskih propisa, posebno onoga koji se odnosi na ubiranje poreza na dodatu vrednost, koji nema svoje izvorno poreklo i teško je utvrditi sa koje teritorije lokalne samouprave je ubran porez na dodatu vrednost. Stoga se pristupilo raspodeli sredstava od 13 milijardi i 800 miliona prema kriterijumima koji su do sada u suštini važili u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Upravo tu se i razilaze poslanici, u smislu da jedni osporavaju visinu sredstava u pojedinim opštinama, da drugi odobravaju upravo zato što ne postoje jasni i precizni kriterijumi. Uzmite npr. kriterijume koji se nalaze u članu 99, pa ćete videti da je i predlagaču bilo teško da ih primeni bez nekih objektivnih pokazatelja koji dolaze sa terena, pri čemu nije mogla puno pomoći ni konferencija gradova koja je pre dve nedelje održana, na kojoj je došlo do usaglašenih cifri iz ovog predloga. Pogledajte tačku 1. člana 99 – broj stanovnika pojedinih opština. Podsećam vas da je pre dve godine izvršen popis građana i da po pravilu u 90% opština taj popis nije izvršen tačno i u potpunosti. Stoga imate takve apsurde da pojedine opštine, poput opštine Loznica imaju 76.000 birača, pri čemu samo 86.000 stanovnika. Razlozi za neuspeo popis nalaze se u mnogim činjenicama, a jedna je pre svega izbila u prvi plan, a to je obaveza popisivača da popiše imovinu onih građana koji su punoletni i koji raspolažu domaćinstvima, te su stoga mnogi i izbegli popis. Danas, kada vi razgovarate o kriterijumu i o broju stanovnika na teritoriji jedne opštine, vi nemate tačne podatke i prosto se prepisuju podaci iz prethodnih godina i vi ne možete to da uzmete kao jedan kriterijum za raspodelu sredstava. Kada uzmete kriterijum broj odeljenja i broj objekata osnovnih i srednjih škola, vi osim broja osnovnih i srednjih škola ništa drugo ne vidite, niti kakvo je stanje u tim srednjim školama, u kakvom su stanju objekti u kojima se odvija nastava, da li se odvija u dve ili tri smene, koliko je učenika u jednom odeljenju, da li te osnovne ili srednje škole imaju sale za fizičko ili nemaju. Po pravilu, ti kriterijumi nisu uopšte zastupljeni kada se raspodeljuju sredstva, nego se prosto uzima broj škola. Kada uzmete broj obdaništa, onda vi zakivate stanje u određenim sredinama upravo na broju obdaništa koji se u tom trenutku nalazi u funkciji, a ne polazeći od realne potrebe koliko zapravo treba da bude obdaništa ili koliko treba da bude osnovnih i srednjih škola, odnosno odeljenja u tim osnovnim i srednjim školama. Stepen razvijenosti, niko živ ovde u ovoj skupštini, a mislim ni Ministarstvo za lokalnu samoupravu ne zna da nam odgovori šta je to stepen i čime se on meri u lokalnim samoupravama. Dakle, ne uzima se u obzir broj zaposlenih na području opštine, niti broj nezaposlenih, što je takođe važno, broj penzionera na području jedne opštine i naročito što je bitno za mnoge opštine, broj izbeglica koje se nalaze na prostoru mnogih opština, a tu su izbeglice i sa Kosova i Metohije i iz bivših republika, Bosne i Hercegovine itd. Siguran sam da postoje opštine u kojima učešće broja izbeglica prelazi 10% ukupnog stanovništva, a to se nigde ne uzima kao kriterijum za raspodelu ovih sredstava. Upravo je nasušna potreba da se u narednih mesec ili dva dana, u saradnji sa Ministarstvom za lokalnu samoupravu, dođe do celovitih promena ovog zakona, da bismo mogli u budućnosti da razgovaramo o objektivnim merilima, o tome koliko kojoj opštini treba da pripadne transfernih sredstava. Govorio sam o broju zaposlenih, o čemu nema podataka u ovim našim izveštajima i pri tome ne mogu da primim gospodina Dinkića kao ministra finansija, nego prosto ukazujem na situaciju da mi tim podacima ne raspolažemo i te podatke ne uzimamo ozbiljno. Molim vas, kada se u zakonu kaže 40% ubranog poreza na zarade pripada lokalnim samoupravama, i to svim lokalnim samoupravama, to na prvi pogled izgleda pošteno i u redu. Kada uđete u računicu, ne u matematiku, nego u računicu, vi onda shvatite da opštinama koje imaju prosek od sedam ili osam hiljada dinara možete da uzmete i čitav porez na zarade, i onda neće doći u situaciju da se u tom kriterijumu ravnaju sa Apatinom, sa Beogradom, sa Novim Sadom, sa nekim drugim većim razvijenim sredinama u kojima su prosečne zarade 20.000 dinara. Dakle, tragom priče kolege Obradovića i ja bih se založio za promenu ovog kriterijuma, ali ne tako da sa 40% povećamo na 50% učešće, nego tako da napravimo selektivan pristup, da minimalno učešće opština u porezu na zarade bude 40%, a da se maksimalno utvrđuje u odnosu na prosečnu zaradu koja se isplaćuje na teritoriji opštine o kojoj je reč. Na primeru lozničke opštine mogu da vam kažem sledeće, mi ćemo u 2005. godini, uz sve ove faktore rasta od 15,1%, ubrati oko 170 miliona prihoda po osnovu poreza na zarade, ali u Loznici je zarada 7.300 dinara u proseku, a u Srbiji je 14.000i nešto dinara zarada u proseku. Dakle, kada bi bilo i 80%, onda bi opet jedva stigla prosek Srbije i tek bi imala oko 300 miliona dinara prihoda po osnovu poreza na zarade. Ovo je suština. Ne vredi davati iste procente, a da ti isti procenti proizvode nepravde i nepravilnosti u raspodeli sredstava za pojedine opštine. Kolega Obradović je pomenuo Mali Zvornik, a pošto je to deo Mačvanskog okruga iz koga dolazim, zaista hoću da kažem da je tu ili napravljena računska greška ili nisu neki elementi uzeti u obzir, jer je došlo samo do 2% rasta sredstava koja pripadaju lokalnim samoupravama, odnosno Malom Zvorniku u odnosu na 2004. godinu. Utoliko je, kolege narodni poslanici, zaključak Odbora za finansije da se do 31. marta najkasnije razrade ovi kriterijumi, sagledaju nepravilnosti u raspodeli ovih sredstava, kako je predloženo u zakonu, i da se iz tih sredstava o kojima je govorio gospodin Dinkić, dakle o 200 miliona dinara kao rezervnih sredstava, interveniše od onih lokalnih samouprava i kod onih opština gde je očigledno došlo do nesaglasnosti realnih potreba i realnog stanja u tim opštinama i onoga što im po ovom zakonu pripada. Jednostavno, ne smemo se oglušiti o neke male sredine. Ja sam rekao Mali Zvornik, mogao bih slobodno da pomenem i Merošinu, Ljuboviju, Koceljevu, mnoge druge male opštine koje su ovog puta na udaru primene zakona koji se u suštini ad hoc primenjuje samo za ovo vreme da bi se prilagodili ovoj situaciji, jer prosto ne znamo kakvi će biti efekti ubiranja poreza na dodatu vrednost, niti kakvi će biti efekti drugih tzv. izvornih prihoda lokalnih samouprava.
Gospodine Todoroviću, hoćete da koristite i drugih 10 minuta?
Da. Ukazujem takođe na još nekoliko činjenica. Dobro je kada se rasterećuju građani i privreda određenih obaveza, ali da li slučajno, hoću da kažem da je to slučajno, najveći deo obaveza gde rasterećujemo jesu izvorni prihodi lokalnih samouprava. Uzmite porez na samostalne delatnosti, a mi pozdravljamo predlog da se smanji porez sa 14% na 10% kod samostalnih delatnosti. Molim vas, samostalne delatnosti, to je prihod lokalnih samouprava i po tom osnovu lokalne samouprave će umesto 14% ubirati 10% prihoda. To je problem koji se dešava i ovako mala sredstva smanjuje u lokalnim budžetima. Drugo, mislim da je ovde ministar bio pomalo škrt kada je opredeljivao cifru od 13.800.000.000 kao transferna sredstva za sve opštine na teritoriji Republike Srbije. Ako pogledate obrazloženje zakona o raspodeli transfernih sredstava videćete nekoliko podataka na koje želim da ukažem. Kada saberete porez na promet van ograničenja, pa porez na zarade u svim onim kategorijama koje smo imali u toku 2004. godine, a menjalo se sve to više puta, od toga da smo imali 5%, pa 30% do 1. jula, 3,5% na fond zarada, do transfernih sredstava u iznosu od 11 milijardi, onda se dođe do cifre od 38.480.000.000 kao planiranih sredstava u 2004. godini. Zbog nešto boljeg rasta, odnosno ubiranja tih prihoda, doći će do ostvarenja od 40.500.000.000 i to je bio razlog ministarstvu da predloži da se umesto onoliko koliko je povećana javna potrošnja, relativno govoreći i nominalno, u republičkom budžetu umesto da se povećaju ova sredstva, ovde se išlo na smanjeno povećanje, i to za 6,2% u odnosu na ono što je procena da će biti ostvareno u 2004. godini. I sada, na šta vam ukazujem? Ako je projektovana inflacija za 2005. godinu 10%, ako je realni rast društvenog proizvoda 4,5%, onda bi najmanje nominalni rast ovih sredstava morao iznositi 15,1%. Mi imao rast samo 6,2%, što će značiti da u narednoj godini, po ovom osnovu, uključujući i poreze na zarade i transferna sredstva lokalne samouprave, zapravo, u realnom iskazu dobijaju manje sredstava nego u 2004. godini. I, to jeste istina. To jeste istina. Iskreno se nadam da će se desiti pretpostavka da će procesi privatizacije ići nešto ubrzanijim ritmom i da ćemo imati taj višak prihoda po osnovu privatizacije i potrebu da u toku 2005. godine napravimo rebalans budžeta, pa da taj deo sredstava od privatizacije usmerimo u jednoj meri i u lokalnu samoupravu. Pogotovo što kad govorimo o privatizaciji mi imamo prisutne činjenice da se privatizacija neravnomerno odvija kada je u pitanju teritorija Republike Srbije. Najviše je privatizacija u razvijenijim sredinama, poput Novog Sada, Apatina, Beograda itd, a najmanje je privatizacija, što jeste ekonomska logika, upravo u najmanje razvijenim sredinama. I, kakvu to ima posledicu po lokalnu samoupravu? Em imate privredu koja stoji, imate veliki broj nezaposlenih radnika koji čekaju na privatizaciju, ili imaju faktičko zaposlenje, i imate nedostatak prihoda u budžetima lokalnih samouprava po osnovu 5% koji pripadaju po osnovu privatizacije lokalnim samoupravama. I onda, naravno, imate problem da lokalne samouprave ne mogu da ispune svoje funkcije koje su predviđene Zakonom o lokalnoj samoupravi. I, još nešto – racionalizacija lokalnih samouprava jeste zadatak svake ozbiljne vlasti ma od koga da je sačinjena. Jedna trećina, u proseku sam to računao, sredstava budžeta lokalnih samouprava otpada na obaveze i izdatke po osnovu zarada zaposlenih u lokalnim samoupravama, odnosno u opštinskim upravama. Molim vas, jedna trećina. Samo dve trećine i po osnovu prihoda od izvornih aktivnosti, i izvornih prihoda skupština i transfernih sredstava mogu se koristiti i za neke druge namene, osim za zarade zaposlenih. I sad, neko će pomisliti - pa,šta da radimo? Pa, mi jednostavno moramo u budućem Zakonu o lokalnoj samoupravi utvrditi obavezu da lokalne samouprave smanje broj zaposlenih u opštinskim upravama za najmanje 10%, koliko će to učiniti i Vlada u ministarstvima i organima državne uprave. Ali, ta mera mora biti propraćena odgovarajućim socijalnim, ekonomskim i drugim merama, jer ne možemo te ljude sad tek tako izbaciti na ulicu zato što ih je neko primio. A, istina je da je od dolaska DOS-a na vlast 2000. godine oktobra, pa do recimo pre godinu dana, najveći broj novozaposlenih upravo u opštinskim upravama po tom osnovu primljen. Neki na određeno vreme, neki na neodređeno vreme, i ma koliko da koštaju te njihove zarade budžet, one u toj meri koliko koštaju budžet utoliko uskraćuju ostvarivanje osnovnih izvornih funkcija lokalne samouprave i, razume se, da onda građani na području tih opština ne mogu da zadovolje najelementarnije potrebe i interese u svim oblastima. Da ne govorimo o tome da nema razvojnih projekata, da nemau tom slučaju izgradnje infrastrukture, vodovoda, kanalizacije, da retko koja opština ima fond za razvoj sela, ili recimo garancijski fond koji bi podstakao razvoj malog preduzetništva i osnivanje malih i srednjih preduzeća, nego nam se po pravilu dešava da u nedostatku prihoda sve skupštine opština pribegavaju jednoj, rekao bih pogubnoj politici, time što povećavaju cene gradskog građevinskog zemljišta, naknada za korišćenje gradskog građevinskog zemljišta i svih drugih taksi, što jesu izvorni prihodi lokalnih samouprava, da bi bar nešto uradili u tim svojim mandatima. I konačno, kad neko jednog dana krene ozbiljno da menja Zakon o lokalnoj samoupravi, onda mora poći i od realnih potreba da se izvrši i odgovarajuća decentralizacija vlasti, i da se neke funkcije, a onda i sredstva prenesu na lokalne samouprave i time pojača interes lokalnih samouprava, prvo – za ubiranje prihoda, drugo – za zadovoljavanje najšireg interesa građana koji žive na tom području. Ali, prethodno se moraju ujednačiti svi ekonomski kriterijumi, naročito oni koji se tiču zarada i obračunavanja poreza na zarade, jer je zaista van pameti i pomisliti da je isto primati 7.000 dinara u Loznici i 20.000 u Beogradu, pri čemu će učešće i kod Beograda i kod Loznice u porezu na zarade biti 40%. To jednostavno nije održivo, jer kad prevedete apsolutni iznos, što bi bilo važno, po jednom zaposlenom ili po jednom stanovniku u opštini, onda ćete tek videti kolike su razlike. I, što se Beograd više razvija, to manje sredine manje dobijaju, a dobro je za zemlju da se Beograd razvija, nego treba u raspodeli sredstava doći do toga da i oni koji su ispod proseka dobijaju prosečna sredstva po tom osnovu, a sve drugo da bude rezultat rada i aktivnosti lokalnih samouprava, umešnosti rukovodstva i naravno spremnosti građana da učestvuju u svemu tome na način koji obezbeđuje i samodoprinose i pokretanje privrednih kapaciteta itd. Dakle, u ovom trenutku mislim da mi nemamo racionalnijeg rešenja nego da izglasamo ovaj zakon, ali da i jedno i drugo ministarstvo, i za finansije i za lokalnu samoupravu, moraju, ali prosto moraju, do 31. marta ponuditi celovite zakone na ovu temu, o kojima bi razgovarali i da nam to budu reperi i za 2005. godinu, a i za naredne godine. Hvala lepo.
Hvala vama. Da li je sada gospodin Stevović tu? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo, svake godine kada raspravljamo o ovom zakonu, ili kako se nekad zvao – o učešću gradova i opština u porezu na promet, imali smo vrlo dugotrajne i žučne rasprave za ovo malo novca, a podsetiću vas da se radi samo o 15,5% dela budžeta za ovu godinu tj. budžeta planiranog za 2005. godinu, koji će kada saberemo sve budžete lokalnih samouprava iznositi nekih 88,5 milijardi dinara. Dakle, kada pričamo o tomtransfernom novcu, obično u parlamentu doživljavamoi burne polemike među poslanicima, jer svako od poslanika ima i te kako obavezu da se odgovorno ili makar vizuelno odgovorno ponaša prema svom regionu ili opštini iz koje potiče. Naravno da je to predmet brojnih političkih kalkulacija. Kao svedok i član Odbora za finansije ja ću vam potvrditi da već godinama ovde imate i polemike i svađe i kalkulacije izmeđupredstavnika lokalnih samouprava tj. poslanika i predstavnika vlasti. Bio sam svedok kada su neki krajevi tokom 2001. godine do 2003. godine bili kažnjavani zbog toga što na svojim čelnim mestima nisu imali podobne. Jedan od tih gradova bio je i Požarevac, koji je redovno u vreme Đelićeve vlasti u Ministarstvu finansija bio zakinut, i to na više načina. Ali, hajde da se ne pridružujem onima koji su slično mom početku nastupali u ovim našim raspravama, već da pokušam da se osvrnem na sam Zakon o lokalnoj samoupravi, koji menjamo, i na ovom obimu koji će biti predmet rasprave u okviru transfera lokalnim samoupravama. Dakle, mi menjamo Zakon o lokalnoj samoupravi zbog toga što je potrebno da se u okviru promena poreskog sistema i uvođenja PDV uvode i određeni članovi u Zakonu o lokalnoj samoupravi, s tim što bih bio spreman i pridružiću se svima koji smatraju da aktuelni Zakon o lokalnoj samoupravi donosi brojne nejasnoće i nesuglasice. Svedoci smo da nakon poslednjih izbora imamo veoma napete situacije u brojnim opštinama i nemogućnosti da se konstituiše lokalna vlast. To jeste problem Srbije koja je na tom stepenu razvitka društvenih odnosa, Srbije koja nema dovoljno tolerancije i nema mogućnosti ili da dodam političke scene koja nema mogućnosti da razume značaj lokalnih izbora i lokalnih samouprava, gde je prosto nepotrebno da na jedan usko politički način imamo deobe između sugrađana. Nadam se da ćemo nakon promene Ustava imati i nov zakon o lokalnoj samoupravi, koji će biti prilagođen ovom našem aktuelnom političkom trenutku. Što se tiče finansiranja, ove godine planiramo za narednu godinu da će budžeti lokalnih samouprava biti otprilike 88,5 milijardi, a od toga 27,8% biće izvorni opštinski prihodi, a 56,5% ustupljeni porezi, a transferi o kojima večeras pričamo 15,6%. Čini mi se da su ovi transferi o kojima pričamo da zahtevali dužu raspravu među poslanicima. Dobro je što je zaključak i Odbora za finansije, što je i prihvaćeno od strane ministra, dobro je što zaključak glasi da ćemo krajem marta imati redefinisane odnose u ovoj oblasti, zbog toga što ovog trenutka niko ne može na pravi način da predvidi kako će se ubirati poreski prihod tokom prvih meseci primene poreza na dodatu vrednost. To je dobar rezon koji je prihvatio ministar i čini mi se da ćemo u tom trenutku, kada budemo sticali nova iskustva povodom poreza na dodatnu vrednost, imati dovoljno razloga da izvršimo i rebalans možda i ovih transfernih sredstava. Ono što, takođe, valja dodati, a to je da u ovom postojećem sistemu ima nekoliko osnovnih slabosti. Prva slabost ... [[aplauz]] Dobro. Možda i jesam dosadan, ali čini mi se da ... [[žagor]]
Samo vi nastavite, gospodine Matiću, vi ocenite kada vam je dovoljno.
Znajte da možda neke još zanima ovo o čemu pričam. Dakle, u postojećem sistemu imamo tri uočene slabosti. Prva slabost je što ovaj sistem ne omogućava predvidivost koja je potrebna kako bi lokalne samouprave donosile na vreme svoje budžete. Imamo nedovoljno podataka, a sada je kraj godine, a lokalne samouprave sa nedovoljno podataka planiraju svoje budžete za narednu godinu. Mislim da se to treba izmeniti na način koji će imati sistemskih nespornih tačaka koje će omogućiti jedno ozbiljno planiranje tokom godine za narednu godinu. Druga značajna slabost jeste nedostatak efikasnog mehanizma za fiskalna ujednačavanja sredstava. Naime, više od 50 opština je na stepenu 50% razvijenosti republičkog proseka, a imate opština koje su osam puta razvijene od nerazvijenih opština. Taj neujednačen razvoj opština mora da se usaglasi ozbiljnim pristupom. Ovaj zakon samo na nedovoljan način rešava nedovoljnu jednakost opština, a što ćemo reći i solidarnost preko potrebnu u našoj Republici. Treća velika slabost sistema za finansiranje lokalne samouprave jeste nedovoljan put do izvornih prihoda u strukturi ukupnih prihoda lokalnih samouprava. Naime, treba težiti da lokalne samouprave porade na svojim izvornih prihodima koji će biti jedan od faktora stabilnosti, pa čak i kada su u pitanju i ovi nedostaci koje sam maločas pominjao. Što se tiče stimulacije odgovornih lokalnih samouprava, mislim da ni toga nema u ovom predlogu i valja poraditi u budućnosti na tome. Naime, stimulisanje onih samouprava koje u dovoljnoj meri rade na ubiranju izvornih prihoda, koji rade u dovoljnoj meri na suzbijanju sive ekonomije, mislim da nisu na pravi način stimulisani i zakonodavac svakako da treba u narednom periodu da obrati pažnju kako bi omogućili da uspešne samouprave koje se bore protiv sive ekonomije imaju mogućnosti da imaju podršku od centralnih vlasti. Ukoliko toga nema, imaćete jedno licemerje vlasti na lokalnom nivou, koje se neće potruditi niti će imati motiva da se na pravi način bore protiv sive ekonomije, a što u osnovi znači jednu uspešniju državu, a u svakom slučaju to znači i uspešniju i lokalnu samoupravu. Toliko. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Predrag Marković, predsednik Skupštine. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, zbog važnosti ovog zakona i broja poslanika koji žele tim povodom da govore, po članu 130. Poslovnika tražim da Skupština donese odluku da produži rad do završetka ove sednice. Hvala.
Zahvaljujem se. Stavljam predlog na glasanje. Ko je za to da podržimo predlog za produžetak rada do okončanja glasanja. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Utvrdite kvorum pre glasanja.) Kvorum, bilo je 160. Jasno se videlo. Izvolite. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Izdao si opoziciju. To te ni Sloba nije učio.) Gospodine Nikoliću, to smo naučili zajedno. Za 105, nije glasalo 18, ukupno 123 poslanika. Nastavljamo dalje po redosledu prijavljenih, a to znači da nije bilo odluke. Nije bilo odluke. Sve je čisto. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, do usvajanja Zakona o PDV-u ova tačka dnevnog reda nosila je naziv – učešće opština i gradova u porezu na promet i sa velikom pažnjom slušam kolege koji pokušavaju da za svoje lokalne zajednice ponude argumentaciju koja ide ka tome da obezbede veća finansijska sredstva sa pozicije budžeta, a koja se zove – transferi lokalnim samoupravama. To je razumljivo, ali nije moguće kada se o budžetu Republike Srbije i o ovoj temi ne dogovara na početku, u dnu njive kako se to kaže. Za ovu priliku želim da ukažem na problem koji opština Lučani ima. Uputila je jedno pismo Ministarstvu finansija da se, pre svega zbog potrebe da se energana fabrike "Milan Blagojević" u Lučanima, koja je stradala tokom NATO agresije, osposobi, jer ta energana, osim što proizvodi tehnološku paru za fabriku "Milan Blagojević", praktično obezbeđuje grejanje stanovnicima varošice Lučani i, nažalost, ta intervencija nije uvažena. Prosto molim da se to učini ukoliko bude rebalansa, jer nije isto kada vam neko poruši grad, pa onda molite državu da vam u tome pomogne ili kada neko ima 100% supstancu i u toku jedne godine može da raspoređuje svoje budžetske prihode, a da pri tome ne mora da izgradi nešto što je jednom već bilo izgrađeno. Sledeće pitanje se odnosi na nekoliko opština. Neke opštine su iz Moravičkog okruga, a neke iz Užičkog. Četvrti put zaredom govorim o potrebi da pet opština, Čačak, Gornji Milanovac, Lučani, Požega i Arilje, koje su zajedničkim sredstvima izgradile regionalni vodosistem Rzav, prvu fazu ovog sistema u koju je uloženo 135 miliona dolara, dobiju dodatna sredstva da se završi druga faza ovog sistema, trajni vodozahvat. Nažalost, što je, kako bi se to reklo, važnost čačanske politike bila značajnija u kompoziciji republičke vlasti to je realizacije ovog projekta sve dalja. Još jednom ukazujem da neke opštine u Srbiji imaju slične probleme, ali da ništa tokom poslednjih 50 godina nisu učinile da pokušaju da ovo razreše. Ovde se radi o jednom snažnom, važnom projektu, koji je realizovan do mere da može da obezbeđuje 1.200 litara vode u sekundi, najbolje i najzdravije pijaće vode u Srbiji. Ukoliko se to ne dogodi, privremeni vodozahvat u Arilju nije više u mogućnosti da, ne ugrožavajući biološki minimum velikog Rzava, obezbeđuje vodu za piće stanovnicima ovih pet opština, a radi se o 350.000 stanovnika. Nije bilo dobre volje ni u prethodnoj vladi da se započnu oni radovi koji su neophodni da se istraži zemljište, da se rade istražni radovi, da se obezbedi ono što je neophodno, da se započne izgradnja brane, koja košta 70 miliona dolara ili evra, mislim da se radi o 70 miliona dolara. Dakle, to jeste velika investicija, ali ako se ne započne neće biti nikada završena. Nažalost, u budžetima lokalnih samouprava ovih pet opština praktično gotovo osim simboličnih sredstava nema sredstava kojima se može nešto ozbiljnije učiniti u ovoj oblasti. Zato bi bilo važno da narodni poslanici, da predsednici opština iz ovih sredina učine sve što je neophodno da se, kako se to kaže, izlobira i da makar u 2006. godini može da se započne izgradnja sistema za vodosnabdevanje, te trajne brane na profilu Svračkovo. Jer ćemo, ako to ne učinimo, 130 miliona dolara investicije praktično potpuno onesposobiti za dalju eksploataciju i obezbeđivanje ovih građana čistom pijaćom vodom. Sledeće pitanje o kojem ovde želim takođe nešto da kažem jeste zahtev koji je nekoliko narodnih poslanika iz Čačka uputilo kao amandman na ovaj zakon. Opština Čačak traži dodatnih 70 miliona za završetak osnovne škole, dečijeg vrtića i još nekih drugih investicija u gradu. Kada budemo razgovarali o pojedinostima izjasniću se o tom amandmanu. Želim da kažem da bi bilo važno da se u oblasti dečije zaštite i školstva obezbedi onoliko sredstava koliko je neophodno da lokalna samouprava može normalno da servisira potrebe, pre svega mališana, najmlađih, jer podsećam da se u opštini Čačak u 13 dečijih vrtića u dve smene, u jaslama i u predškolskim grupama, danas organizuje boravak ove dece. Istina, mogli su da urade nešto za osam godina pa da ne bude tako, ali nemamo pravo da ne podržimo takve inicijative i sa tim u vezi glasaću za taj amandman, ukoliko bude bilo sreće da ubedim i svoje kolege, jer smatram da je to dragocena pomoć pre svega mališanima.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Živković, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Proroković.
Poštovani gospodine potpredsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, predloženi zakoni o izmenama Zakona o lokalnoj samoupravi i raspodeli transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije i učešću opština, gradova i grada Beograda u porezu na zarade u 2005. godini su svakako od izuzetnog značaja za obezbeđivanje normalnog funkcionisanja organa lokalne samouprave. Posebnu pažnju kolega poslanika izazvao je zakon o raspodeli transfernih sredstava i učešću opština, gradova i grada Beograda u raspodeli sredstava iz poreza na zarade, što je i očekivano s obzirom na brigu koju uvažene kolege izražavaju prema funkcionisanju lokalnih samouprava u sredinama odakle oni dolaze. Dakle, ne čudi veliki broj amandmana koje su uložili ne samo pripadnici opozicije nego i pripadnici skupštinske većine. Takođe, poslanici koji dolaze iz razvijenih i nerazvijenih opština, prosto iz cele Srbije, imali su svoj pogled na to kako treba izvršiti raspodelu ovih sredstava. No, u isto vreme činjenica da je većina poslanika uložila amandmane iz različitih poslaničkih klubova govori o tome da oni prosto sumnjaju u kriterijume koji su propisani Zakonom o lokalnoj samoupravi i pretpostavljam da izražavaju ono što su uvažene kolege diskutanti već izjavili, da pojedine kriterijume treba dopuniti. Ali, ono što je ključno u celoj stvari, narodni poslanici, među koje i sam spadam, nisu imali uvid u to kako su ti kriterijumi u kvantitativnom smislu uticali na raspodelu transfernih sredstava, i mislim da je baš u tome ključni problem i zbog toga imamo ovako veliku raspravu o toj stvari. Da su svi narodni poslanici dobili dokument koji su dobili poslanici koji su članovi Odbora za finansije, u kome se jasno vidi koji je i koliki indeks povećanja sredstava koja se iz budžeta Republike Srbije i iz poreza na zarade dodeljuju lokalnim samoupravama, mi bismo imali kvalitetniju raspravu, koja je mogla da konvergira donošenju kvalitetnih zaključaka i za ono što je najavljeno da ministarstvo, odnosno Vlada propiše još jedan broj kriterijuma, i te kriterijume precizno kvantificira i naravno o tome obavesti narodne poslanike. Dakle, sve to nismo imali i otuda ne čudi rasprava o svim tim pitanjima, što dovodi pod sumnju i dovodi u pitanje kriterijume i sistem po kome je izvršena raspodela. Ali, ako nas ne čudi to što su narodni poslanici, izražavajući sumnju u taj sistem raspodele, tražili da se amandmanima povećaju sredstva za njihove opštine, odnosno lokalne samouprave u sredinama odakle oni dolaze, moram da priznam da čudi stav Ministarstva, koje je vrlo olako 200 miliona Beogradu oduzelo i dalo drugom gradu – Kragujevcu. Naravno da nemam ništa protiv toga da se Kragujevcu da i više, jer prema procentima koje imamo kao informaciju, iz analize koju smo mi učinili, Kragujevcu je trebalo dodeliti više sredstava, ali više sredstava je trebalo, izgleda, po nekim računicama,dodeliti i Beogradu. No, tako olako uzimanje 200 miliona Beogradu i dodeljivanje 200 miliona Kragujevcu govori o tome da Vlada, odnosno Ministarstvo na određeni način priznaje da nema sistema ili, ako ga ima, da se olako od njega odriče. Ako je raspodela zasnovana na članu 99. Zakona o lokalnoj samoupravi, gde su definisani kriterijumi, a onda i koeficijenti koji proističu iz tih kriterijuma, očigledno da se tako nije smelo uraditi, jer očigledno da je čitav sistem narušen. Takođe, kao pojavni oblik primetio sam da jedan broj uvaženih kolega narodnih poslanika, u obrazloženju odakle treba obezbediti sredstva za dodatno finansiranje svojih opština, traži da se to uradi na taj način što će se skinuti Beogradu. Mislim da je to jedna vrlo loša poruka javnosti, pre svega, građanima Beograda. Dolazim iz unutrašnjosti, iz Leskovca, i takođe sam predložio da Leskovac dobije 40 miliona dinara više nego što je predviđeno ovim zakonom, zato što smatram da je Leskovac oštećen i obrazložiću zbog čega. Nije u redu da se, praktično, bez ikakvih kriterijuma traži uzimanje jednog dela sredstava Beogradu i da se opravdava time što će lokalne samouprave u sredinama gde mi živimo funkcionisati lakše. Naravno da bi sve lokalne samouprave lakše funkcionisale kada bi imale više para, ali očigledno da je to teško ostvarivo. Ono što je ključno, to je da mi imamo zdrave kriterijume. Sada se vraćam na Zakon o lokalnoj samoupravi i član 99, odnosno član 9. ovog zakona, koji predstavlja predlog izmena Zakona o lokalnoj samoupravi, dakle, problematičan je taj član 99. u kome su sadržani kriterijumi. Po starom članu 99. Zakona o lokalnoj samoupravi, koji želimo da menjamo, isti su kriterijumi koji su i predviđeni članom 5. novog predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, samo što su ti kriterijumi pobrojani na drugačiji način. Pitanje je da li to znači da su se i uticajni koeficijenti, na osnovu kojih se proračunavaju sredstva koja se daju opštinama i gradovima, promenili? Mi u to nemamo uvid. Ovde su poslanici stavljeni u jednu situaciju da glasaju o stvari koja definiše raspodelu, ali u suštini mi ne znamo kako će i po kojim koeficijentima biti raspodeljena sredstva. Mi u zakonu imamo samo kriterijume. Dakle, kako bi to trebalo izvesti? Mislim da je to zadatak za Ministarstvo finansija. Možda treba, što je najosnovnije, da poboljša komunikaciju sa poslaničkim klubovima i da detaljnije objasni kako se došlo do tih koeficijenata. Dakle, u predloženom zakonu lepo piše: 1. broj stanovnika, 2. broj odeljenja i broj objekata osnovnih i srednjih škola, 3. broj dece obuhvaćene društvenom brigom o deci i broj objekata društvene brige o deci, 4. status životne sredine, 5. stepen razvijenosti i 6. veličina teritorije jedinice lokalne samouprave. Radi se o veoma ozbiljnim kriterijumima koji moraju da budu jako dobro promišljeni da bi se pretočili u težinske faktore. Stari član 99. je malo drugačije to predvideo. Na prvom mestu je veličina teritorije jedinice lokalne samouprave, a recimo stepen razvijenosti je na pretposlednjem mestu. Osim toga što je veoma važno da mi, kao poslanici, kod usvajanja zakona znamo kako su se kriterijumi pretočili u koeficijente, veoma je važno da se u raspravi čuje koji bi to mogli biti dodatni kriterijumi. Upravo sam zbog toga tražio 40 miliona dodatnih sredstava za Leskovac, smatrajući, a u to sam duboko ubeđen, da Leskovac dobija manje nego što zaslužuje, ako želimo da ovim sredstvima obezbedimo princip solidarnosti i princip pravičnosti, a mislim da je to osnovna ideja, mada mislim da moramo razmišljati i o tome da se obezbedi i razvoj. Na kraju krajeva, to je i ključna stvar koju moramo obezbediti i malim sredinama koje su trenutno zaostalije. Ali isto tako ne smemo raspodelom i našom politikom, budžetom i na drugi način, kroz ekonomske instrumente kočiti razvoj onih sredina koje su naprednije, koje raspolažu jačim resursima i koje, uslovno da kažem, treba da predstavljaju lokomotive razvoja naše države. Upravo zbog toga sam predložio da se uvede još jedan kriterijum, a to je broj naseljenih mesta. Mislim da će uvođenjem kriterijuma - broj naseljenih mesta, princip raspodele biti pravičniji i solidarniji, ali u isto vreme, imajući u vidu da pojedini naši prostori ostaju bez stanovništva, u malim selima se najpre smanjuje broj stanovništva, onda nestaju sa mape Srbije. S obzirom da su naši resursi, naravno, to svi znamo, raspodeljeni po čitavoj površini naše države, naravno, problem nije samo ekonomske prirode, nego i strateške, mislim da moramo o tome razmišljati. Smatram da obavezno taj kriterijum mora da bude uvršten kao jedan od kriterijuma na osnovu koga ćemo određivati ova sredstva. Možda sam malo požurio u odnosu na ostale sa predlaganjem ovog kriterijuma, ali sammislio da ima to puno smisla, s obzirom da danas raspravljamo o Zakonu o lokalnoj samoupravi, koji upravo ove kriterijume sadrži. Ponavljam, i u delu rasprave, kada budemo govorili o amandmanima, ponovo ću zatražiti za Leskovac dodatnih 40 miliona dinara, jer mislim da ćemo time zadovoljiti princip pravičnosti. Leskovac je na veoma važnom strateškom mestu, ima važne resurse koji, nažalost, nisu iskorišćeni. Iskoristiću ovu priliku da kažem još nešto. Mislim, mada to nije baš striktno tema ove rasprave i ovog zakona, mora se napraviti jedna dobra analiza da li su naše opštine u Srbiji dobro dimenzionisane. Ima opština, nažalost i opština Leskovac je jedna od tih, koje su preglomazne i zbog toga nefunkcionalne. Opština Leskovac je nastala udruživanjem, odnosno spajanjem četiri opštine: opštine Leskovac, koja je pre 30 godina bila razvijena opština, i malih nerazvijenih opština kao što su Brestovac, Grdelica i Vučje. Umesto da smo imali, kao konačan rezultat, razvijenu ili nešto razvijeniju opštinu Leskovac, sa svim ovim objedinjenim opštinama, imali smo propadanje svih tih opština zajedno. Dakle, mislim da je neophodno da Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu i Vlada naprave jednu takvu analizu za sve opštine u Srbiji, da se procene kako su one dimenzionisane i da se, tamo gde postoje očigledni problemi preglomaznosti i nefunkcionalnosti pojedinih opština, one na drugi način podele. Još nešto moram da kažem, veoma je važno, a imam utisak, neka me isprave kolege iz Ministarstva i Vlade, da ministarstva možda ne vrše često kontrolu kako se sredstva iz budžeta po opštinama troše. Uputio bih jedan apel da i tu imamo bolju kontrolu. Onda ćemo na taj način, kao Narodna skupština, a onda i kao Vlada, bolje zaštiti interese građana.
DS Boris Tadić ima još tri minuta vremena na raspolaganju. Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Poštovani narodni poslanici, glasaću za ovaj zakon samo iz dva razloga. Prvi razlog je što postoji rok do 15. decembra, do kada se organima lokalne samouprave, odnosno skupštinama opština treba predstaviti koliki je transfer sredstava, da bi one dalje projektovale potrošnju tih sredstava, da bi raspisivale po određenim kriterijumima budžete za određene projekte. Drugi razlog je što je gospodin Dinkić obećao rebalans ovih sredstava već do 31. marta. Moj usmeni zahtev Ministarstvu finansija bio bi da to bude do Jovanjdana. Opštine ipak planiraju potrošnju tih sredstava. Opštine se rukovode nekim projektima i neće biti puno vremena ostavljeno opštinama ako mi o rebalansu transfera sredstava budemo raspravljali 31. marta. Zašto se vodim sa samo ove dve stvari? Da bih glasao za zakon, zato što je ovo najnetransparentniji zakon koji je stigao iz Ministarstva finansija u Narodnu skupštinu, iz Predloga zakona ne vidimo nijedan kriterijum po kojem su određivana sredstva pojedinim opštinama. Tako imamo rast tih sredstava 2-30%. Koji je kriterijum da se Malom Zvorniku, koji je više puta ovde spomenut kao najviše oštećen Predlogom ovog zakona, uvećava budžet oko dva i po posto prema mojim proračunima, prema ministrovim proračunima oko 5%, ali svejedno, mnogo manje nego što je bila inflacija u prethodnoj godini, a nekim drugim opštinama se povećava za 26%. Druga stvar, kako može Kragujevcu odjednom da se dodeli 200 miliona dinara? Nemam ništa protiv Kragujevca, mislim da njegov budžet treba da bude mnogo veći, ali kako odjedanput da se skida Beogradu i da se daje Kragujevcu. To može da se uradi u desetinama drugih primera, da se uzme od Beograda i dodeli drugim mestima. U Kragujevcu postoji socijalni problem. Postoji problem nedovoljne razvijenosti, postoji problem sa predstojećim ubiranjem poreza na zarade, ali šta je sa malim opštinama? Kragujevac, koliki-toliki u mnogo boljoj je poziciji nego veliki broj malih opština u kojima ništa ne radi. Mi ćemo imati jedan veliki problem u budućnosti ukoliko se sa ovakvom praksom i politikom nastavi, a to je kvazimetropolizacija Srbije. Cela Srbija će biti koncentrisana u četiri grada, eventualno još dva-tri, Beograd, Niš, Kragujevac i Novi Sad. Postavljam pitanje – da li nama trebaju i ostale, male opštine, ili ne? Da li i njih treba subvencionisati, određivati veća sredstva, da bi se tamo razvijala infrastruktura, da bi tamo narod ostajao ili ne treba. Nije mi jasno zašto ova lista kriterijuma jeste ostala lista kriterijuma prethodnog ministra Đelića, sa kojom niko iz sadašnje vladajuće većine nije bio zadovoljan. Tražili smo i prethodne i 2002. godine da se uvrste još neki kriteriju, kao što je broj izbeglih i interno raseljenih lica po pojedinim opštinama u Srbiji. Za njihovu socijalizaciju, za rešavanje njihovog stambenog statusa potrebna su i te kakva sredstva. Tu je oštećen Kragujevac, Kruševac, oštećene su sve opštine koje se oslanjaju na Republiku Srpsku, odnosno BiH. Budžetska sredstva predviđena budžetom Vlade Republike Srbije, dodeljena Komesarijatu za izbeglice, nisu dovoljna. SO će morati da se pozabave tim problemom i treba im dati veća sredstva od onih koja su predviđena. Treba da se utvrdi kriterijum kao što je geostrateški položaj pojedinih opština. Šta je sa opštinom Kuršumlija? Danas praktično imamo prazno Merdare. Na 10 kilometara od Merdara već se Priština proširila. Da li je naš interes da se Merdare i dalje prazni, da se Priština i dalje širi, pa da dođe na granicu Srbije ili čak da pređe administrativnu granicu između Kosova i Srbije. Apsolutno nam nije interes. Zato treba dati veća sredstva i Kuršumliji i Bujanovcu i Preševu i Medveđi. Treba dati, ono o čemu smo pričali sa ministrom na poslaničkom klubu, mnogo veća sredstva svim opštinama koje se graniče sa Republikom Srpskom. Mi imamo jedan proces, ma koliko Srbija siromašna bila, iz godine u godinu uvećava svoj bruto društveni proizvod, povećava broj zaposlenih, raste cena rada u Srbiji. U BiH imamo potpuno obrnut proces, odnosno u jednom njenom entitetu, Republici Srpskoj. Imamo pad cene rada, imamo veliko povećanje nezaposlenosti, javlja se problem sa prelaskom radne snage iz Hercegovine u Srbiju, uzimanje radnih mesta našem stanovništvu. Tako pravimo i novi spoljnotrgovinski deficit jer oni te svoje zarade ne troše u Srbiji nego u BiH. Mi možemo da biramo između dva modela. Mnoge države su imale ovakav problem, ili da subvencionišemo naše opštine, ili da iz našeg budžeta predviđamo određena sredstva koja ćemo dodeljivati Bijeljini, Višegradu, Zvorniku, Bratuncu i ostalim mestima, kako bi subvencionisali zapošljavanje tog stanovništva tamo u Republici Srpskoj, a ne da dolazi do uzimanja radnih mesta našem stanovništvu. Sve su ovo stvari o kojima se mora raspraviti. Neću više dužiti. U potpunosti se slažem sa prethodnim govornikom prof. Živkovićem. Tu je i kriterijum broja naseljenih mesta. Mora se napraviti jedna strategija redefinisanja lokalne samouprave. Dispariteti koji se javljaju između različitih opština su različiti, imamo opštine sa 200 i više hiljada stanovnika, imamo većinu opština koje imaju 10-15 hiljada stanovnika. Iz Predloga zakona može se videti da opština Irig 70% transfernih sredstava koristi kao svoj budžet. Nemam ništa protiv Iriga, ali postavlja se pitanje – da li opština koja ima svega 20 ili 30% izvornih prihoda treba da bude opština. Nadam se da ćemo u narednom periodu i ovde između poslaničkih klubova i od strane Vlade Republike Srbije imati adekvatne predloge i uopšte imati jednu strategiju daljeg razvoja lokalne samouprave. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Prorokoviću. Nadam se da neće da mi zameri, ali granica Srbije je do Đenerala Jankovića, nije do Merdara. Ovo je granica sa UNMIK-om, nije sa Kosovom. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pa potom narodni poslanik Zoran Alimpić.
Dame i gospodo, kao poslanik opozicije mogla bih da kažem da se radujem ovako lošim zakonskim predlozima od strane Vlade Srbije, ali opet s druge strane, kao poslanik SRS, kojoj je jako stalo do boljeg života svih građana Srbije, moram da kažem da ne mogu da se radujem ovako lošim predlozima zakona. Nije prošlo mnogo vremena od čuvenog PDV, a evo ga danas na delu. Pričali smo da će posle tog zakona građani u Srbiji živeti lošije. Evo dokaza kroz ova dva zakona o kojima danas raspravljamo da će to zaista tako biti. Malo sredstava za lokalnu samoupravu, loša raspodela i tih malo sredstava, odnosno raspodela bez ikakvih kriterijuma. To je očigledno opšte mišljenje i poslanika vlasti i poslanika opozicije. Čak je i ministar u svom izlaganju rekao da su transferi manji nominalno. Rekla bih realno još manje. Onda šta kaže ministar, da posavetuje lokalne samouprave da bi bilo najbolje, pošto nema dovoljno para, da se za početak izvrši smanjenje administracije, a to znači otpuštanje radnika. Ako je i od ministra, mnogo je. Od ovolikog otpuštanja radnika u poslednje četiri godine i od ovolikog broja nezaposlenih, samo još fali da zakonima stvaramo uslove da se i zaposleni u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi nadaju svaki dan otkazu, onda zaista ne znam koji je krajnji cilj ove vlade i šta su namere i Vlade i ovog ministra. Koliko je loša raspodela ovih transfernih sredstava, najbolje govori i najbolji su dokaz ovi lokal-patriotski amandmani, kojih je bilo ne znam ni ja koliko juče. Danas su svi povučeni, verovatno je u pitanju neki dogovor. Gledala sam, nisam doduše sabirala sve one cifre, ali čini mi se, kada bi svi oni amandmani bili prihvaćeni, jer pošto su svi tražili da se pare uzmu od Beograda, da se dodele lokalnim samoupravama po Srbiji, Beograd bi verovatno ostao bez jednog jedinog dinara. Suština je, zašto mi iz SRS nismo podnosili amandmane, jednostavno zato što nam je zakonom predviđeno da su to ova sredstva koja su ovde napisana, više od toga, kaže ministar, nema, a nama je svaki grad podjednako važan, svaki građanin u svakom gradu u Srbiji i u svakom selu Srbije podjednako važan i mi zaista ne mislimo da nekome treba uzimati da bi se drugom davalo, ali mislimo da svima treba više. Svi se zalažemo za decentralizaciju lokalne samouprave, svi se zaklinjemo u to. Naravno, to i treba da nam bude cilj, ali ne samo deklarativno. Šta znači decentralizacija ako nema sredstava? U ovoj sali sedi bar dvadesetak predsednika opština i zaista ne bila im u koži sa ovako malim parama, jer šta će oni da urade u svojim opštinama. Što je još gore, ta sredstva koja dobijaju lokalne samouprave niko ne kontroliše. Znam iz priča mojih kolega srpskih radikala, a govoriće oni o tome svakako, predsednika opština posle ovih izbora, kakvo su stanje zatekli u budžetu, kakvih je sve malverzacija bilo u budžetima po opštinama u Srbiji, jer svi do jednog su tražili budžetsku kontrolu, koliko je već vremena prošlo, ni u jednu opštinu nije došla budžetska kontrola. Kaže ministar, doduše ne za govornicom, ovako u razgovoru, problem su male plate budžetskih inspektora, ali mislim da je to problem ministra. Male plate budžetskih inspektora i nedolazak na teren budžetskih inspektora jeste problem ministra, a ne tih inspektora. Nešto nisam čula komentare od kolega koji su ovde govorili šta je sa opštinama na Kosovu i Metohiji, nećete valjda kroz ovaj zakon da počnete polako da se odričete južne srpske pokrajine, jer i tim opštinama treba da se opredele neka sredstva, ne na način, a reći će ministar da je ovde predviđeno onim članom 5, ali zašto da i oni ne budu tretirani kao ostale opštine, zašto se ne zna tačno koliko je to sredstava. Zaista je osnovno pitanje na koje treba ovde da se odgovori, kako mislite da razvijate lokalnu samoupravu, kako mislite da idemo u proces decentralizacije, kada ministarstvo i Vlada nisu spremni da odvoje određena sredstva za lokalnu samoupravu. Zaista mislim da je jedini zaključak da raspodela transfernih sredstava nije dobra, znam da ćete vi ovo da usvojite, ali isto tako znam da će problema na terenu biti mnogo. Sami znate koliko ima nerešenih pitanja, kolike su potrebe lokalnih samouprava, a ako država na ovaj način misli o lokalnim samoupravama i opštinama po Srbiji, onda teško da će biti razvijenih opština u Srbiji. Zato mislim da bi bilo dobro da ministar bar sluša ovo što mu pričamo, pa možda da na neki način pomogne kroz neka druga sredstva ako je to moguće, pošto su ova tolika kolika su. Moram da kažem, dakle, jedan komentar na jedan član Zakona o lokalnoj samoupravi, odnosno izmena i dopuna tog zakona, i uložila sam amandman na taj član. Taj član 9. je dokaz vrhunske neozbiljnosti i vrhunskog nepoznavanja, nepostojanja pravničkog znanja u Vladi Republike Srbije, kada u tom članu predviđa da se Zakonom o lokalnoj samoupravi briše Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima. Bar malo ozbiljnosti u ovom zakonu, bar toliko ako niste imali para da ih raspodeljujete, onda ste mogli da vodite računa da vam pravnik predloži ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević, a neka se pripremi narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, zaista moram još jedanput da istaknem, pre svega, nezadovoljstvo. Govorimo o važnim zakonima koji se tiču funkcionisanja lokalnih samouprava, a čitavog se dana ministar nije udostojio da barem jedan minut posveti ozbiljno svemu onome o čemu poslanici govore, o Predlogu zakona. Takođe, moru da izrazim i protest, dakle, na koji način Vlada predlaže ovaj zakon i kako se on donosi. Nikada se do sada nije desilo da bude donet budžet, i to je ono što je DS zamerala, a da paralelno sa tim ne idu sredstva koja su namenjena za funkcionisanje lokalnih samouprava. Kada smo to iznosili, tada je vama bilo važno da završite jedan politički problem za vas, jer takva vam je koalicija, neka ide budžet, a lokalne samouprave, o njima ćemo polako. Takođe, ovo je druga godina da ministar finansija ne obavlja konsultacije sa gradovima i opštinama. Druga godina i budžet koji mi donosimo i sredstva koja su vezana za funkcionisanje lokalnih samouprava, a malopre nam je ministar pričao o tome kako je u ovoj sali imao konsultacije sa predstavnicima lokalnih samouprava. Ne vidim odakle potreba predstavnicima vladajuće grupacije, ako su zadovoljni sa sredstvima, da podnesu skoro 40 ili 50 amandmana, jer to ukazuje da dogovora nije bilo. Takođe nam je ministar u uvodnom izlaganju rekao da je razgovor i utvrđivanje kriterijuma izostao zato što su bili lokalni izbori u septembru, to je zaista nedopustivo, ali šta ćete, takav nam je ministar. DS ističe da u 2005. godini budžeti lokalnih samouprava neće biti razvojni. Zašto? Po ovoj projekciji, Kragujevac će imati budžet koji će i nominalno i realno biti manji nego što je bio budžet za 2003. godinu. Reći ću vam kako to u ciframa to izgleda. Godine 2003. budžet Kragujevca je bio dve milijarde i 47 miliona dinara ili tada izračunato negde skoro 35 miliona evra. Za 2005. godinu i sa sredstvima što smo naknadno dobili, Kragujevac neće preći cifru od milijardu i 800 ili 900 miliona, što je daleko manji iznos nego što smo imali pre dve godine. Mogu da budem zadovoljan činjenicom da je Kragujevac naknadno dobio 200 miliona dinara, ali taj princip nije dobar. Ministar je ustanovio princip koji ima cilj, a to se potvrdilo amandmanima, da će samouprave, jedna prema drugoj, pokušavati da otmu, a ne da se napravi jasan i precizan dogovor. Ministarstvo se za sve to vreme pravi potpuno nevešto, smatrajući da ono ne treba da učestvuje u tom procesu. Ako napravite projekcije vrlo jasne, videćete da smo zaista u pravu i da ono što smo sada istakli zaista stoji kao činjenica. Kragujevcu je takođe u martu, sećate se, tada smo govorili, oduzeto i to se po konačnoj projekciji svelo na 200 miliona dinara. Sada pitam da li je to praćenje o čemu je gospodin Dinkić govorio, i o čemu je javno obavestio ne samo mene, nego sve moje kolege iz Kragujevca, da će to vratiti kroz budžetske rezerve. Kada je predstavljao budžet poslaničkoj grupi DS-a udostojio se da čak meni i mojim kolegama tvrdi kako su vraćena sredstva iz budžetskih rezervi i vrlo dobro znam da to nije istina. Govore nam ovde da je ova postavka realna, potpuno je netačna i još jedanput podvlačim, mogu da budem zadovoljan što je Kragujevac dobio još 200 miliona, ali želim da istaknem da Kragujevac ovde ne sme da se potcenjuje. Ne zaboravite, radi se o gradu, o univerzitetskom centru, privrednom centru. On ne traži milostinju od Ministarstva. Mi tražimo realne principe. Mi tražimo normalno funkcionisanje. Isto tako, kao predstavnik jedne odgovorne političke organizacije smatram da je ministar bio dužan ... (Predsednik: Zahvaljujem se, vreme.) Dozvolićete mi. Da je dužan bio da se dogovara sa lokalnim samoupravama. Ali, isto tako, napravićemo problem, da će pojedini predstavnici stranaka u javnost izaći sa informacijama da, eto, oni lupe rukom o sto, narede ministru finansija da reši problem, on se sakrije u mišiju rupu i pošalje 200 miliona Kragujevcu. (Predsednik – hvala vam najlepše.) Takav princip nije dobar. Demokratska stranka smatra da je ovaj zakon ponižavajući za lokalnu samoupravu. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi koje se menjaju, prema članu 77. kako se obezbeđuju sredstva i koja sredstva Republika ustupa jedinici lokalne samouprave, a to su – poraz na dohodak građana, prihodi od poljoprivrede i šumarstva, prihodi od samostalnih delatnosti, prihodi od nepokretnosti, prihodi o davanju u zakup pokretnih stvari, prihodi od osiguranja lica, ostali prihodi u skladu sa Zakonom i deo poreza na zarade, porez na imovinu, porez na nasleđe, poklon, porez na prenos apsolutnih prava. Prema odredbi člana 98. tačka 7) naknada za korišćenje dobara od opšteg interesa, i to deo – naknada za korišćenje mineralne sirovine, deo naknade za izvođenje materija i vodotoka, deo naknade za korišćenje šuma, deo naknada za promene namene poljoprivrednog zemljišta, naknade za izgradnju, održavanje i korišćenje lokalnih puteva. Ono što je posebno interesantno i što sam želeo da posebno istaknem, to su zahtevi u oblasti životne sredine, odnosno deo naknade za zagađivanje životne sredine. Dame i gospodo, ono što je bitno, jedan veliki deo sredstava koji se predviđa, a sa kojima treba da raspolaže lokalna samouprava, nema kontrolu utroška tih sredstava od strane lokalne vlasti. Vi imate u Republici Srbiji 7.000 poreznika koji se brižljivo staraju da otmu porez od građana i da naplate po svakom osnovu. Međutim, u Republici Srbiji imamo samo 14 budžetskih inspektora, koji u stvari predstavljaju budžetsku inspekciju koja kontroliše utrošak sredstava na lokalnom nivou. Moram reći da se na lokalu vrše brojne zloupotrebe upotrebe ovih sredstava i da država, niti pak građani, poreski obveznici, nemaju mogućnosti da ostvare uvid i kontrolu – kako se ta sredstva, koja se ubiru, i troše. Kod ovakvog stanja stvari tražim da ministar za finansije odredi i predvidi svojom sistematizacijom, u Ministarstvu za finansije, i za kontrolu budžeta i revizije, da se odredi dovoljan broj budžetskih inspektora koji će na lokalnom nivou izvršiti detaljnu kontrolu. Na kraju želim samo da podsetim da u ovom delu koji se odnosi na transfer sredstava Pančevo je dobilo jako mali iznos sredstava, 177 miliona, a pre svega se radi o izuzetnom terenu tj. opštini koja je zagađena, posebno industrijskom zonom "Azotare", "Petrohemije" i "Rafinerije". Mišljenja sam da bez sto miliona dodatnih sredstava ne mogu se rešavati problemi u Pančevu kada je u pitanju životna sredina, a ministar za finansije i potpredsednik Vlade su konstatovali da je Pančevu, zbog bombardovanja i zbog zagađenosti životne sredine, potrebno 360 miliona evra da bi se sanirale posledice. One zaista u Pančevu prete da dovedu do katastrofe, a radi se o posledicama koje će biti na duži vremenski period. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, molim vas samo na trenutak, da proverim, da li ste vi odustali ili samo niste bili tu, gospodine Rankiću? Samo niste bili tu? Nije bio prozvan? Oprostite, pošto sam nasledio ove spiskove. Posle reč ima gospodin Rankić. Izvolite.
Razumem, gospodine Markoviću, da vam nije lako, vreme vam ističe, a očigledno je da Vlada nema 126 poslanika, jer da biste izglasali neki predlog potrebno je da vas ima najmanje toliko. Međutim, moj kolega Rankić neće naravno da mi zameri, odnosno ne vama, jer ste vi napravili zabunu, a ja ću ovo malo vremena što je ostalo da iskoristim da nešto kažem o ovom predlogu zakona. Danas smo imali prilike da čujemo poslanike iz raznih krajeva Srbije. I, amandmani koji su podneti, a većinu njih je, gotovo sve, povukla poslanička grupaDSS-a, odnosno svaki poslanik pojedinačno, ticao se određene opštine, određenog grada i zahteva od ministra Dinkića da poveća sredstva za te opštine i za te gradove. Nefunkcionisanje i nesinhronizovanost u nastupu kod vladajuće koalicije pokazala se i prilikom ovog zakona. Očigledno je bilo da on nije bio spreman da udovolji pojedinačnim zahtevima poslanika iz određenih poslaničkih grupa, ali je zato građanima Srbije i prilikom promovisanjaovih zakona, kao i kod ovih poreskih, izrekao nešto što jednostavno nije istina. Naime, on je rekao, i to su danas skoro svi mediji preneli, jednu tešku kvalifikaciju za Srbe. I, rekao je – Srbi imaju urođeni defetizam. Pazite, kako je ministar Dinkić došao do toga da je u Srbiji defetistički raspoložen narod. Možda on stiče takav utisak zbog načina na koji vlada i Koštuničina Vlada i on kao ministar finansija, ali vam odgovorno tvrdim da Srbi nisu, niti u bilo kom pogledu predstavljaju narod koji je suočen sa bilo kojom vrstom defetizma. Pre bih rekla da ste vi u takvoj i sada defanzivnoj poziciji, iz prostog razloga što nemanje skupštinske većine, radi način na koji funkcioniše Vlada, Narodna skupština, upravo to pokazuju. Kako bi bilo sada da poslanici SRS krenu da pričaju o problemima jednog, drugog ili trećeg grada? Znate, dolazim iz Kragujevca i evidentno je, a to su govorile kolege iz drugih stranaka, da je došlo do povećanja sredstava, na insistiranje gospodina Veroljuba Stevanovića, u iznosu od 200 miliona za grad Kragujevac. I, možemo da pričamo, ali mi ćemo u toku sledeće nedelje, to će biti priča za Skupštini grada Kragujevca, videti kako će da se troše ta budžetska sredstva, pod kakvom će kontrolom biti i da li će građani Kragujevca imati direktne koristi od toga. Ali, zaista nam nije bila namera da govorimo pojedinačno o gradu iz koga dolazimo, jer to nije ni naš manir, i pravo da vam kažem, iako dolazim iz grada koji je socijalno jedan od najugroženijih, ne mogu da kažem da u istoj situaciji nisu i Pirot, Subotica i Vranje, Bujanovac, a da ne govorim o nebrizi ministra Dinkića za opštine na Kosovu i Metohiji. Više je nego skandalozno da se naša južna pokrajina u ovom predlogu zakona spominje tek u članu 5, gde se kaže da su Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2005. godinu, i sad zamislite to – "Službeni glasnik Republike Srbije", broj .... i nema broja. Vi ste propustili da stavite pod kojim brojem zaveden, odnosno objavljen u "Službenom glasniku" budžet, koji ste opet noću izglasali, u četiri sata ujutru, u noći između 18. i 19. novembra. To pokazuje i kakve nam predloge zakona daje vaše ministarstvo, jer ministra nema, i to pokazuje krajnju neozbiljnost, a o čemu dalje da pričamo. Malo je vremena da se dotaknemo svih problema koje opštine i gradovi u Srbiji imaju, ali budite sigurni u domaćinsko poslovanje organa lokalne samouprave u opštinama i gradovima, ma koliko da se osamostale, a jedino je moguće da se opštine decentralizuju, jer mnogi su na neuki način to pogrešno predstavljali i u kampanji za lokalne izbore, i to jeste način na koji će da koriste ta sredstva. Da li će biti investicija u ono što je građanima najpotrebnije, a kada to kažem imam u vidu grad u kome živim i činjenicu da preko 20 naselja nema ni vodovodnu ni kanalizacionu mrežu, i u situaciji smo da moramo da tražimo mogućnost da se tim ljudima pomogne, mi u Kragujevcu sada SRS kao opoziciona politička stranka. Zato budite sigurni da bez obzira na to i možda na primedbe od strane svakog poslanika SRS pojedinačno, a da je negde neki iznos smanjen za neki grad ili opštinu, u opštinama i u gradovima gde su izabrani predsednici skupština opština, odnosno grada Novog Sada gradonačelnik i gde vrše vlast srpski radikali, a u to građani moraju da budu sigurni, svaki dinar koji bude došao po osnovu ovog zakona i od lokalnih prihoda i taksi biće utrošen na najracionalniji i najdomaćinskiji način, i mi ćemo to pokazati u toku narednih meseci, odnosno u godini koja je pred nama.
Hvala vama, gospođice Jovanović. Žao mi je, gospodine Rankiću, niste vi na dnevnom redu, zbog toga što ste na intervenciju vaše stranke zamenjeni gospodinom Jojićem, a vi ste na kraju spiska kao 33. Evo, rukopis je ovde i možete da proverite sa prethodnim predsedavajućim. Dakle, reč ima Miljko Četrović, a neka se pripremi, ne verujem da će biti vremena, narodni poslanik Mita Avramov. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Slušajući celokupnu diskusiju vezanu za ovu tačku dnevnog reda, kao i jučerašnju raspravu na Odboru za finansije, čudo je što je ovako loš zakon predvodio ministar finansija, a Vlada ga prihvatila. Danas ministar nije prisutan ovde prilikom rasprave, iako je očigledno da i od poslanika pozicije i opozicije činjenicama se dokazuje da ovaj zakon ne bi trebalo uopšte da se usvoji. Jedino što je bilo logično da Vlada, odnosno ministar u ime Vlade povuče ovaj predlog zakona, pa po zaključku Odbora za finansije ovaj transfer sredstava se izvrši za tri meseca kao privremeno rešenje, a da se u tom roku postupi po zaključku i predloži nov tekst zakona sa objektivnim kriterijumima koji bi opredelili transfer sredstava za opštine u Srbiji i gradove. Moram da se osvrnem, pošto dolazim iz opštine Kraljevo, imajući u vidu kriterijume koji nisu menjani sa izmenom zakona o lokalnoj samoupravi, a i danas je mnogo poslanika govorilo koji bi to još dodatni kriterijumi trebalo da budu predviđeni da bi se objektivni razlozi i činjenice uporedile za svaku opštinu i za ova četiri grada, i jedno pravično rešenje se našlo u transferu sredstava iz budžeta, i da se vrate opštinama i gradovima. Kraljevo, velika opština, a nažalost najveća teritorijalna u Srbiji, a 11. po broju stanovnika, a juče sam izneo na Odboru da jedan od kriterijuma je trebalo, pored ovih predviđenih, i teritorijalna veličina opštine da bude. Isto tako, broj izbeglih, raseljenih i prognanih lica, pa Kraljevo je sa preko 20 hiljada ovih lica, mada je ministar rekao da nema podataka koliko tih lica ima, ne samo na teritoriji opštine Kraljevo, nego u Srbiji. Svedoci smo sada da je u toku postupak prijavljivanja izbeglih lica, koja treba da se prijave do 13. januara 2005. godine radi utvrđivanja statusa. Smatram da je bruka i sramota za jednu državu da nije u stanju posle toliko godina da da tačne podatke i da ima tačne podatke, i ne samo u opštinama, nego u svakom naseljenom mestu i gradu, i na teritoriji cele Republike Srbije, koliko je tih lica, i da prati status, i socijalni i ekonomski, i celokupno stanje u kojima se nalaze. To je samo dokaz kako država brine i o tom delu stanovništva koji je u najtežem položaju, mada je većina građana Srbije u vrlo teškom položaju. Neshvatljivo je, a što se vezuje za stanje koje se nalazi u opštini Kraljevo, a možda je i teže nego u mnogim opštinama, a ovde je pominjan Kragujevac i još neke opštine čiji su poslanici sa tih teritorija podneli amandmane na raspodelu ovih sredstava. Kao poslanik iz Kraljeva, mada nas ima još poslanika, smatrao sam, kao što je stav SRS-a, da ne treba podnositi amandmane, jer imajući u vidu sredstva koja su opredeljena u budžetu, predlaganjem amandmana oduzima se ili se predlaže da se nekome oduzme. Nažalost, mnogi drugi činioci utiču na stanje u jednoj opštini, na funkcionisanje lokalne vlasti, na položaj građana te opštine, pa pomenuću, a već je vezano za funkcionisanje i lokalne vlasti, i odnos Vlade Republike Srbije i odgovarajućih ministarstava utiču na probleme koje imaju pojedine opštine. Kraljevo, kao najveća teritorijalna opština, sa preko 130.000 stanovnika, bez izbeglih, raseljenih i prognanih, nema obilaznicu, nema drugi most preko reke Ibar, saobraćajni kolaps u Kraljevu traje svako jutro i svakog popodneva. Privreda ne radi, a tzv. restrukturiranje velikih kolektiva, a što je u nadležnosti Vlade Republike Srbije, odnosno Ministarstva za privredu, trebalo je da pomogne "Magnohromu" Kraljevo i trebalo je da pomogne fabrici vagona. Svesni smo da tu nikakve pomoći nema, jer nema nikakvog programa za 63 velika kolektiva u Srbiji, kao što nema ni za "Magnohrom" ni fabriku vagona. Činjenica je da je predsednik Upravnog odbora "Magnohroma" već više godina Igor Tadić, rođak našeg predsednika Tadića, a koji je sada savetnik predsednika Srbije za privredu, a najbolje znaju stanje u "Magnohromu" zaposleni koji u suštini nemaju više posla, radi vrlo mali deo, a od 5.000 radnika ostalo je 2.400 da se vodi da je u radnom odnosu. To je suština što se tiče "Magnohroma". Znači, taj Igor Tadić, a sada savetuje istovremeno i predsednika Srbije za rešavanje privrednih problema u Srbiji, a verovatno i putuje u inostranstvo sa njim, pošto je predsednik Tadić advokat srpske privrede, srpskih biznismena, a nema rešenja za "Magnohrom", kao što nema ni za 63 kolektiva u Srbiji. O fabrici vagona ne treba ni govoriti, navodno taj program i ne postoji za fabriku vagona. Direktor koji je obišao 40 zemalja sveta, koga je postavila Vlada Srbije i Upravni odbor, smenjen je, a nije se došlo ni do jednog posla, a čak u predizbornoj kampanji i ministar za kapitalne investicije je došao u fabriku vagona i obećao velike poslove za Brazil, Indiju i druge zemlje. To je samo bila priča u predizbornoj kampanji. Postavio sam i pitanje na jednoj od sednica Odbora za finansije ministru Dinkiću šta je sa Fondom za razvoj, ko kontroliše raspodelu tih sredstava i korišćenje tih sredstava. On se složio sa pitanjem i rekao – i ja bih voleo da znam kako se ta sredstva dele. To je odgovor ministra Dinkića. A znamo kako je radio Fond u okviru prethodne vlade, DOS-ovske vlade, odnosno Demokratske stranke, sa Rašetom kao primerom, da ne govorim druge primere, i verovano se tajna oko Fonda nastavlja, i Fond je ponovo vezan za najuži krug ljudi, koji su direktno vezani za Vladu Srbije i za uske krugove pojedinaca koji su članovi Vlada Republike Srbije. Kriterijum koji je pominjan šta je nerazvijena, a šta razvijena opština, ne znam, nije ministar tu da ga pitam, a verovatno će biti prilike da pitam ministra za privredu kako se opština Kraljevo tretira, kao razvijena ili nerazvijena opština. Znam za izraz koji se upotrebljava od zvaničnika bivše i sadašnje aktuelne vlasti – Kraljevo devastirano područje. Pitao sam šta to znači, ali mi niko nije objasnio. Sa ovim završavam ovu diskusiju i smatram da je ovaj predlog zakona trebalo povući, ići sa privremenim finansiranjem do marta i utvrditi objektivne kriterijume.
Po Poslovniku, član 81. stav 4, sa obrazloženjem koje sam već dao malopre, zbog važnosti ovog zakona i ostalih tačaka dnevnog reda za građane Srbije, nastavljamo rad sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 142 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Zahvaljujem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema, utvrđeno da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da će odsustvovati narodni poslanik Staniša Stevanović. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O LOKALNOJ SAMOUPRAVI (nastavak u načelu sa 18. tačkom – transferna sredstva i učešće lokala u porezu na zarade) Reč ima narodni poslanik Mita Avramov, a neka se pripremi narodni poslanik Radič Joković.