Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministre, poštovani građani, želim da iskoristim i na ovakav način pošaljem jednu poruku svima nama i građanima Srbije. Želim da čestitam vernicima koji slave najveći i najradosniji hrišćanski praznik Božić, rođenje Isusa Hrista, 25. decembra po Gregorijanskom kalendaru i svim onim vernicima koji slave 7. januara po Julijanskom kalendaru, sretan praznik i želim da provedu predstojeće praznike u miru, ljubavi, sreći i slozi, blagostanju, u krugu svoje porodice, sa svojim najbližima. Mir božiji, Hristos se rodi. Takođe želim da istu čestitku uputim i na mom maternjem rusinskom jeziku: Vin~uwm {ickim virn
Zamolila bi gospodina Pavela Marčoka da se obrati na svom maternjem jeziku.
Poštovani poslanici, dozvolite mi da u svoje i vaše ime svim vernicima koji slave danas veliki kršćanski praznik, da im se obratim i na maternjem jeziku pa da im poželim ovaj praznik: požehnané a veselé vianoce, štastia, zdravia, lásky a rodinného pokoju, želám vám k vianociam, vo svojom osobnom mene a v mene zhromaždenia srbska.
Gospodin Tamaš Tot je želeo da se obrati takođe. Izvolite.
Poštovana predsednice, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, svima vama koji ovih dana slavite Božić želim srećne praznike. Tisztelt képviselők, hölgyeim és uraim, szerbia polgárai, mindenkinek, akik december 24. és 25. ünneplik a Karácsonyt, boldog, békés karácsonyi ünnepeket kívánok.
Gospodin Jon Magda.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite i meni da se obratim svojim sunarodnicima Rumunima, koji su takođe pravoslavne vere, ali služe po Gregorijanskom, po novom kalendaru. Dozvolite da se obratim na svom maternjem rumunskom jeziku: stimati conatîonalî, dragi Românî, credîncioşi ortodokşî, permitetimi sâ vâ adresez cu ocazîa sârbâtorîlor de iarnâ multâ sanatate, prosperitate şi mult noroc în vîatâ, noul an sâ vâ aducâ fericire, bucurie şi realizarea tuturor dorintelor – sârbâtoarea crâciunului, naşterea dimnului Isus chrîstos sâ vâ aducâ o lînîşte sufleteascâ, pace şi voîe bunâ... chrîstos s-a nâscut – adevârat s-a nâskut.
Petar Kuntić, takođe. Izvolite.
Uvaženi narodni poslanici, poštovana predsednice, gospođo ministar, danas je za nas vijernike koji proslavljamo Božić po Gregorijanskom kalendaru veliki dan. Danas je Badnji dan, večeras je Badnje veče i noćas kada budemo sa svojima najbližima, sa svojim najmilijima, sa svojim prijateljima, čekali rođenje Isusa Hrista, svakako to rođenje treba da nam da određene smernice. Trebalo bi malo da zastanemo, da se okrenemo oko sebe, da pogledamo možda one koji nemaju dovoljno, a najvažnije što nam je potrebno u ovom trenutku je da oprostimo. Sa tim razmišljanjem i u tom smislu svim vernicima koji Božić dočekuju po Gregorijanskom kalendaru želim sretan Badnji dan i sretan Božić sa starim pozdravom - Blagoslovljen i čestit Božić. Isto tako, našoj braći po Kristu, koji Božić dočekuju za 14 dana, sada na ovaj svečani dan unapred čestitam od srca Božić sa starim pozdravom - Hristos se rodi - Vaistinu se rodi.
Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 122 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno više od jedne trećine i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde, gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde, sa nama je i ministarka pravde. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O KRIVIČNOM POSTUPKU (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada, primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, i to: poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 34 sekunde; poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 25 minuta 12 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Molim poslaničke grupe da podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, ako to već nisu učinile. Saglasno stavu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Gospodin Dragan Todorović, pa gospodin Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 27, ali pre nego što krenem da govorim o Poslovniku, da se pridružim čestitkama građanima Srbije koji slave Božić po Gregorijanskom kalendaru. Neka im je sretan Badnji dan i Božić. Dame i gospodo narodni poslanici, imali ste prilike da čujete prekjuče, izašao sam za govornicu i upozorio predsednika Skupštine da je engleski ambasador na neverovatan način prekršio sva pravila svoje službe i počeo da kritikuje i da on ocenjuje političke stranke u Srbiji. Međutim, izgleda da je to samo dodatno podstaklo engleskog ambasadora Stivena Vordsvorta da ne samo da nastavi isti posao, nego da još na neprimereniji način ocenjuje čak i izlazak poslanika SRS za skupštinsku govornicu. Nešto što je prosto neprimereno bilo kome u ovoj državi da na bilo koji način komentariše. Gospodin Vordsvort se i dalje drznuo da o SRS na ovakav način govori. Kaže da je SRS stvar prošlosti, stranka negativnog nacionalizma itd, što stvarno zahteva ozbiljan demarš. Mi mislimo, što se tiče engleskog ambasadora, da on više nema šta da traži u Srbiji. Ministarstvo inostranih poslova bi stvarno trebalo da ambasadora Vordsvorta proglasi za personu non grata. Neverovatno je da nam se ovo dešava. On tvrdi da je SRS prošlost, ali očito da gospodin Stiven Vordsvort živi u ono kolonijalno vreme, kada je Engleska širom zemaljske kugle imala kolonije i kada su tako mogli da se ponašaju. Možda on ima razloga, zbog nekih odnosa koje ima sa nekim političkim strankama u Srbiji, da se ovako ponaša, ali kada je u pitanju SRS mi to nećemo dozvoliti. Između ostalog, u blogu koji je otvorio gospodin Stiven, vrlo je interesantno pročitati, u jednom od ovih članaka piše:“Sedim iscrpljen pred svojim računarom. Razlog tome nije što sam radio, već zato što sam vežbao škotski narodni ples“. Očito da je to teško za gospodina Stivena, pa neka pređe na nešto lakše, recimo na neke baletske numere, možda neće biti toliko iscrpljen.
Kompletan stenogram vaših primedbi i stav šefova poslaničkih grupa, zajedno sa mojim, juče je prosleđen Ministarstvu spoljnih poslova. Reč ima gospodin Maraš, po Poslovniku.
Član 104. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, morao bih, takođe, u skladu sa mojim prethodnicima, svima onima koji slave po Gregorijanskom kalendaru, da čestitam Božić, poželim svu sreću, ali morao bih da citiram i kolegu Kuntića iz DS, koji je govorio o oprostu. Treba da zamolimo Boga i građane da vam oproste za ovo na šta ste pristali da uradite, da se proda NIS na ovakav način. Možete da se smejete i da jaučete koliko god hoćete, jaukaće građani. Prodali ste 51%, a sada ću vam pročitati kako. Investiciona obaveza – nema investicija u NIS, 500 miliona evra do 2012. „Gasprom“ daje kredit NIS-u po kamati od 20% godišnje. Znate kako se ugovor raskida? Jedino ako„Gaspromnjeft“ ne obezbedi kredit. To je ta priča o garancijama da će se raskinuti ugovor ukoliko ne budu bila ispunjena obaveza. Treba da vas je sve sramota. Mene je sramota zbog toga što sam na ovakav način prodaje imovina Srbije. Kako glasi program rekonstrukcije i modernizacije NIS-a? Jedini cilj koji je naveden u ugovoru je obezbeđenje proizvodnje motornog goriva koji je u skladu sa „euro 5“. Ne postoje ciljevi ni rokovi za postizanje ekoloških standarda. Pazite sad ovo, za neispunjenje ovako definisanog programa rekonstrukcije i modernizacije NIS-a nisu predviđene nikakve garancije. Nema zaloge na akcijama, nije predviđen raskid ugovora, nema ugovornih kazni, nema bankarskih garancija, nema korporativne garancije. Praktično, znači da nema nikakvih konsekvenci po „Gaspromnjeft“.Pokušavamo mesecima samo da vas dozovemo razumu, pre svega predsednika Tadića. Šta je rekao pre dve-tri nedelje? Bez pravnih i ekonomskih garancija nećemo prodati NIS. Mi imamo samo političke garancije. Svi oni koji budu čestitali Božić i sutra, i za dve nedelje, treba da kažu i onima kojima čestitaju „Dobro došli u 46, dobro došli u 47.“ Vi pričate o Evropi. Sve što sadrži sporazum i ovi ugovori sa „Gaspromom“, sve je suprotno evropskih integracijama. Garantujem vam da će građani to znati da cene na sledećim izborima. Ovde smo videli demonstraciju pripadnosti nacionalnih manjina jednoj političkoj partiji, ali ovim ugovorom na delu, prodaja nacionalnih interesa Srbije za tepsiju ribe, treba sve da vas je sramota.
Po Poslovniku, najpre gospođa Judita Popović.
Javljam se po čl. 27. i 131. Poslovnika. Htela bih da vam skrenem pažnju da mi, faktički, sada imamo prodaju nacionalnog bogatstva za upola manju cenu, pod jedan. Pod dva, imamo političke garancije za dve kapitalne investicije. Ako može politička garancija, zašto onda nema redovne poslovne pravne garancije? Pod tri, velika ljaga pada na ovu vlast i na ovu skupštinu, koja je dozvolila da se ovaj sporazum ratifikuje, koja dozvoljava da Ustavni sud ne rešava o jednoj inicijativi o ustavnosti ovog sporazuma. Velika ljaga pada na ovu vlast i na ovu postojeću koaliciju koja je dozvolila da se tako nešto, kao što je NIS, te vrednosti, tog značaja za Srbiju, za privredu Srbije, proda stranoj državnoj kompaniji. Čuli smo da se predviđaju ulaganja, čuli smo da se ta ulaganja mogu izvršiti samo na osnovu kredita. Prema tome, vrlo dobro znate, ako ste ikada zaključivali bilo kakve ugovore o kreditu, da se tu traži i određena garancija. Pretpostavljam da će i „Gasprom“ morati da da određenu garanciju. Ta garancija sigurno neće biti dovoljna bankama samo u smislu političke garancije. Prema tome, politička garancija je jedna priča, a prava validna garancija je nešto sasvim drugo. Ko vama zaista može da garantuje da će na kraju da se realizuje ugovor u tom materijalnom smislu, a ne samo u nekom virtuelnom i verbalnom smislu. Velika ljaga će pasti na one koji će prihvatiti da se Vojvodina na taj način smiri, da se 90% ove kupoprodajne cene, umesto izdvajanja iz budžeta, usmeri u Vojvođanski budžet. Zašto? Zato što se time faktički prihvata situacija koja je nastala tako kako je nastala i Vojvođani se sa tim jednostavno ne slažu i postaju saučesnici u prodaji NIS-a, a znamo kakva je ta prodaja. Prema tome, kada se sve ovo sabere, vama postavljam pitanje: zašto je bio problem da se sačeka konačna odluka Ustavnog suda? Ako mi imamo Ustavni sud koji je dužan da rešava da li su neki akti, da li su neki ugovori u skladu sa Ustavom, onda taj Ustavni sud treba i da radi. Inače, čemu ovaj Ustavni sud? Ako nam ne treba Ustavni sud, šta će nam parlament ako ratifikuje ovakve sporazume, ako direktno nanosi štetu privredi ove države, a mi radimo ovaj budžet i imamo 500 amandmana na ovaj budžet. Pa vi razmislite o tome, s jedne strane pravimo takvu štetu, prodajemo, odričemo se naftne rente, a s druge strane pravimo restriktivan budžet i kukamo kako nemamo para. Prema tome, velika ljaga, kolege i koleginice narodni poslanici.
Poslovnik je reklamirao gospodin Saša Dujović, narodni poslanik, a zatim gospodin Tomić, Ostojić, Vjerica Radeta, Slobodan Maraš, to je redosled prijavljenih, gospodin Dragan Stevanović posle toga.
Poštovano predsedništvo, uvažena predsednice, uvaženi članovi Vlade, poštovane kolege narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika čl. 226. i tražim određena obaveštenja. Od sedam sati jutros u svojoj kancelariji primao sam ratne veterane iz desetak gradova sa juga Srbije koji danas dolaze ispred Vlade Srbije da traže svoja prava. Želim ovom prilikom, pre svega, radi narodnih poslanika, ali i radi javnosti, da obavestim da u Srbiji ima preko 400.000 veterana koji očekuju jednak tretman prema njima i njihovim porodicama, kao i ratnim veteranima koji su naplatili socijalnu pomoć, 10.000 njih u sedam opština na jugu Srbije. Meni je jasno ...
Narodni poslanici, ometate govornika. Molim vas da i ako komunicirate među sobom to činite tiše, ometate govornika i nije u stanju da završi ono što je planirao da kaže.
Jasno mi je da za ovom govornicom je teško govoriti o ratnim veteranima, o ratu, o nečemu što se dešavalo na prostorima bivše SFRJ. Meni je to jasno, ali vi, drage moje kolege i koleginice, morate da znate da 400.000 porodica u ovoj Srbiji postoje koji su direktno učesnici i koji su najviše doprineli da onaj krvavi pir koji je bio više ne bude. Nama je najmanje stalo do rata, verujte mi, zato tražimo da se reše problemi što elegantnije i na što adekvatniji način. Nastaviću dalje. Pojedinci koji su predvodili ranije proteste i za vreme prethodne vlade dobili socijalnu pomoć u sedam opština juga Srbije, danas na jedan volšeban način pokušavaju da omalovaže napore sadašnje Vlade da na adekvatan način pokuša da reši nastale probleme. Stav Pokreta veterana Srbije koji radi u poslaničkom klubu SPS-JS jeste da problemi veterana ne mogu da se rešavaju selektivno, kako je to radila ranija Vlada, već da su ratni veterani diljem Srbije od severa, od Subotice, pa do Preševa, apsolutno isti. U vreme kada je NATO agresija bila, ratovalo se na svim teritorijama. Očekujem danas od premijera Cvetkovića ili predstavnika Vlade Srbije da prime delegaciju i da napokon u skladu sa onim što je njihov zadatak, a to je rešavanje problema građana Srbije, započne da rešava i ovaj vitalni problem za ratne veterane, da ne bismo dolazili u situaciju da pojedini politikanti i malverzanti rade ono što se desilo pre neki dan u Kuršumliji. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Tomić, po Poslovniku, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, najpre koristim priliku da u ime poslaničkog kluba DSS čestitam današnji Badnji dan i sutrašnji Božić svima koji slave po Gregorijanskom kalendaru i svima im želimo puno radosti, sreće i veselja i danas na Badnji dan i sutra na Božić. Javljam se po članu 226, gde narodni poslanik, kako kaže, ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja i od nadležnih funkcionera. Današnja „Politika“ na naslovnoj strani donosi intervju načelnika Generalštaba gospodina Zdravka Ponoša, a naslov tog intervjua glasi – „Politika odbrane zemlje ne postoji“. Molim vas da mi neko navede da li je ikada neki razvodnik, desetar, mlađi vodnik ovako nešto izjavio za javnost, a kamoli načelnikgeneralštaba jedne države, da li se to igde u Evropi ili u svetu dogodilo. Pozivam i apelujem na ministra odbrane gospodina Šutanovca da nam da objašnjenje za ovo, ne nama, nego celoj državi, očekujem da adekvatno reaguje. Izvinjavam se na malo grubljem nastupu, ali da sam ministar odbrane, u sedam sati se ovo pojavilo u novinama, u osam sati bi načelnik Generalštaba morao biti smenjen. Ovo je užasno teška i opasna izjava. Možda je gospodin Ponoš sve što je rekao u novinama u pravu, možda je sve to tačno, ali to se na ovakav način ne sme predstavljati građanima Srbije. Ovo je za najoštriju osudu i očekujem od nadležnog ministarstva i ministra da nam da objašnjenje i da adekvatno reaguje. Hvala.
Konstatacija, zapravo pitanje biće prosleđeno Ministarstvu odbrane. Gospodin Zoran Ostojić ima reč. Izvolite.
Predsednice, gospođo ministarka, koleginice i kolege narodne poslanice i poslanici, nadam se da će to pitanje biti prosleđeno. Javljam se po čl. 225. i 226. Više od dva meseca nisam dobio odgovor na pitanje da li ima fizičkih lica, državljana Srbije, u firmi „Jugorosgas“. Pošto se danas potpisuje ovaj sramni sporazum, moram sa podeljenim osećanjima da čestitam vernicima koji danas slave, tj. sutra slave Božić, zato što im je Vlada čestitala na jedan zaista neprimeren način. Zato zaista imam pitanje za vas, imaću još nekoliko za Vladu: zašto gospođo Dejanović niste sazvali sednicu Zakonodavnog odbora da da to mišljenje koje je tražio Ustavni sud? Taj Ustavni sud, gospođo Dejanović, nekoliko puta smo upozoravali da može da spreči ovo što se dešava danas u Moskvi. Sve vas podsećam, bez obzira što ste vi glasali za ratifikaciju sporazuma, da ste tada u diskusiju u septembru kada smo ratifikovali sporazum sa Rusijom govorili kako je to vezan posao i kako NIS prodajemo za 400 miliona evra zbog toga što će „Gasprom“ graditi gasovod. Podsećam vas da gasovod nema studiju izvodljivosti. Zato mi nije jasno, čemu žurba. U tom sporazumu koji ste, hajde da kažem Skupština je ratifikovala, nema ni jedan datum, nije postojao datum ni rok do kraja ove godine da se potpiše. Zbog čega predsednik Tadić žuri da potpiše prodaju NIS. Zbog čega se nije sačekala odluka Ustavnog suda. Mogu da primetim da je evidentno da se ne radi o ekonomskom poslu, evidentno je da tu nema ni „e“ od ekonomije, da je u pitanju politika. Zaista, pitam vladajuću većinu i Vladu, kako će te svoje napore, koji su kilavi, jadni i neuspešni, prema evropskim integracijama uskladiti sa ovim što se dešava danas u Moskvi. Zaista, ne mogu da razumem zbog čega sačekala odluka Ustavnog suda. Niko nema pravo da potpisuje neustavne ugovore, ni predsednik države. Trebalo je samo sačekati2 - 3 meseca, Ustavni sud bi doneo odluku, sve bi bilo čisto. Ako ste odustali od vezanog posla, ako ste vi, vladajuća većina, odlučili da prodate NIS bez garancija za gasovod, to je vaša stvar, istorija će suditi o tome, i to ne neka daleka, nego vrlo bliska. Gospođo Dejanović, pitam vas zašto niste inicirali, požurili, ako predsednik Zakonodavnog odbora nije zakazao sednicu, zašto je vi niste zakazali, pa bar da damo Ustavnom sudu mišljenje da je sporazum zakona, a zakoni se ocenjuju na Ustavnom sudu. Meni nije jasno mišljenje Ustavnog suda, zbog čega pita da li je zakon podložan oceni ustavnosti. Ali, ako je već kupovao vreme Ustavni sud, zašto ste mu vi pomogli da to vreme kupi i da mi danas imamo taj sraman čin u Moskvi, bez bar stava da je sporazum sa Gaspromom, odnosno sa Rusima zakon koji podleže oceni ustavnosti.
Predsednik Zakonodavnog odbora će odmah dati odgovor na vaše pitanje, gospodine Ostojiću. Posle toga javio se gospodin Todorović.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. A propo govora kolege Ostojića, a čini mi se juče kolege Slobodana Maraša, kao predsednik Zakonodavnog odbora moram da ukažem na sledeće; dakle, ni Skupštini Srbije, ni Zakonodavnom odboru nije stigao nikakav zvanični dokument od Ustavnog suda Republike Srbije. Čim stigne, promptno ću zakazati sednicu Zakonodavnog odbora. Dakle, kolega Ostojiću, procedura mora da se poštuje - i zakonska i ova koja je uređena u Poslovniku.
To je ujedno i odgovor koji ste od mene očekivali. Reč ima gospodin Todorović, a zatim gospodin Aligrudić po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici stvarno bih hteo da narodne poslanike, a i javnost u Srbiji upozorim sa ovim što se dešava vezano za načelnika Generalštaba i ministra Šutanovca. Ovo je prosto neverovatno da nam se pred kraj 2008. godine događaju neke stvari koje mi liče na početak raspada SFRJ, kada je tadašnji vojni vrh hteo da izvrši puč i da potpuno suspenduje i Ustav i sve zakone, i da na vlasti bude vojna hunta. Neverovatno je da načelnik Generalštaba na ovakav način potpuno derogira civilnu vlast, parlament i ministra odbrane, a vi ćutite, kao da se niša ne dešava. Ko stoji iza ovoga? Kaže - nevladine organizacije, NVO podržao načelnika Generalštaba Zdravka Ponoša. Oni traže od Ministarstva odbrane da produži javnu raspravu o nacrtima strategije nacionalne bezbednosti i strategije odbrane Srbije. Vi znate ko stoji iza nevladinog sektora u Srbiji u zadnjih 20 godina. Verovatno ovaj ambasador koji se meša u politički život Srbije, jer veliki broj tih nevladinih organizacija pripadaju upravo službama njegove države, američkim službama i službama drugih zemalja. Očigledno je da ovaj napad na ministra odbrane ima mnogo dublju pozadinu, da se neko krije iza toga. A vićutite. Ministar je iz vaših redova. Kako vi zamišljate demokratiju? Kako vi zamišljate civilnu kontrolu? Objasnite vi vaše poimanje demokratije. Kako je moguće da načelnik Generalštaba izađe i u novinama javno napada ministra odbrane? Gde ste vi Evropejci? Šta je to? Šta bi radili da je to neko uradio iz političkih stanaka? Vi ćutite. Dvadeset godina se borite da se uvede civilna kontrola nad službama bezbednosti, MUP-om, nad vojskom. Da li je ovo ta vaša civilna kontrola? Kako vas nije sramota? Vi ćete da pustite Šutanovca sada niz led. Na šta to liči? Ne interesuje mene Šutanovac, da se razumemo, ili bilo koji drugi ministar. Mene interesuje princip. (Predsednik: Vreme.) Na šta ovo liči? Smatram da mi preko ovoga ne možemo tako lako da pređemo, gospođo predsedniče. Vi morate, kao predsednik Skupštine, hitno da reagujete. Hoćemo informaciju šta se iza ovoga krije. Nećemo jednostavno da dozvolimo da sutra osvanu tenkovi na Terazijama. Šta je sledeći korak? To što vi kažete da neće, ne verujem vam, jer jeočigledno da neko stoji iza ovog poteza. Hoćemo da znamo šta se krije iza ovoga. Ko sme na ovakav način da krene na ministra odbrane, odnosno da da nalog načelniku Generalštaba da krene na ministra odbrane? Preko ovoga stvarno ne može da se pređe. Gospođo predsednik, očekujem da ovog momenta učinite sve što je u vašim mogućnostima i da obavestite parlament šta se krije iza ovog napada Zdravka Ponoša na Ministarstvo odbrane i na ministra.
Kao što vam je poznato, gospodine Todoroviću, predsednik Vlade će upravo biti za koji minut u zgradi Skupštine. Šefovi poslaničkih grupa će imati po drugom pitanju zakazan razgovor sa njim, ali to će biti prilika da sa njim razgovaramo i na ovu temu, da mu postavimo pitanje. Izvolite, gospodine Aligrudiću imate reč.
U vezi ovih izjava gospodina Stivena Vordsvorta, ambasadora Ujedinjenog Kraljevstva u Republici Srbiji. Ne treba da čudi uopšte da se čovek meša u stranački politički život, prilike u parlamentu, da ocenjuje ko vrši opstrukciju, ko je ne vrši, šta su potrebe rada parlamenta Republike Srbije. Kako neće čovek to da ocenjuje i procenjuje kada je čovek sastavljao Vladu Republike Srbije. Vidite, kod nas bi trebalo da postoji jedna nadležna institucija, da reaguje u ovakvim slučajevima diplomatskih skandala. Ta institucija treba da bude oličena u ministru spoljnih poslova. Kod nas je to Vuk Jeremić. Trebalo bi, recimo, da mi sada očekujemo da gospodin Jeremić uputi neki demarš ili da oštro reaguje, ili da upozori ambasadora Ujedinjenog Kraljevstva Stivena Vordsvorta da ne sme da radi, da zauzima političku stranu u političkim sukobima u Srbiji, da se uključuje u jeftinu međustranačku demagogiju oko toga ko opstruiše ili ne opstruiše parlament, jer su to, treba znati, sve same gluposti koje služe političkim svakodnevnicama, a u koje ambasador jedne takve ugledne zemlje ne treba da se meša. Teško je očekivati od gospodina Vuka Jeremića da reaguje na izjave gospodina Vordsvorta, prosto zbog toga što je gospodin Vordsvort birao vladu. Kako ćete da reagujete na izjave nekoga ko vređa dostojanstvo države koja mu je domaćin, ako vas je taj birao u Vladu, od njega zavisite. Da nije bilo gospodina Stivena Vordsvorta ne bi Vuk Jeremić sada bio ministar spoljnih poslova. To je prosto kao pasulj i vrlo jednostavno. Gospodin Stiven Vordsvort je njegov mentor. Naravno, ne mogu, kao narodni poslanik, bez obzira što znam ove suštinske činjenice, da ipak ovim povodom, s obzirom daovo danima traje i da niko ne odgovara od nadležnih institucija na ovo ključno pitanje, da ipak ne postavim preko vas, gospođo predsednice Narodne skupštine, pitanje gospodinu ministru spoljnih poslova, zašto nije i da li ima nameru da reaguje povodom ovakvih istupa gospodina Stivena Vordsvorta, jer je zapravo u ovoj državi formacijski on, kao ministar spoljnih poslova, jedini nadležan da na valjan i formalno-pravni način reaguje? Izvolite, to je pitanje Ministarstvu spoljnih poslova i ministru Vuku Jeremiću.
Gospođica Nataša Jovanović, potpredsednica Skupštine, ima reč.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, povodom ovog skandala koji se desio i zahteva za reakcijom državnih organa koji je pokrenuo predsednik naše poslaničke grupe gospodin Dragan Todorović, kao i mi pre dva dana, a u vezi ovih skandaloznih izjava koje direktno atakuju na politički sistem od strane britanskog ambasadora, moram da vas upoznam, mada gospodin Aligrudić to zna kao član Odbora za inostrane poslove, da je u onom obraćanju pre odlaska na dužnost ambasadora Srbije Dejan Popović spremljen, dakle pripremljen od Ministarstva inostranih poslova, nama doneo određene informacije kako Velika Britanija danas vidi Srbiju, kako oni posmatraju naš politički život i ovo je samo korak više u izjavama Vordsvorta koji zaista mora da bude proglašen od strane naše države personom non grata. Moram da vas obavestim da je centar britanske obaveštajne službe M-6 za jugoistočnu Evropu u Zagrebu. Ne čudi me što neki otpadnici iz SRS, pošto je taj dvojac, Vordsvort i Manter, direktno učestvovao u puču razbijanja SRS, dakle što jedan taj pojedinac stalno odlazi u Zagreb, ne samo da prošeta na kaficu do ''Esplanade'' i da pojede bajadere, nego verovatno da se vidi sa onima koji ga instruišu i koji rade na istom zadatku kao i Vordsvort u Beogradu. Međutim, gospođo predsedniče, u ovoj zvaničnoj informaciji koju smo dobili, reći ću vam kada, to je zavedeno od strane Ministarstva spoljnih poslova 5. oktobra ove godine, a pri obraćanju Dejana Popovića, ovde lepo piše da Velika Britanija ima rezervisanost prema Srbiji, da nijedan od onih zlikovaca koji su prednjačili u bombardovanju i ubijanju srpske dece i civila i bombardovanju naše zemlje Toni Bler, kao ni njegov naslednik Braun, nisu želeli od 5. oktobra do današnjeg dana da dođu u Beograd. U samo jednoj zvaničnoj poseti je bio ministar inostranih poslova, a da se, obratite pažnju, molim vas, kolege, celokupna aktivnost i politički dijalog Srbije i Velike Britanije odvija preko parlamenata. Ovo je zvanična informacija. Čak su i ti kontakti na nivoima ministara inostranih poslova od prilike do prilike. Šta oni kažu? Kažu da smo mi frustrirana nacija zbog toga što smatramo da nam se otima Kosovo i Metohija, da je Euleks sasvim regularan i da, ne kako vi to tvrdite i pre neki dan Jeremić ovde, ima statusnu neutralnost, već da je baš tu po zadatku da potpuno zameni snage UN i preuzme tu ulogu i kontrolu nad onim što oni nazivaju Republika Kosovo. Prema tome, ako smo dobili kao članovi Odbora za inostrane poslove informaciju da se celokupan dijalog odvija na nivou parlamenata, kao član Odbora ... (Predsedavajuća Gordana Čomić: Vreme.) ... hvala vam, gospođo Čomić, pošto ste i vi član takođe Odbora za inostrane poslove i znate za ovu informaciju, zahtevam da o ovom skandalu raspravljamo i na Odboru za inostrane poslove, kako bismo jasnu poruku poslali da niko ne sme na takav način i direktno da se meša u politički život naše zemlje i u demokratski izraženu volju građana koja je poverila 78 mandata SRS-dr Vojislav Šešelj. Hvala vam. Izvinite što sam prekoračila vreme.
Reč ima narodna poslanica Judita Popović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, htela bih prvo u ime građana koji slave Božić po Gregorijanskom kalendaru da vam se svima zahvalim koji ste nam čestitali Badnji dan i Božić. Nažalost, ovaj dan nije srećan za mene lično zato što se danas potpisuje ovaj sraman sporazum u vezi prodaje NIS-a. Pre svega, htela bih da vas podsetim i da vas priupitam da li znate koji je prihod bio NIS-a 2007. godine. Ako ne znate skrenuću vam pažnju i reći ću vam da je to bilo 258 milijardi dinara, što iznosi skoro polovinu budžeta Republike Srbije za 2008. godinu. Prema tome, ne radi se o malom iznosu, o malom prihodu koji je ostvario NIS pre dve godine. Ne znam, nemam podatke za prihode za 2008. godinu, ali pretpostavljam da je taj prihod sigurno bio veći. Dakle, ako se uzme u obzir taj prihod ponovo vas pitam zašto se prodaje stranoj državnoj firmi kontrolni paket akcija tako značajnog privrednog resursa ove države. Htela bih da vas podsetim da u NIS-u radi 18.000 radnika. Da li ste vodili računa o tome šta će biti sa tim ljudima? Na koji način će se rešiti njihova egzistencija? Da li znate da imamo dve rafinerije, u Pančevu i u Novom Sadu, a već se uveliko priča o tome da će te rafinerije biti zatvorene zato što su neisplative, a postoji treća u Bosanskom Brodu, tako da je velika mogućnost da te rafinerije uskoro prestanu da rade? Da li znate nešto o tome da se, u slučaju da se uzme veliki kredit, da se tada stavlja određena hipoteka? Ukoliko Gasprom uzme kredit od 500 miliona dinara za rekonstrukciju NIS-a da li stvarno verujete da će oni dati hipoteku ili garanciju na neku njihovu imovinu u Rusiji? Ne, verovatno će založiti imovinu NIS-a. Šta to znači? To znači da će NIS morati sam da vrati kredit koji će navodno biti uložen u njegovu rekonstrukciju. Kada se sve ovo uzme u obzir, ponovo bih vam skrenula pažnju na činjenicu da ne možemo za koju godinicu, za jedno izvesno vreme da kažemo - ne, mi to nismo znali, ne, pojma nismo imali. Dakle, ne možemo se pozivati na savesnost zato što savesnost treba sada da se aktivira da se spreči ovakva vrsta pravnog posla koja je direktno na štetu građana Srbije, imovine, i prirodnih i nacionalnih bogatstava ove države.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo o čemu danas govorimo nije samo povreda člana 104. i dostojanstva Narodne skupštine, već i najgrublje kršenje člana 97. Ustava Republike Srbije, a taj član neću citirati, ali su ovde bitne tačke jedan i dva, koje govore o nadležnosti Republike Srbije. Kao zakonodavno telo, kao jedna od grana vlasti, Narodna skupština, u obavezi smo da štitimo, kako nas obavezuje član 97, suverenost, nezavisnost, teritorijalnu celovitost i bezbednost Republike Srbije, njen međunarodni položaj i odnose sa drugim državama i međunarodnim organizacijama i da obezbeđujemo ostvarivanje i zaštitu slobode i prava građana, ustavnost i zakonitost, postupak pred sudovima itd. Ovde imamo ozbiljan problem, a to je mešanje činovnika jedne strane države, konkretno Vordsvorta koji je trenutno ambasador u Srbiji u politički život države Srbije. O tome smo govorili i u vreme kada se formirala ova Vlada, i u vreme kada je pokušan puč u SRS i svaki put ste kada smo to spominjali smejali, ali evo, kao i uvek kada mi srpski radikali nešto pričamo i kada se vama to u skupštinskoj većini učini smešnim, za relativno kratko vreme se ispostavi da smo bili u pravu. Moram da ponovim ovo što je osvanulo na blogu Stivena Vordsvorta, koji kaže da većina ljudi sada shvata u Srbiji da radikalskom negativnom nacionalizmu više nema mesta u modernim evropskim demokratijama kakva je Srbija, a ovaj gospodin se ponaša, iako dolazi iz neke moderne demokratije, kao da dolazi iz vremena Envera Hodže. Takvu demokratiju želi da zastupa u Srbiji. Mi srpski radikali to nećemo dozvoliti. Očekujemo od ovog parlamenta, očekujemo od predsednika parlamenta, ne samo da nam kaže - prosledićemo nadležnima pitanje, sačekaćemo odgovor pa ćemo za 10, 15 ili 20 dana da dobijemo odgovor. Ne, ovo je suviše ozbiljno i nećemo se zadovoljiti tom konstatacijom da će nekome biti poslato naše pitanje i da mi čekamo odgovor, mi tražimo hitnu intervenciju Vlade Republike Srbije, Ministarstva spoljnih poslova. Ovako smo vas svojevremeno upozoravali i na Cobela, pa ste i tada reagovali osmesima, a na kraju ste morali da prihvatite činjenicu da Cobelu nije mesto u Srbiji, kao što nije ni Stivenu Vordsvortu, ali naravno u nastavku ću to detaljnije objasniti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 104, povodom onoga što je rekao gospodin Vlatko Ratković. Njega bi trebalo da bude sramota onoga što je rekao ovde. Čeka se dopis Ustavnog suda, mada sam pre tri dana obavešten, odnosno u ponedeljak, od Ustavnog suda da je poslao Skupštini Srbije, a Zakonik o krivičnom postupku će morati Ustavni sud da vam po hitnom postupku, a ovo ne može po hitnom postupku, ne može inicijativa LDP-a, a sad ću vam reći i zbog čega. Zbog toga što, oni koji su pregovarali u ime Srbije, ne lažu samo građane Srbije, nisu lagali samo poslanike, nego lažu i rusku stranu. Sad ću vam pokazati i na koji način. Može na telefonskoj sednici posao stoleća da se dogovara, kao juče ugovor o prodaji NIS-a, ali ne može da se dođe u ovu skupštinu i da se obrazloži tačka po tačka ugovora. Ne samo da je oštećena Srbija, nego će zaista neko morati da odgovara za ovo. Pogledajte garancije i odgovornost Republike Srbije, članovi 5. i 6. Po tom ugovoru, dugovi u 2008. godini ne postoje. Dalje, dividende. Srbija se odrekla dividendi za 2008. godinu na osnovu ovog ugovora. To znači 50 miliona evra. Znači, niste prodali NIS za 400 miliona nego za 350, tako da će u pokrajinskom budžetu, ono što ste prekršili Zakon o privatizaciji, faliti još 10 miliona evra od prodaje NIS-a. Poštovanje zakona -kako se Srbija obavezala u tački 5. i tački 6: garantuje se da NIS poštuje zakone Republike Srbije u vezi sa zaštitom životne sredine i preuzima odgovornost od 100 miliona evra za nastalu štetu usled prethodnih ekoloških događaja. Ovo praktično znači da Republika Srbija priznaje da trenutno nema zagađenja u Pančevu od strane NIS-a. Pogledajte ovo, i zbog čega govorim, gospođo Malović, šta se događa. U ugovoru stoji da se ne vode postupci pred sudom koji bi mogli uticati na zakonitost ovog ugovora u odnosu na prodavca ili na njegovu sposobnost da ispuni svoje obaveze iz ovog ugovora i nijedan takav postupak nije najavljen. To stoji u ugovoru, tačke 5, 2. i 9. To stoji u ugovoru koji će danas da potpiše Boris Tadić. Znači, lažete i Ruse, pošto je LDP 16. septembra podnela zahtev za ocenu ustavnosti i zakonitosti ovog sporazuma. Dalje, koje idu obaveze Republike Srbije u članu 8. tačka 3? Republika Srbija preuzela je obaveze koje su, pazite, po našim zakonima, odnosno one su nezakonite, kaže ovako - da se ne primenjuju bilo kakve sankcije prema NIS-u u pogledu nepoštovanja Zakona o zaštiti životne sredine, sve dok se ne izvrši modernizacija opreme u skladu sa programom rekonstrukcije i modernizacije NIS-a. Dalje, šta je nezakonito? Slušajte ovo, gospođo Malović. "Da se obezbedi da se svi tužbeni i ostali zahtevi preko 10 miliona evra od strane državnih organa, uključujući i Ministarstvo unutrašnjih poslova i "Srbijagas", protiv NIS-a konačno i bezuslovno povuku od strane podnosilaca zahteva". Znači, vi kršite zakone kako vam padne na pamet. Pokušate da kršite Ustav, pokušate da kršite zakone... (Predsedavajuća: Tri minuta je i 30 sekundi.) Potpredsednica Jovanović je pričala preko četiri minuta, niste je opomenuli, a svi smo, nadam se, u ovoj skupštini isti. Znači, kršite zakone kako vam padne na pamet i mislite da to niko ne vidi i da niko to neće znati da ceni jednog dana. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ovde se ne radi o uporednoj primeni Poslovnika, nego o primeni Poslovnika za vreme koje je na raspolaganju svakom narodnom poslaniku da kaže koja je povreda Poslovnika u pitanju.) Hvala vam, potpredsednice, što ste mi objasnili.
Nema povrede člana 104. Predsednik Zakonodavnog odbora ne sme da iznosi neistinite podatke o tome da li je dopis Ustavnog suda stigao u Skupštinu ili nije i to se da vrlo lako utvrditi poređenjem vremena kada je dao tu tvrdnju i na Pisarnici da li je u Skupštinu stigao zahtev Zakonodavnom odboru, jer to je procedura kojom radi Ustavni sud, ili nije. Sve narodne poslanike upozoravam i molim da vode računa o izrazima koje upotrebljavaju i kojima se obraćaju drugim narodnim poslanicima. Narodni poslanik Dragan Stevanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, svakako ću da iskoristim svoje pravo po Poslovniku u skladu sa članom 226. i pridružiću se ovoj inicijativi koju su i moje kolege iz SRS-a pokrenule, a to je da iskoristite svoj zakonski i svaki drugi autoritet i da što pre u ovu skupštinu dođe obaveštenje od nadležnih državnih organa, Ministarstva spoljnih poslova, o reakciji koja je ili koja treba da usledi na izjavu britanskog ambasadora Vordsvorta, a sve u vezi sa dešavanjem u ovom parlamentu, odnosno o SRS-u, pre svega, a onda i o DSS-u. Ovo u najmanju ruku predstavlja diplomatski skandal i čini mi se da je država više nego obavezna da na to reaguje. Ukoliko reakcija države izostane, anije prvi put da se Britanija meša u unutrašnje prilike Srbije i nije prvi put da Vlada i nadležni državni organi imaju jedan prilično indolentan stav prema činjenici da se neko meša u unutrašnje prilike jedne države, to će pokazati pre svega jednu veliku neozbiljnost, neodgovornost ove države i jedan selektivni odnos prema nekim stvarima koje objektivno u perspektivi mogu da predstavljaju ozbiljan problem za unutrašnje prilike u Srbiji. Što se SRS-a tiče, njene ideologije i politike, o njenom legitimitetu isključivo će odlučivati organi SRS-a i svakako građani na izborima koji će biti kada budu. Neko ko predstavlja jednu zemlju u ovoj državi svakako nema pravo na tako nešto. Ako ništa drugo, mi od vas ne tražimo da štitite SRS, svojim odnosom prema ovom problemu štitićete interese ove države. Ukoliko reakcija izostane, potvrdiće se naše slutnje da je ovo orkestrirana hajka na SRS, na nacionalni koncept u ovoj državi, i da su u nju uključeni i domaći i strani faktori. Ukoliko ne nalazite za potrebu da reagujete zbog SRS-a ili DSS-a, onda neka vam motiv za reakciju bude takođe izjava koju je tada, kada je reagovao na SRS Vordsvort dao, a to je da Britanija priznaje Kosovo kao nezavisnu državu, što su do sada učinile 53 države. Izrazio je uverenje, ovo je najbitnije, da će Međunarodni sud pravde odlučiti da to nije kršenje međunarodnog prava. Direktno se suprotstavio jednoj inicijativi koju ste vi kao vlast u ovoj državi i javnosti predstavili kao diplomatski trijumf, nažalost. Još jednom od vas tražim što brži odgovor na pitanja koja smo vam postavili. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Potpredsednice, ministarko, koleginice i kolege, dobio sam odgovor, Ustavni sud poslao, a u Skupštinu stiglo nije. Zato imam nova pitanja. Evo, mi želimo isto da poštujemo proceduru. Koliko sam puta ovde rekao: nismo glasali za Ustav, pa sad taj Ustav branimo od onih koji ga krše; nismo glasali za ratifikaciju sporazuma, pa sada vas podsećamo - da tamo piše da su tri vezana posla, ali se danas u Moskvi potpisuje samo jedan ugovor. Građani mora da znaju da na taj način na koji će se prodati NIS ruskoj državi, suštinski, da to znači vazalstvo Srbije - način na koji se prodaje i uslovi pod kojima se prodaje. Jednostavno, posle toga NIS, koji je strateška firma, od koje u velikoj meri zavisi budžet Srbije, postaje instrument politike države koja je vlasnik NIS. Država ima interese, privatne kompanije imaju samo interes u profitu. Države imaju nekakve druge interese. Mi mislimo da ovo što će se danas desiti u Moskvi je kršenje čak i tog sporazuma, za koji smo rekli da je loš. U septembru smo govorili da nikakvih garancija u tom sporazumu, koji je postao zakon, nema za gasovod, da je u suštini taj sporazum samo sporazum kojim ćemo pokloniti NIS Rusima. Nije suština u kršenju zakona. Suština je - šta sledi. Ovo što će Srbija doživeti kada NIS na ovaj način pripadne Ruskoj državi je dva puta izbegnuto u istoriji. Zavisnost i uticaj na političke prilike u Srbiji, obaranje vlada, instaliranje svojih vlada će biti moguće, jer je NIS instrument kojim se može to raditi. U istoriji Srbija je dva puta to izbegla. Godine 1914. nije dozvolila Austrougarskoj da njihovi policijski organi vode istragu povodom sarajevskog atentata. Godine 1948. Srbija kao deo Jugoslavije je isto izbegla tu sudbinu, slično nešto su tražili tada tadašnji sovjetski rukovodioci. Sada smo pali. Pitam - zašto se žurilo, zašto to desilo? Zato čekam gospodina Cvetkovića, ali u formi poslaničkog pitanja po članu 225. i 226. pitam premijera Cvetkovića - zbog čega se žurilo kada nema roka? Da li su nam pretili? Čime su nam pretili? Pominjalo se u medijima, da je nekakvom arbitražom, za šta nema osnova. Da li su nam pretili priznanjem Kosova? Da li su nam pretili da će nas bombardovati? O čemu se ovde radi? Ko? Neka barem gospodin Cvetković odgovori - pa to je gospodin Tadić predsednik dogovorio, pa ćemo onda bar formalno znati ko je premijer.
Tri minuta i 30 sekundi. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospodo narodni poslanici, meni je drago da neki poslanici takođe počinju da stiču veliko parlamentarno iskustvo. Ne znam sada, mogao bih da nabrajam verovatno sve članove Poslovnika, ali ajde neka bude član 225. i 226. Naravno, postaviću i u trećem minutu i na isteku trećeg minuta pitanje, naravno, predsedniku Vlade Cvetkoviću. Žao mi je drugačije da ga nazovem, mada se vidi da on u ovoj zemlji skoro ništa ne odlučuje i ne učestvuje, na način na koji to Ustav predviđa. Uglavnom se sve rešava na ovoj adresi preko puta. Neke, eto, toliko bitne stvari se rešavaju telefonom, a neke se ne rešavaju uopšte. Mene pomalo čudi to, način na koji neki poslanici ovde govore - kao začuđeni su situacijom i onim što se dešava. Nema ništa, a više puta rekao sam to za ovom govornicom - ova vlast je napravljena na takav način kako je napravljena. Demokratska stranka nema ništa. Ona je kutijica, prazna, samo uvijena u lep papir, sa mašnicom žutom i nož how- ništa drugo. Znači, to je samo reklama, reklama, reklama, obmana, obmana, obmana, laž, laž, laž, ali to će ih stići. Stiže ih iz dana u dan i evo nema - Vlada napravljena na obmani penzionera, a nema ničega od onoga što su rekli za penzionere i od toga nema ništa, ali ovde im neki pomažu. Zašto im se pomaže? Ato, teška situacija? Pa sa njima teška situacija će biti još teža. Imali smo juče primer. Prekjuče nam je ministarka rekla da je napravljen pakt sa sindikatima i dogovor sa sindikatima, dogovor sa privrednicima i da je sve u redu po pitanju budžeta. Kad, sindikati juče s motkama ispred - celo veće najvećeg sindikata je došlo ispred i kažu ljudi - pa vi ste potpisali, oni ne što ne ispunjavaju obećanja, nego potpišu u novembru, kada su već znali. Mi smo ih upozoravali u oktobru na svetsku ekonomsku krizu, a oni su rekli obići će. U novembru su već vrištali - kako je stigla u Srbiju, potpisali prošireno dejstvo kolektivnog ugovora i ne poštuju ga. Donose loše predloge zakona, poput onog ministarkinog, pa smo morali ovde da imamo čudo u Skupštini mesec dana. Katastrofalan je budžet. Nekoga čudi ovo što je izjavio general Ponoš i sada čeka prijem Šutanovac kod Tadića, a ovaj otišao u Moskvu. Da učite nešto iz istorije, naučio bi i Šutanovac da je u Srbiji, ali vi stalno gledate u budućnost, a ne u prošlost - ništa novo ne bi bilo da se zabije nož u leđa ili da sekirom kum kumu odseče glavu. Šta je tu novo? Nema Srbija politiku odbrane. Naravno da nema. To pričamo godinama. Kada je bio Šutanovac u Skupštini da podnese izveštaj poslednji put? Kada je neko iz neke vojne agencije bezbednosne bio - nikada? Dok su to policija i BIA, barem doskoro, redovno radili i zna se ko, kada je bio ministar. Znači, pitanje za predsednika Vlade, na kraju kao i uvek - koliko će od još jednog obećanja, ponavljam, evo verovatno sam vam svima dosadio, jer dve nedelje to pitam, a odgovor nije stigao u skladu sa Poslovnikom, odnosno koliko će u 2009. godini biti zaposleno ljudi u Srbiji od obećanih 200.000 i hoće li taj odgovor već jednom stići?
Narodni poslaniče, samo vas podsećam da pozivanjem na član 225. i 226. ne postoji u smislu obaveze vremenskog roka za dostavljanje obaveštenja. Narodni poslanik Vjerica Radeta želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomićka, kada se govori na osnovu člana 225. i 226. istina je da ne postoji rok da se dobije odgovor, ali su to uglavnom ili isključivo pitanja koja zahtevaju urgentne odgovore. Narodni poslanici govore o onome što smatraju da je u tom momentu izuzetno važno ili za tu poslaničku grupu ili pre svega za građane Srbije, kao što to rade poslanici SRS. Mi smo započeli priču o ovom britanskom ambasadoru Vordsvortu zato što je on dozvolio sebi pre nekoliko dana - da komentariše kako se donose zakoni u ovom parlamentu, koliko je zakona doneto, koliko nije. Njemu je tada, kako je rekao, smetala taktika SRS i DSS, pa je rekao - to mora da se reši. To je izgledalo veoma preteće i vi niste reagovali, skupštinska većina ni nadležni državni organi, i mi zato danas imamo nastavak onoga štoVordsvort misli da je demokratija - doduše demokratija Envera Hodže, ali očigledno Vordsvort želi takvu demokratiju u Srbiji. Mi srpski radikali ne želimo takvu demokratiju. Mi se zalažemo i uvek smo se zalagali za demokratiju, za slobodne izbore i uvek smo uvažavali izbornu volju građana, ma kakva ona bila. Ali, da nam volju nameće neki činovnik koji se zove američki ambasador - to je nedopustivo. Nedopustiv je odnos države Srbije prema takvim stvarima. Ni jedna ozbiljna država ne bi prošla, propustila, a da ne reaguje na takvu stvar. Hvala. Mi smo pre neki dan, takođe, pitali da li će država Srbija i nadležni organi reagovati nekom protestnom notom prema državi Hrvatskoj, zbog propisa koji je Hrvatski sabor doneo i koji se odnosi na poljoprivredno zemljište, čiji su vlasnici Srbi, koji naravno ne mogu da ga obrađuju, zato što nemaju uslova da se vrate u Hrvatsku, zato što tamo ne mogu da žive, zato što ova država ne radi ništa na tome da pravi neke recipročne ugovore, da na bilo koji način stvori uslove i omogući Srbima da se vrate na svoja ognjišta, pre svega u Republiku Srpsku Krajinu? Vidite šta rade ozbiljne države, meni je žao što to moram da kažem za Hrvatsku, ali oni to jesu. Oni kažu - ambasadoru Srbije u Hrvatskoj Radivoju Cvetičaninu u utorak je u Zagrebu uručena protestna nota zbog ponovne izmene odluke Vlade Srbije o zaštiti imovine delova preduzeća, čije je sedište na teritoriji bivših republika SFRJ i zatraženo je hitno obustavljanje primene te odluke. Hrvatsko ministarstvo je saopštilo da je još jednom ukazano na neprihvatljivost usvajanja propisa, kojima se posle potpisivanja i stupanja na snagu ugovora o pitanjima sukcesije bivše SFRJ sprečava primena tog ugovora.
Tri minuta i 30 sekundi.
Prošlo je vreme. Izvinjavam se. Moraću ponovo da se javim.
Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana potpredsednice, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, volela bih da vam citiram član 16, inače pozivam se na članove 27, 131, 104. itd. Poslovnika Narodne skupštine, a pozivam se na član 16. Ustava Republike Srbije, koji kaže - da potvrđeni međunarodni ugovori moraju biti u skladu sa Ustavom. Mi smo izrazili sumnju u to da je potvrđen međunarodni sporazum, sporazum između Republike Srbije i Gasproma, Ruske Federacije, u skladu sa Ustavom. Podneli smo inicijativu Ustavnom sudu, još pre više od tri meseca. Međutim, mi još uvek nismo dobili odgovor u pogledu da li je taj sporazum, da li je taj ugovor u skladu sa Ustavom ili ne. Zašto je bio problem Ustavnom sudu da celih tri meseca ne odluči o toj inicijativi? Zašto je to problem našim pregovaračima, da sačekaju ocenu ustavnosti od strane Ustavnog suda? Zašto je problem da se poštuje Ustav? Malopre je moj kolega napomenuo da LDP nije podržavala ovaj ustav. Mi i dalje ostajemo pri tome. Međutim, ovaj ustav postoji i bio bi red da ga poštujete, vi svi koji ste učestvovali u donošenju ovog ustava, koji ste ovaj ustav prihvatili kao najviši pravni akt jedne države. Ko će da poštuje ovaj ustav, ako ga ne poštuje vrhovno zakonodavno telo, a to je Skupština? Ko će da poštuje Ustav ako ga ne poštuje predsednik države i svi ostali organi koji su dužni da ga poštuju, zato što moraju da ga sprovode i moraju da rade u skladu sa zakonom i Ustavom? Pozvala bih se i na član 84. Ustava, koji kaže - da su zabranjeni akti kojima se suprotno zakonu ograničava slobodna konkurencija, stvaranjem ili zloupotrebom monopolskog i dominantnog položaja, da je sve bajno i krasno u ovom predmetnom sporazumu, sa kojim se mi ne slažemo i za koji tvrdimo da nije u skladu sa Ustavom. Međutim, odredba koja stavlja rusku kompaniju u povoljniji položaj u odnosu na sve ostale učesnike na tržištu, a to je u pogledu oporezivanja prihoda, a to je period od 30 godina. Dakle, budućih 30 godina ruska kompanija će plaćati porez prema sadašnjim propisima Republike Srbije, po kojima plaća i NIS. Mi vrlo dobro znamo da NIS ima monopolski položaj u ovoj državi. Prema tome, mi samo ustupamo ovaj monopolski položaj u pogledu plaćanja poreza jednoj stranoj državnoj firmi. Samo ta odredba, da je u suprotnosti sa Ustavom bio bi razlog da se taj sporazum stavi van snage od strane Ustavnog suda. Međutim, očigledno je da nema volje i jako se žuri, dakle, nema volje da se sačeka volja Ustavnog suda, ali ima volje da se požuri i da se realizuje ovaj štetan pravni posao, što se tiče interesa Republike Srbije.
Nema povrede člana 27, 131. Podsećam vas da je procedura komunikacije između Ustavnog suda i Narodne skupštine, da je lako pronaći i na obaveštenja da je Ustavni sud uputio zahtev Zakonodavnom odboru, onog trenutka kada taj zahtev stigne predsednik Zakonodavnog odbora je u svojoj izjavi rekao da će zakazati sednicu Zakonodavnog odbora Narodne skupštine i postupati kao i u ranijim slučajevima kada je dolazilo do komunikacije između Ustavnog suda i Zakonodavnog odbora. Molim sve poslanike i upozoravam da u svojim zahtevima za povredu Poslovnika ne kvalifikuju, diskvalifikuju ili na bilo koji način komentarišu Ustavni sud i rad Ustavnog suda, osim onog kako je nama u Skupštini dozvoljeno, da govorimo o sudovima, sudijama, bili oni ustavni ili bilo koji drugi. Narodna poslanica Milica Vojić-Marković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana gospođo potpredsednice, poštovana gospođo ministre, dame i gospodo poslanici, pozivam se na član 225. i 226, jer je potrebno jedno obaveštenje, koje je važno ne samo za rad poslanika, nego za rad nekih institucija od kojih ova država i te kako zavisi. Dakle, iako smo mi od ponedeljka započeli raspravu o predlogu budžeta za 2009. godinu, moje pitanje se odnosi na budžet, zapravo na realizaciju budžeta za 2008. godinu, odnosi se na pitanje, na finansiranje naučnih institucija. Prema onim informacijama koje imam, naučne institucije nisu ovog meseca, u decembru, dobile ni lične dohotke, niti materijalne troškove, kako bi institucije mogle da neometano rade. Takođe, znam da je gospodin Đelić, ministar za nauku, 10. decembra poslao nalog Trezoru da isplate ova dugovanja i da institucije mogu da nastave svoj rad. Do dan-danas one nisu dobile nikakva sredstva niti za lične dohotke, koji su već zarađeni, je li tako, niti za materijalne troškove, kako bi instituti mogli da rade. Imam informaciju da bi mnogi instituti mogli posle Božića da prekinu rad, jer nemaju da plate ni struju, ni mazut. Moje pitanje se potpuno precizno odnosi na to, šta se dešava sa isplatama koje je Vlada dužna da uplati institutima i drugim naučnim institucijama? Drugo, mogu samo da konstatujem da to verovatno znači da je u ovom trenutku Trezor prazan i da Vlada nije sposobna da vodi Srbiju. Znam da ćete vi sada odmah, na pomen toga da je Trezor prazan, reći da je svetska ekonomska kriza i da to jeste rezultat toga, ali moram da vam kažem da stručnjaci kažu da mi nemamo efekte svetske ekonomske krize još uvek u Srbiji i da se oni tek očekuju prvom kvartalu naredne godine, u martu i aprilu, i da je ovo što je Trezor prazan i ne puni se potrebnom dinamikom zapravo nesposobnost Vlade. Jedino je Vlada ta koja je kriva što je Srbija u ovakvom stanju danas. Sa druge strane, potpuno mi je jasno i to što ne odgovarate poslanicima DSS-a kada vas pitaju precizno kako se trezor puni i da li je dinamika ispoštovana. Usput mi je jasno i to što je gospodin Jelašić pre neki dan izjavio da je sasvim moguće da zbog neadekvatno punjenja Trezora dođe do smanjenja penzija u 2009. godini, ličnih dohodaka i svih drugih prinadležnosti koje se isplaćuju iz Trezora. Dakle, da ne bih prekršila vreme koje mi je dato ovom prilikom, molim vas da mi odgovorite zbog čega se ne uplaćuju materijalni troškovi i lični dohoci naučnim institucijama? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 27, ali ću na kraju postaviti pitanje u skladu sa članovima 225. i 226. Gospođo potpredsednice, vi nama pokušavate ovde da kažete da način na koji mi spominjemo Ustavni sud nije u skladu sa Poslovnikom, zakonima itd, odnosno da radimo to na način koji je nedozvoljen. Međutim, potpredsednica Skupštine Judita Popović mislim da je na najbolji način objasnila suštinu naše ustavne inicijative, posao koji treba da obavi Ustavni sud i skandal koji se događa. Moram da vam kažem zbog čega je skandal. Ako u ponedeljak dobijem obaveštenje od Ustavnog suda da su uputili Skupštini Srbije, Zakonodavnom odboru, pazite šta oni traže od njega, da se Zakonodavni odbor izjasni da li ratifikacija sporazuma ima snagu zakona. Moram da vas podsetim, kada smo dobili taj sporazum, dobili smo ga tako što je pisalo: zakon o ratifikaciji sporazuma. Imao je dva člana i nakon toga je sledio sporazum na srpskom i na ruskom jeziku, s tim što je validna verzija bila na ruskom jeziku. Zbog toga kažemo da je potpuno nemoguće da Ustavni sud nas obaveštava da je poslao Skupštini, a to još nije stiglo u Skupštinu. Ne kažem da gospodin Vlatković ne govori istinu, nego govori o tome da se Ustavni sud očito nalazi daleko od ove zgrade, daleko od ove države. Ili su pustili putem goluba ili putem neke diližanse. Ne znam na koji način su oni poslali u Skupštinu Srbije. Govorimo o nadležnosti Ustavnog suda iz člana 167. Ustava: "Ustavni sud odlučuje o saglasnosti potvrđenih međunarodnih ugovora sa Ustavom". Šta je suština? Oni ne žele. Pet sudija Ustavnog suda je izabrao predsednik Tadić, pet vladajuća većina. Imamo deset sudija, umesto 15, i znamo zašto je to tako. Oni ne žele da odgovore dok se ne potpiše ovaj ugovor koji se danas potpisuje u Moskvi. Zbog čega ne žele? Zato što znaju da je prekršen Ustav, što znaju da to nije u interesu Srbije i na kraju će verovatno da se proglase nenadležnim, što je skandal sam po sebi. Mi pokušavamo samo jednu stvar više od tri meseca - da dozovemo, pre svega vladajuću većinu u ovoj skupštini, da mora da se poštuje Ustav za koji ste glasali, moraju da se poštuju zakoni u ovoj državi, i Zakon o privatizaciji, koji je prekršen, između ostalog. Gospođo Malović, to je odgovornost za sve nas. Vi ste na telefonskoj sednici juče dali saglasnost da se potpiše ovaj ugovor. To što je bila telefonska sednica nikoga ne oslobađa odgovornosti. To je sam po sebi takođe skandal, pošto ste ga ocenili kao sporazum i ugovor veka, a faktički dovodite Srbiju u jedan vazalni položaj u odnosu na Rusiju. Ustavni sud kad-tad moraće da se izjasni o ovome i kad-tad moraće, u skladu sa zakonima i sa svojim nadležnostima, da proglasi ovaj sporazum protivustavnim i on će morati da padne.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 27. Postoji procedura komunikacije između Narodne skupštine i Ustavnog suda. Ovo nije prvi put da se Ustavni sud obraća Narodnoj skupštini, a za citiranje uporednih odredbi iz Ustava, podsećam vas da, isto tako, postoji već istorija komunikacije između Ustavnog suda i Zakonodavnog odbora i da postoji razlika između ugovora, sporazuma, zakona, pojedinačne odredbe u zakonu, člana zakona i dela člana zakona. O svemu tome postoji u dokumentaciji Zakonodavnog odbora arhiva, kako i na koji način je bila komunikacija između Ustavnog suda i Zakonodavnog odbora. Mogu samo da vam ponovim da je predsednik Zakonodavnog odbora rekao da zvanično do njega nije stiglo iz Ustavnog suda. Vrlo lako je utvrditi istinitost njegovih navoda, jer je rekao za govornicom, u vreme kada je lako utvrditi da li je u tom trenutku dokumentacija postojala ili nije. Na to se odnosi moje podsećanje, da se svi setimo šta su obaveze Ustavnog suda, šta su obaveze Zakonodavnog odbora i, u skladu s tim, da tražimo da svako obavi posao za koji je nadležan. Narodni poslanik Zoran Ostojić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Potpredsednice, verujem i Ustavnom sudu i gospodinu Vlatkoviću, verujem da je pismo pošlo, ali nije došlo. Mislim da je kriv direktor Pošte. Neću, gospođo Čomić, o Ustavnom sudu, nego ću o drugoj instituciji koja se multiplikuje kao ona kafa "tri u jednom", samo što je ovde mnogo više od "tri u jednom". Ko je direktor Pošte, koji je odgovoran što to pismo nije stiglo? Izgleda Boris Tadić, pošto je predsednik stranke, predsednik države, predsednik Vlade, vrhovni komandant, očigledno je i direktor Pošte. Kome je u interesu da to ne stigne? Onome ko danas ide u Moskvu da potpiše taj sramni ugovor. Ustavni sud, svaka njemu čast, pet sudija je predložio gospodin Tadić kao predsednik, pet sudija je izabrala vladajuća većina, ali ona prošla, da kažem Koštuničina vladajuća većina, fali još pet sudija da se kompletira sud. Što se LDP tiče, imaće taj sud posla oko ovih dokumenta koji se potpisuju danas u Moskvi. Elem, potpisaće se jedan jedini ugovor danas i potpisaće ga ministar energetike i rudarstva Škundrić. To je taj ugovor kojim predajemo ruskoj državi NIS, pa ćemo videti kada ćemo dobiti pare i da li ćemo dobiti pare. Pošto je prisutna ministarka pravde, moram da iskoristim priliku i da vas zapitam. Ako smo dobro obavešteni, na jednoj od prošlih sednica Vlade, kada je došlo do neslaganja članova Vlade oko dalje strategije, odnosno da se ipak potpiše samo jedan ugovor, a ostali nekakvi sporazumi, memorandumi, deklaracije itd, tada smo preko medija obavešteni da će taj jedan jedini ugovor, koji će se danas potpisati, doći na ratifikaciju ovde u Skupštinu i da je to odluka Vlade. To je insistirao dotadašnji šef pregovaračkog tima gospodin Dinkić, potpredsednik Vlade. Jedva čekam da taj ugovor dođe, da vidim vas koji ste glasali za ratifikaciju sporazuma, ubeđujući nas koji smo rekli da ništa neće biti od gasovoda i garancija gasovoda, da li ćete tada ratifikovati samo ugovor o prodaji NIS-a, bez ugovora o gradnji gasovoda. Prirodno je da ugovora o gradnji gasovoda, da budemo pošteni, to smo vam u septembru govorili, ne može ni biti.
Narodni poslaniče, navedite član Poslovnika koji je povređen.
Član 225. Pitam prisutnu ministarku da li je Vlada izglasala da se ugovor, koji će danas biti potpisan, pošalje parlamentu na ratifikaciju?
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 104, a u vezi sa članom 97. Ustava Republike Srbije. Malopre sam pročitala kako reaguje hrvatska država na nešto što se njima ne dopada ili što misle da im se ne dopada u odnosima između Srbije i Hrvatske, za razliku od Srbije, koja ne reaguje ni na mnogo teže stvari, koju baš briga zašto Srbi ne mogu da se vrate u RSK, zašto tamo ne mogu da raspolažu svojim stanovima, zašto svakih nekoliko dana imamo vest u novinama, i to kad se objavi, da je neko pretučen, da je neko ubijen, da je nečija kuća spaljena, da je neka crkva spaljena. To nije interes države Srbije. Vi imate očigledno prečih problema i prečih stvari. Mi smo danas počeli, odnosno pre nekoliko dana započeli priču i danas nastavljamo vezano za delovanje Stivena Vordsvorta, engleskog ambasadora u Srbiji koji kaže, između ostalog, na svom blogu: "Ljudi se ponekad pitaju da li je prikladno, odnosno da li predstavlja mešanje u unutrašnju politiku, to što ambasador "podržava" neku političku partiju. Tvrdim da je praćenje onoga što se različite političke partije spremaju da učine, kao i sastanci sa njihovim liderima, normalan deo diplomatskog života. To je dobra prilika da se upoznaju ne samo lideri, nego i neki od onih ljudi koji rade u strankama, a bez kojih demokratija ne može da funkcioniše". Dame i gospodo, demokratija ovako ne može da funkcioniše. Pitam vas, da li je moguće da u Velikoj Britaniji ambasador Srbije može na ovaj način da se obraća građanima Velike Britanije? Naravno da ne može i naravno da ne treba. Ko će ovde u Srbiji da zaustavi Vordsvorta, ko će da mu kaže da ne može tako da se ponaša? To što on komunicira sa predstavnicima nekih stranaka koji mu to dozvoljavaju, to je njihova interna stvar. To što je uspeo da razgovara, očigledno u našem neznanju, i sa nekima koji su nekada bili u SRS, to je takođe njihova stvar. Oni su sada na istim talasnim dužinama, nas to ne interesuje. Mi želimo da se zaštite izborna prava građana Srbije. SRS je na poslednjim izborima osvojila 78 mandata. Mi smo i danas najjača opoziciona partija u parlamentu. Mi insistiramo da se ovakve insinuacije koje se javljaju u novinama i direktni napadi od strane Stivena Vordsvorta osude sa strane nadležnih organa države Srbije, jer im je to ustavna obaveza. Ne tražimo mi da nas bilo ko štiti, mi možemo sami da se zaštitimo. Mi štitimo interese Srbije... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) završavam, hvala. Štitimo parlamentarnu demokratiju, u Srbiji za koju smo se borili i borimo već 18 godina.
Nema povrede člana 104. Član 104. odnosi se na tok sednice. Obrazloženje povrede ne odnosi se ni na jednog od učesnika sednice. Narodni poslanik Momir Marković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, onog trenutka kada je prva informacija stigla o ponašanju ambasadora Velike Britanije Vordsvorta u Srbiju, očekivao sam da će Ministarstvo inostranih poslova, da će Vlada Srbije, da će država Srbije stati u odbranu sopstvenog suvereniteta i državnog integriteta. Nažalost, to se nije desilo. Posle nekoliko diskusija, posle nekoliko izlazaka za ovu govornicu, uglavnom poslanika SRS, jer ostali se manje-više nisu mešali, posle zahteva da država konačno reaguje, opet se ništa nije desilo. Kada je naš ambasador novoimenovani u Velikoj Britaniji, gospodin Popović odlazio, bio je na sastanku Odbora za inostrane poslovečiji sam član, jasno i nedvosmisleno je rekao da će poštovati direktive Ministarstva inostranih poslova i poštovati državni integritet i suverenitet Srbije u svim svojim poslovima koje tamo bude radio. Prema tome, ambasadora Popovića nemamo za šta da krivimo. Ministarstvo inostranih poslova je bilo obavezno ili da reaguje ili da ministar podnese ostavku. Prosto je neverovatno koliko vlast u Srbiji ponižava državu Srbiju, ponižava građane Srbije, koliko gazi suverenitet. Razumem da ste morali da budete snishodljivi jedno vreme prema onima koji su vas posle one buldožer revolucije doveli na vlast. To ima kraj i jednog trenutka mora sa tim da se prestane. Država iznad svega, suverenitet iznad svega, narod iznad svega. Da imamo Ministarstvo, ono bi tog trenutka uputilo protestnu notu. Da imamo Ministarstvo inostranih poslova, ono bi tog trenutka ambasadora pozvalo na konsultacije. Da imamo Ministarstvo inostranih poslova koje poštuje državu Srbiju, ono bi tog trenutka proglasilo ambasadora Vordsvorta personom non grata. Vordsvort ima pravo u svojoj Laburističkoj stranci, ili koja mu je već, da se ponaša kako hoće u skladu sa statutom te stranke u Engleskoj. Vordsvort ima prvo da deli lekcije i nekim strankama u Srbiji koje on stvorio. Ali, Vordsvort nema pravo da se meša u ponašanje, u rad stranaka u Srbiji koje je srpski narod stvorio. Ima pravo da one koje finansira, one koje preko njega finansira M-6, ima pravo njima da deli lekcije… (Predsedavajuća: Molim vas da navedete član Poslovnika koji je povređen.) završavam, završavam sada, ali u njihovim prostorijama …. (Predsedavajuća: Ne molim vas da završite nego danavedete član Poslovnika koji je povređen.) Članovi 225. i 226, u direktnoj vezi sa članom 104, jer je povređeno dostojanstvo ne samo poslanika u Narodnoj skupštini, ne samo stranaka koje su parlamentarne u Skupštini, nego države Srbije, nego građana Srbije, povređeno je dostojanstvo i grubo je pogažen suverenitet ove države, a da se ništa… (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) ne preduzima.
Nema povrede člana 104. Član 104. odnosi se na tok sednice i učesnike u sednici Narodne skupštine. Obrazloženje koje ste dali ne odnosi se na lica koja su učesnici u sednici. Narodna poslanica Judita Popović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana potpredsednice, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na članove 27. i 31. Poslovnika i podsećam vas da potpredsednici Narodne skupštine pomažu predsedniku Narodne skupštine u vršenju poslova iz njegovog delokruga. Veoma mi je drago što je imala odjeka naša priča o tome da postoje određene nijanse, razlike između sporazuma, memoranduma, deklaracija i ugovora. Očigledno je da i potpredsednik Skupštine je shvatila da postoje razlike i hvala joj lepo što je skrenula pažnju na tu činjenicu. Međutim, skrenula bih pažnju na činjenicu da time što mi insistiramo i pozivamo se na to da sve institucije rade svoj posao i da tražimo od tih institucija, državnih organa da rade svoj posao, to ne znači da mi na bilo koji način vređamo te institucije i organe. Mi samo kažemo, u redu je ukoliko se radi o jednoj ozbiljnoj državnoj instituciji, onda je dužna da svoje poslove obavlja u skladu sa Ustavom i zakonom. Prema tome, kada smo mi tražili od Ustavnog suda da radi nešto što je po Ustavu u obavezi, onda je Ustavni sud zaista trebalo da krene da radi, a imao je dovoljno vremena. Inače, ponovo bih vam citirala član 16. koji kaže - potvrđeni međunarodni ugovori moraju biti u skladu sa Ustavom. Što znači, moraju. Prema tome, ukoliko se javlja sumnja onda Ustavni sud mora da reaguje ako je dobio inicijativu u pogledu ustavnosti tog međunarodnog ugovora. Dakle, radi se o moranju. Sada bih vam citirala član 99. Ustava, i to tačku 4, koja kaže - Narodna skupština potvrđuje međunarodne ugovore kada je zakonom predviđena obaveza njihovog potvrđivanja. Podsećam vas da smo mi ratifikovali taj sporazum, gasno-naftni sporazum sa Ruskom Federacijom. Ratifikovali smo sporazum, a možemo ga nazvati i međunarodni ugovor. Vlada ga je dala na ratifikaciju Narodnoj skupštini u skladu sa članom 99. tačka 4. Radi se o međunarodnom ugovoru. Tražili smo ocenu ustavnosti tog međunarodnog ugovora. Ustavni sud je dužan da radi, jer ukoliko čita Ustav, a pretpostavljam da sudije Ustavnog suda čitaju Ustav, inače i ne bi bile sudije Ustavnog suda, onda su morale imati u vidu član 16. ovog ustava, koji kaže da međunarodni ugovori moraju biti u skladu sa Ustavom. Prema tome, ukoliko moraju, a znalo se po odredbi tog međunarodnog sporazuma sa Rusima, da će se ugovori potpisati do 31. decembra ove godine, koji proisteknu iz tog sporazuma, onda je Ustavni sud morao da vodi računa o tome da ceni ustavnost međunarodnog sporazuma koji čeka svoju realizaciju 31. decembra. Prema tome, šta je radio Ustavni sud puna tri meseca, a da nije rešavao, pa je na kraju elegantno vratio loptu Zakonodavnom odboru ove skupštine. Kada se sve ovo uzme u obzir, zaista postavljam pitanje da li mi rušimo dostojanstvo institucija ... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) time što tražimo da rade ono što je njihov posao, ili oni koji rade u tim institucijama ruše dostojanstvo tih institucija, a ne rade i ne poštuju ni Ustav ni zakon.
Narodna poslanice, nema povrede člana 27, a ni člana 31 - staram se o redu i podsećam narodne poslanike u okviru vršenja i drugih poslova predviđenih zakonom i ovim poslovnikom o odnosima između Ustavnog suda i Narodne skupštine, podsećajući još jednom da se Ustavni sud obraća Zakonodavnom odboru po utvrđenoj proceduri i da je to i do sada bio slučaj, jer je to način na koji komuniciraju Narodna skupština i Ustavni sud. Narodni poslanik Žarko Korać želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo potpredsednice, poštovani narodni poslanici, pozivam se na članove 225. i 226. i postavljam pitanje jedinom prisutnom predstavniku Vlade koji je sada ovde, uz sva uvažavanja, ona sada predstavlja Vladu. Da li je moguće da je Srbija doživela još jedno poniženje, da se ovaj sporazum odobrava na telefonskoj sednici, govorim o naftnom sporazumu? Nemam nikakvih iluzija o tome, pošto je Skupština, nažalost, velikom većinom ovo ratifikovala. Ovo govorim isključivo zbog nečega što poslanici koji sede uvek u datom trenutku ne razmišljaju, a to je da ipak neka istorija nešto beleži šta je ko govorio, šta god neko o tome mislio. Želim da se zabeleži da sam skandalizovan sporazumom koji se potpisuje. Imali smo konferenciju za štampu nedavno, na kojoj je govorio bivši premijer, koji je rekao dve tačne stvari i jednu je preskočio da kaže. Rekao je da je potrebno imati sporazum sa Ruskom Federacijom, koja ima najveće zalihe na svetu. Tačno. Rekao je, npr. da Bugarska i Grčka imaju sporazum, tačno, ali nije rekao kakav je sporazum u kome je Grčka i Bugarska. Taj sporazum je fundamentalno različit nego ovaj. Taj sporazum ne daje većinsko vlasništvo ruskoj kompaniji. Samo u Srbiji je većinsko vlasništvo dato Ruskoj Federaciji i to čini monopol. Mi dajemo jednoj stranoj državi monopol na energetske izvore u ovoj zemlji. Za ovom govornicom bilo je puno, po mom mišljenju, i potpuno neopravdanih i netačnih primedbi na razne druge privatizacije, od "Sartida" do duvanske industrije. Da je sve tačno što je rečeno o tim privatizacijama, a nije, to je nešto sasvim drugo. Tamo se nije dao monopol. I danas možete u Srbiji da izgradite čeličanu, možete da se bavite, pod određenim uslovima u dogovoru sa Vladom, proizvodnjom cigareta. Vi ovde dajete jednoj stranoj državi monopol na nešto što je od fundamentalne važnosti za budućnost ove zemlje. Problem energije je problem koji će u 21. veku rešavati sudbinu i nezavisnost zemalja. Svima je jasno, s tim završavam, da je ovo jedan politički sporazum. Za mene je gotovo neverovatno, pošto smo čuli Vuka Jeremića, koji je rekao da je politika prema Kosovu, koju vodi ova vlada, direktni kontinuitet Koštuničine politike. Sada vidimo da je i politika energetska direktni kontinuitet te politike. Postavljam jedno pitanje, zaista se obraćam poslanicima ZES-a, što ste uopšte menjali prethodnu vladu? Ako su sve fundamentalne postavke ekonomske, političke, te vlade nešto što ova skupština treba da potvrdi, dozvolite, gospodo, onda je trebalo zadržati tu vladu, neka ona nosi svoju istorijsku odgovornost za odluke koje donosi. Protivan sam ovom sporazumu, smatram da se energetski monopol ne sme dati, ponavljam, želim da ostane zabeleženo - ni jednoj stranoj državi, bilo kojoj. A priča o tome da to garantuju parlamenti, vlade, političke odluke, jesu smešne. Ekonomski ugovori su ekonomski ugovori. Treba imati dobre odnose sa Ruskom Federacijom, ali ne plaćati Ruskoj Federaciji za tzv. zaštitu oko Kosova u kontinuitetu. Ovo će ostati kao jedan sraman dan za Srbiju, da je jednoj stranoj državi dat potpuni energetski monopol, za istoriju da ovo zabeleži. Hvala lepo.
Da li predstavnica predlagača, ministar pravde Snežana Malović, želi reč? Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici. Danas je na dnevnom redu i rasprava o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku. Povodom ovog zakona, želela bih da vam dam nekoliko važnih napomena. Kao što vam je poznato, Ministarstvo pravde je pripremilo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku, koji je Vlada dostavila Narodnoj skupštini 8. decembra 2008. godine radi razmatranja i usvajanja po hitnom postupku. Navedeni Predlog zakona je sadržavao obimnije izmene Zakonika o krivičnom postupku, koji je usvojen 2001. godine i predstavljao je usaglašavanje tog zakonika sa odredbama Ustava Republike Srbije, Krivičnim zakonom i ratifikovanim međunarodnim konvencijama i ugovorima koji se odnose na krivični postupak. Takođe, taj zakonski predlog sadržao je i jedan broj najnužnijih izmena i dopuna Zakonika koji nisu posledica usklađivanja, već su, prema mišljenju sudske prakse i stručne javnosti, neophodne za stvaranje uslova za efikasnu i celishodnu primenu Zakonika u praksi. Istovremeno, imajući u vidu da je donet i poseban zakon o maloletnim učiniocima krivičnih dela i krivičnopravnoj zaštiti maloletnih lica, nastala je potreba i za određenim pravno-tehničkim izmenama u tom delu navedenog zakonika. Prelaznim odredbama navedenog predloga zakona bilo je predviđeno da se Zakonik o krivičnom postupku iz 2006. godine stavi van snage iz razloga što su u Predlogu zakona preuzete odredbe koje se odnose na zaštitu svedoka, odlaganje i prekid glavnog pretresa, kao i odredbe koje se odnose na tzv. posebne dokazne radnje koje bi se primenjivale u krivičnom postupku, kako za krivična dela organizovanog kriminala, tako i za druga posebno teška krivična dela i krivična dela korupcije. Radnu verziju tog zakonskog teksta je pripremila radna grupa sastavljena od predstavnika naučnih institucija, sudija, javnih tužilaca i advokature. Predsednik radne grupe je bio profesor Grubač. Međutim, imajući u vidu preopterećenost Narodne skupštine, odnosno činjenicu da se u skupštinskoj proceduri, radi razmatranja i usvajanja nalazi veliki broj zakonskih predloga, između ostalog Predlog zakona o budžetu, Vlada Republike Srbije je povukla iz skupštinske procedure navedeni predlog zakona i uputila Narodnoj skupštini zakon o izmeni Zakonika o krivičnom postupku iz 2006. godine. Ovim zakonom se primena Zakonika o krivičnom postupku iz 2006. godine, koji treba da stupi na snagu 31.12.2008. godine, izuzev odredaba koje se primenjuju, odlaže do 1. jula 2010. godine. Budući da ovaj zakonik predviđa uvođenje tužilačke istrage, za njegovo sprovođenje, kao što znate, potrebno je stvoriti dodatne neophodne materijalne, tehničke i edukacione uslove. Kako ovi uslovi nisu obezbeđeni, predlaže se odlaganje početka primene ovog zakonika dok se potrebni uslovi ne obezbede. Predlaže se da se primena zakona odloži do 1. jula 2010. godine, imajući u vidu da je predlozima zakona, koji uređuju organizaciju pravosudnih organa, predviđeno da nova mreža pravosudnih organa počne sa radom 1. januara 2010. godine, u periodu od šest mesece, a nakon toga bi se stvorili neophodno uslovi za početak primene zakonika. Još važnije je to što Zakonik iz 2006. godine sadrži veliki broj nedostataka zbog kojih se njegova primena, u najvećoj meri, odlaže. Naime, stručna javnost s pravom ukazuje na veliki broj nedoslednosti i kontradiktornosti vezanih za sam tekst ovog zakonika. Naime, njegove odredbe nisu usklađene sa odredbama Ustava, ali ni sa tekstom Krivičnog zakonika, posebno u pogledu odredaba vezanih za pojam krivičnog dela, koji je u Zakoniku o krivičnom postupku razrađen drugačije. Prema stručnoj javnosti i sudskoj praksi, sporan je momenat pokretanja istrage, kao i akt kojim se istraga pokreće. Takođe, nije vođeno računa ni o novom sistemu krivičnih sankcija predviđenih Krivičnim zakonikom, a sporni su i pojedini žalbeni osnovi zbog kojih se može izjaviti ovaj pravni lek. Pored toga, nije konsekventno razrađen nijedan od postojećih modela postupka, pa i sami instituti koji se uvode tim zakonikom u pojedinim odredbama detaljno definišu, a u daljim odredbama nepotrebno ograničavaju. Uz činjenicu da ovaj zakonik u svom tekstu sadrži i veći broj tehničkih omaški, neophodno je izmeniti veći broj odredaba, kako bi iste bile usaglašene sa ostalim tekstom Zakonika, i otkloniti veći broj kontradiktornih odredaba, jer bi njegova primena u postupku pred sudovima, pored već navedenog, dovela do velikih problema i to kako za državne organe koji postupaju u krivičnom postupku, tako i za ostvarivanje Ustavom zagarantovanih prava okrivljenih lica. Iz svega navedenog jasno je da primena ovog zakonika u ovom trenutku i sa njegovim neizmenjenim tekstom nije moguće jer bi nastupile štetne posledice po pravosudni sistem Republike Srbije i njene građane. Predloženim rešenjem ovog zakona i na dalje bi se primenjivao Zakonik o krivičnom postupku iz 2001. godine, sa pojedinim odredbama Zakonika iz 2006. godine koji se već primenjuje. Sa svoje strane Ministarstvo pravde ne odustaje od koncepta tzv. tužilačke istrage, odnosno novih i modernih pravnih instituta, koje treba uvesti u krivično procesno zakonodavstvo Republike Srbije. Obrazovana je nova radna grupa čiji je zadatak da pripremi novi tekst ovog zakonika, koji će istovremeno predstavljati neophodno usaglašavanje sa Ustavom, krivičnim zakonom i ratifikovanim međunarodnim konvencijama iz krivično-pravne oblasti, kao i novim zakonskim rešenjem iz zakona kojima je uređena organizacija pravosuđa, ali i propisivanje najboljih zakonskih rešenja koji odgovaraju potrebama Republike Srbije i njenih građana. Prilikom pripreme teksta imaće se u vidu i dobra rešenja iz važećih zakona, neke odredbe će biti preciznije regulisane zbog opravdanih sugestija stručne prakse i stručne javnosti, pri čemu će se imati u vidu uporedna zakonska rešenja iz modernog evropskog zakonodavstva. Takav tekst će stvarati uslove za efikasnu i celishodnu primenu Zakonika u praksi, odnosno brži i efikasniji krivični postupak, uz maksimalne garancije za ostvarivanje i zaštitu ljudskih prava u krivičnom postupku. Radnu grupu sačinjavaju naši uvaženi stručnjaci iz ove oblasti i to kako iz reda predstavnika naučnih institucija, tako iz reda sudija, javnih tužilaca, advokature, policije. Kao što sam već rekla, u ovom momentu zaista ne postoje potrebni uslovi za uvođenje koncepta tužilačke istrage počev od 31.12.2008. godine. Novom organizacijom pravosudnih organa, opremanjem pravosudnih organa, dodatnom edukacijom nosilaca pravosudnih funkcija i donošenjem novog zakonika u krivičnom postupku, sa svim određenim pravnim institutima, stvorićemo te potrebne uslove koji su neophodni za moderniji i efikasniji krivični postupak u skladu sa potrebama Republike Srbije i njenih građana. Hvala vam na pažnji.
Da li izvestilac Zakonodavnog odbora, narodni poslanik Vlatko Ratković, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za pravosuđe i upravu, narodni poslanik Boško Ristić, želi reč? (Ne.) Da li narodni poslanik Nebojša Ranđelović, koji je izdvojio mišljenje na sednici Zakonodavnog odbora, želi reč? (Da.) Obaveštavam Narodnu skupštinu da su ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa po ovoj tački dnevnog reda poslaničke grupe SRS narodni poslanik Petar Jojić, poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica narodna poslanica Milica Radović i poslaničke grupe LDP narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Reč ima gospodin Nebojša Ranđelović.
Uvažena gospođo predsedavajuća, uvaženi predstavnici Vlade, kao predstavnik LDP u Zakonodavnom odboru izdvojio sam mišljenje, deo obrazloženja stoji u samom obrazloženju razloga za donošenje zakona koji je dala Vlada. Naime, tu stoji Zakonik o krivičnom postupku treba da počne da se primenjuje od 31.12.2008. godine. Budući da ovaj zakonik predviđa uvođenje tužilačke istrage, za njegovo sprovođenje je potrebno stvoriti dodatne neophodne materijalne i tehničke uslove. Kako ovi uslovi nisu obezbeđeni, predlaže se odlaganje početka primene ovog zakonika, dok se potrebni uslovi ne obezbede. Sada se može postaviti pitanje čemu onda izdvojeno mišljenje, pošto ove izmene i dopune Zakona o krivičnom postupku treba da upodobe stanje u procesnom zakonodavstvu da ne bismo došli u situaciju da imamo neprimenjive propise. Član 45. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije kaže: "Zakonodavni odbor razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je upućen Narodnoj skupštini sa stanovišta njegove usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom, predlog za donošenje autentičnog tumačenja zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je donela Skupština, kao i pitanje jedinstvene zakonodavne metodologije i druga pitanja od značaja za jedinstvenu pravno-tehničku obradu akata koje donosi Narodna skupština." Upravo neodrživo stanje koje se tiče procesnog zakonodavstva u oblasti krivičnog prava navelo me je da izdvojim mišljenje, shodno tome da prvi stav člana 45. govori i o jedinstvenoj zakonodavnoj metodologiji i o drugim pitanjima od značaja za jedinstvenu pravno-tehničku obradu akata. Kao član Zakonodavnog odbora zaista nisam svojim glasom hteo da podržim ovako neodrživu situaciju u procesnom zakonodavstvu. Hvala.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Narodni poslanik Nebojša Ranđelović se javio za reč.
Izvinjavam se, shodno mojoj profesiji, volim da imam papire ispred sebe koje sam pripremao za današnju diskusiju. Dobar deo toga što sam želeo da kažem vezano za ovu materiju iznela je uvažena gospođa ministarka, gospođa Malović, tako da ću gledati da svoje izlaganje skratim, kako ne bih oduzimao dragoceno vreme Skupštini. Počeću jednom konstatacijom i jednim citatom. Zakon o krivičnom postupku spada u red najbitnijih zakona. Po mnogima to je najbitniji zakon posle Ustava. I jednim Roksinovim (Klaus Roksin) citatom: krivični postupak je seizmograf prava i sloboda čoveka i građanina. Kakva je naša situacija u vezi procesnog zakonodavstva koje se tiče krivično-pravne materije? Na snazi imamo Zakon o krivičnom postupku iz 2006. godine, koji je donet na brzinu, za koji je izostala široka stručna i naučna rasprava, bez prethodnih priprema i proveravanja ideja koje su u njega ugrađene. Taj zakonski tekst, između ostalog, nastao je i kompilacijom jednog broja potpuno novih procesnih ustanova i rešenje preuzetih iz inostranog prava i procesnih odredaba postojećeg zakona. Naravno, pre nego što je počeo da se primenjuje ovaj zakon, već je pripremljena i njegova izmena i dopuna faktički dok još uopšte nije ni postojao zakon. Tom činjenicom autori su priznali da taj tekst nije za primenu. Ovo o čemu je govorila gospođa Malović je jako dobro što je napravljena grupa eksperata koji će upodobiti krivično-procesnu materiju, ali to je onošto nas očekuje. Govorim o onome što je sada naša stvarnost u oblasti krivičnog procesnog zakonodavstva. Samim tim, shodno ovome što sam naveo, imamo nemoguću situaciju da važeći zakon ne primenjujemo jer je neprimenljiv, a da noveliramo zakon koji je derogiran i da taj zakon koji u stvari treba da bude stavljen van snage još uvek primenjujemo. To je naša trenutna situacija što se tiče procesnog zakonodavstva u oblasti krivičnog prava. Stvarnost je i nakaradnost ustavnih okvira koji se tiču ove materije. Napraviću digresiju što se tiče nakaradnosti tih ustavnih okvira. Nekadašnji radikali, sada pripadnici nove poslaničke grupe, ovaj Ustav su držali ispred sebe kao ikonu, govoreći o njegovim kvalitetima, a neke koleginice iz DSS o ovom Ustavu su govorile kao o najvažnijem ostvarenju, o najvažnijem uspehu prethodnih vlada, na čijem je čelu bio Vojislav Koštunica. Zamolio bih da najpre pročitaju Ustav, pa da onda pričaju o njegovim kvalitetima. Konkretno, pitao bih da li znaju da je član 102. Ustava u suprotnosti sa članom 5. Ustava, sam sa sobom? Da li znaju da je član 105. Ustava u suprotnosti sa članom 134. Ustava? Ti članovi se tiču ministarske odgovornosti i skidanja imuniteta ministrima. Ustav je sam po sebi antinomičan, odnosno sam sebi predstavlja suprotnost. Zato molba svima da o ovome nakaradnom Ustavu ne govore kao o najznačajnijem ostvarenju i o velikom uspehu. Znamo kako je Ustav donet i znamo da je jedino LDP ukazivala na nakaradnost i postupka i teksta Ustava. Takva je i normativa u Ustavu koja se tiče pravosuđa, posebno državnog tužilaštva. Sadašnji Zakon o krivičnom postupku koji se ne primenjuje, a čini mi se i buduće zakonodavstvo, o kome je gospođa Malović detaljno govorila, predviđa tužilačku istragu. To je u redu. Tužilačka istraga je planetarni trend, tužilačka istraga je korak napred u krivično-procesnom zakonodavstvu, ali za tužilačku istragu potrebno je i nezavisno tužilaštvo. Uvođenje ovog instituta prati jedan protivrečni proces, jer se sa nezavisnog organa, a to je istražni sudija, prenosi istraga na tužioca i u isto vreme mu se sužava samostalnost. Samostalnost tužioca sužava sam Ustav, član 158. Istraga se praktično prenosi na Vladu. Da podsetim, u članu 158. stoji da nijedan tužilac, od republičkog pa do najnižih tužilačkih organa, ne može biti imenovan bez predloga Vlade. Da li to znači da će se istraga u budućnosti preneti na Vladu i da će tužilaštvo biti poslušan organ Vlade? Sama situacija u tužilaštvu je takođe neodrživa. Mi sad imamo v.d. stanje u tužilaštvu. Ima li nezavisnog tužilaštva sa v.d. stanjem koje već duže traje? Čak bih i citirao vršioca dužnosti Republičkog tužioca - to je samo ilustracija o anomalijama o kojima pričam. Ovo je transkript emisije u kojoj je učestvovao uvaženi tužilac. On kaže: ''Dao sam obavezno uputstvo na sve uslovne osude. Tužilac ima obavezu da se žali, ako to i ne želi da uradi." Čemu onda uslovna osuda, ako tužioci apriori osporavaju njeno postojanje? Na kraju, rekao bih par stvari o tome šta će se desiti ako se ove izmene i dopune o kojima govorimo ne izglasaju? Dakle, ako Skupština ne izglasa izmene i dopune o kojima je govorila uvažena gospođa Malović, desiće se sledeća situacija - od 1. januara nema istražnog sudije; istragu vodi javni tužilac koji je postao stranka u postupku; pritvor određuje sud; odbrana nema pristup dokazima koje prikuplja tužilac; ni policija ni tužilaštvo nemaju tehničke mogućnosti da se ostvari član 258. koji govori o tehničkim atributima istrage. Ako se ta prava uskrate okrivljenima, to je bitna povreda krivičnog postupka, a uz bitnu povredu krivičnog postupka sledi i oslobađanje okrivljenog, odnosno sledi činjenica da se tako prikupljeni dokazi ne mogu tretirati kao dokazi. Shodno tome će se ponašati i LDP, jer bez obzira na sve anomalije stanja u procesno-pravnoj normativi, interes građana je iznad svega i mi ne smemo dozvoliti da se građani nađu u takvoj situaciji, gde će se prema njima primenjivati neprimenjiv zakon. Na samom kraju bih dodao i to, reči su upućene uvaženoj gospođi Malović, meni je jako žao što ona kao odgovoran ministar mora sada da vadi tuđe kestenje iz vatre, nekih neodgovornih vlada i neodgovornih ministara koji su tu funkciju obavljali pre nje. U ovome o čemu je malopre govorila, želim joj puno uspeha i želim da se to što pre upodobi i ostvari. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Milica Radović, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe DSS.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Ministarstva, moram da priznam da sam ovaj predlog izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku očekivala mnogo ranije u ovoj skupštini. Poslanici DSS-a su u svojim načelnim raspravama o setu pravosudnih zakona nekoliko puta ukazivali na činjenicu da Zakonik o krivičnom postupku treba da počne da se primenjuje 1. januara 2009. godine i da bi bilo neophodno da se on odloži, ukoliko nisu ispunjeni osnovni uslovi za njegovu primenu. Neshvatljivo je da mi u ovom trenutku raspravljamo o ovom tekstu zakona, kada je ovaj posao trebalo da završimo mnogo ranije. Takođe je neshvatljivo da je Vladi bilo potrebno ovoliko vremena da u skupštinsku proceduru uputi samo jedan jedini član ovog predloga koji je trebalo da se izglasa mnogo ranije. Moram da napravim malu digresiju. Danas sam u dnevnim novinama "Blic" pročitala izjavu cenjenog sudije, gospodina Omera Hadžiomerovića, koji je rekao, i na neki način prebacio krivicu na same poslanike, zašto mi zagušenjem u kom se Skupština nalazi dovodimo u pitanje izglasavanje ove izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku i faktički dovodimo u neizvesnost da li će on biti odložen, da li će primena ovog zakonika biti odložena. Prosto, zbog tačnosti i informacije, moram da kažem da poslanici ne snose nikakvu krivicu zbog toga što možda primena ovog zakonika neće biti odložena. Moram da napomenem da je Vlada Republike Srbije 17. decembra ove godine uputila u skupštinsku proceduru ovaj predlog izmene i dopune Zakonika o kojem mi danas raspravljamo i na samim poslanicima ne stoji nikakva odgovornost ukoliko se njegova primena ne odloži. Znači, Vlada je ta koja je isključivo i jedino odgovorna za eventualno neodlaganje primene Zakonika o krivičnom postupku. To je prosto bilo zbog javnosti, da se zna o čemu se ovde radi. Naravno, moram da napomenem da Skupština nikada do sada nije brže stavila na dnevni red neki od zakona, nego upravo ovaj o kome mi danas raspravljamo. S druge strane, ovo naravno nije ništa čudno, ukoliko imamo u vidu način na koji radi ova vlada, kasni se u svemu. Vladajuća koalicija nije u mogućnosti da obezbedi efikasan rad parlamenta. Takođe, ne postoji nikakav dogovor sa samom opozicijom ni oko jedne tačke dnevnog reda, ni oko bilo koje druge procedure i zadataka vezanih za rad ove skupštine. To sve zajedno nije dobro zato što posledice svega toga trpimo mi svi ovde zajedno. Vladajuća koalicija, svojom nemogućnošću da obezbedi 126 poslanika, nedavno je mogla da dovede u pitanje i izglasavanje Zakona o putnim ispravama. Sada se dovodi u pitanje i izglasavanje samog budžeta, jer je sednica na kojoj se budžet raspravlja zakazana pre samo nekoliko dana. Na budžet je podneto 243 amandmana, što upravo govori o samom karakteru i uopšte kvalitetu takvog jednog zakonskog predloga. Da je ova vlada ozbiljna i odgovorna, mi juče, 23. decembra, ne bismo raspravljali o budžetu, samo par dana pre 29. decembra, kada treba da bude završena ne samo ova sednica, nego uopšte redovno zasedanje. To su sve činjenice na koje opozicija svakodnevno ukazuje. Mislim da će Vlada pokazati svoju konstruktivnost, da će obezbediti da se predlog budžeta izglasa i da državu neće odvesti u privremeno finansiranje, jer ukoliko se to desi, onda će još jednom, po ko zna koji put, da pokaže koliko nije sposobna da vodi ovu zemlju. S druge strane, nekom se možda čini da ovde ne govorim o dnevnom redu, ali sve ovo iznosim samo zato što ukazujem da u uslovima u kojima vlast vlada i u uslovima u kojima vlast nije u mogućnosti da obezbedi normalne uslove za rad parlamenta, sumnjam da će se primena Zakonika o krivičnom postupku odložiti. Jednostavno, tako ćete dovesti u nedoumicu i u samu konfuziju ne samo dežurnog istražnog sudiju i ne samo dežurnog javnog tužioca, koji će biti dežuran u noći između 31. decembra 2008. i 1. januara 2009. godine, jer neće znati koji će zakon da primenjuje, nego ćete dovesti u konfuziju celokupnu pravosudnu javnost, sve one sudije, sve one tužioce, sve one predstavnike i pripadnike Ministarstva unutrašnjih poslova koji svakodnevno u svom radu primenjuju Zakonik o krivičnom postupku. Zakonikom je predviđena nova uloga javnog tužioca u krivičnom postupku. On bi trebalo da rukovodi pretkrivičnim postupkom. To znači onim postupkom pred organima unutrašnjih poslova i samim istražnim postupkom. Ovim predlogom se istražni postupak iz nadležnosti sudstva prebacuje u nadležnost tužilaštva. Jednostavno, da bi to bilo moguće, tužioci moraju da budu kadrovski osposobljeni da bi se prihvatili jednog takvog posla kao što je vođenje istrage. S druge strane, predviđa se promena procesnog položaja policije u samom postupku, jer bez obzira na činjenicu što će javni tužilac i dalje da rukovodi krivičnim postupkom, pripadnici policije će moći samoinicijativno da preduzimaju sve one radnje i da rade na osvetljavanju i rasvetljavanju krivičnih dela, na pronalaženju učinilaca krivičnih dela i na obezbeđivanju samih tragova. Takođe, policija će moći sama da vrši uviđaj za krivična dela za koja je predviđena kazna zatvora do pet godina. Da bi sve ovo zaživelo, da bi se sve ovo primenilo, neophodno je da svi ljudi i sva lica koja će biti ovlašćena za primenu ZKP-a, u svetlu novih ovlašćenja, moraće da budu prosto ovlašćena i osposobljena za njegovu primenu. Takođe, pored toga što nisu obezbeđeni kadrovski uslovi, za koje je potrebno vreme, u kojem bi lica koja su ovlašćena za primenu ZKP bila osposobljena da ga na adekvatan i pravilan način primenjuju, nisu obezbeđeni ni tehnički ni materijalni uslovi za primenu ovog zakonika. Što se tiče materijalnih i tehničkih uslova, moram samo da ukažem o čemu se radi - nisu obezbeđene prostorije u kojima će se sprovoditi istraga u skladu sa Zakonikom o krivičnom postupku. Takođe, nisu obezbeđeni ni nužni tehnički uslovi koji bi omogućavali tajno zvučno i optičko praćenje samih osumnjičenih lica. Takođe nisu obezbeđeni ni nužni tehnički uslovi za snimanje ispitivanja lica u policiji, naravno i sredstva za same veštake i niz drugih faktora, ali sve to govori u prilog tome - da je neophodno da se primena Zakonika o krivičnom postupku odloži. Postavlja se osnovno pitanje - zašto Ministarstvo pravde do sada nije potenciralo, odnosno bar iniciralo u krajnjem slučaju edukaciju kadrova koji će biti ovlašćeni da postupaju u skladu sa ovim zakonom. Mogu da imam razumevanja za činjenicu da materijalni uslovi za primenu ovog zakonika nisu obezbeđeni, ali prosto ukazujemo na vreme - na potrebu da se ova sredstva predvide u budžetu za 2010. godinu, kako ponovo ne bismo došli u situaciju da se opet odlaže primena ovog zakonika. Čini mi se da se predstavnici Ministarstva pravde ležerno ponašaju kada je u pitanju Zakonik o krivičnom postupku, što u krajnjem slučaju dokazuje i datum kada su nam poslali u skupštinsku proceduru ovaj predlog zakona koji ima samo jedan član. Same poslanike su doveli u situaciju da mi sada nismo u stanju uopšte da predvidimo da li će primena zakonika biti odložena, zbog situacije u kojoj se nalazi Skupština, zbog toga što je Vlada zakasnila sa predlaganjem budžeta, zbog toga što je na budžet podneto 243 amandmana i na sve ostale finansijske zakone negde oko 500 amandmana, a rok kada treba da završimo ovu sednicu je 29. decembar. Na samom kraju, po ko zna koji put, ukazujem ponovo na obavezu vlasti da primenjuje ono što piše u Ustavnom zakonu, a to je - da uskladi sve one zakone, kojih po mojim analizama ima preko 50, sa samim Ustavom. Vlada po tom pitanju nije uradila ništa, nije ih čak ni uputila u skupštinsku proceduru. Radi se prosto o tehničkim zakonima. Radi se o zakonima koji su mogli da budu usvojeni u roku od jedan sat. Uverena sam da poslanici opozicije se ne bi javljali po njima, jer se radi o tehničkim zakonima i radi se o nečemu što proizilazi iz samog Ustava, što predstavlja našu ustavnu obavezu. Smatram da je situacija još čudnija ukoliko imamo u vidu to da je i ovaj zakonik, o kome mi sada govorimo, upravo taj iz grupe 50 zakona koji treba da se usklade sa samim Ustavom i zato prosto ne razumem - zašto je Vlada, ako je već uputila u skupštinsku proceduru izmene i dopune ovog zakonika, zašto nije predvidela i one tehničke izmene koje ga na potpun način usklađuju sa samim Ustavom. Mislim da to ne bi produžilo rad ove Skupštine, jer ako već dođemo do samog glasanja o ovom zakonu, onda bi na taj način završili kompletno njegovo usklađivanje sa samim Ustavom. Jednostavno, na ovaj način Vlada po ko zna koji put pokazuje - da nije dorasla poslu kojeg se prihvatila. Hvala vam.
Ima reč narodni poslanik Petar Jojić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, gospođo predsedavajuća, ovaj zakon koji je stavljen u proceduru pred Skupštinu, stavljen je sa zakašnjenjem. Radi se o najznačajnijem zakonu u jednoj državi, on može biti i treba da bude izjednačen sa Ustavom. Jer, ako hoćete da cenite stepen demokratije u jednoj državi - uzmite procesno zakonodavstvo i iz njega ćete izvući zaključak i utvrditi da li ima tu demokratije ili nema demokratije. Ono što sam želeo ovog puta da istaknem i podsetim poslanike i stručnu javnost jeste - da je Zakonik o krivičnom postupku koji je u primeni, njegova suština i njegove odredbe su nastale između 1999. godine, 2000, a konačno 2001. godine je usvojen jer je stavljen pred Saveznu narodnu skupštinu i Savezna skupština je taj zakonik i usvojila. To je bio prvi radikalni postupak u reformi krivičnog zakonodavstva u Srbiji, tadašnjoj SRJ. Radikalni rezovi su zaista utemeljeni 2000. godine, kada smo u Saveznoj vladi pripremali ovaj predlog i ovaj zakonik, čiju sam grupu formirao i uz pomoć najstručnijih ljudi u državi, uključujući pre svega sudije, tužioce, advokate, profesore pravnih fakulteta, koji su u dužem vremenu s nama radili na pripremi ovako jednog važnog zakona u tadašnjoj SRJ, čije su odredbe prenete i preuzete u važećem Zakoniku o krivičnom postupku. Šta je karakteristično i u čemu se sastoje te odredbe koje govore da je stručna javnost iskazala svoje mišljenje u odnosu na prethodne zakonike, kako zakone o krivičnom postupku, tako i Krivični zakonik. Prvi Zakon o krivičnom postupku je donet 1946. godine. Međutim, on je noveliran i donet sledeći, sa izmenama i dopunama, jedna čvršća norma koja je sadržala odredbe zakona, jer se onda zvao Zakon o krivičnom postupku, to je bilo 1953. godine. Da bi novi zakon, odnosno Zakon o krivičnom postupku bio donet 1976. godine, a nove izmene i dopune Zakona o krivičnom postupku izvršene su 1985. godine, da bi konačno ovaj zakon koji je u primeni trenutno bio donet u skladu sa važećim Ustavom SRJ iz 1990. godine. Damei gospodo narodni poslanici, čime se karakterišu odredbe i razlozi za donošenje takvog ciljnog zakona, gde smo mi tada u Saveznoj vladi, a to je bila politika SRS-a, da se mora doneti jedno novo krivično zakonodavstvo, kako u odnosu na procesno, tako i na materijalno zakonodavstvo. Koji su ciljevi bili da treba da se ostvare demokratska načela iz uporednog prava? Najobimnije izmene i dopune ovog zakona iznošene su, kao što sam rekao, 1985. godine. Šta smo mi želeli i šta smo bili u obavezi prema građanima: da izgradimo ne zakon o krivičnom postupku, nego Zakonik o krivičnom postupku, koji treba da kodifikuje procesno krivično zakonodavstvo. Prvo - usklađivanje zakona sa Ustavom, i to posebno sa odredbama koje se neposredno odnose na procesnu materiju ili su sa tom materijom bile u nekoj vezi. Drugo - usklađivanje sa međunarodnim aktima, koje je naša zemlja ratifikovala ili čija ratifikacija predstoji, među kojima je najvažniji Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima, Konvencija protiv torture i drugih surovih, neljudskih ili ponižavajućih kazni ili postupaka, Evropska konvencija o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda i skup minimalnih pravila o postupku sa zatvorenicima. Treće - utvrđivanje novih rešenja na kojima je praksa i jugoslovenska tada krivično-pravna nauka ukazivala u toku dosadašnje primene ovog zakona, a koja će doprineti većoj efikasnosti krivičnog postupka i većoj zaštiti sloboda i prava čoveka. Pored ovoga, u radu su uzeta u obzir i rešenja krivično-procesnog zakonodavstva većeg broja evropskih država, kao i sastavni delovi savremene krivično-pravne nauke uopšte, kako u odnosu na anglosaksonsko pravo, tako i u odnosu na kontinentalno. Četvrto - usklađivanje teksta zakona sa izmenama društveno-ekonomskih i političkih prilika u našoj zemlji. Peto - terminološko i redakcijsko usklađivanje Zakonika sa terminologijom novog ustava i pozitivnog zakonodavstva, sa kojim je Zakonik o krivičnom postupku u komplementarnom odnosu, kao i unapređivanje sistematske faze i sadržaja sistematskog Zakonika o krivičnom postupku. Mada ovaj predlog, kada smo ga radili, ne predstavlja suštinsko odstupanje od koncepcije dosadašnjeg zakonodavstva. Skrećem pažnju da ovo zakonodavstvo nije nastalo juče, niti je nastalo, vidite koliko je u Srbiji razvijeno zakonodavstvo bilo, od Dušanovog zakonika pa nadalje. Pored dosadašnjih osnovnih načela, što smo se zalagali da u novi zakonik o krivičnom postupku moraju biti ugrađena načela - načelo zakonitosti, utvrđivanje istine, postavljanje kontradiktornosti tj. kontradiktornog postupka na širim osnovama, javnost, neposrednost. Dakle, zakon uvodi i nekoliko novih načela, koja proističu iz Ustava, kao što su načelo zaštite lične slobode i zabrane ponovnog suđenja. Ovo je novo, zabrana ponovnog suđenja. Neki postojeći procesni principi su učvršćeni i prošireni, a odstupanja od njih reducirana, kao što je to u slučaju principa odbrane okrivljenog, odnosno osumnjičenog, odnosno optuženog. Konkretizacijom ovog načela na mnogim mestima u zakoniku značajno su poboljšani položaj i pravo osumnjičenog, jer smo mi tada u radnoj grupi zauzeli stav da moramo izgraditi i uvesti institut osumnjičenog, a ne odmah optuženog ili okrivljenog. To je jedan značajan korak bio u odnosu na ostvarivanje osnovnih ljudskih prava, jer kao što je poznato za vreme komunizma ovoga nije bilo. Bio je to period u kome je lako bilo uhapsiti čoveka. Uhapsi ga onaj sa četiri razreda osnovne škole, pa ga drži u pritvoru mesecima, bez da zna sudija ili tužilac. Zato smo uveli status osumnjičenog i to iz uporednog prava. Ali, mogu vam reći da kada smo pristupili ovim izmenama i radikalnim promenama, mi smo se rukovodili svim dostignućima iz uporednog prava iz evropskih zemalja i kontinentalnog prava, a čak smo uvodili i određene norme koje idu korak dalje, koje idu u prilog da se građanima Srbije pruže osnovna ljudska prava više nego što su to bila za vreme Informbiroa, za vreme Titovih pisama i za vreme raznih policijskih tortura. Bila su u to vreme značajno proširena ovlašćenja organa unutrašnjih poslova, a mi uvodimo i ovde jedan deo da imaju i organi unutrašnjih poslova određena ovlašćenja, ali ta ovlašćenja organa unutrašnjih poslova tj. pripadnika policije moraju biti pod kontrolom, pre svega, suda i tužilaštva. Šta znači institut i položaj osumnjičenog? To je nešto novo bilo koje je SRS želela, da mi poboljšamo krivično pravo, naročito u procesnoj sferi, tj. da policija može pozivati građane, ali u pozivu mora biti naznačeno u kom svojstvu se građani pozivaju. To je prvi put ugrađeno u novi, a sada važeći Zakonik o krivičnom postupku. To mnogo znači građanima. Oni se osećaju bezbednije, sigurnije i ne mogu biti izloženi bilo kakvoj zloupotrebi, progonima ili šikaniranju. Policija danas ima pravo da pozove građanina, ali u pozivu mora da naznači razloge pozivanja, u kom svojstvu se poziva građanin, da li se poziva kao osumnjičeni ili se poziva kao građanin da bi pružio određeno obaveštenje pripadnicima policije. Drugo, uzimanju izjave u policiji mora da prisustvuje i branilac. Advokatura kao deo pravnog sistema, ustavna kategorija, prvi put ulazi u policijske prostorije. Za to sam se ja zalagao. Naročito zbog toga što oni tužioci, što profesori ni sudije ne znaju, nisu imali prilike da dožive šta znači pozivati čoveka, a da on ne može da se brani. To je ono što je izuzetno bitno. Taj razgovor u policiji može da traje najduže četiri sata. Posle četiri sata, ako policija proceni da na osnovu prikupljenih dokaza ima mesta da se podnese krivična prijava, tada policija podnosi krivičnu prijavu, zavodi je u svoj zapisnik, lice sprovodi istražnom sudiji i predaje krivičnu prijavu javnom tužiocu, javni tužilac daje saglasnost za istražne radnje ili ne daje ili se lice pušta na slobodu. To su značajne stvari. U Zakoniku o krivičnom postupku, dalje, šta smo zaključili, nije dobro niti je to po Ustavu, da se jedno lice više puta poziva povodom jednog krivičnog dela. Ne, zauzeli smo stav da se lice u policiju može pozvati samo jednom i više ne, ali povodom tog krivičnog dela. Ne može se pozivati više puta, pa da kaže, držimo ga od osam do osam uveče, pa onda kaže dođite sutra u 8 časova, pa narednog dana i tako možemo dozvoliti da se građani šikaniraju. Međutim, ovaj zakonik o krivičnom postupku to je sprečio. Dalje, založili smo se da razgovoru pred istražnim sudijom mora da prisustvuje advokat, alfa i omega za odbranu i ostvarivanje ljudskih prava. Prava i dužnosti su branioca, koga angažuje sam optuženi, a ukoliko on nema pare ili nije mogao da angažuje branioca, tada je sud dužan po službenoj dužnosti da postavi branioca, kako bi to lice imalo pravnu zaštitu u toku krivičnog postupka. Šta smo želeli kao novo? To je da lice iz pritvora bez istražnog sudije ne može biti izvedeno ni na jednu drugu stranu, ni u jednom pravcu. Može biti izvedeno i dovedeno samo u prostorije suda i, s druge strane, da tom razgovoru mora da prisustvuje branilac i mora da prisustvuje sudija, i da se o tome sačinjava zapisnik. Dalje, što je praksa pokazala kao jednu lošu i negativnu praksu u prošlosti, osumnjičeni i optuženi ima pravo, nakon lišavanja slobode, obavljenog razgovora u prostorijama policije, da predloži i da traži od istražnog sudije da se izvrši lični lekarski pregled i utvrdi da li je možda bio izložen torturi ili prinudnom priznanju. (Predsedavajući: Gospodine Jojiću, oko mnogo čega možemo da se složimo, ali jedan minut više vremena.) Izvinjavam se, ali ovo je 16 minuta. Koliko ste rekli? Dvadeset minuta. (Predsedavajući: Izvinjavam se.) Dalje, dame i gospodo narodni poslanici, razumeli smo se ja i potpredsednik. Ono što je bitno, a jeste da smo takođe državnog tužioca nazvali državnim tužiocem, a ne javnim tužiocem, i da državni tužilac ima veća ovlašćenja u odnosu na proširenje, odnosno stavljanje zahteva za istragu, proširenje istrage i preduzimanje određenih mera kada je u pitanju prikupljanje dokaza za kontradiktorni postupak. Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka smatra da je ovaj zakonik o krivičnom postupku trebalo ranije izneti pred narodne poslanike i da se izmene i dopune ne svode samo na ovoliko odredaba, već da je morao biti izrađen novi zakonik o krivičnom postupku. Jer, mnogo odredaba neće biti potrebno da se menjaju iz postojećeg ovog zakonika o krivičnom postupku, mogu da vam priznam, verovali ili ne, da li hoćete da se složite sa tim ili ne, to je bio radikalski novi Zakonik o krivičnom postupku. Naravno da sam u tu grupu uključio zaista najveće stručnjake, dok smo bili u Saveznoj vladi, da se donese jedan zakon koji garantuje prava i slobode našim građanima. Kada uporedite pre 2000. godine i 2001. godine one zakone i Zakonik o krivičnom postupku, naći ćete jednu čitavu skalu i sistematizaciju određenih krivično-pravnih propisa koji nisu garantovali osnovna ljudska prava i njihove slobode. Ono što je jako važno, a to je da sada Ministarstvo pravde ima veliku odgovornost da u narednom periodu mora da što pre donese novi predlog zakonika o krivičnom postupku. Ali, i u tome kasnite. Moram da skrenem vašu pažnju, kada sam radio studiju u Institutu za uporedno pravo, i svih zakona koje sam radio sa grupom stručnjaka, uvek sam išao na to da vidim u kojim državama je koliko godina koji osnovni sistemski zakon je trebalo pripremiti i izneti pred parlament da bude usvojen. Krivični zakonik i Zakonik o krivičnom postupku u zemljama anglosaksonskog prava i kontinentalnog rade se između 10 i 15 godina. No, mi nismo ti koji sada iznova izgrađujemo i vršimo reformu krivičnog zakonodavstva. Imamo podlogu iz ovog važećeg zakona, izuzetno veliku podlogu i široku, i ovo su uradili stručni ljudi. Ništa bolje nije tamo. Uporedite, daću vam studiju koju smo radili, Instituta za uporedno pravo. Videćete da je naš Zakonik o krivičnom postupku iz 2000. godine, odnosno iz 2001. godine, demokratskiji više nego što je u ijednoj zemlji u Evropi. Da se podsetimo, kada je donošen Zakonik o krivičnom postupku 2006. godine, SRS je uložila veliki broj amandmana i ukazala je tadašnjoj vladi i tadašnjem predlagaču da to što predlaže neće moći u praksi da zaživi. I to ste, gospođo ministre, i sami konstatovali, jer da nije te činjenice, te konstatacije poslanika SRS, vi ne biste sada bili u prilici da tražite odlaganje tog jednog zakonika, koji nije mogao ni slovom da bude primenjen u praksi. Konstatovali smo tada da je 78 odredaba Zakonika o krivičnom postupku u suprotnosti sa Ustavom, dakle postoji nužna potreba da se uskladi sa Ustavom. Velikih ovde nekih mudrovanja ili uvođenja nekih novih načela ne treba. Veliki je broj ovih članova, 125 članova koji su bili predloženi i verovatno će se staviti na dnevni red, da bude usvojen zakonik o krivičnom postupku. Ali, to nisu izmene, to mi liči, ovo što ste bili dostavili, to je već preširoko za izmene i dopune. Zbog toga je nužno doneti novi zakonik o krivičnom postupku, uobličiti ga, norme da budu precizne. Ima nešto što sam primetio da preuzimate i prepisujete iz onog zakona koji je 2006. godine donet. Međutim, primećuje se odmah da su definicije i izreka normi izuzetno preširoke. Norma mora biti kratka i jasna, a da u praksi bude primenjena. Zbog toga, dame i gospodo, narodni poslanici SRS u svakom slučaju ostaju kod ovih amandmana, mi smatramo da je ovaj zakonik trebalo doneti pred Narodnu skupštinu daleko ranije i da bi njegova primena bila odložena, kako smo mi to predložili, kako Ustav garantuje, predviđa i propisuje, nakon osam dana. Zbog toga smatramo da ovaj zakonik radikalski treba samo malo uskladiti sa Ustavom, ne može bolji biti u Evropi. Hvala vam.
Hvala vama. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe Nova Srbija, Liberalno-demokratska partija i Srpska radikalna stranka. Dajem reč narodnom poslaniku Srđanu Spasojeviću. Izvolite, gospodine Spasojeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi ministri, ovaj predlog zakona koji je u skupštinskoj proceduri, praktično o odlaganju nečega što je doneto, jeste još jedna poruka da se u Skupštini ishitreno zakoni usvajaju, mislim na zakone o teritoriji i sedištima sudova, koje smo juče-prekjuče usvojili. Evo jedne izmene koja je mogla da zaživi u pravosudnom sistemu ove zemlje, koja pokazuje koliko je teško napraviti veliku reformu. Mislim da ćemo 1. januara 2010. godine, kada bude stupio zakon koji smo izglasali pre dva dana, ponovo ovde zasedamo i da njegovu primenu odlažemo. Najbolji primer za to je upravo ovaj predlog zakona o izmeni Zakonika o krivičnom postupku. Dakle, nismo sproveli da tužilačka istraga zaživi i pomeramo je za godinu i po dana. Poslanici NS u raspravi u načelu i u pojedinostima pokušaće da jednom blagom sugestijom, kroz amandman, utiču na to da se ova izmena prolongira za još šest meseci, dakle da stupi 31. decembra 2010. godine. Razlozi za to su, pre svega, u tome da presek ovakvog zakona u toku godine nije dobar i da ga treba prolongirati za kraj godine. Znamo da u našim sudovima postoje godišnji izveštaji, znamo da se početkom godine vrši preraspodela u svim sudovima u Srbiji, ko će od sudija u toj godini voditi krivični postupak, istražne radnje, vanparnične, parnične postupke itd. Tako da, iz razloga celishodnosti i opravdanosti, bitno je da ovako nešto, ukoliko se prolongira, bude na početku godine, a ne na sredini godine. Uz to, ako je to 1. jul, praktično pred sezonu godišnjih odmora u sudovima, nešto ovako menjati nije dobro. Dakle, apelujem na Vladu i na podnosioca ovog zakona da ima u vidu, kada bude odlučivao o amandmanu NS, da taj amandman prihvati, jer taj amandman je sigurno dobar i popraviće ovaj predlog. Ovaj zakon o sedištima i teritorijama sudova treba da zaživi 1. januara 2010. godine, jedan veliki, ogroman, komplikovan poso. Biće mnogo zabune u pravosuđu. Neki sudovi se ukidaju, uvode se teritorijalne jedinice, sudske jedinice. U svemu tome, za šest meseci od stupanja tog zakona, treba da primenimo nešto kada je u pitanju istraga, dakle da tužioci krenu da vode istragu. Naravno, bilo je ovde reči o tome da je to komplikovan posao, da tužioci nisu spremni za prihvatanje ovakvog jednog veoma teškog posla, praktično, da nemaju sredstva. Neću da se ponavljam, već su poslanici pre mene ukazali na to. Mislim da je suština ovde da, ako uopšte zaživi ovaj zakon o sedištima i područjima sudova, treba bar godinu dana od tog dana prolongirati stupanje na snagu ovog zakona. Ne znam, ali sam potpuno uveren da ćemo sesti i 1. januara 2010. godine i prolongirati odlaganje tih zakona. Sa tog aspekta, mislim da nosioci pravosudnih funkcija treba da budu mirni i da taj zakon, potpuno sam siguran, neće zaživeti 1. januara 2010. godine. Kao što sam siguran da ćemo ovde sesti i prolongirati Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, prolongiraćemo verovatno i onu famoznu direkciju o oduzimanju imovinske koristi proistekle iz krivičnih dela. Šta je moja poruka? Moja poruka je da treba donositi zakone koji će se primeniti, koji će zaživeti, koji će biti u funkciji građana Srbije. Ne treba stalno da donosimo neke zakone koji ne mogu da opstanu i onda parlament Srbije, umesto da se bavi pitanjima građana, suštinskim pitanjima, mi se ovde bavimo i često gubimo vreme prolongiranjem zakona koji treba da stupe na snagu. Još nešto, ovakve zakone treba staviti bez ovakvih dnevnih redova. Ovde danas treba da raspravljamo o budžetu, o veoma važnom državnom pitanju, a uvek nam se provuče nešto ovako što treba da rešimo u jednom danu. Nužna je izmena, nužno je da se ovo prolongira. Tako isto i o setu pravosudnih zakona, umesto da osiguranje depozita, putnih isprava i ovakav zakon stavimo i u jednom danu rešimo, mi ih uguramo u jedan veliki dnevni red i onda se dešava to da su poslanici iznuđeni da ovakva rešenja prihvataju. To nije dobra poruka, to nije dobro za građane Srbije. Još nešto, videli smo pre neki dan izjavu da će problem putnih isprava, ukoliko ne prođu ovde u parlamentu, da se reši uredbom. Za ovaj zakon već danas u dnevnom štampi imate da će biti inicijativa pred Ustavnim sudom da se ovo prolongira, ukoliko ne budemo ovde stigli da uradimo posao. To zaista nema smisla. Parlament je institucija gde se takve stvari rade, gde se donose zakoni. Nemojte stalno da imamo neku alternativu, nemojmo pred svršeni čin da stavljamo građane Srbije sa uredbama, inicijativama, jer znamo da je parlament ključan za takve stvari i nemojmo sami sebe da dezavuišemo i da pravimo cirkus. Još jedanput, poslanici NS su podneli amandman koji popravlja ovaj zakon. Nužno je da se primena ovog zakona odloži za 31.12.2010. godine. Nemojte presek praviti u toku godine, to nije dobro. Napominjem, imaćemo ponovo zahtev za odlaganje, jer na početku svake godine se u sudovima radi plan rada, raspoređuju se sudije za poslove koje će obavljati u toku godine i godišnji plan. Dakle, očekujemo da u raspravi u pojedinostima Vlada prihvati ovaj amandman, apsolutno je u duhu zakona i mislim da će Vlada i ministar, koja, nažalost, nije ovde i nije čula ovo što sam rekao, imati to u vidu i da će reagovati.
Reč ima gospođa Judita Popović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da će LDP glasati za ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku. Naravno, mi smo ponovo dovedeni u situaciju da između dva zla biramo manje. Smatramo da je veće zlo da stupi na snagu Zakon o krivičnom postupku iz 2006. godine. Zato smatramo da treba da podržimo i podržaćemo ovaj predlog zakona. Problem je u tome što se čekalo do 24. decembra tekuće godine da se stavi na dnevni red i da se raspravlja o ovom ključnom predlogu zakona o izmenama i dopunama ZKP-a. Ključni je iz tog razloga jer apsolutno nemamo nikakve uslove za primenu ZKP-a koji je usvojen od strane Skupštine Srbije 2006. godine. Ministarka je sama navela koji su to sve razlozi koji su Vladu faktički naterali da podnese ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama ZKP. Ne bih da ponovim sve te razloge. Očigledno je da prilikom donošenja tog zakona 2006. godine jedino se vodilo računa o tome da to bude brzo, odmah i ad hok. Ta činjenica je dovela do te situacije da mi više ne znamo šta ćemo sa tim zakonom, niti je on stupio na snagu, niti je dobro da stupi na snagu, niti ćemo mi njega ikada primenjivati i ne daj bože da ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama ne prođe. Prema tome, ako smo u tu situaciju dovedeni, jer onaj koji je predlagao zakon 2006. godine i koji ga je usvajao nije bio dovoljno dalekovid, onda se postavlja pitanje da li zakoni koji prolaze kroz ovu skupštinu zaista imaju sve uslove da budu izglasani i da zaista stupe na snagu. Govorili smo već za ovom skupštinskom govornicom da su tri preduslova potrebna da jedan zakon bude dobar, da jedan zakon može da se primenjuje. Pre svega, zakon mora da ima određenu reformističku potenciju, dakle, mora da nosi određenu dozu reformi koje su potrebne ovom društvu, a ako se donosi novi zakon, upravo je usmeren da dovede do nekih promena u određenom segmentu zakonodavstva. To je jedan od preduslova. Drugi je da dođe do nekog konsenzusa, a u ovom ZKP bilo je potrebno da do konsenzusa dođu i sudije, i tužioci i advokati, da bi zaista taj zakon mogao da se primeni. Da je zaista do konsenzusa došlo, onda ne bismo imali tako nakaradna rešenja koja bukvalno anuliraju kompletan zakon. Treći uslov je taj da Ministarstvo ima te sposobnosti da organizuje sprovođenje zakona. Očigledno da Ministarstvo, i u momentu kada je zakon izglasan, a i sada, nije spremno i nije sposobno da sprovede do kraja taj problematičan ZKP. Mnogo šta je potrebno, mnogi uslovi moraju biti ispunjeni da bi taj zakon mogao da se sprovodi. Očigledno da nemamo te uslove i očigledno da smo došli u situaciju da taj zakon, koji nikada nije stupio na snagu, sada ponovo odlažemo, a pri tom ne pripremamo neku opsežniju, neku kompletniju zakonsku regulativu u pogledu izmena, dopuna ili eventualno donošenja potpuno novog ZKP. Zakon o krivičnom postupku iz 2001. godine očigledno nije dovoljan, očigledno nije u skladu sa postojećim Ustavom. Očigledno je život u međuvremenu prolazio i doveo je do mnogih promena koje iziskuju donošenje novog, odnosno bar u znatnoj meripromenjenog ZKP. Prema tome, kada svi ti uslovi koji su bili potrebni nisu postojali u momentu donošenja ZKP u 2006. godini, postavlja se pitanje zašto se uopšte taj zakon i donosio. Ne verujem da oni koji su ga pisali, oni koji su o njemu raspravljali, oni koji su predlagali amandmane i koji su na kraju izglasali taj zakon nisu bili svesni baš svih tih propusta i loših rešenja iz zakona. To jednostavno ne mogu da shvatim i ne mogu da razumem, obično u skupštinskom sazivu uvek ima bar nekoliko advokata, nekoliko pravnika koji se iole razumeju u samu problematiku krivičnog zakonodavstva i procesnog krivičnog zakona. Inače, ako su i taj zakon radili stručnjaci, pa valjda je trebalo i oni da znaju šta pišu i šta predlažu da Skupština usvoji. Zaista je neshvatljiva ta nemarnost i svi ti propusti koji su doveli do ovog dana, 24. decembra, da na brzaka odlučimo o tome da li ćemo usvojiti ili ne Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona, koji se sastoji samo u tome da se prolongira primena Zakonika iz 2006. godine. Dakle, potpuno jedna apsurdna situacija koja je prilično nedolična za parlament, a smatram da je velika sramota za prethodni parlament i prethodnu Vladu koji su bili inspiratori i donosioci takvog zakona. Ako zakoni nisu usklađeni sa životom, ako zakoni nisu u skladu sa potrebama jednog društva, sa potrebama jedne države i sa potrebama građana, koji će na kraju krajeva morati da taj zakon žive, u tom slučaju radi se samo o nekim nametnutim rešenjima koja završavaju ovako kao i ovaj nesrećni ZKP iz 2006. godine. Normalno, kada govorimo o tom zakonu, asociramo i na set pravosudnih zakona koji su bili na dnevnom redu Skupštine u toku proteklih dana. Nadamo se da ti zakoni neće na kraju doći u situaciju da budu prolongirani u poslednjoj nedelji pred okončanje 2009. godine. Prema tome, ukoliko je zaista zakonodavac imao pred sobom sve te uslove koje sam malopre nabrojala, koji moraju biti ispunjeni da bi zakon bio životan, u tom slučaju imamo šanse i realne mogućnosti da doživimo 2010. jednu ozbiljnu reformu pravosuđa. Ukoliko su propuštene prilike, ukoliko ti uslovi nisu bili u dovoljnoj meri ispunjeni, nisu bili cenjeni, nije bila dovoljno cenjena mogućnost da li ti uslovi mogu naknadno da se stvore, u tom slučaju zaista se ne piše ništa dobro ni reformi pravosuđa. Prema tome, to je u stvari jedna konstatacija da se zakoni ne donose radi donošenja zakona, nego da se donose radi regulisanja života u ovoj državi, radi primene tih zakona, radi reforme, radi demokratije, koja mora da zaista zaživi u našoj državi, u našem društvu, da bismo mogli da krenemo dalje, da bismo završili sa ovom stagnacijom u kojoj se nalazimo. Nisam za to da Skupština bude jedan protočni bojler Vlade u pogledu donošenja, izglasavanja zakona, nego u zaista odmeravanju smisla racionalnosti predloženih zakona. Prema tome, sve te kritike koje su usmerene prema Skupštini, da Skupština usporava donošenje zakona, treba ipak da se stave pod lupu, jer nije stvar u kvantitetu nego je stvar u kvalitetu. Iz tog razloga, ne može se uskratiti ni opoziciji da raspravlja, da podnosi amandmane i da pokuša da poboljša svaki zakon koji je na dnevnom redu Skupštine. Prema tome, potvrđujem, LDP će glasati za usvajanje ovog zakona o izmenama i dopunama ZKP.
Hvala. Za reč se po Poslovniku javio gospodin Miloš Aligrudić.
Članovi 225. i 226. Vezano za sve ove informacije koje smo čuli i javne rasprave između načelnika Generalštaba, s jedne strane, i s ove druge strane koja se nekako nemušto ili ne znam na kakav način oglašava. Šta nas to upozorava? Ne znam da li je predsednik Odbora za odbranu i bezbednost već zakazao sednicu odbora, ako nije, trebalo bi to da učini. Ovo je pitanje, pod jedan, poštovanja zakona. Ova država ima zakone koji se odnose na oružane snage, oružane snage predstavljaju ubedljivu fizičku silu, zato se tako i zovu, nose oružje. Zato postoji institucionalna civilna kontrola nad oružanim snagama. To je institut koji poznaju sve demokratske države. Ova država se trudi da do kraja institucionalizuje nešto što se zove civilna kontrola nad oružanim snagama. To je stvar u progresu. Ono što je po Ustavu i zakonu element civilne kontrole, a to je samo ministarstvo, jer Ministarstvo odbrane je civilna institucija. Ako se ovakve stvari dešavaju i ukoliko slušamo o ugrožavanju funkcionisanja oružanih snaga od strane nekoga ko proističe iz samih oružanih snaga, a da iz toga zaključujemo da možda postoji konflikt između kanala civilne kontrole nad oružanim snagama tj. Ministarstva, s jedne strane, i oružanih snaga, sa druge strane, koji su zapravo deo sistema, i to je prvi stepen kontrole. Svakako da je zgodno i neophodno da se i drugi stepen ove kontrole uključi, a to je skupštinski odbor za odbranu i bezbednost, jer ne možemo biti van interesovanja šta se tu dešava. Dakle, ovde ne presuđujem u odnosu na ono što smo čuli, nego tvrdim da je to što smo čuli, negativno, loše, da to nije dobro za demokratsku državu. Smatram da narodni poslanici moraju biti hitno upoznati sa sadržajem onoga šta se tu događa i upoznati, pre svega, sa činjenicom da li se nešto tu otima civilnoj kontroli. To je ono što nas jako zanima - šta se dešava u oružanim snagama naše države, kako funkcioniše sprega te kontrole, to je za nas od suštinskog značaja u ovom trenutku. Ako se tu stvari otimaju kontroli, onda je naša nevolja kudikamo veća od svega onoga o čemu smo pričali poslednjih meseci. Ako postoji problem, a očigledno da postoji, jer da ne postoji, ne bi čitali svašta po novinama ili slušali na televiziji, to onda znači da treba za to da bude odgovorna cela Vlada Republike Srbije, onaj koji nominalno vodi, to je Mirko Cvetković, kao premijer te vlade, a i onaj koji je formalno ne vodi, a suštinski vodi Vladu Republike Srbije, izigrava njenog portparola i skrivenog šefa, a to je predsednik države Boris Tadić. (Predsedavajući: Vreme.) Prema tome, molim vas da se tu odreaguje. Dame i gospodo narodni poslanici, bojim se da u ovakvim stvarima nema vremena za gubljenje. Hvala.
Hvala vama. Mogli bi se složiti da vremena za gubljenje nema. Neoficijelna informacija je da je Odbor za bezbednost sazvan, a preciznije informacije ćemo dobiti od predsednika Odbora. Reč ima gospodin Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, vi se sada nalazite u jednoj veoma delikatnoj situaciji. Poslanicima SRS odavno je bilo jasno da Vlada nije spremna, sposobna i da nema kapacitet, o kojem ste vi voleli da pričate, da radi ono što joj je posao i zadatak. Da se ne bi stručna javnost, a i sudije mnogo plašili, moram da kažem da je najveća disperzija u zakonskoj regulativi u oblasti ovog zakona, dakle, Zakona o krivičnom postupku. Zbog čega? Zato što trenutno imamo na snazi dva zakona: prvi zakon iz 2001. godine, koji je imao pet puta izmene; drugi zakon je donet 2006. godine. Sada su iz Vlade stigla dva predloga zakona o izmenama i dopunama, i to, prvi 8. decembra, a drugi 17. decembra, te stoga i odgovor bivšem zameniku Društva sudija, sudiji Hadžiomeroviću, da parlament nema nikakve odgovornosti zbog ovoga hoće li se ovaj zakon primenjivati ili ne. Dakle, tek je 17. decembra stiglo u skupštinsku proceduru, gde se predlaže da se u Zakoniku o krivičnom postupku iz 2006. godine reči "31. decembar", kada bi on trebalo da stupi na snagu, zamenjuju rečima "1. jul 2010. godine". Gospodine potpredsedniče, moram da vam kažem da prenesete predsedniku države Srbije i premijeru da je SRS ''zabrinuta'' za evropske perspektive, opet kako vi volite da kažete, jer ovo je prvi zakonski predlog gde ne stoji da zbog evropskih integracija moramo da požurimo da usvojimo ovaj zakon. Naravno, kada sam rekao da smo mi zabrinuti, stavio sam i znake navoda pre i posle te reči. Zanimljivo je, gospođo ministar, da ste vi u ovom zakonu koji je trebalo, zbog nedostatka vremena, zbog velikog broja amandmana na budžet Republike Srbije, pa ne može on sada da se razmatra, nego jedan drugi zakon koji će produžiti rok kada onaj iz 2006. godine treba da stupi na snagu. Ne mogu da verujem da sa toliko negativnim odnosom govorite o ovom zakonu, a to stoji i u obrazloženju i objašnjenju za donošenje ovog zakona, pa piše - rešenje do sada nije bilo logično, zakon je diskriminatorski. U obrazloženju ovog zakona, koji smo mi dobili 8. decembra, još ste dodali da ima tehničkih omaški, da ima dosta nelogičnosti, da je diskriminatorski. Ne mogu da razumem o čemu se tu radi. Nema neke velike razlike između vlada koje su bile od 2001. pa do danas, jer ovo nije samo vaš stav i vaša obaveza. Moram da budem iskren da najmanje odgovornosti snosite lično vi za ovaj deo. Ali, imajući u vidu da ste u Ministarstvu pravde radili kao državni sekretar i da ste bili u Ministarstvu pravde i 2001. godine, onda ste morali da znate da zakon koji je predložen 2006. godine i usvojen 2006. godine neće moći lako biti primenjen i ne treba na takav način da se igrate sa građanima Srbije, a i sa narodnim poslanicima. Na najbolji način može da se vidi, kolege poslanici iz pozicije, do čega može da dovede vaš pasivan odnos. Mene uopšte ne bi iznenadilo ako bi neko od potpredsednika Vlade, zato što smo imali takvu situaciju, izjavio: ukoliko se ovaj zakon ne usvoji u parlamentu Republike Srbije, Vlada će doneti uredbu, jer smo već imali priliku da to čujemo, vezano za izmene i dopune Zakona o putnim ispravama, da će Vlada uredbom intervenisati i tobož biti u funkciji građana Srbije. Prilikom usvajanja predloga zakona na Vladi, morate da vodite mnogo više računa šta je primenljivo i šta je moguće. Zakonik o parničnom postupku je procesni zakon, zakon procesne prirode, gde reguliše mnoge detalje, pa čak direktno utiče na slobodu građana, a sloboda je jedna univerzalna kategorija i ona se primenjuje na sve. I Ustav u članu 27. kaže - pravo na slobodu, pritvor, sve je to regulisano Zakonikom o krivičnom postupku. Složiću se sa kolegom Petrom Jojićem, koji je, kao ovlašćeni predstavnik SRS, govorio o ovom zakoniku i rekao da je to jedan veoma važan i možda, posle Ustava, najbitniji zakon. SRS i smatra tako, da se modelom ovog zakonika vrlo jasno prepoznaju prava i slobode građana jedne države. Gospodin Jojić je na najbolji način ukazao kakav odnos treba imati prema ovom zakoniku. Rok koji ste predvideli mislim da je bez ikakve ozbiljnije analize dat, ali, eto, da postignemo neki cilj, da kažemo da smo odložili primenu tog zakona, jer nijedan od onih uslova, koji je trebalo da bude obezbeđen, da tužilaštvo preuzme funkciju vođenja istrage, nije obezbeđen. A znamo da su to uglavnom kadrovska pripremljenost i osposobljenost za taj deo, materijalni, tehnički i drugi uslovi, a mogu da vam kažem da 2006. godine i sudije i tužioci, prilikom upoznavanja sa ovim zakonom, bili su zabrinuti, jer su sudije znale da njihove kolege koje rade kao tužioci nisu osposobljeni za vođenje istrage, a i sami tužioci su znali da nije momenat da oni preuzmu taj deo iz već navedenih razloga. Potrebne su ne izmene i dopune Zakonika o krivičnom postupku, nego potpuno novi zakonik doneti. Da li ste spremni i sposobni za to ne znam, ali SRS jeste, sasvim sigurno i odgovorno tvrdim, sposobna za to. Predviđate ovamo i efikasno vođenje pretkrivičnog postupka i relativno kratak vremenski period za određivanje pritvora, a u praksi imamo sasvim drugačiju situaciju. Kada poslanici SRS podnose amandmane, ne samo na ovaj nego na sve zakone koji dolaze u ovaj dom, vi olako prelazite preko toga, pa ponekad mislim da pripravnici daju mišljenja i iščitavaju te naše amandmane, jer ne mogu da razumem da ozbiljan, što ne znači da pripravnici nisu ozbiljni, ali podrazumeva izostanak dovoljnog nivoa struke, a onda se kasnije pokaže da se u primenjivanju tih zakona pojavljuju veliki problemi. Sećam se samo nekih izjava sadašnjeg predsednika Vrhovnog suda, sve ono što poslanici SRS ukazuju prilikom vođenja rasprave u načelu, a i kroz amandmane, posle par meseci ili najduže do godinu dana istakne to kao veliki problem. Dugo vremena smo ovde raspravljali o prethodnim predlozima zakona takođe iz oblasti pravosuđa i mislim da je tu razumevanje poslanika, koji podržavaju ovu vladu, da se to upodobi građanima, a i čestitim i dobrim sudijama i tužiocima, potpuno izostalo. Znamo, jer poslanici SRS dolaze iz velikih i malih gradova i sela, i živimo sa građanima Srbije, i znamo šta su njihovi problemi i ovde iznosimo potrebu da se njihovi problemi reše na najbolji način, a Zakon o krivičnom postupku jeste jedan veoma bitan zakon, gde se jedino predviđeno tim uslovima mogu ograničiti i neka prava koja se tiču prava i sloboda čoveka koja su predviđena Ustavom i veliki broj od njih može direktno da se primenjuje. Primena određenog broja ustavnih odredaba po pitanju prava čoveka mogu biti ograničena samo nekim zakonima, pa i Zakonom o krivičnom postupku, pod određenim uslovima mogu biti ograničena ta prava i nadam se, gospođo ministar, da ćete imati pauzu, istinu kraću nego što to imaju neki drugi, ali posle toga, i to će biti lepo, prionite na jedan ozbiljniji posao i da se uradi potpuno nov i kvalitetan zakonik o krivičnom postupku, jer ove izmene koje ste predložili, kao i zakon iz 2006. godine, nisu dobre. Zahvaljujem se.
Hvala, gospodine Periću. Reč ima gospodin Mirko Munjić.
Dame i gospodo, pred nama je zakon o izmenama Zakona o krivičnom postupku. Da podsetim, u maju 2006. godine donet je Zakon o krivičnom postupku, koji u svom članu 555. govori da će se primenjivati od 1. juna 2007. godine, da bi posle toga zakonom o izmenama i dopunama zakona rok bio produžen na 31.12.2008. godine. U ovom predlogu zakona o izmenama Zakona o krivičnom postupku u članu 555. predviđa se da reči "31. decembar 2008. godine" zamenjuju rečima "1. jul 2010. godine" iz razloga što nisu stvoreni materijalno-tehnički uslovi. Grupa koja će se baviti izradom Zakona o krivičnom postupku imaće pred sobom zaista veliki i težak zadatak. Videli smo i potpuno se slažem s tim da Zakon o krivičnom postupku spada u red možda najvažnijih zakona, spada u zakone koji su po rangu odmah iza Ustava, tako da ova grupa koja će se baviti izradom ovog zakona o krivičnom postupku suočiće se sa niz stvari koje treba da se reše. Zbog toga je i naš stav da možda treba doneti kompletan zakon o krivičnom postupku, a ne ići kroz parcijalne izmene pojedinih odredaba zakona. Vidimo iz ovog predloga zakona o krivičnom postupku, koji ste podneli pre ovog predloga o izmeni zakona, neka rešenja koja ste doneli u ovom predlogu izmene zakona o krivičnom postupku, a koja se odnose na određene stvari vezane za Vrhovni kasacioni sud, gde u stvari predviđate da postupak pred Vrhovnim kasacionim sudom vodiće se bez sudija porotnika. Pretpostavljam da će takve izmene biti i u novom zakonu o krivičnom postupku, dakle da će grupa koja će se baviti ovom izmenom stati na isto stanovište i da će predložiti isto takvo rešenje. Mislim da je ovo diskutabilno rešenje i postavlja se pitanje zbog čega sada odjednom predviđate da u postupku pred Vrhovnim kasacionim sudom nema sudija porotnika. U svim objašnjenjima koja su data ranije od strane ove i prethodne vlasti govorili ste da su sudije porotnici neophodni, pogotovo u ovom sudu kao poslednjoj sudskoj instanci, u najvišoj i poslednjoj sudskoj instanci posle koje nema pravnih lekova. Objašnjenje predlagača da je ocenjeno da prisustvo sudija porotnika je necelishodno je krajnje nemušto. Naime, sigurno je da se ne treba bojati određenih zakonskih propisa i određenih zakona, jer postoji jedna izreka da se zakona boji krivac, a nevin samo sudbine. Druga novina pred kojom će biti grupa koja bude radila na izradi zakona o krivičnom postupku jeste da novina da se branilac može dopisivati sa pritvorenikom bez nadzora istražnog sudije. Ovo s obzirom na činjenicu da se razgovor između branioca i pritvorenika ne sme prisluškivati. Objašnjenje koje je dato u prethodnom predlogu zakona kažete da je u skladu sa međunarodnim pravnim standardima. Međutim, ovo jednostavno nije tačno. Poštenije je bilo pozvati se na nešto drugo, na primer na slobodu pritvorenika ili neke slične stvari, nego govoriti o međunarodnim pravnim standardima, jer ovo pitanje u međunarodnom pravu je rešeno na krajnje selektivan način. Mnogo je primera za ovakvu tvrdnju. Kada se pozivate na međunarodne standarde, da li znate da se ti standardi apsolutno ne primenjuju u Haškom tribunalu? Da li znate kakva su prava haških pritvorenika, a posebno kakva su prava dr Vojislava Šešelja po ovom pitanju? Znate li da su svi pisani dokumenti koji idu ka njemu ili od njega strogo kontrolisani i da se svi njegovi telefonski razgovori prisluškuju? Zato kada dajete obrazloženje da je ovo u skladu sa međunarodnim pravnim standardima zaista je to pomalo i cinično, po principu sve što je strano to je bolje od domaćeg. Međutim, svi ovi propisi koje donosite, koje ste donosili pre ovih i verovatno koje ćete donositi posle ovih imaju svoje uporište u onoj svojevrsnoj pohlepi koja prethodi onoj osnovnoj pohlepi za novcem, a to je političko-pravna pohlepa, rekao bih, ili pohlepa za vlašću. Ukazao bih vam na jedno upozorenje, na jednu finulatinsku izreku koja kaže: "Kamila je želeći rogove izgubila uši". Treba voditi računa uvek na ovo i u svim ovim rešenjima. Poredtoga, treća novina koja će se pojaviti pred grupom koja bude radila izmene i dopune ovog Zakona o krivičnom postupku jeste i pitanje krivičnih dela organizovanog kriminala, korupcije i druga izuzetno krivična dela. Sigurno je da će se pred ovog grupom naći ova pitanja i da će zbog ovih činjenica i da ova krivična dela u stvari imaju svoju specifičnu težinu, kao i organizovano vršenje, a ujedno nose i posebnu društvenu opasnost, treba ovom poglavlju posvetiti posebnu pažnju. Sigurno je da će u ova krivična dela ući krivično delo teškog ubistva, otmice, razbojništva, iznude, falsifikovanja novca, gde su pojedini od vas pravi majstori, pranja novca, prouzrokovanje lažnog stečaja, gde ste takođe majstori, trgovina ljudima, finansiranje terorizma i druga teška krivična dela. Zaista, bez želje da prejudiciram kakva rešenja će doneti predlog novog zakona o krivičnom postupku i isto tako da ne prejudiciram kakve će implementacije biti prilikom primene ovog novog zakona o krivičnom postupku, koji ćete doneti verovatno posle 1. jula 2010. godine, praksa nas uči jednostavno da sve što radite vi radite stihijski, po nalozima, zna se od koga, i ovo upravljanje vaše u stvari podseća na onaj brod koji plovi bez kompasa. Znamo da ko ne zna u koju luku plovi, njemu ni jedan vetar ne odgovara. Hvala.
Hvala vama. Za reč po Poslovniku javio se gospodin Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 27, da upozorim javnost Srbije da je od strane načelnika Generalštaba grubo prekršen Ustav, njegov član 141. koji kaže – Vojska Srbije je pod demokratskom i civilnom kontrolom. O vojsci Srbije donosi se zakon. Ovo što je uradio general Ponoš na najočigledniji način govori da je vojska potpuno van civilne kontrole, odnosno kontrole ovog parlamenta. Ona jeste pod nečijom kontrolom, ali ne pod kontrolom parlamenta Srbije, ne pod kontrolom Ministarstva odbrane, već nekoga izvan ovih krugova. Verovatno na to imaju uticaja mnogi. Već sam govorio, čim su krenule nevladine organizacije ko sve može da stoji iza toga. Zbog toga sam pokušao da zakažem sednicu Odbora za odbranu i bezbednost. Mislio sam da se sednica održi u 15.00 časova. Međutim, i iz jednog i iz drugog kabineta stigli su odgovori da ne mogu da dođu u 15.00 časova. Nisu rekli kada mogu, ali ću zvanično zakazati sednicu Odbora za sutra za 12.00 časova, kako bi pokušali da dobijemo neke informacije koje su vezane za ovo što nam se dešava. Posebno je interesantna činjenica da predsednik Republike Boris Tadić na ovako grubo kršenje Ustava reaguje kao da se ništa nije desilo. Načelnik Generalštaba otkazuje direktno poslušnost ministru i Ministarstvu odbrane, čak naređuje generalima da ne odlaze na proslavu, čak zakazuje kolegijum u vreme kada je ministar trebalo da dobije neku nagradu. Postavlja se uopšte pitanje da li je trebalo ministru dati bilo kakvu nagradu, zbog čega je on zaslužan itd. To da ostavimo na stranu, ovde je bitno šta radi načelnik Generalštaba. Na sve to Boris Tadić bukvalno po onoj narodnoj «češlja se, stoji pred ogledalom», baš ga briga i kaže – ako imaju neke koncepcijske razlike, treba da se dogovore između sebe, a ako ne mogu da se dogovore, onda će Boris Tadić da uzme komandu u svoje ruke, pa će onda on to rešiti. To govori o činjenici da je Boris Tadić takođe brutalno zgazio Ustav, da i on ne poštuje parlament, da ne poštuje zakone, a znamo svi da je načelnika Generalštaba, Zvonka Ponoša, direktno doveo Boris Tadić. Između ostalog, i zbog drugih problema, odnosno kršenja Ustava od strane Borisa Tadića, mi smo vrlo blizu toga da pokrenemo postupak za njegovu smenu. Hvala.
Hvala, gospodine Todoroviću. Duboko se nadam da će sutrašnja sednica Odbora biti izuzetno ne samo značajna, nego i održana. Reč dajem gospodinu Momiru Markoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno je teško govoriti o zakonu koji je na dnevnom u trenutku kad se ovakve stvari dešavaju u državi, pogotovo kada se dešavaju u tzv. snagama sile, dakle, vojsci i policiji, jer ovo može da ima nesagledive posledice. Ali, da se vratimo ovom poslu. Prvo, žestoko nas je kao narodne poslanike pogodilo određeno ponašanje pojedinih sredstava javnog informisanja usmereno na kritiku parlamenta, zbog toga što se zakoni, po njihovom, u parlamentu ne donose onom brzinom kojom bi oni hteli, i svu krivicu svaljuju na parlament. Istovremeno, znamo da nam je budžet kasnio mesec i po dana, da nam mnogi zakonski projekti za koje nas okrivljuju još nisu stigli u parlament, pa evo i ovaj zakon je stigao 17.12, danas je na dnevnom redu, ispoštovali smo potrebu Ministarstva pravde da ispuni ono da od 31.12. stupi na snagu. Prosto je nemoguće da ovaj zakon počne od 1. januara da funkcioniše, ovaj zakon o izmeni i dopuni Zakonika o krivičnom postupku. Zamolio bih predsednika Vlade ili predsednika države da nađe sponzora pa da svim ministarstvima obezbedi kalendare, jer ovde nije reč o satu ili dva nego se radi o danima i morali bi da vode računa o tome, jer smo imali prilike da raspravljamo o zakonima koji je trebalo da stupe na snagu pre mesec dana nego što je došao u parlament, pre tri meseca nego što je došao u parlament. Sećate se, nedavno smo raspravljali o zakoni koji je dva meseca ranije trebao da stupi na snagu, a došao je u parlament dva meseca kasnije. Nisu ispunjeni elementarni uslovi za sprovođenje ovog zakona. Dobro je da su u zakonu objedinjeni čitavi sistemi poslova. Recimo, tužilačka istraga sigurno je dobar potez i da se na jednom mestu od saznanja, od dojave, od prijave, pa do kraja procesa da se iz jednog centra, iz jedne kancelarije, iz jedne službe rukovodi tim delom. Ali, nisu ispunjeni uslovi, ni tehnički, ni materijalni, ni procesni, ni proceduralni, pogotovo nisu ispunjeni kadrovski uslovi, pogotovo nisu ispunjeni prostorni uslovi. Dakle, imamo tužilaštva, sudove koji rade u izuzetno lošim uslovima. Novi zakon o sudovima će tek doneti posebne probleme u sprovođenju, odnosno u radu ovih tužilaštava i sudova, jer će samo u Beogradu, gde ih je bilo pet, koliko se sećam, sve biti spakovano u dva osnovna suda, jedan za gradske opštine, jedan za prigradske opštine. Da podsetim narodne poslanike i javnost da se i sada pred sudijama nalazi mnogo nerešenih problema, mnogo i nerešivih problema zbog drugih stvari koje nisu iz nadležnosti i nije krivica Ministarstva, ali jeste krivica nekoga u ovoj državi. Kada se sve to bude sada spakovalo na jednu gomilu i kada istovremeno imate kadrovski sve na jednom mestu, kada imate predsednika suda, koji će rukovoditi sa nekoliko stotina sudija, govorim o Prvom osnovnom sudu u Beogradu sa dve-tri stotine sudija, a sa nekoliko stotina saradnika, pripravnika itd - imate čitavu armiju pod jednim čovekom. Kako će on kontrolisati izvršenje poslova svojih sudija, to je sada posebno pitanje? S druge strane, tom čoveku se daje neverovano velika važnost i on se izjednačava sa najvišim ličnostima vlasti u ovoj državi.. Isti je slučaj i sa tužilaštvima. Ono što nije dovoljno definisano kod tužilačke istrage, nije dovoljno definisano ni zakonom i ne može biti primenjivo u praksi, a to je - da istraga počne, da istovremeno imate i neke ingerencije koje policija, sama po sebi, u toku istrage može da sprovodi, čak i ne obaveštavajući tužilaštvo. Dobro je, sa ove strane, da čovek koji će voditi od početka, od istrage, pa do presude, bude uključen u taj predmet i do kraja da ga sprovede. S druge strane, kadrovska problematika u sudovima, vi gospođo Malović vrlo dobro znate da imate situaciju kada vam se raspisuju konkursi za sudije, za tužioce, da se često ide politika ispred struke. Dođete u situaciju da vam bude izabran za zamenika tužioca ili sudiju čovek koji je bio sekretar osnovne škole ili je bio sekretar zemljoradnike zadruge. Sticajem okolnosti je položio u ono vreme pravosudni ispit, ali mu to uopšte nije trebalo, i on sada dolazi u jednu novu sredinu, sa jednim sasvim novim poslom i bukvalno uči onako kako se uče pripravnici, kada dođu u sud ili u tužilaštvo. Naše pravosuđe je imalo dobru praksu, jer je i pravosuđe i sudijske i tužilačke funkcije su u krajnjoj liniji zanat. Imalo je dobru praksu da uzmu kvalitetne i uglavnom kvalitetne i svršene studente i da ih školuje i priprema. Takvi ljudi su posle dolazili u pravosuđe i u tužilaštvo - kvalitetne sudije i tužioci, odnosno zamenici tužioca. Kapaciteti sudova su, govorim o sudovima u Beogradu, nezadovoljavajući. S druge strane, država Srbija, ima i u Beogradu, država Srbija ima mnogo prostora koji je ostao prazan, neiskorišćen. To su evo ove četiri banke koje je Dinkić uništio. Njihovi kapaciteti su neiskorišćeni. Imamo zgradu bivšeg SIV-a, pa SIV1, SIV2 i SIV3, i ima mnogo toga što se daje pod zakup, što će reći, u arendu, a da ova vrlo bitna i vrlo važna uloga nema kapacitete. Ono što je mnogo bitno, to je usaglašenost zakona sa Ustavom. Danas sam čuo kritiku kako treba menjati Ustav, jer Ustav nije dobar, a žao mi je što je ta kritika došla od nekih ljudi za koje sam smatrao, smatram doduše i sada, da su kvalifikovani pravnici - jer ne menja se ustav kada zakon nije u skladu sa Ustavom, nego se menja zakon. Ustav je vrhunski, odnosno prvi pravni akt u jednoj državi. Ne može, ako nešto viri izvan okvira ustavnih da se proširuje Ustav, nego da menjamo taj zakon. Prema tome, moraće i ovaj zakon da se usklađuje u onim delovima gde nije usklađen, sa ustavom - mora da bude usklađen. Prethodni Zakonik, koji samo menjamo, u krajnjoj liniji je napabirčen iz nekih prethodnih zakona, napabirčen od nekih delova zakona iz okruženja i iz EU i zbog toga su uglavnom neke norme koje su na taj način prepisane u ovaj zakon neprimenjive. Dakle, kozmetičke izmene su samo, a suštinski se ništa ne menja. Ovo je samo pokušaj da se uskladi sa trenutnim stanjem u pravosuđu i ne rešava osnovni problem. Osnovni problem u ovoj državi predstavlja jedan novi savremeni zakonik o krivičnom postupku, koji morate doneti. Ovo će držati vodu, što kažu, do nekog perioda, ali državi Srbiji, srpskom pravosuđu je potreban jedan nov, potpuno nov, savremen, zakonik o krivičnom postupku. Dobro je rekao gospodin Petar Jojić - uzmite Zakonik o krivičnom postupku koji je radio ekspertski tim SRS, u saradnji sa vrhunskim stručnjacima ove zemlje, sa najvišom pravnom pameti ove zemlje u to vreme, uskladite ga, njega je mnogo lakše uskladiti sa trenutnom situacijom, jer se odnosio na saveznu republiku, samo izmeniti delove koji su se odnosili na taj deo - on odmah, tog trenutka postaje savremen zakonik o krivičnom postupku. Nadam se da će gospođa Malović, čim prođe Nova godina, početi sa pripremama tog krivičnog zakonika, a pravni stručnjaci SRS će joj stajati na raspolaganju da joj pomognu u pripremi tog zakona.
Hvala, gospodine Markoviću. Po Poslovniku gospodin Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se ponovo po članu 27. Obratio bih se i ministru pravde, pošto je ministar pravde takođe pozvan da oceni ovu situaciju koja je vezana za problem između načelnika Generalštaba i Ministarstva odbrane, ili mogu slobodno da kažem - da je problem sa celom Vladom. Prosto sam zapanjen kako vi to sve mirno slušate - kao da se radi o nekoj mesnoj zajednici, pa su se posvađali sekretar i predsednik mesne zajednice da li će u parkiću da se postave klupe ili ne. Ovde imamo stvarno neverovatnu situaciju. Ne sećam se, stvarno se ne sećam u ovih 20 godina da smo imali sličnu situaciju.Pazite, vi imate izjavu načelnika Generalštaba koji i listu "Alo" kaže - neću mirno da posmatram da se urušava Vojska Srbije. Ako to neko kaže, logično je da se zaključi da će na drugi način pokušati da to uradi. Drugi način je - ako nećete mirno, onda ćete to uz pomoć sile. Jer on očigledno nema nameru uopšte da to radi preko Vlade. Njega civilna kontrola apsolutno ne interesuje. Nije obavestio o tome parlament. On preko novina daje izjave i plasira svoje mišljenje. Pazite šta kaže načelnik Generalštaba, ovo je najteža optužba na račun Vlade - zbog loše politike odbrane i ekstenzivnog razumevanja odnosa prema budžetu, za operativni život vojske u 2009. godini ostaće nam samo 5% sredstava. To znači da naš artiljerac neće biti u mogućnosti da ispali svoj projektil. Samo na olakom ignorisanju kursnih razlika izgubili smo 400 miliona dinara. Ima li teže optužbe za ovu Vladu od ove izjave načelnika Generalštaba? Je l' vi mislite da je Ministarstvo odbrane izdvojeno i da ono ne predstavlja Vladu? Ovo je najteža optužba koja je mogla da bude izrečena. Pazite dalje, kaže - politika odbrane ovde ne funkcioniše, samo simbolično, reklo bi se ne postoji; mi se dovijamo u okolnostima u državi koja nema strategiju nacionalne bezbednosti, pa u skladu sa tim ni strategiju odbrane. Mi smo država koja nema odbranu i pitanje zbog čega? Zbog nekompetencije, neodgovornosti, nesposobnosti i arogancije. Ovo ne može ovako da se završi. Javnost i građani Srbije moraju da znaju šta se iza ovoga krije. Kako je moguće da uopšte načelnik Generalštaba sa ovakvim informacijama izlazi? Završavam, ali ljudi moji shvatite koliko je ovo pitanje ozbiljno. Na šta ovo liči? Vi ste ministar pravde, recite mi na osnovu kojih zakona načelnik Generalštaba izlazi sa ovakvim informacijama i o Vladi i o Ministarstvu. Sve da je i sto posto u pravu, verujem da je u pravu, ali je to neprimereno. Mi ovde pravimo situaciju da dođe vojna hunta na vlast. Da vam ne čitam ostale činjenice vezano o tome da li se Ministarstvo odbrane, mimo vojske, sprema za neke druge aktivnosti po broju pukovnika koje ima u odnosu na Generalštab, po broju generala itd. Morate da reagujete. Morate da izađete sa informacijama pred građane Srbije. Izvinjavam se za ovo prekoračenje.
Ako sam razumeo, pitanje je upućeno Ministarstvu odbrane u Vladi Republike Srbije, pa bih zamolio službu da stenogram sa oba vaša pitanja dostavi Ministarstvu odbrane u Vladi Republike Srbije, Vladi i Ministarstvu, sa zahtevom da hitno odgovore na oba pitanja, i da dođu sutra na Odbor, jer će biti pozvani. Reč ima Gordana Pop-Lazić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, da smo mi ozbiljna država, da smo kojim slučajem Ruska duma, mi bi se ovog momenta, svih 250, sjatili u ovaj parlament, izrazili svoje negodovanje zbog ovakvog ponašanja načelnika Generalštaba, i zatražili bi da ovde dođu i predsednik Republike, ministar odbrane i general Ponoš i neko od njih bi morao da snosi odgovornost za ovakvu situaciju. Međutim, hoću da vas upozorim da se ovo ne dešava slučajno. Slučajnosti nema. Ovo je vrlo sinhronizovana akcija, počevši od one izjave Vordsvortove da nacionalne političke partije smetaju političkom životu u Srbiji, misleći na SRS i DSS. Zatim, koincidencija sa stavom parlamenta po pitanju nelegitimnosti Skupštine i pokradenih mandata u parlamentu, što znači da političku scenu u ovoj državi neko drugi kreira, a ne mi sami, jer smo mi svi duboko svesni da ovde imamo jednu poslaničku grupu koja tu ne može da sedi, jer nije izašla na izbore. Istovremeno se napada gasni sporazum, direktno se stavlja prst u oko Ruskoj federaciji, iako smo mi ovde većinski glasali i doneli odluku da se verifikuje taj sporazum. Radimo nešto što je na račun naše sopstvene štete. Optužujemo Rusiju, ili sami sebe optužujemo, da činimo neke ustupke Rusiji zbog toga što je držala stranu u Savetu bezbednosti i uopšte u međunarodnim odnosima svojim stavom prema KiM. Ne, to je zamena teza. Mi svojim ponašanjem upravo plaćamo račun zapadnim silama, pre svega SAD, Velikoj Britaniji, a i celoj EU za svoj podanički položaj, tako što smo isprodavali sve što smo mogli da isprodajemo, odnosno u bescenje dali svo svoje bogatstvo, primer "Sartida", da bi smo pokazali koliko smo snishodljivi. Želim da vas upozorim da ovo što se dešava u Ministarstvu odbrane i ovaj javni sukob, a ne bi trebalo da se ovako odvija, iako postoje neki elementi neslaganja, jeste jasna pretnja generala Ponoša, a to ima svoje ime i to se zove vojni puč.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić po Poslovniku, pa gospodin Dragan Stevanović po Poslovniku.
Kolege poslanici, ovo što se u sredstvima javnog informisanja može pročitati i saznati je direktno usmereno na podrivanje vojne bezbednosti i bezbednosti jedne države tj. naše države konkretno. Ako načelnik Generalštaba kaže - ako ne bude u budžetu toliko i toliko miliona dinara vojska neće imati metak da ispali. To je poruka našim neprijateljima da smo mi narod koji nema odbranu zemlje, niti ima vojsku koja je sposobna da je brani u svakom trenutku. Tražim obaveštenje, u smislu odredaba članova 225 i 226. Poslovnika Narodne skupštine, na kojim komandnim mestima je bio general, odnosno načelnik Generalštaba sada Ponoš Zdravko? Na kojim dužnostima je on to proveo, pa je došao i preskočio kao ptičica, od vodnika ili kapetana odjednom da bude načelnik Generalštaba? Znate li vi koliko imamo generala i oficira koji su završili više vojnih akademija i visokih vojnih akademija, koji nisu mogli, zbog toga što nisu partijski i politički pripadali vladajućoj koaliciji, da dođu na mesto, i to časno i odgovorno, da budu načelnik Generalštaba? Na stotine je takvih pukovnika i generala. Zašto nam se ovo događa? Zato što nemamo zakon o stranim nevladinim organizacijama, a vidite da upravo podržavaju Zdravka Ponoša strane nevladine organizacije i nevladine organizacije u našoj zemlji. Ovo je katastrofa. Ovo je upravo obaveštenje naših tradicionalnih neprijatelja da Srbija više nema vojsku. Tradicionalno Srbija je, zna se kroz istoriju, prolazila uspešno, njena vojska i tri carevine je bacila na kolena. Hoćete li da vam bude Zdravko Ponoš i dalje na čelu Generalštaba? Ne može on da bude načelnik Generalštaba više. On mora biti pomeren. Proverite samo da li je bio komandir voda, komandir čete, komandir bataljona, komandir puka, komandant korpusa, brigade, pa da dođe odjednom za načelnika Generalštaba. Kako je došao tom brzinom i od kapetana unapređen je u čin general-pukovnika? To je neshvatljivo. Ko je mogao tako? Jedino je mogao Žukov, koji se pet godina borio protiv fašista i neprijatelja, da dođe tim putem i tom brzinom do generala i maršala. Prema tome, Zdravko Ponoš ne može da bude načelnik Generalštaba. Srbija ne zaslužuje takvog načelnika, takvog odmetnika. On se odmetnuo i on je bačen u političku arenu. Nevladine organizacije nemaju šta da traže. Ima da dignu ruke od organa bezbednosti i od vojske Srbije.
Molim vas, ne umanjujući ni na koji način značaj ovog pitanja, niti pravo da postavljamo pitanja i da koristimo prava koja nam Poslovnik dozvoljava, moja molba je uperena, pre svega, zbog stanja, lepog, u kojem se nalazi gospođa Malović i molbe, ako možemo, da u naredno vreme završimo ovu tačku dnevnog reda, a dobar vam stojim da ćemo nakon pauze nastaviti tu gde smo stali. Gospodin Dragan Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Novakoviću, naša namera nije da teret odgovornosti, odnosno neodgovornosti koju vladajuća većina pokazuje u odnosu na vrlo važna i bitna pitanja svalimo na vas. Razumem i vašu potrebu da zaštitite predstavnike ministarstva, međutim, mi bismo upravo da iskoristimo predstavnike Vlade u ovoj zgradi, u ovom domu i da eventualno i njihov autoritet iskoristimo da dobijemo odgovore na neka pitanja za kojima objektivno potrebu imaju ne samo poslanici u parlamentu, nego i cela javnost. Ne možemo da zatvaramo oči pred činjenicom da će ovo izazvati određene negativne reakcije u javnosti. Ne možemo da budemo ravnodušni kada neko kaže da je ovo crna rupa demokratije ili vlasti u Srbiji, a da jednostavno ne budemo spremni da iznađemo način da dobijemo odgovore na ovako teška, suštinska i ozbiljna pitanja. Jutros sam, govoreći o Vordsvortu, tražeći odgovore zbog njegovih izjava i nastupa, pokušao da izazovem i probudim odgovornost, bar sam dao neki doprinos u celoj toj priči, ali odgovornost objektivno izostaje. Na sve to se prećuti i nema nikakvog odgovora. Strani državljani, predstavnici britanske države se mešaju u unutrašnje prilike ove države. Izostaje adekvatna reakcija ove države. Bar odgovor da dobijemo, pa da kažemo, eto, nešto je prisutno, delić odgovornosti. Da ostavimo sada po strani Vordsvorta. Ovde imate sukob u jednom ministarstvu, u jednoj Vladi, u jednoj oblasti, dva čoveka. Mislim da je suština problema ovde u ovoj rečenici, u ovoj izjavi, da je težina i problem najveći ovde. Ovo nije sukob dve ličnosti, nego dve koncepcije. Jedno ministarstvo, jedna Vlada, jedna država, dve koncepcije u politici odbrane. Nemojte da tražite i očekujete od nas da ćemo na ovo da ćutimo, uz svo dužno poštovanje i prema vama, obavezi i poslu koji obavljate. Mi tražimo odgovore - koja je koncepcija, koja je politika odbrane ove države, ona koju zastupa Demokratska stranka, Dragan Šutanovac, ili politika koju zastupa Zdravko Ponoš? Ironija i apsurd svega što je Zdravko Ponoš izbor Demokratske stranke, Borisa Tadića i Dragana Šutanovca. I mi kao građani pre svega, a onda i kao poslanici, objektivno nismo dužni da budemo žrtve sukoba koji postoji unutar vladajuće većine. (Predsedavajući: Vreme.) Zato od vas tražimo da iskoristite svoj autoritet i vi i gospođa ministarka i da dobijemo odgovore koje tražimo, a u vezi sa dešavanjima u oblasti odbrane u ovoj našoj državi. Hvala vam.
Gospodin Dragan Todorović, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 27. Gospodine Novakoviću, voleo bih da ovo i mislim da shvatate koliko je ovo važno. Da su svi ovi navodi koje iznose poslanici SRS potpuno tačni govore sve informacije do kojih su mogli da dođu, između ostalog, i u novinama. Znate, govorilo se ranije o tome, nije da vi ne znate o čemu se radi, ovo je ozbiljan sukob unutar Demokratske stranke između Borisa Tadića i Dragana Šutanovca, tu sad nema nikakve dileme. U čemu je problem? Što unutarstranački sukob između dve ličnosti dovodi ozbiljno u opasnost državu, i to u najozbiljniju opasnost. Ovde se to i kaže. Kaže - spekulacije su dostigle takve razmere, da se u priču uvodi i predsednik Srbije Boris Tadić. On, prema tim navodima, preko generala Ponoša, pokušava da proveri koliko je jak potpredsednik Demokratske stranke. Pazite vi šta radi Demokratska stranka. Nju ne interesuje država, ne interesuju je građani, ne interesuje je jedan od najvažnijih segmenata ove države, a to je vojska, odbrana države. Njima je samo važna unutarstranačka stvar, ko je jači u Demokratskoj stranci, ko će odneti pobedu. Kaže, iz krugova stranke bliskih Šutanovcu, to je očito da postoji nekoliko krugova ili klanova unutar Demokratske stranke, jedan je Bojan Pajtić, ima više, ali ovo su dva sigurno za sada, kaže, bliskih Šutanovcu, kaže da je sada na redu pakovanje afera sa tenderima ministra odbrane. Znači, već se sve zna i vi mirno sedite i ćutite. Šta će se desiti ako Ponoš ne bude uspeo u tome na ovakav način? Da mi očekujemo tenkove. Ali, pazite, ko ima mogućnosti da o svemu tome bude obaveštavan i da zna sve činjenice. Kaže - Zoran Dragišić, vojni analitičar, u dnevnom je kontaktu i sa Ministarstvom odbrane, kao i sa Vojskom Srbije, i on kaže da uprkos svemu, na sreću, taj sukob još nema refleksiju na normalno funkcionisanje sistema. Ljudi moji, je l' ovo moguće? Zoran Dragišić? Mislim da je i on član neke nevladine organizacije. Čujem da je sada možda osnovao i neku stranku. Parlament o tome nema jednu jedinu informaciju, a on je u dnevnom kontaktu i sa Ministarstvom i sa Vojskom. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Todoroviću.) U kakvoj to mi državi živimo, ljudi moji? Ko je Zoran Dragišić? Koga on predstavlja? Čiju službu? Čiju državu? I mi mirno, i vi mirno sedite, baš vas briga šta se dešava, važno je da se po svaku cenu opstane na vlasti, da optužite radikale... (Predsedavajući: Pola minuta.) da kažete da li je vreme ili nije, a kakva će biti situacija, to vas uopšte ne interesuje. Hvala vam i oprostite što sam prekoračio malo vreme.
Na osnovu člana 85. određujem pauzu od jedan sat. Želim vam prijatno. Nastavljamo rad u 15.00 časova. Prvi je gospodin Jadranko Vuković, pa Momir Marković. Hvala. [[Posle pauze – 15.00]] Dobar dan, nastavljamo popodnevni rad tamo gde smo stali. Gospodin Jadranko Vuković ima reč. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Žao mi je što je prazna ova sala, razgovaramo o ozbiljnim stvarima. Javljam se po Poslovniku, članovi 225. i 226. Pridružujem se diskusijama mojih kolega, naravno, na čelu sa gospodinom Todorovićem, koji je predsednik Odbora za odbranu i bezbednost, čiji sam član. Ovom prilikom upozoravam Vladu Srbije da Dragan Šutanovac, kao ministar odbrane, Tadiću ne može da bude direktno potčinjen, već Vladi Republike Srbije i Skupštini Srbije. Drugo, Tadić je nadležan samo za vojsku i to kada je u pitanju komandovanje, po Ustavu, to ćete videti ako imate Ustav, a nije nadležan za odbranu zemlje. Odbrana zemlje je širi pojam. Nije nadležan ni da donosi propise koji spadaju u zakonodavnu aktivnost Skupštine, što znači da je to isključivo u nadležnosti Vlade Srbije i Narodne skupštine. Načelniku Generalštaba, po novom sistemu odbrane, pripada samo jedan segment odbrane, a to je vojska i ništa više. On je, takođe, potčinjen ministru odbrane. Ono što je najvažnije u slučaju generala Zdravka Ponoša, Uprava za informisanje Ministarstva odbrane jedino je nadležna da daje izjave, a ne načelnik Generalštaba Zdravko Ponoš. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ovde se radi o direktnoj neposlušnosti u sistemu odbrane. Znači, sistem odbrane je jedna celina, Zdravko Ponoš je jedan segment, rekli smo vojska. On je nekome otkazao poslušnost. Dragan Todorović ovde nije, ali reći ću javno, tražio je Odbor za odbranu i bezbednost da se sastane. Ovde, drage kolege i koleginice, ne smemo da strančarimo, morali bi se sastati u toku današnjeg dana, današnje noći. Mislim da je ovo jako važno pitanje i da građani Srbije znaju ko u ovoj našoj Srbiji, koja je iovako ugrožena, znate gde - na Kosovu i Metohiji, hoće i ostale delove Srbije da ugrozi, da vidimo o čemu se ovde radi. Znači, tražim da se sastanemo danas i to tražim od predsednika odbora, da insistira da se sastanemo danas i da ovo pitanje raspravimo.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, koji ukazuje na povredu Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, nikad Srbija nije bila u težoj situaciji nego što je ova u kojoj se danas nalazi. Razlog je vrlo jednostavan. Ono što se dešava u Ministarstvu odbrane, ono što se dešava u Vojsci, sa Vojskom i oko Vojske Srbije, jeste za to zabrine svako ko iole misli o ovoj državi. Svojevremeno, kao student, proučavao sam vojne hunte, uzroke i razloge, i upravo se slaže u kockicu ono što se dešavalo tamo gde su vojne hunte dolazile na vlast sa ovim što se trenutno dešava ovde. Šta je razlog? Svađa unutar jedne stranke na vlasti ne sme da dovede državu u pitanje. Svađa unutar jedne stranke na vlasti, nadgornjavanje nekih čelnika te stranke, prete da državu Srbiju uvedu u krvavi haos iz koga izlaska verovatno dugo ne bi bilo. Činjenica da inostrane obaveštajne službe već dugo nesmetano vitlaju Srbijom, u Srbiji i oko Srbije, vojskom, u vojsci i oko vojske, da pripremaju nekakav teren koji može da rezultira krvavom vojnom huntom ili krvavim građanskim ratom, ne sme da bude zanemarena. Narodni poslanici, kao izabranici naroda, bez obzira na to sa koje su poslaničke liste, iz koje su političke stranke, moraju ovog trenutka da reaguju. Ne može se dozvoliti da predsednik Odbora za bezbednost sazove sastanak, a da mu dve ključne ličnosti otkažu i kažu "ne znamo kada ćemo, ne možemo sada". Šta oni to spremaju? U pamet se, ljudi. Demokratija, o kojoj pričate, ovog trenutka je ugrožena u Srbiji. Sloboda, o kojoj svi pričamo, ovog trenutka je ugrožena u Srbiji. Država Srbija, o kojoj pričamo, ovog trenutka je ugrožena u Srbiji. Nema tog zakona o kome treba poslanici da raspravljaju, dok se ovakve stvari pripremaju ili već dešavaju u Srbiji. Da imamo odgovornog predsednika države, tog trenutka kad je saznao, morao bi da se vrati nazad i da bude ovde na čelu države. Da imamo odgovornog ministra, ne bi smeo da dozvoli da mu se dešava ovo što se dešava u Generalštabu. Načelnik Generalštaba ovog sekunda mora da polaže račune građanima Srbije, narodnim poslanicima. Usput, kada se neko bira za načelnika Generalštaba, kada se neko bira na tako visoku vojnu dužnost, proveravaju mu se podaci do desetog kolena. Pitajte da li je tačna priča da je on šurak ili zet jednog od predsednika jedne zločinačke organizacije koja, nažalost, sada već ima pretenziju da stvori državu na teritoriji na kojoj je činila zločine. Samo da dam približne podatke. To je onaj čovek sa kojim su se neki visoki funkcioneri ove države sretali na aerodromima u okolini, u magli, pa su se jedva prepoznali, pa ovaj ovom vojskovođo, a ovaj ovom predsedniče. Ovo što se sada dešava u Srbiji je odavno pripremano i spolja i iznutra. Mi, srpski radikali, zahtevamo da se sve ostalo u parlamentu stavi u drugi plan i da se hitno raspravlja o ovome. Situacija je i suviše ozbiljna da bismo mogli ovako ležerno... (Predsednik: Vreme.) i nonšalantno da se ponašamo, završavam, da imamo 15 ili 20 poslanika vladajuće strukture sada u parlamentu. Vrlo je ozbiljno, u pamet se.
Gospođa Vjerica Radeta ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi iz SRS danas smo pokušali da nametnemo temu, a pre svega da obavestimo javnost o nekim opasnim stvarima koje se dešavaju u Srbiji. Jedno su izjave britanskog ambasadora Vordsvorta, vezano za pokušaj njegovog uticaja na unutrašnje političke događaje u Srbiji. Druga tema su unutarstranački problemi u DS, odnosno konkretno problemi između Tadića i ministra Šutanovca, koji zbog umešanosti generala Ponoša, na način na koji smo danas mi svi iz SRS govorili, može da ima vrlo opasne reperkusije po državu Srbiju. Nakon ovih rasprava, koje su zaista bile na osnovu Poslovnika, prelazimo sada na zakon o izmenama ZKP. Ovo sam uvodno namerno rekla, pošto sam ubeđena da je naš rad danas veoma praćen od strane građana Srbije, upravo zbog tema o kojima smo govorili. Zato sam mislila da je potrebno da kažem da smo trenutno na dnevnom redu. Predlog zakona o izmenama ZKP je još jedan od zakona koji ovde dolaze kao posledica činjenice da nam Vordsvort, Manter, Cobel svojevremeno i ostali belosvetski činovnici, koji su ovde u ulogama ambasadora, kroje dnevni red parlamenta. Zašto sam ih pomenula? Zato što je sva ova priča vezana za britanskog ambasadora krenula upravo od toga što je on sebi dozvolio luksuz da komentariše kako srpski parlament ne radi dovoljno efikasno po njegovom ukusu, jer kako je rekao, poslanici SRS i DS imaju neku posebnu strategiju kojom se na neki način, po njegovom mišljenju, zaustavlja, odnosno odugovlači rad ovog parlamenta. Tada je on rekao koliko je to zakona u ovom parlamentu trebalo da se donese, koliko smo mi zaista doneli. Niko od zvaničnika u Srbiji i niko iz vladajuće koalicije nije našao za shodno da to prokomentariše. Možemo u ovom parlamentu da raspravljamo o tome da li smo dovoljno efikasni ili nismo, možemo da trpimo kritike građana Srbije koji su nas u parlament poslali. Možemo da se raspravljamo sa Vladom Republike Srbije, sa predsednikom Republike, sa svim činiocima u Srbiji, ali sa nekim Vordsvortom, o tome da li smo mi u ovom parlamentu efikasni ili nismo, to zaista ako smo ozbiljni ljudi i ako smo najviše zakonodavno telo, a po Ustavu jesmo, nikako ne bismo smeli sebi da dozvolimo. Pošto vi volite da slušate te i takve, mi onda sada imamo jedan interesantan problem sa budžetom. Pokušavate da skrenete pažnju javnosti nekakvom pričom da smo mi iz opozicionih stranaka odgovorni zašto budžet Republike Srbije neće moći biti donet u roku koji je predviđen Ustavom i koji je predviđen našim Poslovnikom. Pokušavate da skrenete pažnju na veliki broj amandmana, onda kada bismo mi bili eto konstruktivna opozicija i kada bismo odustali od amandmana, onda biste mogli da doneste budžet u roku. Sada radi javnosti Srbije želim da objasnim zašto Srbija neće imati budžet. Najpre, zato što to iskreno želi Vlada Republike Srbije. Možda vi u vladajućoj koaliciji u Skupštini to i ne želite, i bez namere da vas uvredim, ne razmišljate možda dovoljno ozbiljno o tome, pa niste složili kockice, pa vam sve to nije jasno. Objasniću svima kojima nije jasno. Vlada Republike Srbije je bila u obavezi da po budžetskom kalendaru predlog budžeta usvoji na Vladi 1. novembra. Vlada je to uradila 6. ili 7. decembra, znači, 40 dana kasnije. Poslanici su dobili predlog budžeta negde 8. decembra, a u to vreme smo već imali u toku sednicu koja je planirana i vi ste to usvojili sa 14 tačaka dnevnog reda. Dakle, sve je to bilo kontinuirano, dogovoreno između onih koji utvrđuju dnevni red i Vlade Republike Srbije. Znali ste, kada ste predvideli da imamo dnevni red od 14 tačaka, da je nemoguće, čak da smo neki dan i ranije budžet dobili, nemoguće je bilo da se budžet usvoji. Da je bilo dobre volje i da je bilo namere da se donese budžet Republike Srbije, onda bismo mi na onoj sednici, recimo, koju smo završili pre neki dan, imali samo pravosudne zakone, ona bi bila završena za nekih desetak dana. U tom periodu bi Vlada, opet sa zakašnjenjem, jer ta sednica je počela 5. novembra, usvojila budžet, ali već je bilo zakašnjenja od strane Vlade Republike Srbije. Vlada Republike Srbije se pripremila na privremeno finansiranje da bi građanima Srbije, onima koji primaju plate ili nadoknade, socijalna davanja, penzije itd. iz budžeta, posle Nove godine rekli kako je opozicija odgovorna zato što vi ne možete da isplaćujete sve te obaveze iz budžeta. To nije tačno. Vi da ste hteli da donesete budžet i sa svim tim zakašnjenjima, evo jedan konstruktivan predlog vama, vi kažete nama - povucite amandmane, a mi vama kažemo - usvojite sve amandmane. Onda opet možete da glasate o budžetu. Juče čujem jedan od šefova poslaničke grupe iz vladajuće koalicije, ime neću da pominjem, jer ne želim da izazivam replike, kaže može Skupština da radi i 30. decembra. Gospodine Krasiću, dobrodošli. Gospodin Krasić je došao iz Haga, iz posete gospodinu Šešelju. [[Aplauz SRS.]] Dakle, ne možemo da radimo 30. decembra, ne zato što mi iz SRS to nećemo, nego zato što mi insistiramo da se poštuju Ustav i Poslovnik. Ova sednica i ovo redovno zasedanje mora da se završi 29. decembra u ponoć. Sve posle toga je neustavno. Mi nećemo dozvoliti da se u ovom parlamentu radi neustavno. Vi pokušavate danima da nametnete silu većine, vama to donekle i uspeva, donosite zakone protiv kojih ste sami, ali naravno jednoga dana će svako da odgovara za svoje postupke, pre svega politički. Zato želimo da sve radimo u skladu sa zakonom, Poslovnikom i Ustavom Republike Srbije. Zašto sam imala potrebu za ovim uvodom? Jednostavno zato što se manipuliše u medijima, i to onima nad kojima kontrolu ima Vlada Republike Srbije, danima se manipuliše da je opozicija odgovorna zato što Srbija neće dobiti budžet. Još nešto, da je bilo pameti i dobre volje u Vladi Republike Srbije, mi smo u ovom periodu do 29. decembra mogli da usvojimo sve ove prateće zakone uz budžet i da vi imate normalne uslove da budžet punite već od 1. januara, a da opet sa zakašnjenjem donesete budžet, jer ćete svakako da ga donesete sa zakašnjenjem. Vi koji često pričate koliko poslanici opozicije troše narodnih para zato što govore sa ovog mesta, što mi naravno nikada ne prihvatamo, slobodno govorite puno vreme koje vam Poslovnik dozvoljava, nikada vam mi iz SRS nećemo prigovoriti da to nekoga košta, jer demokratija košta, građani to znaju, građani su, kao i svi mi, hteli demokratiju. Naravno, to moramo i da trpimo. Ali, vi pokušavate svaki put da skrenete vodu na svoju vodenicu i da na nekog drugog prebacite krivicu. Još jedna informacija za građane Srbije, a vezana za budžet. To što će Vlada da donese odluku o privremenom finansiranju, nikako ne znači da bilo koja grupa koja se finansira iz budžeta i bilo šta što se finansira iz budžeta može i na koji način biti ugroženo. Dakle, sve što vam posle 1. januara, poštovani građani Srbije, budu pričali iz Vlade Republike Srbije - te nema povećanja penzija, te nema socijalnih davanja, porodiljskog, plata u zdravstvu, prosveti itd - sve vas lažu, to zapamtite danas. Zašto sam pomenula na početku i Vordsvorta, i kako nam on predlaže dnevni red. Evo, to je jedan od tih zakona koje je nekada neko morao da stavi na dnevni red. Mi iz SRS, sve kolege se sećaju, i vi sa ove strane, dosta vas je bilo u to vreme, takođe, narodnih poslanika, kao i nas, i sećate se koliko smo skretali pažnju i govorili da je Zakonik o krivičnom postupku, onakav kakav donosite, nesprovodiv u Srbiji, da nemate uslova da ga sprovedete. Na stranu naše programsko neslaganje sa tim zakonom, to je nešto što ne morate da prihvatite, ali naučite jednom, kada vam kažemo da donosite neprimenjiv zakon, da ćete kad-tad biti u ovoj situaciji u kojoj ste sada, da vas ja ili bilo ko od nas srpskih radikala podseća na to, doneli ste nešto, unapred ste znali da to ne može da se primeni. Pričali smo vam prethodnih dana, doneli ste čuveni zakon o lustraciji i o mreži sudova, govorim nazive koji su već ustaljeni među građanima Srbije, a nisu pravi naslovi zakona. I tada smo govorili, govorila sam gospođi Malović, u šali sam rekla - hoćete li da se kladimo, gospođo ministar, da ni jedan, ni drugi zakon nećete moći da primenite? Naravno, neće moći da se primene ni ti zakoni, kao što smo govorili da neće moći ni Zakonik o krivičnom postupku. Evo, danas mi trošimo vreme raspravljajući o tom zakonu, kao što smo potrošili nekoliko dana raspravljajući o budžetu, a moraćemo od Nove godine sve "Jovo nanovo", jer dolazi vanredno zasedanje, i na to moram da skrenem pažnju građanima Srbije. Dakle, mi danas imamo Predlog zakona koji ima samo dva člana. Nekome ko nije pravnik moglo bi da se učini šta ima o tome da se priča, traži se samo produženje roka, pa hajde da produžimo rok. Ne, o ovome mora da se govori. Član 1. Predloga ovog zakona kaže - u Zakoniku o krivičnom postupku, "Službeni glasnik RS", br. 46/06 i 46/07, u članu 555. reči "31. decembra 2008. godine" zamenjuju se rečima "1. jula 2010. godine". Dakle, vi ste već menjali ovaj zakon, donet 2006. godine, menjan 2007. godine. Ovo je treća izmena. Predvideli ste u tom osnovnom zakonu da će on da se primenjuje 31. decembra 2008. godine. Evo ga 31. decembar pred vratima. Koji je uslov, gospodo iz vladajuće većine, gospođa Malović znam da me sluša gore u poslaničkom klubu i nije uopšte prozivka zašto nije ovde, ona uvek uredno odgovori na sva naša pitanja, ali, evo pitanje - koji od uslova je ispunjen da bi ovaj zakon mogao da se primenjuje 31. decembra 2008. godine? Nije niti jedan. Slažete se, gospodine Ćosiću? Ni jedan jedini zakon, od prostorija do kadrovskih rešenja, do zakona koje je trebalo uskladiti sa Ustavom, a na osnovu Ustavnog zakona, ni jedan jedini uslov niste ispunili za dve godine za primenu ovog zakona. Sada predlažete da se ovaj rok produži na 1. jul 2010. godine. Pošto ste tvrdili i ovde se kleli da će ovi zakoni, koji su mnogo loši, koje smo doneli prošle nedelje, odnosno koje ste doneli uz pomoć dva pomoćnika Vlade, mislim na dve poslaničke grupe, jednu stvarnu i jednu ilegalnu, dakle, kleli ste se, kada ste donosili te zakone, da će stupiti na snagu 1. januara 2010. godine. Ako ste toliko sigurni, onda prihvatite naš amandman, jer smo mi rekli da ovaj rok za produženje primene Zakonika o krivičnom postupku sa 1. jula 2010. da to bude 1. mart 2010. godine, jer pretpostavljam da od danas, ili od dana kada se usvoji ovaj zakon, do dana njegove primene nećete spavati u Vladi, radićete na stvaranju uslova za primenu ovog zakona. Ako će ovi, o kojima smo već govorili, biti sigurno na snazi 1. januara 2010. godine, onda ne postoji nijedan racionalan razlog da za tri meseca ne dopunite te uslove koje ćete u međuvremenu da stvorite za primenu ovog zakona. Dakle, evo predloga da se taj amandman prihvati. Član 2. ovog zakona kaže: "Ovaj zakon stupa na snagu 30. decembra 2008. godine". Može li neko da mi objasni pomoću kojih trikova ovaj zakon može stupiti na snagu 30. decembra, ukoliko ne budete povlačili budžet, ukoliko ne budete pomerali dnevni red. Na koji način mislite, danas je 24. decembar, raspravljamo o njemu, sutra je radni dan, ali je dogovor u Skupštini da se ne radi, a i da se radi ne bi moglo da se raspravlja o amandmanima, jer po Poslovniku mora da prođu 24 časa. Dakle, jednostavno fizički je nemoguće da se ovo uradi da bi ovaj zakon stupio na snagu 30. decembra. Naravno, mi smo predložili ono što je u skladu sa Ustavom, da zakon stupi na snagu osmog dana od dana objavljivanja. To je naš amandman. Samo da vidimo kakvo će biti mišljenje Vlade. Zašto ste insistirali na 30. decembru. Zato što ćete vi, dame i gospodo, ovo će biti treći put, pravosuđe u Srbiji dovesti u jedan opšti kolaps. Govorio je neko danas ovde da od 1. januara neće imati ko da vodi istragu zato što ovaj zakon neće stupiti na snagu, onaj ne može da se primenjuje, onaj jedan ste nam dali pa povukli. Dakle, opšti haos i opšta papazjanija u pravosuđu i nije čudo što se tako ponašaju i sudije, i tužioci i zaposleni u pravosuđu. Najidealniji sudija, najidealniji tužilac, u konglomeratu ovih propisa koje ste vi za ovih nekoliko poslednjih godina doneli, stvarno ne može da se snađe, makar bio ekspert nad ekspertima. Slušamo danas gospođu Malović kako nam objašnjava zašto je povučen iz procedure još jedan set zakona, među kojima je i predlog izmene zakonika o krivičnom postupku, ne ovaj sa dva člana, nego onaj sa nekim malo ozbiljnijim izmenama. Kaže gospođa Malović da je Vlada povukla iz procedure te predloge zbog preopterećenosti Skupštine. Najpre, to nije tačno. Drugo, neka Vlada radi svoj posao i neka Vlada zatrpa Skupštinu predlozima, pa ćemo mi onda da budemo odgovorni zašto nešto jesmo ili nismo uradili. Ali, sama gospođa Malović u tri rečenice posle toga kaže koliko je loš taj zakon koji je povučen iz procedure, dakle, ne zato što je Skupština preopterećena, nego zato što gospođa Malović, njeno ministarstvo i Vlada Republike Srbije misle da je to loš zakon. Pa je onda rekla gospođa Malović koji su sve nedostaci Zakonika o krivičnom postupku, da je sporno pokretanje istrage, da postoje tehničke omaške u zakonu, da postoje kontradiktorne odredbe, dakle sve ono nije pričala o pojedinostima, ali sam ubeđena da je bar 90% onoga što smo svojevremeno amandmanima skretali pažnju upravo na kontradiktorne odredbe, upravo na tehničke nedostatke koji će dovesti do neprimenjivosti zakona i to su pravi razlozi. I zaista najiskrenija molba predstavnicima Vlade, ne skrećite pažnju na nekog drugog, ne okrivljujte narodne poslanike, ne okrivljujte parlament za ono zašta Vlada Republike Srbije očigledno nije sposobna, a nije. Da jeste, ne bismo imali bar jedanput mesečno neki zakon koji je predlog o izmenama i dopunama nekog zakona, i taj zakon ima dva člana, jedan je - pomera se rok primene, drugi - stupa nasnagu tog i tog dana. Kada napravimo analizu, a uradićemo to pre svega zbog javnosti i zbog pokušaja da se ljaga rad parlamenta, pogotovo poslanika opozicije, napravićemo tu analizu, pa će građani Srbije da vide kako radi Vlada Republike Srbije, jer predlog zakona gde se samo traži pomeranje roka primene zakona samo govori u prilog našoj tvrdnji da imamo nesposobnu, neodgovornu i štetočinsku Vladu. To je činjenica i o tome moramo otvoreno da govorimo. Kaže gospođa Malović, opet pominjem da je rekla da je povukla set zakona zbog preopterećenosti Skupštine, ali tri rečenice posle toga kaže da je formirala novu radnu grupu i da će tek ta nova radna grupa da uradi novi tekst zakonika o krivičnom postupku. Ne govorimo o tome šta nas čeka, kakav će taj tekst da bude itd, ali je suština u tome da imamo jedan drastičan problem od 2000. godine, koji dovodi do ozbiljnih poremećaja u funkcionisanju države, a sve su vlade DOS-a, od 2000. do dana danas sve su vlade DOS-a, u ovom ili u onom obliku. Jedna vlada predloži Skupštini, jedna skupštinska većina donese zakon, dođe druga skupštinska većina sa potpuno novim konceptom predlaže ili ozbiljne i obimne izmene i dopune tog zakona ili potpuno nov zakon, i opet imamo neko čekanje, neki period do primene tog zakona, do stvaranja uslova, pa dođu treći, pa sve tako. To je nešto zbog čega građani Srbije i te kako trpe. Ovih dana se u nekim novinama pisalo o tome kako ovaj zakon mora da se menja zbog procesa koji se vodi protiv Miladina Kovačevića. Samo ću nekoliko stvari da potenciram iz tog očigledno političkog procesa i zaista je neozbiljno i neodgovorno od Ministarstva spoljnih poslova da do dana današnjeg nisu rešili problem Miladina Kovačevića, da taj dečko i dan-danas strahuje da li će neko uz pratnju kamera, Televizije B 92, kao što su ga kidnapovali ispred njegove kuće i doveli u Beograd, a nema nijednog pravnog osnova za to. Dakle, on i danas-dan strahuje da tako nešto može da mu se desi, ali ko zna, ne da bude doveden samo u Beograd, nego možda i preko okeana, jer je to zapravo intencija i traženje Hilari Klinton, kojoj nažalost su skloni da udovoljavaju oni koji su danas na vlasti u Srbiji. Postupak protiv Miladina Kovačevića je politički montiran, a njegovo držanje u pritvoru između 10. i 15. decembra bilo je bez pravnog osnova, to se tvrdi u žalbi njegovih roditelja. To što tvrde je apsolutno tačno i to svaki prosečan pravnik u Srbiji zna, a kamoli dobar pravnik ili dobar advokat, to bi mogli možda da znaju i ovi bolonjski pravnici. Kao argument porodica Miladina Kovačevića, odnosno njegovi roditelji ističu da je postupak suprotno odredbama ZKP-a započeo u Beogradu, što je takođe tačno. Suđenje u Beogradu izgledalo je politički celishodnije, medijski izazovnije i kontroli određenih političkih činilaca dostupnije, kažu oni u žalbi i tvrde da postupak nije mogao biti spojen sa predmetima konzula Slobodana Nenadovića i vicekonzula Igora Miloševića. Gospodine Ćosiću, složićete se sa ovim, ubeđena sam, dobar ste pravnik. Da bi se prikrila ova politička namera, kažu roditelji Miladina Kovačevića, naš sin je okrivljen za podstrekavanje na zloupotrebu službene dužnosti. Dakle, daj šta daš, nađi kakvu god mogućnost da ispuniš želju Hilari Klinton i da Miladina Kovačevića, odličnog studenta, sportistu, Srbina, koji se zbog neke svoje zle sudbine našao na nekom mestu. Uopšte ne želim da pričam o meritumu ovog spora, ali govorim o krivično-procesnim stvarima koje su se nameštale u Srbiji da bi se nekom udovoljilo na štetu jednog građanina Srbije, što je, morate priznati, za svaku osudu. Podseća se da je na Okružni sud, pošto je Okružni sud 10. decembra ukinuo rešenje o određivanju pritvora, a Drugi opštinski sud doneo novo rešenje o pritvoru tek 15. decembra i ostalo je otvoreno pitanje, dame i gospodo, na osnovu čega je to urađeno – naravno, kompletan ovaj pritvor je bio nelegalan i nije u skladu sa zakonom – jer ovih pet dana između 10. i 15. decembra baš ničim, nijednim propisom nije moglo da se pokrije. Ovo su strašne stvari i ne možete da se krijete ni iza nepostojanja zakona, ni zloupotreba od strane sudija, ni korumpiranosti sudija, ovde je očigledno samo u pitanju direktan uticaj izvršne vlasti na sudsku vlast. To je ono u šta se svi kunemo da ne sme da se dešava u Srbiji, ali nažalost se dešava. Imamo jedan potencijalni spor. Našoj poslaničkoj grupi pisali su Mladen Babić i Vojka Babić, koji su 92. godine došli iz Sarajeva u Novi Sad kao izbeglice. Mladen Babić je, kaže, od trećeg razreda srednje škole morao da radi. Majka mu nije imala nikakva primanja, jer je u BiH imala 27 godina radnog staža, ima tek 63 godine života, po njihovom zakonu treba da ima 65 godina starosti da bi mogla da ostvari penziju, da ne čitam sve detalje, ali ovo je suština. On je u septembru pronašao novi posao i o tome su danas, u malo skraćenoj formi, pisale jedne dnevne novine, ali ovo zaista zaslužuje pažnju i narodnih poslanika i predstavnika vlasti, a pogotovo predstavnika DS-a, jer je akter zla koje se desilo Mladenu Babiću funkcioner DS-a. Dakle, u septembru je pronašao posao i od 22. septembra počeo da radi u firmi iz Novog Sada "Lim i TDO" koja je vlasništvo Strahinje Cvejića. Kod njega je radio za zaradu od 34.000 dinara, sad ti detalji nisu ni bitni. "Cvejić mi daje da potpišem ugovor o radu", e to je bitno, u kojem piše da mu je plata 15.000 bodova i radno mesto komercijaliste, iako ga je zaposlio za šefa maloprodaje, ali je on morao čovek to da prihvati zbog teške materijalne situacije, a ovaj Cvejić demokrata mu je objasnio da to kod njega može samo tako ili nikako, jer on tako radi sa svima. On je 1. 11. radio u lokalu koji se nalazi u ulici Danila Kiša u Novom Sadu, to je bila subota. Radni dan je trebalo da mu traje do 15 časova, u 14 časova je dobio obaveštenje od tog svog šefa i gazde da treba da nastavi sa radom dok ne završi neki posao, a posao je bio da treba da primi 275 novih artikala koji su upravo stigli u taj prodajni objekat. On je, naravno, čovek pristao, ostao je da radi i negde oko 18.30 časova zatvorio je radnju, krenuo kući i na nekoliko metara od tog mesta na pešačkom prelazu udarila su ga kola, udario ga je neki pripit mladić, koji nije bitan u ovoj priči, ali je bitno to da je gospodin Babić dobio trostruki prelom potkolenice, povrede glave, imao jednu operaciju, očekuje drugu operaciju. Njegova majka odlazi kod tog gospodina Cvejića i traži njegovu zdravstvenu knjižicu, koju mu inače za šest nedelja rada nisu overili, traži da se popuni dokumentacija o povredi na radu, što ovaj naravno odbija, on nema pojma šta je to. Dolaze tri inspektora, sva tri inspektora imaju različito mišljenje, ali bukvalno tri inspektora - tri različita mišljenja. On kao veliki gazda je njegovoj majci kupio neke dve kutije lekova koje koštaju ukupno 400 dinara, da mu tako pomogne. Na jedvite jade mu je dao, sa zakašnjenjem od nekih desetak dana, tu jednu platu, ali je drugu platu skratio na 15.300 dinara. Pozvali su ga da dođe da uzme radnu knjižicu. Govori dalje ovaj gospodin koji nam je pisao, Babić, kako ovaj Cvejić trenutno sprema neku veliku prevaru i pljačku pod okriljem akcije "IT Đak - evropski đak", ne znamo još o čemu se radi, ali ćemo pratiti ovu akciju, pošto se najavljuje u novinama, da vidimo kako to funkcioneri DS-a, preko kojekakvih nevladinih organizacija, završavaju neke svoje poslove, pranje para itd. Kaže gospodin Babić - juče sam dobio mejl od Cvejića u kojem on kaže da 23. decembra mogu doći po svoju radnu knjižicu, bez obzira što sam na bolovanju i što ću možda morati na još jednu operaciju. Kaže da se obraćao i DS u Novom Sadu, s obzirom da je taj Cvejić funkcioner DS-a, alida nikakve koristi od toga nije bilo. Molio je da poslanici SRS-a o ovome govore javno da bi javnost Srbije, pre svega, čula kako se ponašaju neki koji imaju dosta para, a pitanje je kako su ih zaradili. Naravno, ovo ne znači da mi srpski radikali imamo bilo šta protiv bogatih ljudi, naprotiv, mi želimo da što više u Srbiji bude bogatih ljudi, da Srbija bude bogata država, ali naravno da se do toga dođe poštenim radom, da svi građani Srbije mogu da žive od svog rada, da nam premijer ne preti da u idućoj godini nećemo živeti bolje nego što živimo sada, a građani Srbije dobro znaju kako već sada žive i da im se ne preti da zbog opozicije neće dobiti ovu ili onu nadoknadu. Vi ste već pripremili manje plate, vi ste već pripremili manje penzije. Bio je juče naslov u jednim novinama koji se odnosio na budžet i koji je, čini mi se, odlično oslikao pravo stanje budžeta, kaže "plate na ledu", a podnaslov je bio "manje penzije, veći porezi, više komunalije". To je ono što građane Srbije čeka od 1. januara kao novogodišnji poklon od Vlade Borisa Tadića. Naravno, čekaju ih i ovakvi zakoni i čeka ih veliki problem u oblasti pravosuđa. Dakle, građani Srbije treba da znaju, da vode računa kako da se ponašaju, da vode računa da ih ne daj bože ne udari auto, da se ne daj bože sporečkaju s nekim komšijom, jer kako stvari stoje prvog januara mi nećemo imati Zakonik o krivičnom postupku koji bi bio primenljiv. Nećemo imati mogućnost tužilačke istrage, o kojoj mi u SRS-u nemamo visoko mišljenje, ali to jeste ustavna kategorija i ne raspravljamo o onome što su ustavne kategorije, ni o tome kako je došlo do toga da su svi koji su učestvovali u izradi Ustava morali negde da popuste da bi se došlo do teksta koji je konačno bio prihvaćen i usvojen od strane većine građana Srbije i ovog parlamenta. Ali, neće biti mogućnosti za tužilačku istragu, kako reče jedan kolega danas ovde, da je to planetarno dostignuće - tužilačka istraga. To planetarno dostignuće neće moći da se primenjuje u Srbiji zato što Srbija ima nesposobnu Vladu, a to planetarno dostignuće neće moći ni da se nastavi ovozemaljski zato što imamo zakon koji to sprečava, opet zato što imamo nesposobnu Vladu Republike Srbije. Ovo će, ponavljam, biti treći put da zbog loših procena, zbog vas što imate viziju, a vizija vam ide samo do sopstvenog džepa, da donosite neke zakone, neke preambiciozne projekte, planove, obećavate kule i gradove. Stalno nam pričate o nekim reformama, a propala jedna reforma, druga, treća. Nije što su propale reforme, nego što su građani Srbije i što su svi zaposleni u pravosuđu, i sudije, i tužioci i zaposleni u sudskoj upravi već dva puta bili u situaciji da nisu znali šta će sa sobom. Pričala sam vam i pričali smo vam o tome, da se nije znalo koji je sud nadležan, u kom roku se podnosi žalba, kome se podnosi žalba, da li će neko moći da rešava, da odlučuje po toj žalbi. Sada kada je u pitanju ZKP od 1. januara nas čeka treći kolaps u pravosuđu, ukoliko vi ne znam pomoću koje magije ne sprovedete ovo što ste ovde napisali - da će ovaj zakon stupiti na snagu 30. decembra ove godine. To je, dakle, nemoguće, ali čak iako stupi postavlja se pitanje - šta ste radili ovoliko dugo, zašto za dve godine niste stvorili uslove za primenu ovog zakona, zašto ste narodnim poslanicima podelili materijal, pustili u skupštinsku proceduru, pa bez ikakvog razloga povukli iz procedure. Pet dana nakon toga ministar nas obaveštava - da je formirana nova radna grupa i da će ta nova radna grupa da radi na izradi novog zakonika, novog teksta ZKP. Vi očigledno ne znate šta hoćete. Vi očigledno imate potrebu, najpre, kao i gospođa Malović, da pohvali profesora Grubača koji je radio na ovom zakonu. Sada odjednom to nije dobro i sada ne znamo koja su u pitanju eminentna imena, ali je rekla da su u pitanju najeminentniji stručnjaci sa pravnih fakulteta, iz advokature, iz redova sudija...(Predsednik: Vreme.) vreme još uvek traje gospođo. Rečeno mi je - 40 minuta, ali u svakom slučaju hvala lepo. Prihvatite bar ova dva amandmana, budite jednom u životu ozbiljni pred građanima Srbije.
Zahvaljujem. Rečeno mi je da imate još 39 minuta, pa sam vas samo podsetila kada je prošlo 15 sekundi, tih 39 minuta. Pošto na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih, zaključujem načelni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu ove izmene Zakonika o krivičnom postupku. U skladu sa članom 85. produžićemo rad nakon 18.00 časova ako bude bilo potrebno da bismo završili tačku dnevnog reda koja u tom momentu bude bila na dnevnom redu, iz razloga ekonomičnosti u radu, koja nam je toliko potrebna ovih dana. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU DUŽNOSTI NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA Za ovu tačku dnevnog reda vi ste primili sledeće predloge odluka: 1. Predlog odluke o prestanku dužnosti zamenika javnog tužioca, broj 118 - 3082/08 i 2. Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-3083/08. Ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, devet minuta i 36 sekundi; poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica - 25 minuta 12 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram javni pretres odluka o prestanku dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija, jedinstven pretres. Po Poslovniku se javio najpre gospodin Dragan Todorović, zatim gospodin Saša Dujović, pa Mićo Rogović, to je redosled.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, javljam se po članu 27. Pretpostavljam da ste i vi obavešteni, a i Odbor za KiM zaseda. Izgleda da su ovi dramatični događaji koji se dešavaju na KiM povezani sa ovim što se dešava sa načelnikom Generalštaba, sa Ministarstvom odbrane, sa ovim opstruisanjem Skupštine kada je u pitanju budžet - izgleda da je to sinhronizovana akcija koja vodi do potpune destabilizacije države, da bi se mi ovde na neki način potpuno onemogućili da pratimo situaciju na KiM, a dole se stvari odvijaju na način koji će vrlo brzo imati tragične posledice po srpsku državu i po srpski narod. Između ostalog, Unmik nije poštovao dogovor da posle ulaska njihovih sudija i tužilaca u zgradu suda početkom oktobra, u drugoj fazi od 2. decembra počnu da rade srpske sudije i tužioci. To je očigledno da Unmik nije ni imao nameru da to uradi. Član pregovaračkog tima, gospodin Nikola Kabašić, rekao je novinarima da je Unmik odugovlačio razgovore sa Srbima, a da je sada saopšteno da će se i predstavnici Misije UN povući iz zgrade i ta će u nju ući predstavnici Euleksa. To jasno pokazuje da EU ima potpuno cilj da ostvari plan Martija Ahtisarija - da omogući da Kosovo postane nezavisna država. Ono što je još tragičnije - iz Kosovske Mitrovice nam javljaju da Šiptari masovno ulaze u Bošnjačku mahalu, ulaze i u stanove, poslovni prostor i to je kod Srba izazvalo izuzetno veliko uznemirenje i oni jednostavne ne znaju šta da rade. Smatram da bi hitno trebalo od strane Vlade, od strane zvaničnih organa da se izađe sa predlogom ne samo šta Srbi da rade, nego da se pokrenu ova pitanja pred Savetom bezbednosti UN, jer očigledno je da će sve ovo dovesti do novog egzodusa srpskog naroda sa KiM i da ono što smo do sada uspeli da sačuvamo - da Srbi ostanu u severnom delu Kosova, u pojedinim enklavama, da će posle ulaska Euleksa praktično KiM ostati bez Srba. Zato apelujem na vlast, na vladajuću većinu da hitno preduzme korake koji bi ovo sprečili. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Saša Dujović.
Po Poslovniku, član 226. Želim da obavestim Narodnu skupštinu, narodne poslanike i širu javnost, znači opštu javnost - da su malopre u zgradi Skupštine bili predstavnici ratnih veterana koji danas protestuju na ulicama grada Beograda i koji su doveli malo do blokade određenih ulica, te da sada zatražim da nas predsednica, koja je prisustvovala tom razgovoru, izvesti da li će gospodin premijer Cvetković da primi delegaciju. Sa ovog mesta ga molim da primi delegaciju i da započne razgovore o rešavanju problema koji su evidentni i veliki i narastaju svaki dan sve više i više. Hvala.
Gospodine Dujoviću, kako sam obećala, vi ste sada i parlament obavestili, učinila sam sugestiju premijeru. On će odlučiti o tome da li i kada će primiti i obavestiti delegaciju koja je bila ovde i vas lično. Ima reč gospodin Mića Rogović, po Poslovniku, je l' tako?
Gospođo predsednice, koristim priliku da na osnovu poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, član 226, zatražim od vas, pošto gospoda iz Ministarstva pravde trenutno nisu prisutna, informaciju o hajci koja se vodi na prijatelje, familiju i sve poslovne saradnike haških optuženika. Mi smo svedoci, to jest javnost Srbije je svedok da je Srbija uglavnom izvršila deo obaveza prema Haškom tribunalu. Međutim, hajka se vodi na prijatelje, rodbinu haških optuženika, i to uglavnom onih ljudi koji su već odavno ili u zadnje vreme se nalaze u Haškom tribunalu. Moje javljanje bilo je povodom slučaja brata Radovana Karadžića, tj. Luku Karadžića, a odnosi se na saobraćajni udes koji je 2005. godine, nažalost sa jednim tragičnim smrtnim slučajem, izazvan, desio se, i na proces koji se u zadnje tri godine vodio u opštinskom sudu u Kragujevcu. Taj proces je trebalo juče da se završi. U ovaj proces tri godine je bio uključen sudija opštinskog suda u Kragujevcu, ekipa od 12 eminentnih veštaka iz ove oblasti u Srbiji i juče je taj proces u Kragujevcu prekinut na predlog tužioca, odnosno tužilaštva da se razreši sudija koji je vodio tri godine ovaj postupak. Moram da napomenem da se, ko zna iz kojih razloga, ali ne samo u slučaju Luke Karadžića, BIA ili neko drugi koristi ko zna kakvo diskriminaciono pravo, da pomenuti gospodin još uvek nema ni državljanstvo Republike Srbije. Tužilac je u ovom procesu tražio čak da se izuzme domaće pravosuđe, domaći veštaci, i da se verovatno iz Holandije uključe ljudi u ovaj proces. Molim vas da ovo pitanje prosledite Ministarstvu pravde i da dobijem odgovor na ovo pitanje. Hvala vam lepo. Ne mogu da zamislim da vi na ovako bitne stvari nastavljate da lupate. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Vaše pitanje će biti upućeno Ministarstvu pravde. Gospodin Riza Halimi, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, postavljam pitanje Vladi i nadležnim pravosudnim organima - šta će se preduzeti da bi se izbegla blokada lokalne samouprave u Preševu, koja je najavljena od strane ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu na jučerašnjoj sednici, a koja je povezana sa izvršenjem rešenja Okružnog suda u Vranju, povodom žalbe Islamske verske zajednice koja se tiče kompenzacije za nacionalizovanu imovinu 1959. godine? Revizija je poslata Vrhovnom sudu, ali više od dva meseca ne stiže u Vrhovni sud, zadržava se predmet u Okružnom sudu u Vranju. Po svemu sudeći, namera je da se ovo rešenje, po meni, totalno nezakonito, jer nisu na vreme uzeti materijalni podaci o tome da je imovina bila nacionalizovana, nije poštovan zakon o restituciji, za šta je nadležna Vlada, država, a ne opština ili lokalna samouprava. Pošto je taj postupak vođen i došlo je do tih rešenja, a na vreme se revizija uputila Vrhovnom sudu, ideja je da se ova nepravda ispravi u Vrhovnom sudu, pre nego što bude došlo do izvršenja. Ako u visini od 300.000 evra najnerazvijenija opština bude opterećena, za šta nije po zakonu nadležna, sigurno će nastati blokada. Posledice su nepredvidive. U tom pogledu je, u svakom slučaju, potreban veoma ozbiljan pristup, i da se kompenzira u ovom slučaju Islamska verska zajednica, ali je moglo da se kompenzira poslovnim prostorom, postojala je ta mogućnost. Namerno se ovde upućivalo da se lokalna samouprava opterećuje sa onim što je Vlada ili država, po zakonu, zadužena, ali da se ne igramo dalje ovakvim osetljivim stvarima, tražim da se… (Predsednik: Vreme.) ovoj problematici ozbiljno pristupi. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 104, dostojanstvo Narodne skupštine i dostojanstvo Srbije i svih građana Srbije je povređeno izlaskom i pričom ovog čoveka, ne mislim na gospodina Halimija, nego ovog pre njega. Ima ona narodna - vojnik o skraćenju, a izvesne dame i izvesni kvazipolitičari o poštenju. O ratu za odbranu srpskih nacionalnih interesa, o patriotizmu govore ljudi koji su dezertirali i bukvalno suđeni zbog dezerterstva. O odbrani haških optuženika i njihovih familija govore oni koji su hteli da ubiju dr Vojislava Šešelja, tako što su svim silama pomagali haškom tužilaštvu da mu nametnu advokata. O odbrani haških optuženika i njihovih porodica govore ljudi koji su izmišljeni transkript dali u "Kurir", mislim da je bio "Kurir", izvinjavam se Kuriru ako nije bio kod njih, transkript u jedan od dnevnih listova koji je poslužio kao direktan razlog tužilaštvu Haškog tribunala da pokrene postupak za uvođenje advokata dr Vojislavu Šešelju. O Haškom tribunalu, o optuženicima u Haškom tribunalu govore oni koji su hteli da tuže "CNN" zbog toga što je greškom, ili namerno, njihova slika stavljena, a dole potpis - haški begunac Ratko Mladić, poternica za pet miliona evra. Na kraju, o haškim optuženicima, o prijateljima i rodbini haških optuženika govore oni u čijim je redovima Aleksa Ilić, svedok protiv dr Vojislava Šešelja u Haškom tribunalu. Ako je od vas, gospodo, ako se gospodom uopšte možete nazvati, mnogo je.
Replika, gospodin Mića Rogović.
Gospodine Markoviću, znam da vi u svom dosijeu imate deo dana provedenih na ratištu, ali mi je žao što u ime poslaničke grupe vaše stranke pričate o tome meni koji imam više dana u čizmama nego vi u poslaničkim klupama. I da sam dezerter, dezerter sam vaše SRS, to ste verovatno i tada znali. Sada, s obzirom da ceo dan branite generala Ponoša, verovatno možete da otvorite dosije Miće Rogovića i da tamo sve te stvari, što izmišljate za skupštinskom govornicom, nađete. Hvala lepo. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Gospodin Ognjen Mihajlović.
Član 104 - dostojanstvo Skupštine. Molio bih gospodina koji je malopre bio za govornicom da više ne brani gospodina generala Ratka Mladića. To vam ozbiljno kažem, zato što znam da ako ovo slučajno gleda ili čuje za ovo, neće mu biti dobro. On je ipak čovek u godinama. To je čovek kojeg vi ne poznajete, a ja ga poznajem i zato je moj život bogatiji. U mom dosijeu ima mnogo toga, za razliku od vašeg dosadnog života, u čijem dosijeu postoji samo jedna stvar, a to je da ste izdali i napustili dr Vojislava Šešelja kad mu je bilo najteže. Blizak sam prijatelje gospodina generala Ratka Mladića i vrlo dobar drug njegovog sina. Zaista vam kažem, nemojte da ga branite, neće mu biti dobro. Ne kažem da neće moći da spava, ali neće sigurno moći ovo da provari. General Ratko Mladić, za vašu informaciju, svojevremeno je imao nekih svojih problema, opservacija na temu događaja u Republici Srpskoj, naročito onih zadnjih dana, uoči Dejtona, ali nikada, kao pravi vojnik, kao čovek koji zaista zna šta je demokratija, nije suprotstavio svoje mišljenje predsedniku Republike Srpske, dr Radovanu Karadžiću, jer je on kao vojnik bio taj koji je slušao komandu demokratski izabranog rukovodstva. To je postavka stvari. Koliko god on bio protiv onoga što je naumilo tu rukovodstvo, nikada se nije suprotstavljao, ni rečju, a kamoli delom. To je jedan od nauka koji sam, da tako kažem, prihvatio od gospodina generala Ratka Mladića. Mnogo toga sam naučio od tog velikog čoveka koji je ispunio moj život i s ponosom mogu da kažem da sam ga poznavao i bio njegov vojnik. Zato, gospodine Rogoviću, molim vas nemojte da uzimate njegovo ime u usta. Niste ga dostojni.
Gospodin Momir Marković, replika.
Ovde se uopšte ne radi o delovima garderobe, obući, čizmama. Neko može čitav život da provode u čizmama ako se bavi ribolovom, ako se bavi lovom, ili ako ide po vlažnom vremenu da eventualno nešto prisvoji. Ovde se radi o tome ko je koliko vremena sa puškom u ruci proveo braneći otadžbinu i ko je pobegao, ko je dezertirao iz vojske, a za to postoje podaci i za to postoji dokumentacija. Još jednom, niste vi dezertirali iz SRS, vi ste kao ono pijavica kada se otkači ili kada komarac ode sa tela jednog velikog organizma, parazit je otišao i niste jedini. Ima tu još parazita. Paraziti su otišli od SRS i SRS se, hvala bogu, oslobodila tog balasta. Još jednom vam kažem, nemoralno je da kukavice, izdajnici brane heroje i patriote.
Predstavnik poslaničke grupe SRS Vjerica Radeta ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas imamo na dnevnom redu Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti i o prestanku dužnosti zamenika javnog tužioca. Mi u SRS smo vam odavno već rekli da ćemo svaki put kada je ovo na dnevnom redu koristiti svoje vreme i raspravljati o tome, ma koliko se nekome činilo da je to možda besmisleno. Zašto ovo kažem? Zato što imamo zahtev jednog sudije, odnosno dvoje sudija, jedan zbog navršenog radnog veka treba da mu prestane sudijska dužnosti i drugo na lični zahtev. Takođe, imamo tri predloga da prestaje dužnost zamenika javnih tužioca zbog navršenog radnog veka trojici ljudi. Bilo bi normalno da kažemo navršen radni vek, ljudi treba da idu u penziju. Ova sudija na lični zahtev traži da joj prestane sudijska dužnost, ali ne može to da prođe tek tako. Neću govoriti o ovim imenima, zato što je besmisleno pitati nekoga zašto ide u penziju, ako je navršio radni vek, mada bi, recimo, bilo interesantno pitati ovu sudiju zbog čega na lični zahtev želi da joj prestane sudijska dužnost. Ovo je svaki put interesantno. Tražili smo svojevremeno od predstavnika Visokog saveta pravosuđa da kada god imamo ovakve zahteve da dobijemo i neko obrazloženje, ukoliko su Visoki savet, odnosno Veliko personalno veće pre toga dobili to neko šire obrazloženje, jer smo mi imali slučajeve da sudije traže da budu razrešene sudijske dužnosti zato što im je falsifikovan potpis na presudi, zato što su terani od strane predstavnika izvršne vlasti da presude nešto što nije bilo u skladu sa njihovim sudijskim uverenjem i pozitivnim propisima. Iz tog razloga interesantna je tema, pogotovo će biti interesantna kada i ako dođe do primene ovog zakona o mreži sudova, naravno, prethodno onog zakona o lustraciji, jer će se postaviti pitanje i videćete kada to dođe, a doći će na dnevni red, kada budemo o tome razgovarali, kada, recimo, sudija koji živi u Tutinu bude raspoređen za sudiju u Novom Pazaru, a sudiće u Sjenici. Zamislite kako bi taj neko i kako će taj neko moći da obavlja svoj posao, kako će moći uopšte u toku radnog dana da pređe tu relaciju. To bi bilo nemoguće ni helikopterom, a kamoli prevozom, i to naravno sopstvenim ili autobusom, pošto svakako nećete izdvajati sredstva za nabavku vozila za sudove u takvim slučajevima, s obzirom da je mnogo onih pres-sudova koji su vezani za Ministarstvo pravde, koji se vozikaju besnim kolima. Kada je u pitanju ovaj zahtev za prestanak dužnosti zamenika javnog tužioca, vi ovde imate i ime jednog zamenika tužioca kojije bio pod istragom, protiv kojeg je vođen neki krivični postupak i mi nikada nismo saznali šta se tu zapravo desilo, kako je to završeno i da li tu postoji neka odgovornost? Da li je on obavljao tu funkciju u međuvremenu? Postavlja se pitanje, da li ima nešto slično vezano i za ova ostala imena? Naravno, mi nikada nećemo dobiti odgovor od Ministarstva pravde na ovakva pitanja, jer smo mi pokušavali i konkretnim pitanjima, za konkretna imena, nikada nismo dobili odgovor. Kolega Krasić i ja smo ko zna koliko puta pitali kada ćemo na dnevnom redu, u predlogu odluke o prestanku sudijske dužnosti, imati ime, recimo, onog sudije Danka Lauševića. Podsećam vas, to je onaj koji je po nalogu tadašnje vlasti izrekao uslovnu kaznu Vojislavu Šešelju, zato što je Vojislav Šešelj uvredio Stanka Subotića-Caneta. To je onaj za koga ste vi sada raspisali poternicu, zbog istog onog o čemu mu je svojevremeno govorio Vojislav Šešelj, a taj sudija Laušević se drznuo da izrekne tu nezakonitu presudu i nakon žalbe taj komplet spis predmeta se izgubio između 5. i 4. opštinskog suda. Možda je zastao na Gazeli ili ko zna gde. Nikada nismo saznali, a pitali smo nebrojano puta gde je taj predmet i šta je sa tim predmetom, i šta je sa tim sudijom i šta je sa našim inicijativama, koje smo na sve moguće zakonom predviđene adrese dostavili pre šest-sedam godina vezano za ceo taj postupak? Podsećam vas, to je onaj sudija koji je usred ozbiljne rasprave, u prisustvu nekoliko nas iz SRS, kolega i ja smo bili, bili su advokati Stanka Subotića, bili su neki studenti prava koji su tu bili prisutni da nauče, poslali ih profesori da nauče nešto ozbiljno i naleteli na Danka Lauševića, i koji je usred tako ozbiljne rasprave, pozvonio mu je telefon mobilni i on se javio na telefon i rekao: "Ćao ljubavi, nešto me boli zub, imam ovde neku raspravu. Dobro, čujemo se, ćao ljubavi". Dakle, takav vam je još uvek u sudu. Taj će sigurno ostati i posle lustracije, jer on je vas sigurno zadužio tada kada se drznuo da izrekne jednu presudu kakvu naravno nikako nije mogao da izrekne. Kada god govorimo o sudijama i javnim tužiocima, ne možemo da propustimo priliku a da ne podsetimo javnost i da malo neku ne progovorimo o Vladimiru Vukčeviću, to je onaj specijalac za ratne zločine, tako se zove. Ovih dana smo u medijima pročitali kako je Vukčević otkrio masovnu grobnicu u Albaniji. Kaže, tužilac za ratne zločine, Vladimir Vukčević, kaže za te novine da je dobio dokaze koji ukazuju na postojanje masovne grobnice koja se nalazu u albanskom mestu Burelj, u kojoj su sahranjeni oteti Srbi sa Kosova. Ova grobnica, kaže, nalazi se nedaleko od žute kuće, gde se pretpostavlja da su nad srpskim zarobljenicima vršene operacije i vađeni im organi. Dakle, Vukčević sve zna. Zna i gde je žuta kuća, zna i gde su vađeni organi Srbima, znao je to očigledno pre nego što je Karla del Ponte objavila, samo je pitanje da nije ona objavila da li bi se taj specijalac setio da nešto preduzme na tu temu. Zna i gde je masovna grobnica Srba, kako kaže, nestalih Srba sa Kosova. Zna da se nalazi u Albaniji kod mesta Burelj, bio je, sećate se, znaju građani Srbije. Išao je da sa albanskim ministrom dogovori da oni pokreću, da oni vode postupak protiv onih koji su učestvovali u vađenju i prodaji ljudskih organa od otetih Srba sa Kosova i Metohije. Šta je tamo uradio? Otišao turistički, sliko seda ulepša one zidove u specijalnom tužilaštvu, a pričala sam vam o tome da su ti zidovi u holu specijalnog tužilaštva okićeni slikama gde su Vukčević u zagrljaju sa Karlom del Ponte, Karla del Ponte u zagrljaju sa Borisom Tadićem, pa njih svi troje zajedno, pa Stipe Mesić naravno s njima. Dakle, ne znam zaista kolega kako možete da se smejete, evo neću ni da vas pogledam da ne primete ostali kome je ovo smešno, ali zaista ovo je naša tužna istina i naša tužna i nesrećna sadašnjost, dragi moj kolega. Ubeđena sam da vi delite mišljenje sa mnom, ali ko zna čega ste se malopre setili. Šta kaže ovaj Vukčević? Kaže - očekujemo da će ovi novi dokazi konačno ubediti nadležne da započnu novu istragu o onome što se dešavalo na severu Albanije, ali ovoga puta pod nadzorom međunarodne zajednice. To priča Vukčević. Da li je to ta međunarodna zajednica o kojoj je malopre ovde govorio Dragan Todorović? Da li je to misija Euleksa? Da li će taj deo misije Euleksa, sudije i tužioci da odu u severnu Albaniju, da tamo pomognu da se istraže svi ovi tragični slučajevi koji su se dešavali Srbima koji su živeli na Kosovu i Metohiji? Kaže dalje Vukčević, prema podacima tužilaštva, otmice Srba sa Kosova organizovao je komandant OVK, Ramuš Haradinaj, koga je Hag oslobodio optužbi za zločin nad Srbima. U zločine nad Srbima umešan je i bivši albanski premijer Sali Beriša, koji je izdavao kuće na severu Albanije pripadnici OVK. Pitanje za Vladimira Vukčevića i za Ministarstvo pravde, za Borisa Tadića, za Vladu Srbije - šta su uradili u diplomatskim odnosima između Albanije i Srbije nakon ovih saznanja, jer je Albanija i dalje prijateljska zemlja u koju oni idu tako turistički da se švrćkaju o državnom trošku, da se slikaju i da se vrate posle nekoliko dana? Gde je reakcija države na ove činjenice koje Vladimir Vukčević, specijalni tužilac za ratne zločine, naziva činjenicama i iznosi IH kao činjenice? Gde je reakcija države, dame i gospodo narodni poslanici? Je l' se mi igramo države ili smo mi ozbiljna država, jesmo mi ozbiljan narod, je l' imamo razumevanja za svoje žrtve ili nas baš briga, neka se dešava, sve prolazi mimo nas? Ne može više tako. Ne može Vladimir Vukčević da obavlja tu dužnost specijalca, da ima ove podatke, da zna, evo sam kaže, da je Ramuš Haradinaj, prema podacima tužilaštva, vršio otmice Srba sa KiM, da je on to organizovao i posle toga da taj isti Vukčević kaže da prekopava nebo i zemlju da pronađe generala Mladića. Dokle to licemerstvo? Kada ćemo postati ozbiljna i odgovorna država? Kada ćemo se ponašati kao dostojanstveni ljudi? Mi kao ljudi to jesmo, ali na žalost nemamo dostojanstvenu Vladu, nemamo vlast koja to zaslužuje da bude. Vi što podržavate Vladu Republike Srbije, doduše niste to pokazali, s obzirom da vas nije bilo 126 da glasate za poverenje Vladi, pa skrenite im pažnju, kažite im da moraju da vode računa o državnim interesima, o nacionalnim interesima, o interesima svakog građanina Srbije. Zamislite jednog dana kada dobijemo predlog odluke o prestanku tužilačke funkcije ovom Vladimiru Vukčeviću, da li ćete i tada da ćutite, da samo glasate? Hteo je čovek da više ne bude tužilac, on je dovoljno zaradio, njemu je bila dovoljna saradnja sa Karlom del Ponte. Njega baš briga, a mi nikada da ga ne pitamo šta je radio, zašto mnogo toga nije uradio, zašto se u tom našem specijalnom tužilaštvu ne vode krivični postupci protiv Hrvata osumnjičenih za krivična dela ratnih zločina protiv Srba? Zašto se ne vode krivični postupci? Zašto nemamo u javnosti informaciju šta se dešava sa onima koji su bili pravosnažno osuđeni, koji su razmenjeni ili sa onima protiv kojih je bio pokrenut postupak, pa su razmenjeni. Zašto se taj Vukčević i njegov Bruno Vekarić i kompletna Vlada i vlast Republike Srbije ne zainteresuju. Da li se protiv tih ljudi tamo negde vodi postupak, da li su i dalje u zatvoru. Da li je nastavljen postupak. Da li je ikome uopšte bitno od zvaničnika u ovoj državi šta se dešava sa onima koji su vršili ratne zločine nad Srbima? Nažalost, na Kosovu i Metohiji i danas-dan vrše najteže zločine. Ovo nisu paušalne ocene. Mi uvek vodimo računa, mi, srpski radikali se zalažemo za to da svaki zločin bude kažnjen, ali takođe tvrdimo da svaki zločin ima zločinca, zločina ima ime i prezime i svako treba da odgovara za ono što je zaista učinio. Ali, Vlada Republike Srbije, deo našeg tužilaštva, pre svega mislim na ovo specijalno tužilaštvo za ratne zločine ima potpuno druge aršine. Vi znate, govorili smo više puta o tome ko je u našem Specijalnom tužilaštvu i Sudu za ratne zločine, ko vedri i oblači - Nataša Kandić. Zna se ko finansira Natašu Kandić, zna se da u Specijalnom sudu sedi Sem Nazaro, savetnik iz američke ambasade, da Nataša Kandić i Sem Nazaro diktiraju presude, da ih sudije samo potpisuju. To je javna tajna, o tome bruji srpsko pravosuđe, o tome pričaju sve ozbiljne sudije i svi ozbiljni tužioci. To znate svi vi, to znaju svi u ministarstvu, to zna Boris Tadić, to znaju savetnici Borisa Tadića. Svi se ponašate kao da ne živite u ovom životu i kao da ne živite u ovom svetu. Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo ti koji moramo, Ustav Republike Srbije nas obavezuje, da skrećemo pažnju na neustavno, nezakonito i nepatriotsko ponašanje i predsednika Republike, i Vlade Republike Srbije, i predsednika Vlade, i članova Vlade pojedinačno. Ako mi to ovde ne budemo radili u najboljem interesu svih građana Srbije, u srpskom nacionalnom interesu, onda ne znam od koga to možemo da očekujemo. Od Euleksa na Kosovu i Metohiji? Čuli ste malopre šta se dešava i zašto predstavnik Vlade ovde nije prihvatio one amandmane vezano za mrežu sudova na Kosovu i Metohiji. Zato što su znali da tamo neće biti mesta za naše sudije, zato što su znali da će tamo da sude sudije i da tuže tužioci Euleksa, koje su doveli Vordsvort, Manter i ostali iz belog sveta. Znali su to, a ovde su pred nama izigravali, kao, šta mi to pričamo, šta smo zapeli da na Kosovu i Metohiji imamo mrežu sudova. Mi smo hteli i insistirali da i kroz mrežu sudova pokažemo da država Srbija živi na Kosovu i Metohiji. Šta ste vi uradili glasajući za taj zakon o mreži sudova? Šta su uradili oni koji nisu došli da glasaju protiv tih zakona? Šta su uradili oni koji su pravili kvorum da se ti zakoni izglasaju? Drage moje kolege, pitaće vas istorija, pitaće vas u porodici, pitaće vas potomci, vodite računa o državi Srbiji, vodite računa o interesima svakog građanina Srbije. Na to nas je narod obavezao, na to nas obavezuje i Bog.
Zahvaljujem, gospođo Radeta. Saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, podneli su poslanici SRS. Reč ima Petar Jojić. (Nije tu.) Narodni poslanik Sreto Perić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvek kada su na dnevnom redu zakoni iz oblasti pravosuđa ili imenovanje i razrešenje nosilaca pravosudnih funkcija, to je veoma važna tema za SRS. Koliko je pravosuđe, kao posebna grana u Srbiji, značajno, to ukazuje i određen broj odredaba Ustava Republike Srbije, koji je tu materiju u osnovi regulisao, a zatim uputio na donošenje određenog broja zakona kojima se to detaljnije uređuje. Mi smo pre ove tačke dnevnog reda imali raspravu, u načelu, o izmenama Zakonika o krivičnom postupku. U tom zakoniku se predlaže, da ne kažem negovanje, nego razvijanje autoriteta kod nosilaca pravosudnih funkcija i dostojanstvo. Međutim, ova vlast ne da ne čini ništa na tom planu, nego čini sve suprotno od toga. Poštovani građani i kolege narodni poslanici, danas više nego prethodnih dana vidimo na delu matematičko pravljenje Vlade u mesecu julu. Gospođo predsedniče, imam jednu primedbu koju upućujem na vaš račun. Kada je u prepodnevnom delu predsednik poslaničke grupe SRS, gospodin Dragan Todorović ukazao na grubo kršenje i neprijatno ponašanje engleskog ambasadora, vi ste ga uputili da u 11,00 sati ima sastanak sa predsednikom Vlade Republike Srbije, pa da će on dati odgovor. Postavljam vama pitanje: šta bi bilo da nije bilo tog sastanka? Siguran sam da na tom sastanku nije bilo reči o tome. Vidite sada da su veoma veliki problemi pred ovom vladom, ali to je, poštovani građani Srbije, plaćanje cene, nazivam je matematičkom vladom koja je formirana u julu. Predstavnik Vlade, odnosno ministar gospođa Malović je u raspravljanju po tački dnevnog reda Zakonika o krivičnom postupku rekla da je formirana jedna radna grupa koja će predložiti novi zakonik o krivičnom postupku i rekla je ko će biti predsednik te radne grupe. Mi izSRS izražavamo sumnju u tu radnu grupu, a posebno u njenog predsednika, jer njemu se ne dopada ni način na koji je Ustav regulisao vlasništvo mandata posle održanih izbora. Svakako, istina u manjem broju, imamo zamerke na pre svega okružne sudove koji nisu postupali u skladu sa Zakonom o lokalnim izborima kada su imali žalbe SRS da po tome postupaju. Mi sada imamo na dnevnom redu razrešenje nosilaca sudijskih funkcija. To je, kao što je koleginica Vjerica u prethodnom izlaganju rekla, dvoje sudija: jedno odlazi u penziju, drugo na lični zahtev. Mi predlažemo da u narednom periodu, kad budemo imali takvu situaciju, kada je u pitanju razrešenje na osnovu ličnog zahteva da dobijemo, uz zahtev za razrešenje, i koji su razlozi, pa ćete onda videti koliko ima zloupotrebe u pravosuđu od strane izvršne vlasti. Mi procenjujemo, a i znamo, jer smo u prethodnom periodu imali sedam zakonskih predloga, odnosno sedam zakona koje smo razmatrali ovde i da bi mogli kvalitetno da se pripremimo za tu raspravu, kontaktirali smo veliki broj nosilaca pravosudnih funkcija, a i sami su se javljali u poslaničku grupu SRS. To je bio najbolji način da upoznamo, ali i ranije smo pratili tu problematiku, u kakvim uslovima rade naši nosioci pravosudnih funkcija. Procena je, i naša i građana Srbije, da najveći broj nosilaca pravosudnih funkcija zaslužuju da taj posao rade i dalje, ali ima određen broj sudija i javnih tužilaca koje je trebalo razrešiti tih funkcija, a da nam za to nije bila potrebna izmena i dopuna bilo kojeg zakona, na osnovu važećih zakona do sada smo to mogli da učinimo i bili smo dužni da to uradimo, ali se od toga odustalo. Najpre bi trebalo razrešiti one sudije i javne tužioce koji rade po diktatu predstavnika izvršne vlasti. Mi nikada, kada komentarišemo zakone iz oblasti pravosuđa i imenovanje ili razrešenje nosilaca pravosudnih funkcija, ne komentarišemo presude, jer uvek je jedna strana nezadovoljna. Znate, u sud se ne ide da bi se prijavilo krštenje ili nešto drugo, nego uglavnom kada postoje određeni problemi u praksi i uvek će jedna strana biti nezadovoljna. Ima slučajeva kada dođe do sudskog poravnanja, ali taj broj, broj rešenih predmeta na takav način je manji u odnosu na ono kada se neposredno arbitrira i mi ne govorimo o tome kada kažemo da najveći broj nosilaca pravosudnih funkcija čine čestiti ljudi i stručno osposobljeni za taj deo, ali ima jedan broj koji ne zaslužuju da budu sudije ili javni tužioci. Ali, od 2001. godine kada je DOS došao na vlast onda kolega Batić kao ministar zna, ne krivim ga za taj deo, zna ko su sve postajali sudije i predsednici opštinskih, a i okružnih sudova, pa možda čak i nekih okružnih sudova, ljudi bez iskustva u pravosuđu. Onda se zahtevalo da se sudi na osnovu valjda dnevne politike, a ne na osnovu zakona. Poslanička grupa SRS će uvek stati i podržati one nosioce pravosudnih funkcija koji sude na osnovu Ustava, zakona i drugih opštih akata koji su u saglasnosti sa Ustavom i zakonom i naravno međunarodno priznatih ugovora, i uvek smatramo one sudije i tužioce koji sude na osnovu tih propisa da ispravno postupaju i da mogu da obavljaju te funkcije. Ovde nama niko nije dao odgovor na pitanje zbog čega je u 2008. godini bilo 60 lažnih dojava o postavljanju bombe u Palati pravde, a da je za to odgovarala samo jedna osoba, pa onda mi možemo da izražavamo sumnju da se možda i u dogovoru, zavisno ko je trebalo u taj dan da bude procesuiran, odnosno kome se trebalo suditi, znači, 60 dana u 2008. godini je bilo lažnih dojava, a 27.500 sudskih procesa je odloženo. Koliko je to koštalo građane Srbije? Ništa se nije radilo, a mi ovde pokušavamo da ukažemo na određene probleme, da osudimo ono što ne ide u prilog građana Srbije, da osudimo neaktivnost Vlade ili pogrešno činjenje, pa se opet neko usudi da procenjuje da je to opstrukcija. Izgleda kada god nema Vlada Republike Srbije rešenje za određene probleme, a vrlo često nema, jer problema je mnogo, i čini mi se da od svega najbolje proizvodi probleme Vlada Republike Srbije, onda se pozivaju na neku opstrukciju. Verovatno je neko od vas imao priliku sinoć da pogleda jednog od naših kolega, kolegu Aleksandra Vlahovića, koji je gostovao u jednoj TV emisiji i ne ulazim sa njim u raspravu šta je sve izgovorio, ali na kritiku zbog čega su izostale subvencije poljoprivrednicima i poljoprivredi, kaže da je previše sredstava bilo izdvojeno u 2007. i 2008. godini, nisu pravilno trošena, pa sada on pretpostavlja kada se smanje ta sredstva da će efekti biti mnogo veći. Eto, i takve odgovore daju predstavnici vladajuće koalicije, a predstavnici Vlade neuporedivo katastrofalnije odgovore daju građanima Srbije na ono što njih zanima i ono što oni treba da učine. Mislim da je reforma pravosuđa bila potrebna i danas treba u Srbiji, i uzalud je strategija o reformi pravosuđa koja je urađena 2006. godine, pa su neki stručnjaci iz oblasti prava išli na tzv. treninge u beli svet, da bi to mogli da primene kod nas, a zapravo to znači provođenje samo ne Ustava i zakona, nego provođenje volje izvršne vlasti u sistemu pravosuđa, protiv čega će se SRS uvek boriti.
Zahvaljujem. Gospodin Vladan Batić ima reč. Prvo gospodin Martinović? Pa gospodin Batić je trebalo da bude prvi, ali dobro, ako ste se tako dogovorili može, u redu ustupate, izvolite gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo poslanici, zahvaljujem se gospodinu Batiću što mi je omogućio da govorim pre njega. Ova tačka dnevnog reda je dobar povod da se kaže još nešto o stanju u srpskom pravosuđu. Mi smo juče završili raspravu o predlogu budžeta za 2009. godinu. Ono što pada u oči kada je reč o državnim organima, a to je da su značajno povećana finansijska sredstva za rad državne administracije, odnosno za rad kabineta predsednika Vlade, kabineta predsednika Republike, zamenika predsednika Vlade, raznih potpredsednika Vlade, raznih agencija itd. Juče ste mogli da čujete iz rasprave narodnih poslanika koliko su porasli indeksi u odnosu na 2008. godinu. S druge strane, kada je reč o pravosuđu, značajno su smanjena finansijska sredstva za rad pravosudnih organa, iako bi tokom 2009. godine država trebalo da preduzme odgovarajuće mere, finansijske, organizacione i kadrovske prirode, kako bi konačno u Srbiji profunkcionisali pravosudni organi koji su obrazovani odgovarajućim zakonima, a koji do danas nisu počeli da funkcionišu. Tu, pre svega, mislim na upravni sud, na apelacione sudove. Logično bi bilo da se onda poveća iznos iz budžeta za rad tih državnih institucija. Međutim, frapantno je da tokom 2009. godine pravosuđe u Srbiji će, ako se usvoji ovaj budžet koga je predložila Vlada Srbije sa više od mesec dana zakašnjenja, u stvari raspolagati daleko manjim sredstvima nego što je to bilo tokom 2008. godine. Ono što je činjenica, to je da Vlada Srbije u predlogu budžeta za 2009. godinu uopšte nije predvidela finansijska sredstva za isplatu recimo da su to otpremnine sudija koji će ostati bez posla. Jasno je da usvajanjem ovih poslednjih pravosudnih zakona u Skupštini Srbiji, da će se desiti lustracija sudija. Vi to tako ne nazivate formalno, u suštini to jeste čistka svih onih sudija koji su nepodobni režimu Borisa Tadića. Postavlja se pitanje, šta će se desiti sa sudijama koje ostanu bez posla, a više od 100 opštinskih sudova je ukinuto u Srbiji poslednjim zakonima. Ne vidim na koji način ćete da obeštetite te ljude. Ne mogu da verujem da ćete im jednostavno reći, vi od danas niste sudije, idite na ulicu. Tu ima sudija koje su po 10, 20, 30 godina provele u pravosuđu, ima dosta kvalitetnih sudija, ima sudija koje su ceo svoj radni vek sudile po Ustavu i zakonu. Sada samo zato što Vlada Srbije nije htela da prihvati apsolutno nijednu sugestiju poslanike iz opozicionih redova, došlo je do ukidanja velikog broja sudova. Sa ukidanjem velikog broja sudova naravno da će doći do otpuštanja sudija. Ono što je takođe činjenica, to je da mi danas raspravljamo o prestanku sudijske dužnosti, a činjenica je da ova vlast, uključujući ne samo Vladu Srbije nego i predsednika Republike, čini sve da Srbiju gurne u neopisivu bedu i nesreću. Pre svega, Vlada Srbije je drastično pogazila Zakon o budžetskom sistemu, koga je sama predložila u Skupštini Srbije 2002. godine. Budžet je stigao sa više od mesec dana zakašnjenja. Jedino što smo mogli da čujemo od predstavnika Vlade, a to je nekakvo lakonsko izvinjenje, eto, Vlada se izvinjava narodnim poslanicima i građanima Srbije što je brutalno prekršila Zakon o budžetskom sistemu. Onda smo mogli da čujemo razna objašnjenja od predstavnika Vlade kada se u stvari javila ova svetska ekonomska kriza, do pre dva meseca Božidar Đelić je negirao da ta kriza uopšte postoji, pa je rekao da ta kriza postoji, ali da će ona imati blagotvorno dejstvo na srpsku privredu, jer smo mi izolovani od svetskih ekonomskih i finansijskih tokova, pošto još uvek nismo članica EU. Pre nekoliko dana smo čuli od ministra finansija gospođe Dragutinović, kada smo raspravljali o poslednjim zakonima o osiguranju depozita, da je Vlada Srbije imala informaciju da se svetska finansijska kriza javila još u leto 2007. godine, ali da su se setili pre mesec ili dva dana da preduzmu odgovarajuće mere. Onda ste imali onu čudesnu izjavu premijera Cvetkovića da je formiran nekakav tim koji treba da predloži mere Vladi Srbije i Narodnoj skupštini kako da se bore protiv ekonomske krize. Izađe guverner Narodne banke, s kojim očigledno nemate dobru komunikaciju, jer on govori jedno, vi govorite drugo, čovek kaže - nemam pojma da je formiran bilo kakav tim, a pogotovo ne znam da sam u tom timu. Da bi stvar bila gora, sada na svetlost dana izbija otvoreni sukob između ministra odbrane Dragana Šutanovca i načelnika Generalštaba Zdravka Ponoša. U čemu je razlika između njih dvojice? Samo u statusu u DS. Zdravko Ponoš je običan član DS, a Dragan Šutanovac je potpredsednik DS. Samo je u tome razlika. Zašto se javio taj sukob? Zato što očigledno Boris Tadić pokazuje mišiće građanima Srbije. On sada pokušava da stvori neki rivalitet između civilnih i vojnih vlasti, između ministra odbrane i načelnika Generalštaba. Možda planira da on izađe kao neki mirotvorac koji će da pomiri ta dva člana, odnosno funkcionera DS. Ako ste slušali ono što je rekao šef poslaničke grupe SRS, gospodin Dragan Todorović, situacija na KiM se pogoršava ne iz dana u dan, iz sata u sat. U takvoj situaciji, razbijati Vojsku Srbije, odnosno mutiti vodu kada je reč o odnosima između ministra odbrane i načelnika Generalštaba zaista je ravno nacionalnoj izdaji i nacionalnoj katastrofi. SAD i EU su od 91. godine nanele mnogo zla Srbiji i srpskom narodu - i sankcije, a kada kažem sankcije, ne mislim samo na sankcije Srbiji i Crnoj Gori, nego i sankcije Republici Srpskoj Krajini i Republici Srpskoj; i bombardovanje, i medijsku satanizaciju. Sada pokušavaju da nam otmu KiM, preko svojih saveznika u Novom Sadu, pokušavaju na teritoriji suverene i međunarodno priznate države Srbije da naprave nekakvu novu državu, nezavisnu državu Vojvodinu. Pišu statut koji je u 90% svojih odredaba direktno suprotan Ustavu Republike Srbije. Sve se desilo Srbima tokom 90-ih godina i početkom 21. veka, još nam se jedino nije desio građanski rat. Sada izgleda treba još da nam se desi građanski rat. Za to se izgleda postarao Boris Tadić. Očigledno da ovaj sukob između ministra odbrane i načelnika Generalštaba, ne bih voleo da je to tako, ali ko zna, može da dovede do nekih sukoba širih razmera. U situaciji kada je srpski narod na KiM egzistencijalno ugrožen, kada vama ministar trgovine tzv. republike Kosovo pre nekoliko dana javno izjavi da će vlada tzv. republike Kosovo da zabrani uvoz bilo kakve robe iz Srbije, u situaciji kada činovnici Euleksa na KiM otvoreno kažu da njih ne zanima nikakav Ustav Srbije, nikakva suverenost Republike Srbije, da su oni tu došli da pomognu jačanje kosovskih institucija, kako bi pomogli brže približavanje tzv. republike Kosovo EU, u takvoj situaciji Boris Tadić i Dragan Šutanovac provociraju prosto sukobe širih razmera u Republici Srbiji, odnosno uništavaju i ovo malo što je ostalo od Vojske Srbije. Zaista, čovek postavlja samom sebi jedno logično i razumno pitanje, ima li granica uništavanju Srbije? Šta to još treba da se desi, koji deo teritorije treba da nam otmu, koliko Srba još treba da bude ubijeno, koliko bombi treba da padne na glave naše dece da vi jednom kažete - sada je dosta, prestanite da nas uništavate, prestanite da nas ponižavate. Vezano za pravosuđe u Srbiji, mislim da su narodni poslanici SRS u današnjem izlaganju i u prethodnim izlaganjima vezanim za budžet Srbije, a pogotovo za set ovih nakaradnih pravosudnih zakona, rekli mnogo, reći će i danas dosta. Bilo bi dobro da makar deo tih sugestija uvažite. Verujem da i među vama ima čestitih i poštenih ljudi. Nemojte zaboraviti da će 2009. godina biti izuzetno teška, ne samo na ekonomskom i finansijskom planu. Nije nemoguće da dođe do eskalacije sukoba, do novog egzodusa Srba na KiM, a ne daj bože da se ti sukobi prošire i na teritoriju ovog užeg dela Srbije. Država Srbija je nespremna i za ekonomsku krizu i za ovu političku krizu. Nemojte dodatno da otežavate Republici Srbiji. Mi u SRS radimo sve da srušimo režim Borisa Tadića, ali kada su u pitanju vitalni interesi Republike Srbije, uvek smo mi na prvom mestu da joj pomognemo.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o razrešenju nosilaca pravosudnih funkcija, mislim da tu na udaru ne treba da budu samo ljudi koji zbog ispunjavanja uslova za penziju ili iz nekih drugih razloga treba da odu sa te funkcije, nego i oni koji ne žele, neće, ne smeju ili ne znaju da rade tako delikatan i odgovoran posao. Pri tome, pre svega mislim i zadržaću se na tužilačkoj organizaciji. Dakle, pošto imam lična iskustva, ponoviću ih po ko zna koji put i upitati - zašto nije postupljeno, ograničiću se samo na svoje krivične prijave, po mojim krivičnim prijavama protiv Mlađana Dinkića za "HVB" banku, ne samo njega, nego i nekih drugih, ali on je na vrhu piramide, za "Nacionalnu štedionicu", za kiparske pare? Krivična prijava može, ako je neosnovana, da se odbaci. To je sasvim realno. Ne bih polemisao da su te ili da je ta krivična prijava odbačena. Druga alternativa je da se procesuiraju, bilo sprovođenjem istražnih radnji, bilo direktnim podnošenjem optužnog predloga, odnosno optužnice, ali nikako ne mogu godinama da stoje. Identična je situacija sa mojom krivičnom prijavom protiv čelnika RTS-a za otkup "Univerzalovih" filmova; niti se procesuira, niti se odbacuje. Identična je moja krivična prijava za moje neosnovano lišavanje slobode protiv tadašnjeg ministra pravde i šefa Ubpoka, protiv Zorana Stojkovića i Mladena Spasića. Niti se odbacuju, niti se procesuiraju. Zašto se recimo ne procesuira i šta znači onako jedan plastičan primer - uticaj izvršne vlasti na rad pravosudnih organa, kada šef kabineta ministra Zorana Stojkovića, inače veterinarski tehničar, sa memorandumom i pečatom Ministarstva pravde, traži od Trgovinskog suda u Kraljevu da se obustavi jedan postupak privatizacije. I nikom ništa. Šta je sa tužiocima koji postupaju, odnosno ne postupaju u slučaju ubistva dvojice gardista na Topčideru? Da bi dobilo na vremenu, nadležno tužilaštvo traži bespotrebna dodatna veštačenja. FBI obavi balističko veštačenje, pa kaže - nisu se međusobno poubijali, odnosno nijedan od njih se nije ubio, nego ih je ubila treća osoba. Pa pored tog, već bespotrebnog balističkog veštačenja, traži dodatno sudsko-medicinsko veštačenje, pa i to dodatno sudsko-medicinsko veštačenje potvrdi da su ubijeni. I opet ćutanje. Takvi ljudi ne zaslužuju da budu u tužilačkoj organizaciji. Nisam ničiji advokat, ali mislim da u organizaciji naših pravosudnih organa nekako najveći rejting i najviše mesto, i to mislim za razliku od nekih drugih kolega poslanika, imaju specijalna tužilaštva i sudovi za organizovani kriminal i ratne zločine. Možda sam pomalo sentimentalan, dozvoljavam jer sam tvorac jednog i drugog suda, odnosno tužilaštva i čak svega, ako hoćete i zgrade i cele organizacije, ali skrenuo bih pažnju na jedan detalj. (Predsednik: Vreme.) Izvinite, da se ne bih javljao, ali ipak ću se javiti po Poslovniku.
Gospodin Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog odluke o prestanku dužnosti nosilaca pravosudnih funkcija u svakom slučaju može da se iskoristi kao povod da se prodiskutuje u par rečenica ili u par minuta o odgovornosti izvršne vlasti danas u Srbiji, sa jedne strane. S druge strane, možda može da se iskoristi kao neki kliše odnosno etalon da se definiše kao neki mehanizam, odnosno da se u perspektivi izgrade mehanizmi koji su objektivno potrebni u sistemu pravosuđa u Srbiji, a o tome smo dosta govorili proteklih nekoliko dana, kada je ceo set pravosudnih zakona bio na dnevnom redu, zakona koji bi trebalo da donesu neophodne reforme u sistemu pravosuđa u Srbiji. Kada smo kod odgovornosti, najpre bih se tu malo zadržao i osvrnuo. Mislim da smo o odgovornosti izvršne vlasti u Srbiji pojedinih državnih organa pokušali, da se tako izrazim, da isprovociramo u svojim diskusijama jutros, otvarajući dve vrlo važne teme, jednu i juče i danas, a jednu danas, a to je pre svega stav i mešanje engleskog ambasadora u unutrašnje prilike u Srbiji, a onda svakako i odnose na nivou Ministarstva odbrane, odnosno najodgovornijih ljudi u Ministarstvu odbrane. Neki su to, neću da kažem dočekali na nož, ali njihovo ćutanje mislim da je u najboljoj meri odredilo neodgovornost i spremnost izvršne vlasti da po ovako lošim stvarima reaguju i da daju određene odgovore. Podsetiću vas na Ustav Republike Srbije i na jedan član koji definiše nadležnost Narodne skupštine, to je član 99, koji u tački 9. kaže da Narodna skupština Republike Srbije usvaja strategiju odbrane. Mislim da je ovo dalo i više nego što treba legitimiteta svakom poslaniku u ovom parlamentu da postavi pitanje šta se dešava u Ministarstvu odbrane, ko zastupa pravu strategiju odbrane ove države, da li načelnik ili ministar. Mislim da su svi oni koji rukovode ovim telom i ovom Skupštinom svakako bili dužni da reaguju. Ono što je takođe bitno reći, i to u najvećoj meri oslikava izvršnu vlast danas u Srbiji i skupštinsku većinu, jeste i činjenica da možemo u ovom parlamentu da se sporimo oko svake koncepcije, strategije ili zakona, ali sve ono što kao dokument izađe iz ovog doma obavezujuće je za svakog, bez obzira na to da li pripada vlasti ili opoziciji. U skladu sa tom činjenicom mislim da su izvršni organi vlasti dužni bili da poštuju ono što je ovaj parlament usvojio. Kakva je takva je strategija i koncepcija odbrane ove države bila - bila je, možemo da je sa ideološkog aspekta osporavamo, za nas je neprihvatljiv svaki dokument kome se uvod pravi u Briselu, ali smo bili spremni kao odgovorni ljudi i političari da to poštujemo. Ovaj put je dovedeno u pitanje poštovanje određenih dokumenata sa strane činilaca izvršne vlasti u Srbiji i to je jedan primer koji oslikava spremnost ove države da se odgovorno bavi i sobom i svim onima aktima i dokumentima koje usvaja i donosi, i koje planira u perspektivi, odnosno da na njima zasniva funkcionisanje svakog vida ili segmenta života ove zemlje. Što se tiče ove odluke i mog mišljenja, nju treba iskoristiti kao jedan kliše. Mislim da ste ovakvim odlukama mogli da se poslužite i da ih definišete kao mehanizam koji će ozbiljno da posluži za reforme u sistemu pravosuđa u Republici Srbiji. Zašto to kažem? Vi ste se kroz set pravosudnih zakona i direktno i indirektno bavili svim onim stvarima koje su možda problem i diskreditovanje pravosudnog sistema u Srbiji, odnosno stvarima koje su najmanje uticale na diskreditaciju sistema pravosuđa u Srbiji. Sve to možemo da kažemo da je bilo dobro, ali kako se obračunati sa ljudima, da li su dovoljno dobri mehanizmi izgrađeni da se obračunamo sa ljudima koji su u sistem pravosuđa uneli svoje loše navike, sklonost ka kriminalu, ka neodgovornosti, neefikasnosti i prema korupciji. Mislim da je razrešenje tih ljudi objektivno bio jedini mehanizam da se balast tog problema pravosuđa u Srbiji razreši. Ubeđen sam da bi i vlasti i skupštinskoj većini bilo mnogo lakše da postigne sa opozicijom konsenzus oko takvih mehanizama nego oko svega onoga o čemu smo u Skupštini raspravljali. Za mehanizam o teritorijalnoj organizaciji, odnosno o mreži sudova, niste mogli konsenzus da obezbedite unutar same skupštinske većine. Kako ste obezbedili većinu da taj zakon prođe svima je jasno, ko je izašao sa sednice, a ko je dao podršku kvorumu. Da ste bili odgovorni i spremni da se ozbiljno obračunate sa problemima u pravosuđu, mislim da za time ne biste morali da posežete. Mislim da ste konsenzus za razrešenje mnogih nosilaca pravosudnih funkcija, da li sudija ili tužilaca, na strani opozicije mogli da obezbedite, ali da ste opoziciji i Skupštine uopšte ponudili kriterijume na osnovu kojih bi ste ocenili rad pojedinih nosilaca pravosudnih funkcija u Srbiji. Ako biste kroz te kriterijume uspeli da nas ubedite da neki sudija ne zaslužuje više da bude sudija, da neki javni tužilac ne zaslužuje da bude javni tužilac, ubeđen sam da bismo za razrešenje takvih ljudi svi ovde glasali. Da li sedimo levo ili desno, mislim da odnos prema nekvalitetu, neodgovornosti i neozbiljnosti ne menja, bar bi tako trebalo da bude. Vi niste dali prostor da Skupština na takav način odlučuje i određuje se prema nosiocima pravosudnih funkcija koji su loši, ponavljam, korumpirani i neodgovorni. Imamo situaciju da su se mnogi sudovi, da li opštinski, da li okružni, odnosno osnovni i viši sudovi u perspektivi pretvorili u ekspoziture političkih stranaka. Pojedini javni tužioci, pojedini zamenici, pojedine sudije sudile su po nalogu lokalnih partijskih rukovodioca, i to partija koje su na direktan ili indirektan način uticale na njihovu budućnost, da li će ostati predsednici sudova, da li će ostati javni tužioci, da li će postati zamenici javnih tužilaca itd. U jednom takvom ambijentu u kakvom je funkcionisalo pravosuđe, jednom direktnom i beskrupuloznom mešanju politike lokalnih ili nekih viših nivoa političkih interesa, vi ste stvorili sliku pravosuđa kakvo danas imamo. Usvojili ste set pravosudnih zakona kojim, tvrdim i ubeđen sam, nećete rešiti probleme u pravosuđu, možda hoćete delimično neke stvari otkloniti, ali svakako suštinu problema nećete razrešiti. Zato još jednom kažem, smatram da je objektivno trebalo da razmislite o tome, da ovakve mehanizme obračuna sa neodgovornošću, kriminalom i korupcijom u sistemu pravosuđa primenite, da svi zajedno razrešimo one koji nisu dobri, koji nisu odgovorni, koji nisu efikasni i mislim da je to bilo nešto što je trebalo i što smo objektivno mogli za pravosuđe da učinimo. Zahvaljujem.
Reč ima gospodin Batić po Poslovniku.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, vezano je za ovu temu, ali pozvaću se na odredbe člana 225. i 226. Dakle, o čemu se radi? Tražim, bolje rečeno apelujem na ministra inostranih poslova da iskoristi svoj autoritet u Ujedinjenim nacijama da bi Specijalno tužilaštvo za ratne zločine došlo do potpunih informacija. Evo o čemu se radi. Kao što je javnosti poznato, Specijalno tužilaštvo pokrenulo je postupak da se utvrdi sudbina kidnapovanih građana nesrpske nacionalnosti sa Kosova i Metohije koji su transportovani u Albaniju i tamo su im oduzimani vitalni organi. Da bi došlo do validnih informacija, Specijalno tužilaštvo za ratne zločine moralo je da se obrati s jedne strane Unmiku, s druge strane nadležnim institucijama u Albaniji. Tu je problem. Videli ste da su naišli na zatvorena vrata. Međutim, došlo se do zvaničnog izveštaja Unmika, to je ovaj papir, vezan za famoznu ''žutu kuću'', vezan za pronalaženje medicinske opreme, sredstava za operacije, nedaleko od te takozvane žute kuće. Ovo je taj izveštaj. Pronađena je masovna grobnica na 15 kilometara od žute kuće i od mesta koje se zove Burelj u Albaniji. Ali, kada se tužilac Vukčević obratio Unmiku, odnosno krivičnom odeljenju, odeljenju pravde, glavnom tužiocu Unmika, dobio je informaciju da od svega toga nema ništa. Svedoci smo putem medija kako je zamenik nadležnog tužioca u Albaniji slično reagovao. Ministar pravde ili ministarka pravde Albanije takođe. Dakle, ovaj zločin se mora razrešiti. Zato je potrebno da dobijemo informacije od ministra inostranih poslova, a da se on zvanično obrati Ujedinjenim nacijama, da se vidi zašto se ovo prikriva, jer je ovo jedan od najtežih zločina. Vi se sećate da sam sa svojim saradnicima prikupljao dokaze. Haradinaj je između ostalog zbog kidnapovanja optužen. Ništa dalje nisam mogao da utičem na sudske odluke Tribunala u Hagu. Ali, prema operativnim podacima, Haradinaj je bio glavni i na toj relaciji Priština-Burelj, oko oduzimanja vitalnih organa. Tu postoji obilje informacija, kao što postoji informacija da je Tači dan uoči odlaska našeg tužilaštva bio kod Salija Beriše i onda je stigla direktiva da albanski pravosudni organi zaćute. Molim još jednom informaciju o tome. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Zoran Krasić. Imate 45 minuta.
Morao sam Ustav da vratim, jer čim čitam Ustav odmah dobijem kaznu. Mi smo jedina država na kugli zemaljskoj gde glavni konstitutivni akt neke države ne sme da se citira sa skupštinske govornice, jer poslanici dobijaju kaznu i zato sam morao Ustav da vratim. Ako pomenem Ustav, nećete da mi uzmete za zlo, a te kazne prekinite, samo mene kažnjavate, dajte malo prošarajte, ima tu još poslanika, pa kaznite još nekoga. Znači, nalazimo se kod tačke dnevnog reda - prestanak sudijske funkcije i javnotužilačkih funkcija. Odmah na početku moram da kažem da se moja diskusija ne odnosi na ovih šest imena sudija i tužilaca koji su navedeni u ove dve odluke. Moja diskusija će biti principijelna. Zašto? Zato što će nas sunce ogrejati zahvaljujući tome što je neko u ponedeljak dao kvorum, a neki su pobegli, pa je izglasano ono što je Vlada predložila u pogledu tužilaca i u pogledu sudija. Za sledećih 90 dana ogrejaće nas sunce, pa će Boško Ristić biti po funkciji u nultom sastavu i Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. Gospodo sudije i tužioci, obrali ste bostan već od 1. marta. Takva je situacija. Ono što mora da se zna, verovatno je ovo jedna od poslednjih odluka, gde prestaje funkcija po zakonu iz 2001. godine, koji je kasnije više puta menjan. Sada će to ići po nekom novom zakonu, mada me ne bi iznenadilo da i dalje bude po starom zakonu. Na početku bih samo otvorio temu, ako kojim slučajem, pošto imamo rok od godinu dana za implementaciju ovih pravosudnih propisa, ako se bude desilo da neko od sudija i tužilaca recimo 1. januara 2010. godine bude imao 38 i po godina radnog staža, da li će on biti reizabran, ponovo izabran na tom konkursu ili neće? Sudeći prema praksi koja već postoji nekoliko godina, ljudi sa preko 50 godina života nisu poželjni da budu u radnom odnosu i oni su praktično ta meta za odstrel koja ima prioritet. Tako da ne isključujem ni tu mogućnost da više ovakve odluke nećemo da donosimo, ali neki neće biti izabrani i posle 37-38 godina radnog staža, pa da skrenem na vreme pažnju sudijama ili tužiocima da ne budu mnogo iznenađeni, s obzirom da su to nova rešenja, a ako u to umiksate i Boška Ristića kao člana oba organa po položaju, onda znajte kakva sudbina će da bude. Znam, demokrate beže, ne žele da se ovo pominje. Znači, to je ta situacija koja nas očekuje u 2009, a naročito u 2010. godini. Znate i sami da svi oni koji su u radnom odnosu, a imaju više od 50 godina, predstavljaju veliki balast, teret i ako nešto ne prođe tako što se ne izabere na budućem konkursu, onda verovatno u sledećoj etapi ide nešto slično, kao što su ove dve odluke o kojima se danas raspravlja. Ovo treba imati u vidu. Naravno, mora da se zna i da zakon o izmeni Zakonika o krivičnom postupku, koji je bio prethodna tačka dnevnog reda, nezavisno od svega će da stupi na snagu 30. decembra, zbog toga što u Zakoniku o krivičnom postupku datum od kad se primenjuje novi propis je 31. decembar. To je glavni razlog, ali mi nikada nećemo saznati kako je nastala potreba da se ovaj zakonik menja i to jedan jedini član, gde se rok 31. decembar pomera na 1. jul 2010. godine. To nikada nećemo saznati iz prostog razloga što najbolji zakoni koji su usvajani u ovoj skupštini bili su najbolji samo dok se ne završi glasanje. Posle godinu dana postaju zakoni koji moraju da se promene jer društvo nije sposobno za ta nova rešenja. Tako da danas imamo u pravnom prometu tri zakonika o krivičnom postupku. Ima ovaj savezni, imamo dva republička, koji se ne primenjuju. Znači, nama ne manjkaju zakoni. Mi imamo zakone za sve situacije, imamo i rezervne zakone. Imamo samo jedan problem, što sudije i tužioci ne znaju koji zakon da primene. To je taj mali problem i zbog toga imamo u praksi stvarno vrlo čudna rešenja. Bez obzira šta ja tvrdio sa ovog mesta, Vlada se potrudila da obilato dokaže moje tvrdnje. Znači, mi imamo nekih stotinak zakona koji se svake godine menjaju. Takva je situacija i sa Zakonikom o krivičnom postupku, takva je situacija i sa nekim drugim našim propisima i uvek kada se menjaju, to su evropski, najbolji, od Boga dati propisi. Pa se menjajuzato što su od drugog boga dati propisi, pa tako redom i uvek se naravno građani prevare, jer tek ovih dana saznaju nešto što je bolna istina - da svaka pobeda DS znači poraz Srbije. To je ta proporcija, to je ta srazmera. Ona je potpuno identična. Pre nekoliko dana imali smo taj čuveni Euleks. Još nismo čuli koje su tih šest tačaka koje su predložili Jeremić... Doduše, Batić reče, neka iskoristi svoj ugled kod Saveta bezbednosti. Gospodine Batiću, govornica je ovde za ozbiljne stvari. Nemojte, molim vas, pa kakav ugled ima Jeremić u UN? Ajte molim vas, pa on nema ugled ni u DS, gde da ga ima u UN? Nemojte, ovo je ozbiljno mesto, Narodna skupština, treba da se ozbiljno vrši diskusija. Kakvi ugled, Jeremića? On i Tadić upadali u NIS, sećate se ili ste zaboravili to, kao što ste one Mićunovićeve futere zaboravili u Saveznoj skupštini? Hajte, molim vas! Paljevina je bila tri zavese, je l' tako beše? On posle - ovoliki materijal, koliko se to renoviralo. Pustite to. Ne može više niko da nas prevari. Znači, plašimo se te pobede DS, jer to je onda siguran poraz Srbije, Srbije na njenoj celokupnoj teritoriji. Pre nekoliko dana smo vam pričali o Euleksu. Vi ste pozvali Euleks. Euleks je došao da završi poslednju fazu proterivanja Srba sa KiM. Džabe vi pričate nešto. Dela pokazuju, vidite i sami. Čuli ste danas vesti - kako se upada u Bošnjačku mahalu, kako se prazne sudovi. Unmik? Unmik ne postoji, ljudi - on od 8. decembra ne postoji na teritoriji KiM. Znate li koliko je stalo Amerikancima i ovima koji su instalirali to tamo do tih principa - kao nama do lanjskog snega, to je ta srazmera? Znači, vrlo je opasno kada vi pobedite. Gospodin Batić je rekao jednu veliku istinu. Rekao je jednu veliku istinu i prava je šteta što predsednik ovog odbora za pravosuđe i upravu makar nije našao za shodno da sa tri rečenice kaže - da nas uvede u ovu temu. Zašto? Jedna je situacija kada neko navrši radni vek i treba da ide u penziju, i to je prestanak sudijske funkcije i prestanak radnog odnosa po sili zakona. Druga je situacija kada odlazi na lični zahtev. Kada se na lični zahtev odlazi uvek ostaje neka mrlja - šta je to nateralo sudiju da napusti mesto sudije ili tužioca, ili zamenika tužioca, s obzirom da u ovoj struci, gospodine Batiću, svi nekako teže da budu sudije. Svako ko završi pravni fakultet ima neku svoju životnu želju, verovatno 70-80% da radi u sudu, da bude sudija, da bude tužilac, neki ljudi žele da budu advokati. Malo ko želi da radi u privredi i u banci itd, većina sebe kao pravnika vidi u sudu. Sada, s obzirom na te motive i želje kada neko na lični zahtev napušta sud, uvek se otvara pitanje - šta je to? Da li je problem statusa, da li je problem preopterećenosti, što mora predmete da nosi kući, da bi kucao čovek i da bude i daktilografkinja, i zapisničar i sve, ili je u pitanju nešto što se naziva - pritisak? Pored ova dva razloga koje sam prvo naveo, mislim da je ovaj treći najvažniji. Stvarno, sudije rade pod velikim pritiskom. Nekada davno znali su se politički predmeti i to je možda u celom sudu bio jedan predmet u desetogodišnjoj ili dvadesetogodišnjoj istoriji nekog suda, a sada se javljaju politički predmeti po nekoliko osnova. Znači, komšije se spore oko međe i jedan komšija ode u sedište stranke na vlasti i iskoristi to poznanstvo. Stranka na vlasti skoči na sudiju i taj predmet dobija političku dimenziju, iako on izvorno nije politički - komšije se spore oko neke međe, parking mesta ili bilo čega. Ali, dobija političku konotaciju iz jednog prošlog razloga što ste uspeli da građane ubedite u to da je potrebna politička podrška da bi se u sudu neki predmet rešio. Imamo izvorno političke predmete, gde se javljaju učesnici u političkom životu kao neke stranke u postupku, da li voljno ili nevoljno, da li zato što ih neko proganja ili zato što se obraćaju za neka elementarna prava, i ti predmeti dobijaju posebnu pažnju, znači oni se posebno posmatraju. Bira se naravno sudija ili se sudija pošalje na Kopaonik na nagradno putovanje, pa posle Kopaonika, kada se vrati, ukine ili ne odobri privremenu meru, iznatrapa sve i svašta u rešenju i onda očekuje, kada vi krenete sa reizbornošću, da bude ponovo izabran za sudiju, iako recimo svi u tom sudu znaju da je tanak sudija. Svi znaju da je tanak sudija i prosto se plaše da taj sudija ne napravi greške, jer odskora radi na parnicama, pre toga je radio na registraciji privrednih subjekata, ali to su naši eksperti. Dalje, imamo situaciju kada na ishod spora utiču banke, utiču neformalni centri moći, koji svoju moć crpe pre svega u finansijskoj jačini i činjenici da mogu da progledaju kroz prste da nešto finansiraju, da nešto i odbore, pa ako treba malo i pod povoljnijim uslovima da odobre neki kredit. To su te društveno-korisne i podobne stranke u postupku, da ne pričam o stečaju, da ne pričam o nekim drugim stvarima, gde se dešavaju naročito one situacije kada sudije pokazuju izuzetnu stručnost i izuzetnu podobnost. Naravno, DS će te izabrati tokom ove faze sprovođenja konkursa, kako bi od 1. januara 2010. godine napokon i pravosuđe postalo demokratsko. Demokratsko, jer pobogu ko bi drugi mogao najbolje da primenjuje demokratske propise od demokratskog pravosuđa. To je naša realnost. Moram, pošto sam i više puta sa ove govornice pokušavao da na bazi činjenica predočim šta će da se desi, da vam kažem - da ćete uspeti u jednom delu da ostvarite ovo što ste naumili, ali u onom pretežnom delu nećete uspeti. Opet ćete doći ovde da tražite promenu evropskog propisa nekim novim beloevropskim propisom. To je nama naša sudbina otkada su nam demokrate na vlasti. Naravno, građani će da zapamte ove moje reči - njihova pobeda je vaš poraz, vaš poraz na svakom koraku. Zato, manite se ćorava posla. Koga zmija peči, on se i guštera plaši, to da znate. Ako ste videli da ovaj vozač ne zna da vozi autobus pun dece, onda sačuvajte decu - prepustite autobus nekome drugome ko zna malo bolje da vozi ili sigurnije da vozi ovaj autobus zvani Republika Srbija. Jer, gde god su zagrebli, gde god su se pohvalili - prevarili su nas. Vidite i sami da je taj put ka Evropi krajnje neizvestan, ma koliko bio euforičan potpredsednik Vlade. On je euforičan zbog ličnih razloga, jer ima dobar sistem kako da zaštiti svoje lično bogatstvo i naravno da mu je funkcija potpredsednika Vlade vrlo značajna. Ima tu i drugih u Vladi koji mnogo više računaju na svoje lične interese nego na to šta ćete vi građani sutra da jedete, da li ćete sutra ići na posao. Da ne bude zabune, moram da vas obavestim na vreme - petsto preduzeća se nalazi u postupku stečaja, to je negde oko 200 hiljada građana Republike Srbije. Ovo pomeranje i ukidanje carina, ukoliko prođe u Narodnoj skupštini, a verovatno će proći, jer oni na silu guraju sve svoje zakone, ne birajući sredstva, pa čak da im neko i da kvorum, a neko i da ne uđe u Skupštinu, samo da bi to prošlo. Računajte da zbog tog čašćenja carinom, ne samo da ćemo da finansiramo Euleks, kao narod i kao država, jer je to ta razlika koja će da ide za Euleks, nego još oko 100 hiljada građana Republike Srbije će biti u situaciji da možda već od marta neće imati radno mesto. Znači, 300 hiljada građana Republike Srbije mogu da računaju da će, zahvaljujući pobedi DS, oni da izgube radna mesta. Gde će biti granice Srbije, to niko živ ne zna. Operacija Euleks - propast. Operacija EU - totalna propast. Da vas podsetim kako to visokoumno razmišljanje Borisa Tadića ide - 2000. godine Rusija i Kina su bile anatemisane kao države. Rečeno je da prethodna vlast, umesto da nas vodi prema Americi, prema Evropi, prema bogatom svetu, ta vlast vodi Srbiju ka istoku, ka napuštenim, primitivno-prostim državama, poput Rusije i Kine. Pre nekoliko dana glavna vest - Rusija je naš glavni spoljnotrgovinski partner. Da vas podsetim da je pre nekoliko meseci gospodin Tadić rekao - 60% našeg prometa sa inostranstvom je prema EU, a 5% prema Rusiji. Ako ga budete videli na nekom od sledećih plenuma DS, da li u Subotici, da li na Paliću, da li na Zlatiboru, podsetite ga, kažite da u SRS se uporno i strpljivo beleže sve njegove dalekometne misli i on je prosto postao jedna riznica kontradiktornosti, protivurečnosti, gde čovek na 15 minuta menja stav. Da ne bih oduzimao mnogo vremena - građani, svi pajsere u ruke i čuvajte radna mesta - to je rekao Boris Tadić u Subotici.
Gospodin Jojić ima reč, izvolite. Vaša poslanička grupa ima još 27 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče Narodne skupštine, bolje bi bilo da Skupština Srbije ovih dana raspravlja o standardu građana, o zapošljavanju radnika, o otvaranju fabrika, o onome što može doneti bolji život našim građanima. Dame i gospodo, kroz istoriju podela vlasti na zakonodavnu, sudsku i izvršnu poznata je u Srbiji odavno. Ono o čemu bi trebalo voditi računa u budućem periodu, to jeste učiniti sve da ne dođe do primene u praksi usvojenih zakona o pravosuđu tj. o izboru sudija, o izboru tužilaca, o Visokom savetu sudstva, o Državnom veću tužilaca i o teritorijalnoj organizaciji sudova u Srbiji. Ovih dana je bilo dosta reči o tome. U ovoj skupštini sede ljudi koji imaju pravničko i advokatsko iskustvo, i ljudi koji imaju i struku, i znanje, i iskustvo, i znaju da ovi zakoni nikada neće moći doneti dobrobit našim građanima. Nije jasno ko se usudio da brže-bolje izađe u susret EU da bi se usvojio što veći broj zakona u tekućoj godini. Nije bitno koliko se zakona donese, možete doneti pet hiljada zakona, ali je bitno da li će Srbija imati dobre zakone. Unazad 200 godina Srbija je izgrađivala pravosudni sistem i dostigla jedan solidan stepen i ona se može porediti sa drugim evropskim zemljama kontinentalnog prava kada je u pitanju organizacija i rad pravosudnih organa, ali ne u celini. Pravne pretpostavke su postojale. Međutim, subjektivne slabosti i politika pravosuđe će da dovedu na prosjački štap. Ono što je najtragičnije, tu je dr Batić, raniji ministar pravde, ugledni i stručni advokat, i drugi pravnici su tu, da mogu slobodno da potvrde ovo što ću reći, da je Narodna skupština donela zakon i tako primenjuje retroaktivnost, naročito kod izbora sudija i tužilaca. To je u suprotnosti sa Ustavom. Stalnost sudske funkcije obezbeđena je Ustavom iz 1990. godine i tu postoji kontinuitet. Diskontinuiteta nije bilo, niti ga ima. Šta je Narodna skupština učinila? Ona sada donosi zakone sa retroaktivnom snagom. Imaćemo sudije sa različitim mandatima, sudije sa mandatom koje će birati Narodna skupština na tri godine i sudije koje će sa mandatom birati Visoki savet sudstva. Tu nema pravde. Ako jedan nadležni državni organ ne bira sudija, nema pravde. Šta je sad u pitanju? U pitanju je lustracija i to gde? Prva lustracija će biti sprovedena u pravosuđu. Ko garantuje da će od 2.200-2.300 sudija svi biti ponovo izabrani? To ne garantuje ovaj set zakona o pravosuđu. To se odnosi i na tužioce. Ono što je vrlo opasno, to je da će tužilaštvo biti izvršni organ izvršne vlasti. Vlada je ta, i politička stranka ili koalicija koja je na vlasti, bez obzira koja stranka bila, ona će, po svojim merilima, svojim kriterijumima i svom izboru predlagati i birati javne tužioce i njihove zamenike. To je vrlo opasno, iako su doneti ti zakoni. Napominjem, duboko sam uveren da će se i ovde primeniti ono "vakacio legis", što znači - odložićemo njegovu primenu, pa odlažemo sada za godinu dana, a kad budemo videli da nemamo za to stvorene uslove, ni materijalne, ni tehničke, čak ni kvalifikacione, ni stručne. Onda ćemo doći u situaciju, kao i sada, uoči sledeće godine moramo tražiti drugo rešenje, a videli ste da imamo brojne zakone koji ne mogu da budu primenjeni, a trenutno je u opciji i na izboru sudijama da biraju koju će odredbu kog zakona primeniti, pogotovo kada je u pitanju Zakonik o krivičnom postupku. To je veliki problem. Kada je izbor sudija i tužilaca u pitanju, vidite šta se događa. Donet je zakon u kome Visoki savet sudstva neće biti biran u postupku i proceduri na način na koji se biraju sudije. Oni imaju privilegiju da biraju sami sebe, a kad izaberu sami sebe, onda će da slušaju predlagača, videćemo ko će to biti, i on će da predlaže svoje kandidate, pa će politička stranka doneti kod ministra pravde ili u Visoki savet sudstva spisak sa memorandumom politički stranke i reći - mi imamo predlog za ove sudije, oni bi trebalo da prođu. Ne treba da prođu i ne treba da budu birani sledeći, pa će sa toga spiska da idu oni ljudi koji su možda časno i čestito, odgovorno obavljali svoju dužnost. Kada političke stranke utiču na pravosuđe, vrlo je opasna stvar. Guramo pravosuđe u političku arenu, u arenu političkih stranaka koje su na vlasti. Kada su u pitanju tužioci isti je slučaj. Nema izbora i procedure za Državno veće tužilaca, isto kao što je to za zamenike i tužioce. Tu je problem. Tu je problem što se politika meša u pravosuđe. Kada se govori o tužilaštvu, da li je tužilaštvo nezavisno ili da li je samostalno. Dobro je rekao dr Batić, nedavno - izvinite, molim vas, nisu oni beli medvedi da budu zaštićeni i u pravosuđu. To je tačno. Nikome nije na glavi u Srbiji u pravosuđu kruna i da je on naslednik krune. Ne. Prema tome, političke partije koje su na vlasti samo narušavaju i čine lošu uslugu u ostvarivanju osnovnih građanskih i političkih prava u ovoj državi. Ne može da bude ni nezavisno tužilaštvo. Mora biti neko ko će i na tužilaštvo i na sudovima da ima neki uvid o njihovom radu. Ovako, ako se bukvalno shvati, tužilac i sudija će reći - molim vas, što vi mene pitate za rezultate rada? Što se vi mešate koju sam odluku doneo? Da li je ona dobra ili nije? Da li mi je potvrđena, ukinuta, ili preinačena? Nemojte me pitati. Ja sam samostalan. Gde to ima? U Gornjem domu lordova, u Engleskoj, pa nema ni tamo toga. Ni engleski kralj ni kraljica nikada ne mogu da određuju ko će biti taj i kakvu odluku treba da donese. Kod nas je moguće. Sve je sumnjivo. Kada god se udaljite od Ustava sve nam je sumnjivo i sve je rizično. Kod nas se uglavnom odstupa i udaljava od Ustava. To je problematično. Ustav je zakon koji ne može niko da krši. Uzmite sudske odluke i videćete kada su u pitanju progoni političkih neistomišljenika, uzmite samo iz 2003. godine, u akciji "Sablja", kada je uhapšeno 12.500 ljudi, uzmite sudske odluke, izanalizirajte, izađite pred Miloša, pred ovaj parlament, neka izađe bilo ko i neka saopšti - jeste, to je bila akcija "Sablja", koja je trebala da uvede demokratiju u našu državu. Ne, to je bilo najveće zlo. To je bila velika opasnost ugrožavanja osnovnih ljudskih sloboda i prava. Dame i gospodo, u našem pravosuđu šta još ima? To vi dobro znate. Nepotizam je u pravosuđu. Imamo takve slučajeve da čitava porodica u jednom sudu ili u jednom pravosudnom organu, u jednom gradu, caruje i vlada, uključujući tu pojedine prijatelje i "sposobne" advokate. Kada se tu "G G" preduzeće napravi, nema tu nijednog preduzeća koje može uspešnije da radi. Žena je drugostepeni sudija i predsednik veća, muž advokat, ćerka tužilac ili advokat, zet sudija ili advokat, šta imamo mi da govorimo o nekom pravosuđu u Srbiji, pa će biti nepristrasno? Nema ni govora. Šta da kažete kada imamo i takve ljude, advokat napiše danas tužbu i predaje, tačno zna koji sudija po redu treba da dobije taj predmet. On kaže - kada dolazi na red taj i taj sudija? Danas. Predajem tužbu. Odlazi kod sudije. Sudija danas prima tužbu, prvo referent zavodi tužbu u upisnik parnični, zatim dostavlja ga sudiji. Sudija istog dana zakazuje pretres, izvodi dokaze, saslušava stranke, donosi presudu i presudu proglašava pravosnažnom. U kojoj to državi ima? Imam takvu presudu, dame i gospodo. U pravosuđu čestiti ljudi moraju da ostanu i oni moraju da rade. Način na koji treba sada da se obračuna aktuelna vlast sa sudijama i tužiocima je naopak. Zašto? Prvo treba iz pravosuđa korumpirane ljude udaljiti. Kažem vam da u svakom pravosudnom organu među sobom se znaju ko je taj koji je sklon određenim nepravilnostima i kršenju zakona. Znaju se međusobno. Najbolji bi izbor sudija, mada bi tu trebalo voditi računa, kod predsednika sudova naročito, da potekne inicijativa tajnim glasanjem, ali tajnim glasanjem iz pravosudnog organa u kome treba da se bira predsednik suda. Potom da ide na više instance. Gospodin Batić se suočio koliko puta sa tim problemom. Ne možete politiku, pre svega, da udaljite iz pravosuđa. Prema tome, kada govorimo o pravosuđu, pravosuđe je jedan stub države, jer možete imati lošu policiju, možete imati lošu prosvetu ili druge institucije i resore, ali ako imate loše pravosuđe i ako se udalji sudija ili bilo ko od Ustava, tu je stvar rizična i vrlo opasna po osnovna ljudska prava i njihove slobode. Drugo, videćete sada da će biti takvih slučajeva, onih kojima je ukidana presuda u 40 i 50% slučajeva, sada će ti da prođu. Zašto? Zato što su možda članovi neke političke stranke. Oni će biti izabrani. Kada je u pitanju izbor predsednika sudova, izbor predsednika sudova po meni treba da se vrši sake četiri godine, jer ljudi se zamore, umore se kao predsednici sudova. Zato ih treba menjati svake četiri godine i birati. Zato treba sada da usledi i izbor novih predsednika sudova. Novu krv ubacimo u pravosuđe i neka rukovode pravosudnim organima. Neće se desiti da u Beogradu sudovi rade od 7.30 do 15.00 časova, a da negde rade pola radnog vremena, to znači da rade kad oni hoće. Rade od 9.00 do 13.00 i kada građanin dođe da ostvari neko pravo, ne može. Bezbroj puta sam se uverio. Ima tu i advokata koji su svakodnevno bili i jesu u sudovima i vide kakva je situacija. U Beogradu možeš da overiš izjavu do pola četiri. U nekom drugom gradu možete samo do jedan. Kaže referent, birokrata - nema, mi smo radili do jedan, više ne primamo stranke. Ne može tako. Mora biti reda i može biti reda. Najodgovorniji za stanje u pravosuđu jeste predsednik suda. Kada su u pitanju sudije on je najodgovorniji. On mora da zna šta mu radi pisarnica, i parnična, vanparnična i krivična. On mora da zna šta mu radi gruntovnica. On mora da zna kada mu je koji predmet u sud pristigao. On mora da zna koji sudija koje procesne radnje je preduzeo i kada, kada je primio predmet, kada je završio predmet, kada je zaključio raspravu ili pretres, kada je izradio presudu. U praksi sam imao, verujem da će gospodin Batić to potvrditi, da posle godinu ili dve, rekao sam prošli put u Požarevcu sam našao da posle tri godine se piše presuda. Ne može tako, gospodo. U pravosuđu treba da ostanu ovi ljudi koji rade časno i pošteno, ali sve ono za šta se smatra da nije ažurno, nije stručno u pravosuđu, ti ljudi neka biraju drugo zanimanje. Većina u pravosuđu su časni i pošteni ljudi. Njima moramo da damo podršku. Moramo da se borimo da oni budu u pravosuđu, da budu izabrani i da ostanu. O reizboru ne treba govoriti. Čist reizbor. Mada, govorim ponovo, Ustav garantuje da nema reizbornosti. Nema diskontinuiteta. Ovim zakonom se to uvodi. To je ono što je opasno i SRS ima rešenja za to. Ima rešenja da se unapredi pravosuđe u Republici Srbiji. SRS će podržati svakog nosioca pravosudne funkcije koji časno i pošteno, nepristrasno i nezavisno donosi sudske odluke, iza kojih on stoji i koji se ne obruka, i koji neće naneti štetu građanima. Imate ovakav slučaj, ako se vodi sudski spor za naknadu štete ili isplatu po Zakonu o obligacionim odnosima, neko je nekome bio dužan recimo sada 500 hiljada dinara, započeo je parnicu pre deset godina, računao je da nije u obavezi da je izmiri. Posle deset godina zaključuje se rasprava i donosi se presuda posle godinu dana. Sada vidite u kakvoj je situaciji taj građanin koji mora da plati i glavnicu i kamatu, koja nekada pređe i deset puta više od glavnice. Ko je kriv? Pravosuđe. Drugo, kada je u pitanju disciplinska odgovornost, ona mora da bude kao institut i kod nas. Govorio sam, u Nemačkoj je to obavezna primena ipostoji disciplinski postupak sudija, naročito za nestručno vršenje određenih sudskih funkcija. Ne možete vi dozvoliti da sudija ne radi, da krši zakone i da tu ostane. Ta disciplinska odgovornost ide u prilog čak i nosiocu pravosudne funkcije. On mora da računa da ga čeka ovaj na krivini, predsednik suda, koji mora pokrenuti postupak, ili drugi nadležni organ, da će biti razrešen ukoliko prekrši zakon, ukoliko nestručno obavlja poslove, ukoliko neblagovremeno izrađuje odluke, zbog čega građani trpe štetu. Sada da dođemo do još jedne važne činjenice. Evo pitanje, nije tu ministar pravde, postaviću pitanje i tražim odgovor, ako mi dozvolite, gospođo predsedniče. Koliko je država Srbija unazad četiri godine platila naknade štete građanima zbog nezakonitih sudskih odluka? Za četiri godine, koliko je država Srbija platila štetu građanima zbog toga što su pretrpeli štetu nezakonitim odlukama državnih organa, to jest, pre svega sudova? Ogromna je to cifra. Mnogi se sada pitaju, pa zašto bi trebalo da odgovaram za naknadu štete ako sam doneo pogrešnu odluku i pogrešnu presudu, a kojom sam naneo štetu nekom građaninu. Ne, ima da odgovaram zato što nisam vodio računa dok sam vodio postupak i doneo odluku pravilnu, i taj građanin ne sme da pretrpi štetu. To vam je u zemljama anglosaksonskog prava, a ujedno i kontinentalnog. Zato radikali poručuju sudijama poštenim i tužiocima, radite svoj posao kao časni i pošteni ljudi, oni koji su korumpirani, sami morate da ih predlažete da budu uklonjeni, neka traže drugo zanimanje, a vama SRS garantuje nezavisnost i postojanje, i tradicionalno da budete dobre sudije, unazad 200 godina imate na šta da se oslonite i mi kao srpski radikali želimo da imamo dobro pravosuđe u Srbiji.
Zahvaljujem. Gospodin Nikola Žutić, po Poslovniku, a onda gospodin Batić, po Poslovniku.
Poštovani poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Danas sam dobio svečani broj ''Bunjevačkih novina'', to je božićni broj. Inače, novine izlaze četiri godine. Bunjevci kažu: "Sritan Božić i mlado lito". Jutros su svi predstavnici uglavnom nacionalnih zajednica uputili čestitke građanima koji slave Božić po Gregorijanskom kalendaru, međutim, niko nije uputio čestitke ispred nekadašnje velike zajednice Bunjevaca i Šokaca. Nažalost, ta zajednica nema nijednog svog poslanika u parlamentu. Da podsetim, u vreme ujedinjenja 1918. godine bilo je preko 80 hiljada Bunjevaca u Banatu, Bačkoj i Baranji. Oni su 25. novembra 1918. godine plebiscitarno podržali sjedinjenje Banata, Bačke i Baranje sa Srbijom na Velikoj skupštini Srba, Bunjevaca i ostalih Slavena. Dakle, pored Srba, jedino su se Bunjevci pominjali kao značajna nacionalna skupina. U prvoj skupštini Kraljevstva Srba, Hrvata i Slovenaca, u Privremenom narodnom predstavništvu, oni su imali četiri poslanika, rimokatoličkog svećenika Blaška Rajića, Marina Matića, svećenika Ivana Ivetovića i Stipana Vojnića-Tunića. Bunjevačko-šokačka stranka, kada je osnovana 1919. godine, na izborima za Konstituantu osvojila je 13 poslaničkih mandata sa Hrvatskom pučkom strankom. Međutim, komunističkim nasiljem 1945. godine zabranjeno je pominjanje bunjevačkog imena jer su se Bunjevci morali zvati jednostavno Hrvatima. Međutim, Miloševićev režim 1991. godine ipak je dozvolio pominjanje bunjevačkog imena, pa su se oni počeli nacionalno opredeljivati kao Bunjevci, umjesto hrvatskog opredeljenja. Poslednjih godina Bunjevci su dobili status nacionalne zajednice i slobodnije nacionalno djeluju. Danas ih ima oko 20 hiljada, ostali još uvijek nose hrvatsko nacionalno ime. Pitam, na kraju, ministra za zaštitu nacionalnih manjina - da li se u dovoljnoj mjeri štiti nacionalni opstanak Bunjevaca u Srbiji? Da li država finansijski pomaže nacionalni i kulturni razvoj bunjevačke manjine? Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, zaključujem jedinstven pretres. Pošto smo obavili pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima odluka. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O IZMENAMA I DOPUNAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Poštovani narodni poslanici, primili ste predloge odluka koje su podnele poslaničke grupe Za evropsku Srbiju, broj 02-2978/08, od 19. novembra 2008. godine i broj 02-3582/08 od 19. decembra 2008. godine, Srpske radikalne stranke, broj 02-3190/08 od 27. novembra 2008. godine, G17 plus, broj 02-3202/08 od 28. novembra 2008. godine, Liberalno demokratska partija, broj 02-3573/08 od 18. decembra 2008. godine i broj 02-3574/08 od 18. decembra 2008. godine. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničkih grupa. Da li ima zainteresovanih za učešće u ovoj raspravi? (Nema.) Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstven pretres koga očigledno nema. Zaključujem jedinstven pretres o predlozima koje sam iznela. Pošto smo završili rad i po ovoj tački, u danu za glasanje odlučivaćemo o predlozima i ovih odluka. Dozvolite da svim građanima koji slave Božić po Gregorijanskom kalendaru, u vaše i svoje ime, čestitam praznik, da poželim da ga sa najdražima proslave sa radošću i da vas obavestim da smo na sastanku šefovi poslaničkih grupa i ja dogovorili da sutra zbog toga nećemo raditi. Rad nastavljamo u petak u 10.00 časova. Zahvaljujem na saradnji.