Poštovani narodni poslanici, molim vas da zauzmete mesta, da počnemo sa radom. Poštovani narodni poslanici, otvaram sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije. Od dejstava terorističkih bandi na Kosovu i Metohiji poginula su 94 pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova naše republike, 32 oficira i vojnika Vojske Jugoslavije, te vas pozivam da minutom ćutanja odamo poštu nedužnim žrtvama i herojima, koji su pali za Srbiju i zajednički život. Slava im! Prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 220 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Imamo kvorum. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan dovoljan broj poslanika i da prema tome postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam Narodnu skupštinu da sam odobrio odsustvo narodnom poslaniku Živadinu Jovanoviću, našem ministru spoljnih poslova, koji se nalazi na zasedanju u Njujorku. Obaveštavam vas da je o održavanju ove sednice obavešten predsednik Republike Srbije. Takođe obaveštavam da su pozvani da ovoj sednici prisustvuju predsednik Veća građana Savezne skupštine Milomir Minić, predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Podsećam vas da je Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 1998. godini sazvano na zahtev Vlade Republike Srbije, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 162. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Pre početka sednice uručeno vam je pismo, kojim Vlada Republike Srbije obaveštava Narodnu skupštinu da je na sednici Vlade, održanoj 25.septembra ove godine, za Drugo vanredno zasedanje, umesto ranije dostavljenog, utvrdila sledeći D n e v n i r e d 1. Aktuelna bezbednosna i socijalno-ekonomska situacija na Kosovu i Metohiji i izveštaj Vlade Republike Srbije o preduzetim merama za normalizaciju stanja u pokrajini, sa predlogom zaključaka; 2. Predlog odluke o obrazovanju privremenog Izvršnog veća Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohija; 3. Predlog odluke o imenovanju predsednika privremenog Izvršnog veća Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohija. Takođe, Vlada je obavestila da će izlaganje o preduzetim merama i pravcima rešavanja problema podneti Mirko Marjanović, predsednik Vlade Republike Srbije. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – AKTUELNA BEZBEDNOSNA I SOCIJALNO-EKONOMSKA SITUACIJA NA KOSOVU I METOHIJI I IZVEŠTAJ VLADE REPUBLIKE SRBIJE O PREDUZETIM MERAMA ZA NORMALIZACIJU STANjA U POKRAJINI, SA PREDLOGOM ZAKLjUČAKA Pre početka sednice uručen vam je Predlog zaključaka, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Ima reč Mirko Marjanović, predsednik Vlade Republike Srbije. Izvolite, predsedniče.
Poštovani predsedniče, uvaženi narodni poslanici, Srbija na Kosovu i Metohiji brani mir i slobodu, teritorijalni integritet i suverenitet, samostalnost i bezbednost svojih građana. Uvek kada je branila najviše nacionalne interese, Srbija je to činila odlučno i beskompromisno. To čini i danas Vlada narodnog jedinstva, jer to shvata kao prvu državnu obavezu i osnovni zadatak. Srbija je Ustavom konstituisana kao građanska država. To opredeljenje, garantovano Ustavom, kao vrhunski princip, zasnovano je na iskustvu Srbije kao višenacionalne zajednice i toleranciji srpskog naroda, koji je kroz istoriju pokazao da može da živi u miru u svojoj državi sa ljudima druge nacije ili vere. Nikada nismo uskraćivali prava drugih i nećemo pristati da bilo ko ugrožava prava srpskog naroda, građansku orijentaciju Srbije i njen teritorijalni integritet i suverenitet. Vlada narodnog jedinstva jasno je izložila koncept političkog rešenja problema na Kosovu i Metohiji, koji je u interesu ravnopravnosti svih građana, nacionalnih manjina i etničkih zajednica, koji žive u ovoj našoj autonomnoj pokrajini. Prvo, jasno smo potvrdili čvrsto opredeljenje da su politička sredstva i dijalog jedini put mirnog, uspešnog, trajnog i demokratskog rešavanja problema na Kosovu i Metohiji. Drugo, svako rešenje mora poštovati teritorijalni integritet i suverenitet Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Treće, rešenja, koja se na takav način konstituišu, moraju biti usklađena sa ustavima Srbije i Savezne Republike Jugoslavije i najvišim međunarodnim standardima u oblasti ljudskih, građanskih i prava pripadnika nacionalnih manjina. Četvrto, rešenja moraju garantovati i obezbediti ravnopravnost i građana i nacionalnih zajednica i etničkih grupa, onemogućiti majorizaciju i ugrožavanje prava bilo koga, ko na Kosovu i Metohiji živi. Peto, spremni smo da se problemi rešavaju na pozitivnim principima i tekovinama Povelje UN, Helsinškog završnog dokumenta, Pariske povelje OEBS-ai Okvirne konvencije Saveta Evrope o zaštiti nacionalnih manjina. Vlada Republike Srbije u svim aktivnostima na rešavanju problema u ovoj našoj pokrajini dosledno se rukovodila ovim principima. Na njima će i istrajati, jer sesamo na njima mogu naći rešenja, koja će ostvarivanje samouprave postaviti na način, koji će štititi Srbiju i sve njene građane, garantovati ravnopravnost za sve građane i sve nacionalne zajednice, sačuvati red i mir na Kosovu i Metohiji i omogućiti građanima da se okrenu razvoju i budućnosti. Problem na Kosovu i Metohiji nije u ljudskim, građanskim i manjinskim pravima. Ona su garantovana Ustavom Srbije. Na istim pravima dobro funkcioniše mnogo veći broj nacionalnihzajednica u Srbiji. Njih selektivno koriste i pripadnici albanske manjine na Kosmetu, kada se radi o lečenju, penzijskom, invalidskom osiguranju, obrazovanju i slično, a koriste ih u potpunosti kao i svi drugi građani svuda van Kosmeta, širom Srbije gde žive. Glavni uzrok problema na Kosovu i Metohiji jeste separatizam, odnosno delovanje separatističkog pokreta unutar albanske nacionalne zajednice, koja živi na Kosovu i Metohiji, sa ciljem da se Srbija rasparča. Taj pokret naneo je ogromne štete samim Albancima, ali i svim drugim građanima, koji žive na Kosovu i Metohiji. Taj pokret je anticivilizacijski, jer je usmeren na stvaranje etnički čiste države. On je istovremeno najveće zlo za Albance, jer ih gura u sukob sa svima, koji to nisu. Separatistički pokret je svoj cilj pokušao ostvariti, prvo, organizovanim delimičnim bojkotom korišćenja i delimičnim kršenjem garantovanih prava i, drugo, merama samoizolacije albanske nacionalne manjine i zatim pokušajima getoizacije kroz paralelne institucije u obrazovanju, zdravstvu i slično. Kada to nije dalo očekivane rezultate, kada se stratezima secesionizma učinilo da su Srbija i Savezna Republika Jugoslavija slabe, da su im mentori naklonjeni, a nacionalna homogenizacija završena, krenulo se sa terorizmom kao najekstremnijim, najispoljenijim vidom militantnog separatizma, koji je dokazanim zločinima na stratištima u Klečki, Glođanima, Ratišu i drugim, pokazao nacističko lice. Albanski separatisti i teroristi nemaju nameru da unapređuju ljudska, građanska i manjinska prava. Njihov cilj je otcepljenje Kosova i Metohije od Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije, getoizacija Kosova i Metohije, proterivanje svih drugih, koji žive na toj teritoriji. Ukratko, destabilizacija čitavog regiona Balkana, da bi formirali nekakvu Veliku Albaniju. Ne može biti reči o ljudskim, građanskim i bilo kakvim pravima, kada se kidnapuju civili, muče, siluju, masakriraju, ubijaju nedužni građani, žene, deca i starci, policajci i vojnici, i Srbi i Albanci i svi oni, koji ne prihvataju da uzmu oružje i sa njima se bore za cilj, koji se nikada neće ostvariti. To nije borba za prava, to je zločin protiv ljudi i svih njihovih prava. U 1998. godini na području Kosova i Metohije došlo je do eskalacije terorizma od strane albanskih separatista. U periodu od početka godine do danas izvršena su ukupno 1.273 teroristička napada. Izvršeno je 569 napada na građane, u kojima je ubijeno 140 lica, među kojima je 64 pripadnika albanske nacionalne manjine, 37 Srba i Crnogoraca, 3 Roma i 36 do sada neidentifikovanih lica. Pedeset devet građana je teško, a 56 lakše ranjeno. Na pripadnike i objekte MUP-a izvršena su 704 napada. Zločinački i mučki ubijena su 94 pripadnika MUP-a, od kojih 20 iz reda rezervnog sastava, a 193 policajca je teže i 160 lakše ranjeno. Teroristi su oteli ukupno 249 lica, od kojih 162 Srbina i Crnogorca, 74 Albanca, 10 Roma, jednog državljanina Bivše jugoslovenske Republike Makedonije, jedno lice muslimanske i jedno bugarske nacionalne pripadnosti. Za sada je utvrđeno da je 93 građana pušteno, da je 9 pobeglo, a 29 ubijeno. O sudbini 118 građana se još uvek ne zna ništa. Činimo i učinićemo sve da se njihova sudbina do kraja rasvetli. U pomenutom periodu evidentirano je 107 incidenata na granici sa Albanijom.U zaštiti granice od terorista život je izgubilo 32 pripadnika Vojske Jugoslavije. U proteklih 8 meseci albanski teroristi su izvršili i 12 napada na novinare, tri na humanitarne radnike i dva teroristička napada na diplomatske predstavnike. Albanski teroristi obučavani su u centrima u Severnoj Albaniji, Švajcarskoj, Nemačkoj, Turskoj, Danskoj i drugim zemljama. Među brojnim stranim plaćenicima bilo je i mudžahedina, verskih muslimanskih fanatika. Teroristi na Kosovu i Metohiji finansirali su u velikoj meri svoju aktivnost krijumčarenjem droge, oružja i municije. Sredstva ostvarena krijumčarenjem droge i oružja korišćena su za kupovinu vojne opreme, finansiranje terorističkih bandi, kao i aktivnosti albanskih političkih partija na Kosovu. Srbija je tome odlučno stala na put. Srbija je preduzela sve bezbednosne, državne, ekonomske i socijalne mere koje su slomile terorizam albanskih separatista, uspostavile mir i bezbednost na Kosmetu i povećale sigurnost za sve građane, bez obzira na nacionalnu pripadnost. Akcijama pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova i Vojske Jugoslavije razbijene su terorističke bande, njihove osnovne baze i uporišta, a zatvaranjem granica zaustavljena vojna i finansijska logistička podrška iz inostranstva. Dejstva snaga bezbednosti bila su isključivo usmerena protiv terorista i njihovih zločinačkih namera. U tome su morali biti sprečeni u najboljem interesu građana Kosova i Metohije. O tome svedoče brojna utvrđenja, naoružanja, oprema, dokumenti i planovi koji su imali za cilj da presecanjem komunikacija parališu Kosovo i Metohiju, zaustave privredne aktivnosti, onemoguće snabdevanje građana i terorom ih uključe u svoje separatističke aktivnosti. Snage odbrane države i naroda, Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srbije i Vojske Jugoslavije, na obezbeđivanju državne granice sve svoje obaveze izvršili su časno, odgovorno i profesionalno, uz ogromno požrtvovanje, ličnu hrabrost i žrtve. Za iskazanu profesionalnost, profesionalni, patriotski i samopožrtvovani odnos u odbrani integriteta i suvereniteta odajemo im dužno puno priznanje. O njihovom delovanju ne može se govoriti kao o prekomernoj upotrebi sile. Protiv terorista upotrebljena je sila koja je bila potrebna da slomi i neutrališe njihove akcije i namere, a to je urađeno na način i u skladu kako to čine savremene demokratske države u Evropi i svetu, koje se suočavaju sa teririzmom. Teroristi su pljačkali, palili, kidnapovali, uništavali komunikacije koristeći savremeno vojno naoružanje. Tome je primereno odgovoreno, onako i onoliko koliko je bilo potrebno da se terorističke bande unište i pohapse. Istovremeno sa bezbednosnim merama, Vlada Srbije je sve učinila da aktivira političke procese i stalno je pozivala predstavnike albanske nacionalne manjine da sa delegacijama Vlade Republike Srbije otpočnu otvoren i konkretan, suštinski, dijalog o rešavanju problema. Od 10. marta, na preko 15 poziva upućenih na konkretne adrese, na direktno uključivanje Predsednika Republike Srbije i Predsednika Savezne Republike Jugoslavije, oni se nisu odazvali. Predstavnici albanskih političkih partija nisu osudili teroriste i zločine koje su učinili, čime i sami snose deo odgovornosti, jer su odbijanjem dijaloga, njihovim odugovlačenjem i međusobnim podelama podgrejavali i praktično podržavali teroriste u njihovim namerama. Srbija nije imala šta da krije kada je branila svoju teritoriju i svoj suverenitet. Dozvoljen je slobodan pristup svim diplomatskim predstavnicima, kao i brojnim humanitarnim organizacijama i medijima, koji su se neposredno mogli uveriti u situaciju u ovoj našoj pokrajini, zločine terorista i načine delovanja snaga bezbednosti. Vlada je svojim merama, preko javnih preduzeća, sa Ministarstvom unutrašnjih poslova, osujetila namere terorista da onemoguće funkcionisanje infrastrukturnih objekata i velikih privrednih sistema na Kosovu i Metohiji i obezbedila funkcionisanje ovih vitalnih sistema na nivou koji je omogućio život i rad građanima u tim otežanim uslovima. Vlada Republike Srbije je ispunila i sve obaveze iz Sporazuma Grupe tri plus tri i stvorila uslove za normalan početak nastave kako na Univerzitetu u Prištini, u skladu sa postignutim sporazumom, tako i u svim osnovnim i srednjim školama. Svoj deci je obezbeđeno normalno školovanje. Školska godina je počela na vreme. Vlada je za stvaranje tih uslova samo u ovoj godini uložila preko 40 miliona dinara. Na nekim područjima, gde je teroristička aktivnost bila najprisutnija, mnogo je objekata oštećeno i zapaljeno. To je šteta koju je pretrpela naša zemlja i njeni građani. Zato je apsurdno kada slušamo optužbe kako je ta šteta rezultat represije nad civilima, pogotovo kad se ima u vidučinjenica da su na tim prostorima sve do jedne zapaljene srpske kuće. Vlada je pokrenula veliku humanitarnu aktivnost za saniranje svih objekata, za isporuke građevisnkog materijala i njegovu podelu svim građanima na Kosovu i Metohiji, bez obzira na nacionalnu pripadnost. Istovremeno, Kosmetu je, na inicijativu Vlade, uz svesrdnu pomoć građana Srbije, poslata ogromna humanitarna pomoć, koja je distribuirana preko 50 centara svim građanima kojima je pomoć bila najpotrebnija. Centri su formirani svuda gde je to bilo neophodno. Do sada je građanima upućena pomoć vredna preko 100 miliona dinara. Preko polovine te sume uputila je Vlada preko Direkcije za regionalni razvoj sa sedištem u Prištini i drugih Vladinih organizacija i institucija. Preostali deo obezbedili su građani, preduzeća, brojne druge institucije, političke stranke itd. Pomoć se sastoji u građevinskom materijalu, hrani, lekovima, odeći, obući, sredstvima za higijenu. Prema raspoloživim podacima, pomoć je primilo preko 150 hiljada građana. Predstavnici Vlade Republike Srbije, zajedno sa pripadnicima snaga Ministarstva unutrašnjih poslova, vratili su raseljena lica u njihove domove, obezbedili im neophodnu pomoć za obnovu njihovih kuća i redovno snabdevanje svim što je potrebno za normalno funkcionisanje javnih službi. Samo u poslednjih mesec dana pripadnici albanske manjine iz preko 150 sela dobrovoljno su predali ogromnu količinu različitog vatrenog oružja. Predato je više desetina hiljada različitog naoružanja i vojne opreme. Oružje i vojna oprema pretežno je poreklom iz Albanije, a u značajnom delu radi se o savremenom naoružanju iz zapadno-evropskih zemalja i njihovih armija, čak i onim sa rasprskavajućom municijom, koja je zabranjena međunarodnom konvencijom. Danas na Kosovu i Metohiji vlada mir. Život na Kosovu i Metohiji je normalizovan. Republika Srbija osujetila je pokušaj secesionista da terorom ostvare svoje namere. Terorističke bande su uništene, veliki broj terorista pohapšen i razoružan. Ovim merama sačuvana je teritorija Srbije, pokazana odlučnost da mi nećemo trgovati Srbijom, njenom slobodom i teritorijom, da nema pogađanja i kompromisa sa onima koji bi terorom, na silu, da menjaju odnose u Srbiji i da na njenoj teritoriji stvaraju nekakvu novu državu. Srbija je još jednom pokazala da je sposobna da sama rešava svoje probleme, uz puno poštovanje principa i standarda demokratskih država o ljudskim, građanskim i manjinskim pravima. Neću da kažem da su ovim svi problemi na Kosovu i Metohiji rešeni, ali sve što se dogodilo potvrđuje da su politička sredstva jedini put za rešavanje problema na Kosovu i Metohiji. Dijalog koji bi vodili neposredno i otvoreno, sa iskrenom namerom da se rešenja traže na opšte poznatim principima koje poznaje savremeni svet i realizuju na način koji bi obezbedili mir i razvoj na Kosovu, sredstvo je za postizanje i garantovanje trajnog mira, sigurnosti i stabilnosti. Budućnost Kosova i Metohije nije u zatvaranju, izolaciji i bedi, kako zagovaraju albanski separatisti, nego u ravnopravnosti i jačanju međunacionalnog poverenja i razumevanja, sprečavanju majorizacije i svake isključivosti i ekstremnosti. Kosovo i Metohija raspolaže velikim prirodnim i privrednim i, uopšte, materijalnim resursima. Ekonomski potencijali tih resursa prigušeni su politikom separatista i terorista. Budućnost Kosova i Metohije je da se ti potencijali aktiviraju, da se pokrene proizvodnja, otvaraju novi pogoni i nova radna mesta za brojne mlade i stručne nezaposlene ljude. Vlada će preko nadležnih ministarstava sve učiniti da na Kosmetu funkcionišu samouprava, državna uprava, sudstvo, obrazovanje i država u svim svojim segmentima. To se odnosi ukupno i na celu Republiku. Kada je ugrožena bezbednost države, svaki nerad, šverc, neplaćen porez, nemaran rad javnih službi ravan je nacionalnoj izdaji. Vlada će jačati ažurnost državnih organa, njihov efikasan rad. U tom cilju predlažemo da Skupština donese odluku o imenovanju privremenog izvršnog veća na Kosovu i Metohiji. Na taj način želimo da sve civilne strukture funkcionišu moblinije i obezbede neophodne uslove svim građanima u ovoj našoj pokrajini. O Kosovu i Metohiji u svet mora da ide istina, a ne laži koje su u funkciji destabilizacije regiona Balkana od onih koji albanske teroriste nazivaju gerilcima, armijom i oslobodilačkim snagama, odbijajući da ih, uz istomišljenike širom sveta, svrstaju na liste međunarodnih terorističkih organizacija. Mediji su imali pun pristup svim delovima Kosova i Metohije. Sve relevantne činjenice bile su im dostupne. Mediji nose odgovornost,oni koji su lansirali laži o masovnim grobnicama Albanaca, isto onoliko kao i oni koji su zatvorili oči pred krematorijumom u kojem su spaljeni starci, žene i deca, posle mučenja i silovanja, samo zato što su Srbi. Isti slučaj je sa tzv. humanitarnom katastrofom. To je još jedanizraz u nizu pokušaja da se albanski separatisti i teroristi predstave i odigraju ulogu žrtve. Pokušaj da se iscenira humanitarna katastrofa još je jedna u nizu medijskih manipulacija i prevara kojima se služe separatisti i teroristi i kojom su čak obmanuli gospođu Ogata, visokog komesara za izbeglice. Na Kosovu i Metohiji nema nikakve humanitarne katastrofe. Ništa od toga nije istina, sve su laži i montaže i ovom prilikom se pokazalo da tzv. nezavisni mediji nisu u funkciji istine, nego u funkciji laži, pritisaka, defetizma, straha i beznađa. Međutim, i pored toga istina o nasilju albanskih terorističkih bandi otišla je u svet. Činjenice koje su nepobitne treba da podstaknu medije da budu faktor koji će doprinositi i podsticati dijalog preko objektivnog obaveštavanja i informisanja, ohrabrivati politički proces. Teritorijalni integritet i suverenitet Srbije i mir i bezbednost za sve njene građane je vrhovni interes. Oko Kosmeta Srbija je odlučna, jedinstvena i nepokolebljiva. Ta narodna volja, izražena i potvrđena na referendumu, to naše trajno opredeljenje iskazano je jedinstvom najvećih parlamentarnih stranaka. Uveren sam da će poslanici Narodne skupštine to jedinstvo danas još jednom potvrditi. Velike sile i neke zemlje u međunarodnoj zajednici pokušavaju da Kosovo i Metohiju iskoriste kao adut za svoje interesne sfere, novo prekrajanje Balkana, širenje zona uticaja i prekonovog imperijalizma i hegemonizma, ostvarivanje kontrole uticaja na ovoj značajnoj saobraćajnoj, vojnoj i privrednoj transferzali. To nije pomoć za probleme na Kosovu i Metohiji. Umesto toga velike sile treba da osude terorizam, onemoguće podršku i pomoć terorista sa svoje teritorije i ukinu dvojne standarde u borbi protiv terorizma. Zveckanje oružja, pretnje i blokade, nisu doprinos rešavanju problema. Integracija naše zemlje u međunarodne organizacije i institucije, podsticanje dobrosusedskih odnosa, privredne saradnje i integracije jedini su put za pomoć međunarodne zajednice rešavanju problema na Kosovu i Metohiji. Vlada narodnog jedinstva, uz do sada preduzete mere, nastaviće da deluje u pravcu koji bi ostvario cilj, očuvao celovitost Srbije i Jugoslavije, otvorio put dijalogu i doneo rešenja koja će značiti ravnopravnost za sve na Kosovu i Metohiji. Albanski separatizam i terorizam doživeo je osudu od njihovih sunarodnika. Predajom oružja i vraćanjem u svoje kuće, iz kojih su ih teroristi nasilno isterali i mobilisali, oni su potvrdili da ne prihvataju politiku secesije, da Srbiju smatraju za svoju državu i da u okviru nje žele da žive i traže rešenja za sve svoje probleme. Taj proces treba da označi kraj ponašanja jednog političkog i nacionalnog establišmenta albanskih separatista, koji se formirao egzistirajući, bogateći se i politički izdižući se na podelama. Takva politika, tom malobrojnom krugu, donela je privlilegije i bogatstvo, a Albancima bedu, zaostajanje, stradanje za nerealne i neostvarene ciljeve. Srbija i Srbi kao narod potvrdili su da mogu i da hoće da žive sa drugima i da im garantuju sva prava koja će štititi njihove nacionalne posebnosti: jezik, pismo, tradiciju, kulturu, običaje, sve ono što bi čuvalo i jačalo njihov nacionalni identitet. Problemi koji u realizaciji tih prava postoje ne znače da ćemo tolerisati terorizam, pristati na cepanje Srbije ili da ćemo redukovati prava nacionalnih manjina. Srbija će na tome istrajati. To što smo konkretno i efikasno pokazali, ohrabrilo je mnoge da nas u toj politici podrže. Pozivam Albance, Srbe, Crnogorce, Muslimane, Turke, Rome, sve koji na Kosmetu žive, da u međusobnim odnosima u svojim selima, kao komšije, izgrađuju i jačaju to poverenje. To neće učinitiniko sa strane, ne tako dobro, iskreno i racionalno kao oni sami. Političke stranke, međunarodne organizacije, mediji, svi ostali to treba samo da pomognu. Ukoliko se to pre shvati kao nužnost na Kosmetu biće trajan mir. Srbija je uvek pravila, pravi i praviće jasnu razliku između Albanaca koji Srbiju smatraju svojom državom i separatista i terorista. Poštovani narodni poslanici, sa ovog mesta želim da objavim da su sa današnjim danom, uništenjem i hapšenjem preostalih terorističkih bandi u rejonu Bajgora, Čičavica i Jezerske planine, naoružane terorističke grupe poražene. Sa današnjim danom okončana su antiteroristička dejstva. Ona mogu biti obnovljena samo ukoliko se pojavi neka nova banditsko-teroristička aktivnost. Ovim su stvoreni uslovi da se u skladu sa Sporazumom predsednika Savezne Republike Jugoslavije, Slobodana Miloševića i predsednika Ruske federacije, Borisa Jeljcina, "po meri prestajanja terorističkih aktivnosti snage bezbednosti će smanjiti svoje prisustvo izvan mesta svog stalnog baziranja", smanji angažovanje antiterorističkih snaga. Snage koje će ovim biti umanjene nalaziće se u svojim bazama u stanju pripravnosti još određeno vreme, za slučaj da se ponovo obnovi stvaranje terorističke organizacije na bilo kom delu teritorije na Kosovu i Metohiji. Ovo je trenutak da država u interesu trajne normalizacije i celokupnog smirivanja tenzija na delu svoje teritorije pozove sve one koji imaju u posedu oružje, da ga predaju organima vlasti. Svi koji to učine u roku od deset dana, ukoliko lično nisu počinili zločin, biće amnestirani. Svi koji se ogluše o ovaj apel i dobru volju države, treba da budu svesni da će poneti sve posledice kriminalnog ponašanja. Mi smo svesni da još uvek postoje pojedinci i skrivene grupe koje mogu nekog da ubiju iz zasede. Zato ćemo biti u stalnom stanju pripravnosti, sve dok takvo zločinačko i bezglavo ponašanje predstavlja opasnost za bezbednost građana u bilo kom delu Kosova i Metohije. Zato poručujem svima onima koji će i posle svega ovoga pokušati da dokažu svoje postojanje ubistvom, otmicom, zločinom i bilo kojim drugim terorističkim aktom, da ćemo prema takvima biti nemilosrdni. Očekujemo od albanskih intelektualaca, političara, uglednih građana, da svi pomognu, da se iz nemilih događaja poslednjih meseci izvuče jasna poruka da se problemi na Kosovu i Metohiji jedino mogu razrešiti političkim sredstvima, na miran način i primenom principa koje smo izložili. Što se tiče najnovije Rezolucije Saveta bezbednosti, mislimo da je Savet svojim stavovima ozbiljno potcenio problem terorizma na Kosovu i Metohiji kao glavni uzrok problema i kao glavnu prepreku oživljavanju i nastavku političkog procesa, koji će kroz dijalog obezbediti trajna i demokratska rešenja za sve koji na Kosovu i Metohiji žive. Mi smo i pored toga opredeljeni za maksimalnu kooperativnost i saradnju sa međunarodnom zajednicom u interesu mira i bezbednosti na Balkanu i jugoistoku Evrope. Nikome, ni jednoj susednoj zemlji ne preti opasnost od Savezne Republike Jugoslavije. To i danas potvrđujemo. Odbacujemo optužbe za represivne mere prema civilima, jer to jednostavno nije tačno. Mere su preduzimane prema teroristima, ane prema civilima. Policija je štitila civile koje su ugrožavali teroristi. Teroristi su na Kosovu i Metohiji počinili strašne zločine, a u tim zločinima nisu učestvovali Albanci kao kolektivitet, već kao pojedinci, njihove grupe i zločinačke bande, tako da je odgovornost pokrenuta i delovalo se prema određenim počiniocima zločina. Kada se insistira na dijalogu, bar kada smo mi u pitanju, Savet bezbednosti kuca na otvorena vrata. Još jednom potvrđujemo naše čvrsto opredeljenje za dijalog, kao jedini put i trajnog i političkog rešenja. Poštovani poslanici, uveravam Albance koje su teroristi na silu mobilisali, a koji su se sada vratili u svoja sela, da od Srbije imaju punu zaštitu i podršku. Srbima, Crnogorcima, Albancima, Turcima, Romima, muslimanima i svima onima koji na Kosovu žive poručujem da će država sa punim ingerencijama i dalje štititi ovaj deo teritorije kao i svaki drugi deo svoje teritorije i obezbediti mir, bezbednost i ravnopravnost za sve. Svima poručujem da se terorom ne mogu poboljšati ili ostvariti bilo kakva prava i ponovo ih pozivam da sednu i razgovaraju sa državnom delegacijom Srbije. Poštovani predsedniče, uvaženi poslanici, predlažem da Narodna skupština Republike Srbije danas usvoji: 1. zaključke koji su platforma za mirno, političko i demokratsko, trajno rešavanje problema na Kosovu i Metohiji, kao i normalizaciju ukupnog stanja u ovoj našoj pokrajini; 2. odluku o obrazovanju privremenog Izvršnog veća AP Kosova i Metohija, sa ciljem da se ne prejudicira političko rešenje, a ojača rad civilnih struktura, jer je to na Kosmetu danas posebno potrebno; 3. odluku o imenovanju predsednika privremenog Izvršnog veća kako bi se odmah nastavilo sa radom u rešavanju životnih problema ljudi. Usvajanjem ovih odluka, Narodna skupština kao vrhovno zakonodavno telo potvrdiće jedinstveno očekivanje građana Srbije da se istraje na odlučnoj odbrani teritorijalnog integriteta i suvereniteta, ravnopravnosti svih građana i okrenutosti razvoju i budućnosti. Time će današnji dan označiti prekretnicu. Vlada narodnog jedinstva neće žaliti truda da se to postigne. Hvala lepo. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem predsedniku Vlade. Čuli smo izlaganje koje je podneo Mirko Marjanović, predsednik Vlade Republike Srbije. Otvaram jedinstveni pretres. Da li neko od narodnih poslanika želi reč? Ima reč narodni poslanik Gorica Gajević, šef poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Poštovani predsedniče, uvažene kolege poslanici, Socijalistička partija Srbije u potpunosti podržava izlaganje predsednika Vlade Srbije o preduzetim bezbednosnim, socijalnim i ekonomskim merama za stabilizaciju prilika na Kosovu i Metohiji i predlog zaključaka, čiju važnost i značaj posebno ističemo, jer oni potvrđuju principijelno stanovište Srbije da se problemi rešavaju političkim sredstvima, mirnim putem, dijalogom, na način koji čuva teritorijalni integritet i suverenitet Srbije, nacionalnu ravnopravnost, ostvarivanje ljudskih, građanskih i prava nacionalnih zajednica po najvišim standardima. Nema i ne može biti rešenja na Kosovu i Metohiji van ovih principa, jedino su ona pravedna, trajna, humana i demokratska, jer u ravnopravnu poziciju stavljaju sve građane, nacionalne manjine i etničke grupe koji žive u ovoj našoj pokrajini. Ovakav prilaz Srbije rešavanju problema na Kosovu i Metohiju od suštinskog je interesa i suštinski je iskren, jer sprečava bilo koji oblik diskriminacije po bilo kom osnovu i otvara perspektivu za političku stabilnost i jačanje tolerancije, međusobnog poverenja i ekonomski razvoj. Srbija je multietnička i multikonfesionalna zajednica. Ustavom je konstituisana kao građanska država. U Srbiji su svi njeni građani jednaki i ravnopravni. Na tim principima Srbija je jedinstvena, nedeljiva i oko toga postoji puna saglasnost demokratskih, patriotskih i humanih snaga u našem društvu. Ravnopravnost i jednakost nisu samo ustavne i političke deklaracije. Na njima je decenijama zasnovana uspešna praksa koja čuva i unapređuje posebnosti nacionalnih zajednica. Dokaz za to je njihovo postojanje, razvoj, brojne škole, listovi, razne radio i TV stanice, kulturno-umetnička društva, veze sa matičnim državama. Terorističke bande albanskih separatista pokušale su da ugroze te temelje, građansku i nacionalnu ravnopravnost. Umesto nacionalne ravnopravnosti albanski separatisti nude diskriminaciju, nacionalnu degradaciju, samoizolaciju, samo da bi ostvarili svoj cilj, nekakvu veliku Albaniju, koja bi iznikla cepanjem teritorije Srbije, Savezne Republike Jugoslavije i drugih susednih država. Taj cilj su pokušali da ostvare prvo - sistematskim terorom i proterivanjem Srba, Crnogoraca, nasilnom albanizacijom muslimana, Turaka, Roma i svih drugih koji tamo žive, terorom i nad samim Albancima koji ne prihvataju tu politiku. Zatim, da etničkim čišćenjem stvore homogenu, zatvorenu albansku zajednicu. Oni su svoje sunarodnike gurnuli u izolaciju, zabranjujući im da koriste prava koja im garantuje Ustav i zakoni Republike Srbije, podstičući ih da švercuju drogu i oružje, namećući im nekakve poreze, takse, otvorenu otimačinu i pljačku, za izdržavanje uske grupe političkih i verskih, nacionalizmu i secesiji posvećenih fanatika. Na kraju, pokušali su terorom, pljačkom, kidnapovanjem, silovanjem, spaljivanjem, rušenjem, ubijanjem civila, pripadnika snaga bezbednosti, građana svih nacionalnosti i time pokazali svoje genocidno lice. Srbija je to zlo na Kosovu i Metohiji eliminisala. Terorističke bande su uništene, a pripadnici MUP-a i Vojska Jugoslavije u zaštiti državne granice, profesionalno, u skladu sa normama, sa velikim požrtvovanjem, razbili su terorističke bande i osujetili njihove namere, da cepaju našu državu i zlostavljaju naše građane. Srbija je za odbranu teritorijalnog integriteta i suvereniteta i ravnopravnosti svih građana, odaje im dužno priznanje. Srbija u obračunu sa teroristima nije koristila ni veliku ni malu, ni prekomernu silu. Ona je koristila silu u meri koja je bila potrebna da suzbije zlo terorista, tog opšteg civilizacijskog međunarodnog zla, na način kako to rade ostale savremene demokratske države u svetu koje se suočavaju sa terorizmom. Srbija će se tako i ubuduće odnositi prema onima koji pokušaju da ugroze njene vitalne interese i opstanak. Slom terorističkih bandi, poraz je nasilne, secesionističke politike, poraz je svih onih koji su im u tome i pomagali, vojno, materijalno i politički. Ljudska, građanska i manjinska prava, nigde i nikada u svetu ne mogu se i neće se ostvariti sejanjem terora, mržnje i ekstremizma. Poraz albanskih terorista najbolje je pokazao ispravnost principijelnog stava Srbije da mirnim putem, političkim dijalogom rešava probleme na Kosovu. Predstavnici Albanaca koji su odbijali dijalog, za koji smo mi uvek, kao i danas spremni, koji nisu osudili teroriste izločine koje su počinili, kao i svi oni, od nekih zemalja i međunarodnih organizacija do medija, koji su ih u tome podržavali i savetovali, snose deo odgovornosti za zločine terorističkih bandi na Kosmetu. Srbija je uvek pravila i praviće razliku između Albanaca koji Srbiju smatraju svojom državom i koji zajedno i ravnopravno sa drugim u Srbiji žele da ostvaruju lične i porodične interese, od terorista, secesionista i kriminalaca. Prvima, Srbija garantuje bezbednost, mir, prava po najvišim standardima, koje čuvaju i unapređuju - jezik, pismo, kulturu, veru, tradiciju, običaje i ostale nacionalne osobenosti. Druge će, kao kriminalce, po zakonu kazniti. To što su se Albanci, koje su teroristi nasilno mobilisali i oterali iz svojih kuća, masovno vratili u svoja sela, predali oružje i vraćaju se životu i miru, najbolje potvrđuje propast terorističkih i secesionističkih ciljeva i poverenje u državu, sigurnost, prava i zaštitu koju Srbija garantuje i obezbeđuje. Velikim požrtvovanjem, plemenitošću i humanošću građana čitave Srbijenjima se pruža velika materijalna pomoć da obnove svoje kuće uništene u terorističkim akcijama. Takozvanu humanitarnu katastrofu izmislili su stratezi razbijanja Srbije kao jedan od novih licemernih i lažnih argumenata za pritiske na našu zemlju. U toj humanitarnoj, režiranoj, brizi ističu se oni koji su služili kao baza za obuku terorista, koji svoje stavove i ocene zasnivaju na prevarama, lažnim izbeglicama, lažnim azilantima, na naivno režiranim televizijskim predstavama, koje su istinite samo za one koji ih organizuju. Posebno je cinična njihova briga za humanitarna pitanja ako se zna da nisu prihvatili predlog da otvore stalne kancelarije humanitarnog karaktera. Nisu prihvatili, jer predstave, kao ona u Resniku, ne mogu permanentno da organizuju. Dok je plemenitosti i solidarnosti svih građana - na Kosovu i Metohiji neće biti humanitarnih problema. Sve u našoj zemlji, pa i na Kosovu i Metohiji, izgradili su naši ljudi i oni će sve što su teroristi uništili i obnoviti. To što je Srbija odlučno i bez kompromisno slomila teroriste ne menja naš principijelni stav za rešavanje pitanja na Kosovu i Metohiji. Naprotiv, mi ostajemo dosledni da se problemi na Kosovu i Metohijirešavaju političkim sredstvima, dijalogom državne delegacije, predstavnika Albanaca i svih etničkih grupa koje žive u ovoj našoj pokrajini. Taj koncept nema alternativu. Kosmet je bogat, veliki, prirodno, privredno, energetski, ljudski i kulturno, na njemu ima mesta za Albance, Srbe, Crnogorce, Muslimane, Rome i za sve druge koji hoće da budu građani Srbije, koji nisu teroristi, koji žele u toleranciji, međusobnom razumevanju i saradnji da za sebe i svoje porodice grade budućnost kroz brži razvoj na prednostima privrednih i prirodnih bogatstava Kosova i Metohije. Poštovani poslanici, Srbija, zbog politike i nastojanja da ostane građanska država, uz puno poštovanje nacionalne ravnopravnosti i zato što beskompromisno i čvrsto brani svoju teritoriju i svoj suverenitet, trpi velike pritiske. Teško je u istoriji naći sličan period i zemlju koja je bila izložena takvim pritiscima i pretnjama samo zato što brani sebe od zla i što drugi žele da joj zabrane da se od tog zla brani. Srbija jednostavno na te pritiske ima samo jedan odgovor, a to je da istraje na politici koja će sačuvati zemlju i narod i vrednosti koje su njena suština - sloboda, samostalnost, ravnopravnost, dostojanstvo, otvorenost. Zveckanje oružjem, pretnje silom, ultimatumi - scenario je koji smo videli u politici i pristupu moćnika koji žele da destabilizacijom Balkana ostvare svoje interese. To je narodima u ovom regionu donelo velike nesreće, patnje i stradanja. Svi koji to vide u međunarodnoj zajednici, a ostaju nemi i slepi, koji ne podižu svoj glas protiv novog imperijalizma i hegemonizma u međunarodnim odnosima treba da znaju da se recept koji oni misle da primene na Kosovu i Metohiji sutra, ukoliko to nekome bude odgovaralo, može primeniti i u njihovim državama. Taj put neće doneti rešenje. Rešenje može doneti samo puno aktiviranje članskih prava naše zemlje u međunarodnim organizacijama i institucijama, odbacivanje politike dvostrukih standarda, osuda terorizma, podrška snagama koje su za mir, nacionalnu ravnopravnost, toleranciju i dobrosusedske odnose u regionu. Socijalistička partija Srbije u Narodnoj skupštini, u Vladi narodnog jedinstva, u organima Savezne republike Jugoslavije insistiraće i dalje da se političkim sredstvima, dijalogom, uz punu nacionalnu ravnopravnost, rešavaju svi problemi na Kosovu i Metohiji i pridružuje se pozivima političkim predstavnicima Albanaca da otpočnu razgovore sa državnom delegacijom. Razgovori mogu doneti trajna, pravedna i demokratska rešenja. Teror, nasilje i pritisci nikome ne mogu doneti dobro, a ponajmanje Albancima. Poštovani predsedniče, uvaženi poslanici, na današnji dan je pre osam godina usvojen i proglašen Ustav Republike Srbije. Tim ustavom i njegovim principima danas Srbija demokratski brani stabilnost i jedinstvo u interesu svog opstanka, slobode, nezavisnosti i razvoja, u interesu svih nacionalnih zajednica i svih građana Srbije. Hvala. [[Aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik Stevo Dragišić, šef poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo, poslanički klub Srpske radikalne stranke u potpunosti stoji iza zaključaka koji su predloženi i iza principa koji iz ovih zaključaka proizilaze. Srpska radikalna stranka takođe smatra da se samo političkim sredstvima i dijalogom mogu rešavati problemi koji su izbili na Kosovu, uzrokovani albanskim separatizmom. Takođe smatramo da sva rešenja moraju biti usklađena sa Ustavom Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije i međunarodnim standardima u oblasti zaštite ljudskih i građanskih prava. Ravnopravosti svih građana i svih nacionalnih zajednica i etničkih grupa na Kosovu i Metohiji mora biti zaštićena, što je Republika Srbija i do sada činila. Ali, takođe, tražimo od svih onih koji od Srbije očekuju da rešava problem Kosova i Metohije prema njihovim zahtevima, da poštuju teritorijalni integritet i suverenitet Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Kada bi vođe albanskog separatističkog pokreta na Kosovu poštovale ove principe ne bi ni došlo do terorizma, ne bi došlo do eskalacije i sukoba, već bismo odavno bili u poodmakloj fazi pregovora oko rešavanja problema na Kosovu i Metohiji i teroristički pokret ne bi se ni razvio kao vrhunac separatizma Albanaca na Kosovu. Međutim, od albanskih separatista i vođa terorističkih bandi ne možemo ni očekivati da poštuju ove principe jer oni jednostavno žele da stvore svoju nezavisnu državu. Ali, možemo očekivati od predstavnika tzv. međunarodne zajednice, od međunarodnih foruma, od velikih zapadnih sila, koje upravo na ovim principima insistiraju kada optužuju Republiku Srbiju i Saveznu Republiku Jugoslaviju da krše nacionalna prava Albanaca, da ne poštuju manjinska prava, da ugrožavaju civile. Od njih možemo očekivati da poštuju suverenitet i teritorijalni integritet Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Nasuprot tome zloupotrebljavaju se mehanizmi Ujedinjenih nacija, pre svega Savet bezbednosti, zloupotrebljava se i to što Republika Srbija pokušava preko Vlade Republike Srbije da otpočne dijalog sa političkim predstavnicima albanske nacionalne manjine, a oni uporno odbijaju čak i da odgovore na poziv, pa se umesto osude tih političkih predstavnika albanske nacionalne manjine osuđuje Republika Srbija za neotpočinjanje dijaloga. Očigledno je da smo suočeni sa dvostrukim standardima, sa voljom međunarodne zajednice da pitanje Kosova i Metohije razreši na način koji odgovara albanskim separatistima, odnosno vođama terorističkih grupa. U najmanju ruku, i ako znamo kakva je volja i kakva je namera međunarodne zajednice, očekivali smo makar da osude očigledan genocid koji se sprovodio nad srpskim stanovništvom na Kosovu i Metohiji, makar da osude metode koje su koristili šiptarski teroristi. Svi su se uverili u postojanje krematorijuma u selu Klečka, u masovno streljanje zarobljenih civila, ali nismo čuli ni glas osude takvog ponašanja. Da se kojim slučajem desilo obratno, mislim da bi reakcija međunarodne zajednica bila neuporedivo oštrija nego što je danas prema Republici Srbiji i Saveznoj Republici Jugoslaviji. Terorizam na Kosovu i Metohiji pojavio se kao logična posledica dugogodišnjeg separatizma čiji su predvodnici bili današnji politički predstavnici kosovskih Albanaca. Terorizam se pojavio ove godine, kada je bilo izvesno da njihov separatistički pokret uživa izvesnu podršku nekih moćnih zapadnih država, onih država koje se najviše pozivaju na demokratiju. Oni suovim terorizmom pokušali daiznude pre svega vojnu intervenciju. Imali su nekoliko mogućih varijanti iz te svoje oružane pobune, odnosno oružanih napada na predstavnike državnih organa Republike Srbije. Mislili su pre svega, ukoliko ta oružana akcija bude uspešna, da će se promeniti pre svega faktičko stanje na terenu, da država Srbija neće kontrolisati veliki deo svoje teritorije, a onda, kao poražena u tom faktičkom stanju, biće prinuđena na mnogo veće ustupke, nego što je bila spremna da da na samom početku. S druge strane, ukoliko loše krene, očekivali su da će vojna akcija, da će akcija oružanih snaga Republike Srbije,pre svega, policije, biti takva da će veliki broj civila stradati u svemu tome, a onda izazvati žestoku reakciju međunarodne zajednice. I, paralelno s tim, neprekidno su isprobavali spremnost vojske Jugoslavije, pokušavajući da prenesu velike količine oružja iz Albanije u Srbiju. Međutim, taj plan u potpunosti je propao. Civilnih žrtava gotovo da nije ni bilo, sem u onim slučajevima kada su teroristi sami koristili sela kao utvrđenja i nisu dozvoljavali civilima da napuste to selo u toku dejstava pripadnika MUP-a. S druge strane, sve akcije terorističkih bandi su potpuno propale, sve njihove grupe, i veće i manje, su uništene, veći broj pripadnika terorističke organizacije je pohapšen, mnogi pripadnici albanske nacionalne manjine, koji se nisu slagali sa takvim metodomostvarivanja svojih političkih ciljeva, su vratili oružje pripadnicima MUP-a. Kako smo čuli danas, akcije antiterorističkih jedinica Republike Srbije su okončane, terorizam je definitivno poražen. Ono štoostaje Albancima je sada da prihvate dijalog sa državnim predstavnicima Republike Srbije i da u okviru tog dijaloga pokušaju da pronađu rešenja za kojima tragaju već nekoliko godina. Ono od čega Srpska radikalna stranka nikada neće odstupiti, to je da se problem Kosova i Metohije rešava isključivo u okviru Republike Srbije. Kosovo i Metohija se nikada ne može izdvojiti iz Republike Srbije i tretirati na neki drugi način. Sva ostala rešenja, sva rešenja koja se postižu u okviru Republike Srbije su, što se Srpske radikalne stranke tiče, apsolutno moguća i dozvoljena, i oko toga treba da razgovaramo. Ako Albanci žele da na drugi način uređuju pitanje zdravstva, školstva, socijalnog osiguranja, penzija i nekih drugih oblasti, eto im, neka rešavaju sami, ali ne mogu očekivati da će u okviru te svoje autonimije dobiti atribute državnosti, posebno ne mogu očekivati da će dobiti republiku, koja bi bila sastavni deo, neka nova federalna jedinica, kako bi u budućnosti mogli da računaju, eventualno, na otcepljenje. Mi danas želimo da sprečimo da Albanci kroz nekoliko godina imaju mogućnost legalnog otcepljenja od Srbije, odnosno SRJ. Spremni smo na široku autonomiju, na široku zaštitu manjinskih prava Albanaca i svih drugih nacionalnih manjina, ne samo na Kosovu i Metohiji, nego u celoj Srbiji. Jedino našta nismo spremni to je da im omogućimo da se otcepe i da sa sobom odnesu deo teritorije Republike Srbije. Mi danas ne želimo čak ni da spominjemo koliko je Kosovo i Metohija važno za Srbe,i, koliko su Kosovo i Metohija bili inspiracija mnogim generacijama, koje su se borile za slobodu Srbije. Dovoljno je samo reći da je to državna teritorija i da onaj narod, koji deo svoje teritorije pokloni nekom drugom, ne zaslužuje da ima državu uopšte. Mi smo dovoljno svesni u koliko se teškom položaju nalazimo danas, dačitava ta tzv. međunarodna zajednica stoji iza Albanaca, ali jednostavno, argumenti su u našim rukama i jedinstvo koje danas postoji na unutrašnjoj političkoj sceni Srbije je dovoljna garancija da ćemo uspeti da ovaj posao zajedno privedemo kraju, tako da Kosovo i Metohija definitivno ostanu unutar Srbije. Hvala.
Zahvaljujem Ima reč narodni poslanik Milan Miković, šef poslaničkog kluba Srpskog pokreta obnove.
Gospodine predsedniče, gospodo iz Predsedništva, dame i gospodo, Srpski pokret obnove je opozicija Vladi i vladinoj većini u ovom parlamentu, ali tematika koju danas razmatramo nije na terenu odnosa pozicije i opozicije. Odbrana Kosova i Metohije i odbrana naše države od velikoalbanskog terorizma jednaka su dužnost i obaveza svih nas u ovoj skupštini, svih političkih stranaka i svih građana u Srbiji i Crnoj Gori. Srpski pokret obnove naglašava da su pred nama svima teški dani i mnoga iskušenja i izazovi. Ne smemo zavaravati ni sebe, ni naš narod i građane, pričama da su albanski teroristi slomljeni i da će brzo i lako biti normalizovano stanje na Kosovu i Metohiji. Suočavamose sa političkim zahtevom vođstva kosovskih Albanaca o stvaranju nezavisne države Kosovo i velike Albanije na Balkanu. Iz tih zahteva izvire terorizam i sve dok ne porazimo taj projekat razbijanja Srbije, nećemo poraziti ni terorizam. To nije posao koji će da traje par sedmica ili meseci, nego znatno duže, i on zahteva jasnu i odlučnu državnu strategiju. U ime Srpskog pokreta obnove izneću teke teze za tu našu državnu politiku na Kosovu i Metohiji. Naravno da Srbija mora garantovati prava Albancima u skladu sa najvišim demokratskim standardima. Pošto SAD važe za šampiona demokratije u svetu, Srpski pokret obnove je za to da se Srbija prema Albancima u Srbiji, kao i prema ostalim nacionalnim zajednicama, postavi u skladu sa principima i pravilima američke demokratije. Šta to konkretno znači - svi građani SAD,bez obzira na svoje nacionalno poreklo, veru ili rasu, jednaki su u pravima, ali su jednaki i u obavezama prema američkoj državi. Nezamislivo je da neka etnička ili rasna zajednica u SAD odbija da plaća poreze, komunalije, ili da odbija službu u vojsci. Primenimo te američke principe i na Kosmetu, odlučno i u ime najviših demokratskih standarda. Apsolutno je zabranjeno i najstrožije kažnjivo da neka etnička, verska ili rasna zajednicau SAD krene u odcepljenje od te države, ili stvaranje posebne američke države na nacionalnoj, verskoj ili rasnoj osnovi. Amerika ne dopušta tijumf nacističkih i rasističkih načela i smatra ih s pravom antidemokratskimi anticivilizacijskim načelima. Ono što ne može u Americi, ne može ni u Srbiji. Albancima moramo jasno reći da albanske države u Srbiji nikada nije bilo i da je nikada neće ni biti. Albanci koji prihvataju Srbiju za svoju državu, uživaće u Srbiji maksimum svih, i građanskih, i kulturnih, i verskih prava. U pravima, ali i u obavezama prema državi, biće izjednačeni sa Srbima i svima ostalima. Onim Albancima koji ne priznaju Srbiju za svoju državu, nego se bore za albansku državu, dužni smo pomoći da odu u Albaniju, to je njihov izbor. Ni u čije duše i snove nećemo zavirivati, ali svi Albanci moraju poštovati državu Srbiju i ne smeju ni oružjem, ni političkim programima napadati ili osporavati državu Srbiju, ukoliko žele da u njoj žive. SPO smatra da svako delovanje protiv državnog suvereniteta na Kosovu i Metohiji mora povlačiti za sobom i oduzimanje državljanstva Srbije, sa svim posledicama, koje taj čin povlači za sobom. Sve ovo je u skladu sa načelima američke demokratije, odnosno sa najvišim svetskim demokratskim standardima. Nema srpske crkve u SAD, a da se na njoj pored naše nacionalne trobojke ne vijori i američka državna zastava kao simbol te države. Po istom kriterijumu na albanskim školama, fakultetima ili džamijama na Kosmetu obavezno bi bilo da uz albansku stoji i zastava Srbije. Najkraće, srpski narod neće ni jedno svoje pravo da gradi na nepravu Albanaca i svima njima, koji prihvataju državu Srbiju, dužni smo zagarantovati sva i opšta i posebna i pojedinačna i kolektivna prava. Rušenje države nigde u svetu nije priznato za demokratsko pravo, pa ne može biti priznato ni Albancima u Srbiji. Šta mi još moramo da radimo? Obavezni smo da zaustavimo odliv Srba sa Kosmeta i da podstaknemo povratak na to vrelo naše države i nacije što većeg broja Srba, koji su se decenijama posle Drugog svetskog rata, kao i za vreme Drugog svetskog rata, iselili zbog albanskih zločina i terora velikoalbanske ideje etničkog čišćenja Srba sa Kosova. Upoznajmo Evropu i svet sa istinom da je od 1941. godine do danas više od 400.000 Srba prognano sa Kosova i da je u istom periodu blizu 300.000 Albanaca iz Albanije kriminalno naseljeno na Kosovu. U Vašingtonu, Moskvi, Parizu, Londonu i Rimu moraju saznati da su, primera radi, u Srbici 1941. godine živeli isključivo Srbi, da u toj Srbici još 1960. Srbi čine preko 80% stanovištva, a da je danas Srbica praktično bez Srba. Obavezni smo vratiti Srbe u Srbicu i svuda tamo, odakle su ih oterali dvoglavi orlovi velike Albanije. Etničko čišćenje je zločin protiv čovečanstva i taj zločin nikad ne zastareva i nikad ne može biti legalizovan. SPO, međutim, ističe da ne možemo pukim parolama zadržati Srbe na Kosmetu niti vratiti Srbe na Kosmet. Potreban je državni program i odlučnost u primeni tog programa. Puna zaposlenost, stambena i materijalna sigurnost moraju biti osnova tog programa. Kosovo je istorijski, verski, duhovni i svekoliki Jerusalim Srbijei svih Srba na svetu, pa je i obaveza Srbije i svih Srba na svetu da taj svoj Jerusalim utvrde i osnaže. Od te obaveze danas nema veće, ni preče obaveze. Srpski pokret obnove izražava zahvalnost našem narodu, koji je opstao na Kosovu i Metohiji, uprkos teroru i zločinima velikoalbanske ideologije i uprkos višedecenijskom sramnom odnosu režima u Srbiji prema njima i njihovim mukama. Među desetinama hiljada velelepnih kuća na Kosmetu retko koja pripada Srbima. Nezaposlenost je ogromna, plate, gde ih ima, mizerne, a kad padne noć, sa strepnjom se čeka zora. Ipak, nisu se pomerili i prvi su nedavno stali na branik svojih kuća i sela, na branik Srbije. Mnogi su poginuli u borbi sa teroristima, mnogi kidnapovani i zverski mučeni i masakrirani. Međutim, među njima nema ni jednog, koji je klonuo verom i duhom. Odbranili su Srbiju i Srbija cela veliki je dužnik tih svojih graničara. Ogromnu zahvalnost dugujemo i svim pripadnicima naših snaga državne odbrane. Učinićemo neoprostiv greh, ukoliko i jedna porodica poginulih policajaca ili vojnika ostane materijalno ili stambeno ugrožena. Državna strategija, za koju se zalaže Srpski pokret obnove, podrazumeva i poseban odnos države prema onima, koji prvi idu na front odbrane države. U takvoj situaciji u pogledu primanja, a većina svih tih mladih ljudi su podstanari, uvedimo obavezujuće pravilo da oni, koji su prvi u odbrani Srbije, moraju u skladu sa tim biti i plaćeni i uvažavani od strane svoje države. Ako ne umemo da učimo od sebe, onda učimo od drugih. U sličnoj smo situaciji i na meti sličnog neprijatelja kao što je Izrael, pa se prema državi, njenoj odbrani i njenim braniocima postavimo onako kako to čini Jevrejska država. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Hvala. Ima reč narodni poslanik Milan Rodić, šef poslaničkog kluba Jugoslovenske levice.
Poštovani predsedniče, predsedništvo, uvažene kolege narodni poslanici, poštovani predsedniče Vlade, članovi Vlade, predloženi zaključci Vlade Republike Srbije Narodnoj skupštini o bezbednosnoj, socijalnoj i ekonomskoj situaciji na Kosovu i Metohiji, po oceni poslaničkog kluba Jugoslovenske levice, predstavljaju objektivno određivanje problema i realnu osnovu za njihovo prevazilaženje, za odbranu mira i teritorijalne celovitosti Republike. Predlozi su usklađeni sa ustavnim rešenjima, međunarodnim standardima i principima pune ravnopravnosti građana. Jugoslovenska levica je uverena da će ova skupština ispoljitipunu rešenost u obuzdavanju destruktivne politike, izražene u separatizmu i terorizmu velikoalbanskih nacionalista i njihovih podstrekača. Zahtev građana, zahtev budućnosti i zahtev levice jeste neodložno prevazilaženje pretećih opasnosti od raspaljenog terorizma i nasilja na Kosovu i Metohiji. Tražimo neodložno uspostavljanje osnovnih pretpostavki za obnovu i razvoj, uspostavljanje poverenja i sigurnosti svih lojalnih građana.Separatizam i terorizam na Kosovu i Metohiji ugrožavaju sva prava, pravo na rad, pravo na školovanje, na objektivno informisanje, na čuvanje i razvoj nacionalnog identiteta i iznad svega pravo na život. Za Jugoslovensku levicu ne postoji nedoumica o prirodi i karakteru albanskog terorizma i separatizma. Svako odlaganje rešavanja ovog nesnošljivog problema još više ga otežava. Zato smatramo da je prvorazredni zadatak Skupštine da u skladu sa svojim nadležnostima obezbedi efikasne mehanizme radi zaštite teritorijalne celovitosti Republike i obezbeđivanja uslova za normalizaciju života i rada svih građana Kosova i Metohije u Srbiji i Jugoslaviji. Od svog osnivanja Jugoslovenska levica ukazuje na pogubnost nastojanja nacional-šovinista da etničkim čišćenjem teritorija rešavaju međunacionalne odnose. Raspaljivanje terorizma na Kosovu i Metohiji, koji je kulminirao u zlodelima naci-fašističkog karaktera, nije nikakav hir istorije, niti njen haotični tok, već zločin protiv čovečnosti i atak na suverenitet i integritet naše države, čiji nosioci nisu nepoznati. Srbija i Jugoslavija su u obavezi da do kraja i bez ostatka saseku terorizam i da obezbede doslednu primenu zakona i uslove za bezbedan život svih građana. Od beznađa, koje potiče od terorizma na Kosovu i Metohiji, niko nije zaštićen. U svetu nije sporna ocena opasnosti od monstruma, koji se zove terorizam, ali kada se dogodio na Kosovu i Metohiji, principijelnost ustupa mesto egoizmu, licemerju, selektivnosti. Za svako objektivno sagledavanje stvarne uloge pojedinih činilaca međunarodne zajednice na Kosovu i Metohiji jasno je da oni ne brane mir, niti žele sprečiti tzv. humanitarnu katastrofu, već žele da prošire granice vlastitog uticaja. U te svrhe angažovana su ogromna sredstva i energija, sračunati da po cenu života izmanipulisanih i tuđim interesima podjarmljenih kosovskih Albanacaobezbede uticaj i prisustvo na ovim prostorima, što im do sada nije polazilo za rukom. Otuda toliko krupnih laži i nasilja u vidu falsifikovanja elementarnih činjenica i uzaludnog bodrenja terorista. Veliko je licemerje i podvala međunarodnom pravnom poretku kad se stavlja znak jednakosti između terorizma, s jedne strane, i zakona odbrane zemlje, s druge strane. Time se želi ekstremnim terorističkim organizacijama priznati politički subjektivitet i partnerstvo. Gorčinu od poraza terorista njihovi dušebrižnici neće moće da nadomeste kažnjavanjem, pretnjama i ucenama Srbije i Jugoslavije. Nisu nam nepoznate sklonosti osiljenih i moćnih da nepokorne i neposlušne pretvaraju u krv i pepeo da bi se odmah, iza toga, pojavili u liku tobožnjih humanitaraca. Zabluda samopouzdanih velesila da pokretanjem spirale terorizma obezbede prisustvo i uticaj u pojedinim regionima predstavlja civilizacijski sunovrat i rizik da naredni vek otpočne kao vek varvarstva. Građani Srbije nisu prihvatili mešanje u unutrašnje stvari, nisu prihvatili vazalnu ulogu, pa ni to da Kosovo i Metohija bude istureno komandno mesto tuđih oružanih snaga. Albanski teroristi, osnaženi raznim komandosima, mudžahedinima i drugim psima rata, predstavljaju kaznenu ekspediciju prema samim Albancima lojalnim svojoj Republici Srbiji i Jugoslaviji. Država je obavezna da svim lojalnim građanima pruži punu zaštitu, pa i stvori uslove za bezbedan povratak kućama svih građana koje su teroristi silom pokrenuli kako bi poslužili za predstavu o tobožnjoj humanitarnoj katastrofi. Za Jugoslovensku levicu ne postoje mali i veliki narodi. Postoje ravnopravni građani Savezne Republike Jugoslavije, postoje jednaka prava i slobode svih građana, sloboda izražavanja legitimnih interesa, politički pluralizam i društvena tolerancija, postoji rešenost da zakonima i drugim legitimnim sredstvima suzbijemo svaku diskriminaciju, uključujući i nacionalnu. Poštovani narodni poslanici, uvereni smo da su građani Savezne Republike Jugoslavije danas uz Narodnu skupštinu Srbije, očekujući i jasnu reč osude terorizma i separatizma, ugrožavanja celovitosti Srbije i Jugoslavije, primenjivanja kaznenih mera prema našoj zemlji i podrške terorizmu, kao i osude medijskih i drugih manipulacija. Rešenost da izgrađujemo nezavisnu i stabilnu zajednicu ravnopravnih građana izložena je riziku da voljom pojedinih međunarodnih činilaca, podstaknutog terorizma i drugih ispostava u zemlji, budemo svedeni na izbor između vazalne uloge ili popuštanja pred nasiljem albanskog terorizma. Otuda je danas ova skupština pred velikim političkim, moralnim, patriotskim i civilizacijskim izazovom da iskaže svoje odnose prema jedinstvu i nezavisnosti državne zajednice. Jugoslovenska levica u svom nazivu sadrži formulu odnosa prema nacionalnom, socijalnom i državnom pitanju. Nemamo nikakvih nacionalnih predrasuda, ali je sasvim jasno da, braneći Kosovo i Metohiju, branimo naš integritet, branimo čoveka, sebe i svoju budućnost. Sa zločincima, teroristima, šovinistima i izrodima nema zajedničkog življenja. Poštovani narodni poslanici, postoje momenti kad je neophodno nadrastanje međupartijskih razmirica i nesporazuma, kada je neophodno mobilisanje svih snaga odbrane zajedništva i solidarnosti. Uveren sam da nam je danas potrebna bezrezervna saglasnost i podrška predloženim zaključcima Vlade Republike Srbije. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Žarko Jokanović, šef poslaničkog kluba Narodne demokratije.
Poštovani predsedniče Skupštine, poštovani gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, Nova demokratija, kao demokratska i patriotska politička stranka, prihvata zaključke i predloge odluka koje je predložila Vlada Republike Srbije, smatrajući da je sada vreme da se ostave po strani svi uskostranački interesi i međusobne netrpeljivosti. U ovom trenutku, teškom po našu zemlju i narod, nemamo pravo na stranačka prepucavanja, već smo odgovorni za kvalitetna rešenja koja će na najbolji način zaštititi državni i nacionalni interes. U ime Nove demokratije, želim da izrazim bol i žaljenje zbog gubitka ljudskih života nedužnih civila, pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova Srbije i Vojske Jugoslavije, a njihovim porodicama upućujem izraze najiskrenijeg saučešća. Istovremeno, izražavamo naše zgražavanje i ogorčenje zbog počinjenih stravičnih zločina i postojanja masovnih grobnica. Nova demokratija izražava zahvalnost pripadnicima vojske i policije koji su časno i profesionalno branili državnu granicu, suverenitet i integritet naše države. Borba protiv terorizma je borba za temeljne demokratske vrednosti, to je borba za mir i punu slobodu svakog pojedinca i tu borbu niko normalan, razuman i dobronameran ne može osporiti. Rešenje kosovskog problema Nova demokratija, kao što je to bezbroj puta do sada ponavljala, vidi jedino u mirnim i političkim sredstvima, uz hitno otpočinjanje dijaloga, bezuslovnog dijaloga, i trenutnom prekidu svih oružanih sukoba i stradanja ljudi. Odavno smo ukazivali na težinu problema i predlagali da sami otvorimo to pitanje i ponudimo trajno rešenje. Na žalost, situacija je eskalirala do te mere da je doveden u pitanje mir i bezbednost celog regiona. Naša je obaveza da ne podležemo bilo kojoj vrsti euforije, emocijama i mitovima i da racionalno i odgovorno dođemo do rešenja koja će dovesti do prekida sukoba, uz puno očuvanje teritorijalnog integriteta i državnog suvereniteta Srbije i Jugoslavije, a o tome, možda na najbolji način, i tome u prilog govore zaključci koje ćemo danas usvojiti. Nova demokratija smatra da nadležni državni organi moraju učiniti sve što je u njihovojmoći da ne dođe do strane vojne intervencije i bombardovanja Srbije. To je realna opasnost i sa tim u vezi posebno želim da naglasim da je Nova demokratija evropski orijentisana partija koja smatra da se mnogi problemi, pa i kosovski, mogu i moraju rešavati upravo u saradnji sa svetom. Zato smo, možda, mi, novodemokrate, najpozvaniji da najodlučnije osudimo svaku vrstu pretnje silom, pa i ovu najnoviju, koja dolazi od militantnih krugova međunarodne zajednice. Osuđujemo najenergičnije najavljene pretnje bombardovanjem naše zemlje, jer bi to bio zločin i ne bi, ni na koji način, rešilo problem, već umnožilo nesreću i stradanja, i to bi upravo dovelo do humanitarnih katastrofa o kojima se govori na Zapadu, a ojačalo albanski ekstremizam i na Kosovu i u Albaniji i ozbiljno ugrozilo mir u regionu. Van pameti je tvrdnja pojedinih uticajnih krugova na Zapadu da će se tako ubrzati pregovori. Nije potrebno vršiti pritisak na srpsku stranu da pregovori počnu, već na albansku stranu koja ih uporno odlaže i priziva vojnu intervenciju ne zbog humanitarnih pitanja, kako to predstavljaju,već isključivo zarad veće šanse, kako to misle, da ostvare svoje ekstremne separatističke ciljeve. Ali, mislim da je ta igra providna i da ne može uspeti. Nova demokratija predlaže Vladi Srbije da, u skladu sa danas usvojenim zaključcima, hitno izradi konkretan predlog rešenja kosovskog problema iza kojeg stoji naša država, da operacionalizuje i bez odlaganja realizuje ovo što smo danas zaključili, i o tome efikasno i svakodnevno obaveštava stranu i domaću javnost. Principi za rešenje kosovskog pitanja su jasni. Njih je Nova demokratija neprestano potencirala. To su: neodložan prekid sukoba, rešenje problema isključivo političkim sredstvima i dijalogom, koji mora hitno početi, nepovredivost granica i očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta, ravnopravnost građana, nacionalnih zajednica i etničkih grupa, široka autonomija i poštovanje principa Ujedinjenih nacioja, OEBS-a i Saveta Evrope. Nova demokratija smatra da su ovi naši stavovi upravo ugrađeni u Predlog zaključaka koje danas treba da usvoji naša skupština, pa je to veoma bitan razlog našeg opredeljenja da upravo glasamo za ovakve zaključke, koji su predloženi. Apelujemo na Albance na Kosovu da, u ime zajedničke budućnosti, zajedničkog puta u evropske integracije, odustanu od maksimalističkih zahteva na liniji secesije, da osude terorizam i počinjene zločine i da od svojih političkih vođa zahtevaju hitno otpočinjanje dijaloga u ime mira i pronalaženja rešenja koje će biti prihvatljivo za sve građane Kosova i državu Srbiju u celini. Posebno su značajne mere za uspostavljanje narušenog poverenja i povratak svih iseljenih svojim kućama, uz potpunu garanciju države za njihovu bezbednost i sprečavanje ekstremista da se ljudi vrate svojim kućama. Potrebna je državna pomoć u obnovi porušenih kuća, abolicija za sve one koji nisu počinili zločine, rešenje svakog pojedinačnog humanitarnog problema u saradnji sa međunarodnim humanitarnim organizacijama, normalizacija obrazovanja, rada zdravstvenih službi, snabdevanja i sl., formiranje mešovitih srpsko-albanskih komisija koje bi se bavile svim aspektima normalizacije života na Kosovu, a verujemo da će ovo biti i prioriteti privremenog izvršnog veća koje će danas, verujem, usvojiti ova skupština. Posebno pozdravljamo izjavu gospodina predsednika Vlade, koji je objavio odluku da se u potpunosti ispoštuje dogovor predsednika Miloševića i Jeljcina i smatramo da će to u najvećoj mogućoj meri otkloniti sve i brojne teškoće za otpočinjanje dijaloga. Nova demokratija se zalaže da pravosudni organi ubrzaju postupke i u skladu sa zakonom kazne sve one koji su počinili zločine, kao i sve organizatore i izvođače terorističkih aktivnosti. Isto tako, u skladu sa zakonom, potrebno je suditi svakom pojedincu koji je zloupotrebio službena ovlašćenja u pogledu zlostavljanja civila ili uništavanje imovine, ako je takvih slučajeva uopšte i bilo. Nova demokratija smatra da država Srbija nema šta da krije na Kosovu, da je jasno da je terorizam na Kosovu u funkciji separatizma i nasilnog menjanja granica, što je savremenom svetu neprihvatljivo. Zato se Nova demokratija zalaže da što više stranih diplomata i posmatrača, a to je i do sada u velikoj meri bio slučaj, ostvari direktan uvid u pravo stanje stvari na Kosovu. Za pohvalu je i saradnja države sa međunarodnim organizacijama i to treba nastaviti. Nema razloga da ne prihvatimo one dobre usluge međunarodne zajednice koji su na liniji pravednog rešenja problema i koji ne ugrožavaju interese naše države i našeg naroda. Jedino rešenje i za Srbe i za Albance jesu mir, dogovor i zajednički put u evropske integracije. To je i jedino rešenje za ceo balkanski region. Zbog toga za Novu demokratiju od posebnog značaja jeste zaključak koji će usvojiti ova skupština, koji govori o privrženosti Srbije da u okviru Jugoslavije aktivno učestvuje u savremenim evropskim i svetskim integracionim, ekonomskim, političkim, kulturnim i drugim procesima. To je politika koju je Nova demokratija od početka zastupala i raduje nas da je postala zvanično opredeljenje Vlade i Skupštine, ali je neophodno to i konkretizovati. Da bi taj posao bio lakši priložiću dva dokumenta Nove demokratije i molim da uđe u zapisnik ove sednice, i to novodemokratski projekat rešenja srpsko-albanskog spora od 07. aprila 1997. godine i načela srpske nacionalne politike u novim istorijskim okolnostima, koje je usvojilo Predsedništvo Nove demokratije 10. jula ove godine. Uverena da dolazi vreme tolerancije, vreme rešenja, kvalitetnog zajedničkog života koji je moguć, saradnje i dijaloga, Nova demokratija poziva sve građane ove zemlje da se svako oslobodi mržnje, netrpeljivosti i predrasuda, da živimo da bismo dograđivali civilizacijske vrednosti, a ne da ratujemo zbog ciljeva iz prošlosti. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Jožef Kasa, šef poslaničkog kluba Saveza vojvođanskih Mađara.
Poštovani predsedniče, poštovani predsedniče Vlade, u mom izlaganju najverovatnije nešto novo neću danas reći i neću odstupiti od dosta poznatih stavova Saveza vojvođanskih Mađara, koje smo u proteklim vremenima izneli vezano za problem Kosova. Pre svega, moram i to da kažem, da u nekim stvarima se možemo složiti sa određenim konstatacijama i sa određenim zaključcima. Međutim, ima različitih viđenja, različitih stavova, najverovatnije zbog različite ocene i procene izvora informacija i tretiranja tih informacija sa kojima raspolažemo. Međutim, jedno je suštinsko, da svi narodi u Republici Srbiji, odnosno državi Jugoslaviji, moraju naći zajednički jezik u istim granicama, u istoj domovini. To smo oduvek zastupali i glasno i jasno rekli. To se odnosi i na većinski narod. 65% življa ove Republike ima etničke zajednice kojih ima 1/3 ukupnog stanovništva. Bitno je da se ne trudimo, pogotovo ne primenjujemo silu u prevaspitavanju jednih i drugih. Srbi moraju ostati Srbi i treba da ostanu Srbi, a dozvolite da i Mađari ostanu Mađari sa svim svojim različitostima sa kojima se i jedni i drugi diče, i u kulturi, i u jeziku, i u veri, i u svim ostalim osobenostima etnike. Ne možemo se složiti u tome da je Vlada uradila sve da bi rešila ovaj problem, pre svega u tome se ne slažemo da nije na vreme preduzimala mere da bi sprečila eskalaciju problema do ovog nivoa u kojem se nalazimo, odnosno do kojeg smo došli. Problem nije od juče. To se provlači više godina, možda više od desetak godina. Zašto je trebalo policiji da primeni ovakvu silu danas, kada je više mogla uraditi pre nekoliko godina u sprečavanju unosa oružja, u sprečavanju pojave terorizma i banditizma na tom terenu. Ta policija, naša državna, bila je prisutna u pojačanom sastavu i ranijih godina, bar ceneći iz budžetskih stavaka, što smo ovde zajedno izglasavali. Šta su tamo radili? Zašto su dozvolili da dođe do ovakvog banditizma i terorizma? Zašto je primenjen državni terorizam u ovom smislu, kada je to moglo biti davno izbegnuto. Siguran sam da je Vlada, možda ne ova, nego ranije vlade, da su na vreme preduzeli mere do eskalacije ovog sukoba ne bi došlo, do ovakvih razmera. Sigurno ne bi ni došlo do takve duboke mržnje među stanovnicima jednog područja, što se može videti, čitati iz štampe i medija, a i na poslaničkim grupama gde sam prisutan, jer prisutna je duboka mržnja prema svemu što nije srpsko. Gospoda koja zastupaju, verujem da su ugroženi Srbi na Kosovu, koja zastupaju taj živalj na tim odborima i ne primećuju sa kakvom mržnjom govore o svim problemima, što eventualno druge etničke zajednice imaju. Želeo bih da kažem i to da rešenje etničkih problema je potrebno vršiti prema svim etničkim zajednicama u Srbiji. Nije samo albansko pitanje otvoreno, iako je to najteže, nego je pored otvorenog albanskog pitanja otvoreno i mnogo drugih pitanja koja su prisutna u problemima etničkih zajednica. Ne valja stalno naglašavati da su u Srbiji i u Jugoslaviji sva pitanja rešena prema najvišim evropskim i svetskim standardima, a zanemarujemo svakodnevne prisutne probleme koje tište pojedine etničke celine. Kada Savez vojvođanskih Mađara traži rešenje za vojvođanske Mađare, istovremeno traži za sve etničke zajednice, za sav živalj u Srbiji i Jugoslaviji. Ne tražimo nikakav iznimak, tražimo samo poštovanje Ustava, ne na papiru nego i u stvarnosti, jer zaista, prema Ustavu svi imamo ista prava, i iste obaveze. Međutim, mi koji živimo na terenu i suočavamo se sa svakodnevnim problemima, znamo kako se izvršavaju te ustavne obaveze. Etničke čistke, koje se danas ovde osuđuju na Kosovu, u istoj meri se primenjuju u Vojvodini, samo sa druge strane. Izvršene su i etničke čistke u svim državnim organima, u policiji, u carini, u sudstvu, u školstvu, svugde. Molim vas lepo, uzmite te podatke i na bazi podataka možete oceniti šta se dešava. To je praksa. Da ne zaoštravamo danas na problemu Kosova ova pitanja, Savez vojvođanskih Mađara će u svakom slučaju podržati takve zaključke "Narodna skupština Republike Srbije potvrđuje odlučnu rešenost Republike Srbije, njenih građana i svih organa vlasti u Republici, da se na Kosovu i Metohiji, kao i svuda u Srbiji, obezbedi poštovanje zakona, puna ravnopravnost, miran i bezbedan život svih građana bez obzira na njihovu nacionalnu i versku pripadnost". Jedino bih molio u sledećem stavu kod nacionalne osobenosti, kao što je jezik, pismo, tradicija, kultura i običaji, da se doda i "vera". To je različito u ovoj zemlji. Inače mi je posebno drago da je konačno u dvanaestoj stavci, stavljeno na papir da kao metod rešenja krize na Kosovu mogu biti politička sredstva i dijalog, kao jedini put mirnog i demokratskog rešavanja problema na Kosovu i Metohiji, jer smo ovaj stav uvek zastupali. Poštovanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta Srbije i SRJ, što Savez vojvođanskih Mađara i vojvođanski Mađari oduvek tvrde da samo tako može biti, a rešenja usklađena sa ustavima Srbije i SRJ u međunarodnim standardima i u oblasti ljudskih i građanskih prava i prava pripadnika nacionalnih manjina, ali ne samo deklarativno, nego i suštinski i da se konačno ostvari ravnopravnost svih građana, svih nacionalnih zajednica i etničkih grupa na Kosovu i Metohiji, bez mogućnosti za bilo čiju majorizaciju, ne samo na Kosovu, već svugde u čitavoj našoj zemlji. Hvala vam lepo.
Ima reč narodni poslanik Nenad Čanak, šef poslaničkog kluba demokratskih stranaka. Molim narodne poslanike za tišinu.
Dame i gospodo, drugarice i drugovi, narodni poslanici, istorija nije počela juče i neće se završiti već sutra. Ništa što se sada događa neće se zaboraviti. Ranije generacije su pokušavale da razreše niz ovih pitanja o kojima mi danas razgovaramo, a nisu uspele. Nisam siguran ni da ćemo mi pronaći rešenje, a vi sigurno nećete. Radi se o nečemu drugom. Danas je osma godišnjica usvajanja Ustava Srbije, a to je, moram da podsetim, bio prvi upad u ustavni sistem i poredak SFRJ. Ustav Srbije od pre osam godina je bio prvi secesionistički ustav na teritoriji SFRJ i nepoštovanjem tog ustava SFRJ je otvorio princip jačega, princip nasilja koji i danas gledamo i na Kosovu. Ako Srbija nije poštovala Jugoslaviju, zašto bi Kosovo poštovalo Srbiju. To je ono o čemu se ovde sada radi. Tada je o Kosovu govoreno sa pozicije sile i snage, kao o istorijskoj srpskoj teritoriji, što on sigurno i jeste, a Vojvodina je istovremeno u srpskom etničkom prostoru, što ona sigurno i jeste. Međutim, ako to nisu dvostruki standardi, ne znam šta su dvostruki standardi. Isto tako se sutra može postaviti pitanje ukoliko se okrene odnos snaga, zbog čega se na Kosovu ne bi primenio etnički, a na Vojvodinu istorijski pristup i time da dođemo do toga da ni Vojvodina ni Kosovo ne budu u Srbiji, ako se okrene odnos snaga. Još marta meseca sam baš zbog toga tražio sa iste ove govornice da se napravi anketni odbor koji će razmotriti probleme koji su se tog trenutka događali u Drenici. Vi se sećate, tamo je bio masakr nad 42 civila, tako su preneli neki mediji, a ne kažem da je to tačno, to je samo tako preneto. Međutim, istovremeno kada je to odbijeno, ja sam napomenuo da će doći do niza problema oko kojih ćemo razgovarati. Danas je to Klečka. Da li mogu sada da tražim da se napravi anketni odbor da se utvrdi pravo stanje stvari, da li sada mogu da tražim da saznam šta se desilo tamo? Mora se primetiti da je gospodin predsednik Vlade spomenuo da su tamo spaljivana i deca. Ja sam užasnut time i zbog toga bi mi bilo strašno drago da saznam ime i prezime tog deteta koje je tamo spaljeno. Moram da primetim, da prema našim saznanjima, na listama nestalih osoba ne postoje deca. Ja bih vas molio da o tome progovorimo, imenom i prezimenom, da se ne zavaravamo više kao što je bilo priča tipa propagandi - 40 beba u Vukovaru zadavljenih, kao što je i priča o deci u Banja Luci, koja su umrla jer nije bilo kiseonika, što su sve neproverene neistine, laži koje su služile u propagandne svrhe. Moram da primetim da se Odbor za odbranu i bezbednost ove iste skupštine nije sastao u toku ove godine, a ja sam član tog odbora i nisam dobio ni jedan poziv. Moram da primetim da posle šest meseci nikakvu aktivnost koju je ova skupština imala i ova vlada, nije došlo ni do kakvih rešenja, ni do čega drugog, osim do krvoprolića, gde ginu ne samo policajci, već i regruti, i to na istom tom Kosovu. Zato vas pitam, ako je sada ovo nekakvo rešenje, to privremeno izvršno veće, zašto je ono privremeno i zašto se ne proglasi vanredno stanje, pa da znamo na čemu smo, nego se sada prave opet neka polurešenja koja su produkt nagodbi, koja su produkt dogovora, u smislu zadržavanja vlasti, a skrivanja od očiju građana ove zemlje najvažnijeg problema. To je pljačka koja je ovog trenutka u toku, pljačka državne i društvene narodne imovine, takozvanim privatizacijama, kojima ovog trenutka zbog užasa Kosova niko ne posvećuje pažnju. Upravo zbog toga što niko o tome ne vodi računa, ne vodi računa ni o tome da u Kragujevcu imate ogroman priliv ljudi, tu je gradonačelnik Kragujevca, neka kaže, ogroman priliv izbeglica sa Kosova, koji prave probleme ionako teškoj situaciji u tom posrnulom industrijskom centru. Isto tako, vi pokušavate ovde da nas ubedite da naknadno saučestvujemo u propaloj politici na Kosovu, zbog koje je pre 10 godina ukinuta, ne samo autonomija Vojvodine, nego je počeo i kompletan raspad bivše zemlje. Upravo se o tome ovde radi. Da skratim, mi imamo jednostavnu situaciju da nas okružuju zemlje, Mađarska i Albanija, koje sa obe strane svojih granica imaju većinsko isto stanovništvo. Neću vas zamarati istorijskim detaljima, ali sam doneo da vam pokažem kartu (drži u rukama kartu) Trijanonskog ugovora. Ovaj crni prostor ovde je ono što je Mađarskoj skinuto kada je izgubila rat. Ona je izgubila polovinu teritorije i trećinu stanovništva. Upravo to će se dogoditi i ovoj zemlji ako nastavite vi da je vodite. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Živković.
Poštovani predsedniče Skupštine, uvaženi predsedniče Vlade, poštovani ministri, kolege poslanici, minulog proleća na prostorima Kosova i Metohije je došlo do eskalacije albanskog terorizma. Teroristi su presecanjem važnih komunikacija, svakodnevnim akcijama na policijske patrole, kidnapovanjem civila i svirepim zločinima prema nedužnom civilnom stanovništvu, pokušali da parališu život u tom delu Republike Srbije i da izazovu intervenciju međunarodnih snaga. Energičnom akcijom policije i vojske razbijene su terorističke bande, putevi su deblokirani i taj deo teritorije kontrolišu naše snage bezbednosti. U poslednjem trenutku je sprečeno najgore. Sačuvan je teritorijalni integritet i suverenitet naše zemlje na prostorima Kosova i Metohije. Mere koje je Vlada Republike Srbije u poslednjih nekoliko meseci preduzela na razbijanju terorističkih bandi albanskih separatista su dale izvanredne rezultate. Teroristička jezgra su razbijena, kanali šverca oružja i strateških proizvoda su presečeni. Na Kosovu i Metohiji, mora se to jasno reći, nema ni gladnih ni žednih niti onih koji su pod vedrim nebom. Svi građani su, bez obzira na veru i naciju, a čije su kuće stradale od terorističkih bandi, smešteni na sigurno. Vlada Republike Srbije je obezbedila dovoljne količine svih neophodnih prehrambenih proizvoda, higijenskih sredstava, lekova i to za sve građane bez obzira na nacionalnu i versku pripadnost. Sve manipulacije oko nekakve humanitarne katastrofe na Kosovu i Metohiji imaju jedan jedini cilj, a to je da se ohrabre snage terorizma i separatizma, a obeshrabre snage koje su za mirno i političko rešenje problema na Kosovu i Metohiji. U proteklih nekoliko meseci na Kosovu i Metohiji Srbija je bila na najtežem ispitu. Smatram da smo taj ispit i kao država i kao narod položili. Srbi i Crnogorci, kao i ostali čestiti građani Kosova i Metohije, su pokazali visok stepen patriotizma. Iskreno smo se plašili i strahovali da će sukobi pokrenuti reku iseljenika, ali se to nije dogodilo. Kod najvećeg dela našeg naroda na Kosovu i Metohiji je preovladala svest da se na Kosmetu brane ne samo prošlost i budućnost Srbije. Osnovni uslov za očuvanje zemlje je jedinstvo naroda. Srbi i Crnogorci sa Kosova i Metohije visoko i iskreno cene solidarnost, političku i ekonomsku, ali pre svega brigu i požrtvovanje građana centralne Srbije i Vojvodine ispoljene u najtežim momentima za Kosovo i Metohiju. Sada je glavno pitanje - kako dalje? Ne smemo posustati. Moramo očuvati jedinstvo naroda. Moramo razvijati i poštovati politički konsenzus svih patriotskih snaga u zemlji. Tako ćemo lakše prebroditi sva iskušenja na koja smo stavljeni, i ona koja nam prete. U ovom trenutku je najbitnije da nastavimo sa iskorenjavanjem terorizma. Uprkos međunarodnim pritiscima moramo da istrajemo u zahtevu da se problemi na Kosovu i Metohiji mogu rešavati isključivo uz poštovanje našeg Ustava. Moramo preduzeti sve da bi se pronašao modus vivendi na Kosovu i Metohiji, da se otvore perspektive za sve ljude koji tamo žele da žive u miru. Naša generacija ima istorijsku ulogu, da reši problem kojinam se kroz vekove proteže i nagomilava. Kosovska nesreća nam je pružila priliku da se definitivno obračunamo sa albanskim separatizmom i terorizmom i oružjem,ali i organizovanošću naše države, mudrošću i patriotizmom. Protekli događaji su pokazali da imamo i snage i motiva za to. Ovo su veliki događaji i iziskuju velike žrtve i odricanja i ne dozvoljavaju improvizacije. Pri tome se moramo pomiriti sa činjenicom da ćemo još dugo na prostorima Kosova i Metohije biti prinuđeni da se hvatamo u koštac sa albanskim terorizmom i da moramo istrajati. Uslov da što spremniji dočekamo budućnost na Kosmetu je pre svega jačanje srpskog korpusa, i u etničkom i u ekonomskom smislu. To je glavni bedem albanskom separatizmu. Krajnje je vreme da se krene u proces naseljavanja Kosova i Metohije Srbima, da se obezbede realni izvori sredstava za tu namenu i da se što pre uspostavi kakva-takva etnička ravnoteža. Srbi i Crnogorci na Kosovu i Metohiji veruju u svoju državu. Mi smo spremni na zajednički život sa svima na prostorima Kosova i Metohije, pa i sa Albancima. Želimo život u miru, po svim civilizacijskim normama. Spremni smo da iz kosovskih zgarišta gradimo bolji život. Na Kosovu i Metohiji mesta ima za sve ljude dobre volje, za sve koji ovu državu smatraju svojom. Na Kosovu i Metohiji mesta nema i ne sme ga biti za zločince i teroriste, one koji su podigli oružje na državu i njene građane. Svi oni moraju biti izvedeni pred sud pravde i odgovarati za nezapamćene zločine koje su počinili prema nedužnom stanovništvu. To je dužnost i obaveza naše države. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Drage kolege poslanici, vašu pažnju ću zadržati samo na dve stvari. Po učešću Amerike u ovoj našoj krizi i o Resniku i o njihovoj očiglednoj vezi. Svaki vek kao da sledi prirodni zakon, uzdiže jednu državu koja ima moć, želju, intelektualni i moralni uticaj, da izgradi međunarodni sistem na osnovu sopstvenog sistema vrednosti. Treći put u ovom veku Amerika se prihvatila zadatka da prenese isključivo svoje vrednosti na ceo svet da bi izgradila jedan sasvim nov svetski poredak. U toku svoje istorije SAD su primenjivale dva osnovna principa koja se kratko nazivaju zvezdom vodiljom i vitezom krstašom. Taj prvi princip po kome je najbolji način da Amerika proširi svoje vrednosti je da razvija demokratiju u svojoj zemlji i da ona kao takva služi kao zvezda vodilja. Drugi princip viteza krstaša zastupa stav da te vrednosti treba proširiti svetom gotovo silom. Obe škole potiču iz posebne američke istorije i uverene su da ostatak sveta može da živi mirno samo ako usvoji to američko shvatanje pravde i demokratije. Amerika od 1917. godine, od kada je stupila na scenu međunarodne politike, odbacila je sve evropske uzore jer su njena iskustva sasvim drugačija. Američki naseljenici, za razliku od nas na Kosovu i Metohiji, sretali su se sa praznom zemljom između dva okeana. Nijedan od suseda nije raspolagao tom količinom moći kojom bi mogao da ograniči uticaj Amerike. U svojih 14 tačaka državnik Vudro Vilson je 1919. godine, na Pariskoj mirovnoj konferenciji, saopštio Evropljanima da međunarodni poredak treba graditi na samoopredeljenju naroda, a ne na ravnoteži snaga. Danas se svet nalazi pred sukobom koji između ostalog suprotstavlja baš ta dva odnosna načela KEBS-a o međunarodnom poretku u Evropi, a to su načelo o nepovredivosti granica nasuprot pravu naroda na samoopredeljenje. Na tom sukobu smo trpeli juče preko Drine, danas nam pokušavaju da nametnu trpljenje na Kosovu i Metohiji. U tom kontekstu, kada se ponovo definišu interesi SAD u posthladno ratovskoj eri, kriza u Jugoslaviji postaje važan test na kome Severnoatlantski pakt treba da pokaže kako može da napusti dosadašnji okvir delovanja, a da ne napusti istorijsku scenu. Danas dokazivanje NATO-a ima fantastičnu priliku na Kosovu i Metohiji, nažalost potvrđenu februara 1994. godine isceniranim sukobom na pijaci Markale, što se nastavilo preko raznih diplomatskih i vojnih aktivnosti, do oluje koja je ne pod zelenim, ali pod žutim svetlom, kako je Kristofer govorio, završena sa upotrebom avijacije NATO-a u Republici Srpskoj. Vrhunac te vojne intervencije su samo naizgled bile upotreba krstarećih raketa "tomahavk", politička poruka je bila druga i bila je vrlo jasna - NATO je definitivno potvrdio da je spreman pre svega za operacije nametanja mira. Srpski vojni porazi su izazvali talas oduševljenja u američkoj javnosti, a u medijima je ostalo gotovo neprimećeno, da je njihova posledica u stvari etničko čišćenje i izbeglištvo nekoliko stotina hiljada Srba iz Krajine i Zapadne Bosne. Ja se nadam da nikakva analogija nikada neće biti primenjena od NATO-a do ovog ćutanja medija. Međutim, suočeni sa nesposobnošću Amerike da izgradi taj novi svetski poredaki nedostatak želje i moći da se iz te uloge povuče, nama se dešava za ovaj vikend Resnik, to je selo nadomak grada u kome sam ja rođena, i u kome žive moji roditelji i nadomak kojeg, 27 km, živi moja porodica. Očekujući posetu Sadako Ogata, visokog komesara za izbeglice, režira se farsa koja traje, kao što rekoše u Dnevniku, tačno onoliko dok ima i posmatrača. Izmišljenom brojkom ljudi pod vedrim nebom, predstavom režiranom za gospođu Sadako Ogata, što je vrlo značajno, na bazi čijih izveštaja se formulišu stavovi Saveta bezbednosti, koji su osnova za donošenje Rezolucije 1199, pokušavaju da se ponište žrtve nedužnih civila i onih koji su odlučili da se bave pozivom odbrane zemlje. Dalje, oni koji pišu o akcijama i dejstvima "na planini Ćićevici", zaslužuju da ih pomenem - planina Čičavica se nalazi južno od Vučitrna, na istoku koje se nalazi Drenica. Ako je za poznavanje činjenice da je Drenica bila druga srpska Sveta gora potrebnopoznavanje istorije, za upotrebu pravog naziva planine je potrebno mnogo manje znanja. Međutim, problem se očigledno sastoji u onom izvoru informisanja, o kome je ovde bilo reči. Tako tu planinu nazivaju oni koji su osamdesetih godina moj rodni Vučitrn prekrštavali u Vuštri, želeći da se zatre i srpski koren. Neka im na čast služe takvi izvori. Uvažavajući geopolitičku realnost, sopstvenu moć, odgovornost učešća u vlasti, a koristeći ugled ovog doma i pravo ove govornice, hoću da kažem sledeće - ima onih kojima je Kosovo i Metohija daleko i kojima će ostati neshvatljivo zauvek. Ti koji su u svetu dobri preko naših leđa, oni jesu po svom delovanju vrlo opasni, jer se nazivaju Srbima, ali na sreću, njihov je uticaj beznačajan. Ima onih koji poznaju značaj Kosova i Metohije, njegovih manastira, prirodnih blaga, mogućnosti tržišta i veličine biračkog tela, koji će iz svojih razloga, ljubavi ili interesa, učiniti sve napore da ovaj prostor sačuvaju. Ali ima nas kojima je Kosovo i Metohija život. Nismo birali mesto rođenja, nismo ni otišli, ni pobegli, ne zato što smo manje vredeli i ne zato što nismo imali kuda, već zato što verujemo da je Srbija i u Vučitrnu, i u Novom Sadu, i da će ova vlada sa merama koje preduzima, rešenošću koju ima, učiniti sve da ubedi one koji misle da se zagledanjem u tuđe dvorište i očekivanjem pomoći od onih kojima je stalo samo do svog interesa, jednostavno ne može oduzeti Kosovo i Metohija. Hvala. [[Aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik Milan Božić.
Gospodine predsedniče, gospođe i gospodo narodni poslanici, zaključci koji su pred nama solidna su osnova za izradu državne platforme o Kosmetu, koju ćemo zastupati u pregovorima sa albanskim timom, čim ti pregovori, nadamo se, započnu. Stav je SPO-a da državna pregovaračka platofrma mora da bude utemeljena na punoj zaštiti punog suvereniteta Srbije nad Kosmetom i da i Albancima i pripadnicima svih ostalih nacionalnih zajednica na Kosmetu moraju biti zagarantovana sva demokratska prava, u skladu sa najvišim američkim standardima. Zašto američkim - pre svega zbog toga što su to zaista demokratski standardi i zbog toga što je Srbija u etničkom smislu veoma slična SAD. U Srbiji, naime, živi više od 20 nacionalnih zajednica i etničkih grupa. U Srbiji,štaviše, kao i u Americi, žive pripadnici svih glavnih religijskih svetskih tokova. U multietničkom, multikulturnom i multireligijskom pogledu, Srbija je balkanska Amerika i zbog toga SPO posebno naglašava da pre svega moramo da se ugledamo na američke demokratske standarde. U skladu sa ovim standardima, lojalnost državi je prva obaveza svih njenih građana. Naglašavam - lojalnost državi, a ne režimu u njoj. Borba za smenu vlasti legitimno je i osnovno demokratsko pravo, ali se ono ne može ostvariti nasiljem, nego samo demokratskim izborima. Borba, pak, za rušenje države je uvek kriminalni čin. Izvinjavam se što podsećam, a radi se ipak o jednom važnom skupu, pa moram da podsetim, na nešto što predstavlja azbuku teorije države i prava. Nažalost, veliki moćni svet, koji sebe naziva demokratskim, proglašava Ibrahima Rugovu za demokratu, jer se on zalaže za to da tobože mirnim putem sruši srpsku državu i na njenoj teritoriji proglasi novu ili prisajedini nekakvu albansku državu. SPO naglašava da je upravo taj kriminalni politički program Ibrahima Rugove porodio današnji albanski terorizam i zločine. Kada kažemo da smo za demokratski dogovor sa Albancima, mi iz SPO-a jasno i glasno kažemo da pregovora o tome - u kojoj je državi Kosovo - ne može biti. Kosovo je u Srbiji i Srbija je na Kosovu. To je nesporno, a odavde može da počne dijalog. Neka naši prijatelji Amerikanci sastave listu najviših američkih demokratskih standarda za nacije, vere ili rase u njihovoj državi, a mi se unapred obavezujemo da će svi ti standardi biti zagarantovani i Albancima i svim ostalim nacionalnim zajednicama na Kosmetu i u celoj Srbiji. Hoćemo li, dakle, biti bombardovani zbog toga što smo tako snažno privrženi baš američkim demokratskim standardima, Povelji Ujedinjenih nacija i međunarodnom pravu? Albanija je danas najveća baza međunarodnog terora, islamskog fanatizma, i budimo realni, sveopšteg haosa. I ta i takvaAlbanija, koja najdirektnije stoji iza agresije na Srbiju, postala je miljenik i štićenik NATO pakta i njegovih članica. Političke vođe kosmetskih Alabanaca proglašavaju se za barjaktare evropske demokratije. Zar one demokratije koja počiva na plemenskim zatvorima od pre nekoliko vekova, na krvnoj osveti i na ropskom statusu albanske žene, zar one demokratije i kulture koju smo upravo upoznali u Peći ili u Glođanima? Jedan Musolinijev general, vele, je za vreme Drugog svetskog rata obišao Kosmet, tada okupiran, i užasnuo se civilizacijskim nazadlukom na jednoj, ali se i oduševio bljeskom duhovnosti na drugoj strani i kažu da je darovao Visoke Dečane velikom svotom, rekavši: "Ova zemlja pripada narodu koji je sagradio ovu lepotu". Početkom XII veka, kada su se prvi Albanci sa onih brda spustili na Kosmet, tamo su zatekli na stotine srpskih crkava, manastira i zadužbina. Nema na Kosmetu ni jednog toponima, ni jednog naziva sela, grada, brda, reke ili potočića, koji ne nose srpsko ime. Nema tog NATO pakta, ni pretnji, koji nas mogu prisiliti da prihvatimo da Srbica postane Skenderaj. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala. Ima reč narodni poslanik Milovan Bojić, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Matković.
Uvaženi gospodine presedniče, članovi predsedništva, poštovani narodni poslanici, centri međunarodne vojne, političke, finansijske moći optužili su Srbiju da skriva istinu na Kosovu i Metohiji, pa su grozničavo krenuli u njeno otkrivanje. Diplomate, novinari, humanitarci, obaveštajci i razni svetski izviđači nesmetano su mogli poći od uzroka ka posledici stanja na Kosovu. Uvideli su oni da je istorija Srbije, odnosno Kosova i Metohije istorija neviđenog egzodusa Srba iz ove pokrajine, sa stotinama hiljada prognanih i desetinama hiljada ubijenih. Saznali su takođe da je država Srbija na Kosovu i Metohiji, kao njenom organskom delu, uložila desetine milijardi dolara i pored neviđenog prirodnog priraštaja Albanaca, čineći sve da bolji život tamo bude dostupan svima. I saznalo se šta je istina. Srbija ne napada, nego se brani, ne štiti samo Srbe, već sve koji u njoj žive. Istina se, dakle, ne nalazi u činjenicama, nego u njihovom skladu. Ali, danas se na Kosovu, čini mi se, više nego ikada pre potvrđuje da istina ne čini toliko dobro čovečanstvu, koliko izvrgavanje istine čini zla. I kao što svetlost baca senku, istina otkriva tajnu, ona izbija na videlo i kada je niko ne traži. I izbilo je na videlo da se manjina želi proglasiti u narod, kome jedino još nedostaje samostalna republika. Oni, koji su tražili istinu, nisu umeli ili hteli da je podnesu. Bila je za njih neprijatna. Protiv neprijatnih istina postoji samo jedan lek, treba se pomiriti sa njima. Ali, kako odstupiti i napustiti predstavu, povući glumce i režiju, zaboraviti ulog i sredstva? Niko ne poseduje monopol nad istinom i niko nema povlasticu da greši. A svi mi grešimo, neki više, a neki stalno. I grešiti je ljudski, ali istrajavati u tome je đavolski. Tako je, pa makar i od Amerike dolazilo. Samo zlobni žmure danas nad krečanama i streljanama na Kosovu i Metohiji. Iako zloba najvećim delom sama ispija svoj otrov, opasno ubija istinoljublje kao osnovnu i najbitniju crtu karaktera. Onaj ko laže skoro da nema karaktera. A ako laže pod zakletvom, nije ga uopšte imao. Zbegovi i humanitarna katastrofa trebali su da začude svet i ishoduju intervenciju. Ali, čuda prestaju čim počnu da se ponavljaju. Laž ima sedam različitih varijanti, a istina samo jednu. I vratile su se kolone, koje niko nije proterao, vratile oružje, koje im niko iz države nije dao, primile od nje pomoć, umesto kazne. Primile pomoć od Srbije, u kojoj se uvek smatralo da onaj, koji samo za sebe živi, taj je s pravom za druge mrtav. Srbije, u kojoj je najbolji način da se čini dobro čvrsta odluka da se suzbije zlo. Srbije, u kojoj se velika dela ostvaruju, samo ako se mala izvršavaju kako treba. Srbije, u kojoj nema novih pravaca. Postoji samo jedan, od čoveka prema čoveku, ma koje vere i ubeđenja bio. Sve je, dakle, u rukama čoveka i zato ih on često mora prati. Verujem da će Albanci oprati svoje ruke od krvi i oružja, kojim su zapucali na svoju državu, bez svesti da pucaju u sebe, jer secesija je nemoguća, a zajednički život jedina izvesnost i trajno rešenje. Poštovani narodni poslanici, konzistentna želja albanskog separatističkog pokreta za velikom Albanijom ispunjena je fanatizmom. Inopomagači i fanatizam danas Albancima na Kosovu i Metohiji ne daju da promene mišljenje, pa oni istrajno odolevaju da promene temu. Od fanatizma do varvarstva samo je jedan korak. On je kraći i pogubniji u ambijentu, u kome svi osuđuju nasilje, a isporučuju oružje. Nametati svoju volju drugom je nasilje, a nametati samoga sebe vrhunac je nasilja. Na Kosovu i Metohiji albanski teroristi nasiljem deluju na Srbe i državi lojalne Albance, a Amerika nameće sebe Evropi. Ispašta Srbija. Ko terorizam ne kažnjava, podstiče ga i podstrekava. Borba protiv njega slična je onoj protiv raka. Uz maligno odstrani se bez zle namere i deo okolnog tkiva. Niko, pa ni Srbija borbu protiv terorizma ne vodi vazdušnim puškama i školskim mecima. Znam da je istina ta koja se oslanja na moć. Moć je ponekad jača od istine, ali i moć treba da odredi svoje granice. Ipak, gotovo je bezgranična podrška zločinstvu na Kosovu i Metohiji. Poznato je da zločincu nikad ne nedostaje izgovor, kao i da je zločin uvek veći, ukoliko je veći onaj, koji ga čini. Nereagovanje na zločin veće je od samog zločina. Ali, kao što se vatra ne gasi vatrom, tako se i zlo ne gasi zlom. Srbija je navikla da se ne sveti, nego da oprašta, jer zna da osveta donosi zadovoljstvo za jedan dan, a oproštaj za ceo život. Jedino ne oprašta terorizmu i komadanju zemlje. Srbija je upravo takva kroz celu svoju istoriju, takva je i danas na Kosovu i Metohiji. Na neiskorenjen terorizam Srbija gleda kao na neugašen požar, koji ne tinja i gori, nego u pepeo pretvara bezbednost regiona. I umesto podrške stiže joj pretnja, a umesto nagrade nepravda. Nema veće nepravde nego kada pravda zakasni. Srećom, ni jedna velika nepravda ne traje predugo. Pre ili kasnije reći će da su je činili iz neznanja. Pa ipak, ništa nije opasnije od neznanja, koje postaje aktivno. U svetoj odbrani zemlje Srbija se nikog ne plaši, nikog ne izaziva. U tome nikada nije bila slaba. Slabi su osuđeni da propadnu, jer život voli samo jake. Sve je osvajače pobeđivala, a gubila je od sopstvene nesloge. Uvaženi narodni poslanici, današnjim jedinstvom za odbranu zemlje potvrđujemo da smo naučili svoju istoriju i izvukli pouke od nje. Svesni smo posve kada ljubav prema otadžbini zamre, onda i država mora umreti. Srbija, dakle, ne živi na geografskoj karti, nego u srcima njenih poslanika i građana, koji su ih izabrali. Odvažimo se, poslanici, gleda u nas Srbija i sva partiotska Jugoslavija očekuje pravdu na Kosovu, a zna da je ona neizvesnija i od istine. Mnogo više od nje. Da je pravda najređa moć, hoće li i ovog puta stići raketama? Veruju albanske vođe i njihovi strani učitelji da je ljudski život priča, da ono što ne stane u priču i nije bio život. Ne cene ga, igraju se njime, spaljuju i u prah pretvaraju ceo. Mladi vojnici, policajci i narod na Kosovu slušaju glas iz Beograda. Gledamo im danas u oči i kažemo: Možemo svoju slobodu da pronesemo kroz neslobodu istorije, a da ostanemo časni pred sobom i verni idealima. Hrabrošću odelevajmo udarima sudbine. Budimo svesni da, ako se nesreća ne može izbeći, može se savladati. Pritisci iskušenja neka nas učvršćuju, a naša istrajna dobrota neka pobeđuje rđave namere. Neka naš život ne bude roman koji nam se desio, već roman koji smo sami stvorili. Neka mu naslov bude Srbija, teritorijalno celokupna sa Kosovom i Metohijom, kao njenim neotuđivim delom, srećom i slobodom svih koji u njoj žive. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Duško Matković. Neka se pripremi narodni poslanik Dragan Veselinov.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege, dame i gospodo, nakon svega što smo danas čuli u parlamentu Srbije teško je dodati nešto novo, ali je lako izvesti zaključak da o Kosovu i Metohiji Srbija ima jedan jedinstven stav. Kosovo i Metohija su deo Srbije i Jugoslavije i tako će uvek biti. Ovoj generaciji je pripalo da problem na Kosovu i Metohiji reši i da, pri tom, svetu i istoriji pokaže u čemu je snaga ove države i ovog naroda. Osnovna karakteristika sadašnjeg stanja na Kosovu i Metohiji je da je terorizam pobeđen. Ja bih želeo da istaknem još nekoliko elemenata bitnih za ocenu onoga što je bilo, kakva je sada situacija i šta treba dalje činiti. Jasno je da je suština problema na Kosovu i Metohiji separatizam, koji su vođe i predstavnici Albanaca i njihovih političkih partija na Kosovu i Metohiji nametnuli albanskoj nacionalnoj zajednici. Zato oni i snose najveću odgovornost za ogromne žrtve, patnje i štete kod Albanaca, pre svega kod Albanaca na selu. Sada albanski separatizam i terorizam gubi podršku kod svojih sunarodnika, što je definitivna potvrda ispravnosti naše politike - da se terorizam i teroristi i mere prema njima moraju odvojiti od pripadnika albanske nacionalne zajednice, koji žele da u miru žive i rade sa drugim građanima Srbije i Jugoslavije. Najbolnije pitanje u događanjima na Kosovu i Metohiji je, svakako, pitanje talaca. Žrtve, zločini, otmice su ožiljci i rane na telu ovog naroda preko kojih ne možemo preći i nameću nam obavezu da za to odgovorne izvedemo pred lice naroda i pred lice pravde. Bol i patnja otetih i njihovih porodica su ogromni. Primer Orahovca i mnogi drugi primeri pokazuju najcrnju stranu terorizma, ali nam pokazuju i naličje razvijenog sveta, koji se najbolje ogleda u izuzetno teškoj medijskoj borbi koju vodimo. Predstavnici svih vodećih svetskih medija su prosto odjurili u Orahovac da na osnovu lažne informacije bečkog lista "Die Presse" vide nepostojeću masovnu grobnicu Albanaca. Ali zato neće da prikažu ili to čine na uvredljiv način prema žrtvama i njihovim porodicama kada su u pitanju brojna gubilišta i mučilišta na Kosovu i Metohiji - i Ratiš,i Klečka i ostalo. Srbija ulaže maksimalne napore na rešavanju humanitarnih problema. Vraćene su izbeglice. Otvorili smo veliki broj humanitarnih centara, a najmoćnije zemlje i njihovi lideri upravo humanitarnu situaciju žele da koriste kao povod za pritiske i direktne pretnje vazdušnim udarima. Primer sela Resnik je ilustracija laži, režije, podmetanja, ali - još više - primer pretvaranja poraženog u žrtvu kroz tzv. humanitarnu katastrofu. Takođe, žalostan je primer kad su predstavnici nekih međunarodnih humanitarnih organizacija i nekih zemalja sprečavali Albance da se iz sela Istinić vrate svojim kućama. Međutim, važnije od toga, mi smo, ipak, uspeli da sve te izbeglice vratimo kućama. Kroz problem otmica, izbeglica, rešavanje humanitarnih problema, medijsku sliku, dakle, teroristi, razvijeni svet, njihove organizacije i mediji, država Srbija i Jugoslavija, dakle svi, pokazali su pravo lice i interes, a da još jednom podvučem, naš interes i cilj je miran zajednički život na Kosovu i Metohiji. Delovanje državnih organa Srbije i Jugoslavije, pre svega državnih organa i institucija na samom Kosovu i Metohiji, od najvećeg su značaja. Efikasnost države se mora iskazati u svim segmentima. Mora se plaćati obaveza prema državi na Kosovu i Metohiji, mora se uraditi katastarski popis zemljišta, mora efikasno da funkcioniše pravosudni sistem, mora se rešiti pitanje državljanstva, pitanje popisa stanovništva, kao i da se rešavaju svakodnevni problemi građana na lokalnom nivou. Po mom mišljenju, osnovna poluga za dugoročno rešavanje problema na Kosovu i Metohiji nalazi se u ekonomskoj sferi. Rešenje je, naravno, u aktiviranju ogromnih eknomskih resursa na Kosovu i Metohiji, a u okviru Srbije i Jugoslavije. Zato je jasno zašto su teroristi pokušali odmah na početku sukoba da onemoguće funkcionisanje ključnih kapaciteta i velikih preduzeća. Setite se samo primera površinskog kopa u Belaćevcu. Ali, u tome nisu imali uspeha. Ni jedna fabrika u protekla tri meseca nije zaustavljena zbog dejstva terorista. Radnici na Kosovu i Metohiji, Srbi, Albanci i ostali, radili su i čuvali fabrike. Ja bih se usudio da to generalizujem: kao i u fabrikama, na celom Kosovu i Metohiji, sve ćemo čuvati i sačuvati, a pri tom zajedno živeti i raditi. Pred nama su zadaci na povećanju proizvodnje koja radi, ali i pokretanju onih kapaciteta koji nisu radili ni pre ovih događaja. To će omogućiti zapošljavanje i Albancima, ali i okretanju svih na Kosovu i Metohiji pitanjima plata, prekovremenog rada, zapošljavanja mladih, a da u drugom planu ostanu pitanja ko je Srbin, ko Albanac, ko Musliman itd. Moramo pokrenuti "Feronikl" u Glogovcu, fabriku crepa i cigle u Đakovici, Kombinat kože i obuće u Peći, kao i ostale kapacitete. To je pravac, to je put kojim moramo ići na Kosovu i Metohiji. Mnogo je primera da Albanci nisu u proteklim događajima napuštali posao. Vučitrn, Uroševac, Gnjilane, Peć, itd. Očekujem da će sada biti veliki broj zahteva da se Albanci vrate na posao, oni Albanci koji su pod pritiskom separatističke politike još pre nekoliko godina sami napustili posao i fabrike. Mislim da će prvi uloženi strani kapital u fabrike na Kosovu i Metohiji označiti početak definitivne stabilizacije u ovom delu Srbije, a nekim zapadnim zemljama želim da poručim: mnogo ćete više doprineti miru na Kosovu i Metohiji ako uložite prvih nekoliko stotina miliona dolara u površinske kopove Belaćevac i Dobro Selo, Trepču i druge kapacitete, nego svim tim pritiscima i navodnim humanitarnim pomoćima, nacrtima sporazuma, sednicama kontakt i drugih grupa i sednicama Saveta bezbednosti i brojnim rezolucijama. Posebno želim da naglasim dve stvari u okviru politike Srbije na Kosovu i Metohiji. S jedne strane, odlučna borba protiv terorista i njihovo uništenje, a, s druge strane, komunikacija sa Albancima, zajednički život, politički dogovor, sporazum koji će uvažiti poziciju države Srbije i Jugoslavije, ali i pobedu nad separatizmom i terorizmom. Na taj način moramo trajno stabilizovati prilike na Kosovu i Metohiji, otvoriti vrata ekonomskim rešenjima, većim platama, stranom kapitalu. Na kraju, uz veliko priznanje pripadnicima MUP-a i Vojske Jugoslavije na Kosovu i Metohiji, gde smo dobili i heroje našeg vremena, bez obzira na sve pritiske, mi imamo istorijsku obavezu: sačuvati državu i narod. Zato će jedinstvo Srbije predstavljati ključnu polugu za realizaciju zadatka koji je pred nama. Skupština Srbije će položiti ispit pred narodom, a njeni zaključci, koje istinski podržavam, predstavljaju putokaz za dalje delovanje države. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Dragan Veselinov, neka se pripremi narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Gospodine predsedniče Skupštine, članovi Vlade, poslanici, Koalicija "Vojvodine" od izveštaja naše Vlade nije više ni očekivala. Ovo je njen maksimum. Od krečane u Klečki, do krečane u glavama ministara, ova vlada može uspešno da prebroji mrtve i ranjene.
Gospodine Veselinov, ja Vas moram upozoriti da se sa poštovanjem odnosite prema članovima Vlade.
Ovo je maksimum mog poštovanja. Ova vlada, na žalost, osim prebrojavanja mrtvih i ranjenih dalje - izgleda - ne može da ode. No, svejedno, izveštaj Vlade je prihvatljiv. Čak neka je i polovina od onoga što je u njemu rečeno tačno, dovoljno je da bude prihvaćeno. Odbrana zemlje ne trpi diskusiju. Međutim, Vlada koja ne razume i nesposobna je da iznese uzroke kosmetske krize, nesposobna je da predloži rešenja koja bi odgovarala celoj Srbiji, ne razume da je ceo politički sistem i ustavno uređenje Srbije u najdubljoj krizi punih osam godina i da je ovaj ustav i politički sitstem izazvao pljačku naroda, da je izazvao najveće nacionalne sukobe, da izaziva teritorijalne i regionalne napetosti i najveće konflikte, onda ova Vlada daleko od ovog izveštaja neće otići, niti verujemo da se narod išta drugo pita, hoće li sa ovom Vladom Kosmet biti spasen? Koalicija "Vojvodina" odaje poštu svim poginulim policajcima, vojnicima i nevinim civilnim žrtvama terora i oružane pobune na Kosmetu, svejedno da li su nevini civili Srbi ili Albanci. Podržavamo odbranu teritorije Srbije i države Srbije. Odbrana zemlje je iznad interesa i ove, ma kako slabe vlade i bilo koje druge vlade, odbrana zemlje je iznad politike predsednika Miloševića, koja je veoma loša i iznad je ulagivanja vojvođanskih rukovodilaca srbijanskim ministrima i trgovcima. Niko nema pravo da zbog neslaganja sa režimom i ovom vladom u Beogradu izda Srbiju i vodi politiku dezertiranja. Niko nema pravo, da zbog toga što se ne slaže sa ovom vladom, političkim sistemom i Ustavom ove zemlje vodi politiku nacionalnog imuniteta na odbranu države Srbije. Država je iznad interesa bilo koje vlade, bilo koje partije. Svi smo ravnopravni građani u Srbiji, u dobru i u zlu. Osuđujemo terorizam i oružanu pobunu albanskih separatista na Kosmetu. Albanci se ne bore protiv Marjanovićeve vlade i nedemokratskog režima u Beogradu, već se bore protiv države Srbije. Užasna vlada u Beogradu jedino doprinosi da albanski separatizam bude još veći. Osuđujemo inostrane pretnje vojnom intervencijom u Srbiji. Albanski nacionalisti su odgovorni za propast kosovske autonomije, a ne Srbi. Albanci su se 1981. godine odrekli autonomije i zatražili republiku kao put za nezavisnost Kosmeta. Time su izazvali odbrambeni srpski nacionalizam, koji je potom sam evoluirao u velikosrpski nacionalizam i ratnu avanturu. Albanci su doprineli stvaranju regresivnog Miloševićevog režima u Beogradu. Albanci su doprineli da neprijateljstvo prema autonomiji Vojvodine kod srpskih nacionalista dovede do njenog nasilnog i protivustavnog rušenja. Otuda Vojvodina sa Kosmetom nema ništa, niti Kosmetu išta duguje. Postojeća Vlada Srbije i režim nisu sposobni da uspešno rešavaju kosmetsko pitanje. Vlada nije obrazložila, ponavljam, uzroke kosmetske krize, niti je predložila, niti se ova skupština, na čelu sa njenim predsednikom, ikada odvažila da se sastane i da pokušamo da stvorimo zajedničku platformu za zajednički nastup prema albanskim separatistima. Članovi Vlade Srbije i neki službeni krugovi u Srbiji i Jugoslaviji uzaludno šire iluziju da će Rusija i Kina skočiti nama u pomoć. Nikada ruska balalajka neće zasvirati sremski bećarac, banatsko i šumadijsko kolo. Nikada nećemo u kineskom restoranu, čak ni ovde u Beogradu, dobiti ni srbijansku sarmu, ni gibanicu. Ne podržavamo politički ni ustavni sistem Srbije. Tražimo promenu Ustava Srbije i zahtevamo ekonomsku autonomiju za Vojvodinu u jedinstvenoj Srbiji. Mi se slažemo da Srbiji pripada jedinstvena zastava, ali Vojvodini pripada njen novac. Ne pristajemo da primamo 90 dolara prosečne mesečne plate. Vojvodina nije ni Kosovo, ni Srbija i ne može Vlada Srbije da jedino vodi politiku promene statusa Kosmeta u Srbiji, a da ne predloži celokupnu promenu teritorijalne raspodele vlasti u Srbiji. Vojvodina mora da dobije svoj parlament sa zakonodavnom vlašću, a Beograd i srbijanski regioni, kao i veliki gradovi, veliku lokalnu samoupravu. Stav Koalicije "Vojvodina" prema teritorijalnoj raspodeli vlasti u Srbiji je ovaj - jedino će Srbija iz tri dela biti cela. Srbija, Vojvodina i Kosovo su sastavni delovi integralne države Srbije. Sve ostalo je nepotrebna borba, omalovažavanje, pljačka, neprijateljstvo i zategnutost. Nema savremene Srbije ako Vojvodina ostane njena kolonija. Skupština Srbije ne sme da bude instrument dominacije 6 miliona Srbijanaca nad 2 miliona građana u Vojvodini i isto toliko građana na Kosmetu. Ni jedan region u Srbiji, pa tako ni Srbija, zahvaljujući svom broju zatvorenika ne sme postati instrument dominacije nad drugim regionima zato što imaju manje stanovnika. U Srbiji svi moramo biti ravnopravni. Srbija može da preživi kao država, ali neće preživeti, ne samo zbog ove vlade, ona neće preživeti ako se više trudi na kosovskom jugu, nego na vojvođanskom severu. Srbija mora na sever, u novu Evropu, a ne na jug u zaostale nahije stare Turske. Vojvodina traži vlast nad svojom naftom i hoće slobodan izvoz žita. Ko hoće na jug za prstom Mihajla Obrenovića, na Trgu Republike u Beogradu, neka ide na jug, srećan mu put. Vojvodina sledi put Čarnojevića i Dositeja Obradovića, na sever i tamo, u zajedničku Evropu, stići ćemo sa Srbijom ili bez nje, neka Srbija odluči. Koalicija "Vojvodina" nudi saradnju svim patriotskim političkim snagama u Srbiji koje žele savremeni ustav i Srbiju, u kojoj će svi njeni narodi i građani i regioni biti ravnopravni. Da Kosmet ostane u Srbiji, da živi Srbija i živela slobodna Vojvodina.
Ima reč narodni poslanik Kragović Ljubomir, a neka se pripremi narodni poslanik Ahmeti Ramadan.
Poštovano predsedništvo, poštovani dame i gospodo, narodni poslanici, članovi Vlade Republike Srbije, pred nama je Predlog zaključaka Vlade Republike Srbije, Vlade narodnog jedinstva, za konkretno rešavanje problema Kosova i Metohije. Moram da priznam da je današnji zadatak broj jedan Vlade nacionalnog jedinstva da očuva prostor Kosova i Metohije, a time da sačuva Srbe i srpstvo uopšte. Ovo čime se mi bavimo danas su samo posledice, a ja bih malo i o uzrocima koji su na to uticali, kao i na samo stanje danas na prostorima Kosova i Metohije. Nasilna kolonizacija i imperijalizacija srpskog etničkog prostora Kosova i Metohije traje već više vekova. Da podsetim, Srbi su doselili na Balkan od 4. - 7. veka i zauzeli područje današnje Makedonije do Raške, Zetu i Dalmaciju do Zadra, i područje Siska u Hrvatskoj. Srbi su u 8. i 9. veku formirali svoje ranofeudalne države, Rašku, Zetu, Zahumlje, Neretvansku oblast, a u 10. veku Bosnu. Za vreme dinastije Nemanjića od 12. do 15. veka Kosovo i Metohija su postale centralne oblasti srpske državne kulture i duhovnosti. Na tom prostoru su izgrađeni najlepši manastiri u Evropi, koji i dan danas predstavljaju bisere svetske kulturne baštine i nenadmašne spomenike arhitekture, slikarstva i pismenosti. Padom srpskog carstva i dolaskom Turaka i njihovom vladavinom, koja se ogledala u nasilnoj islamizaciji i albanizaciji Kosova i Metohije dolazimo da podatka da od 95% srpskog stanovništva danas imamo oko 15% srpskog življa na prostorima Kosova i Metohije. U ovom procesu islamizacije i albanizacije Kosova i Metohije velike zasluge ima i Komunistička partija Jugoslavije. Nasilna albanizacija Kosova i Metohije bila je državno partijska, politička, njen državni program koji se sastojao iz dva dela - preseljavanje Šiptara iz Albanije na srpska imanja i drugo, proterivanje Srba sa njihovih ognjišta, zabrana njihovog povratka 1945. godine i stalna državna podrška fašističko-nacionalističkim snagama Šiptara da progone i ubijaju Srbe. Oko 300.000 Šiptara je doseljeno od 1945. godine, što čini 1/5 današnjeg srpskog stanovništva. Pored velikih seoba Srba, koje su se desile pod Arsenijem III Čarnojevićem i Arsenijem IV Jovanovićem, najveća seoba Srba se desila za vreme komunističko-brozovske vladavine Komunističke partije Jugoslavije i Saveza komunista, tj. komunista koji su uspeli da proteraju više stotina hiljada Srba sa Kosova i Metohije. Trend nasilne albanizacije Kosova i Metohije aktuelan je i danas, kada se uz pomoć zapadnih moćnika pokušava sprovesti plan šiptarskih separatista, koji se sastoji iz tri dela. Etnički čisto - Kosovo i Metohija, Kosovo Republika i treći deo - velika Albanija. Ove ciljeve šiptarski separatisti pokušavaju da ostvare najgorim metodama , a to je terorizam. Terorizam kao najveće zlo savremenog sveta, a Vlada Republike Srbije mora ga ugušiti i uništiti bez obzira na pritiske koji dolaze od strane pojedinih svetskih moćnika. Kosovo i Metohija je Srbija i to mora biti sve dok postoji Srbija. Zastrašujuće je to da ideje, logori, krematorijumi, masovna ubijanja srpskog i ostalog stanovništva, koji se ne slažu sa idejom šiptarskog terorizma, postoji i događa se na kraju dvadesetog veka. Šiptarski teroristi, uz pomoć i dodatak, kao i obuku svojih snaga u Albaniji, danas zemlji sa najvećim leglom terorističkih bandi, zemlji u kojoj se pripremaju snage za najmračnije ciljeve terorizma, moraju biti osuđeni od strane Evropske zajednice i celog sveta. Mora se prestati sa finansiranjem i podrškom šiptarskih terorista. Vlada Republike Srbije, Vlada nacionalnog jedinstva uspela je da razbije i uništi terorističke bande i mora na tome raditi, sve do totalnog uništenja šiptarskih terorista, kao i same ideje o stvaranju velike Albanije na prostorima Kosova i Metohije. Mora se obezbediti mir i normalan život građana na Kosovu i Metohiji. Moraju da se stvore uslovi za dogovor sa onima koji žele da se dogovaraju, koji poštuju Ustav i zakone države Srbije i da stvore uslove za popis stanovništva na Kosovu i Metohiji radi utvrđivanja strukture stanovništva koje živi, pošto postoje razni podaci, kao i izvršiti reviziju matičnih, zemljišnih, katastarskih knjiga zato što su one falsifikovane za vreme prethodne vladavine Šiptara. Poštovane kolege narodni poslanici, moram da pohvalim junačku borbu pripadnika Vojske Jugoslavije na graničnom pojasu prema Albaniji i pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova na uništavanju terorističkih bandi širom Kosova i Metohije, a ujedno i žal za pojedincima koji su poginuli, pojedinim policajcima, građanima kidnapovanim Srbima, koji su ostali i koji su oteti, zverski mučeni, masovno ubijani od strane šiptarskih terorista. Moram da pohvalim i hrabrost i odlučnost Srba na Kosovu i Metohiji koji su odlučili da ostanu da se bore, da sačuvaju svoja vekovna ognjišta, koje već mesecima nerado daju, čuvaju ih, kao i svoja sela i gradove. Na kraju, podržavam predlog mera Vlade Republike Srbije, Vlade narodnog jedinstva, ka normalizaciji stanja na Kosovu i Metohiji. Hvala vam.
Ima reč narodni poslanik Ahmeti Ramadan, a neka se pripremi narodni poslanik Stevanović Veroljub.
Poštovani poslanici, poštovano predsedništvo i ja ću nešto da kažem o ponuđenom programu. Ponuđeni materijal Vlade je u duhu dosadašnjih stavova zvanične politike koja je u poslednjoj deceniji, odnosno ona ima svoje osnovne postulate konfrontaciju sa demokratskim principima uređivanja državne zajednice, što za posledicu ima konfrontiranja sa svim međunarodnim organizacijama i sve veću međunarodnu izolaciju Jugoslavije. Politički pokret u Srbiji, čijim delovanjem se najviše doprinelo u rušenju Ustava iz 1974. godine, čitavo vreme svoju snagu crpi iz obećanja o brzom i efikasnom rešavanju kosovskog pitanja. Kako se rešava u poslednjoj deceniji kosovski čvor manje-više svima nam je poznato, a to su pre svega: arbitražne i nametnute ustavne promene, čime je degradiran ustavni položaj Kosova. Sledeće su vanredne mere Narodne skupštine kojima su uvođene prinudne mere u svim većim privrednim subjektima Kosova, zatvaranje i ukidanje Radio-televizije Priština na albanskom jeziku i velikog broja drugih javnih ustanova. Sledeće je prestanak finansiranja školstva na albanskom jeziku, isterivanja iz školskih objekata svih učenika i studenata albanske nacionalnosti, isterivanje iz radnog odnosa preko 100.000 radnika i ubijanja na desetine demonstranata u ulicama Prištine i drugih kosovskih gradova, među kojima je priličan broj dece, samo zbog toga što su protestirali protiv nametnutih političkih i ustavnih promena. Umesto obećanih rezultata, opšte stanje na Kosovu se stalno pogoršava, sve više je dolazilo do kršenja osnovnih ljudskih prava na osnovu izveštaja svih međunarodnih institucija, koje prate stanje ljudskih prava u čitavom svetu. Naravno, ovo je sve više doprinelo i internacionalizaciji kosovskog pitanja, a sve druge strane se do sada nisu pokazale i najmanje su miroljubive prema političkom pokretu na Kosovu. Tipičan primer nespremnosti za miroljubivo političko rešenje svakako predstavlja i dezavuisanje od strane državnih organa, postignutog sporazuma o rešavanju problema u obrazovanju. Tako se došlo do aktuelnog i veoma teškog, tragičnog stanja na Kosovu, koje se u međunarodnom javnom mnjenju, u rezolucijama najviše međunarodne organizacije i institucije naziva - humanitarnom katastrofom. Ovde se po inerciji, već poznatom stilu nastavlja konfrontacija sa čitavim demokratskim svetom, pa se tvrdoglavo nastoji dokazati da na Kosovu nema humanitarne katastrofe. Ja ću ovom prilikom, gospodo poslanici, da postavim jedno pitanje. Kako bi drugačije mogla da se nazove situacija u kojoj je na stotine porušenih, zapaljenih domova, na stotine hiljada je raseljenih ljudi, a oko 1000 ljudi ubijeno, među njima su i starci, žene, deca, a čak i odojčadi? Ja smatram, a ako treba odustaću od govora...
Molim vas, dozvolite narodnom poslaniku da govori.
Smatram, a to je i stav Partije za demokratsko delovanje, da je osnovni problem u rešavanju problema, a u vezi sa tim i stalna konfrontacija zvanične politike Srbije i Jugoslavije sa čitavim demokratskim svetom, to je sadržano u stavu srpske politike prema albanskom pitanju koje je postavljeno još u 19 veku. Ako su nacionalni programi iz prošlog veka na Balkanu mogli da se ostvaruju do početka ovog veka i to sa ogromnim gubicima, stradanju civilnog stanovništva, svakome je jasno da isti scenarij ne može da prođe na samom kraju 20 veka bez adekvatnog odgovora međunarodne zajednice, i ne može se uoči 21. veka, preko odbrane suvereniteta i integriteta države, opravdati stradanje civilnog stanovništva, a naročito dece, žena i iznemoglih staraca. Na kraju krajeva, od svog samog začetka države, ona je za svoj cilj imala organizovanje javnih institucija u opštem interesu svojih građana. Da postojeća vlast još uvek nije u stanju da rešava kosovski čvor, najbolje dokazuje položaj Albanaca u Preševu, Bujanovcu i Medveđi, koji su daleko više nego u jednopartijskom sistemu diskriminisani na socijalnom, kulturnom i političkom planu, iako je albansko stanovništvo učestvovalo na svim dosadašnjim višepartijskim izborima, ono je sve dalje od ostvarivanja osnovnih ljudskih prava koja su zagarantovana međunarodnim konvencijama. U praksi se veoma često krše Ustavom i zakonima zagarantovana prava. U strukturama državnih organa Pčinjskog okruga,u kome oko 28% čini albansko stanovništvo, nijedan nije zaposlen. U državnim organima opštine Preševo sa 90% Albanaca, i u Bujanovcu sa 61% Albanaca, Albanci su samo simbolično zastupljeni, a na novoutvrđenim državnim organima, granični prelaz Preševo, nema nijednog zaposlenog Albanca. U javnim službama, obrazovanju, u privrednim organizacijama zaposlenost Albanaca je ispod svakog minimuma. Osnovno ljudsko pravo, koje je Ustavom i zakonima zagarantovano, je jednako pravo glasa. A u Bujanovcu je flagrantno kršeno zato što se opštinskim odlukama već 6 godina nameće takav sistem izbornih jedinica da naselja sa albanskim stanovništvom u odnosu na naselja sa srpskim stanovništvom imaju oko 2 puta veći broj birača po jednom izabranom odborniku. A o upotrebi sile od strane policije nad opštinskim rukovodstvom Preševa i krivičnim postupkom koji se vodi protiv predsednika ove opštine, jedinog Albanca koji na osnovu izbornih rezultata vrši ovu funkciju, ja sam ovu skupštinu upoznao i tražio formiranje anketnog odbora. Međutim, kao što znate, ovaj moj zahtev je potpuno ignorisan. Ne bih vas dalje zamarao ovakvim i sličnim primerima kojih ima napretek, ali bih još jednom potencirao neophodnost da Narodna skupština daleko više objektivnije, bez strasti iz prošlosti, sagleda problematiku o kojoj govorimo, ali i druga pitanja, nacionalnosti i nacionalnih manjina, u svetlu savremenih demokratskih principa i kriterijuma, kako bi stanovništvo ovih prostora Balkana krenulo konačno ka evropskim integracijama. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Veroljub Stevanović, a neka se pripremi narodni poslanik Srba Petrović.
Dame i gospodo poslanici, Kragujevac i Šumadija se pitaju - koji je to greh počinila Srbija pa su nam ponovo zavedene međunarodne sankcije, a preti nam se i udarima NATO pakta? Da li Srbija isključivo brani svoju državnu teritoriju, koja je napadnuta i ugrožena? Da. Mi isključivo branimo ono što je naše, što je od stvaranja srpske države bilo naše, i što, dok je Srba i Srbije, mora biti naše. Srbija ne traži ni pedalj albanske ili ma čije druge državne teritorije. Srbija ne osporava ni jedno ni ljudsko, ni versko, ni kulturno, ni imovinsko pravo Albancima koji žive u Srbiji. Srbija se bori protiv albanskog terorizma i nacističkih krečana - krematorijuma. Srbija na Kosovu danas brani povelju Ujedinjenih nacija, Dejtonski sporazum i temelje međunarodnog prava. Sve je ovo nesporno i jasno kao suza. Zašto smo onda kažnjeni i zašto nam se preti žešćim kaznama? Ovo pitanje upućujem u ime ratnika Šumadije iz dva svetska rata. I upućujem ga, pre svega, Rusima, Amerikancima, Francuzima i Britancima čiji smo saveznici bili u tim ratovima. Šumadija i cela Srbija podneli su najveće moguće žrtve u borbi protiv nemačkog hegemonizma u Prvom, i nemačkog nacizma u Drugom svetskom ratu. Nadali smo se da će današnja Nemačka prva i najodlučnije osuditi krematorijume albanskih nacista na Kosovu i zahteve za stvaranjem velikog albanskog rajha na Balkanu, kako bi pokazala Evropi i celom svetu da u toj državi više nema velikogermanskih ambicija i da sve što podseća na Aušvic i Mathauzen izaziva revolt kod Nemaca. Nažalost, današnja Nemačka je glavni pomagač albanskih terorista i nacista i kolovođa svetske kampanje za vojni pohod na Srbiju. Odbijamo da verujemo da će povampireni nemački hegemonizam i oživljeno neprijateljstvo prema Srbiji uspeti da na kraju 20-og veka povede Ruse, Amerikance, Francuze i Britance u napad na Srbiju. Ako bi se to nekim čudom i desilo, onda bi bombardujući Srbiju, Amerikanci, Rusi, Francuzi i Britanci bombardovali i svu svoju istoriju i sve svoje žrtve u Prvom i Drugom svetskom ratu. Šta nam je činiti ukoliko nam Nato pakt, predvođen Nemačkom, ispostavi ultimatum da kapituliramo pred albanskim nacistima i padnemo na kolena pred zahtevima za stvaranjem albanske države na teritoriji Srbije? Dozvolite mi da citiram reči predsednika SPO Vuka Draškovića: "Ako bismo prihvatili takav ultimatum, onda bismo počinili zločin nad sobom samima, jer bismo izdali i svoje pretke, svoju istoriju, svoju državu, istinu, pravdu i boga. Mi se nećemo ravnati prema sili koja je protiv nas, nego prema svetinji koju moramo da branimo". Nemci su 1941. godine kragujevačkom profesoru Miloju Pavloviću ponudili i život i slobodu samo da pogne glavu pred streljanjem svojih učenika. Srpski profesor je odgovorio da "u Srba profesor nije profesor sa katalogom samo" i otišao na gubilište sa svojim đacima. Takvi su Srbi bili juče, takvi smo danas, i takvi ćemo biti uvek. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Srba Petrović.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, današnja tema ne traži krupne reči i velika objašnjenja. U tom duhu predloženi zaključci omogućavaju nam da na budućnost Srbije i Jugoslavije gledamo sa stanovišta samopoštovanja njenih građana. Isti potvrđuju ispravnost svih mera koje je Vlada preduzimala za stabilizaciju prilika na Kosmetu. Suština je u tome da svi pokušaji, koji rešenje kosmetskog problema, pa i ovi disonantni tonovi koji se čuju u Skupštini, ne traže u poštovanju integriteta i suvereniteta Srbije i Jugoslavije, ne mogu naići na odobravanje. Kada se govori o Kosovu i Metohiji u Srbiji vlada duh zajedništva. Svaki naš čovek nosi Kosovo, gde god da ide, po čitavom svetu. Ono miri Srbe rasejane po svetu, zatrpava provalije, zaboravlja podele, otklanja netrpeljivost. O prilikama na Kosovu i Metohiji se govori jezikom zajedništva, a ne jezikom razlika i podela i tim se jezikom veoma dobro razumeju roditelji sa svojim sinovima. Na ovom problemu i ovde, i negde drugde, i svuda i uvek, i sin i otac, i unuk i deda imaju isto mišljenje. Ustav Republike Srbije ozvaničio je ravnopravnost svih građana, čime je sačuvana ideja zajedništva i Jugoslavije i zaslužuje da u svakoj prilici, pa i ovde, bude ponos ove zemlje. Srbija je građanska državau kojoj se poštuju sva ljudska i građanska prava i prava nacionalnih manjina. Primera radi navodim Vojvodinu, čija vam je nacionalna šarolikost 26 naroda svima poznata i nije smetnja skladnom životu. U Vojvodini se mešaju i susreću brojni kulturni uticaji i imamo pravo bogatstvo preplitanja različitih nacionalnih kultura. Niko nije ugrožen, nikome nije tesno, međunacionalni odnosi su dobri, i to je svima poznato. Isti zakoni i Ustav važei odnose se i na Kosovo i Metohiju. Ali, na Kosmetu je na delu terorizam, napadnuta je država i njeni građani, cilj je otcepljenje teritorije Srbije zarad ostvarivanja iredentističkih snova o velikoj Albaniji. Odgovor naše države bio je primeren situaciji, sve u cilju da se zajedno živi, normalno, u miru, dostojanstvu i punoj bezbednosti. Terorističke bande, delovanjem državnih organa, i to veoma profesionalno, u okvirima zakonskih propisa, slomljene su i uspostavljen je red i mir, u interesu svih građana koji tamo žive. Primenjeni su postupci odbrane utemeljenih principa pravne države, i to onako kako bi to činili časni i umni ljudi iz naše prošlosti. I pored toga, mi se, gospodo narodni poslanici, danas nalazimo u situaciji da dokazujemo poštenje i humanizam, vrline po kojima smo u svetu poznati. Nikada našoj zemlji nisu bili svojstveni postupci nečoveštva. Na Kosovu i Metohiji štiti se svaki pojedinac, ma kakvog mnenja bio, isto onako kako bi se štitio i na bilo kom delu Republike Srbije. Nijednapravna država neće dozvoliti svojatanje ili cepanje svoje teritorije, pa ni uspostavljanje paralelne vlasti.Oko toga pogađanja nema. Obračun sa teroristima mora biti konačan, a seme zla uništeno. Veoma dobro razumemo i starateljstvo sa stanovišta novoevropske politike. Pod firmom demokratije, servira nam se sila, Nato postupci i nemačke frustracije. To je samo podvrgavanje disciplinskim pravilimaZapada i ispunjavanje njihove volje. Preko Kosova i Metohije Zapad želi da uređuje odnose unutar Srbije. Kosmet je teren, a u igri su Srbija i Jugoslavija. Radi se o povlačenju konaca, koji su providnih namera i za moćnike vešte tom zanatu, ali Srbija se neće dati. Mi znamo da Srbija bez Kosova i Metohije nije Srbija, već osakaćena i pognuta. Srbija uspešno brani svoju teritoriju i nikakva galama spolja neće je odvratiti od tog cilja. Civilizovan razgovor, na kome bi predstavnici albanskih partija pokazali da imaju dobru volju za dijalog, uz osudu terorizma,vodio bi rešavanju situacije. Sve ostalo je samo šema zaluđivanja ljudi i stvaranja konfuzije. Od svega je važniji mir, sigurnost za sve, a njega mogu da garantuju samo zvanični organi Republike Srbije. Poštovani narodni poslanici, sadašnje i predstojeće vreme tražipostojanost i odgovornost, i ne samo to, već, kako bi kazao mudrac, i jačinu duše, sposobnost da se odoli iskušenjima, aFrom bi rekao: "Jačina duše omogućava da se kaže ne, tamo gde svet očekuje - da". Poštujući državne i nacionalne interese, mi poštujemo i naredbe kosovskog zaveta, a one su svete, u njih se ne sumnja, one nas čine čvrstima i složnima, sada kada su pritisci učestali, ti zahtevi su obavezni i druge zapovesti ne mogu postojati. U protivnom, izgubili smo svoj identitet, ostali bismo bez svojih korena, napušteni i potpuno sami. Braneći Kosovo i Metohiju, mi branimo svoje. Ta svest, vidim, dominira ovde u Skupštini, kao i istrajavanje našeg predsednika, Slobodana Miloševića, da se problemi Kosova i Metohije rešavaju isključivo mirnim putem, uz istovremeni ekonomski oporavak, veće zapošljavanje, povećavanje standarda i punu nacionalnu ravnopravnost. I ne samo ta svest,ta svest doživljava punu prosvetljenost i čini nas ne samo obaveznima da Kosovo i Metohiju ne damo, već i apsolutno jedinstvenim i neustrašivim. Braneći Kosovo i Metohiju, mi branimo svoju autentičnost i to je izvor naše snage, a to svet ne želi da razume. Samo ljudi koji svoju zemlju priznaju, poštuju njene zakone, mogu se nadati dostojnoj budućnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, nastavljamo tačno u 14,30 časova. Poštovani narodni poslanici, molim vas da zauzmete mesta, nastavljamo sa radom. Ima reč narodni poslanik Džemail Suljević, a neka se pripremi Branislav Pomoriški (pošto Džemail Suljević nije prisutan, ima reč Branislav Pomoriški).
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, problem Kosova traje već 10 punih godina. Evo, posle 10 godina republički parlament se sastaje da na tu temu progovori šta ima o tome da se kaže. Po ko zna koji put, evo, stavljeni smo pred svršen čin. Znači, ono što je 10 godina rađeno mimo vas, narodnih poslanika, dakle mimo izražene narodne volje, mi faktički treba ovde da aminujemo i da kažemo da je to dobro urađeno i da je to tako trebalo da se radi. Kao ozbiljni ljudi moramo porazgovarati i o uzrocima, a ne samo da analiziramo posledice onoga što se radilo. Da bismo analizirali uzroke, moramo se setiti šta je u tih proteklih 10 godina rađeno i kako je uopšte problem u ovakvoj meri eskalirao i nastao. Sećate se da je zapravo sve počelo kada je naš gospodin predsednik obećao srpskom narodu na Kosovu da niko ne sme da ih bije. Nažalost, evo do dana današnjeg dogodilo se da ima desetine mrtvih, hiljade prognanih itd. Takođe se sećate da je raspisan Zajam za preporod Srbije, koji je trebalo da reši neuralgične zone tadašnje naše države u povoju, da reši pitanje nerazvijenih područja, među kojima je bilo i Kosovo, da se otvore nova radna mesta, da se mladi ljudi tamo vrate i da se izmeni etnička struktura u korist srpskog življa. Nažalost, ta radna mesta nisu otvorena, srpski narod se tamo nije vratio, a od Zajma za preporod Srbije teško da je ko video dinar gde je otišao. Ono što smo dobili jeste da smo dobili multinacionalnu BK-korporaciju, koja danas ima vrlo malo veze sa Kosovom. Takođe se sećate Programa za Kosovo, po kome je dnevno na Kosovo odlazio milion dolara. Danas nam treba dva miliona dolara za policiju i vojsku, kako bismo iz tog kola izašli. Ja kao Vojvođanin i ekonomista razmišljam da je trebalo uraditi drugačije. Te pare, ili deo tih para, trebalo je usmeriti u Vojvodinu, u njenu poljoprivredu, u njenu naftu, u njenu industriju. Sa tim efektima, koje bismo dobili da smo te pare uložili u Vojvodinu, Vojvodina bi danas bila jedna od najrazvijenih regija u Evropi. Srbija i Jugoslavija bi bile u Evropskoj uniji,a srpski narod, gde god živeo po Evropi ili svetu, bio bi cenjen, za razliku od situacije koju imamo danas. Albanski narod bio bi lojalan takvoj državi, jer bi živeo u državi, u kojoj se daleko bolje živi od one, koju oni sami hoće da prave. Sada dolazimo do one ključne stvari, do ključnog problema, gde je rešenje za Kosovo. Rešenje za Kosovo sigurno nije vojnim putem na Kosovu. Rešenje za Kosovo jeste rešenje svih problema Srbije, koje ima. A njeni problemi proističu upravo iz ogromnog nivoa centralizacije vlasti, koju ona trenutno ima. Vidite, tu imamo klasičan sindrom dobrog i lošeg deteta. Mi imamo majku Srbiju, imamo jedno dobro dete, koje uči, radi, vredno je, poslušno, ne protivreči kad mu se nešto kaže. To je Vojvodina. Ono biva kažnjeno. Imamo drugo dete, koje je neposlušno i ono biva nagrađeno za svoje "nestašluke". Ono što treba uraditi i što mi tražimo, mi to ne tražimo samo za Vojvodinu, tražimo to i za našu Šumadiju, za naš Beograd, za naš Sandžak i za sve regione u ovoj državi, koji imaju istorijsko i ekonomsko opravdanje da takvi postoje. Kada se takva država Srbija napravi, ona će biti demoktratska i decentralizovana. Ona će automatski u takvoj situaciji rešiti i problem Kosova. Ja za vas imam jednu molbu. Kada dođe do redefinicije naše zajedničke države, ja vas samo molim da ovo uzmete u obzir i da ne zaboravite ni našu Vojvodinu, ni naš Sandžak i sve naše regione, koji imaju istorijsko i ekonomsko opravdanje da postoje. A Vojvodina će sa svoje strane znati da vam to višestruko vrati, kao i do sada.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Džemail Suljević, a neka se pripremi narodni poslanik Fevzija Murić.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo poslanici, prije nego što iznesem stav ispred politike Bošnjačkog nacionalnog vijeća Sandžaka, izneću jedan naš opšti stav, vezan za odavanje pošte ili rahmeta poginulim na Kosovu. Odajemo poštu i rahmet svim poginulima na Kosovu, dakle žrtvama jedne pogrešne politike aktuelnog režima. Što se tiče našeg stava za rešavanje svih političkih pitanja, veoma je jasan. Mi smo protiv upotrebe sile za postizanje političkih ciljeva i nametanja političkih rešenja uopšte i generalno. Takođe, pogrešnom politikom aktuelni režim je doveo zemlju u opasnost i izazvao međunarodnu zajednicu da može preduzeti vojnu interveniciju. Potpuno sigurno, po našem mišljenju, neće biti Vlada dovedena u opasnost, niti mi, kao poslanici, ali je sasvim izvesno da će nedužni regruti i drugi ljudi koji su angažovani na određenim poslovima biti ugroženi ili, bar, mogu biti ugroženi. Što se tiče zaključaka koje je predložila Vlada Republike Srbije, po mom mišljenju, zaključci ne rešavaju aktuelni problem. Prvo, ne rešavaju problem Kosova. S druge strane, ne rešavaju druga politička pitanja o kojima je govorio gospodin Kasa. Svi smo saglasni s tim - to je konstatacija predstavnika Vlade Republike Srbije - da je ova država višenacionalna, da je multikulturalna, da je multikonfesionalna i da treba rešavati sva pitanja koja postoje kao nerešena pitanja. Takođe, smatramo da aktuelni problem Kosova ne može da se reši silom i ne može da se reši samo voljom ili stavovima jedne strane, kao što se nije moglo ništa postići sa onim referendumom. Moram još jednom da podvučem da predloženim zaključcima ništa neće da se postigne, niti će privremeno veće koje se predlaže i privremeni predsednik tog izvršnog veća neće ništa rešiti. Nemojmo se zanositi, nemojmo se zavaravati, moramo biti realni i iskreni prema postojećm problemu. Ako hoćemo da realno posmatramo stvar, radimo nešto što neće doneti nikakve rezultate. Na kraju, hteo bih još jednom da predložim da ova država i odgovorne institucije i pojedinci zaustave zlo koje se dešava na Kosovu, da prihvate i da traže predstavnike međunarodnih organizacija da pomognu u rešavanju situacije na Kosmetu i da pomognu u rešavanju drugih nerešenih pitanja, kao što je položaj i status Sandžaka i Bošnjaka Sandžaka Jugoslavije. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Fevzija Murić.
Meni potpredsednik Vlade upućuje pretnju. Ako je opasno, da odustanem od diskusije.
Nije pretnja, nego savet da budeš pametan.
Videćemo ko u ovoj situaciju treba da bude pametan. Poštovani gospodine predsedniče, poštovano Predsedništvo, dame i gospodo poslanici, s obzirom na suštinu današnje tačke dnevnog reda, ne bih se upuštao u neku posebnu elaboraciju. Isključivu krivicu za sadašnje stanje u zemlji nalazimo u Albancima, u međunarodnoj zajednici, u Amerikancima itd. Treba da postavimo pitanja da li je baš tako. Mi se danas, na žalost, isključivo bavimo posledicama jedne sulude desetogodišnje politike režima. O uzrocima se malo govori. U izveštaju takođe. O ulozi i krivici režima za celokupno stanje se ne govori. Suvišno je govoriti o ratnim posledicama jednog nerešenog i dosta ubajaćenog političkog problema. Štetno je sebe kvalifikovati nevinim, a druge teroristima. Postaviću pitanje: Ko su teroristi koji su ubijali i kidnapovali Bošnjake u Sandžaku, spaljivali njihove kuće i izvršili etničko čišćenje u zapadnom delu Sandžaka? Koliko je za to sve kriva država i koja je bila njena uloga u svemu tome? Ja sam na prolećnom zasedanju Narodne skupštine molio vas da se otvori rasprava o tome, o tim pitanjima, da ne bismo govorili da neko iskrivljuje istinu, a da neko govori isključivo istinu. Niste bili spremni da prihvatite raspravu o kidnapovanim ljudima u Severinu i Štrpcima. Na žalost, desila su se kidnapovanja i ubistva na Kosovu, kao i sve ono što je Vlada navela u svom izveštaju o stanju na Kosovu. Da se tada iskreno pristupilo rešavanju ovih problema, bar problema koji krše osnovno ljudsko pravo na život, možda bi na Kosovu situacija bila sasvim drukčija, možda se ne bi desila ovakva situacija, a i da se desila, možda bi bila blaža. Na žalost, niste bili spremni na to, kao što ni danas niste spremni da otvorimo neka pitanja i probleme ne samo Kosova i albanske zajednice, nego i svih drugih koji žive u ovoj zemlji. Kada ćete biti spremni, mi ne znamo. Šta još treba da se desi u ovoj zemlji da biste bili spremni. Moraćete biti spremni. Nikada u politici ne recite nikada. I pored svega preživljenog, Bošnjaci u Sandžaku i dalje pokazuju svoju lojalnost ovoj državi. Pre svega, to smo pokazali izlaskom na izbore, svojim prisustvom u ovom parlamentu, svojom željom da odavde, sa ovog mesta, rešavamo probleme, a ne gledanjem preko puščane cevi. Samim tim što naš narod pokazuje lojalnost ovoj državi, samim izlaskom na izbore i pokazivanjem svoje lojalnosti u svim drugim sferama života, naš narod zaslužuje da i država promeni odnos prema njemu i da se ponaša u skladu sa poštovanjem naših ljudskih, građanskih, nacionalnih i verskih prava. Po svim međunarodnim dokumentima koja su pomenuta u izveštaju Vlade država ima obavezu i odgovornost da reši status Bošnjaka i status Sandžaka. Ja vas molim i tražim od ovog parlamenta i od Vlade da pokrenu postupak za rešavanje ustavno-pravnog položaja Bošnjaka u Jugoslaviji.
Ima reč narodni poslanik Svirčević Ratimir, a neka se pripremi narodni poslanik Ibro Vait.
Poštovani poslanici, pitao bih nešto gospodina predsedavajućeg u vezi tehnologije zakazivanja ove današnje sednice. Ja imam nekih primedbi, pa bih molio da se u ovoj prilici razreši. Dobili smo prvo predlog Vlade, nekakav papir, da ga je mesna zajednica poslala mislim da ne bi imala kvorum. Dalje, poziv je bio predlog Vlade, potpisan od jednog člana Vlade i na kraju je išao jedan telegram u kome se reklo da će tema biti ta i ta, a što se tiče zaključaka možete ih pročitati u dnevnoj štampi. Zašto nam niste poslali po primerak te dnevne štampe, pa bi bar podigli tiraž nekim od tih listova. Ja znam jednu stvar, da su četiri stranke, kako ste rekli parlamentarne, koje imaju poslaničke klubove, ne mogu da se setim tačne formulacije, sele, bilo je u sredstvima informisanja i dogovorile se oko ovih zaključaka. Molio bih za ubuduće za ove stranke kojoj ja pripadam, to je Reformska demokratska stranka Vojvodine, izabran sam na listi Koalicije Vojvodine, a sada sam u poslaničkom klubu demokratskih partija, da imate malo razumevanja i prema našoj poziciji, da na vreme dobijamo ono i da saznamo ono što vi unapred par dana znate. Ja sam danas prvi put video zaključke i šta mogu da kažem? Da mi mali i nekvalitetni Srbi, autonomaši i reformisti, smatramo ...
Molim narodne poslanike da ne dobacuju sa mesta.
Stao sam kod toga da smatramo da ste u dobroj meri i vi sami krivi za ove nedaće u Srbiji. Vaša nacionalna euforija, bahatost, doveli su do gubitka većine srpskih zemalja, kako ste vi to voleli nekada da kažete, a mi kažemo i do gubitka većine srpskih vrednosti. Unesrećeni su Srbi koji su živeli ili još pokušavaju da žive i tamo i ovde. To je sasvim svejedno. Danas je na redu Kosovo, a mi osećamo da smo sutra mi iz Vojvodine na redu, a prekosutra ko zna ko. Da kažem nešto oko ovih zaključaka. Ja lično nisam znao u kojim novinama je objavljeno. Uzeo sam "Novosti", tamo nije bilo, u opozicionoj štampi nije bilo, posle sam shvatio da je bilo samo u "Politici" i zato sam spominjao tiraž. Sve zaključke koji idu u pravcu rešavanja problema, smanjenja problema na Kosovu, ublažavanje patnji tog naroda tamo bez obzira koje je vere, nacije i sve ostalo, podržavamunapred. Međutim, mislim da ovi zaključci nisu to. Ovaj zaključak broj jedan kaže da je isključiv razlog problema na Kosovu albanski separatizam i terorizam. Slažemo se da u velikoj meri postoje vrlo nepravednog ponašanja od strane albanske manjine u delu separatizma i terorizma, ali mislimo da ima dosta posledica. Vi govorite samo o uzrocima, a posledice su desetogodišnjeg nerada u toj pokrajini. Ja sam očekivao da će u ovim zaključcima biti praktičnih rešenja, da ćemo čuti ko, s kim, zašto, kako i kada pregovara, ko su pregovaračke strane, šta su pregovaračke platforme, šta to Albanci traže, a što pregovarači iz Srbije ne mogu da ispune, da li postoje neke dodirne tačke? Čemu nama zaključci koje smo mogli u štampi da čitamo? Ne samo u subotu, nego sve ove dane, na svim radio stanicama, na svim televizijama jedno isto se vrti, a to je da je Srbija za ravnopravnost, za humanost, da će svima biti jako lepo i krasno i da ćemo se uskoro o svemu dogovoriti. Vaš odnos prema Kosovu vređa i nas Vojvođane, pre svega Srbe koji smo u većini, ali i Mađare, Slovake, Hrvate, Rumune, Rusine, Ukrajince, Rome i ostale. Sada kada ste u škripcu spremni ste da Kosovu date sve ono što mi u Vojvodini od vas već godinama lepo, civilizovano i kulturno tražimo, a što vam ne pada na pamet da nam date, kao što vam do juče nije padalo na pamet da date ni Kosovu. Znam da vam ovo danas ništa ne znači, ali isto tako znam da će vam kao i u slučaju Kosova sutra značiti i to veoma mnogo. Ja se danas u stvari ne obraćam vama. Obraćam se razumnim građanima u Srbiji. Kako to narod kaže - tek da spasem dušu. Ovako ništa nećete rešiti sve dok ne shvatite da ni danas ne rešavate pitanje Kosova, već Srbije. Srbija je bolesna, a u njoj je Kosovo samo jedan od akutnih bolesnika. Ovako kako vi radite biće danas Kosovo, a sutra Vojvodina, Sandžak, Šumadija, Mačva i ostalo. Već danas to treba rešiti zajedno, jednim projektom, a taj projekat mora da ima svoje osnovno obeležje, a to je demokratizacija i decentralizacija Srbije. Na današnji dan ovde je spomenuto i sa vaše strane jedan izuzetan jubilej. O svačijem imendanu, na svaki drugi povod vi spomenete Ustav iz 1990. godine, da je Srbija bila u tri dela, a sada je cela itd. Svih tih slogana se sećamo. Svi znamo da je te 1990. godine Srbija u stvari upala u pravno politički sistem tadašnje države, SFR Jugoslavije. Time uopšte ne amnestiram ostale republike. Ostale republike su krenule tim putem i neke otišle daleko dalje. Vi ste tim ustavom ukinuli lokalnu samoupravu, a od autonomije u pokrajinama je ostao samo naziv. Postavlja se pitanje šta sada da radimo? Tu i leži sadašnji problem države Srbije, pa i Kosova. Imate jedan ustav koji je tvrd, jedan od najtvrđih u Evropi. Potrebna je dvotrećinska većina da bi se on promenio, referendum itd. Vi u sadašnjim ustavnim rešenjima nećete rešiti pitanje Kosova i zato vam predlažem sa ovog mesta da celovito rešavate problem Srbije. Srbija se mora demokratizovati i decentralizovati. Način kako vi shvatate Srbiju i njenu državnost nije način kako to svi u ovoj zemlji shvataju. Sada je prelomni momenat. Ako se prelomi na vašu stranu, bojim se da ćete ostati bez Srbije, a i mi ćemo ostati bez Srbije i u tome je problem. Mi nemamo dovoljno snage i to ću vam priznati, ali naša deca će vam na lepom srpskom jeziku reći šta misle o vama kada dođe vreme. Albanska deca neće to uraditi, a znate zašto? Zato što ne znaju jezik, jer kada je sve ovo počelo oni su imali sedam - osam godina, a sada imaju devetnaest - dvadeset i jednostavno jezik ne znaju. Tu ćete dobro proći, neće ništa moći da vam kažu jer ne znaju jezik. Ja sam eto smogao toliko snage da vas upozorim, da javno mnjenje ne misli da svi misle onako kao što velika većina vas ovde misli. Što se tiče predloga, gospodo, za, moram sada da pročitam: " privremeni organ", znači Izvršno veće, gospodin ministar Anđelković je predložen? Da li sam u pravu? On je danas aktuelni ministar sporta. Da li je tačno? Postavljam pitanje - da li će on te svoje aktivnosti nastaviti na Kosovu? Mislim da ima izuzetan teren da razvija streljaštvo, ima kadrove sa jedne i druge strane i možemo izuzetno lepe rezultate postići. Ja verujem da vam je to bio razlog. Jesam li u pravu? Hvala vam gospodo.
Ima reč narodni poslanik Ibro Vait, a neka se pripremi narodni poslanik Blažić Milovan.
Gospodine predsedniče, članovi Vlade, kolege poslanici, Republika Srbija kao građanska država deklarisana u svom najvišem aktu, ima svoju ustavnu, pravnu i političku orijentaciju da afirmiše građane, sve različitosti koje nude nacionalne zajednice u Republici Srbiji i SRJ. Republika Srbija je svoju spremnost za ostvarivanje nacionalne ravnopravnosti stavila u svoje ustavne temelje i pokazala i pokazuje i dalje političku volju, angažovanje da se o pitanjima prava nacionalnih manjina može uvek raspravljati i uvek poboljšavati i unapređivati. Mnoge države, koje govore o građanskim slobodama i pravima čoveka, nemaju u osnovnim dokumentima ni reči o nacionalnim manjinama, a mnoge su često definisane kao nacionalne države. Srbija svoju politiku nacionalne ravnopravnosti zasniva i na tome što jedna trećina stanovništva Srbije nije srpsko i to je most razumevanja i jačanja poverenja među narodima i nacionalnim zajednicama, među ljudima, razumevanje i poštovanje kultura, jezika, običaja, vera i slično. Takva politika zahteva i razumevanje i poštovanje integriteta i teritorijalnog suvereniteta Republike Jugoslavije. To ona u potpunosti i zaslužuje. Na Kosovu i Metohiji živi preko 100.000 muslimana, oko 150.000 Roma, Turaka, Goranaca i drugih. Ove nacionalne manjine i zajednice moraju u potpunosti biti još više afirmisane takvom političkom orijentacijom kakvu ima Republika Srbija, oni su bili na ivici gubljenja identiteta. Albanska nacionalna manjina, godinama trovana separatističkom ideologijom i samovoljnim isključivanjem iz političkog života Republike Srbije, dozvolila je da je vode lideri, koji ni među sobom nisu mogli da se dogovore, a koji su na kraju ostavili albanski narod kao politički objekt jedne politike koja se zasniva na ubijanju, kidnapovanju, masakriranju, pritiscima raseljavanja ljudi i drugo. Time su pokušali da stvore iluziju o stvaranju nekakve nezavisne države. Dakle, terorizam i oružane bande su najekstremniji oblik jedne iskrivljene ideologije o nekakvoj samostalnoj i nezavisnoj državi, na prostoru duhovnog, kulturnog i istorijskog ishodišta suverene države Srbije i Jugoslavije. U pitanju je ideologija prema kojoj najodgovorniji lideri političkih partija Albanaca u svom viđenju takve države, niti spominju, niti računaju na veliku brojku nacionalnih zajednica koje žive na Kosovu i Metohiji, skoro od pamtiveka. Upravo je naša obaveza time i veća i odgovornija. Mi moramo Republiku Srbiju da branimo svim sredstvima, moramo je poštovati i voleti još više, biti na njenom braniku, uvek kada zatreba. Ljubav je zasnovana na interesu da je država spremna da štiti, brani, afirmiše sve svoje građane koji priznaju državu. Samo u takvoj državi nacionalne manjine mogu doživeti punu afirmaciju. Posle svega, država Srbija je još uvek spremna na dijalog i prevazilaženje krize na Kosovu i Metohiji mirnim putem i dogovorom, ništa manje ne nudi od onoga što je na početku nuđeno. U stvaranju državnih organa i institucija na Kosovu i Metohiji, moraju biti uključene sve nacionalne zajednice bez ikakve majorizacije i bez ikakve improvizacije. Treba stvoriti jednake i iste uslove, sve mogućnosti zajedničkog života i rada svih ljudi, svih naroda i nacionalnih manjina. Jedino je to perspektiva Kosova i Metohije, jedino je to perspektiva albanskog naroda i svih drugih koji žive u Srbiji. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Blažić Milovan, a neka se pripremi narodni poslanik Ninoslav Rajević.
Dame i gospodo, iredentizam i separatizam, terorizam na Kosovu nije nastao u poslednjim vremenima, niti možemo pričati i pravdati ga nekakvim nepoštovanjima ljudskih prava ili prava nacionalnih manjina. Iredentizam, separatizam ima dublje istorijske korene i ima jednu istorijsku genezu. Nastaje u periodu titoizma, nastaje u periodu ideologije koja se može nazvati i simbiozom, simbiozom ustaške i simbiozom kominternske ideologije. U to vreme na Kosovu se vrši sistematski problem srpskog stanovništva, a Srbi koji su najveće svoje žrtve podneli za stvaranje onakve Jugoslavije, sada dolaze u poziciju neravnopravnosti, da ih proganjaju stalni pritisci, uklanjanje sa posla, sistematsko uklanjanje srpskih kadrova i sve to dovodi do jedne situacije, da jedan narod u svojoj kolevci ne može da bude svoj na svome. To je u stvari geneza i nastanak, zašto je došlo do ovih sadašnjih vremena. U uslovima kada se srpski narod osvestio, udarcima koji su nanošeni decenijama, u uslovima kada je želeo da bude samo ravnopravan na svojoj teritoriji, nastaju uticaji separatista na Kosovu. Separatisti i iredentisti na Kosovu delovali su i u uslovima kada je Enver Hodžina Albanija, taj logor bunkera bio za njih obećana zemlja i u to vreme pokušavali su da cepanjem Srbije i pripajanjem Kosova Albaniji, stvore veliku Albaniju. Prema tome, to je ta prava istorijska geneza i to je istina sadašnjih događanja na Kosovu i Metohiji. Posebna priča kako međunarodni faktori danas gledaju na taj problem, međunarodni faktori šovinističku laž proglašavaju za istinu, terorizam za demokratiju, a žrtvu proglašavaju zločincima. Oni koji su nas u dva svetska rata ubijali, oni koji su u crno zavili mnoge zemlje i narode, danas istupaju sa pozicije neke njihove demokratije i prete nam bombardovanjem samo zbog toga što mi želimo da ostvarimo prava kao i oni, kao što i njihovi vazali imaju. Narod koji je veličinom žrtve, srpski narod, za najviša ljudska dostignuća, a može da se svrsta u najviše lestvice u svetu, danas dolazi u poziciju da mu se uskraćuje osnovno pravo da bude svoj na svojoj teritoriji. Srpski narod je na referendumu pokazao visok stepen samosvesti, nacionalne, duhovne, a takođe je srpski narod pokazao da je zreo i da neće biti razgovora i trgovanja sa njegovim teritorijama. Međutim, ponovo pokazuje visok stepen i humanosti, u uslovima teške ekonomske krize, odvajajući od usta praktično želi da pomogne svim onim beskućnicima koji su ostali bez svojih domova zbog uticaja terorista na Kosovu. Ponovo nudimo dijalog albanskoj nacionalnoj manjini. Dijalog je sigurno neophodan i on će dovesti do rešenja ukupne krize na Kosovu i Metohiji. Samo o jednom nikada ne može biti govora, i o jednom nikada nećemo razgovarati, a to je da Kosovo može biti otcepljeno od Srbije. Kosovo će uvek biti Srbija, uvek je bilo i tako će ostati. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Ninoslav Rajević, a neka se pripremi narodni poslanik Leposava Milićević.
Dame i gospodo, drago mi je što smo danas ovde i što smo jedinstveni u stavu da moramo da branimo Kosmet i Srbiju. Donosim, međutim, poruku našeg naroda sa Kosmeta da smo morali da se sastanemo dosta ranije i da smo morali delovati mnogo brže i odlučnije. Onog trenutka kad su albanski teroristi objavili da su formirali nekakvu njihovu oslobodilačku vojsku, kada su prepravili Kosmet mapama velike Albanije, kada su ubili prvog našeg vojnika i policajca, kada su počeli da kidnapuju i ubijaju civile - sva naša tri parlamenta, srpski, crnogorski i savezni, morali su da se sastanu i usvoje hitne mere za odbranu držva. Trebalo je proglasiti vanredno stanje svuda tamo gde vršljaju teroristi i krenuti na njih svim snagama naše države, državne odbrane, kako je to predlagao SPO. Dužni smo bili da ignorišemo sva upozorenja iz inostranstva da ne smemo protiv terorista upotrebiti prekomernu silu. Zamislite da neki banditi počnu da bejzbol palicama ubijaju američke građane, policiju, vojnike, tražeći otcepljenje od SAD. Ispada da bi američka vojska i policija bila obavezna da se protiv tih terorista bori isključivo bejzbol palicama kako ne bi došlo do prekomerne upotrebe sile. Trebalo je na albanske naciste da udarimo svom silom i da pozovemo vojne posmatrače NATO pakta, svetske diplomate, medije i da na licu mesta prate akciju naših sila, da se uvere da ne progonimo nenaoružane civile, nego samo teroriste, dagranatiramo samo kuće koje su teroristi, pretvorili u svoje bunkere, i da teroristi a ne naše snage progone civilno stanovništvo u šume i koriste civile kao taoce, kao živi štit prilikom obračuna sa našim jedinicama. Ovako je trebalo da radimo i ovako ćemo morati da radimo ukoliko se ispostavi da teroristička pobuna protiv naše države još nije slomljena. Držeći se međunarodnog civilnog i ratnog prava moramo da radimo brže, najbrže što možemo. Imamo posla sa neprijateljem koji ne preza od bilo kakvog zločina i bilo kakve prevare i podvale. Albanski kačaci i balisti juče, albanski teroristi danas u zločinima, prevarama i podvalama bili su i ostali svetski šampioni. Oni danas ne dozvoljavaju mnogim civilima da napuste šume i vrate se svojim kućama, iako ih država Srbija uporno poziva da se vrate i svima koji nisu počinili zločin garantuje bezbednost i daje svakovrsnu humanitarnu pomoć. Ti neljudi žele da izrežiraju humanitarnu katastrofu u nadi da će tako isprovocirati vojni pohod NATO-a na Srbiju. Nema humanitarne katastrofe albanskih civila na Kosovu i Metohiji. Ima samo pozorišne humanitarne katastrofe i to moramo objasniti svetu. Zašto gospođa Sadako Ogata nije ovih dana odvedena u selo Ada, pored rudnikaBelaćevac, da se uveri kako su pojedinci Albanci iz svog sela sa džakovima brašna i šećera, koje im je podelila besplatno država Srbija, napravili grudobrane iza kojih su pucali našoj policiji u leđa. Podržavajući predložene zaključke Vlade Srbije, smatram da oni moraju biti najhitnije pretočeni u državnu platformu o Kosmetu, sa posebnim naglaskom na svestranu zaštitu i sugurnost srpskog naroda u Pokrajini, i svih ostalih koji priznaju i prihvataju Srbiju za svoju državu. Albanija je blizu i ko hoće da živi u državi Albaniji ne mora mnogo da pešači. U Srbiji nikada neće biti albanske države. Moramo raditi brzo, mudro i odgovorno, jer braneći Kosovo i Metohiju mi ne branimo samo temelje Srbije, nego i veru, kulturu, istoriju i nacionalne vrednosti svih Srba na svetu. U ime SPO odajem priznanje Gorancima, Muslimanima, Turcima i svim Albancima na Kosmetu, koji su se skupa sa Srbima borili protiv velikoalbanskog terorizma, mržnje, zločina i nesreće. Sa njima smo za svaki dogovor i za garantovanje svih njihovih i pojedinačnih i nacionalnih prava. Sa onima koji pucaju u Srbiju i sa onima koji javno proklamuju za svoj politički cilj stvaranje albanske države, ili republike u Srbiji, nema o čemu da se dogovaramo, jer o razbijanju Srbije ni sa kim nećemo voditi pregovore. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Leposava Milićević.
Uvaženi predsedniče, poštovani predsedniče Vlade, drage kolege poslanici, terorističke aktivnosti na Kosovu i Metohiji, s jedne strane, povećale su zdravstvene potrebe stanovništva i otežale sprovođenje zdravstvene zaštite. S druge strane, nepovoljnim uticajem na ekonomiju cele zemlje, smanjile su mogućnosti za alimentiranje povećanih zdravstvenih potreba. Suočeno sa ovakvim teškoćama, Ministarstvo zdravlja donelo je niz dodatnih operativnih mera, koje su imale za cilj da sačuvaju postignuti nivo zdravstvene zaštite. Mere se uglavnom sastoje u preraspodeli materijalnih, kadrovskih, tehnoloških i drugih resursa i do sada su se pokazale efikasnim. Za ocenu obezbeđivanja i sprovođenja zdravstvene zaštite na Kosovu i Metohiji, u periodu januar - septembar 1998. godine, posebno je značajno istaći da je zdravstveno stanje stanovništva, mereno uobičajenim pokazateljima, i u očigledno pogoršanim bezbednosnim i ekonomskim uslovima, održano na nivou zdravstvenog stanja u prethodnim godinama. Pri tom treba istaći da je i ovih prethodnih godina bio dostignut takođe preraspodelom resursa iz cele zemlje i da je od strane međunarodnih faktora ocenjivan kao napredak. Tokom sprovođenja mera zdravstvene zaštite, nažalost, i delatnost koja je u svojoj suštini u potpunosti civilizacijska i humanitarna tekovina, bila je poprište političkih manipulacija i licemerja. Ilustracije radi, deca albanske nacionalnosti, među kojima se pojavila epidemija dečje paralize, a koja se proširila iz Albanije 1995. godine, uprkos činjenici da je Republika Srbija sve vreme obezbeđivala sve što je potrebno za redovnu vakcinaciju, bila su obuhvaćena trogodišnjim programom za iskorenjivanje ove teške bolesti. Kako je upravo ove godine treća godina sprovođenja ovog programa, Ministarstvo zdravlja Republike Srbije donelo je odluku da se ova aktivnost sprovede tokom aprila i maja, na osnovu uvida u epidemiološku situaciju, i pored procena da je njena realizacija nemoguća, iz bezbednosnih razloga. Oni čija nam je pomoć bila potrebna, naročito zbog socijalne motivacije građana albanske nacionalnosti, izrazili su veliku rezervu, koja je proisticala verovatno iz saznanja da će doći do eskalacije terorističkih aktivnosti. Sredstva informisanja na albanskom jeziku, kojih na Kosovu i Metohiji ima preko 50, sprovela su besprimernu kampanju protiv vakcinacije. I pored toga, oba kruga vakcinacije su uspela. Da li je moguće poverovati da su oni koji su protiv zdravstvene zaštite dece jedne grupacije stanovništva istovremeno i zastupnici autentičnih interesa te iste grupacije stanovništva? Ne postoji nijedan respektibilan politički cilj, koji je protiv zdravstvene zaštite dece. Nije vlasnicima albanskog naroda sa Kosova i Metohije prvi put da manipulišu decom u političke svrhe. Setimo se samo jednonacionalnog trovanja osamdesetih godina, koje je na međunarodnom stručnom nivou dokazano kao glupost. Isti ti sada su savetovali da se deca ne odazovu pozivu na vakcinaciju. U aprilu i maju bila sam zbunjena stavom nekih međunarodnih humanitarnih organizacija, a sada više nisam. Nisam sa razlogom što očigledno imaju neke druge ciljeve, a ne samo one koje njihovi nazivi govore i zašta se verbalno zalažu. Gotovo svi brane albanski narod sa Kosova i Metohije od države Srbije, a narod od države nije ni napadnut. Naprotiv, država Srbija preduzima sve što je u ljudskoj moći i pomaže da štetne posledice terorističkih aktivnosti budu što manje. Dakle, ne brane ih od terorista, koji ih isteruju iz njihovih kuća i sela, ili ih koriste kao živi štit u sukobu sa legalnim organima države Srbije i Jugoslavije, brane ih, valjda, i od onih prethodno izmrcvarenih, a zatim spaljenih žena, dece i staraca, čija strašna sudbina ne interesuje svet, jer su imali tu nesreću da se rode kao Srbi ili da budu lojalni građani države Srbije. Čine sve da dođe do humanitarne katastrofe, ali do nje ne dolazi ulaganjem velikih napora države da normalizuje život, uprkos svim pomagačima. Ministarstvo zdravlja i zdravstvena služba Republike Srbije 1995. godine učestvovali su u prihvatanju i zbrinjavanju oko 200 hiljada izbeglica iz Krajine, u toku od 10 dana, i nisu dozvolili da dođe ni do kakve katastrofe. Tu situaciju međunarodna javnost nije procenjivala kao preteću humanitarnu katastrofu, niti je preduzimala bilo kakve mere protiv onih koji su izazvali egzodus. I sada se međunarodna javnost slično ponaša, jer ne prepoznaje uzroke za nastanak situacije na Kosmetu, koju oni nazivaju pretećom humanitarnom katastrofom. Krivci za takvu situaciju su teroristi, koji sebe nazivaju OVK i njihova teroristička aktivnost, a žrtve su građani Srbije i država Srbija u celini. Kada se žrtva proglasi za krivca, zato što se brani, onda se može doneti bilo kakav zaključak. Može se zaključiti da je opasno da država Srbija brani svoj narod i svoju teritoriju. Može se zaključiti da je opasno da država Srbija i Jugoslavija budu ravnopravni članovi međunarodne zajednice, jer će biti vrlo loš primer za neke druge zemlje, koje će se pre ili kasnije naći na udaru novog svetskog poretka i kojima će takođe možda pasti napamet da brane svoju teritoriju i štite svoj narod. Oduvek sam se ponosila što pripadam narodu koji je u celoj svojoj istoriji nalazio načina da sebe zaštiti od drugih i druge od sebe. Dokaz da smo u tome imali pravu meru je činjenica da u mojoj zemlji živi preko 30% građana 26 drugih nacionalnosti. Ja, kao građanin ove države, pripadnik JUL-a, član ove vlade i poslanik ove skupštine, prepoznajem svuda oko sebe napore usmerene ka prevazilaženju međunacionalnih, međuverskih i svih drugih sukoba, u borbi za bolje sutra i zato verujem da ćemo i istrajati, i pobediti. Hvala vam.
Ima reč narodni poslanik Ninoslav Stojadinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što Skupština grada Niša prošle nedelje nije uspela da zauzme jedinstven državnički i nadstranački stav prema zbivanjima na Kosovu i Metohiji. SPO je učinio sve da spreči mučno i ružno otezanje oko predloženog nacrta zajedničke deklaracije, ali neki odbornici nisu razumeli da odbrana Kosova ne može biti zasluga njihove partije, a drugi su u ime njihovih stranačkih dresova, shvatili da ne smeju biti opozicija, nisu shvatili da ne smeju biti opozicija ni Srbiji, ni Kosovu. Nama iz SPO-a naturaju da, podržavajući državu Srbiju i državu koja brani naše Kosovo, izdajemo tromesečne proteste i šetače. Pred Srbijom i svim šetačima poručujem i tvrdim da smo demonstrirali ne protiv Srbije, nego u korist i za dobro Srbije i preziremo sve one koji žele da preko ruševina na Kosovu i na krilima bombarderaNemačke, koji su to isto radili u Drugom svetskom ratu, ostvare svoje bolesne snove. A što se šetača tiče, ne treba niko da ih prisvaja, i neka se ne pozivaju na njih. Svi oni su bili iz SPO-a i ponovo su spremni da kao jedan brane naše Kosovo. Jer, Kosovo je svesrpsko i svedržavno pitanje. Kosovo je bol i ponos svih Srba, jer svi smo rođeni na Kosovu i svi ga nosimo u srcima. Nema reke ni potoka bez izvora, niti travke i biljke bez korena. Taj izvor i koren srpske države, nacije [[poslanik iz klupe se smeje]] - vama je smešno, a sa Kosova ste. Ti izvorni koreni srpske države i nacije, vere, duhovnosti i našeg narodnog epa, koji je dostojan Ilijade i Odiseje, nalaze se na Kosovu i Metohiji. Bez tog svog izvora i korena srpski narod bi postao reka bez izvora, a reka bez izvora mora da presuši. Najpreča obaveza svih u Srbiji, a rekao bih i svih Srba u svetu je odbrana Kosova. U našoj štampi se pojavljuju bombaste izjave nekih srpskih kongresa u Americi i nekih srpskih bogataša, biznismena širom sveta da oni veoma pate zbog Kosova i da je to razlog što će oni osnivati novu srpsku partiju, partiju sa srpskim predznakom. Gospodo i braćo, ako patite zbog muka Kosova, pomozite da te muke budu manje. Kako da pomognete? Skupljajte pomoć, koja se može jesti, obući i obuti i šaljite je na Kosovo. Istovremeno, dužni ste da veliki i moćan svet, u kome živite, upoznajete sa istinom o Kosovu i Metohiji. To Srbija danas traži od vas i ne samo od vas, koji ste u rasejanju, već i od nas koji smo ovde i to svakog dana činimo. Vremena su teška, najteža u posleratnoj istoriji i slična su onima, kada je Lazar zakletvom pozivao na Kosovo. Još nešto na kraju... (Jedan glas: Kada ste bili na Kosovu?) Reći ću vam kada sam bio na Kosovu i kada ću ponovo da idem. Srpski pokret obnove zahteva da se spreči svaka zloupotreba humanitarne pomoći koja odlazi na Kosovo. Takođe, tražimo najstrožu kontrolu i najteže kazne za one, koji bi da ušićare na ljudskoj solidarnosti. Dame i gospodo narodni poslanici, hvala vam. I da odgovorim, da se ne bih javljao da repliciram, bio sam na Kosovu, pomagao sam Univerzitet na Kosovu i te kako. Sledeće nedelje jedna ekipa Skupštine grada Niša, uprkos ovome što sam na početku govorio, ide na Kosovo, nosi pomoć, pre svega sastavljen od odbornika SPO. Drugo, Skupština grada, tačnije SPO već je mnogo učinio da pomogne milicioneru iz sela Hum kod Niša, koji je nedavno poginuo i kome se nedavno rodio sin, pre 15 dana. On će dobiti stan od Skupštine grada Niša, pre svega zahvaljujući inicijativi SPO. Takođe smo pomogli velikog srpskog junaka, oficira 63. padobranske jedinice, njegovu familiju. Znate kako je on tragično poginuo nedavno na Kosovu. Prema tome, radimo puno, radićemo, ali ne koristimo to za našu reklamu, već pomažemo da Srbija prevaziđe ove probleme i da jedinstveni izađemo iz ove velike krize, kako bi mogli da se integrišemo u Evropu, u svet i da konačno taj svet shvati da nam je tamo mesto. A tamo nam je bilo mesto i pre mnogo godina. Srbija je bila jedna od vodećih nacija, ne samo u Evropi, nego i u svetu. Hvala vam još jednom.
Hvala. Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, a neka se pripremi narodni poslanik Živorad Đorđević.
Dame i gospodo narodni poslanici, srećne su države, u kojima građanin jednom u svom veku ima ili nema obavezu da ih brani. U ovoj našoj Srbiji svaka generacija više puta brani svoju državu i bar jednom brani Kosovo i Metohiju. Nije tačno da je problem Kosova i Metohije nastao i da se razvio u poslednjih deset godina. Moj pokojni otac 1946. godine jurio je baliste po Kosovu i na isti način otimao oružje, kao što to danas radi srpska policija. Možda je bilo problema zato što se o Kosovu i Metohiji nije raspravljalo u Skupštini Srbije. Ovaj saziv Skupštine u osam meseci već dva puta zaseda tematski i rešava sudbinu Kosova i Metohije. Ovoj Skupštini ne može da se prigovori da je ne interesuje sudbina Kosova i Metohije. Mi smo formirali vladu od tri velike političke stranke, Vladu narodnog jedinstva, koja je sebi postavila tri prioriteta: borbu za Kosovo i Metohiju, borbu protiv kriminala i borbu za ekonomske reforme. Sastale su se politički do tada suprotstavljene političke stranke. Oštro suprotstavljene. Naši sukobi bili su na ivici egzistencije, na ivici ličnog opstanka nekih od nas. Ali, Kosovo i Metohija je pomirilo strasti. Danas vidim u Skupštini da se to proširilo na još jednu veliku političku stranku. Danas samo oni, koji nemaju političkog sluha, ne osećaju da svi građani Srbije i da svi Srbi žele da nas vide ovako složne, kada rešavamo kako će izgledati sudbina Kosova i Metohije. Nismo proroci, kako se reši sudbina Kosova i Metohije, rešiće se i sudbina Vojvodine, i Raške oblasti, i Šumadije i Pomoravlja, i Timočkog regiona i svake stope srpske zemlje. Ja sam se kao član Vlade prvi put našao pred pitanjem, na koje nisam mogao da odgovorim početkom aprila ove godine, kada me je izvesni gospodin Š., prezime ne govorim zato što bi i danas njegova sestra mogla da ima verovatno velike probleme, zamolio da ga primim i da pokušam da mu pomognem da pronađe sestru, koja je oteta na Kosovu i Metohiji. Znao sam da je njena sudbina najverovatnijeužasna i da joj pomoći nema. Pala je u ruke najvećih bandita koji postoje na zemljinoj kugli. Od onda taj broj se popeo na stravičnih nekoliko stotina ljudi. Od onda poginulo je 94 policajca, 23 vojnika, na stotine civila. I svi su oni nevine žrtve. Nema razdvajanja na policiju, vojnike i nevine žrtve. Svi, koje su pobili teroristi u ovoj našoj Srbiji, su nevine žrtve. Ni jedan policajac ne snosi nikakvu krivicu zato što se uputio na Kosovo i Metohiju da brani zemlju od terorizma. Nama je potrebna unutrašnja sloga, nama je potrebna ovakva harmonija u odnosima, da bismo ovaj problem razrešili do kraja. Zašto je potrebna? Zbog spoljnih pritisaka, dame i gospodo. Zbog onih, koji ovde u zemlji i dalje se svrstavaju u izdajnike i ne kriju to svoje ponašanje. Zbog onih, koji su plaćenici stranih sila i to ispoljavaju u skoro svim nezavisnim medijima. Neka znaju svi mladi novinari, koji rade za takozvane nezavisne medije, sve ih plaća Amerika, Nemačka, Francuska, Engleska, Italija i ostale velike sile i sve ih plaćaju da rade protiv Srbije. Neka o tome razmišljaju kada pišu protiv Srbije i kada pišu protiv svog naroda. Ko nam preti? Predsednik Amerike. Onaj, koji plače pred kamerama zato što će mu supruga i ćerka saznati da je vršio perverzne radnje nad jednom američkom devojčicom. Može on da raspe tone bombi na svaku stopu zemljine kugle, ali ne može da opravda postupke, kojima sada želi da kazni čitav jedan narod za svoje ponašanje. Srbija ne brine o Americi, Srbija brine o Srbiji. Srbija traži da je svi puste da brine o Srbiji. Mi smo kao politička stranka uputili pismo predstavnicima zapadnih država, koje imaju ambasade u Beogradu, u kome smo naveli dokumenta međunarodnih organizacija o pravima verskih, nacionalnih i drugih manjina i dokumenta Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Zamolili smo da nam ukažu na greške našeg zakonodavstva, da nam pokažu gde to nismo obezbedili prava, šta smo to uskratili pripadnicima manjina i šta možemo da dogradimo u zakonodavstvu. Niko se nije izjasnio povodom toga. Samo nam svi prete, svi zveckaju oružjem, čak i neke susedne zemlje. Saznajemo da je neko ponudio dva aviona, neko sva tri da se napadne Srbija jednog dana, kad do napada bude došlo. Neka budu mirni naši susedi. Što se tiče Srbije, sve zemlje koje su susedi Savezne Republike Jugoslavije -Mađarska, Rumunija, Bugarska, Makedonija i Albanija - slobodno mogu da ukinu vojsku. Nikad ni jedan naoružani građanin Srbije neće preći državnu granicu Srbije da bi napao susednu zemlju. Mi tako ne gradimo odnose ni sa susedima, ni sa onima koji su nam dalje. Ovde se radi o borbi protiv terorizma. Prva rečenica izveštaja koji je podneo predsednik Vlade i Predloga naših zaključaka je apsolutno jasna i nedvosmislena. Ovde se radi o terorizmu i o posledicama terorističkih akata. Čitav svet definiše terorizam u dve rečenice. To su ljudi koji ne prezaju ni od čega, koji mimo svih zakona ostvaruju svoje ciljeve oružanom borbom, borbom protiv države u kojoj žive. Ne treba dokazivati da na Kosovu i Metohiji imamo problema sa terorizmom. To je aksiom. Nema šta da se dokazuje. Postoje bande koje su se toliko osilile da su formirale čak i kasarne svoje tzv. Oslobodilačke vojske Kosova. Koga su podigli na ustanak? Seljake u zabitim krajevima, u ruralnim sredinama, a oni sede u Prištini i čekaju rezultate terorističke borbe. Baš njih briga koliko će šiptarske dece poginuti u okršajima sa policijom! Ja sam jednom, istina, teška srca, ali shvatajući kakav je to zadatak, sedeo u prostorijama Rugovine stranke i razgovarao sa Albancima. Razgovarao sam sa drskim i osionim ljudima koji su tada, ceneći snagu i moć terorista, postavljali za Srbiju neprihvatljive uslove. Ali je delegacija Vlade Republike Srbije, predvođena profesorom Ratkom Markovićem, ne samo bila jedinstvena, valjda ste videli da u ovih šest meseci nije bilo nikakvih iskakanja u bilo kojoj oblasti u kojoj je Vlada delovala, nego je bila jasna i odlučna i rekla: Evo vam, gospodo, Ustav Republike Srbije. Pažljivo ga pročitajte. Tražite nam sve što piše u tom Ustavu. Ne tražite ni jednu rečenicu koje u Ustavu nema. Mi vam to nećemo dati. Za tonismo ovlašćeni i na to nemamo prava. Oni su mislili da će se ustanak proširiti, planuće Kosovo i Metohija, neće smeti Srbija da brani Kosovo i Metohiju ovako kako je branila u poslednjih nekoliko meseci. Imali smo mnogo žrtava. Mnogi pitaju šta i kako dalje. Pretnje su strašne. Nas opominju naše žrtve - i civili, i vojska, i bespomoćne majke, i deca koja su ostala za očevima, da ne smemo više odustati. Pritisci su strašni. Ali mi to trpimo već osam godina. Već osam godina se ne radujemo ni jednom poslovnom uspehu. Već osam godina naša deca ne žive kao druga deca u svetu. Ali, mi to, jednostavno, moramo da izdržimo. Mi drugog puta nemamo. Onaj ko misli da bilo šta na Kosovu i Metohiji može da dobije, osim onoga što imaju svi građani u svojim državama u svetu, ako misle da bilo šta više treba dati Albancima na Kosovu i Metohiji, taj ne pripada ovoj državi, ni ovom narodu. Ova država ima izdajnike države i izdajnike naroda. Na žalost ima Srba koji su izdali i narod i državu. Za sada su u manjini. Nikada ih neće biti više. Ovo je jedan istorijski trenutak. Čini mi se, drugi put u veku Srbija odlučuje o tome šta će i kako dalje. Ako je uspela da sastavi politički nepomirljive, zašto ne bi mogla da sastavi komšije koji su svi izuzetno zabrinuti, ali svi imaju isti cilj. Mi drugog puta nemamo. Dok predstavljamo građane Srbije u ovoj skupštini i dok ih predstavljamo u Vladi Srbije, na drugi način nećemo rešavati Kosovo i Metohiju. Hvala. [[Aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik Živorad Đorđević. Neka se pripremi narodni poslanik Željko Simić.
Uvaženi predsedniče, poštovani narodni poslanici, duboko verujem da će istorija i ovo vreme pamtiti po velikoj pobedi našeg naroda u borbi za slobodu, nezavisnost, suverenitet i nacionalno dostojanstvo, po teškoj, odvažnoj i uspešnoj borbi protiv zločina i nasilja albanskih terorista na Kosmetu. Možda u ovom trenutku još nismo svesni onoga što smo učinili. Ali, ove i buduće generacije, i normalni deo sveta, ako ne danas, a ono sutra, valjano će oceniti naš doprinos odbrani prava čoveka na život, pravo na slobodu svoje zemlje, pravo na svoja bogatstva. Ova najsvetija prava svakog čoveka i svakog naroda svetski čelnici svode isključivo u obavezu čoveka i naroda da budu pokorni tzv. novom svetskom poretku. Neviđena je farsa i cinizam da se svet pokorava, u ime ostvarivanja ljudskih prava, a da se ljudska prava svode na obavezu pokornost tzv. novom svetskom poretku. Neprestano, s pravom, ističemo našu želju i potrebu uključivanja u svetske tokove, u onaj deo međunarodne zajednice koji je perjanica demokratskog, tehnološkog, ekonomskog i duhovnog razvoja. Mi nismo protiv te međunarodne zajednice. Ne prkosimo joj, želimo svim svojim umećima da joj se pridružimo, da se učimo na njenim iskustvima i da joj ponudimo svoja znanja. Na žalost, ovaj deo međunarodne zajednice, ma kako u svakom pogledu brojniji, potisnuće na margine svetskih zbivanja. Danas se svetu nameće onaj malobrojniji deo međunarodne zajednice, koji neviđenom hajdučijom i potkupljivanjem vazala širom sveta hoće da ovlada tim svetom, nanoseći mu nesreće, patnje i razaranja. Taj deo svetske zajednice je oličen u lideru najmoćnije sile sveta, koji donosi odluke o životu i smrti miliona ljudi i čitavih naroda u isto vreme dok mu se jedna šiparica mota oko šlica. Taj deo svetske zajednice iliti novi svetski poredak je jedna velika tragikomedija, u kojoj će gospodin Bil pasti sa svetskog trona, ne zbog odgovornosti za unesrećenost miliona ljudi i čitavih naroda širom sveta, nego upravo zbog pomenutog motanja oko šlica pomenute šiparice. Dokle će nevini deo sveta da strahuje od fašistoidne halapljivosti nekakvih Genšera, Kinkela, od patoloških potreba gospodina Rija, koji stalno rije po našim nervima, uvek od izbora do izbora? Da li je to ta međunarodna zajednica, u kojoj jedino padanjem na kolena i prodajom zemlje i savesti možemo da je umilostivimo, da nas prihvati, da nam, milujući nas kao jagnjad, uzima sve što imamo? Da li je to neka nova međunarodna zajednica oličena u Organizaciji ujedinjenih nacija, toj danas nemoćnoj i tužnoj podaničkoj družini koja postoji, uglavnom, zbog toga da bi aminovala nasilja svetske žardarmerije i da bi potvrđivala legitimitet jednom novom uveliko započetom a neobjavljenom osvajanju svega? To je ta međunarodna zajednica koja je, ko manje, ko više, odnegovala teroriste i dala im oružje. To je ta međunarodna zajednica ili taj deo međunarodne zajednice koju neki i sa ove govornice pozivaju u pomoć. Takav poziv će jednog dana biti pokriće stranim silnicima za vojnu intervenciju, jer poziv dolazi od legalnih poslanika, legalnih partija ili medija. Taj deo međunarodne zajednice je najdirektniji podstrekivač albanskog terorizma. Uz pomoć NATO žandarmerije, mudžahedina i jurišnika islamskog fundamentalizma, potomaka nacističkog duha, uz jeftine usluge ovdašnjih vazala, Kosmet su preplavili teroristima. Ko to ne shvata ili ništa ne shvata zbog pomanjkanja inteligencije ili zbog političke ostrašćenosti ima problema sa vidom, a najpre će biti da od takve zaslepljnosti ima i neke vajde, naravno u čvrstoj valuti. Ubeđivati njih da je srpsko rukovodstvo krivo za raspad Jugoslavije i terorizam na Kosmetu, besmisleno je onoliko koliko su besmislene i njihove teze. U tu svetsku hajdučiju tzv. novog svetskog poretka uspešno su se uključili ovdašnji tzv. nezavisni mediji nudeći joj svoje vazalne usluge i više nego što se od njih očekuje. Neću da ih nabrajam, jer mogu slučajno nekog nepravedno da izostavim, ali to su oni mediji koji direktive za profil takoreći svoje uređivačke politike neposredno i direktno primaju iz inostranstva. Zato mogu i moraju svakodnevno da najavljuju bombardovanja, nove sankcije, naš ekonomski kolaps, količinu i tipove po njima već uključenih motora na bombarderima, koji tako pripremljeni mogu svakog trena da polete, sve u nastojanju da psihološki dotuku ovaj narod, da učine gore i stravičnije, nego što su to mogle sankcije, gospodin Rije ili posebno gospođica Levinski. Kako piše ova nezavisna medijska žandarmerija, albanski teroristi su čas gerilci, čas siroti civili, čas su oslobodilačka vojska. Zato je naša policija, po njima, mnogo gruba i zamislite, umesto ćoraka upotrebljava bojevu municiju, sve sravnjuje sa zemljom, a naša vojska, verovali ili ne, nesmetano šeta našim selima, poljima i šumama duž dugačke granice, plašeći one jadne teroriste i ometajući im slobodu prelaska granica i prenošenje oružja, čak iz Albanije, da bi im se mladež igrala rata i pucanjem plašila strah od te grube vojske i policije. Na delu je, dakle, sveopšte utrkivanje koji će nezavisni medijski žandarm brže, bezobzirnije i sa više užasa da saopšti neku priželjkivanu moguću strahotu. Ko će više da zastraši ovaj narod. Ko će više da izazove trauma, ko će svojim uveličavanjem pretnji bolesnih umova da izazove veći broj nervnih slomova. Za njih nije vest da su teroristi ubili pet policajaca ili vojnika, ali jeste da Rijeovi bombarderi samo što nisu poleteli, jer se nadaju da će na taj način više naših ljudi stradati, bilo od bombi, bilo od nervnog rastrojstva. Tako nešto očekuju njihove gazde, za tako nešto su plaćeni. Baš pošteno, što reče neko ko se večno zagubi, politički. Jugoslovenska levica podržava napore naše Vlade i predsednika Miloševića da se dijalogom dođe do političkih rešenja problema na Kosmetu. Jugoslovenska levica se borila za mir i mirna rešenja, za suživot svih ljudi i naroda, u vreme kada je bila najveća jeres, pa je opasnost govoriti o ravnopravnosti, miru i jugoslovenstvu. Naše je moralno i političko pravo i obaveza da i danas sledimo takvu politiku. Verujem da ćemo ovakvom politikom doprineti mirnom i srećnijem životu svih građana na Kosmetu, u Srbiji i Jugoslaviji. Verujem da se zbog svega ovoga nećemo stideti pred budućim pokolenjima.
Ima reč narodni poslanik Željko Simić, a neka se pripremi potpredsednik Vlade Vojislav Šešelj.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani članovi predsedništva, poštovani predsedniče Vlade, uvaženi članovi Vlade, dame i gospodo, kolege poslanici, u potpunosti prihvatam ekspoze premijera Mirka Marjanovića i Predlog zaključaka koje je Vlada Republike Srbije uputila Narodnoj skupštini na usvajanje, jer je reč o jednom razboritom, objektivnom, sveobuhvatnom i demokratskom dokumentu, koji verodostojno odražava svu složenost političke realnosti Srbije i Savezne Republike Jugoslavije danas i koji utire put mirnom rešenju svih problema na Kosovu i Metohiji. Svakom politički iole odgovornom pojedincu mora biti jasno da mi danas živimo u jednom prelomnom i za Srbiju po mnogo čemu sudbonosnom vremenu, vremenu u kome istorijska svest o nužnosti odbrane zemlje, njenih demokratskih tekovina i svih njenih građana mora imati apsolutnu prevagu nad pojedinačnim stranačkim interesima. To jedinstvo nije izraz ničije političke volje, to jedinstvo nije plod ničijeg nametanja, to jedinstvo nameće istorijski trenutak, a mi kojima su građani poklonili pravo da sedimo u ovom parlamentu i odlučujemo o sudbini, moramo biti na visini tog istorijskog trenutka. Srbija je iznutra opasno napadnuta albanskim separatizmom koji je kulminirao terorističkim zlodelima i genocidom i koji je izdašno potpomognut lažnim napisima tzv. nezavisne štampe, koja je u stvari autoritarno i finansijski zavisna od stranih centara moći. Njihovi naručeni tekstovi o navodnoj prekomernoj upotrebi sile, o navodnoj pretnji humanitarnom katastrofom, o tobožnjem dramatičnom uvećanju brojaraseljenih i nezbrinutih lica, ti sa stranih jezika prevedeni tekstovi o skoroj kapitulaciji i katastrofi zemlje i ukupna delatnost tzv. nezavisnih medija jeste ravna izdaji zemlje. S druge strane, Srbija je napadnuta i spolja podstrekavanjem nasilja protiv nedužnih građana Srbije i njenih legalnih institucija, ali što je još teže i opasnije ona je napadnuta represivnom, nedemokratskom i neprincipijelnom politikom jednog dela međunarodne zajednice, koja se kada je naša zemlja u pitanju odavdno i kontinuirano služi argumentima sile, a ne uvažavanjem snage argumenata i političkih činjenica. Da ne govorim o tome kako se taj deo međunarodne zajednice, koji se bespogovorno priklonio jednoj sili, čiji su interesi postali mera svih međunarodnih odluka, ako ne i mera svih stvari, odrekao potrebe da u tolerantnom tonu i kroz ravnopravan dijalog našu zemlju vrati u Evropu i svet, da je reintegriše u sve bitne političke, ekonomske i tehničko-tehnološke tokove i institucije kojima mi imanentno pripadamo. Umesto toga Srbija i Savezna Republika Jugoslavija izložene su žestokim pritiscima, pretnjama i ucenama koje su bez presedana u novijoj političkoj istoriji 20. veka, kao da se ne zna da je Srbija po svom multinacionalnom, multikonfesionalnom i multikulturnom ustrojstvu Evropa u malom. Kao da se ne zna da ta Srbija koja je odista Evropa u malom, u toj mnogostrukosti vidi svoje velike prednosti, a ne svoje velike nedostatke. Kao da se ne zna da je Srbija država građana, koje ni po kojem osnovu ne deli, već ih kroz svoje demokratske institucije podstiče da štite, neguju i razvijaju svoje nacionalne osobenosti, svoje etničke specifičnosti. Kao da se ne zna da Srbija svim nacionalnim manjinama, uključujući i albansku naravno, omogućava da nesmetano i svestrano obogaćuju svoj jezik, pismo, tradiciju, kulturu i svoje običaje. Kao da se ne zna da Srbija svim lojalnim građanima predstavlja prirodno zavičajno ležište i priležište od svih nevolja ovog sveta. Sve se to zna. Sve se to jako dobro zna. Poput svih evropskih i demokratski razvijenih zemalja sveta, Srbija se na svojoj teritoriji legalnim i legitimnim sredstvima brani od albanskog terorizma, koji je svojim zločinima zlokobno obnovio sećanje na mračnu praksu fašističkih genocida. Zašto kažem legalan i legitiman? Legalnim sredstvima zato što svoje uporište ima u našim i međunarodno pozitivno pravnim propisima, a legalnim zato što je nezakonitom upotrebom, silom i nasiljem protiv civilnog stanovništva, kako srpskog, tako i albanskog, i protiv pripadnika drugih etničkih grupa koji žive na Kosovu i Metohiji, kao i protiv pripadnika policije, i Vojske Jugoslavije, ugrožen njen suverenitet i teritorijalni integritet. Zapravo, celovitost njenog bića. Umesto da oštro osude sve oblike albanskog terorizma na Kosovu, umesto da u samom središtu svoje kritike i svog nezadovoljstva, stave Republiku Albaniju, u kojoj besni građanski rat, a kojateroristima obezbeđuje materijalnu, logističku i oružanu pomoć i koja je jedina u svetu priznala takozvanu Republiku Kosovo i u Tirani održava njeno takozvano predstavništvo. Umesto da ovu državu otvoreno opomenu i prekore zbog mešanja u unutrašnju svojinu Savezne Republike Jugoslavije, mnogi međunarodnu organizaciju, uključujući i onu najvišu, donele su mnogobrojne deklaracije i odluke koje su u direktnoj surpotnosti sa svim temeljnim rezolucijama Ujedinjenih nacija koje se tiču borbe protiv terorizma, a ova poslednja rezolucija Saveta bezbednosti o Kosovu i Metohiji, o kojoj je inače bilo reči u ekspozeu predsednika Marjanovića, predstavlja u neku ruku žalosno i upozoravajuće svedočanstvo da se terorizam danas u svetu selektivno, a ne univerzalno tretira i kvalifikuje. Šta mislim kada to kažem? Ukoliko se jave teroristički akti koji su upereni protiv jedne velike sile, žestoke uzvratne mere se gotovo podrazujevaju, bez obzira na sredstva, ciljeve i nedužne žrtve. Ukoliko se terorizam sa fašističkim predznakom javi i u svoj žestini bukne u jednoj suverenoj, ali od bilo koje sile nezavisnoj zemlji, onda se taj pojam ili ta pojava mogu revitalizovati i govoriti o dvema stranama, o sukobu, kako doslovce piše u poslednjoj rezoluciji, iako se između policije i terorista nigde i nikada ne može stavljati znak jednakosti. Baš u trenutku kada su od strane organa naših vlasti, kada se čine poslednji napori u suzbijanju i slamanju, iskorenjivanju terorizma na Kosovu, što je od prioritetnog interesa i kada su preduzete mere kojima je stanje u ovoj pokrajini poboljšano, u bezbednosnim, humanitarnim i ekonomskim pitanjima kojima se mnogo manipuliše, pogotovu od strane stranih medija, jednako kao i ovih koji su plaćeni ovde u zemlji, licemerno se pozivaju vlasti u SRJ i rukovodstvo kosovskih Albanaca da smesta stupe u usmeni dijalog bez preduslova. Vrlo dobro se zna da je naša državna delagacija odavno spremna, a da dijalog uporno izibegavaju ili da budem sasvim precizan, u pravom smislu te reči - bojkotuju predstavnici kosovskih Albanaca. Da se istina ipak tako lako ne da zaobići, prećutati ili naprosto prenebreći, najbolje svedoči onaj treći deo poglavlja ove rezolucije; "pozdravljaju sadašnji napori usmereni na takvom dijalogu", ali se izbegava reći da su predsednik Savezne Republike Jugoslavije, Slobodan Milošević i predstavnici srpske vlasti jedini zaslužni za pomenute napore i za pomak koji je napravljen u čitavoj situaciji. Da ne pominjemo kako se prilikom pozivanja na Moskovsku deklaraciju, između predsednika Miloševića i predsednika Jeljcinja, namerno previđa da je u tom dokumentu prestanak akcije organa bezbednosti Vojske Jugoslavije na granici između dve zemlje bio uslovljen obustavom terorističkih dejstava. Zaboravljajući na početak rezolucije o dvema stranama u sukobu, tvorci rezolucije tek u šestom poglavlju "insistiraju da rukovodstvo kosovskih albanaca osudi sve terorističke akcije", time nedvosmisleno pokazuju protivrečan i duboko nepricipijelan stav prema situaciji na Kosovu i Metohiji, a tako i prema terorizmu uopšte. Ipak, kao što se iz ekspozea predsednika Marjanovića vrlo dobro videlo, mi i dalje ostajemo krajnje kooperativni prema svim institucijama, a može neko u ovoj sali da se zapita, a i zapitao se, zašto tako uporno tražimo povratak u svet? Nikakvim samovoljnim aktom, nikakvim političkim dekretom Srbija i SRJ ne mogu suštinski biti izigrane od savremenog sveta. Svojim ogromnim ljudskim, stvaralačkim potencijalom, svojom demokratskom politikom, svojom bogatom, kulturnom i duhovnom tradicijom, svojim slobodarskim duhom i demokratskim nasleđem, mi smo neraskidivi deo savremene civilizacije, hteo to neko ili ne. Zato je i prirodno što tražimo od međunarodne zajednice da ukine sve oblike ekonomskih, političkih i drugih blokada, dvostrukih aršina u borbi protiv terorizma i međunarodnim odnosima i da nam tako omogući da aktivno učestvujemo u savremenim i svetskim, integracionim, političkim, kulturnim i drugim procesima. Svet mora biti svestan jedne činjenice. Čvrstinom demokratskih institucija sistema, istrajnošću otpora prema svim sankcijama i represijama, žudnjom za slobodom i nezavisnošću zemlje, za ravnopravnošću svih građana bez obzira na njihovu nacionalnu, versku i drugu pripadnost, Srbija je danas u izrazito nenaklonjenom, pa i neprijatljskom okruženju, gde vlada haos, bezvlašće, građanski rat, jedini čvrsti faktor stabilnosti na Balkanu i čitavom regionu Jugoistočne Evrope. Zato je i dobrim razlozima ovde istaknuto da je ona faktor kojinikoga ne ugrožava na ovim prostorima, već je ona faktor koji čitavi region može samo da stabilizuje. Poštovane kolege i koleginice, narodni poslanici, gospodine predsedniče, usvajajući Predlog zaključaka Vlade Republike Srbije, usvajajući akt koji nije prkosan, već politički odvažan i dostojanstven, mi ćemo svetu pokazati da smo otvoreni za svaki demokratski, politički dijalog, koji će poštovati teritorijalni integritet i suverenitet Srbije i SRJ, ali da smo nepokolebljivo zatvoreni prema svim pretnjama, ucenama i pritiscima, ubeđeni da oni direktno vode daljoj nestabilnosti, potresima i sukobima sa dalekosežnim posledicama. Znamo mi jako dobro da jedan deo međunarodne zajednice i njihovi mediji i naša domaća, izdajnička i plaćenička štampa, namerno zatvaraju oči pred obnovom krematorijuma, masovnih streljanja i drugih monstruoznih nedela albanskih terorista i da ih tako posredno, a ne samo amnestiraju, već ih ohrabruju da nastave svoj opaki naum u stvaranju velike Albanije na teritoriji ne samo naše zemlje. Na kritike i upozorenja odgovaraju na isti način na koji je jedan poznati Nemac odgovarao kada su mu stavljali primedbe da njegove ideje ne odgovaraju činjenicama. Utoliko gore po činjenice, tako je on govorio. Ovako neshvatljivo, nedemokratsko i u svojoj biti duboko represivno ponašanje jednog dela međunarodne zajednice, utoliko gore po mir, bezbednost i političku stabilnost, ne samo ovog regiona Evrope, već i čitavog međunarodnog poretka, koji bi hteo da se izgradi kao novi svetski poredak, u kome na žalost nema mesta za atribut - demokratski. Nema novog svetskog poretka ako ne počiva na ljubavi prema istini kao najvećoj strasti čovekovog uma, ukoliko ne počiva na ljubavi prema pravdi, kao najvažnijoj odrednici ljudskog karaktera. U Srbiji, koja nije izvršila nikakav upad u pravno ustavni položaj zemlje 1989. godine ili je to neko pobrkao sa platnim sistemom, dakle u tojSrbijikoja je kao država konstituisanakrajem 80-tih godina, u Srbiji su zajedno u miru i slozi živeli, a žive i živeće mnoge etničke grupe, jer je to jedini način da svi mi učvrstimo svoj ljudski intenditet i da slobodno prisvojimo ono što nam je rođenjem dosuđeno. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Za reč se javio potpredsednik Vlade Republike Srbije i poslanik Veća građana Savezne skupštine dr Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je Vlada narodnog jezdinstva kroz ekspoze premijera Marjanovića podnela izveštaj o svom šestomesečnom radu na planu suzbijanja najekstremnijih vidova ispoljavanja albanskog terorizma i separatizma na Kosovu i Metohiji. Srpska policija i jugoslovenska vojska uspele su da unište glavne terorističke bande i da povrate kontrolu nad kompletnom teritorijom i svim komunikacijama koje su privremeno zauzeli teroristi, ali one ostaju oprezne i u svakom trenutku spremne da reaguju na eventualne terorističke recidive. Za svo vreme vođenja antiterorističke borbe, u kojoj su pale mnoge žrtve i među policajcima i među vojnicima i oficirima i među civilima, Vlada narodnog jedinstva nije ni jednog trenutka prestajala da nudi otvoreni dijalog predstavnicima albanskih političkih partija. I, dijaloga nije bilo. Nije bilo jer su Šiptari očekivali da će neko na drugi način, spolja da reši kosovsko-metohijski problem i zadovolji njihove interese i ciljeve. Pripadnici albanske nacionalne manjine u velikom broju su u zabludi jer misle da ih na Zapadu vole. Pa, možda, zaista Amerikanci, Nemci i ostali vole Šiptare kada Šiptari udaraju na Srbe i prolivaju krv, kad nasrću na Srbiju, njen ustavni poredak, kada ubijaju civile, žene i decu, tad Amerikanci i Nemci zaista vole Šiptare. Ali, kada se Šiptari nađu na njihovoj teritoriji, onda ih najviše mrze. Koliko samo Nemci mrze Šiptare kad Šiptari dođu u Nemačku, da ne govorimo o drugim evropskim narodima. Kakva je tu kolizija na delu. Na jednom mestu ih mnogo vole, a na drugom mestu stravično mrze, pokazujući čak i rasističke predrasude. Šiptare na Kosovu i Metohiji ne smatraju ljudima u pravom smislu reči. Smatraju ih samo pukim sredstvom, oruđem za rušenje Srbije, i zbog toga se ja više ne obraćam ni Nemcima, ni Amerikancima, ja se obraćam Šiptarima, našim državljanima, da napokon shvate da su Amerikanci spremni da se bore protiv Srbije do poslednjeg Šiptara. Amerikanci tvrde da smo prekomerno koristili silu slamajući šiptarski terorizam. Nije bilo nikakve prekomerne upotrebe sile. Koristili smo upravo onoliko sile koliko je bilo potrebno da se terorizam uništi. Ni više ni manje. Šta su hteli Amerikanci? Linije primirja, demarkacione linije, linije razdvajanja, da pošalju mirovne trupe, da se umešaju na jednostavan i lak način. A, kako su oni prekomerno koristili silu kada su bombardovali Libiju? Kad su uništili fabriku lekova u Sudanu? Tada im nije padalo na pamet da ustuknu od prekomerne upotrebe sile. Pretpostave da je neko za nešto kriv i odmah kažnjavaju. Na osnovu sumnje, nedokazane, lažne, kako se to ispostavilo kada je reč o Libiji i Sudanskoj fabrici lekova. Fabrici lekova koja je proizvodila za Irak po nalogu Ujedinjenih nacija. Prete nam sa Zapada zbog etničkog čišćenja, kažu - mi vršimo etničko čišćenje. Ko je izvršio najveće etničko čišćenje na Balkanu? Amerikanci i njihovi balkanski saveznici. U Hrvatskoj pre 1991. godine po popisu stanovništva, po zvaničnim statistikama živelo je 700.000 Srba i više od 300.000 Srba koji su se izjasnili kao Jugosloveni. Gde su ti Srbi? Proterani su nemilosrdno. Mnogi poubijani uz američku pomoću. Lično je američki ambasador u Zagrebu Piter Galbrajt stajao na hrvatsko-ustaškom tenku koji je ubijao srpske civile, srpske žene i decu. Televizijske kamere su ga snimile. Tamo gde su Amerikanci pomagali direktno Hrvatima Srba više nema, ni u srpskoj Dalamaciji, srpskoj Lici, Kordunu, Baniji, Zapadnoj Slavoniji, a Srbi nestaju i iz Istočne Slavonije i Baranje, uz direktnu američku podršku i pomoć. Gde su Srbi iz srpskog Drvara, Ključa, Petrovca, Glamoča, Sanskog Mosta, gde su Srbi sa srpske Ilidže, srpske Vogošće, srpskog Ilijaša i srpske Grbavice? Rasterani su. Proterani su, nakon što su Amerikanci bombardovali zverski Republiku Srpsku. Nato pakt su uzgajali 50 godina iz jednog jedinog razloga, da bi tovare svojih smrtonosnih bombi istresao na Republiku Srpsku. I danas se sakata deca rađaju, deca sa velikim izraženim genetičkim poremećajima, jer su Amerikanci koristili osiromašeni uranijum. Eksperimentisali su nad srpskim narodom. Sad opet prete da će nas bombardovati. Prete vojnom intervencijom. Njihove pretnje treba veoma ozbiljno shvatiti, ali se ne smemo uplašiti. Pretnje su zaista velike i ako nas napadnu imaćemo i velike žrtve i ogromnu materijalnu štetu. Treba s tim biti načisto. Ali, mi iz ove kože ne možemo. Mi nemamo rezervnu otadžbinu. Ovu moramo da branimo po svaku cenu, bez obzira čime nas napadnu, moramo se braniti do zadnjeg. I da im odlučno stavimo do znanja da ćemo se braniti. I, nije njima cilj da nam otmu samo Kosovu i Metohiju. Hteli bi oni da nam otmu i Rašku oblast i Vojvodinu. Nije nimalo slučajno što je pre nekoliko dana aktuelni predsednik Mađarske vlade javno tražio da se za Vojvodinu obezbedi isti onakav status za koji veruje da će ga Amerikanci isposlovati za Kosovo i Metohiju. To je dakle ta omča koja se steže oko našeg grla. Našli su Amerikanci i petu kolonu u našim redovima. Na svu sreću veoma malobrojnu. Politički beznačajnu. Našli su pravi pravcati politički bašibozluk da ovde služi njihovim interesima. Neke primerke tog bašibozluka imali smo nažalost prilike i danas da čujemo za ovom govornicom. Raspoređen je taj bašibozluk i u nekim beznačajnim vanparlamentarnim strankama. Te stranke što su beznačajnije to imaju više saopštenja i više zahteva, i malo malo pa trče iz Beograda da se sastanu sa zapadnjačkim diplomatama. Ponose se što neprekidno vise u zapadnjačkim ambasadama. Tog bašibozluka, te pete kolone, tih kvislinga ima i u medijima koji tvrde da su nezavisni. Primaju pare od Amerikanaca i drugih zapadnjaka, a nezavisni. Ko to daje pare iz ljubavi, osim možda u javnoj kući. Nema na drugim mestima davanja para samo zato što je neko nekome simpatičan. Danas "Naša borba", pa razne organizacije, pa "Blic", pa "Glas javnosti", ko zna kako se sve zovu i kako su raspoređeni, čitav niz tih izdajničkih medija, prenosi i po nekoliko puta, "Studio B" dva puta "Glas Amerike", pa "Dojče vele", pa "Frans internasional", pa "Bibi si" i ko kako se sve zovu te agenture za vođenje specijalnog psihološko-propagandnog rata. Ko je toliko blesav da formira celu radio stanicu ili televizijsku stanicu na tuđem jeziku, da bi emitovao program, a da nema nekog interesa? Koji mu je interes? Politički, subverzivni, podrivački, a ovde se ponose kvislinzi, što prenose i dalje šire te elemente specijalnog psihološkog ratovanja. Ne mogu da kažem hoće li nas napasti ili neće, možda hoće, a možda neće, ali naša odlučnost da se branimo svim sredstvima je jedan od ključnih elemenata odvraćanja. Ako već ozbiljno planiraju da nas napadnu, da ih bar upozorimo da na vreme povuku te svoje kvislinge, te svoje agenture, beogradske krugove, helsinške odbore, žene u crnom itd., da tu svu bulumentu na vreme zgrnu iz Srbije, da je odnesu,da ih ne ostavljaju ovde kao taoce. Možda mi ne možemo dohvatiti svaki njihov avion, ali ćemo zato ščepati one koji nam budu blizu ruku. [[Aplauz.]] Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada narodnog jedinstva i dalje insistira na vođenju dijaloga sa predstavnicima albanskih političkih partija. Mi želimo da Albanci napokon shvate da im ova zemlja može biti i otadžbina, i majka, ukoliko je kao takvu prihvate, da mi nemamonikakvih ni nacionalnih, ni verskih predrasuda, da vrednost jednog građanina merimo samo po tome koliko je on lojalan svojoj državi, koliko poštuje njen Ustav i njene zakone, i ništa više. I nijedna nacionalna manjina nema razloga da se brine, ukoliko se zaista na taj način ponaša. Ali, oni koji ruše naš ustavni sistem, jednostavno mogu ostati bez ičega. Shvatili su valjda napokon da Zapad interesuju samo u onoj meri ukoliko su spremni da za zapadne interese krvare, jer, da taj Zapad zaista iskreno brine za albanske civile, za albansku nacionalnu manjinu, onda bi "odrešio kesu" da im efikasnije pomogne. Neuporedivo više para se troši za pripremanje oružanih dejstava ili za propagandne aktivnosti, nego što se udeli onima koji su ostali bez svojih kuća, a ostali su bez svojih kuća pre svega zbog toga što su teroristi spaljivali kuće i na silu terali civile, jer je planirano da se na Kosovu i Metohiji stvori nešto poput "pijace Markale", poput Ulice Vase Miskina, partizanskog groblja, pivare ili drugih mesta u Sarajevu, gde je Izetbegović ubijao svoje građane, svoje civile,da bi to bilo pripisano Srbima i izazvalo zapadne žestoke reakcije protiv srpskog naroda i Republike Srpske. Taj plan je pravljen i za Kosovo i Metohiju. Na vreme smo ga prozreli, uspeli da sprečimo njegovu realizaciju, a sada samo mi pomažemo efikasno tim albanskim civilima, koji su ispali najobičnije žrtve manipulacija velikih sila i albanskih terorista, samo mi šleperima dovlačimo svakodnevno pomoć i u hrani, i u građevinskom materijalu. To što sa Zapada stigne, što bi naš narod rekao, u oko bi stalo. Više troškova imaju da doputuju sve te njihove delegacije, cela ta bulumenta špijuna i propagandista, nego što donesu hraneili lekova za one ljude kojima su hrana i lekovi najpotrebniji. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik Zoran Anđelković, kao poslednji prijavljeni.
Poštovani predsedniče, uvaženi poslanici, danas u južnoj srpskoj pokrajini svi putevi i sva sela pristupačni su svima, upravo onako kako je bilo sve vreme na dve trećine teritorija Kosova i Metohije, gde i nije bilo delovanja terorističkih bandi. Srbija, MUP, Vojska Jugoslavije, svako u svom delu angažovanja, pokazali su i dokazali profesionalnost, patriotizam, na svakom zadatku koji su obavljali. I tada kada su deblokirali komunikacije, kako bi svi građani mogli normalno da ih koriste, i u potrazi za civilima, koje su teroristi oteli, do Klečke, Glođana, Bajgore, i kada je trebalo čuvati granicu od upada terorističkih bandi iz susedne zemlje, gde su se obučavali i pripremali za ubijanje, isto onako kada su civile koji su zbog delovanja terorista na njihovom prostoru napuštali svoja sela, zbrinjavali, hranili, pomagali im da se vrate svojim kućama. Uvek su to izvršavali na najbolji način, najprofesionalnije, najljudskije i najhrabrije. Boreći se protiv terorista, oni su čuvali civile. Albansko stanovništvo od albanskih terorista imalo je samo štetu i zato su u policiji videli pomoć i zaštitu za sebe, za svoju porodicu, za svoja sela. Većina Albanaca uverila se da državaSrbija sa svim institucijama ima i mudrosti, i snagu, i principijelan stav da jasno odvoji terorizam i teroriste s jedne strane, i Albance kao nacionalnu manjinukoja želi da u miru živi i razvija svoju saradnju sa drugima koji žive na Kosovu i Metohiji, sa druge strane. Prava pripadnika nacionalnih zajednica nisu prazna priča ili puka politička i pravna rešenja. Ona se sprovode u život. Zato ću navesti samo nekoliko konkretnih primera, koji potvrđuju čvrsto opredeljenje Srbije za nacionalnu ravnopravnost, gubitka poverenja albanskog naroda u separatističku politiku, za jačanje poverenja u Republiku Srbiju, koja se zalaže za mirno, ravnopravno i demokratsko rešenje problema na Kosmetu. Prvo, dobrovoljna predaja naoružanja i vojne opreme u količini od 24 tone samo iz 21 sela Đakovičke opštine, i to dobrovoljno, pripadnicima MUP-a Republike Srbije i pripadnicima Vojske Jugoslavije, najbolja je potvrda poverenja u organe Republike Srbije. Drugo, nema nijedne raseljene albanske porodice pod vedrim nebom. Kvazi-humanitarci, koji svakodnevno krstare našim drumovima, mogli su videti organizovanje vraćanja Albanaca u sela Bobaj,Boks, Nec, Batuše, Brovinu, Kraljane, Hilje, Junik i mnoga druga mesta, kao što su isto tako mogli videti da još nisu sazreli uslovi za vraćanje srpskih porodica na svoja pradedovska ognjišta u sela Januš, Biteš, Ratić, Molić i nekim drugim. Treće, Albanci koriste svoja prava, koja im garantuje Srbija. Brojni primeri to potvrđuju. Samo u Đakovičkoj opštini u radu lokalnih organa samouprave, u opštini, ukupno je zaposleno 520 lica, a 400 Albanaca, u Zdravstvenom centru Đakovici, od 820,sedamsto osamdeset su Albanci, direktori velikih privrednih preduzeća u Đakovici su Albanci. Uzeo sam primer Đakovice zato što su tamo dejstva terorista bila veoma žestoka, što ta opština ima veliki granični pojas prema Albaniji, ali je tako i u ostalim delovima Kosmeta, gde se radi o principijelnoj politici Srbije i dokazu da veliki deo građana albanske narodnostikoristi prava koja su im garantovana Ustavom Srbije. To je naša politika i tako će ostati i ubuduće. Sva ta ogromna pomoć Srbije Kosmetu, kao i jedinstvo građana i političkih partija, koje se i danas pokazalo u vezi mera Vlade Republike Srbije, dala je ogroman doprinos uništavanju terorističkih bandi, odbrani naše teritorije i suvereniteta. To je dokaz da smo sposobni da samostalno rešavamo svoje probleme. Jasni stavovi, beskompromisna odbrana teritorijalne celovitosti i suvereniteta Srbije i maksimalno poštovanje ostvarivanja ljudskih i građanskih pravai prava nacionalnih manjina, koje žive u Srbiji, vrednosti su koje i danas, kada smo terorizamna Kosmetu porazili, ostaju kao što su uvek i bili temeljne odrednice Srbije. To je opredeljenje, uveren sam, i ogromne većine svih građana na Kosovu i Metohiji, svih sa kojima sam proteklih meseci razgovarao, kako onih na područjima na kojima nije bilo terorističkih bandi, tako i onih koji su zbog delovanja terorista bili raseljeni, u Gnjilanu, Mitrovici, Orahovcu, Dečanima, i isticali su da država mora uništiti teroriste, građanima obezbediti sigurnost, te da su zainteresovani da žive u miru, uz punu ravnopravnost i da imaju poverenje u državne organe Srbije, da to mogu da ostvare. To veliko poverenje građani su pokazali kada su se vraćali svojim kućama, koje su privremeno napustili zbog delovanja terorističkih bandi i to uz zahtev da im pripadnici MUP-a obezbede zaštitu od ponovnog upada terorista u njihova sela. Vlada Republike Srbije zajedno sa građanima Kosova i Metohije, konkretno radi na izgrađivanju tog poverenja. Ovih dana lokalni organi vlasti formirali su preko 80 odeljenja lokalnog obezbeđenja, u kojima su naravno građani koji žive u tim selima, odnosno Albanci. Prva iskustva govore da je to dalo pozitivne rezultate. Pored obaveze obezbeđivanja mira oni zajedno sa pripadnicima MUP-a u opštinama rade na organizovanju snabdevanja, popravci infrastrukture u njihovim mestima i drugim pitanjima, vezanim za interes građana. Poverenje, koje se na takav način izgrađuje, dobar je temelj i pokazatelj da se kroz dijalog u lokalnoj sredini može obezbediti dijalog u pokrajini u korist ekonomskog i socijalnog razvoja ovog dela Srbije. Nećemo dozvoliti da se na Kosovu i Metohiji ponovi Klečka, Glođane, Ratiš i slična mesta, gde su teroristi počinili zločine protiv nedužnih civila. Nažalost, ubijali su, zlostavljali i silovali žene i decu. U Zločištu kod Orahovca teroristi Albanci su silovali svoju komšinicu Srpkinju. U Prizrenu ubijena je čitava albanska porodica, prvo otac i sin, a zatim majka i ćerka, koje su prethodno silovane, od strane albanskih terorista mučene do smrti. Samo zato što su za prijatelje imali Srbe. To su samo neki od stravičnih primera zločinačkog lica terorističkih bandi. Ali, budućnost Kosmeta je jedino u zajedničkom životu, razumevanju, a ne nasilju i teroru. Ljudi očekuju pomoć od Srbije na Kosovu i Metohiji i zato smo učinili sve da im osiguramo redovno snabdevanje i materijal za popravku oštećenih objekata. Formiranjem 15 humanitarnih centara mi na taj zahtev odgovaramo konkretno. Srbija ne deli pomoć ni po kakvom nacionalnom ključu, već po potrebi. To izgleda ne shvataju ni mnogi humanitarci iz inostranstva, koji sem velike galame o nekakvoj humanitarnoj katastrofi, umesto pomoći šalju pretnju, a kada pomoć i dostave, dele je po nekim njima znanim nacionalnim ključevima i to u vreme kada su im puna usta izjava da se ljudi ne mogu deliti po nacionalnoj i verskoj osnovi. Humanitarne centre formirala je Vlada i nevladine organizacije. Oni će nastaviti da pomažu onima kojima je pomoć potrebna, bez obzira na nacionalnu i bilo koju drugu pripadnost. Svaka pomoć humanitarnim centrima bilo od koje strane da je došla, ali naravno da je došla dobro i udruženim naporima, biće prihvaćena i zajednički raspoređena onima kojima je potrebna. Međutim, pravo rešenje problema na Kosovu i Metohiji postići ćemo pokretanjem privrednih potencijala. To je u interesu svih građana i prioritet u našem angažovanju. Oživeti proizvodnju sa punim kapacitetima pogona na Kosovu i Metohiji, prva je obaveza. Otvarati nova radna mesta, stimulisati formiranje novih preduzeća, povezivati privredu Kosmeta sa privredom Srbije i Jugoslavije na način, koji će obezbediti veći rad za bolje sutra, put je kojim će privredni resursi biti upotrebljeni za ubrzani ekonomski, kulturni preporod ove pokrajine. Pokazalo se da odlučnim merama može da se suzbije i siva ekonomija i šverc i da se stvori prostor za prave privredne aktivnosti na Kosmetu, koje će se zasnivati na proizvodnji, a ne na špekulacijama, kakva je trgovina drogom, oružjem, bombama i slično. Organizovano ćemo raditi na jačanju poverenja, međunacionalne tolerancije i razumevanja na Kosovu i Metohiji. Činićemo to kroz ažurniji rad organa samouprave, podsticanjem kulturnih institucija, kao i informativnih glasila, koja doprinose takvoj politici, a ne propagiraju podele, nacionalnu netrpeljivost i ekstremizam. Ovim merama moramo uništiti svest o secesionizmu, kao što smo uništili njegove pojavne oblike, terorizam i nasilje. Ta svest će se menjati brzo, ukoliko odlučno budemo sprovodili mere, koje će jačati poverenje, obezbeđivati ravnopravnosti koje će ljude kretati radu, a ne sukobima i podelama, koje će ih upućivati na vrednosti života u miru i zajedništvu, uz puno poštovanje razlika, koje su postojale i koje će postojati, kao što postoje svuda u svetu. Vlada narodnog jedinstva delovaće u tom pravcu, kao i do sada. U istom smeru treba da deluju i mediji, političke partije, intelektualci, svi koji hoće da doprinesu da se ovo stanje brzo prevaziđe. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li se još neko od narodnih poslanika javlja za reč?
Gospodine presedniče, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, ja sam Šemsudin Kučević, narodni poslanik ispred Liste za Sandžak - Dr Sulejman Ugljanin. Mi smo na ovom prostoru Balkana, konkretno Jugoslavije, prolazili kroz mnoge teške trenutke u svojoj istoriji. I danas se kao poslanici Narodne skupštine nalazimo pred jednim velikim iskušenjem. To iskušenje je utoliko veće za vladajuću koaliciju, odnosno za SPS - JUL, koji se trenutno nalaze na vlasti u ovoj skupštini. Ja ću kao član stranke Demokratske akcije Sandžaka i kao poslanik Liste za Sandžak Dr Sulejman Ugljanin reći nekoliko stvari i dati svoj doprinos za rešenje ukupne krize na prostoru bivše Jugoslavije. Mi se zalažemo, pre svega, da se ljudska i nacionalna prava tretiraju po obimu i sadržaju kako su izložena i definisana u odgovarajućim dokumentima OUN i to u Opštoj deklaraciji o pravima čoveka, Međunarodnom paktu o građanskim političkim pravima i Deklaraciji o pravima manjina i drugim međunarodnim aktima. Zalagaćemo se za njihovu doslednu primenu. Mi smo za uspostavljanje trajnog mira na prostoru bivše SFRJ, za uspostavljanje međudržavne saradnje između novonastalih država na prostoru bivše države, kao i pravilno rešenje statusa svih naroda, koji u tim državama žive. Mi smo protiv rata i protiv upotrebe sile u cilju nametanja političkih rešenja. Naš princip je dijalog i to stalno ponovljeni pregovori do postizanja pravednog rešenja. Pravedno i trajno razrešenje jugoslovenske krize moguće je postići pregovorima između legitimnih predstavnika naroda, uz posredovanje međunarodne zajednice i primenu efikasnih međunarodnih mehanizama prema stranama u pregovoruu cilju realizacije prihvaćenih obaveza. Mi smo još 4.11.1991. godine prihvatili principe Haške konvencije, kao prihvatljiv i pravedan model za konačno rešenje jugoslovenske krize i uspostavljanje pravednog i trajnog mira na prostoru prethodne Jugoslavije. U tom kontekstu mi smo jasno definisali naš odnos prema državi. Mi se zalažemo za slobodnu i suverenu Saveznu Republiku Jugoslaviju, za nepovredivost njenih granica, za ravnopravnost građana i svih naroda, koji žive na teritoriji SR Jugoslavije i za zaštitu prava nacionalnih manjina prema najvišim evropskim i svetskim standardima. Nikakva ograničenja u tom pravcu ne smatramo legitimnim. To je naš stav, ako nas neko bude pitao. I pored ovih naših nastojanja da sa naše strane pomognemo da se problemi rešavaju sistematski, principijelno, bez jakih reči, posle kojih osim ponosa i zadovoljenja ličnog hira nećemo imati ništa drugo, da budem eksplicitniji, dozvolite mi da se poslužim komparativnom metodom. U ovom izveštaju govori se o sukobu države sa teroristima na Kosovu. U Sandžaku nema terorista, a država sa svojim institucionalnim rešenjima, tj. Žabljačkim ustavom, ugrozila je ustavno-pravni položaj bošnjačkog stanovništva u Sandžaku 27.4.1992. godine. U opštinama Priboj i Pljevlja, desila su se masovna progonstva Bošnjaka iz domova i sela od strane Vojske Jugoslavije i oružanih jedinica iz njenog sastava. Desile su se masovne otmice Bošnjaka u Sandžaku, odnosno u Severinu, Bukovici i Štrpcu. Zapaljeni su i na drugi način uništeni stambeni objekti čiji su vlasnici Bošnjaci. Masovna hapšenja Bošnjaka u Sandžaku, fizička zlostavljanja i neovlašćena upadanja u bošnjačke kuće i fizičko zlostavljanje roditelja pred decom i dece pred roditeljima. Montirani politički procesi u Novom Pazaru, u Bijelom Polju i proces saveznom poslaniku dr Sulejmanu Ugljaninu, 60 hiljada izbeglica i ogroman broj raseljenih lica. Molim vas, mi ocenjujemo da ovakav položaj bošnjačkog naroda u Sandžaku i drugim delovima SRJ nije prihvatljiv i dalje je neodrživ. Odnos državnih organa prema bošnjačkom narodu Sandžaka, prema njihovim legitimnim predstavnicima nije održiv. Ako na rešenje kosovske krize budemo gledali parcijalno, iz udobnih fotelja i pretople skupštinske sale, a ne sa pozicija vojnika i njihovih roditelja, sa jednog od 600 ciljeva koje NATO planira da gađa, sa pozicija 230 hiljada izbeglica sa Kosova, sa pozicija prosečnog građanina, nećemo doći do rešenja. Strah me je preterano lirskog lamentiranja nad sudbinama Kosova i ove države, od čega nećemo imati koristi. Bez pragmatičnog pristupa i čvrstog opredeljenja, da će istinski istrajati na verbalnim obećanjima, ova vlada neće naći rešenje i izlaz iz postojeće krize. Preplašile su me pretnje bombardovanjem, ali me još više plaše diskusije poslanika i dobacivanje članova SPS-a, JUL-a i SRS-a, jer svojim diskusijama u parlamentu prizivaju vojnu intervenciju. S punim pravom sam zabrinut i očekujem, mada se u principu uvek polazi od najgorih stvari, umesto ovog programa Vlade i ovih diskusija koje prizivaju vojnu intervenciju, predlažem da usvojimo program mera koji će sprečiti vojnu intervenciju i to: 1. Hitan prekid oružanih akcija na Kosovu i Metohiji; 2. Hitan poziv međunarodnoj zajednici da se uključi u rešavanje svih nerešenih problema. Na nama, političkim poslanicima manjih stranaka, koji služimo ovde kao dekor političkom parlamentarizmu, manja je odgovornost.
Zahvaljujem. Da li se još ko od narodnih poslanika javlja za reč? (Niko.) Zaključujem jedinstveni pretres. Molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, postave svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje izveštaj Vlade Republike Srbije o preduzetim merama za normalizaciju stanja u Autonomnoj Pokrajini Kosovo i Metohija, koji je povodom aktuelne bezbednosne i socijalno-ekonomske situacije na Kosovu i Metohiji podneo Mirko Marjanović, predsednik Vlade Republike Srbije, sa Predlogom zaključaka koji je podnela Vlada Republike Srbije. Za je glasalo 225, protiv jedan, uzdržao se jedan, nisu glasala dva, ukupno je glasalo 229 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila izveštaj Vlade Republike Srbije o preduzetim merama za normalizaciju stanja u Autonomnoj Pokrajini Kosovo i Metohija, koji je povodom aktuelne bezbednosne i socijalno-ekonomske situacije na Kosovu i Metohiji podneo Mirko Marjanović, predsednik Vlade Republike Srbije, sa Predlogom zaključaka Vlade Republike Srbije. Dozvolite mi da izrazim svoje i, verujem, vaše zadovoljstvo ispoljenim potpunim jedinstvom narodnih predstavnika u Narodnoj skupštini prilikom usvajanja izlaganja predsednika Vlade Republike Srbije i zaključaka. To pokazuje autentičnost izjašnjavanja narodnih poslanika sa voljom naroda. Podsetio bih vas da je tako visok stepen jedinstva postignut prilikom nedavnog izjašnjavanja naroda na referendumu. To jedinstvo je najbolja garancija da će Srbija istrajati na putu afirmacije borbe za mir i ravnopravnost građana, naroda i država. [[Aplauz.]] Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O OBRAZOVANjU PRIVREMENOG IZVRŠNOG VEĆA AUTONOMNE POKRAJINE KOSOVO I METOHIJA Uručen vam je Predlog odluke koju je podnela Vlada Republike Srbije. Otvaram jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Da li ko od poslanika želi reč? (Ne želi.) Zaključujem jedinstveni pretres. Molim narodne poslanike da, radi utvrđenja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Stavljam na glasanje Predlog odluke o obrazovanju privremenog izvršnog veća Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohija. Pritisnite odgovarajući taster. Za je glasalo 222, protiv dva, uzdržao se jedan, nisu glasala dva, ukupno je glasalo 227 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština Republike Srbije većinom glasova usvojila Predlog odluke o obrazovanju privremenog izvršnog veća Autonomne Pokrajine Kosova i Metohije. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IMENOVANjU PREDSEDNIKA PRIVREMENOG IZVRŠNOG VEĆA AUTONOMNE POKRAJINE KOSOVO I METOHIJA Uručen vam je Predlog odluke, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Otvaram jedinstven pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Da li neko od narodnih poslanika želi reč? (Ne želi.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem jedinstveni pretres Predloga odluke. Molim narodne poslanike da radi utvrđenja kvoruma postave svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke o imenovanju predsednika privremenog Izvršnog veća Autonomne pokrajine Kosova i Metohije. Za je glasalo 215, protiv dva, tri uzdržana, nije glasalo 6, ukupno je glasalo 226 narodnih poslanika. Konsatatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o imenovanju predsednika privremenog Izvršnog veća Autonomne pokrajine Kosova i Metohije većinom glasova. Čestitam u svoje i u vaše ime predsedniku privremenog organa Izvršnog veća Autonomne pokrajine Kosova i Metohije, narodnom poslaniku Zoranu Anđelkoviću. [[Aplauz.]] Ovim je sednica završena.