Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 90 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanika da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 92 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodna poslanica Marjana Maraš.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, želim danas da postavim poslaničko pitanje Ministarstvu finansija. Naime, građani i građanke AP Vojvodine, vlasnici, odnosno korisnici poljoprivrednog, šumskog i građevinskog zemljišta prethodnih dana neprijatno su iznenađeni kada su im putem pošte uručena rešenja Poreske uprave kojima je utvrđena naknada za odvodnjavanje za građevinsko zemljište za 2013. godinu i poljoprivredno, šumsko i građevinskog zemljište za 2014. godinu. Godišnji iznos utvrđene naknade za odvodnjavanje za 2013. i 2014. godinu obveznik je dužan da plati u roku od 15 dana od dana dostavljanja rešenja. Rešenje se smatra dostavljenim po isteku od 15 dana od dana predaje pošti na dostavljanje, što je naznačeno u rešenju. Obveznik plaćanja naknade za odvodnjavanje nema pravo žalbe. Može da pokrene upravni spor i snosi troškove prinudne naplate. Shodno odredbama zakona, naknada za odvodnjavanje plaća se za uređenje vodnog režima zemljišta na melioracionom području, odnosno delu tog područja, odvođenjem suvišnih voda sistemima za odvodnjavanje kojima upravlja javno vodoprivredno preduzeće, u konkretnom slučaju Javno vodoprivredno preduzeće „Vode Vojvodine“ Novi Sad. Postavljam pitanje Ministarstvu finansija i Poreskoj upravi – zbog čega rešenja nisu dostavljena na vreme, dakle, u 2013. i 2014. godini? Zašto nije data mogućnost da se pomenute naknade izmire u kvartalnim ratama, kako je to praksa kada je u pitanju porez na imovinu? Zbog čega je poreskim obveznicima ostavljen rok od samo 15 dana da plate naknadu za navodnjavanje u celosti za dve prethodne godine, 2013. i 2014, sa napomenom da će morati da plate zateznu kamatu ukoliko ne ispoštuju rok? Da li će i za 2015. godinu stići još jedno rešenje sa utvrđenom naknadom za odvodnjavanje za poljoprivredno, šumsko i građevinsko zemljište za 2015. godinu i kada će stići to rešenje? Na kraju, ono što mene kao poslanicu interesuje, da li će ova sredstva koja nisu mala biti namenski utrošena, obzirom da smo svedoci proteklih meseci, ali i godina da su plodne oranice bile pod vodom, a mnoge su još uvek? U pitanju je ne mali broj porodičnih domaćinstava u AP Vojvodini koji mesecima ima vodu u podrumskim prostorijama, dvorištima i baštama. Takođe, neobično je i da svi članovi jednog domaćinstva koji imaju katastarski prihod dobijaju identična rešenja, što znači da samo jedno domaćinstvo plaća po dva i više iznosa za odvodnjavanje, tako da ovaj iznos koji se sada odjednom naplaćuje predstavlja dodatni udar na kućni budžet. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Olena Papuga.
Hvala predsednice. Poštovane kolege poslanici, svoje pitanje postavljam Ministarstvu kulture i informisanja, odnosno ministru Ivanu Tasovcu. Pitanje se odnosi na Letopis Matice srpske. Opstanak najstarijeg državnog časopisa u Evropi, smanjenjem budžeta doveden je u pitanje. Inače, Letopis Matice srpske je najstariji književni časopis u Evropi, a verovatno i u svetu, doživeo je 181 godinu, ali mu ove godine preti gašenje. Razlozi su finansijske prirode, a proistekli su iz odluke Ministarstva kulture da umanje ovogodišnji budžet namenjen Matici srpskoj u Novom Sadu. Resorno ministarstvo je umanjilo sredstva za pet miliona dinara, čime je ova naučno-kulturna ustanova pred gašenjem, a posebno će nastradati prvi Letopis Matice srpske koji, već sam rekla, izlazi 181 godinu. Naime, Matica je svake godine unatrag dobijala sredstva za zarade zaposlenih i za 12 brojeva Letopisa u godini. Matične kapitalne projekte, one od nacionalnog značaja, kao što su srpska enciklopedija i rečnik finansira Ministarstvo za nauku. Zaposleni u Letopisu Matice ili u Matici srpskoj su dovedeni u poziciju da tako reći biraju između egzistencije svojih porodica i nacionalne tekovine, Letopisa koji je 1824. godine u Budimu osnovao i ostavio Antonije Magarašević. Rečit je i detalj da je Letopis Matice srpske dve godine stariji od Matice srpske. Zaposleni još govore o tome da već 20 godine u tu ustanovu nikoga nisu zaposlili i da se stvarno ponašaju razumno i u skladu sa ekspozeom i reformama koje mi sada sledimo. Poslali su više puta svoje dopise Ministarstvu kulture i dobili su odgovor da svoja sredstva za izlaženje tog Letopisa Matice srpske obezbede preko javnog konkursa, ali oni preko tog javnog konkursa mogu da obezbede samo 600.000 dinara, a Letopis na godišnjem nivou košta 2,3 miliona dinara. Preko razno-raznih projekata, sponzora, Letopis Matice srpske ne može da se finansira. Pitam Ministarstvo kulture i informisanja, da li će dopustiti da se ugasi Letopis koji je proslavio 181 godinu, koji ima neprocenjivu važnost za srpsku i evropsku kulturu? Da li ministar Tasovac ima nameru da razreši ovu nelagodnu situaciju? Da li će Ministarstvo kulture i informisanja stvarno, neobezbeđivanjem finansija, ugasiti izlaženje Letopisa Matice srpske? Molim da mi se u što bržem vremenu da odgovor, pošto majski broj Letopisa Matice srpske sigurno neće izaći.
Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se uvažena predsednice, poštovane koleginice i kolege. Juče je bio Dan planete Zemlje. Juče su se mnogi slikali zavrnutih rukava i danas su vratili svoje kravate i nastavili smo po starom. Znači, samo je juče bio Dan planete Zemlje. Juče je bio dan Srbije, a danas sve nastavljamo po starom. Kao i do sada, uglavnom moja pitanja se odnose na zaštitu životne sredine i na ekološka pitanja, s obzirom da se Srbija već dve godine nalazi u konstantnom ekološkom strahu, da se Srbija već dve godine nalazi u konstantnoj ekološkoj katastrofi i, na žalost, dve godine već niko ništa ne radi po tom pitanju i situacija postaje sve alarmantnija i alarmantnija. Žao mi je što niste razumeli da je potrebno, posebno Ministarstvo za zaštitu životne sredine, žao mi je što niste razumeli čemu služi Fond za zaštitu životne sredine, žao mi je što niste razumeli čemu služi Agencija za hemikalije i biocidna sredstva i žao mi je što ne razumete čemu služi zaštita životne sredine, čemu služi zelena ekonomija i zbog čega je zanimljivo i potrebno živeti u 21. veku, a ne u 19. veku. Neoliberalni kapitalizam je prevaziđen, nažalost ni to niste shvatili. Ekonomska situacija u Srbiji je katastrofalna. Žao mi je i što to danas ne shvatate, shvatiće verovatno za par godina, kao i za zaštitu životne sredine biće kasno kao i za popravljanje ekonomske slike u Srbiji. Ekološka situacija u Obrenovcu u poslednjih nekoliko nedelja je prilično alarmantna i posle one doktrine šoka od prošle godine, život u stalnom strahu građana i građanki Obrenovca se nastavlja. Poslednjih nedelja od kako je počelo lepo vreme i malo jači vetrovi Obrenovac, a pre svega rubna naselja i rubna sela Grabovac i ostala naselja se zasipaju pepelom. Kod sebe imam rezultate pojedinih satnih vrednosti koje su varirale i bile znatno iznad dozvoljenih granica. Međutim, onda naprasno 14. aprila prestaje da radi monitoring sistem u Grabovcu i posle toga dolazi do razduvavanja pepela intenzivnije, a monitoring sistem ne radi zbog toga što nema novca, zbog toga što ste ukinuli Fond za zaštitu životne sredine, zbog toga što u Obrenovcu ne vraćate 40% ekoloških naknada, nego ih trošite nenamenski već tri godine i Obrenovac koji se nalazi u stalnom strahu već 40 godina, zbog toga da bi Srbija imala struje nastavlja sa ekološkim strahom, nastavlja sa ekološkim problemima, a to se povećava, to se enormno povećalo posle majskih poplava 2015. godine. Moja pitanja se odnose na ministra rudarstva i energetike - da li ćemo sačekati 2013. godinu i da li ćemo sačekati ekološku katastrofu koja nas je zadesila, ili ćemo raditi nešto preventivno u termoelektrani i elektroprivredi Srbije? Za ministarku poljoprivrede i zaštite životne sredine – zašto ne radi monitoring sistem, zašto je uništen monitoring sistem u Srbiji i u Obrenovcu i zašto se ne mere vrednosti zagađujućih materija na teritoriji Republike Srbije? Sa druge strane, gotovo svakog dana ili svake nedelje mi imamo jedno naselje, jedan grad ili jednu opštinu sa neispravnom vodom. Prema izveštaju Instituta za javno zdravlje „Batut“ najveći broj neispravnih uzoraka vode se nalazi u Banatskom, Bačkom i Sremskom okrugu, a zatim u delovima Beograda i u Borskoj oblasti. Poslednji slučaj sa Pančevom, a kod mene je izveštaj i Javnog zavoda iz Pančeva, govorio tome da voda u Pančevu nije bila ispravna ni tokom marta, a ne samo šest dana u aprilu. Očigledno jedna zanimljiva koalicija u Pančevu, koalicija ćutanja i dokazivanja pozicije i opozicije, pa ta čudna koalicija u Pančevu ignoriše probleme Pančevaca. Ovde upućujem pitanje Ministarstvu zdravlja pre svega i ministru zdravlja – zbog čega u Srbiji 50 vodovoda ima neispravnu vodu i on ništa ne radi po tom pitanju i naravno za ministarku poljoprivrede i zaštitu životne sredine zašto ništa ne radi da zaštiti Srbiju od ekološke propasti?
Hvala. Da li se još neko javlja da postavi pitanje? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Novaković.
Poštovana predsednice, koleginice i kolege narodni poslanici, postavljam pitanje Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine iz oblasti vodoprivredne delatnosti koju obavlja Javno vodoprivredno preduzeće „Vode Vojvodine“ kao delatnost od opšteg interesa koja stoji, to je gazdovanje vodnim resursima, iskorišćavanje i upotreba voda, zaštita voda od zagađenja, zaštita od štetnog dejstva voda. Između ostalog i organizacija i sprovođenje odbrane od poplava, leda, održavanje vodoprivrednih objekata, sprovođenje radova i mera unapređenja sistema, zaštite od štetnog dejstva voda, prihvatanje i sprovođenje stranih voda i zaštita od erozije i bujica. Od svih navedenih delatnosti „Vode Vojvodine“ pod budnim okom Pajtić dr Bojana u vreme suša štiti nas od poplava i naplaćuje vodni doprinos, a u vreme poplava štiti nas od suša i naplaćuje odvodnjavanje. Kako god naši poljoprivredni proizvođači u Vojvodini svake godine zadesi cunami od „Voda Vojvodine“ koji osete po džepu za neizvršene usluge da li „Voda Vojvodine“ ili 17 vodoprivrednih društava na području pokrajine kojima indirektno upravlja Pajtić dr Bojan. Kako su „Vode Vojvodine“ osnovane 2002. godine, za proteklih 13 godina uvek je malo novca iz više izvora finansiranja od kojih dobar deo izdvajaju poljoprivredni proizvođači, kojima se blokiraju računi i pleni imovina ako ne plate nečiji nerad. Da podsetim, u AP Vojvodini pod naplatom je preko dva miliona i 100 hiljada hektara. Sistem kanala obuhvata 20 hiljada i 700 kilometara i 155 crpnih stanica. Da su svake godine do sada radili po 1.600 kilometara podeljeno na 17 vodoprivrednih društava po svakom iznosi 94 kilometara godišnje. Da li se to moglo uraditi i da li samo u tom delu i da li nam je kanalska mreža mogla biti bolja, čistija, bezbednija i uređenija, to neka procene sami građani. Ako je bivši sekretar za poljoprivredu AP Vojvodine sam izneo činjenice da je neodrživo da od 20 miliona evra prihoda, a nije 20 nego 35 miliona godišnje, na plate zaposlenih odlazi šest miliona, a ostalo na održavanje kanalske mreže, a oni i dalje nastavljaju po starom sve sa 465 zaposlenih što je mnogo više od osnivanja bez povećanja kanalske mreže i investicionih aktivnosti. Unazad nekoliko meseci stižu pritužbe na rad vodoprivrednih društava i jedna na rad vodoprivrednog društva „Šajkaška“ iz Novog Sada gde 148 meštana Kovilja potpisalo peticiju zahtevajući odgovor kada će biti završeni radovi na čišćenju kanala u donjem Kovilju i Vinjercu, grad Novi Sad je uredno podneo program za unapređenje kanalske mreže i obezbedio za tu namenu na području celog grada preko 19 miliona dinara. Nije dozvoljen uvid i kontrola na terenu članovima odeljenja za poljoprivredu grada Novog Sada. Pitanje, koliko kilometara kanalske mreže svake godine očiste „Vode Vojvodine“, tj. privredna društva kojima je poveren posao i koliko sredstava ulaže u nove investicije? Zašto nema jasno predstavljen plan i program za svaku opštinu i mesnu zajednicu na godišnjem nivou da građani imaju uvid u radove i trošenje njihovog novca? Drugo pitanje postavljam Ministarstvu rada za zapošljavanje, boračka i socijalna pitanjai Ministarstvu unutrašnjih poslova. Već dva dana desetine poziva, poruka, mi poslanici iz Novog Sada dobijamo od uznemirenih i zabrinutih radnika iz RTV Vojvodine, Kliničkog centra Vojvodine, Vlade AP Vojvodine iUprave za kapitalna ulaganja. Naime, njima se nameće obaveza da moraju da idu na miting koji organizuje DS u Beogradu. Ljudi su uplašeni za svoj posao ako ne odu s obzirom da im se usmeno preti od određenih šefova iz navedenih ustanova i preduzeća. Gospodo poslanici, Ustavom Republike Srbije i zakonom je zagarantovano pravo svakog na versko i političko opredeljenje, svakog građanina koji slobodno može da izražava svoju volju. Zabrinutost ljudi koji su se obratili je svakako opravdana ako imamo u vidu da je samo pre nedelju dana vrh DS bukvalno zatvorio na 24 sata odbornike iz Inđije na Andrevlju u hotelu protiv njihove volje. Molim inspekciju rada da utvrde zabrinutost ucenjenih ljudi iz RTV Vojvodine, Kliničkog centra Vojvodine, Vlade AP Vojvodine iUprave za kapitalna ulaganja da li je u pitanju klasičan politički mobing i da li ima krivičnog dela prinude? Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Gospođo predsednice, uvažene kolege, samo nekoliko pitanja Vladi Republike Srbije. Prvo pitanje se odnosi na ministra Sertića, ministra privrede. Mi smo najmanje dva ili tri puta postavljali pitanje za radnike zaposlene u preduzeću koje se zove „Interlemind“ iz Leskovca koji godinama pokušavaju da reše svoj problem nakon što se bivši vlasnik povukao iz firme bez ikakvog obaveštenja i napustio firmu. U međuvremenu, privatni izvršitelj ulazi u fabriku na osnovu zahteva poverioca i uvodi privatno obezbeđenje. Inače, ovaj primer kao i mnogi drugi suštinski jeste paradigma onoga što se danas dešava u Srbiji sa preduzećima koja su bila u procesu privatizacije, gde je privatizacija bila neuspešna, gde ništa nije urađeno na reviziji neuspešnih privatizacija i ono što je najvažnije niko nije odgovarao za kriminalne privatizacije. Dakle, moje pitanje ministru Sertiću – šta ćete uraditi povodom zahteva radnika „Interleminda“, kako ćete i na koji način obeštetiti te radnike, omogućiti im da dobiju zaostale plate, povezati radni staž i uplatiti zdravstvenu i socijalno i penziono osiguranje? To pitanje se odnosi i na stotine drugih fabrika u sličnoj situaciji koje su danas u Srbiji. Drugo pitanje je za ministra pravde, gospodina Selakovića, da li zna i kako misli da svi zajedno u državi Srbiji stanemo na put privatnim izvršiteljima koji, po informacijama koje dobijamo danas u Srbiji plene imovinu, naročito u centralnoj i južnoj Srbiji, i oduzimaju nekada i za dug od 500 dinara uzimaju u protivvrednosti od 30 hiljada dinara sa kamatom? Dakle, danas se vrši fendovanje ili plenidba imovine građana Srbije, koji žive u krajnjem siromaštvu i moje pitanje ministru je kako, da li promenom zakona, da li amandmanima, da li nekom instrukcijom ili podzakonskim aktom Vlade možemo zaustaviti ovu praksu potpune nekontrolisane plenidbe građana Srbije, koji ne mogu da sastave kraj sa krajem? Treće pitanje za ministra kulture Tasovca, odnosi se naravno, po nama, katastrofalno neuspešnu štetnu privatizaciju „Avala filma“. Vi znate da su građani ustali u odbranu ovog državnog preduzeća koje nije samo preduzeće, ono je baštinik i čuvar našeg kulturnog i filmskog nasleđa. Po ovom aktu privatizacije, koji je juče i formalno završen, poštovani građani, ne samo da je „Avala film“ sa svojim izuzetno vrednim zemljištem u Gradu Beogradu, otišlo za tepsiju ribe, i otišlo za cenu jedne tajkunske nekretnine na Dedinju, već i ceo fundus filmskog blaga ove države od 1945. godine do danas se stavlja na raspolaganje bez bilo kakve klauzule koja bi onemogućila prodaju ovih klasika filmske industrije, i klasika našeg kulturnog nasleđa, koji je deo našeg zajedničkog i posebnog identiteta. Smatram da je ovo potpuni skandal, da Ministarstvo kulture, kao i Agencija za privatizaciju kojima postavljam ovo pitanje, neophodno je da nešto učini i da ovu sramotu isprave i da ovu potpuno neverovatnu stvar prekinu. Poslednje pitanje je za ministra Vulina, šta se dešava sa majkama, porodiljama, koje su zaposlene u preduzeću „Želnid“, koje su se nekada u okviru železnica bavile štampanjemvoznog reda, evo to znaju sigurno i prisutne kolege, i ostalih karata, koje nekoliko meseci, godina, 20 meseci nisu dobili dohodak? Fiktivan im je bio radni odnos, knjižice im nisu overene, i naravno, u pitanju su nekih četiri do pet trudnica koje su se u međuvremenu porodile, dobile su samodeo onoga što je trebalo da se uradi. Račun ovog preduzeća je u blokadi, pokušana je privatizacija, privatizacija je propala, rasprodate su mašine, ljudi su ostavljeni na ulici i zaposleni postavljaju pitanje Skupštini Srbije preko nas, kako i na koji način, gospodine Vulin, gospodin ili gospođa direktor Agencije za privatizaciju i ostali, koji ovakve stvari gledate danima, mesecima, uz jedan jedini odgovor koji do sada imate to je retrospektiva, šta se dešavalo i kada je počeo proces? Ponavljam, pitam vas ovo u ime građana Srbije koji neće da slušaju vaše sudske procene, to sudovi i tužilaštva neka rade, nego pitaju šta ćete vi za tri godine vlasti da uradite, da prekinete ovu praksu uništavanja i ono malo srpske privrede što je ostalo, uništavanje ugroženih socijalnih grupa, zbog nedostatka isplata i kašnjenja isplata za bazičnu egzistenciju. Ovo je samo jedan od primera ljudi koji su u okviru „Želnida“ samo primili deo prihoda koji se očekuju. Time bih završio ovaj krug pitanja Vlade.
Hvala. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Konstantin Arsenović, Aleksandar Senić, Miroslav Markićević i Ljiljana Nestorović. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ŽIČARAMA ZA TRANSPORT LICA Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima tačke 1. i 2. dnevnog reda, pozvala da sednici prisustvuje prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture; Miodrag Poledica, državni sekretar u Ministarstvu; Nena Tomović, pomoćnik ministra, građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture; Zoran Ilić, pomoćnik ministra za vazdušni saobraćaj; Miroljub Jevtić, posebni savetnik potpredsednika Vlade i ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Primili ste amandmane koje su na predlog Zakona o žičarama za transport lica podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, otvaram pretres predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Poštovana ministarsko, poslanička grupa Boris Tadić SDS, ZZS i Zeleni Srbije su uložili napor i uradili 36 amandmana. Ovaj se amandman odnosi na značenje pojedinih izraza koji se koriste u predmetnom zakonu. U tački 26. se kaže da u Predlogu zakona da je upravljač pravno lice koje je odgovorno za bezbedan rad žičare. Kasnije se u članu 27. u stavu 2. kaže – Upravljač je odgovoran za organizovanje rada žičare u skladu sa ovim zakonom. Mi smo ovaj stav, tačka 26. preformulisali i on sada glasi, naš predlog je da on glasi ovako – Upravljač žičare je pravno lice koje organizuje rad, održavanje i kontrolu žičare na način kojim obezbeđuje funkcionisanje žičare na bezbedan način. Iz svih daljih odredbi zakona proizilazi da bezbednost rada žičare nije samo jedan od aspekata rada upravljača, odnosno bezbednost jeste samo jedan od ciljeva koji se treba ostvariti u pogledu upravljanja žičarom, te iz tih razloga predlažemo ovakvu amandmansku definiciju. U odgovoru Vlade kaže se da se amandman ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. Mi i dalje stojimo na tome da je naša formulacija ovog značenja, odnosno ovog pojma bolja nego ono što je dato, te vas molim da još jednom razmislite i prihvatite naš amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, vrlo kratko. Dakle, slažem se sa mišljenjem da je ovo formulacija, odnosno korekcija onoga što je definisano originalnim tekstom 26. tačke zapravo suvišna jer bezbedan rad podrazumeva sve to što je navedeno i u vašem predlogu. Dakle, odgovarajuće funkcionisanje ali adekvatnu kontrolu i mere bezbednosti, tako da bukvalno sve to što je napisano u više reči sadržano je i u formulaciji bezbedan rad. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Orliću. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospođo ministar, uvaženi gosti iz ministarstva, koleginice i kolege narodni poslanici, član 6. se odnosi na deo koji obrađuje zahteve i uslove za žičare, tj. konkretnije zahtevi i uslovi za izgradnju i rekonstrukciju i održavanje žičara. Prvi stav člana 6. gde smo mi delovali amandmanom kaže –Žičara mora biti projektovana tako da uz poštovanje karakteristika terena i okoline, atmosferskih i meteoroloških uslova, svih građevinskih objekata i prepreka koji se nalaze u blizini trase i žičare radi bezbedno na način koji ne zagađuje okolinu i ugrožava bezbednost tokom rada i održavanje ili kod spasavanja i evakuacije. Mi smo dodali da iza reči „bezbednost“ treba da stoji, ponoviću - Sa izmenom da ne zagađuje okolinu i ne ugrožava bezbednost života i zdravlja ljudi, kao i imovinu tokom rada i održavanja ili kod spasavanja i evakuacije. Mi smo mišljenja da se preciznije određuje ovaj prvi stav u članu 6. Vlada nam je odgovorila da amandman se ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. Uopšte mi nije jasno što su hteli da kažu iz Ministarstva. Apsolutno mi nije jasno šta su hteli, jer ne razumem kako je preformulacija suvišna ako se preciznije određuje bezbedonosni aspekt. Mislim, stvarno, bar kada obrazlažete i odbijate, ovo se ne odnosi na vas, gospođo ministar, to su uradile službe, bar nas udostojite i obrazložite zašto nešto ne prihvatate. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Radi pojašnjenja, da svima bude jasno. Postoji puno predloženih amandmana od vaše poslaničke grupe na ovaj zakon i u velikom delu tih amandmana oni su upravo odbijeni sa obrazloženjem da je suvišna preformulacija. To ne radi ni ministar, ni neki tamo zaposleni u Ministarstvu. To radi zakonodavstvo Vlade. Zakonodavstvo Vlade je ozbiljan organ Vlade, u kojem sede veliki stručnjaci koji se bave upravo onim što ja ne znam ili ne moram da znam i onim što vi ne znate ili ne znate dovoljno. Prema tome, vrlo verujem zakonodavstvu Vlade, pa kada zakonodavstvo Vlade kaže ovako nešto, onda ja kao ministar i moji saradnici tako nešto prihvatimo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, ja mislim da, bez obzira što je kolega Bradić jedan od najaktivnijih narodnih poslanika, poštujući njegovu aktivnost, poštujući uvek njegovu volju da ostane do kraja na sednicama, uvek pažljivo pročitam njegove amandmane i uvek sam voljan da glasam za njegove amandmane pre nego za amandmane nekih drugih narodnih poslanika, ali ovog puta mislim da je Vlada u pravu i da stoga ne treba prihvatiti ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana 12. i član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić i Balša Božović. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, od vremena poslaničke grupe.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mihajlović, mi smo u raspravi u načelu rekli da nemamo nekih suštinskih zamerki na ovaj zakon. Mislimo da je dobro napisan i da ga treba podržati i mi ćemo glasati za njega. Otuda jedan amandman, prosto je jezičke prirode promena. Mislimo da je ova naša definicija možda bolja i mislim da treba da razmislite da podržite ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
I jedan i drugi pojam, i onaj pojam koji već postoji u zakonu i onaj ste vi dali je gramatički i pravopisno ispravan, tako da kada smo već stavili, mi smo naš i ostavili. To je razlog i tako smo dali i obrazloženju.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstva smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Uvažena ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Boris Tadić-SDS-ZZS-ZS podnela je na Predlog zakona o žičarama za transport lica, koji ima 67 članova 36 amandmana iz razloga što smo smatrali da ima mesta i potrebe da se poboljša kvalitet Predloga zakona. Od tih 36, sedam je usvojeno, što govori da ipak nismo pisali amandmane samo da bi imali broj amandmana i da bi imali razlog da se javljamo, nego zato što smo se zaista trudili da kvalitetno utičemo na Predlog zakona. Jedan od prihvaćenih amandmana je amandman na član 14, gde smo predložili da se stav 1. briše, jer stav 1. glasi – izvršni radnik je radnik koji obavlja poslove kojima neposredno učestvuje u obavljanju saobraćaja žičare. Pojam izvršnog radnika definisan je u članu 3. koji reguliše pojmove i smatrali smo da nema potrebe ovde da se ponavlja definicija i da se duplira. Iz tog razloga je opravdano i prihvaćen amandman. Mislim da ako su sedam opravdanih, da bi mogli da razmislite i o ostalim amandmanima koji nisu prihvaćeni, jer smo se pri predlaganju preformulisanja pojedinih članova držali metodologije za izradu propisa i nismo to radili samo da bi podnosili amandmane. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Zahvaljujem. Član 17. odnosi se na zahteve i uslove za funkcionisanje uređaja. Stanovišta smo da je ovaj član konfuzan, nejasan, protivurečan i time je, čini nam se, potpuno neprimenljiv. Mislimo da je veća šteta da na ovaj način treba normirati i uslove za funkcionisanje uređaja nego ga uopšte ne normirati. Stav 1. je nerazumljiv. U stavu nije jasno na koja uputstva za rad, a naročito na koju pripadajuću dokumentaciju se odnosi, dok je po meni najveći problem u stavu 3, u kojem se ponavlja i to na nejasan način, a posebno naglašavamo da je stav 3. u nesaglasju sa članom 60. stav 1. tačka 3, kojim je propisana prekršajna odgovornost ukoliko ne postupa u skladu sa stavom 3, a u kojem se, ponavljamo, propisuje obaveza upravljača žičare prema izvršnom radniku. Dakle, u članu 17. u stavu 3. kaže se – upravljač žičare je dužan da izvršnom radniku odgovornom za rad postrojenja obezbedi odgovarajuća radna sredstva i mora osigurati da izvršni radnik bude odgovarajuće osposobljen da izvodi predmetne zadatke. Dok, u članu 60. u stavu 1. tačka 3, a član 60. se inače odnosi na novčane kazne i prekršaje za izvršne radnike, stoji da će se izvršni radnik kazniti ukoliko ne raspolaže odgovarajućim radnim sredstvima i pomagalima i nije odgovarajuće osposobljen za izvođenje predmetnog zadatka u skladu sa odredbom člana 17. stav 3. ovog zakona. Znači, u članu 17. se daje obaveza upravljača da obezbedi izvršnom radniku odgovarajuća sredstva za rad, da ga obuči, a ovamo, u članu 60. na koji se poziva u tački 3, na član 17, stav 3. da će se izvršni radnik kazniti kaznom od 20 do 50 hiljada ukoliko ne raspolaže odgovarajućim radnim sredstvima, pomagalima itd. Prosto je neverovatno da se u članu 17. stavlja obaveza upravljaču žičare, a ovamo se kažnjava, odnosno predlaže se kazna za izvršne radnike ukoliko ne raspolaže odgovarajućim radnim sredstvima, pomagalima i nije dovoljno edukovan. Molim vas da još jednom razmislite o ovom našem predlogu. Mislim da je ovo greška. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Samo kratko, dve stvari. Prvo, ni jedan član zakona nije u suprotnosti sa drugim članom zakona, jer ne bi mogao uopšte da dođe ni na prvi odbor, a ne bi mogao da prođe Vladu. Drugo, upravljač obezbeđuje sredstva, a izvršni radnik može i da zaboravi ta sredstva i zato postoje dve različite situacije i dva različita termina tumačite ili pokušavate da tumačite na isti način. Mislim da ste takvo obrazloženje i dobili. Zakon nije tu da edukuje, nego je zakon da se primenjuje.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Gospodine predsedavajući, kratko, komentar u vezi predloga da se član 17. obriše zbog nerazumljivosti, koji je naveden kao jedan od razloga. Smatram da ono što se ovde proglašava nerazumljivim jeste razumljivo i čitljivo, pre svega stav 1. koji se potencira za posebno problematičan. Tu se zapravo navodi da je prilikom eksploatacije, ali i svega onoga što podrazumeva, dakle i održavanja i redovne kontrole, neophodno poštovati ono što je deklarisao proizvođač. To je u tehnici poprilično uobičajena praksa, i nešto što je dobra praksa. Dakle, način eksploatacije, ali i sve ono ostalo i to se odnosi na ovu pripadajuću dokumentaciju. Na primer, određene procedure za instalacije, određene procedure za zamenu delova, kako se svi oni delovi koji su eventualno neophodni u budućnosti planiraju, kako se nabavljaju itd. Sve to u dobroj meri deklariše proizvođač. Ako hoćemo da budemo sigurni da koristimo stvar na pravi način, onda to svakako treba da bude u skladu sa onim što je definisao sam proizvođač. Zbog toga se ne bih složio s predlogom da čitav član 17. bude obrisan, naprotiv smatram da sadrži neke dobre preporuke, svakako i u onom delu u kojem se kaže da postoji neki zajednički krovni okvir za te poslove, da ih neće u sistematičan tok dovesti proizvođač, već neko ko se nalazi iznad i ko se o ovome stara, a to je ministarstvo. Ono gde smatram da postoji prostor za eventualno unapređenje jeste ono što se odnosi na osposobljenost. Dakle, svakako, ako neko drugi, a ne sam radnik treba da brine o tome da li je radnik osposobljen ili nije, logično je da on snosi konsekvence ukoliko to izostane. Međutim, šta je problem ovde? Što se to verovatno nalazi u širem kontekstu upotrebe ovog alata i sredstava koja se obezbeđuju, a za šta opet odgovornost, ako su obezbeđena, snosi radnik. Nažalost, opet se nalazimo u situaciji da jednim ovako združenim, grupnim predlogom za intervencije po više mesta u istom amandmanu, mi se ponovo, kao u nekoliko situacija do sada, nalazimo u poziciji da ne možemo da prihvatimo predlog, jer sadrži nekoliko problematičnih posledica, samo zbog eventualno jednog dobrog doprinosa. Ovom prilikom bih pozvao da se podnese više zasebnih predloga za više pojedinačnih intervencija, kako bismo mogli da razdvojimo ono što bi eventualno moglo da doprinese od stvari koje definitivno ne stoje, a mislim da bar četiri, pet napomena ovde zaista nisu na mestu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Koristiću od vremena ovlašćenog predstavnika, odnosno šefa poslaničke grupe. Poštovani predsedavajući, poštovana potpredsednice Vlade, vi ste koristili nekoliko puta pravničke izraze i pozivali se na zakonodavstvo Vlade. Ne zove se tako to telo, ali dobro, pošto niste pravnik, može vam biti oprošteno. S druge strane, nije zakonodavstvo Vlade to koje treba da da poslednju reč kada je u pitanju amandman ili zakon, jer sigurno ljudi koji rade u tom telu su stručni kada je u pitanju pravna struka i oni sigurno poznaju pravnu nomotehniku. Međutim, sem pravne nomotehnike zakon treba da ima svoju upotrebnu vrednost i zakon može biti krajnje korektan, odličan sa strane pravne nomotehnike, a može biti u praksi veoma loš, kao što su bili zakoni u poslednjih godinu dana koje je usvajala ova Narodna skupština Republike Srbije, štetna po građane Srbije, po njihov ekonomski standard, po infrastrukturu, po druga životno važna pitanja građana, tako da se nemojte pozivati na zakonodavstvo Vlade, kako vi kažete, jer zakoni treba da žive. Vi ste malopre rekli zakoni treba da se primenjuju, a ne da edukuju. Uvažena ministarko, zakoni imaju i u određenom smislu edukativni odnosno preventivni karakter. To je jedna od funkcija zakona. Dakle, kaznene odredbe u zakonu imaju cilj za odvraćanje od kršenja normi, jer norma, kao što znate, ima dispoziciju i sankciju i u tom smislu zakoni imaju u sebi i uputstvo ili trag po kome se oni na koje se odnose trebaju ponašati. Zakon ima i svoju viziju i misiju, koju zakonodavac, odnosno zakonopisac ima na umu kada donosi zakon i zbog toga se traži od zakonopisca, ne tako često, ali skoro smo imali u praksi Narodne skupštine, autentično tumačenje od strane Narodne skupštine. Zato ako je neka odredba bila nejasna, zakonopisac zna šta je hteo, ali zakonopisac nije to zakonodavstvo Vlade, nego su to činovnici, odnosno Vladina administracija, koja je znala šta hoće sa tim zakonom da postigne. Meni je ovaj zakon veoma bitan, ministarko, i svima onima koji žive u Novom Sadu i Vojvodini, jer mi očekujemo da ćete vi u narednom periodu, pošto niste sposobni da izgradite most, Žeželjev most u Novom Sadu, da napravite na tom području neku žičaru za transport ljudi. Godinu dana stoje radovi zbog vaše nesposobnosti, pa vas zbog toga molim da, makar ovaj zakon koji se tiče transporta žičarama, uradite kako treba, kako ljudi ne bi bili transportovani sa rizicima, jer tamo postoje neke konstrukcije, istina, nešto su nagrizene rđom, ali možda bi mogli da posluže za neku buduću žičaru, gospođo ministarka. Zahvaljujem.
Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Čekala sam vas i prošli put, gospodine Veselinoviću, kada je bila rasprava o zakonu, da pričate o Žeželju i oduševljena sam što ste danas to rekli. Dali ste mi fantastičan šlagvort da danas ja kažem nekoliko informacija o Žećelju i da se zahvalim gradu Novom Sadu, koji se pokazao mnogo većim, nego Pokrajinska vlada, i ono što je trebala da radi Pokrajinska vlada prihvatio je da radi grad Novi Sad, kako niko u ovoj zemlji ne bi trpeo zato što radovi stoje. Radovi stoje ili radi se umanjenim intenzitetom, nažalost, zbog vas, tj. zbog Pokrajinske vlade. Za mene je vlast prethodnih 10 godina bila jedna stranka. U svakom slučaju, činjenica jeste da je most srušen 1999. godine, da se ništa nije uradilo ili se vrlo malo uradilo ili nedovoljno, da ljudi nisu mogli da koriste most. Prošle godine, u aprilu mesecu, formirana je nova Vlada, čiji je prvi zadatak bio pitanje Žeželjevog mosta, iako Vlada Srbije i Ministarstvo saobraćaja, podsećam, nije ugovorna strana na lotu dva. Ugovorne strane su Pokrajinska vlada i grad Novi Sad. Tolika opstrukcija od te Pokrajinske vlade koja, sa jedne strane, govori i priča kako silno želi da most postoji, a u stvari sve čini da mosta nema, dovela nas je u situaciji da onima kojima je stalo do građana, a to jesu grad Novi Sad i Vlada Srbije, dogovore i pripreme zaključak za Vladu. Verujem da će na današnjoj sednici Vlade taj zaključak biti donet zajedno sa izvođačima i sa svim bitnim elementima, kao i da ćemo mi krenuti nakon današnjeg dana da most radimo. To je velika bruka za one koji vode Pokrajinu, jer su time pokazali da im je mnogo važnije da se bave politikom nego da se bave mostom. Što se tiče žičara i ovog zakona, podsetiću vas, dali ste 36 amandmana, od čega 21 amandman je odbijen zato što ste tražili samo preformulacije. Takođe, prihvaćeno je sedam amandmana. Prema tome, kada govorite o lošim zakonima, prvo bih da pogledate, kada dajete takve amandmane, da li zaista želite istinski da pomognete da zakon bude bolji ili to radite samo zbog toga da biste imali na broju stotine amandmana koji nemaju tog smisla da mogu zakon da poboljšaju. Još jedna važna stvar, ne zbog vas, nego zbog građana Srbije. Ova Vlada je donela veliki broj vrlo važnih zakona u prethodnom periodu koje nijedna prethodna Vlada nije mogla, nije smela, nije znala, šta god, da donese. Jedan od njih na koji sam ja ponosna je Zakon o planiranju i izgradnji. Pa, prema tome, kada kažete - loši zakoni koje donosi ova Vlada, molila bih da još jednom razmislite o takvim formulacijama.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić, od vremena poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Ja bih se na kratko vratila ponovo na najsporniji stav 3. člana 17. i član 60. stav 1. tačka 3. Meni bi potpuno bilo jasno da u članu 60. stav 1. tačka 3. stoji, inače se isti član odnosi na kaznu i prekršaje za izvršne radnike, meni bi potpuno bilo jasno da u tački 3. stoji da se prekršajnom kaznom od 20 do 50 hiljada dinara kažnjava izvršni radnik, ukoliko ne koristi sredstva i pomagala i odbija osposobljavanje. Međutim, ja i dalje tvrdim da su u koliziji stav 3. člana 17. gde se za istu stvar, znači - upravljač je dužan da izvršnom radniku odgovornom za rad postrojenja obezbedi, odnosno osigura odgovarajuća radna sredstva i osposobljenost za rad na žičari, a ovde se za istu stvar po predlogu ovog zakona kaže – da će se izvršni radnik kazniti ako ne raspolaže odgovarajućim radnim sredstvima. Dakle, neko ta radna sredstva mora da mu pribavi. Neko mora da ga edukuje. Prosto mislim da je još jednom potrebno razmisliti da se bar ovaj član 60. stav 1. tačka 3. izmeni. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, i mi rečnik za trku imamo. Malopre sam slušao pažljivo odbranu amandmana od jednog univerzitetskog profesora i primetio sam da je reč „treba“ izgovorio sa „trebaju“. Reč „treba“ se ne menja po licima. Dakle, ja mislim ono što sam i pre tvrdio, za neke naše profesore sa tim titulama, da to nije dokaz, da je to dokaz zvanja ali ne i znanja. Ja sam se ranije zalagao da neke od naših profesora treba poslati na neku proveru, posebno ove starije, jer su jednom čak upotrebili izraz „mereno na vazi“, umesto „mereno na vagi“. Dakle, verujem da treba izvršiti proveru određenih profesora tek toliko da polože prijemni ispit na fakultetu na kome predaju. Dakle, ne moraju da ga završe, ali makar da polože prijemni ispit na fakultetu na kome predaju i osnovu neke gramatike, mislim da bi bilo dovoljno za naše današnje studente koji su ovako u ekspanziji znanja itd. Ja sam takođe primetio da u toj odbrani amandmana je upotrebljena i reč „oprostiti“, kao - oni bi oprostili. Izgleda da su oni zamislili da su bogovi. Samo Bog može da oprosti i mislim da moj kolega poslanik je dao sebi pravo da se obrati u ime Boga. Prošla su vremena kada su se oni ponašali kao Bog i kada su mislili da su Bog i batina u ovoj državi. Mislim da su imali sreće što su regularno, što smo ih onako na regularan, poprilično regularan način, bez obzira na silne pritiske itd. smenili sa vlasti. S obzirom da su umislili da su Bog i batina, pretila je velika opasnost da narod uzme batinu i da ubije boga u njima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Još jedan kratak prilog o ovoj nedoumici koju imamo. Dakle, čuli smo da je, ukoliko se fokusiramo samo na ovo što se tiče neposredno mogućnosti da radnik bude odgovoran za to da li je osposobljen, odnosno obučen u ovom kontekstu ili ne, da je to dakle i svojevrsna kolizija u ovom tekstu, dakle nije. Zašto nije, jer vidi se na šta se onda upućuje, u svrhu zaključka, da radnik ne prihvata dužnosti za koje nema sredstva i za koje nije prošao odgovarajuću obuku. Zašto to kažem? Jer se u članu 59. diskutuje o odgovornosti onoga ko je dužan da mu te stvari obezbedi. Dakle, ovo se jasno odnosi na samog radnika, postoji način kako se postaviti u praksi, tako da kolizije zakonski nema. Iako lično smatram da za tu vrstu obuke verovatno radnik možda ne bi trebalo uopšte da bude odgovoran, upućujem da ipak zakonski ovde kolizije nema. Tako da kako bi želeli da radimo dalje, pozivam još jednom, hajde da onda pojedinačna rešenja ukoliko treba na njih da se fokusiramo podnosimo kroz pojedinačne predloge. Ovo sigurno ne može da se završi brisanjem čitavog člana 17. jer sve ostalo na šta se upućuje kao eventualno pogrešno je daleko od pogrešnog u njemu. Hvala.
Hvala. (Janko Veselinović, s mesta: Javio sam se za reč.) Reč ima po prethodnom amandmanu dr Janko Veselinović.
Ne date mi repliku na izlaganje?
Samo možete po amandmanu, od vreme šefa poslaničke grupe.
Dužan sam da govoreći o ovom amandmanu, odgovorim ministarki Mihajlović. Gospođo Mihajlović, mi se nismo čekali na dogovorenom mestu. Vi ste mene čekali ovde, a ako se dobro sećam, pre jedno šest meseci ste mi rekli da ćemo se naći kod Žeželjevog mosta, da li je to tačno? Prilikom nastavka radova, za 15 dana. Ja sam bio prekjuče kod Žeželjevog mosta, vas nije bilo, ali nažalost nije bilo ni radova. Rđa, konstrukcija mosta zarasla u travu, godinu dana je prošlo kako su radovi obustavljeni i niste tada ni pomenuli Pokrajinsku vladu, ili da vam je neko drugi kriv, gospođo ministarko, samo zato što niste znali da organizujete posao. (Zorana Mihajlović, s mesta: Pokrajina nije organizovala.) Nije tačno, „Železnica Srbije“ je nosioc posla. Ona je trebala da organizuje posao. Zašto ste ovih dana navrat nanos našli rešenje? Zato što će izvođači za nekoliko dana napustiti gradilište, pokupiti mehanizaciju, tačno 27. ovog meseca. Tako su vam rekli. Znate šta se desilo 27. aprila? Taj most je nakon 20 bombardovanja od strane NATO srušen. To ste trebali imati u vidu ovih godinu dana. Tada su Novosađani ostali bez trećeg mosta, najvažnijeg mosta za Novi Sad. Sada ste se setili, kada su poslanici Evropskog parlamenta posetili taj most i pitali – šta radite ljudi, dobili ste novac iz evropskih fondova, 26 miliona evra, deo sredstava je obezbedila pokrajina, neki deo je obezbedio grad. Niste uložili ni dinar, ne uspevate da organizujete posao. Kažete vi radite, vi primenjujete zakone, doneli ste dobre zakone. Šta vam kažu Nemci – napuštamo Srbiju zbog nesposobne Vlade zato što 28 dana …
Gospodine Veselinoviću, da li je ovo po amandmanu?
Da, upravo kao i ministarka.
Gospođa ministarka je samo odgovorila na vaša pitanja.
Dvadeset osam dana traje izdavanje dozvole, a 280 dana prikupljanje dokumentacije za tu dozvolu. Zbog toga smatram da treba da vodite računa o podnetim amandmanima. Preformulacija u amandmanima ne znači ništa drugo nego da mi hoćemo da popravimo važeći zakon. Zbog toga među sedam poslanika čijih je amandmana najviše prihvaćeno, su iz naše poslaničke grupe. Najveći broj amandmana smo podneli u odnosu na veličinu poslaničke grupe, najveći broj je prihvaćen. Mi ne podnosimo amandmane u kojima kažemo – briše se ili slično. Podnosimo amandmane zato što smo dobro pročitali zakon. U najboljoj nameri, možda nekad naše rešenje nije kvalitetno … (Zoran Babić, s mesta: Pavićeviću, kritika.)
Molim vas, gospodine Babiću nemojte da dobacujete.
Možda nekad nije kvalitetno, ali to treba neko sa strane da oceni. Na kraju, pokazaće se u praksi. Nažalost do sada ste prihvatili bez obzira na ovaj broj amandmana, nedovoljan broj amandmana, jer se postojeći zakoni ne primenjuju, tipa Zakona o javnim nabavkama, koji ne funkcioniše. Zbog toga govorite o suficitu, zato što ne može da potrošite. Od pet milijardi evra povučenih kredita za infrastrukturu, samo milijardu i trista ste … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Veselinoviću, molim vas. Moram na ovakav način da bi ste čuli ono što govorim. Ne govorite o amandmanu. Molim vas da se vratite na amandman. Hvala. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović.
Samo nekoliko važnih stvari. Da ste kojim slučajem ostali na vlasti onda bi „Žeželjev most“ verovatno se gradio po vama još 15 godina pošto 15 godina se gradi. On će biti završen i on će biti urađen 17 meseci od trenutka potpisivanja sporazuma. Još jednom vas ponovo podsećam Lot 2 ugovorne strane su Pokrajinska vlada i grad Novi Sad i još jednom hvala gradu Novom Sadu što je dovoljno veliki i pametan i zna da je to važno za građane Srbije. Žalosno za Pokrajinsku Vladu. Što se tiče zakona, primenjuju se zakoni, jer da se ne primenjuju mi danas ne bi imali ovakve podatke i o fiskalnoj konsolidaciji i ovakve podatke ako ništa drugo da krenemo u izgradnju puteva. Infrastrukturne projekte koje pominju, pa nismo mi bili u Vladi kada su šetali vaš sadašnji predsednik po svetu, uzimali kredite, a da nisu znali da imaju jedan jedini projekat. To nije bio Vučić, to beše Tadić. Prema tome, to što ste napravili ranijih, prethodnih deset godina, ostavili ste nama, mi ćemo ih rešiti. Mi ćemo probleme rešiti, ali morate da budete dovoljno iskreni da znate da ste i pogrešili, da to kažete.
Zahvaljujem. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvaženi koleginice i kolege, poštovana ministarko, član 18. govori o tehničkim uslovima za bezbednost lica i on kaže – u zavisnosti od vrste postrojenja i okoline žičare moraju se propisati tehnički uslovi i mere kojima se obezbeđuju uslovi za bezbednost lica za vreme kada žičara ne radi i kada ne može duže vreme da se pokrene. Ali je smislio, alal mu vera. Upravljač propisuje način i postupak sprovođenja tehničkih uslova i mera iz stava 1. ovog člana. Mi smo predložili da taj član glasi – u zavisnosti od vrste postrojenja i okoline žičare, propisuju se tehnički uslovi i mere kojima se garantuje bezbednost lica i imovine, za vreme dok postavljene žičare ne rade. Ministar propisuje način i postupak sprovođenja tehničkih uslova i mera iz stava 1. ovog člana i ovo je, složićete se uvažene koleginice i kolege, mnogo bolja formulacija, nego što je dalo stručno telo Vlade. Pošto kod člana 6. nisam dobio reč od gospodina predsedavajućeg, gospođo ministarka, uopšte niste u pravu. Bezbednost može da bude svakojaka. Mi smo samo precizirali na koje vrste bezbednosti se odnosi član 6, tako da stručno telo Vlade ili nije htelo da razume ili ne razume materiju koju ste vi vrlo kvalitetno ovde hteli da predložite Skupštini na usvajanje. Nadam se da ćemo uz raspravu prihvatiti dosta ovih amandmana koji treba da poboljšaju kvalitet, isto želimo dobar zakon, taman posla i da na kraju rasprave glasamo i izglasamo zakon koji i treba da bude dobar kada izlazi iz ove Skupštine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Podneli smo amandman na član 19. na stav 1. koji glasi – pokretni delovi koji se obično nalaze na stranicama moraju biti konstruisani i instalirani na način kojim se isključuje svaka opasnost za ljude i imovinu, ako ovakva opasnost postoji, pokretni delovi moraju biti opremljeni zaštitnim uređajima kojima se sprečava kontakt sa delovima uređaja koji mogu uzrokovati vanredni događaj. Ovi uređaji moraju biti takve vrste da se ne mogu jednostavno ukloniti ili onemogućiti njihovo funkcionisanje. Mi smo amandmanom predložili da se u ovom stavu briše reč – obično, a da se posle reči – ljude i imovinu i zareza stavi, doda reč, odnosno veznik – a. Odrednica obično ostavlja veliki prostor za različita tumačenja, a imajući u vidu sadržinu ovog člana i činjenicu da uređuje pitanje bezbednosti potrebno je precizno uređivanje, zbog čega smo i tražili brisanje reči – obično, a veznik – a tražimo da se uvede da bi bilo jasno da se radi o slučaju, o izuzetku. Naravno da ovako obrazložen i osnovan amandman je prihvaćen i samo apelujem da razmislite i o ostalim amandmanima jer je ovo dokaz da smo svaki podneli iz zaista dobre želje da poboljšamo tekst zakona i pojasnimo neke odrednice u zakonu, a ne samo da se javljamo po amandmanima, kako je ministarka navela. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 20. i član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Čitajući član 20. koji ima naslov iznad – radno područje, a čitajući i sam član 20, koji mogu da pročitam i da prosto na taj način ubedim kolege da je naš amandman dobar, kaže u stavu 1. – radno mesto i radno područje, uključujući ona koja se koriste samo povremeno, kao i pristup donjih, moraju biti projektovani na način kojim se sprečava pad izvršnih radnika. U stavu 2. kaže se – ako je konstrukcija takva da postoji opasnost od pada izvršnih radnika, izvršnim radnicima je potrebno obezbediti i bezbedonosne priključne za ličnu zaštitnu opremu koju su izvršni radnici dužni da upotrebljavaju kako bi se sprečili padovi. Mi smo predložili da se iznad člana 20. izmeni naziv člana i naš predlog bi bio – bezbednost izvršnih radnika na radnom području zato što nam se čini da smo upodobili naziv iznad člana 20. sa samim tekstom ovog člana. Naravno, mi smo promenili i korigovali član 20. tako da on kaže – radno mesto i radno područje, uključujući ona koja se koriste samo povremeno, kao i pristup do njih, moraju biti projektovani na način kojim se isključuje svaka opasnost po život i zdravlje izvršnih radnika a naročito rizik od pada. Ako je konstrukcija takva da postoji opasnost po život i zdravlje izvršnih radnika a naročito rizik od pada, izvršnim radnicima je potrebno obezbediti ličnu zaštitnu opremu i bezbedonosne priključke za ličnu zaštitnu opremu koju su izvršni radnici dužni da upotrebljavaju kako bi se sprečio rizik po život i zdravlje odnosno rizik od padova. Naš se amandman odbija sa mišljenjem da se ne prihvata iz razloga što se navedeni član odnosi na radno područje. Mislimo da predlagač nije usaglasio svoje namere, nazive članova i sadržinu, naročito u ovom slučaju i u stavu 2. se utvrđuju obaveze da se obezbede mere zaštite bezbednosti radnika i njihova obaveza da opremu koriste, te vas još jednom molim da još jednom pogledate i pročitate našu sugestiju i usvojite ovaj amandmana. Hvala.
Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvljujem, gospodine predsedavajući. Gospođo ministarka, koleginice i kolege, član 22. govori o trasi žičare. Molio bih vas da pažljivo saslušate a ja ću još jednom pažljivo da pročitam ovaj član i da prokomentarišem: „Trasa žičare mora da pogoduje radu i profilu terena - interesantna formulacija - kao i da su ispunjeni uslovi za prevoz žičarom na bezbedan način“. Mi smo predložili da ovaj prvi stav glasi: „Trasa žičare mora da pogoduje uslovima terena i da su ispunjeni uslovi za prevoz žičarom na bezbedan način“, s obzirom da ne postoji „rad“ terena. Ja stvarno ne znam kako to izgleda rad terena, verovatno ćete mi objasniti? Mi smo predložili generički pojam: „uslovi terena“, što mislim da je mnogo sretnije rešenje. Obratite pažnju na drugi stav ovog člana: „Pri izboru trase žičare moraju se izbegavati područja koja su izložena snežnim lavinama“. Slažem se. Dalje se kaže: „odronjavanju kamenja“, slažem se, „odronima zemlje“, i tu se slažem, „jakom vetru, ledenim kišama, opasnosti od požara i gromova“. Gospodo, ako bi se ovo primenilo na naše žičare, hajde da skinemo žičare sa Kopaonika i Stare planine. Tamo ima jakog vetra, ima ledenih kiša i ima gromova, leti. Zimi nema gromova, to još nije bilo, ja bar to nisam doživeo za mojih 60 godina, te bih vas molio da ovo preformulišete, jer će neko ko se razume u ovo i da pročita, pa će da se zapita šta radimo protiv ledenih kiša? Ovaj stav oni završavaju – ili se moraju preduzeti mere za osiguranje bezbednog rada žičare. Kako protiv ledenih kiša? Kako protiv jakog vetra? Kako protiv gromova? Mislim da je malo nesretno sročen ovaj član. Verovatno je bila namera dobra, ali, nesretno preformulisan i to je verovatno neko ko se nije vozio žičarom i koji ne zna kako to izgleda u januaru mesecu kad sednete na korpu. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Bradiću. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović.
Da ne bude da ostavimo to kroz korektoru, dakle, nije „radu“ nego „padu“, radi se o štamparskoj grešci. Potpuno ste u pravu. Biće ispravljeno.
Zahvaljujem. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Podneli smo amandman na član 23. i predložili da se stav 1. izmeni tako da glasi: „Bezbednosna analiza obavezno se izrađuje i obuhvata sve bezbednosne zahteve koji treba da budu ispunjeni u vezi sa projektovanjem, građenjem, održavanjem i radom žičare, odnosno njenim postrojenjem i okolinom“. U stavu 2. smo predložili da se briše reč: „hazarda“. Sve ovo ide uz obrazloženje da stav 1. člana 23. Predloga zakona izgleda kad se čita vrlo nekonzistentno i pravno jezički nedovoljno razumljiv, te se amandmanom otklanjaju ovi nedostaci. Što se tiče pojma „hazard“, nije definisan zakonom i nedopustivo je da se prilikom normiranja bezbednosne analize koriste nejasni pojmovi, naročito s obzirom da se ovde radi o dokumentima koji su neophodni za pribavljanje odobrenja i dozvola za rad žičare. Vlada je odbila ovaj amandman, sa obrazloženjem da se ne prihvata zato što nije svrsishodno, iz razloga što su svi pojmovi obuhvaćeni ovim zakonom usklađeni sa Direktivom 2000/9 EZ. Moguće je da su ti pojmovi obuhvaćeni i usklađeni sa Direktivom, tj. da je postojala namera da budu usklađeni sa Direktivom. Međutim, ovi pojmovi nisu određeni u osnovnim pojmovima ovog zakona. Time je primena ovih odredaba dovedena u pitanje. Kako će se kasnije u primeni utvrditi da li su adekvatno propisani rizici i hazardi, a na osnovu toga kasnije i adekvatno preduzeti mere za bezbedan rad žičare, ako nije definisan pojam „hazarda“ a jeste usklađen sa direktivom i postoji u drugim zemljama u ovakvim zakonima, kako je tamo definisan taj pojam. Zato predlažemo ili da se amandman prihvati ili da predlagač dopuni ove pojmove. Samo molim da ne dobijemo obrazloženje kontradiktorno, kao kod amandmana na član 17, gde je ministarka rekla da zakon ne treba da sadrži preporuke, a kolega koji je branio stav ministarstva i stav Vlade predlagača da se odbije amandman rekao je da treba da sadrže preporuke članovi i da zato ne treba da se prihvati amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 24. odnosi se na bezbednosni izveštaj. Svojim amandmanom smo promenili stav 1, odnosno predlažemo izmenu stava 1. i u stavu 3. imamo intervenciju po pitanju jednine i množine koja se tu upotrebljava. Predloženim stavom 1. člana 24. kaže se: „Bezbednosna analiza je predmet bezbednosnog izveštaja u kome se moraju prikazati predviđene mere u slučaju potencijalnog rizika“. Mi smo predložili da stav 1. ovog člana glasi: „Bezbednosni izveštaj uređuje se na osnovu bezbednosne analize i u njemu se prikazuju mere u slučaju potencijalnih rizika“. Mislimo da je naša formulacija bolja. U stavu 3. istoga člana kaže se: „Bezbednosni izveštaj izrađuju lica sa zvanjem odgovornog projektanta.“ Mi predlažemo da se ova množina zameni jedninom. U odgovoru Vlade kaže se da se amandman ne prihvata jer je preformulacija suvišna. Mislimo da preformulacija nije suvišna, a naročito u pogledu korišćenja pojmova u jednini. Metodološkim pravilima je utvrđeno da se pojmovi u zakonu koriste po pravilu u jednini. Ako se koriste u množini, to znači da je zakonodavac upravo nameravao da se tako i primenjuje. U ovom konkretnom slučaju to bi značilo da je zakonodavac hteo da izveštaj izrađuje više lica, a ne jedno lice. Konfuzija se stvara jer se u stavu 3. koristi množina, a onda u stavu 4. jednina, tako da će ostati nedorečeno i nejasno koliko lica izrađuje izveštaj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 26. govori o ocenjivanju usaglašenosti u stavu 3, koji glasi - bezbednosna analiza isprave usaglašenosti i prateća tehnička dokumentacija koja se odnosi na bezbednosne komponente i podsisteme moraju biti podneti nadležnom državnom organu a njihove kopije se čuvaju na lokaciji postrojenja žičare. Mi smo predložili da se u stavu 3. posle reči: „bezbednosna analiza“, dodaju reči: „bezbednosni izveštaj“, a da se reči: „moraju biti podnete nadležnom državnom organu a njihove kopije se čuvaju na lokaciji postrojenja žičare“, zamene rečima: „podnosi se Direkciji, a njihove kopije se čuvaju u sedištu upravljača“. U stavu 7. gde kaže ministar: „bliže propisuje isprave usaglašenosti i označavanja usaglašenosti, u skladu sa zakonom kojim se uređuju tehnički zahtevi za proizvode i ocenjivanje usaglašenosti“, predložili smo da se reči: „propisuje isprave“, zamenjuju rečima: „propisuje sadržaj i formu isprave“. Odgovorili ste – amandman se ne prihvata iz razloga što je predložena formulacija dovoljno jasna. Mislimo da predložena formulacija nije dovoljno jasna i zato smo podneli ovaj amandman, naročito kada je u pitanju lokacija postrojenja žičare. Šta je lokacija postrojenja žičare? U osnovnim pojmovima nema definicije niti bilo gde u zakonu. Ako se nameće obaveza, ona mora biti precizno određena, da bi onaj ko treba da je ispuni znao kako da je ispuni. Zbog toga smo izvršili ovu ispravku da bude u sedištu upravljača i da se podnose Direkciji, te vas molim gospođo ministar da još jedanput razmislite i prihvatite našu formulaciju izmene u članu 26. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Podneli smo amandman na član 28. i predložili da se stav 1. menja, tako da glasi: „Izvršni radnik mora ispunjavati zakonom propisane uslove u pogledu stručne spreme i zdravstvene sposobnosti“. U stavu 1. člana 28. predlagač bespotrebno ponavlja definiciju pojma izvršnog radnika, koja je navedena u članu 3. istog Predloga zakona, te u tom smislu amandmanom otklanjamo ovu nepravilnost u normiranju, odnosno suvišno ponavljanje definicije izvršnog radnika i predlažemo da se svodi samo na njegovu obavezu, pozivajući se na zakonske odredbe. Amandman nije prihvaćen iz razloga što je preformulacija suvišna. To je mišljenje Vlade. Mi i dalje smatramo da preformulacija nije suvišna, već da je suvišno to što predlagač u ovom stavu 1. člana 28. ponavlja definiciju izvršnog radnika iz člana 3. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, evo još jedan primer kakva je formalnost kada su u pitanju predlozi zakona i amandmani. Ono što je ministarka rekla, da preformulacija ne donosi nikakvo poboljšanje, to se potvrđuje i u ovom članu zakona. Evo, da ga pročitam: „Izvršni radnik koji obavlja posao kojim neposredno učestvuje u obavljanju saobraćaja žičare mora ispunjavati zakonom propisane uslove u pogledu stručne i zdravstvene sposobnosti“. Vi ste dali predlog: „Izvršni radnik mora ispunjavati zakonom propisane uslove u pogledu stručne i zdravstvene sposobnosti“. Vi govorite da je ovo neki višak. Kada se mi koji smo nekada radili u privredi, pa kada se desi neki slučaj, koliko je važno ovo kada se kaže - izvršni radnik, kada dođe do suda, to je jedna bitna stvar za sudsku praksu i verovatno je zakonodavac i mislio na to. Dakle, ja predlažem da se ne prihvati ovaj amandman koji su podneli narodni poslanici. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Da li mogu da dobijem repliku?
Samo mi recite zašto mislite da imate pravo?
Nije me dobro razumeo.
To nije dovoljan razlog za repliku.
Dobro, onda vreme poslaničke grupe.
Izvolite.
Samo da kažem da obrazloženje koje je dao kolega ne stoji. I mi smo radili u privredi, a ja sam radila i kao advokat i znam kako se tumači na sudu. Ako nešto stoji u članu 3. kao definicija, nema potrebe da se ponavlja u sledećim članovima.
Zahvaljujem. Morate razumeti, gospođo Hasanović Korać. Kada bi tako tumačili, onda bi svako mogao da se pozove na neko pogrešno tumačenje, tako da izvinite što nisam mogao da vam dam repliku. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Rizikujući da dobijem kritiku kao i koleginica Biljana Hasanović Korać, ipak ću reći da smo mi na član 29. podneli amandman i predložili njegovu totalnu preformulaciju. Mislimo da je naš predlog pravno-tehnički i sadržinski precizniji i da na bolji način uređuje oblast stručnog osposobljavanja izvršnog radnika, ali Vlada je takođe dala svoje mišljenje na naš podneti amandman. On se ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. Mislimo i dalje da je naša formulacija preciznija, a predlagaču je verovatno suvišna jer je inače ceo zakon po meni totalno neprecizan. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo ministar, poštovane koleginice i kolege, član 30. se bavi zdravstvenom sposobnošću izvršnog radnika. On u 1. stavu kaže – izvršni radnik i lice na stručnoj obuci za izvršnog radnika, zavisno od poslova koje obavljaju, moraju ispunjavati uslove u pogledu zdravstvene sposobnosti i biti psihički i fizički sposobni za obavljanje tih poslova (u daljem tekstu: zdravstvena sposobnost) pripisane zakonom kojim se uređuju bezbednost i zdravlje na radu. Onda stav 2. gde smo mi predložili amandmansku izmenu – zdravstvena sposobnost izvršnog radnika mora se periodično, a u propisanim prilikama i vanredno proveravati. Mi smo predložili da umesto reči: „periodično“ bude: „redovno šestomesečno“. Ruku na srce, vi jeste u zadnjem stavu napisali – ministara nadležan za poslove zdravlja, uz saglasnost ministra, a misli se verovatno na vas, gospođo ministar, propisuje uslove zdravstvene sposobnosti izvršnih radnika, način utvrđivanja i provere zdravstvene sposobnosti, rokove periodične provere i slučajeve u kojima se obavlja vanredna provera. Dakle, mislim da nije zgoreg bilo da se to ne radi podzakonskim aktom, nego da se zakonom reguliše kada je ta periodična provera. Jer, složićete se, u zavisnosti od posla koji obavlja taj radnik na žičari i rizika tog posla, može da bude provera na šest meseci, na godinu dana, na dve godine i mislim da nije zgoreg da se to napiše u zakon i da se zakonski reguliše, a ne da se ostavlja da se rešava podzakonskim aktom. Hvala.
Zahvaljujem. Na naslov iznad člana i član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Podneli smo amandman na naslov iznad člana 31. i na član 31, tako da se menjaju. Naslov bi glasio: „Nesposobnost izvršnog radnika za obavljanje poslova“. Sam član 31. glasi: „Izvršni radnik ne može obavljati poslove ako je umoran, bolestan ili je pod uticajem droga, alkohola ili psihotropnih supstanci. Izvršni radnik dužan je da prekine sa radom ako okolnosti iz stava 1. ovog člana nastupe pre ili u toku rada i o tome odmah obavesti svog nadređenog ili njegovog zamenika. Izvršni radnik će prestati sa radom kada njegov nadređeni, odnosno zamenik nadređenog ocene da su nastupile okolnosti iz stav 1. i nalože prekid rada.“ Predlažemo izmenu člana 31. s obzirom da je rešenje predlagača koje je dato u tekstu Predloga zakona neprecizno. Nije jasno šta znači: „u takvom psihičkom stanju“. To je vrlo neodređen pojam i ima još sličnih neodređenih pojmova, pa smo zato, s obzirom da se radi o bezbednosti rada žičare, smatrali da ova norma mora da bude do kraja jasna i precizna. Takođe, naslov iznad člana smo upodobili sa sadržajem samog člana, jer se ne radi o sposobnosti, nego o momentu, o situaciji kada je izvršni radnik nesposoban za obavljanje same delatnosti. Amandman se ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. To je obrazloženje koje se uglavnom ponavlja i ja zaista apelujem da još jednom razmotrite ovaj naš amandman i da ga prihvatite, kako bi jasnije bili precizirani pojmovi iz ovog člana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 32. odnosi se na ispitivanje prisustva nedozvoljenih supstanci kod izvršnih radnika. Mi smo, kao i do sada, pokušali da preformulacijom pojedinih stavova određenih članova dođemo do što jednostavnijih i praktičnijih rešenja, tako da ovde predlažemo izmenu stava 2. Vi ste u predlogu rekli – smatra se da u organizmu postoji alkohol, opojne droge ili psihotropne supstance ako se njihovo postojanje u organizmu ustanovi propisanim načinom ispitivanja odgovarajućim sredstvima ili uređajima. Mislimo da je naša formulacija: „Prisustvo alkohola, opojnih droga ili psihotropnih supstanici u organizmu utvrđuje se propisanim načinom ispitivanja odgovarajućim sredstvima ili uređajima“ daleko bolja. Takođe smo stavili primedbu, odnosno amandman na stav 4. ovog člana. U predlogu stoji – Na otkazivanje ugovora o radu u slučajevima iz stavova 2. i 3. ovog člana shodno se primenjuju odredbe Zakona o radu. Naš predlog glasi: „U slučaju da se utvrdi postojanje alkohola, opojnih droga ili psihotropnih supstanci u organizmu izvršnog radnika, ili izvršni radnik odbije ili ne pristupi ispitivanju, upravljač može izvršnom radniku otkazati ugovor o radu shodno primenom odredbi Zakona o radu“. Isto kao i u mnogo slučajeva do sada, mišljenje Vlade je da se amandman ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. I dalje mislimo da su naši predlozi izmena preciznije formulisani po ovim pitanjima. I dalje apelujem na ministarku da još jednom razmisli o našem predlogu. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
Gospođo ministarko, smatram da bi trebalo još jednom da uzmete u razmatranje mogućnost prihvatanja ovog amandmana. Reći ću vam i zbog čega. Vrlo je važno da pojedini segmenti naročito tehničkih pravila i ovih koji se tiču obaveza ljudi koji rade za tim tehničkim uređajima bude do kraja definisana i rešena jer ćete vi, gospođo ministarko, biti odgovorni ako nešto krene po zlu. Vi ćete snositi odgovornost ukoliko nešto ne bude kako treba. Jednog dana, ukoliko tamo na nekoj komandnoj tabli se prospe kafa, vi ćete, gospođo ministarko, biti odgovorni zato što je zaustavljena ta žičara. Sećate se ovih dana šta se desilo sa avionom. Vi ste, po mišljenju predsednika države, odnosno njegovih savetnika, odgovorni za to što je avion umalo pao. (Zoran Babić, s mesta: Jel ovo po amandmanu?) Ista je ova stvar.
Gospodine Veselinoviću, radite isto što ste radili i malo pre. Znate li šta je tema? Pročitaću vam ako ne znate – amandman na član 32. Amandman glasi – U članu 32. stav 2. menja se i glasi: „Prisustvo alkohola, opojnih droga ili … Jel treba da vam čitam do kraja? (Janko Veselinović, s mesta: Tako je.) Hoćete da kažete da govorite o ovom amandmanu? (Janko Veselinović, s mesta: Pravim uporedbu.) Ne možete na takav način da vređate dostojanstvo ovog visokog doma. Molim vas, nemojte to da radite. Izvolite. (Branislav Blažić, s mesta: Kakve ovo ima veze?) Molim vas, nemojte da dobacujete. Molim vas, izreći ću vam opomenu. Nemojte da dobacujete. Molim vas, vidite da izazivate nezadovoljstvo narodnih poslanika. Molim vas da na takav način ne pravite poređenje. Ja vas molim. (Janko Veselinović, s mesta: Ja pričam o amandmanu.) Izvolite. Prijavite se.
Još jednom ukazujem na činjenicu da će ministarka biti odgovorna ukoliko ova ispitivanja, analize ne budu urađene na tačno propisan način, ukoliko procedura ne bude jasno definisana. Dakle, ovo je jasno definisana procedura. U ovom slučaju vam se ne može desiti da vi, ministarko, zato što zakon nije dobro uređen, budete odgovorni. Zbog toga ja, u ovom slučaju zbog vas, mi smo vašu ostavku tražili više puta, ne mislim da ste za ovo neki dan bili odgovorni, ali za mnoge stvari ste odgovorni, trebalo je da podnesete ostavku. Nemojte da zbog ovakvih stvari odete sa mesta na kome ste sada. Uredite ovo detaljnije. Nije potrebno, ja nisam tražio da se kafa pomene, ali je ovde pomenut alkohol u krvi, opojne droge, psihotropne supstance itd. Ti ljudi koji to imaju prisutno u krvi mogu da naprave takve greške u sistemu zbog kojih možete, ministarko, da odgovarate, da budete smenjeni. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite, po amandmanu.
Hvala, gospodine predsedavajući. Jeste po amandmanu. Definitivno nema veze sa ovim lošim i, rekao bih, ružnim pokušajima zloupotrebe diskusije po amandmanima, nego po tekstu koji je predložen. Dakle, čuli smo da se ovim predlaže nešto detaljnije uređenje, zapravo ništa tu detaljnije i nema, kada uporedite sadržaj, odnosi se bukvalno na istu stvar i tretira na identičan način. Pričam o situaciji kada se utvrdi postojanje nedozvoljenih supstanci ili kada se testiranje odbije. Dakle, potpuno su identični rezultati ukoliko primenimo originalni tekst ili ukoliko primenimo ovaj koji je sada ovde predložen. Ako treba da pričamo o kvalitetu teksta koji je upotrebljen, dozvoliću sebi luksuz da zaključim da je originalni tekst stava 4. daleko elegantniji. U skladu s tim, pre bih zadržao njega nego usvojio predloženu izmenu. Ne dopada mi se ova predložena izmena, utoliko što se bavimo preslovljavanjem i promenom reda reči, a dozvoljavamo sebi da predlažemo nešto sa gramatičkim greškama. Dakle, da se odbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu.
Biću jako kratak, gospodine predsedavajući. Kada slušam diskusije nekih narodnih poslanika, nekako sam sve više ubeđen dapredložim Narodnoj skupštini i predsednici Narodne skupštine da se u okviru Poslovnika neke odredbe ovog zakona koje ste predložili, gospođo Mihajlović, uvedu i u Poslovnik, pa da se uvede potreba da se prisustvo alkohola, opojnih droga i tih drugih psihotropnih supstanci utvrđuje i za neke pojedince ovde pre nego što uđu u ovu salu i pre nego što neke stvari ovakve izreknu.
Molim vas, gospodine Babiću.
Ovo je dobro, ali da primenimo i na Poslovnik Narodne skupštine.
Gospodine Babiću, molim vas, nemojte to da radite. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo ministar, uvaženi gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, predložili smo amandman na član 34. koji se bavi radnim vremenom i trajanjem smene. Evo, pročitaću vam kako stav prvi glasi – Pod radnim vremenom, u smislu ovog zakona, smatra se vreme koje izvršni radnik provede u obavljanju poslova u jednoj smeni. Drugi stav – Radno vreme izvršnog radnika u jednoj smeni ne može trajati duže od 11 sati. Mi smo predložili, pošto mislimo da radnici koji rade na ovim poslovima rade vrlo težak posao, u teškim uslovima, da to radno vreme umesto 11 sati bude skraćeno na radno vreme od šest sati. Vlada, tj. stručno telo Vlade je odgovorilo da se amandman ne prihvata iz razloga što su radno vreme i trajanje smena izvršnog radnika specifični i iz tog razloga su predlog regulisanja ovog zakona. To mi uopšte nije jasno objašnjenje. Uopšte mi nije jasno. Vlada, tj. stručno telo Vlade je odgovorilo da amandman se ne prihvata iz razloga što su radno vreme i trajanje smena izvršnog radnika specifični i iz tog razloga su u predlogu regulisanja ovog zakona. To mi uopšte nije jasno, ovde u obrazloženju. Uopšte mi nije jasno. I, evo da vam nešto kažem, ovo ispada da je starije od Zakona o radu. Zakon o radu, član 50. kaže – radno vreme je vremenski period u kome zaposleni je dužan, odnosno raspoloživ da obavlja poslove prema nalozima poslodavca na mestu gde se poslovi obavljaju u skladu sa zakonom. Član 51. kaže – puno radno vreme iznosi 40 časova nedeljno, ako ovim zakonom nije drugačije određeno. To se slažemo da je tako kako je i to treba da se poštuje. Pa, onda član 52. gde smo mi na osnovu čega smo dali predlog da se radi šest sati, tj. pošto radi u otežanim uslovima kaže član 52. – zaposleni koji radi na naročito teškim, napornim i za zdravlje štetnim poslovima utvrđenim zakonom ili opštim aktom na kojima i pored primene odgovarajućih mera bezbednosti i zaštite života i zdravlja na radu, sredstva i opreme za ličnu zaštitu na radu, postoji povećano štetno dejstvo po zdravlje za posao, skraćuje se radno vreme srazmerno štetnom dejstvu uslova rada na zdravlje i radnu sposobnost zaposlenog, a najviše deset časova nedeljno, to su poslovi sa najvećim rizikom. Mi mislimo da ovo jeste posao sa povećanim rizikom i predlažemo skraćenje radnog vremena. E, sada ono gde se uopšte ne slažemo oko ovog i predloženih 11 sati, jer vi ste dali mogućnost poslodavcu, znači da radniku dnevna smena traje, ako poslodavac reši11 sati, tako sam ja shvatio iz zakona. Član 53. prekovremeni rad kaže- na zahtev poslodavca zaposleni je dužan da radi duže od punog radnog vremena, a u slučaju više sile iznenadnog povećanja obima posla i u drugim slučajevima kad je neophodno da se u određenom roku završi posao koji nije planiran, u daljem tekstu prekovremeni rad. Ne znamda ovaj posao nije planiran, ovo je smenski rad, bili ste na žičarama znate kako to izgleda. Stav 2. kaže – prekovremeni rad ne može da traje duže od osam časova nedeljno. Ovde traje pet dana po tri sata, 15 sati. I, tu ste probili normu. Zaposleni ne može da radi duže od 12 časova dnevno, uključujući i prekovremeni rad, ali jedan dan, a ne svaki dan. Te stoga mislim da ovo nije u redu, i da bi stvarno trebali da razmislite da revidirate ovaj predlog. Jer, ovo što uđe u zakon, to će biti obaveze za one radnike žičničare koji rade, hajde tako da ih nazovem, kako ih zovu u realnom životu, i da će dati mogućnost poslodavcu da verovatno je ovo, hajde ne želim da budem maliciozan, ali ovo kao da je naručeno radno vreme, da onaj koji organizuje rad žičare, onaj koji je vlasnik žičare da mora da upošljava prevelik broj radnika koji će raditi u jednoj tj. u dve smene nego će ovim završiti jednosmenski rad, rad žičare. Te vas molim da razmislite još jedanput i da promenite ovaj član. Hvala.
Hvala, gospodine Bradić. Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović.
Poštovani predsedavajući, uvažena potpredsednice Vlade gospođo Mihajlović, članovi Kabineta, kolege narodni poslanici i poslanice, kao neko ko je mnogo godina proveo na našim planinama, na našim lepoticama, odgovorno mogu reći da amandman predlagača se ne može usvojiti. Nadam se da je iko od predlagača amandmana imao to zadovoljstvo da se provoza žičarom i u zimskim i u letnjim uslovima, ako jeste onda ovaj amandman sigurno da ne bih podneo. Naime, radi se o sledećem, konkretno ću govoriti o našoj planinskoj lepotici Kopaoniku. Radno vreme žičara je od devet do 16 časova. U optimalno dobrim vremenskim uslovima, nekada i ne rade. Nekada rade od 24, jedna do dve. Takođe, moramo uzeti u obzir da uposlena radna snaga, kao što je rekao kolega žičari, hajde i ja ću ih tako nazvati, su iz okolnih seoskih područja. Znamo svi, da su specifičnim zimskim uslovima, kada je ski sezona dolazi do vrlo otežanog ili čak nemogućeg dolaženja na posao, iako su to okolna mesta sela desetinu, 20 kilometara udaljeni od Kopaonika. Tako da prekid smene koji traje sedam časova, a uzećemo u obzir da žičari moraju doći sat vremena ranije, da provere da li je žičara u redu, da li su kapaciteti onakvi kakvi treba da budu i koji odlaze sat vremena nakon svog radnog vremena, jednostavno ne mogu da prekidaju smenu u šestočasovnom vremenskom periodu kako to predlagač zahteva iz tog razloga što ne mogućeostvariti kontinuitet dobrog i odgovornog rada na žičari u okviru jedne smene. Pa, se pribegava da ljudi koji su u područjima kao što sam rekao udaljenim nešto, a to nešto, desetak kilometara je znatno u otežanim zimskim uslovima, jedan dan rade, sledeći dan verovatno prave pauzu. Tako da mislim da ovaj amandman ne treba prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik profesor dr Janko Veselinović, po amandmanu.
Hvala. Ne prihvatanje ovog amandmana je potvrda odnosa ove Vlade, odnosno SNS prema radnicima. Sam Zakon o radu je radnike doveo u situaciju po kojima mogu biti otpušteni kao što je ovih dana u NIS-u invalidi i trudnice i tako dalje. Vi ovim zakonom implementirati praktično odredbe Zakona o radu, po kojima radnik radi dokle poslodavac kaže. Sada kolega objašnjava i daje jednu definiciju koja je antipoteze o kojoj govori ministarka i koja je, po nama cilj ovog zakona, dakle kaže radnik dođe na planinui ne može da se vrati kući jer mu je udaljeno, zavejano i tako dalje i treba da radi 11 sati. Pa, taj čovek odgovara za živote ljudi. Na tim žičarama sede deca, roditelji, sede na stotine ljudi. Da li neko sa deset sati rada za komandnim tablama može da bude dovoljno koncentrisan da realizuje, odnosno da izvodi te zadatke poverene mu na kvalitetan način. Dakle, vi umesto redovnog radnog vremena od osam sati dajete mogućnost da poslodavac kaže 11 sati. Pa, to što je izašao u kompleks on tamo treba da se odmara, da se priprema za novi radni dan, a ne da radi 11 sati. Vi mislite samo o krupnom kapitalu, o kapitalistima, o finansijskim organizacijama, ne mislite uopšte o radnicima. Vi, pa ne razumete ministarko, dakle, vi ne možete da imate odnos da razumete čoveka koji teško živi i koji za svoju platu će pristati da radi tih 11sati za 20, 30, 40 hiljada. Vi to ne razumete. On će pristati da to radi, ali će ugroziti bezbednost ljudi za koje odgovara. Prihvatite ovaj amandman, omogućite da ti ljudi koji tamo rade, a oni imaju sličnu odgovornost kao vozači, kao piloti, kao ljudi koji upravljaju drugim prevoznim sredstvima kojima se prevoze ljudi.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Pa, onako kako ste vi razumeli radnike tako ste prošli na izborima. Pa, da vas podsetim, nažalost to je strašno za sve nas. To je strašno za Srbiju, meni je žao zbog toga. Meni je žao zbog toga što ste odgovorni za preko 200 hiljada koji su ostali bez posla za vreme vaše vladavine. E, sad da krenemo na ovo što je tema, odnosno amandman koji ste podneli, a i da vam dam informaciju da jedan mašinovođa vozi deset sati, da nakon toga mu se računaju još dva dodatna sata, pa da nakon toga ima jedan dan slobodan. Dakle, šta piše ovde u ovom članu zakona – ministar uz saglasnost ministra nadležnog na poslove rada propisuje radno vreme i trajanje smene zavisno od organizacije, učestalosti saobraćaja, vrste poslova, uslova rada, drugih uslova koji utiču na psihičku, telesnu sposobnost izvršnih radnika. Dakle, podzakonskim aktom će se tačno odrediti, jer ovde kaže – maksimum 11 sati. Poslodavac je taj koji će odrediti, možda će raditi mnogo manje od toga, pa će imati nekoliko dana slobodno i kako će to uopšte izgledati biće određeno podzakonskim aktom. Iz tog razloga vaš amandman nije prihvaćen.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Ministarko, vi ste tri pune godine na vlasti, vi ste ministarka već tri godine, prestanite da živite u prošlom vremenu, okrenite se sadašnjosti i budućnosti. Mi pričamo konkretno o ljudima koji će raditi na žičarama. Mislim da ste dali neistinitu informaciju da mašinovođe voze 11 sati. To onda nije dobro. Dakle, ja nisam niti blizu tog posla, ali ja mislim da nije propisano da mašinovođa može da 11 sati bez prekida radi. Zaista, onda su nam ugroženi ljudi na železnicama koji putuju tim vozovima. Ja znam da ljudi koji voze kamione imaju tafografe prema kojima može da vozi osam sati, za mašinovođe ne znam. Ja znam da tamo u kabini sede dvojica, i menjaju se, ovaj drugi ne bi smeo da smeta ovom prvom koji vozi, da mu slučajno prospe nešto na uređaj, ali u svakom slučaju…
Gospodine Veselinoviću, samo da, pošto vam je isteklo i već ste preko minut koristite vreme poslaničke grupe, da li i dalje koristite vreme poslaničke grupe, pošto nemate više vremena ovlašćenog predstavnika? (Janko Veselinović, s mesta: Da, samo da završim rečenicu.) Izvolite.
Dakle, predlažem ministarko da još jednom razmotrite ovaj amandman, da uvažite interese zaposlenih, i da prihvatite amandman kako bi i radnici bili zadovoljni, kako bi bezbednost ljudi koji sede na tim žičarama bila veća.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Samo kratko. Pošto ste rekli da ne vodimo računa o zaposlenima, dakle, prvi put nakon 10 godina negativnog trenda i rasta nezaposlenosti, ova Vlada beleži pozitivan trend. Niko ne kaže da je dobro, da je sjajno, ali je svakako bolje nego što je bilo. Iako je neko u centru i fokusu svega što radimo, to jeste radnik. U vašem centru i fokusu su bili neki drugi ljudi, neke druge kompanije, oni koji sada odgovaraju u Tužilaštvu, oni su bili u vašem centru, a nama je u centru radnik. Prema tome, podzakonskim aktom će biti definisano. Lepo ste rekli za mašinovođe da su tu dvojica, da se smenjuju, da je kao i u avionu, na kraju krajeva, kao isto tako što će biti vezano i za žičare. Dozvolite da podzakonski akt to vrlo jasno i lepo definiše, upravo u cilju da zaštitimo radnike.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dakle, uopšte se ne slažem sa argumentacijom gospođe ministar, a o replici kolege koji je učestvovao u diskusiji, ne želim uopšte da diskutujem o tome. Smatram da je vaše pravo i sprovođenje politike i odlučivanja o vrsti zakona i kako će zakon da izgleda, to je vaša politička odluka, vi ćete to da izglasate, ali dozvolite nama pravo da kažemo i drugačije mišljenje i drugačije viđenje celog problema. Mislim da radno vreme treba da se ograniči zakonom, ne podzakonskim aktom jer mi garantujemo za kvalitet i sprovođenje zakona, ne ministarstvo. Oni će po nalogu Skupštine sprovoditi ovaj zakon kako ga mi ovde budemo kreirali i kako ga mi budemo usvojili. Ja sam duboko ubeđen da ovo treba rešiti zakonom, ovim članom, da treba ispoštovati maksimalno Zakon o radu i smanjiti mogućnost, eventualne zloupotrebe na terenu. O tome će ljudi da sude, pa Bože moj, videćemo se na izborima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Jedan od razloga zbog kojih ovaj amandman nije prihvatljiv za SNS, osim onih razloga koje je iznela uvažena gospođa Mihajlović, je što leži u jednoj rečenici koja je zlonamerna, a puna je autoprojekcije. Kada predlagač amandmana kaže – vi radite u interesu krupnog kapitala kada su žičare u pitanju. Da li je to auto-projekcija? Da li je to prisećanje na vreme kada je predlagač amandmana sedeo u istoj ovoj Narodnoj skupštini i donosio zakone iz jedne kompanije sa sedištem na Novom Beogradu na zemljištu koje je poklonjeno toj istoj kompaniji po višestruko nižoj ceni od tržišne, kada su zakoni donošeni iz „Delte“ iz kancelarije Miroslava Miškovića i ovde usvajani. Sa druge strane, pitao bih predlagača amandmana, skijališta Srbije, odnosno žičare u Srbiji, na Kopaoniku, Staroj Planini, Torniku, ko je vlasnik tih žičara? Ko je korisnik? Od kada su skijališta Srbije krupan kapital, javno preduzeće? Od kada je država vlasnik krupnog kapitala? Kako može predlagač amandmana da stavi znak jednakosti između tajkuna za koje je radio i radi i države Srbije? Od kad su skijališta Srbije i javna preduzeća isto što i „Delta“? Šta vodi predlagače amandmana da bi tako nešto rekao? Neznanje, zla namera, mržnja? Šta god da je, loše je. Na taj način je upućena uvreda svim građanima Republike Srbije koji su vlasnici javnih preduzeća. Zbog čega? Brine se za bezbednost korisnika žičara? Gde ste bili do sada? Što do sada niste usvojili zakon? Nije vam na pamet padalo zato što se nije nalazilo u interesnoj grupi vlasnika krupnog kapitala za koje ste radili, donosili zakone u ovoj Skupštini. Da li će negde biti zarez ili tačka, da li će biti korisnik ili uživalac, formalne stvari, dva minuta po amandmanu, da imate pravo, možete da podnesete bilo šta, ali nemojte na taj način, nemojte obrazlaganjem takvih besmislenih amandmana, po mom mišljenju besmislenih amandmana, nemojte izjednačavati tajkune sa državom. Nemojte abolirati sve ono što ste radili i što su radili i što je lepo rekla gospođa Mihajlović, da su više tema tužilaštava i pravosudnih organa, jer bi time bilo lepo, radili smo u korist tajkuna, tajkuni isto što i država, e radimo u korist države i građana. Nije tako. Za tajkune ste donosili zakone, a građanima Srbije ste donosili bedu, trpež a za nekoga drpež i stotine i stotine hiljada ljudi bez posla, a sada daj da se zaboravi. Daj da pominjem samo 2012. godinu pa na ovamo, sve drugo puj pik ne važi se, nemate odgovornost, prošlo je vreme. Odgovornost će naravno utvrditi oni koji su zakonom i Ustavom im je dato da utvrđuju odgovornost. Na političku odgovornost ćemo vas podsećati, a na ličnu odgovornost će vas podsećati građani Srbije na izborima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović. Izvolite.
Ja samo kratko, neću dugo obrazlagati, samo hoću da kažem da predlagač amandmana je i ovog puta pokazao da apsolutno ne razume ni suštinu ni teoriju predloženog zakona. Naime, pokazali su da je skijanje za njih „tvajlajt-zon“, zona sumraka. Zašto? Na plastičnom primeru ću to reći, tako što, da li mogu da zamisle predlagači amandmana i uopšte mi svi u ovoj sali prisutni da se svakodnevno na sat vremena zaustavi žičara jer je to moranje da bi se izvršila primo-predaja smene između dva ili jednog žičara. Šta mislite, kako bi odreagovali njih 500 koji čekaju u redu onoga trenutka kada dođe do pogoršanja metero uslova, do prekida, do iznenadnog nestanka električne energije? Žičara stane na određenoj nadmorskoj visini na temperaturi od minus 20, vrlo se neprijatno čovek oseća. Mislim da niste imali iskustva sa tim jer da ste imali, ne bi ste predložili ovaj amandman, tako da kažem da iz hiljadu razloga verovatno predlagači amandmana nisu imali nikakva iskustva što se tiče doživljaja u skijaškom sportu, niti u vožnji žičarom u zimskim uslovima. Inače, verovatno im na pamet ne bi palo da ovakav jedan amandman predlože. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja mislim da imam pravo na repliku, ali nije problem. Vaša je zadnja. Uvaženi kolega, apsolutno niste u pravu.
Gospodine Bradiću, da ste jedini predlagač amandmana, imali biste, ali ovako…
Ja sve vreme pričam o amandmanu, ali nije problem.
Da li ste me razumeli? Da ste jedini predlagač amandmana, imali biste, ali ja ovako ne mogu da odredim od ovih svih vas na koga se odnosilo, jer je rečeno - predlagač amandmana, a vi niste ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, tako da nemam mogućnost da vam dam repliku.
Dobro. Hajdemo iz početka.
Prijavite se da bih vam vratio vreme. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, kolega apsolutno nije u pravu, ali ne želim da ga korigujem i da ulazim u polemiku. Govorimo o vrlo bitnoj stvari, govorimo o zakonu i radnom vremenu radnika koje treba da bude su skladu sa zakonom. Dakle, mi o tome govorimo. Samo bih odgovorio kolegi Babiću, ja njega ne mrzim, on mi je drag. I moji kontakti sa njim do sada su bili vrlo korektni, tako da ja vas stvarno ne mrzim. Što se tiče tendera, pa podsetio bih vas, recimo, za „Jugobanku“. Recimo „Jugobanka“ je isto odrađena tenderski i tu je najbolji ponuđač na tenderu dobio prostor „Jugobanke“ i tu će da se gradi hotel. Isto kao što je, recimo, kao vi ste pominjali nešto „Delta siti“, ali i to nije tema. Tema je radno vreme. Ono što mi ovim zakonom, ponoviću još jedanput, ja ne znam da li na isti način čitam, radno vreme izvršnog radnika u jednoj smeni ne može trajati duže od 11 sati. To je tema. To je tema svih tema. I ja kažem, zbog građana Srbije koji gledaju ovo, da ja mislim da mi to radno vreme maksimalno trebamo da rešimo zakonom. Vi kažete da treba podzakonskim aktom. Vaše je legitimno. Kao što sam više puta rekao, vi možete da izglasate da je zemlja kockasta, ali nije, kotrlja se. Ja branim moj stav i kažem građanima da postoji drugi način promišljaja u vezi ovog zakona, druga ideja i drugo rešenje, a oni će da procene ko je u pravu. Nemojte toliko da se ljutite. Zahvaljujem. (Aleksandar Martinović, s mesta: Od kada se zemlja kotrlja?)
Molim vas, gospodine Martinoviću, nije potrebna edukacija. Poslanici će shvatiti da su pogrešili i napravili lapsus. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, i mi rečnik za trku imamo. Zahvalan sam što su nam poslanici iz opozicije omogućili da se i mi koristimo rečnicima. Ovo je Rečnik Matice srpske 1971. godina, strana 224. Meni je žao što kolega profesor doktor Janko Veselinović nije tu, pa da vidi da nema reč „blizo“, ne postoji u rečniku. Postoji blizu. Kada neko kaže – ja nisam blizo, taj vrlo loše brani svoj amandman.
Molim vas, vratite se na amandman.
Ja govorim o amandmanu. Znači, obrazloženje je da je moj kolega prof. dr Janko Veselinović upotrebio izraz koji ne postoji u rečniku. Za mene nije prihvatljiv, zato što odbrana amandmana nije leksički dobro urađena. Očekujem od jednog profesora da malo gramatički bolje i lepše brani svoje predloge. To je jedan od razloga zašto ja nisam za to da se prihvati ovaj amandman. Naravno, meni je drag i gospodin Bradić i mi treba da poslušamo nekada i njega, a ne trebamo, ali ja njemu ne zameram, zato što je on jedan od najboljih poslanika opozicije, bar po meni. Ja verujem da oni sa puno žara brane taj svoj amandman, ali to nije razlog da se prave ovolike greške i neki ovde docenti će se svakako sa mnom složiti. Tu ima i druga suština. Malo mi je neprijatno kada se za radne sate i za radnička prava zalažu oni koji su poput cunamija opustošili fabrike i preduzeća, gde su radna mesta naprosto počišćena i danas se oni zalažu da ta radnička prava budu veća. Ja bih se sa njima mogao složiti, posebno kada se radi o žičarama. Ja verujem da je posebno ugrožen, recimo, zgrabinovac, koji ne znam koliko apartmana uzme, od koliko kvadrati na Kopaoniku. Ja neću biti u tom riziku. To je malo preskup spor za nas zemljoradnike, bar za ovog jednog od nas dvojice koji smo u Skupštini. Verujem da onaj drugi posećuje skijališta. Ja nemam nameru da se vozim tim žičarama, ali mislim da su oni zabrinuti za zdravlje bivšeg ministra zgrabinovca, da bi nešto moglo da mu se desi, s obzirom da je on čest posetilac tih skijališta koja su veoma skupa i da uzima veoma skupe apartmane. Ne znam kako to sve postiže sa platom koja je manja od 1.000 evra, kada uzmemo da je junački osvaja neke pašnjake tamo, forsirao pašnjak u blizini Hrama Svetog Save, u tom junačkom jurišu zauzeo i pri tome izgubio 400.000 radnih mesta odmah. Meni, da ne bude grubo poređenje, možda je grubo, zaštita radnika od njih liči na zaštitu Jevreja od partija Adolfa Hitlera. Hvala.
Molim vas, gospodine Rističeviću… Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Podneli smo amandman na član 38. stav 3, koji u predlogu teksta zakona glasi – fizičko lice koje svojim stanjem ili ponašanjem ugrožava rad samog sebe ili druga lica ne može se prevoziti, a prema potrebi mora se i ukloniti s područja rada. Mi smo predložili da se preformuliše taj stav i da glasi – fizičko lice koje ugrožava rad žičare, sopstvenu bezbednost i bezbednost drugih lica ili imovine ne može se prevoziti i biće udaljeno s područja rada žičare. Formulacija amandmana je u skladu sa pravilima pravnog normiranja, jasnija je i preciznija u odnosu na predlog koji je dat u Predlogu zakona. Amandman nije prihvaćen iz razloga što je preformulacija suvišna. Naravno, opet se pojavljuje ova jedna jedina rečenica u obrazloženju i uopšte se ne daje nikakvo obrazloženje zašto je suvišno, zašto predlagač smatra da je formulacija iz zakona bolja, ali to je očigledno formulacija kojom je najlakše da se odbiju svi amandmani koje nisu želeli da prihvate i za koje zaista nije bilo jakih argumenata po mišljenju predlagača i zato što predlaže opozicija. Gospodine predsedavajući, želim da vam se zahvalim što ste reagovali na diskusiju šefa poslaničke grupe SNS, jer ovde nas troje branimo amandmane i sasvim je jasno da samo nas troje pričamo. Njegove aluzije koje se već drugi put u ovoj Skupštini ponavljaju na potrebu uvođenja alko-testa za one koji pričaju je zaista jako uvredljiva. Hvala vam što ste reagovali. Ali, zato ste dopustili posle da u drugim obraćanjima bude čitav niz uvreda. Ja mogu da kažem da je to vređanje dostojanstva Skupštine, jer sam sastavni deo ove Skupštine. Mene niko nije plaćao i na mene niko nije uticao u radu. Zato sam ovde sve ovo vreme.
Zahvaljujem. Potpuno sam siguran da niko od govornika nije mislio na vas tako nešto. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, opet se ispostavilo da preformulacija Predloga zakona ne poboljšava ništa ovaj zakon. Dakle, ovaj amandman ne treba da se prihvati iz prostog razloga, zbog jedne reči koja se kaže ovde u zakonu – ukloniti, a ovde se kaže – udaljiti. Ukloniti i udaljiti, to je ista stvar, skloniti nekog sa tog radnog mesta. Moram nešto da kažem, ova zgrada, ovaj dom, nije mesto za, da tako kažem, samo da me ne upozori predsedavajući, da se leče kompleksi pojedinačni i kolektivni.
Gospodine Toškoviću, izričem vam opomenu. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući i prosto ne mogu da verujem da ću ovu rečenicu izgovoriti – zahvaljujem vam se što ste uzeli u zaštitu malobrojne poslanike opozicije. Što se tiče amandmana na član 39. stav 1, mi smo tu smatrali da je naš predlog u skladu sa jezičkim standardima srpskog jezika, tako da smo reč „donesenim“, zamenili rečju „donetim“, a stav 3, kao i u dosadašnjem maniru, smo promenili. On izvorno glasi: „Na stanicama žičare, u njenim vozilima, kao i u području uticaja postrojenja žičare, moraju se nalaziti znakovi upozorenja u vezi sa ponašanjem osoba, kao i znakovi opasnosti i upozorenja za kretanje u okolini stanice i u području uticaja postrojenja žičare“. Mislimo da je naša formulacija, koju ću vam sad pročitati, daleko bolja i jednostavnija. Znači, stav 3. menja se i glasi: „Na stanicama žičare, u njenim vozilima ,kao i u području uticaja postrojenja žičare, ističu se znakovi obaveštavanja, upozorenja, kao i znakovi opasnosti kojima se nalaže određeno ponašanje ili kretanje lica“. U obrazloženju Vlade je standardna rečenica – ne prihvata se naš amandman, i rečenica, kao i do sada, glasi – amandman se ne prihvata iz razloga što je preformulacija nepotrebna. Imam utisak da se Vlada rukovodila time da ni jednu moguću preformulaciju nije ni pročitala i ja tom utisku ne mogu da se otmem. Zahvaljujem.
Na naziv iznad člana 40. i član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospođo ministar, uvaženi gosti, poštovani narodni poslanici, mi smo predložili da se naslov iznad člana 40. koji glasi „akt upravljača“, preimenuje u „opšte uslove prevoza“. Mislimo da je malo svrsishodnije, jer normalno vi u članu i pišete u prvim rečenicama „upravljač propisuje opšte uslove prevoza, utvrđuje vozni red, radno vreme i cenovnik“, znači sve ono što se tiče prevoza i mislimo da je smislenije da umesto „akt upravljača“, koji je jedan vrlo širok pojam, je mnogo primereniji naziv ovog dela „opšti uslovi prevoza“, jer se o tome radi. U drugom stavu, kažete: „Opštim uslovima prevoza mora se obezbediti da se lica pridržavaju uputstva koja daje izvršni radnik, kao i da se tokom upotrebe žičare ponašaju na način kojim se obezbeđuje bezbedan i redovan rad i prevoz žičara“. Mi smo predložili da se ove reči „mora se obezbediti“, zamene rečima „propisuje se obaveza“. Znači, opštim uslovima prevoza propisuje se obaveza da se lica pridržavaju uputstava itd. Mislimo da je to mnogo bolje rešenje. Vi ste odgovorili da se amandman ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. Mislim da je jezički ispravnije i jasnije i konkretnije ovo što smo mi predložili, te još jedanput vas molim, gospođo Mihajlović, da razmotrite i prihvatite ovaj naš predlog, jer mislim da će ovaj član biti jasniji o kome smo dali amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Gospodine predsedavajući, pozivam da ipak ne usvojimo ovaj amandman i pozivam se na isti argument koji je potegao, slobodno rečeno, predlagač amandmana na jezičku ispravnost, jer opet imamo gramatičku grešku. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Poštovani predsedavajući, podneli smo amandman na član 44. sa predlogom da se stav 2. menja i glasi: „Preduzimanje radova i drugih radi u bezbednosnom pojasu žičare dozvoljeno je pod uslovima utvrđenim zakonom, tehničkim i drugim propisima i uz prethodnu saglasnost upravljača žičare“, a u stavu 4. da se reči „vlasnik nepokretnosti i imalac drugih prava na nepokretnosti“ zamenjuju rečima „upravljač žičarom“. Smatramo da je namera predlagača bila da stavom 2. predvidi situacije u kojima se preduzimaju radovi i druge radnje u bezbednosnom pojasu žičare, a koji su u skladu sa propisima, za razliku od situacije iz stava 1. No, predlagač je to učinio na nejasan i neprecizan način, te se amandmanom nudi jasnije rešenje. Intervencija na stav 4. je u skladu sa opštim pravilom obaveze upravljača da odgovara za bezbednost rada žičare. Amandman nije prihvaćen iz razloga što je predlagač amandmana pomešao pojam vlasnika nepokretnosti i imaoca drugih prava sa upravljačem žičare. Takvo smo obrazloženje dobili od predlagača zakona. Uveravamo predlagača zakona da nismo pomešali pojmove, nego ne razumemo zašto bi vlasnik nepokretnosti ili imalac drugih prava na nepokretnosti na kojoj se nalazi žičara, odnosno bezbednosti pojas žičare, bio dužan da održava nepokretnost, tako da bezbednost i funkcionalnost žičare ne budu ugrožene, a upravljač je taj koji je dužan da se stara o bezbednosti žičare ili interesne grupe koje su učestvovale u izradi Predloga zakona smatraju da upravljač žičare, koji stiče profit od žičare, ne treba da ima ovakve obaveze. Zaista se trudimo da konstruktivno dajemo predloge i da konstruktivno branimo naše, ne vređajući nikoga, ali moramo da kažemo ono što mislimo o Predlogu zakona.
Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 45. opisuje proces evakuacije i nalazi se u odeljku postupka kod vanrednih događaja. Intervenisali smo našim amandmanom na stav 3, gde smo posle reči „nadležnu službu“ predvideli da se postavi zarez, odnosno zapeta, i da se dodaju reči „u skladu sa zakonom koji uređuje vanredne situacije“, a ostatak rečenice se briše. U stavu 4. posle reči „hitno“ stavlja se tačka, a ostatak rečenice se briše. Mislimo da je predlagač hiper normirao ovu materiju, pri čemu podsećamo da su ovakve situacije već regulisane Zakonom o vanrednim situacijama. Takođe, predlažemo brisanje odredbe po kojima se evakuacija sprovodi u letnjem periodu u roku od četiri, a u zimskom u roku od dva sata od nastupanja vanrednog događaja, i to iz razloga što ne vidimo zašto bi neki vanredni događaj zimi imao veći stepen hitnosti u odnosu, primera radi, na požar u letnjem periodu. Dobili smo mišljenje Vlade. Naravno, naš se amandman odbija i on već, po ko zna koji put, glasi – amandman se ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. Mislimo da preformulacija nije suvišna, nego je suvišno navoditi u zakonu sve moguće brojeve telefona na koje treba da budu pozvane nadležne službe, a to je pitanje već uređeno Zakonom o vanrednim situacijama. Zahvaljujem.
Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Dakle, evo još jedan amandman koji smo mi podneli, a Vlada odbila. On se odnosi na član 46. na deo pružanja prve pomoći i on glasi - izvršni radnik mora biti osposobljen za pružanje prve pomoći povređenim licima u vanrednim događajima i to je u redu. Drugi stav koji tražimo da se briše, kaže - upravljač propisuje poslove iz stava 1. ovog člana i treći stav kaže - osposobljavanje izvršnih radnika iz stava 1. ovog člana, obavljaju „Crveni krst“, zdravstvene ustanove i društva koja obavljaju delatnost medicine rada i specijalisti medicine rada. E sada ja vas pitam, gospođo ministarko, ako ostane ovaj drugi stav, šta će ovaj upravljač da propiše u vezi pružanja prve pomoći? Ajte molim vas, objasnite šta će on da propiše i kako će on to da utiče, znači, neki mašinski inženjer, pravnik, privatnik, ne znam, neko ko je završio ove brze, skupe fakultete, kako će on da uputi ovog radnika da pruža prvu pomoć, mimo standarda i propisa i načina pružanja prve pomoći koje su ga obučile specijalizovane ustanove koje su za to osposobljene. Evo, ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović i akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 48. moram da pročitam, on glasi - upravljač je dužan da o ozbiljnoj nesreći odmah obavesti ovlašćene osobe, nadležnih tela. Ovlašćena lica nadležnih tela koja obavljaju uviđaj o ozbiljnoj nesreći, dužna su uviđaj obaviti na način da ne ometaju rad žičare. Mi smo podneli amandman na ovaj član, tako da predlažemo da se u stavu 1. umesto reči „ovlašćene osobe nadležnih tela“ napišu reči: „nadležni organ“, a da se stav 2. briše. Zato što predlagač zakona koristi apsolutno neprihvatljive termine i pojmove, za nas neprihvatljive. Na osnovu stava 1. nije moguće utvrditi ko su ovlašćene osobe i kojih nadležnih tela. Pored toga ovakva nepreciznost ne može da se toleriše u odredbama koje se odnose na ozbiljnu nesreću koja je vanredni događaj u prevozu žičarom, koji je za posledicu imao smrt ili tešku telesnu povredu najmanje jedne osobe ili veliku materijalnu štetu na postrojenjima žičare ili životnoj sredini. Osim toga, brisanje stava 2. predlažemo jer nije jasno kako žičara uopšte može da radi u situaciji ozbiljne nesreće i uviđaja koji se tim povodom sprovodi, pri čemu predlagač prepisuje da u takvoj situaciji ne sme da se ometa rad žičare, odnosno mora da se obezbedi neometan rad žičare. Naravno, amandman je odbijen uz već standardnu formulaciju, da se ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. Ispada da je stalno suvišno kada se predloži jasnije i detaljnije i preciznije rešenje od onog koje je u predlogu zakona. Tako da, pogotovu kada je uviđaj povodom ozbiljne nesreće u pitanju, predlažem da još jednom razmotrite naše amandmane i da ih prihvatite.
Zahvaljujem gospođo Hasanović Korać. Molim službu IT da izvuku karticu gospodina Toškovića koja je ostala u sistemu. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 49. odnosi se na istragu o vanrednom događaju. Mi smo predvideli izmenu stava 1. ovog člana. Predlagač kaže u prvog stavu -predlagač je dužan organizovati, sprovesti istragu o vanrednom događaju. Mi smo promenili amandmanom ovaj stav i on glasi – istragu o vanrednom događaju sprovodi nadležni organ, a upravljač može organizovati i sprovesti istragu jedino o poremećaju, odnosno o incidentu. Istragu o poremećaju koju organizuje upravljač sprovodi istražna komisija u čijem sastavu moraju biti svi predstavnici subjekta na koji se poremećaj odnosno incident odnosi. S obzirom na kategorizaciju vanrednih događaja kakva je data u članu 3. predloga zakona, nedopustivo je da u slučaju ozbiljne nesreće ili izbegnute nesreće, imajući u vidu i kompleksnost uzroka ovih događaja i težinu posledica, smatramo da istragu o ovim vrstama vanrednih događaja moraju da sprovode nadležni državni organi, a upravljač eventualno može sprovesti istragu kod vanrednih događaja manjeg stepena štetnosti, kao što je definisan poremećaj odnosno incident. Ja sam bila ubeđena da će Ministarstvo odnosno Vlada prihvatiti ovaj naš amandman. Naravno da ne čitam rečenicu kojom je naš amandman odbijen, ali me prosto interesuje zbog čega mislite da je suvišna preformulacija u ovom slučaju, da u slučaju vanrednog događaja koji može da ima za posledicu smrt ljudi koji koriste žičaru, istragu sprovodi nadležni organ i smatrate da je sasvim dovoljno da upravljač sprovodi istragu. Isti onaj upravljač zbog čijeg propusta je možda i došlo do nesreće. Zato vas još jednom molim da ovako bitno pitanje ne prepuštamo inerciji – amandman se ne prihvata iz razloga što je preformulacija suvišna. Mislim da još jednom treba razmisliti o ovom našem zaista konstruktivnom predlogu. Hvala.
Hvala. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Kada god je u pitanju bezbednost života ljudi, prosto ne mogu da ne prokomentarišem. Dakle, u bilo kom resoru, pa i u ovoj situaciji sada koju ste vi pominjali, prvo upravljač mora da napravi određeni izveštaj na osnovu čega će ograni dalje da rade. Daleko od toga da se želi nešto ublažiti. Naprotiv, najvažnija jeste bezbednost ljudi. Mi smo rekli da je jedan od ciljeva ovog zakona bezbednost ljudi. Prosto, nisam sigurna da ste u pravu kada to stavljate sa te pozicije, ja sam bar tako razumela, da umanjujemo. Ne, oni moraju da naprave bar prvi početni izveštaj šta je i da konstatuju neku vrstu udesa. Naravno, postoje inspekcije koje mogu, postoje prijave ljudi, sve se slažem, ali ovo oni moraju da urade u svim … i u „Železnici“ je tako, i u bilo kom drugom preduzeću je tako. Nakon toga na delo stupaju nadležni organi. To su drugi organi.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Gospodine predsedavajući, kratak komentar na temu amandmana na član 49. On se zapravo bavi obavezama upravljača. Ni na koji način ne sprečava policiju na primer, da onda kada je to neophodno izađe na lice mesta i donese sopstvene zaključke niti da se bilo kakva druga, pod znacima navoda, ozbiljnija istraga sprovede. On se samo bavi obavezama upravljača. Logično je da ako postoje neki tehnički razlozi koji su doveli do nemile situacije, da budu obaveza upravljača da ih ispita, ustanovi i da dovede do odgovarajućih zaključaka, kako se tako nešto ne bi u budućnosti dešavalo. Utoliko pre je važno da se ne eliminiše ovakva obaveza za upravljača, odnosno da se ona sama ne limitira kako je predloženo amandmanom, samo na tzv. blaže incidente. Ukoliko je problem veći, utoliko i potreba da se utvrdi šta se dogodilo. Svakako ponovo na tehničkom nivou, na nivou upravljanja i održavanja više je nego jasna. I u skladu sa tim se donose odgovarajuće procedure, pa ovom prilikom dajem i komentar na ono pitanje vezano za amandman 46. štedeo sam vreme, nisam se tada javio. Tada je tretirano u onom stavu koji nije bio jasan predlagaču amandmana, način propisivanja obaveze da se prođe obuka, a koja je bila vezana za pružanje prve pomoći. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić, po amandmanu.
Ako mogu da pojasnim ono što sam malopre rekla. Replika. U stavu 1. člana 48. se kaže – upravljač je dužan organizovati i sprovesti istragu o vanrednom događaju. Znači, tačno se razgraničava. Znači, u članu 3. Predloga zakona kategorizuje se nesreće, odnosno incidentni slučajevi. Mi smo samo na stanovištu da nadležni državni organi u ovom slučaju trebaju da vrše istragu, a da onaj ko je u stvari upravljač može tu imati neke druge vrste istraga o incidentu, odnosno o poremećaju, a tamo gde se radi o smrtnim slučajevima, o velikim havarijama, mislimo da to jasno treba da stoji u zakonu da se time bave nadležni državni organi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na naziv glave VII amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, aOdbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko, uvaženi gosti, narodni poslanici, sada me je stručno telo Vlade, kako kaže gospođa ministar, zbunilo. Malopre nije htelo da prihvati da akt upravljača se zameni onime što obrađuje član 40, a to su opšti uslovi prevoza, a sada je prihvatilo našu izmenu gde glavu VII koja nosi naziv izvorni u zakonu - koncesije, koji smo predložili da se zove - javno privatno partnerstvo i koncesije, to je prihvatilo, da bi posle u članu 50, sledećem članu, gde smo ono što je zakonodavac napisao kao podnaslov - odluka o davanju koncesija, mi preformulisali - odluka o davanju koncesije i javno privatnog partnerstva, o čemu govori član 50, odbili. Pa, sada mi dajte razumno objašnjenje. Zašto ste prihvatili ovu izmenu naš predlog - javno privatno partnerstvo i koncesija da zameni - koncesije, a niste prihvatili ovde akt upravljača da se zameni, to je akt upravljača normalno za sve što da upravljač akt, ima više vrsta tih akata, da zamenite sa opštim uslovima prevoza. Posle toga u članu 50. opet ne prihvatate. Dajte, kažite tim stručnim službama u Vladi da ujednače kriterijum. Ako nešto ne prihvataju i ostaju rigidni, da budu dosledni do kraja. Nemojte na pola da menjaju. Hvala.
Da li se žalite, gospodine Bradiću, što je ovaj amandman prihvaćen? (Blagoje Bradić s mesta: Ne.) Razumeo sam. Izvolite. Na naziv iznad člana 50. i član 50. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Podneli smo amandman na član 50. tako da predlažemo da se naziv iznad člana 50. koji sada u predlogu zakona glasi – odluka o davanju koncesije zameni i da glasi – odluka o davanju koncesije i javno privatnog partnerstva. Dalje smo predvideli u stavu 1. reč - davati da se zameni rečju - dati i da se stav 3. briše. Sadržina odredbi u okviru ovog člana jeste i javno privatno partnerstvo i koncesija i zato smo predložili da se naziv iznad člana proširi i da obuhvati i jedan i drugi pojam. Intervencija u stavu 1. je gramatičke prirode, a što se tiče stava 3. predlaže se, s obzirom da je ova materija uređena Zakonom o javno privatnom partnerstvu i koncesijama, da se stav 3. briše. Amandman se ne prihvata sa obrazloženjem da upravo ovim stavom se otvara mogućnost davanje javno privatnog partnerstva i koncesija, jer ova materija nije dovoljno detaljno uređena Zakonom o javno privatnom partnerstvu i koncesiji. Da li to znači da interesne grupe, na koje se poziva u obrazloženju da su učestvovale u izradi ovog Predloga zakona, smatraju da postoji pravna praznina u Zakonu o javno privatnom partnerstvu i koncesiji i da su one uticale da se ta praznina popuni tako što će ministar podzakonskim aktom da propiše sadržinu, način i postupak sprovođenja javnog konkursa?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, komentar na ovaj amandman, ujedno i ponudio bih odgovor na pitanje koje smo čuli u vezi sa prethodnim tamo usvojenim amandmanom. Dakle, dobro je što je tamo promenjen naslov iznad Glave VII, odnosno što je usvojen amandman koji je tu promenu predložio. Smatram da je potpuno u kontekstu onoga što se dalje razmatra u članu zakona koji sledi. To je više nego jasno. Nema nikakve nedoslednosti jer treći ili četvrti put danas pozivamo se na gramatiku, jel tako, u nekom obrazloženju. Sada sam čuo reč – gramatika. Možemo i da pogledamo snimak. Čuo sam, čuo sam, a pogledajte šta se predložili kao naslov iznad člana. Gramatički neispravnu stvar. Mislim da je jasno zašto ne može da bude prihvaćen. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 51. i član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dobro je što je Vlada prihvatila ovaj naš amandman. Član 51. spada u razdeo ovog zakona koji govori o nadzoru. Naslov iznad člana 51. je bio – vrste nadzora. Mi smo mislili da je taj naslov pogrešan, pa smo predložili naslov – sprovođenje nadzora, pa smo zatim u istom članu 51. posle stava 2. predvideli i novi stav 3. koji glasi – u pogledu pitanja inspekcijskog nadzora primenjuju se odredbe zakona kojim se uređuje inspekcijski nadzor ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Još jednom samo mogu da kažem da je ovoga puta Vlada imala razumevanje za naš amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Član 55. se odnosi na deo koji nosi naziv – žalba i on glasi – protiv rešenja inspektora nije dopuštena žalba. Protiv rešenja iz stava 1. ovog člana može se pokrenuti upravni spor pred Upravnim sudom u roku od 30 dana od dana dostavljanja rešenja. Podnošenje tužbe ne odlaže izvršenje inspekcijskog rešenja. Mi smo predložili da se ovaj član briše, a dobili smo mišljenje da se amandman ne prihvata iz razloga što preformulacija nije svrsishodna. Sada ja stvarno ne razumem da li preformulacija nije svrsishodna. Pa vi ste ukinuli pravo žalbe koje je dao Zakon o ispekcijama koji smo usvojili nema 10 dana. Vi ste ukinuli pravo dvostepenosti.
Molim vas, gospodine Radenkoviću, dopustite da gospodin Bradić završi izglanje.
Ne smeta meni. Naučio sam. Nije problem. Te vas molim gospođo ministar da prihvatite ovaj naš predlog i da ili date dvostepenost u radu inspektora tj. podnošenja žalbi ili da skinete ovaj član iz zakona. Hvala.
Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Samo radi javnosti, želim da kažem da član 56. kaže: „Upravljač je dužan da blagovremeno dostavi inspektoru“ i onda nabraja šta sve treba da se dostavi.
Sednite napred gospodine Radenkoviću, možda ćete bolje čuti. Izvolite. Izvinjavam se.
Mi smo amandmanom predložili da se reč: „blagovremeno“, zameni rečju: „u roku koji odredi inspektor“. Prvo iz razloga što „blagovremeno“ je vrlo neodređen i rastegljiv pojam i moglo bi da dođe do odugovlačenja postupka, a još više iz razloga što je izraz „u roku koji odredi inspektor“ u skladu sa Zakonom o inspekcijskom nadzoru koji smo u bliskoj prošlosti usvojili. Ovaj amandman jeste prihvaćen i zbog toga izražavam zadovoljstvo, ali hoću da kažem, samo zato sam se i javila za reč, da ovaj amandman pokazuje da smo zaista imali želju da konstruktivno utičemo na kvalitet zakona, na razumljivost, jasnost i zato apelujem da se još jednom razmotre amandmani koji nisu prihvaćeni.
Zahvaljujem. Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćajnu infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Još jednom da poslanička grupa Boris Tadić-Socijaldemokratska stranka-Zajedno za Srbiju-Zeleni Srbije pažljivo čita sve zakone pokazuje upravo i ovaj amandman koji je Vlada prihvatila. U Razdelu – kaznene odredbe, član 57. predviđa da će se kaznom od 100 do 1.000.000 dinara kazniti za prekršaj pravno lice, pa u tački 1) kaže: „ne odredi bezbedan način rada žičare“,u skladu sa odredbom člana 5. stav 1. ovog zakona. Ako vidite član 5. ovog zakona, vidite da se on odnosi na evidenciju žičara i da se ne odnosi upravo na član 6, koji u stvari se odnosi na zahteve i uslove za izgradnju i rekonstrukciju i održavanje žičara, odnosno na bezbednost žičara. Tako da je dobro što je Vlada uvidela svoju grešku i što je prihvatila ovaj naš amandman, jer samim tim, i na radost svih onih koji se skijaju, nadamo se da će skijanje biti daleko bezbednije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 59. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik, dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko, narodni poslanici, član 59. glasi: „Novčanom kaznom od 50.000 do 2.000.000 dinara kazniće se za prekršaj upravljač ako 1) ne osigura odgovarajuće komunikacione uređaje u skladu sa odredbom člana 14. stav 1. ovog zakona, 2) ne osigura opremu potrebnu za obavljanje zadataka izvršnog radnika u vozilu“, u skladu sa odredbom 15. stav 4. ovog zakona. Mi predlažemo tačku 3) koja kaže – ne obezbedi izvršnom radniku odgovornom za rad postrojenja odgovarajuća radna sredstva i ne osigura da izvršni radnik bude odgovarajuće osposobljen da izvodi predmetne zadatke, u skladu sa odredbom člana 17. stav 3. Dalje, tačka 3) postaje 4) i tako do tačke 11). Dobili smo mišljenje – amandman se ne prihvata iz razloga što primedba nije adekvatno argumentovana. Nije mi jasno, ako pažljivo pročitamo član 17. stav 3, on glasi: „Upravljač žičare je dužan da izvršnom radniku odgovornom za rad postrojenja obezbedi odgovarajuća radna sredstva i mora osigurati da izvršni radnik bude odgovarajuće osposobljen da izvodi predmetne zadatke.“ Ako je upravljač žičare dužan da nešto uradi, logično je da on odgovara za to što ne izvrši svoju dužnost. Ne može biti prekršaj izvršnog radnika, osim ako vi ne mislite drugačije, pa bih vas molio da vaše stručne službe daju argumentovano obrazloženje. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Predložili smo da se u članu 60. stav 1. tačka 3) briše. Tačka 3) glasi: „Ovo je kaznena odredba kojom će se za prekršaj kazniti izvršni radnik ako“, pa u tački 3) kaže: „ne raspolaže odgovarajućim radnim sredstvima i pomagalima i nije odgovarajuće osposobljen za izvođenje predmetnog zadatka“, u skladu sa odredbom člana 17. stav 3. ovog zakona. Predlagač zakona je imao nameru da sankcioniše ovo ponašanje, ali je pogrešno stavljeno u član 60. koji reguliše prekršaj izvršnog radnika, a ne prekršaj upravljača žičarom, što bi trebalo da bude, jer je ovo shodno članu 17. stav 3. „obaveza i dužnost upravljača žičare“, te ovaj amandman predstavlja usaglašavanje sa amandmanom koji smo podneli na član 59. Predlagač nije prihvatio amandman iz razloga što primedba nije adekvatno argumentovana. Smatramo da smo dovoljno argumentovano obrazložili ovaj amandman i da predlagač, zajedno sa interesnim grupama, kada su radili na izradi ovog predloga zakona, da bi trebalo sada još jednom da pročitaju član 17. stav 3. koji glasi: „Upravljač žičare je dužan da izvršnom radniku odgovornom za rad postrojenja obezbedi odgovarajuća radna sredstva i mora osigurati da izvršni radnik bude odgovarajuće osposobljen da izvodi predmetne zadatke“. Ako je upravljač žičare dužan da nešto uradi, logično je da on odgovara za to što ne izvrši svoju dužnost. Ne može biti prekršaj izvršnog radnika što ne raspolaže odgovarajućim radnim sredstvima i pomagalima i nije odgovarajuće osposobljen za izvođenje predmetnog zadatka, u skladu sa odredbom člana 17. stav 3. ovog zakona, ako je to bila dužnost upravljača žičare. Zato predlažem da još jednom razmotrite ovaj amandman.
Zahvaljujem. Na član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Član 63. nalazi se u delu gde su prelazne i završne odredbe. U stavu 1. kaže se: „Podzakonski propisi za izvršavanje ovog zakona biće doneti u roku od dve godine od dana stupanja na snagu ovog zakona.“ Predvideli smo izmenu ovog roka i smatramo da je rok od dve godine predug, tako da smo predložili šest meseci. Osim toga što sam rekla da smatramo da je rok od dve godine predug za donošenje podzakonskih akata, ovakvo rešenje čini neprimenljivim odredbe ovog zakona, obzirom da je sam predlagač zakona sva pitanja ostavio da se urede podzakonskim aktima, pri čemu je članom 61. propisao da je upravljač dužan da uskladi svoj radi i poslovanje sa odredbama ovog zakona u roku od 12 meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona. Ako nisu ispunjeni ti uslovi, odobrenje za rad žičara se oduzima i žičare prestaju sa radom, odnosno ovakvim rešenjima upravljači bi bili dovedeni u situaciju da ne mogu da posluju i da nastave sa radom. U mišljenju Vlade na naš amandman kaže se: „Amandman se ne prihvata iz razloga što nije moguće u roku od šest meseci izraditi 33 podzakonska akta na zakon koji reguliše oblast koja se u Republici Srbiji prvi put zakonski uređuje“. Slažem se da se ova oblast u Republici Srbiji prvi put uređuje, ali bez zakonskih akata nije moguće primeniti ovaj zakon, što znači da se on faktički neće primenjivati u naredne dve godine. Kako će upravljač da uskladi svoje akte u roku od godinu dana, ako će podzakonski akti biti doneti tek za dve godine? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
I pre dva dana, kada smo ovde pominjali i razgovarali o tome, ja sam rekla da je taj rok predug i da taj rok mora da se smanji. Ne želim da ulazim u to zbog čega su predstavnici Direkcija ostavili ovaj rok. Ja sada kažem da Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture prihvata amandman koji ste rekli, ne dve godine, nego šest meseci i to će tako da bude. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mg Dejan Čapo. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaja, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatile su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 66. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Član 66. koji je predložila Vlada glasi: „Do donošenja akta iz člana 45. stav 6. ovog zakona uviđaj o ozbiljnoj nesreći iz člana 48. stav 2. ovog zakona obavlja upravljač“. Mi smo predložili da se ovaj član briše, računajući da bude usklađen sa amandmanom koji smo dali na član 48, ali pošto je član 48, tj naš amandman odbijen na taj član, a ovaj amandman je bespredmetan, te ga povlačimo. Hvala.
Zahvaljujem. Amandmana kojim se posle člana 66. dodaje novi član 66a zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Podneli smo amandman da se posle člana 66. doda novi član 66a, koji glasi: „Vlada podnosi Narodnoj skupštini preko nadležnog odbora godišnji izveštaj o efektima primene ovog zakona“. Amandmanom se predviđa uvođenje obaveze Vlade da izvesti o efektima primene ovog zakona Narodnu skupštinu iz više razloga. Pre svega zato što Narodna skupština ima kontrolnu ulogu nad primenama zakona, a ovo je materija koja se prvi put reguliše i oblast koja postaje sve aktuelnija u našoj zemlji. Razvija se turizam i to se razvija dosta zimski turizam i skijanje, tako da, uz sve rizike koje nosi ova oblast i uz sve efekte koje treba da ima na privredu naše zemlje, a kažem obzirom da je materija koja se prvi put reguliše, smatramo da treba uvesti i obavezu izveštavanja Skupštine. Naravno, amandman nije prihvaćen, jer ova izmena je ocenjena kao nesvrsishodna i nije nam jasno zašto nije svrsishodna da se izveštava Skupština o primeni zakona, kada je dužnost Skupštine da prati primenu zakona. Zato predlažem da još jednom razmotrite amandman.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O UGOVORIMA O PREVOZU U ŽELEZNIČKOM SAOBRAĆAJU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Bečiću, poštovana gospođo Mihajlović, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva i pretpostavljam iz „Železnica Srbije“, želim danas povodom naše amandmanske rasprave o Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju da saopštim svoje zadovoljstvo efektima zajedničkog rada vas, gospođo Mihajlović, i svih članica i članova vašeg tima, i nas narodnih poslanika Nove stranke u okviru načelnog i amandmanskog pretresa ovog Predloga zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju. Molim i predsedavajućeg današnjom sednicom da mi računa i amandmansko vreme, ukoliko premašim ova dva minuta, jer hoću da iskoristim ovo prvo obraćanje danas da dam i nekoliko širih napomena, ali i onih vezanih za ovaj konkretni amandman. Narodni poslanik Zoran Živković i ja, kao što je ja mislim poznato i drugim narodnim poslanicima, podneli smo 12 amandmana na ovaj Predlog zakona i od podnetih 12 amandmana, da obavestim pre svega narodne poslanike, možda ima nekih koji nisu informisani o tome, 10 je prihvaćenih, poštovana gospodo, i to na članove 2, 3, 4, 7, 8, 22, 23, 34, 60. i 70. Po prvi put se desilo u našem radu ovde u ovih godinu dana da pet šestina naših podnetih amandmana jeste prihvaćeno ovde. Ja mislim da je to vredno jednog posebnog pomena u našem današnjem dijalogu. Od 12 podnetih amandmana nisu prihvaćena samo, da upotrebim taj termin, dva amandmana, i to na članove 5. i 72. Želim pre svega sada ovde gospođi Mihajlović da saopštim da mi prihvatamo obrazloženja za neprihvatanje tih amandmana. Da ponovim ovde još jednom da ćemo glasati za ovaj Predlog zakona u celosti. To znači sledeću stvar, mislim da je dobro da se čuje, da je u ovu Skupštinu došao jedan dobar Predlog zakona o ugovorima o prevozu u železničkom saobraćaju, a usvajanjem naših 10 amandmana jedan dobar predlog zakona, poštovana gospodo, postao je još bolji. Smatram da to može da bude i primer, možda i uzor, možda i ideal našeg zajedničkog zakonodavnog rada u instituciji kakva je naša Narodna skupština. Da podsetim još jednom narodne poslanike, centralna politička institucija u našem političkom sistemu. Ovde bih želeo da kažem još dve napomene, poštovana gospodo. Jedno je da ja i lično posebno cenim odgovornost u pristupu predlagača, kako u pripremi Predloga zakona, tako danas vidimo i u analizi podnetih amandmana. Pažljivo se tome pristupilo. Imamo neke odluke koje se tiču poboljšanja zakonskog predloga. Ova poboljšanja, da ovde napomenem narodnim poslanicima, tiču se tri aspekta ovog Predloga zakona. Jedan aspekat je jezički aspekat, poštovana gospodo. Važno je da se brinemo o jeziku. Danas ovde imamo jednu saglasnost oko toga da naš jezik jeste važna stvar. Juče, na primer, nismo imali takvu situaciju. Ministar Vulin nije pokazao neko posebno interesovanje za to, ali danas smo popravili situaciju. Druga stvar, mi smo se danas dogovorili i oko preciziranja pojedinih odredbi ovog zakona, jer ne sme da se desi da ono što postane zakon bude neprecizno, neodređeno. Ovde nemamo takvu situaciju. Treća stvar, mi smo ponudili i zamenu nekih predloženih rešenja novim, čini nam se, boljim rešenjima i uglavnom je to prihvaćeno. U tom poduhvatu smo ja mislim povodom ove rasprave danas uspeli. Ovde moram na samom kraju ovog prvog obraćanja da dodam jošjednu informaciju svim narodnim poslanicima. Za godinu dana koliko funkcionišemo u ovom sazivu u Narodnoj skupštini, ja mislim za godinu dana vrednog rada u ovoj instituciju, usvojeno je ukupno 60 naših amandmana od ukupno podnetih 1.200 amandmana. To kada se prenese na procente, poštovana gospodo, iznosi 5%. Za godinu dana Nova stranka je obezbedila, simbolički da kažem, cenzus poštovana gospodo. U narednim godinama nastavljamo istim tempom, kako se slučajno ne bi desio bilo kakav pad, nego suprotno tome, nama je sada ideja da u narednoj godini dođemo do deset procenata, u onoj tamo do 15 procenata usvojenih amandmana, u onoj tamo i do dvadeset, pa da ti procenti budu i odraz našeg učešća na sledećim parlamentarnim izborima, poštovana gospodo. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacija prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. U načelnoj raspravi sam rekao da je ovo jedan dobar zakon koji ima velike šanse da postane vrlo dobar kada se usvoje naši amandmani, tako da možemo da ga proglasimo vrlo dobrim zakonom u ovom trenutku. Nadam se da će pri implementaciji u narednih godinu dana kada se uvide efekti zakona i možda neka greška koju sada niko ne vidi da se dodatnim izmenama dođe do odličnog zakona, to je potpuno logičan pristup i proces metodologija u donošenju dobrih zakona. Razlozi su jasni, zakon koji je to definisao do sada iz 1995. godine, to je neka druga država, drugi odnosi, verovatno isti problemi u železnici, pošto su oni stariji i od 1995. godine, ali je sigurno bilo neophodno da se donese jedan novi zakon koji bi prvo stvorio tu zakonsku osnovu za predstojeću reformu i transformaciju železnice. Nadam se da ćemo konačno ući u to i to je i usklađivanje sa onim što EU nalaže sa svojim instrukcijama. Sigurno je da je stanje u „Železnici“ loše i to nije baš direktno vezano za amandman, mislim da je dobra prilika da i tu nešto kažemo, sigurno da to stanje nije od juče, to je jedna od retkih stvari koju čak ni najradikalnija opozicija kao što je Nova stranka ne može da zameri novim vlastima, jer to stanje je jako loše odavno i tu nema nikakve sumnje. Nije bilo puno pokušaja da se to stanje promeni na bolje. Bilo je puno ideja, razmišljanja, razmatranja, smatranja, ali generalno bez ozbiljnih pristupa. Ako je sada strategija da se „Železnica Srbije“ podeli na ta tri dela, na transport ljudi, robe i na infrastrukturu, mislim da je bila neka ideja i da bude neki holding, mislim da je to potpuno pogrešna priča, ne znam čemu bi služio holding, osim kao jedno mesto za udomljavanje ljudi koji ne mogu da se snađu na nekim drugim pozicijama. Te tri, ako se naprave tri nove kompanije, one mogu međusobno da komuniciraju i bez holdinga i bez tog dela, ako postoji neki razlog koji se tiče nekih naslaga prošlosti koje moraju da se reše kroz holding, kao što su krediti ili tako nešto, ali ga onda treba ograničiti, trajanje tog preduzeća, to je isto moguće da se uradi. Naravno, sama transformacija neće biti dovoljna. Treba puno raditi na tome da se prevoz robe i prevoz putnika, ali pre svega prevoz robe, jer mislim da je u prevozu putnika „Železnica“ izgubila bitku na jedan duži period, da se tu vrati tržište, da bude više robe koja će biti prevožena. Koliko se sećam, dok je „Sartid“ radio punom parom tamo 2005-2006. godine, skoro 70-80% teretnog prevoza je bio prevoz za potrebe „Sartida“, to je jako loš podatak. Dobro je što je tad „Sartid“ radio, a loše je što je drugi ceo saobraćaj tako mali. Mislim da treba odustati dok je vreme od ideja brzih pruga. Tu ideju slušamo 20-30 godina i ona je otprilike uspešna kao i ideja o švedskom standardu u Srbiji. Tu pre svega mislim na prugu Beograd-Budimpešta i na revitalizaciju pruge Beograd-Crna Gora. Za teretni transport nisu neophodne prebrze pruge, brze pruge koje su 150-200 km na sat, naprosto tako se roba ne vozi, a mislim da u putničkom saobraćaju tu neće biti nekog velikog interesovanja, a isto mislim i za prugu Beograd-Crna Gora koja i kada je pravljena, pravljena iz političkih a vrlo malo sa nekim ekonomskim racijom. Bilo je čisto politička priča, kao što je i Luka Bar 95% čisto politička priča. To je luka, koliko znamo mi poluobavešteni ili malo o tome obavešteni, koja praktično ima mali saobraćaj, koja imaprobleme sa dubinom mora u samoj luci, da je komplikovana za prilazak iole ozbiljnijih brodova i tereta, tako da to nije luka koja je od vitalne važnosti za Srbiju, pre će to biti Luka Beograd, Luka Solun, pa i Kopar i Trst nego što je to Luka Bar. Možda interes Crne Gore je veoma veliki da ta pruga bude u boljem stanju, ali mislim da interes Srbije nije tako značajan. Ono što su prioriteti u Srbiji po pitanju železničkog saobraćaja, naravno to je „Prokop“ o kome ne znam ko sve nije pričao hvalospeve i obećavao i to treba da se završi i mislim da je to dobro rešenje bez obzira na san o „Beogradu na vodi“, i bez toga je to dobro i neophodno rešenje. Dva druga prioriteta po mom mišljenju i mislim ne samo po mom su vezana za moj rodni grad. Jedno je da se iz centra Niša iseli železnička komunikacija koja stvarno prolazi kroz epicentar sa velikim problemima koji tu mogu da se postave i što se tiče opasnih tereta ali i normalnog saobraćaja. Pitanje opasnih tereta je isto važno i za Beograd i tu „Prokop“ ne rešava ceo problem opasnih tereta. Pitanje je šta se dešava sa opasnim teretima koji nam dolaze iz pravca Pančeva, a oni su vrlo česti i naravno ono što je naša trenutno bruka i što moramo da uradimo što pre, to je elektrifikacija pruge Niš-Bugarska granica jer to je jedini deo železničke pruge verovatno gore od Osla do Teherana koji nije na struju, a to mora da se uradi, to je u našem interesu i koliko znam bu su i neki krediti dobijeni i ja nisam čuo da se dešavaju niti sam video da ima nekih radova. Taj koridor je mnogo važniji od koridora drumskih, Niš-Bugarska granica. Taj put Niš-Bugarska granica je sređivan pre jedno deset godina i dignuta je njegova prohodnost. Pravljenje potpuno novog auto puta u punom profilu u dva smera je bacanje para. Mogao je da se napravi još jedan profil …
Vreme gospodine Živkoviću.
Još jedna rečenica, ali je mnogo važnije da je taj novac iskorišćen za ono što je već prioritet, a to je elektrifikacija pruge Niš-Bugarska granica. Hvala.
Hvala gospodine Živkoviću. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Nekoliko dopuna, mada ste veći deo rekli, ali da potvrdim. Pitali ste holding i reformisanje železnica, mi jesmo krenuli, to ne može odjednom da bude gotovo, trebaće vreme, ali pored reformisanja mora da ide uporedo rekonstrukcija izgradnje železničke pruge, to ne može jedno bez drugog. Holding će imati ograničeno trajanje, dve godine upravo zbog prošlosti i svega onoga što imamo u „Železnici“. Ne možemo time opterećivati tri nove kompanije koje trebaju da rade i koje će raditi. Ono što jeste šansa Srbije u svakom smislu i u svakoj vrsti infrastrukture, pa i u železničkoj, odnosno u transportnoj infrastrukturi, to jeste prevoz robe odnosno kargo i procena je takođe da kada se u naredne tri godine bude završila rekonstrukcija 530 km pruge koliko se radi, to je plan i na tome se već radi, da će doći do povećanja i prevoza putnika a i prevoza robe. Prevoza putnika koji je trenutno sa sadašnjih 17, procene su na 30 miliona, videćemo da li je to realno i šta ćemo imati već za godinu dana, tako ćemo i meriti. Kada govorimo o prevozu robe, doći će do povećanja sa 11 na 18 miliona tona. Naša procena u Ministarstvu je, kada govorimo o robi, da je to moguće i više, ali i to je ogroman korak u odnosu na trenutno stanje koje imamo u Železnici. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, slažem se sa mojim kolegom poljoprivrednikom u jednoj stvari da je pruga Beograd–Bar politička stvar. Dakle, verujem da je tom prugom došlo mnogo političara iz Crne Gore u Srbiju, a i on sam treba da se zamisli da nije …
Molim vas, gospodine Rističeviću, nemojte tako.
Ne razumem, kako?
Kad kažete da su došli iz Crne Gore, nemojte da vređate.
Ja kažem da je mnogo političara došlo tom prugom, a vi verujete da nije.
Izvolite, nastavite.
Slušajte, gospodine Bečiću, hoćete li vi ovde da uvedete cenzuru ili šta hoćete?
Nastavite, nastavite.
Ja kažem da se slažem da je pruga Beograd-Bar politička stvar. U prethodnom govoru mog kolege poljoprivrednika to je tako rečeno i ja se sa njim apsolutno slažem. Da to nije tako, pitam gde bi mnogobrojni političari iz Crne Gore, kojom prugom bi došli i da to nije tako i on sam ne bi bio sad u parlamentu. Drugo, mi bi ostali bez takvih dragocenih docenata, da ne znam ko bi docentovao na Fakultetu političkih nauka da pruga Beograd–Bar nije politička stvar. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mihajlović, ja nemam ovako romansirano obrazloženje, ali u meni ima zahvalnosti za usvajanje ovog amandmana. Da pojasnim građanima, ovaj član 4. se tiče i definisanja tarifa. Tarife ili železničkim tarifama se definiše sve u vezi sa prevozom roba, odnosno pošiljaka, cenom prevoza, kao i ostale troškove samog prevoza. Vi ovim članom i definišete neophodnost javnosti ovih tarifa, tj. da su prevoznici dužni da objavljuju i javno objave tarife. Mi smo samo pomogli da te tarife budu bolje ili vidljivije. Vi kažete da su one javne, odnosno članom ste definisali da su one javne onda kada se one pruže na uvid samim korisnicima prevoza, u štampanoj ili elektronskoj formi. Pošto postoji širok spektar elektronskih formi, mi smo definisali da one budu objavljene na zvaničnom sajtu prevoznika. Mislim da ste uradili dobar posao prihvatanjem ovog amandmana. Naime, mi smo podneli 14 amandmana, prihvatili ste 12. Uz zahvalnost, mislim da smo zajedno uradili jedan dobar posao i to znači da ćemo podržati i glasati za ovaj zakon. Deo ovih amandmana jeste deo jezičke prirode. Dugujem zahvalnost i našim saradnicima u poslaničkom klubu, koji su nam pomogli da definišemo ove amandmane. Još jednom da podvučem crtu, dakle, ja se neću više, s tim u vezi govorim ovo, javljati po amandmanima koji su jezičke prirode, već samo po onim amandmanima koji su suštinske prirode. Još jednom, zahvalnost na usvajanju 12 amandmana. Mislim da smo uradili zajedno jedan dobar posao.
Zahvaljujem se, gospodine Nikoliću. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Bečiću, poštovana gospođo Mihajlović i poštovane gošće i gosti, saradnice i saradnici gospođe Mihajlović danas, odlučio sam da obrazlažem ili komentarišem dodatno samo jedan deo prihvaćenih amandmana zato što smatram da je dobro da nešto što je dobro urađeno uvek navodimo kao primer i da ne gubimo te prilike kada postoje, a danas imamo jednu takvu priliku. Upravo u odnosu na naš treći amandman koji se tiče člana 4, taj amandman i prihvatanje amandmana hoću da predstavim kao primer jednog posvećenog obostranog rada u odnosu na predloženi zakon. Evo čega se tiče taj amandman, prosto i narodni poslanici da vide i građani da vide da ovde teče neki posvećeni rad nekada oko nekih predloga. Vlada je, naime, predložila u članu 4, u poslednjem stavu, sledeću formulaciju – Povećanje prevoznih troškova i druge izmene i dopune tarife kojima se otežavaju uslovi prevoza, ne mogu se primenjivati pre isteka roka utvrđenog tarifom. Mi smo, naravno, pažljivo čitajući i ovaj predlog zakona, zapazili da osim povećanja može da dođe i do smanjenja i onda smo predložili da ne ide povećanje prevoznih troškova, nego malo preciznije - izmena prevoznih troškova koja podrazumeva i mogućnost povećanja i mogućnost smanjenja. Naravno, jedna posvećenost, odgovornost i ozbiljnost doveli su nas do toga da se to prihvati kroz ovaj amandman i da, naravno, preciziramo gde je god to moguće ono što je sadržina jednog predloga zakona. Samo jednu rečenicu još da dodam, gospodine Bečiću, neću komentarisati danas nijedan amandman koji nije prihvaćen, ponavljam, zato što mi prihvatamo obrazloženje za neprihvatanje amandmana. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću, na ovim rečima. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Niko se ne javlja za reč. Zahvaljujem. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Ne. Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko, poštovani gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, član 8. govori sledeće – Prevozne isprave se prodaju licima sa invaliditetom i licima sa smanjenom pokretljivošću bez dodatnih troškova. Prevoznik, prodavac karata ili naručilac prevoza ne može zahtevati od lica sa invaliditetom i lica sa smanjenom pokretljivošću da budu u pratnji drugog lica prilikom ulaska, odnosno izlaska iz voza, sve dok to nije zaista neophodno. U zadnjem stavu, gde smo mi uložili amandman, kažete da prevoznik mora pružiti besplatnu pomoć licima sa invaliditetom i licima sa smanjenom pokretljivošću u vozu i tokom ulaska i izlaska iz voza. Mi smo predložili da se ovaj stav 5. promeni i da glasi: „Prevoznik je dužan da licima sa invaliditetom i licima sa smanjenom pokretljivošću obezbedi nesmetan ulazak i izlazak iz voza, kao i odgovarajuće mesto u vozu i/ili dodatne usluge čije je pružanje potrebno zbog invaliditeta ili smanjene pokretljivosti“, tako da je sada ovaj član jasniji, konkretniji i neće dovoditi one na koje se odnosi u nedoumicu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Bradiću. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj i infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branak Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj i infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ovo je amandman na član 10. kojim smo predložili da se omogući putniku koji iz nekog razloga nije uspeo da kupi kartu na vreme, recimo, došao je u poslednji trenutak, recimo nije bilo struje, da ne bi neko u vozu subjektivno cenio da li je on iz opravdanih ili neopravdanih razloga nije kupio kartu, predložili smo da se njemu omogući da kupi kartu u vozu, tek ukoliko odbije, da, tek onda ne može da koristi prevoz. Ovo jeste obligaciono pravni zakon, nadovezujući se na ovo što je ministarka rekla, dakle, nije statusni zakon. Međutim, vi ste, gospođo ministarko govorili o činjenici da je moguće uraditi i brze pruge, da je moguće realizovati neke projekte, ja vas samo podsećam na stvari koje niste uradili, a trebali bi to da uradite pre realizacije ovih projekata. Dakle, pokušajte da za sada okrečite te železničke stanice. Da li ste bili, ja sam pre nekolik dana bio na jednoj železničkoj stanici, tamo su grafiti godinama, godinama stoje. Pokušajte da se pokosi trava pored železničkih stanica. Pokušajte da završite taj „Žeželjev most“. Niste nam rekli kada će biti nastavljeni radovi na tom mostu. Pokušajte da završite projekte za koje su već dobijeni krediti, pre nego što budemo govorili o realizaciji nekih novih projekata. Sećamo se 90-ih godina, zajmova za državni preporod, i tako dalje koji nikada nisu završeni i ostali su samo stubovi kao spomenik jedne nesposobne vlade i vlasti. Dajte da završimo ono što može da se završi sa sredstvima koja imamo.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zoran Mihajlović. Izvolite.
Vi bi stalno nešto samnom da polemišete, a nikako da nađete pravu temu, zato što sve što vi govorite u stvari jesu upravo problemi koje je ostavio vaš predsednik stranke. Takođe, kad kažete 90-ih godina, zajmovi, da vas podsetim tada sam imala 20 godina, nisam još bila u političkom životu Srbije, ali ću vam isto tako reći o nekim drugim zajmovima, o zajmovima koje je vaš predsednik stranke prethodnih 10 godina ili zavisi u kom vremenskom periodu, možda sedam, zaključivao svuda po svetu a da ponovim, a da niko, niko nije znao, pre svega nije znao ni on ima li projekata i kako i na koji način se zaduživao. Zato što, u suštini, iako je bio predsednik države, suštinski je bio on taj koji je vodio sve te pregovore. To možemo i sada da vidimo kada putujemo po svetu, i ne znam u čije ime, počinje i razgovara o određenim dodatnim kreditima. Tako da to što vi govorite, hteli biste da polemišete samnom, mislim da je šteta, ja vas pozivam da nikakav problem da zajednički okrečimo tu železničku stanicu na kojoj ste vi bili, ali vas isto tako pozivam da sednete u voz, pošto svih prethodnih 10 godina i više, vladavine vaše, mi imamo da vozovi idu prosečno 25 kilometara na čas.Ta rekonstrukcija koju sad počinjemo da radimo Beograd – Bar, jeste da je vratimo na projektovanu brzinu, a to je 80 do 120 kilometara. Dakle, ako vam toliko smeta, svima nama naravno smeta, smetaju grafiti na železničkoj stanici, evo, ja vas pozivam da to zajedno uradimo, meni to nije problem, a verujem neće biti ni vama.
Zahvaljujem se. Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
Vi ste imali 20 godina gospođo Mihajlović, ali vaši politički mentori Šešelj, Nikolić, Vučić su tada bili na vlasti.
Gospodine Veselinoviću, zamoliću vas nešto. Hajde razmislite o tome da smo mi od momenta izašli iz sale, dok se niste vratili, imali jednu kvalitetnu raspravu, bez ovakvih stvari, bez pozivanja na replike, bez pozivanja na povredu Poslovnika, i sve ostalo. U momentu kada ste se vratili, ponovo izazivate incidente u ovoj sali. Ja vas molim da se ugledate na vaše kolege, na vašu poslaničku grupu i da raspravljate o ovim amandmanima i o ovom važnom zakonu. Zahvaljujem.
Gospodine Bečiću, ja znam da se vi stidite svoje radikalske prošlosti, ali nema razloga za to.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, samo da kažem da se raspravlja o amandmanima na ugovore o prevozu robe i putnika u železničkom saobraćaju, ja sam ovde slušao o „Žeželjevom mostu“. Iz prostog predloga vidim da to nije predmet ovog amandmana. Ili razgovaramo o amandmanima ili razgovaramo o „Žeželjevom mostu“ i nemam ništa protiv, ali onda moramo da kažemo šta im je to smetalo da ga naprave za prethodnih 12 godina koliko su bili na vlasti kao stranka bivšeg režima u Republici Srbiji. Šta im je smetalo da to urade kao petnaestogodišnja vlast u AP Vojvodini ukoliko su toliko željni tog „Žeželjevog mosta“. Dakle, neka kritika što neko nije uradio za dve godine ono što oni nisu uradili za 12 godina kada je iz ove zemlje iscurelo preko pedeset milijarde eura po procenama međunarodnih organizacija, da su toliko izneli oligarsi kako moj uvaženi kolega drugačije kaže oligarhi, ali ja mislim da se pravilno kaže oligarsi mada nisam profesor univerziteta. Toliko su oni zajedno sa svojim pomagačima izneli u prethodnih 12 godina, od 2000. godine do 2012. godine. Tada se moglo graditi, bilo je novca. Tada su od zaduženog delili šakom i kapom, uglavnom svojim prijateljima i u to vreme nije napravljeno, a sada je došlo vreme da se živi od zarađenog i da se gradi od zarađenog, a ne od zaduženog. Hvala.
Zahvaljujem se. Samo ako mi dozvolite da kažem da sam ponosan na ovih 18 godina u Narodnoj skupštini Republike Srbije i 18 godina u političkom životu. Tako da se ničega ne stidim. Zahvaljujem. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj i infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mihajlović, ovo je jedan od onih amandmana čiji je usvajanje vrlo važno, zato i zahvalnost što ste prosto prihvatili ovaj amandman. Ne verujem da je ovo namerno tako definisano, verujem da je verovatno i omaška obrađivača. Naime, ovim članom 12. definiše se koga prevoznik, nije dužan, odnosno dužan da primi u voz. Vi definišete da prevoznik nije dužan da primi na prevoz lice za koje se može opravdano pretpostaviti da će onemogućiti prevoznika, odnosno izvršnog prevoznika u izvršenju njegovih obaveza prema drugim putnicima. Tu definišete lica pod dejstvom alkohola ili narkotika, lica koja se ponašaju nepristojno ili koja se ne pridržavaju važećeg propisa. To je dobra definicija, odnosno ovaj deo definicije jeste dobar, ovakva lica mogu da naprave problem i prevozniku i putnicima, međutim, u daljoj definiciji vi kažete – i lica koja bi zbog bolesti ili drugih razloga uznemiravali ostale putnike u vozu. Bez potrebe da ulazim u definicije ili da dalje elaboriram definiciju bolesti, mislim da smo shvatili da ovo može biti deo rečenice koji unosi jednu diskriminatornu notu u ovaj zakon i zato još jednom zahvalnost za prihvatanje ovog amandmana. Mislim da smo zajedno došli do toga da izbacimo ovu potencijalnu diskriminatornu notu iz ovog zakona i ovaj zakon učinimo boljim. Hvala najlepše.
Zahvaljujem gospodine Nikoliću. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
U ovom amandmanu predložili smo da se ljudski život ne procenjuje 17,5 hiljada evra. Ovim članom utvrđeno je da najveća šteta koju prevoznik može da plati za slučaj narušavanja povrede i narušavanja zdravlja i za slučaj smrti putnika, da je neprimerena i da istina u našem zakonodavstvu postoji ovakvih normi. Međutim, one su relikt jednog vremena koje nije svojstveno društvenim okolnostima u kojima mi danas živimo. Vi znate da i u anglosaksonskom pravu, a i u nekim drugim sistemima, za slučaj povrede, oštećenja zdravlja ili smrti u svakom konkretnom slučaju se procenjuje kolika je ta šteta, pa čak se pregovara ili dogovara sa porodicom ili sa licem koje je oštećeno. Smatram da je ova odredba neprimereno sadašnjim društvenim okolnostima i da ona na neki način izlaže riziku putnike u železničkom saobraćaju da za slučaj povrede, narušavanje zdravlja ili smrti neće biti adekvatne satisfakcije za posledice. U tom smislu smatram da ste trebali ostaviti odredbu da je sud taj koji treba da utvrdi koji je to iznos štete koju treba da plati prevoznik.
Zahvaljujem. Samo obaveštenje da nemate više vremena od poslaničke grupe, a ni vreme od ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe, to ste odavno iskoristili. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Ne zbog vas, nego zbog građana Srbije, zato što kada slušaju vaše obrazloženje amandmana, a ne čuju obrazloženje Vlade zašto nije prihvaćeno, mogu pomisliti, a nadam se da nikada neće, a to je da Vlada ne vodi računa ne samo o bezbednosti, nego da ne vodi računa o životu ljudi. Dakle, obrazloženje amandmana zašto nije vaš amandman prihvaćen, piše ovde lepo – ne prihvata se jer ovaj član je u skladu sa članom 30. tačka 2. Konvencije o međunarodnom železničkom prevozu KOTIF. Prema tome, iznos koji je stavljen, prvo nije, kada ste govorili, rekli ste 17.500, verovatno je bila slučajna greška, znači, 175.000, a urađeno je prema Međunarodnoj konvenciji, a ne prema tome što je neko proizvoljno seo i odlučio da je to baš ovoliko, manje ili više.
Zahvaljujem. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo, ovo je poslednje moje javljanje danas povodom amandmanske rasprave, povodom jednog amandmana koji je prihvaćen i to ja mislim zbog toga što je obrazloženje bilo veoma dobro. Meni je bilo važno da se javim i povodom ovog amandmana zato što se desilo da u jednom članu Predloga zakona prepoznajem nešto što sam mogao negde nekada i sam da koristim, koristeći upravo železnički prevoz. Mi smo čitali ovaj član 23. i u stavu 2. smo pročitali sledeće – žive životinje i bicikli se prevoze kao prtljag pod uslovima propisanim tarifom. Nama se učinilo da treba napraviti jednu vrstu razlike. Ta razlika je ovde takođe uočena kao nešto što treba da postoji. Žive životinje i treba da se prevoze kao prtljag pod uslovima propisanim tarifom, ali bicikli su posebna stvar za sve one koji koriste te bicikle. Valjda je ovde naša ideja da što više naših građana koriste bicikle za prevoz, da mogu onda te bicikle da smeste negde bez plaćanje dodatne naknade. Mi smo onda ovde predložili posebni stav 3. – bicikli se prevoze kao ručni prtljag ako se unose u kola predviđena za ovakav prevoz. Naravno, svi naši građani treba da znaju i svi mi ovde, ko možda nije pažljivije sve ovo čitao, da od momenta usvajanja ovog zakona, stupanja na snagu, da se prevoz bicikala neće dodatno naplaćivati i ja smatram da je to zaista u redu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 33. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima prof. dr Janko Veselinović.
Hvala. Nadovezujući se na prethodni amandman, radi se o sličnoj materiji. Neko ko je vas slušao, uvažena gospođo Mihajlović, mislio bi da vi vodite računa o građanima Srbije, a to nije tačno. Odredba citirane konvencije je dispozitivnog karaktera, a ne imperativnog i ostavlja stranama ugovornicama mogućnost da to urede drugačije ili propišu drugi iznos. S druge strane, ovaj amandman na član 33. stav 1. iste je prirode, ali šta je ovde problem? Problem je što vi ne vidite pravnu prirodu stvari koje su ovde u prometu. Pravna priroda stvari koje su ovde u prometu su ono što se u pravu zove stvar data na ruke. Ne radi se o ostavljenoj stvari i nikada se odgovornost ostavoprimca ne ograničava na procenjenu vrednost kada se radi o stvarima datim na ruke. Kada vi ostavite prtljag u sobi, a niste ga ostavili na određeno mesto u hotelu, onda hotelska organizacija odgovara do maksimalnog zakonskog predviđenog iznosa. Isto je i sa stvarima koje se predaju, u ovom slučaju vozilu, koje se predaje prevozničkoj organizaciji. Dakle, stvar je predata na ruke prevozničkoj organizaciji i ne može se onda ograničavati na ovaj način. Opet, postoji konvencija i postoji dispozitivna odredba. Ali, zašto neko ukoliko šalje železničkim prevozom vozilo skuplje od ovog iznosa, zašto ne bi moglo posebno ugovoriti sa Železnicama da njegova premija bude veća, a da odgovornost prevozioca bude takođe maksimizirana?
Zahvaljujem. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Zahvaljujem. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Zahvaljujem. Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 72. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 100. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 105. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac i Goran Ćirić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Zahvaljujem. Na član 115. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana potpredsednice Vlade, dobro je što je Vlada prihvatila ovaj amandman, čisto da bi znale kolege poslanici, građani koji prate, o čemu se radi. Znači, mi smo predvideli da se član 115. koji govori o tome da se odredbe ovog zakona neće primenjivati na odnose iz ugovora o prevozu putnika i stvari u železničkom saobraćaju zaključenog do dana stupanja na snagu ovog zakona. Mi smo dali jedan predlog dodatka. Vlada je prihvatila, osim u slučajevima kada su uslovi prevoza putnika i stvari utvrđeni ovim zakonom za korisnika povoljniji od uslova iz ugovora. Mislimo da je dobro i da ćemo na ovaj način možda olakšati poslovanje određenih firmi, kao i da će građani moći, praktično, odmah da koriste sve pogodnosti koje ovaj zakon pruža, bez obzira da li su ranije sklopljeni neki ugovori koji su pravljeni po starom zakonu, a ne po ovom novom, i dobro je što je Vlada prihvatila ovaj amandman i zahvaljujem se.
Narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić, zajedno su podneli amandman, sa ispravkom, kojim predlažu da se posle člana 116. doda novi član 116a. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Ovo je poslednji amandman na ovaj zakon. Po pravilu podnosimo ovu vrstu amandmana, da se na kraju svakog zakona doda član – Vlada podnosi Narodnoj skupštini preko nadležnog odbora godišnji izveštaj o efektima sprovođenja ovog zakona, i svaki put je taj amandman bio odbijen i obrazloženje je uvek isto. Kaže – Vlada podnosi godišnji izveštaj o radu u kome ministarstvo Narodnoj skupštini navodi sve aktivnosti ministarstva, tako da će se u istoj sadržati formacija o efektima primene ovog zakona. Jedini problem je što Vlada taj godišnji izveštaj ne dostavlja Skupštini, kao i mnoge druge stvari. Zato ćemo insistirati i dalje da se u svakom zakonu nađe odredba koja obavezuje ministarstvo da podnosi izveštaj Skupštini o efektima primene svakog zakona koji usvajamo, pa i ovog danas. Prestaćemo kada Vlada počne da šalje godišnji izveštaj, pa i mi poslanici da budemo u prilici da čujemo šta je to Vlada uradila. Vlada taj izveštaj o radu, za ovih poslednjih godinu dana, promoviše u javnosti, na raznim mestima organizuje konferencije za štampu, priča o tome šta je urađeno, ali o tim izveštajima, kako ih oni prezentuju javnosti, se u Skupštini ne raspravlja. Mi nemamo priliku da dobijemo to, da vidimo, da se upoznamo i da eventualno iznesemo neke kritike, kao i da postavimo pitanja da li je sve što se u tim izveštajima i prezentacijama navodi istina ili nije, da li su to samo lepe slike koje Vlada želi da naslika o sadašnjosti, životu u Republici Srbiji ili ne. Zato ćemo insistirati, bez obzira što nam se ovakvi amandmani stalno odbijaju, da se ovakvo rešenje nađe u ovom zakonu, kao što smo predložili i u svim drugim zakonima u poslednje vreme.
Reč ima potpredsednik Vlade prof. dr Zorana Mihajlović.
Radi javnosti, građana Srbije, na svaka tri meseca, na sednicama skupštinskih odbora, svako ministarstvo, u zavisnosti kom odboru pripada, dostavlja izveštaj o svom radu. Svi predstavnici ministarstva su tu da izveštaj pojasne, poslanici tu da pitaju, da daju sugestije i mi to vrlo redovno radimo. Pri tome, ne mislim da je loše, čak mislim da je dobro i lepo pričati u javnosti o svemu onome što Vlada jeste uradila i što se razlikuje od onoga što je bilo ranije. Tako da, pored toga što imate na skupštinskim odborima, ja se dodatno obavezujem, ako to nije dovoljno i ne stignete na skupštinske odbore, da sve te izveštaje posebno pošaljemo svakom poslaniku. Hvala.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, sa radom nastavljamo u utorak 28. aprila, sa početkom u 10.00 časova, raspravom u pojedinostima o predlozima zakona iz 6. i 7. tačke dnevnog reda. Zahvaljujem se potpredsedniku Vlade, gospođi Mihajlović, na učešću na današnjoj sednici i svim narodnim poslanicima. Zahvaljujem.