Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Četvrtu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 118 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 140 narodnih poslanika i da imamo uslove za nastavak rada. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi da zatraži obaveštenje i objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. Pitanje za predsednicu Narodne skupštine, koleginicu Maju Gojković. Shodno članu 287. stav 4, molim predsednicu da odgovore dostavi u pisanoj formi u roku od 15 dana i da se uzdrži od bilo kakvih usmenih objašnjenja. Zašto još uvek nismo dobili odgovor od predsednice Skupštine na pitanje – kada će biti donet konačan raspored sedenja u sali, a koje smo postavili još 18. oktobra? Zašto je probila rok i prekršila Poslovnik? Zašto se boji, da četvrta po snazi poslanička grupa u parlamentu, sedi u prvom redu?
Malo glasnije, ne čujem vas.
Kada će biti donet godišnji program rada Narodne skupštine, kako to propisuje član 28. stav 1. Poslovnika? Već više od pet meseci radimo potpuno stihijski. Zašto narodni poslanicima još uvek nije dostavljen Predlog zakona o budžetu Republike Srbije, kada član 171. Poslovnika propisuje da se to mora desiti u zakonom propisanom roku, tj. pre 1. novembra? Danas je 15. novembar. Da li je predsednica Skupštine već kontaktirala izvršnu vlast koja je obavezna da nam dostavi predlog budžeta, i ako jeste da li je dobila bilo kakvo obrazloženje za ovo kašnjenje i koje? Ako nije, zašto nije? Zašto predsednica Skupštine uporno insistira da replike i ukazivanje na povredu Poslovnika nisu dozvoljene dok neko priča o povredi Poslovnika ili nakon što ona govori ili nakon poslaničkih pitanja? Gde to piše u Poslovniku? Zašto predsednica Skupštine neosnovanim ukidanjem replika i javljanjima po povredi Poslovnika tokom gostovanja premijera u Skupštini dozvolila premijeru da priča bez bilo kakvog vremenskog ograničenja i to mimo dnevnog reda, iznoseći neistine i vređajući poslanike koji nisu imali mogućnosti da se od tih uvreda odbrane? Zašto se pozvala na član 216. Poslovnika kad se on ne odnosi na pitanja Vladi? Ako misli da se član 216. odnosi, zašto onda nije primenila i član 214. koji ograničava odgovore na pet minuta? Zašto je predsednica Skupštine u više navrata tvrdila da joj članovi naše poslaničke grupe upućuju uvrede i pretnje kada to jednostavno nije istina. Takođe, zašto je predsednica Skupštine tvrdila da joj je kolega Radulović pretio i rekao – videćete vi, kada to jednostavno nije tačno. Kada će se predsednica Skupštine izviniti kolegi Raduloviću i članovima naše poslaničke grupe zbog ovih grubih i netačnih tvrdnji? Zašto je kolegi Martinoviću dozvoljeno da dosledno i sistematski, neometano krši Poslovnik? Zašto mu predsednica Skupštine ne isključuje mikrofon ili izrekne zvaničnu opomenu ili meru oduzimanja reči ili udaljavanja sa sednice čim izusti prvu uvredu ili postane jasno da je zloupotrebio javljanje po Poslovniku ili da priča mimo teme dnevnog reda? Na kraju, još jednom podsećam predsednicu Skupštine, da odgovore očekujem u pisanoj formi i molim da nipošto ne odgovara usmeno, kako bismo izbegli bilo kakvu mogućnost zloupotrebe pozicije moći na koje se kao predsedavajuća trenutno nalazi. Hvala.
Juče sam dobila vaše pitanje oko rasporeda sedenja i upućujem vas na generalnog sekretara pošto to nije u okviru moje nadležnosti, pa ćete razgovarati sa generalnim sekretarom oko toga, a sve ostalo ću vam odgovoriti, koliko mogu, pošto ste dosta dali vaše viđenje stvari. Ono što jeste u skladu sa Poslovnikom odgovoriću, ono što je vaše mišljenje, na to ne mogu da odgovorim svojim mišljenjem, nigde nas ne bi vodilo. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, pomaže Bog svima. Želeo bih, pre svega dva pitanja za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Prvo pitanje je, kada će biti zakazane posebne sednice, na aktuelne teme, prva tema je, bezbednosna i ekonomska socijalna situacija u Srbiji u vezi sa migranskom krizom, i druga tema je, međunarodni pritisci na državne organe Republike Srbije u vezi sa pregovorima i situacijom na KiM. Obe sednice na aktuelnu temu, poslanička grupa Dveri predložila je još 6. oktobra 2016. godine, a po članu 9. Poslovnika Narodne skupštine, predsednik Narodne skupštine na predlog poslaničke grupe najmanje jedanput u toku meseca određuje dan kada će pojedini ministri u Vladi odgovarati na poslanička pitanja u vezi sa nekom aktuelnom temom. Mi na žalost, u mesecu oktobru nismo imali nijednu sednicu na aktuelnu temu i time je prekršen Poslovnik, pa nas interesuje kada će ove dve teme koje je poslanička grupa Dveri kandidovala doći na dnevni red, pa smatramo da su više nego aktuelne i dalje. Drugo pitanje, je za predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića i tiče se uloge šefa misije EU u Srbiji Majkla Devenporta u Vladi Republike Srbije. Dakle, da li je Majkl Devenport član Vlade Republike Srbije, po kom osnovu prisustvuje sednicama Vlade Republike Srbije i da li recimo, ambasador Republike Srbije u Velikoj Britaniji može da prisustvuje sednicama Vlade u bilo kojoj drugoj državi i da li je to diplomatska praksa da sednicama Vlade prisustvuju strane diplomate? To je za nas od izuzetnog značaja, u vezi sa sledećim pitanjem koje postavljamo, a tiče se, pored predsednika Vlade Aleksandra Vučića, postavljamo ga i ministru Rasimu LJajiću i ministru Ivici Dačiću, a to je - dokle su stigli pregovori o saradnji sa Evroazijskim ekonomskim savezom? Jer, dobro znamo da imamo poziv predsednika Rusije Vladimira Putina da iskoristimo dodatno sve povoljnosti koje nam daje ogromno rusko i sada evroazijsko tržište. Postavljamo pitanje - zašto te povoljnosti ne koristimo? Dakle, dokle su stigli ti pregovori, kakva je naša pregovaračka pozicija u tome pravcu, jer nas ta pregovaračka pozicija mnogo više interesuje nego ova pregovaračka pozicija u vezi sa EU, koja nam ne nudi takve vrste pogodnosti? Zato želimo da dobijemo informaciju u kom smislu i dokle su stigli razgovori o povećanju obima ekonomske saradnje sa Evroazijskim ekonomskim savezom? Ono što takođe želim da pitam predsednika Vlade Srbije jeste upravo ovaj spoljno-politički kontekst u kome se danas nalazimo, kada je EU jednostavno jedna prevaziđena ideja, kada EU više nije moderna, ni aktuelna u samoj EU i kada širom evropskih zemalja pobeđuju političke opcije koje su veoma kritične prema EU i ovakvom briselskom konceptu nametanja svega iz EU evropskim narodima. To je posebno aktuelno posle najnovijih predsedničkih izbornih rezultata i u Moldaviji i u Bugarskoj, pa zašto da ne i u SAD, gde vidimo da pobeđuju kandidati koji žele saradnju sa Rusijom i gde smo mi sada u celoj toj priči. Dakle, gde mi, koji dalje idemo tim evrofanatičnim putem u EU po svaku cenu idemo? Dakle, da li se nastavlja taj put Srbije u EU po svaku cenu, ili ćemo konačno preispitati taj pogubni put? Tu podsećam i to želim da postavim pitanje da se pozovem na obećanje predsednika Vlade Republike Srbije Aleksandra Vučića, da ćemo ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije na plenumu imati posebnu sednicu na aktuelnu temu - kojim putem Srbija dalje treba da ide, da li treba zaustaviti poguban put Srbije u EU i okrenuti se geopolitičkim alternativama? Dakle, to je još jedno od niza obećanja predsednika Vlade Aleksandra Vučića koje nije ispunjeno i zanima me, odnosno postavljam mu pitanje - kada će ta tačka doći na dnevni red Narodne skupštine Republike Srbije? Jer, za poslaničku grupu Dveri je od izuzetnog prioritetnog interesa da se konačno ovde, u Narodnoj skupštini Republike Srbije problematizuje tema EU, kao jednog pogubnog koncepta kojim mi pogrešno i sa katastrofalnim posledicama idemo već punih 16 godina, a postavlja se pitanje koliko će još taj put trajati i kakve ćemo sve ucene i pritiske na tom putu imati, a da nikada nećemo ući u EU i da će se ona raspasti pre nego što mi u nju uđemo. Hvala.
Hvala. Na prvo pitanje ne znam odgovor, pokušavam da uskladim obaveze sa članovima Vlade, tako da ne znam da vam odgovorim na to pitanje. To je najiskrenije. Čim budem znala odgovor, ja ću vam ga dati. Znači, neću da izmišljam ovde nekakve odgovore. Za ostalo, uputili ste drugima pitanje. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, postavljam pitanje ministru pravde, ministru unutrašnjih poslova i Vladi Republike Srbije. Naime, u protekloj nedelji mogli smo da vidimo izveštaj Evropske komisije koji se dosta kritički osvrnuo na pojedine segmente našeg društva i tu pre svega mislim na slobodu javnog izražavanja, mišljenja, slobodu medija u Srbiji. To je nešto što se nastavlja iz godine u godinu u svim izveštajima, kao nešto gde nema nikakvog napretka. Dakle, nema slobode medija u Srbiji. Drugo, što je jako važno, a to je da se suočavamo sa trendom porasta kriminala i korupcije, dakle, da nema rezultata u borbi protiv kriminala i korupcije koja je najavljivana od strane mandatara, odnosno sadašnjeg premijera, tadašnjeg mandatara još 2014. godine. Ali, zato, takođe jedna oblast koja je vezana za to jeste vladavina prava koja polako posustaje pred vladavinom političke moći. Dakle, nepostojanje vladavine prava, već se politički utiče na rad policije, utiče na rad tužilaštva, utiče na rad sudova. Ne treba nama Evropska komisija da govori o tome, mi to vidimo i sami. Dakle, to je samo povod da možemo da se pogledamo u ogledalo i suočimo sa realnošću sa kojom se u Srbiji suočavaju, pre svega građani koji ovde žive. Dakle, s jedne strane imamo porast kriminala i korupcije i ti ljudi nastavljaju to da rade u Srbiji, a sa druge strane imamo neverovatnu lakoću lišavanja ljudi i stavljanja u pritvor bez dovoljno pravnog osnova i valjanih dokaza i to već ta sloboda pojedinca koja je ustavno zagarantovana postaje jedan veliki problem jer se nedopustivo lako oduzima. Imate stotine takvih primera u prethodne četiri godine. Na kraju tih postupaka epilog je da se iz budžeta iz džepova građana Srbije plaćaju enormne odštete koje u ovom trenutku iznose desetine i stotine miliona dinara zbog toga što neko nije želeo da odradi svoj posao kako treba ili je tendenciozno zbog kratkoročne političke koristi nekog bez dokaza uhapsio ili pokrenuo istragu. Jedan od najskorijih i najsvežijih primera koji je imao epilog pre dve nedelje je iz Niša. Pre tri godine dugogodišnji gradski funkcioner Branislav Jovanović je uhapšen uz najave u medijima, naslovne strane, uz rotacije žandarmerije, pretresanje stana koje je trajalo satima, sa optužbom da je oštetio budžet grada Niša. Čovek je sa svojom porodicom razvlačen po medijima, da bi evo dve nedelje taj proces bio obustavljen ne samo zato što ne postoje dokazi, već zato što je utvrđeno da nije napravljena šteta, već korist za budžet. E, sad se postavlja pitanje ko će odgovarati zato što je trošio resurse države, građana Republike Srbije za jedan ovakav politički montiran proces? Da se to ne bi dešavalo, postavljam pitanje ministru pravde i ministru unutrašnjih poslova – šta će preduzeti po tom pitanju konkretno? Šta su konkretno Ministarstvo pravde i nadležne institucije do sada uradile povodom veoma učestale pojave nezakonitih pritvora i kršenja pretpostavke nevinosti, koja se uglavnom sprovodi kroz režimske tabloide i medije? Dalje, da li je ikada utvrđen učinilac koji je odgovoran za curenje informacija iz institucija Ministarstva pravde ili Ministarstva unutrašnjih poslova prema medijima koji, pored toga što ometaju istrage, oni i krše pretpostavku nevinosti onih ljudi protiv kojih su ti procesi pokrenuti? Kao treće pitanje je – koliko zapravo Srbiju koštaju oslobađajuće presude i hoće li neko iz tog lanca odgovornosti odgovarati svojim novcem, svojom imovinom i svojim ugledom zato što svoj posao nije obavljao profesionalno ili zato što je pod uticajem politike radio nešto protiv i mimo svojih ovlašćenja, mimo etike i mimo Ustava?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, najpre imam pitanje koje sam postavljao i u prošlom sazivu ovog parlamenta, a upućeno je ministrima za rad, boračka i socijalna pitanja, poljoprivrede, i ministru zdravlja, a vezano je za iznos obaveznog socijalnog i zdravstvenog osiguranja za nosioce registrovanih poljoprivrednih gazdinstava u Srbiji. To je veliki problem koji, nažalost, nije rešen. I prilika je da sada kada se radi priprema budžeta za 2017. godinu, da se taj problem reši. Evo o čemu se radi. Obavezno zdravstveno osiguranje iznosi 90.000 dinara na godišnjem nivou za svakog nosioca registrovanog gazdinstva, bez obzira da li ono gazdinstvo ima 50 ari, odnosno pola hektara ili je velikoposednik, da ima preko 50 hektara, a ima ih koji imaju i mnogo, mnogo više. I sami vidite iz ovog mog izlaganja da je to stvarno duboko nepravedno. To bi bilo identično kao neko ko ima platu 100.000 dinara i neko ko ima minimalac od 21.000 da uplaćuje isto u penzijsko i zdravstveno osiguranje. Zbog toga molim da se što pre formira nekakva ili radna grupa između ova tri resorna ministarstva, da bi se ovaj problem što pre rešio i da se u 2017. godini ne ponavlja ista priča iz prethodnih godina. Moje drugo pitanje upućeno je ministru zdravlja gospodinu Lončaru, iako je prošlo 15 dana, još uvek nisam dobio taj čuveni zapisnik o kontroli u zdravstvenom centru u Aranđelovcu i molio bih stvarno ministra da mi se to što pre dostavi. S druge strane, imam i dodatno pitanje za njega, vezano je za zamenu zdravstvenih knjižica. Taj proces, koji se trenutno dešava u Srbiji, stare zdravstvene knjižice se menjaju, krajnji rok je kraj decembra meseca ove tekuće godine da se taj proces završi, ali mi smo svedoci po Srbiji, evo, mi u Šumadiji, ispred naših filijala zdravstvenog osiguranja, da su ogromni redovi, da ljudi čekaju na ovoj zimi. Taj proces bi morao da se ubrza. Naravno, ministarstvo je uvelo prijavu preko tzv. E uprave. To je značajno ubrzalo stvari, jedan broj ljudi se i na taj način prijavio. Međutim, evidentno je, naročito u brdsko-planinskim predelima Srbije, u opštinama koje su pretežno seoske, da značajan broj građana nema pristup internetu i ne može ni na jedan način, da kažem, elektronski da se prijavi kako bi mu poštari na kućnu adresu doneli novu zdravstvenu knjižicu. Pre svega, molim ministra i ministarstvo da se napravi jedna, ako mogu tako da nazovem, radna grupa ili akcioni tim između ministarstava, između lokalnih filijala fonda, odnosno centra za socijalni rad lokalnih samouprava i da se omogući domaćinstvima koja su staračka i gde ne mogu da dođu do filijala fonda zdravstvenog osiguranja da im se prijava odnese na kućnu adresu i da onda oni mogu, kasnije, tu zdravstvenu knjižicu da dobiju, jer njima fizički nema ko da donese. Mi to sada u lokalnim samoupravama radimo uz pomoć mesnih zajednica, nekada radimo i uz pomoć tzv. gerentodomaćica koje su angažovane preko lokalnih samouprava, ali je sve to sporadično. Ovde mora na jedan adekvatan način da se ovaj problem reši i to može samo uz jasnu koordinaciju centra za socijalni rad, gde su osnivači lokalne samouprave, i resorno ministarstvo da bi svi ovaj posao završili kako do kraja godine, odnosno u prvom kvartalu naredne godine. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo pitanje bih uputio ministru Vulinu. Naime, radi se o problemu za koji svi znamo da postoji, a koji se ne rešava, a što nije ni normalno, ni ljudski. Svi znamo da radnici „Zastava impro“ u Kragujevcu štrajkuju više od 30 dana glađu, 132 ljudi, 75% njih su invalidi. Niko ne rešava problem. Posla imaju na pretek, ugovoreni poslovi su za šest meseci unapred, rade u tri smene, subotom, nedeljom, ne postavlja se pitanje tog rada, ali se postavlja pitanje statusa firme. Nije normalno da ne reaguje ministarstvo, a ne reaguje. Nije dovoljno da se tamo pojavi državni sekretar i da problem i dalje bude problem. Nije normalno da se u to ne uključi lokalna samouprava i valjda bi bilo normalno da se tu pojavi ministar Vulin i da taj problem reši. Dakle, to jeste toliko ozbiljno da nas zabrinjava, pa pitam – kada će se rešiti problem statusa firme koja treba da bude verovatno državna firma, i onda su svi problemi rešeni, posebno, ponavljam, ako smo svesni toga da posla ima na pretek? Drugo pitanje je opet pitanje koje je važno za sve gradove, a ja bih se opet koncentrisao na Kragujevac. Radi se o kasarni „Radomir Putnik“. To su još Obrenovići uradili, izgradili. U centru grada je jedno ostrvo koje svi obilazimo od 9,5 ha. Razrušen prostor, nikoga nema, urbanizam rešen. Dakle, tu sutra treba da bude veliko pozorište, centralna pijaca, velika garaža, stambeni prostor, jedan kulturno-istorijski sadržaj koji tu treba da se desi zajedno sa Miloševim vencem, jednostavno je ostao nepokriven, nerešen. Dakle, pitam – kada će se razrešiti problem koji pokušavamo da rešavamo godinama unazad? Ništa tu nije sporno, čini mi se, potpuno isto kao što je rešena kasarna „4. juli“ u Beogradu. Više porodica u Kragujevcu nema stanove, to su vojna lica. Vrlo prosto, grad može da izgradi to, postoji način, ali je pitanje kada će se to razrešiti. Mislim da tu treba, osim ministra vojske, da se pozabavi još neko tim problemom. Treći problem je onaj problem koji je izuzetno važan, a koji posebno mi naglašavamo iz naše poslaničke grupe. Činjenica je da se razvlašćuju lokalne samouprave. To je toliko očigledno da ne treba valjda potencirati. Pored toga se vidi, a i svedoci smo toga ovih dana koliko se uskraćuju sredstva lokalnim samoupravama, a u isto vreme država se ponaša maćehinski prema lokalnim samoupravama. Naime, postoje dugovi države prema lokalnim samoupravama, i to je verovatno svuda tako. Konkretan primer je primer Kragujevca. Namenska duguje gradu, odnosno budžet Republike na ime neplaćenih doprinosa za lične dohotke, možete vi da se smejete, ali to je činjenica, to je stvar koja je dokazana, zapisana, upisana i potvrđena, 2,5 milijardi dinara. Dakle, da ponovim, da ne bude da se nismo razumeli, 2,5 milijarde dinara, a u isto vreme se priča o nekim dugovima grada, pa kako ne može to da funkcioniše, pa kako je budžet u krizi, a sad je u krizi zato što je neko ostavio neke dugove. Dakle, samo je ovo dovoljno da nemate više nikakvih dugova kao grad. To možete i kompenzacijom. Dakle, grad duguje Elektroprivredi, izvrši se kompenzacija, grad duguje Srbijagasu, državno preduzeće, izvrši se kompenzacija. Mislim da je toliko ozbiljan problem da treba ozbiljno da ga shvatimo, pa je moje pitanje – kada će to da se razreši jednom na način kako to mora da se rešava, da ne postoje gradovi za koje je država maćeha i gradovi za koje je država prava majka, što je dakle činjenica? Pitanje je čini mi se umesno, pa vas molim da ga shvatite na pravi način.
Pre nego što nastavimo sa radom, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim studente Politikološkog odeljenja Fakulteta političkih nauka Univerziteta u Beogradu koji prate ovaj deo sednice sa galerije. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta.
Poštovana predsednice, uvaženi narodni poslanici, postavio bih nekoliko pitanja Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Naime, navedeno ministarstvo je leta 2014. godine pripremilo Nacrt zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica. Krajem 2014. godine bilo je održano nekoliko javnih rasprava i kroz te javne rasprave smo uočili da postoje određeni nedostaci u samom Nacrtu zakona. Podsećam da u Srbiji ima negde oko 400.000 boraca, od toga oko 50.000 pripadnika vojske i policije bivše Republike Srpske Krajine. Ključna zamerka, pre svega, Krajišnika, krajiških boraca jeste da tim nacrtom zakona nije predviđeno pravo na priznanje ratnog staža u dvostrukom trajanju posle 27. aprila 1992. godine, dakle kada je osnovana Savezna Republika Jugoslavija. To je veliki problem, jer se Krajišnici zbog ovakvog nacrta zakona osećaju diskriminisano, uvređeno, povređeno, jer smatraju da su se časno borili za svoja ognjišta i za SFRJ, Saveznu Republike Jugoslaviju i Republiku Srbiju. Drugi problem jeste što tim nacrtom zakona preti opasnost da invalidi, krajiški invalidi, porodice krajiških palih boraca izgube pravo na porodičnu i ličnu invalidninu ako su stradali posle 27. aprila 1992. godine. Takođe, ministarstvo je počelo na nezakonit način da primenjuje već ovaj nacrt zakona i svim onim invalidima i porodicama palih boraca koje borave tri meseca duže izvan Srbije se ukida pravo na porodičnu i ličnu invalidninu. Takođe, ukinuto je i pravo ličnu invalidninu za 170 civilnih invalida rata sa područja Krajine. Mislimo da to nisu dobre stvari i da bi trebalo nadležno ministarstvo u narednom periodu da popravi ovaj nacrt zakona pre ulaska u skupštinsku proceduru. Zbog toga postavljam nekoliko pitanja. Prvo pitanje jeste - zbog čega Ministarstvo rada, zapošljavanja, boračkih i socijalnih pitanja uporno odbija da u nacrt zakona stavi odredbu da sa svim pripadnicima Vojske i policije RSK prizna ratni staž u dvostrukom trajanju u periodu od 1991. do 1995. godine Drugo - zbog čega se porodicama palih boraca, invalidima ukida pravo na ličnu i porodičnu invalidninu ako borave više od tri meseca izvan Srbije? Pravo na porodičnu, ličnu invalidninu je stečeno pravo i ono ne sme biti ukidano. Treće pitanje - zbog čega je civilnim invalidima rata sa područja Krajine ukinuto pravo na ličnu invalidninu? Četvrto pitanje jeste - kada će konačno Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja da pošalje nacrt zakona na Vladu i kada će predlog zakona doći u Skupštinsku proceduru? Mislimo da je krajnje vreme da se na jedan sistemski način reguliše pitanje 400.000 boraca u Srbiji, a posebno oko 50.000 Krajišnika, odnosno pripadnika Vojske i policije Republike Srpske Krajine. Mislim da je to važna stvar da je to civilizacijski i moralni i nacionalni dug države Srbije prema najvećim žrtvama rata na prostoru bivše Jugoslavije, a to su Srbi stradali na području sadašnje Hrvatske i Federacije BiH. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se. Uvažena predsednice Skupštine, ja bih postavio nekoliko pitanja Ministarstvu zdravlja, konkretno - da li će se u narednom periodu dati mogućnost lokalnim samoupravama kao što je recimo Svrljig i opštinama na jugoistoku Srbije, da se tamo obezbede nova radna mesta za doktore i za medicinske sestre? Razlog toga jeste zato što taj deo jugoistočne Srbije, na primer u opštini Svrljig, su opštine koje su veoma demografski ugrožene, koje imaju veliki broj starijih ljudi, to su brdsko-planinska područja gde, recimo, na primer opština iz koje ja dolazim, to je opština Svrljig, ima blizu 500 kvadratnih kilometara, imamo 21 doktora, a sela su nam veoma stara gde je u toku prošle godine bilo preko 360.000 usluga zdravstvenih prema tim ljudima. Prema tome, ja bih pitao nadležno ministarstvo i ministra - da li će za period koji dolazi da se prime radnici, odnosno doktori za jugoistok Srbije sa akcentom kao opština što je Svrljig, Bela Palanka, Knjaževac i ostale opštine, baš zbog toga da bismo obezbedili našim starijim građanima da mogu da imaju usluge da se leče, jer smo svedoci da se ti ljudi nalaze u brdima naših opština, da njihova deca su otišla od njih, da veliki broj njihove dece i slabo misli na njih. Ja bih postavio to pitanje i voleo bih da se što veći broj ljudi obezbedi, odnosno doktora da se primi u tim opštinama da možemo da obezbedimo normalan život tim ljudima, a posebno govorim o brdsko-planinskim područjima, o selima gde ima veoma mali broj ljudi i tim ljudima moramo obezbediti osnovne zdravstvene usluge. Napominjem i to da veliki broj opština, kao što je opština Svrljig ima za sada i ambulante u kojima već dolaze doktori ali ide i najava da će tamo te ambulante da se ugase baš zbog toga što nema dovoljan broj ljudi na tim teritorijama. Ja mislim da bi bilo potrebno da se u tim opštinama kao što su opštine jugoistočne Srbije, da se obezbedi još doktora, jer nije u redu da jedna opština koja ima 500 kvadratnih kilometara ima 21 doktora, a neki gradovi, neka veća mesta koja su bliža Beogradu i sam Beograd upošljavaju i za jedan kvart nekoliko doktora za period koji, ja znam unazad možda nekoliko godina. Mislim da je to vrlo bitno baš zbog života svih tih ljudi koji ostaju u tim opštinama. I postavio bih još jedno pitanje ministarki bez portfelja, prof. Slavici Đukić Dejanović, vezano za aktivnosti naše Vlade, odnosno njenog ministarstva za stimulaciju rađanja i opstanka života svih u opštinama jugoistočne Srbije a normalno i u svim delovima Srbije. Svedoci smo kako su te naše opštine veoma stare, kako u nekim selima unazad 15 godina nije rođeno nijedno dete, a u razgovoru sa ministarkom videli smo tj. ja sam video da u nekim opštinama, kao recimo, opština Crna Trava, nije rođeno nijedno dete. Pa, bih voleo da znam da li će imati neke stimulativne mere za novorođenu decu, za nezaposlene porodilje sa akcentom na naša sela, na žene koje ostaju u tim selima da tamo rađaju decu? Izvinite, pošto mi sa jugoistoka Srbije možda ne govorimo dobro gramatički, ali verujte mi znamo dobro da radimo i želimo dobro i jugoistoku Srbije i normalno celoj Srbiji. Pitanje bi bilo - da li će se odrediti određena sredstva, odvojiti sredstva kojim će moći da se stimuliše rađanje u brdsko-planinskim područjima, u selima, i u jugoistočnoj Srbiji, a i u celoj Srbiji? Još jedno pitanje Ministarstvu poljoprivrede - da li će se isplatiti sva zaostala dugovanja koja su u prethodnom periodu za kupovinu, nabavku mehanizacije za obnovu stada? Veliki deo sredstava je već isplaćen našim gazdinstvima, ali ostalo je još nešto malo pa bih ja to želeo da znam, da li će do kraja godine sve to biti isplaćeno?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, pitanje upućujem predsedniku Narodne skupštine – kako ste mogli dozvoliti da ambasador EU u Beogradu Majkl Devenport prisustvuje sednici Odbora za Evropske integracije, pa još predsedava toj sednici? Sami ste ulazili na sednicu, videli ste da sedi u radnom predsedništvu na centralnom mestu. Pošto su intervenisali predstavnici SRS i dokazali da po članu 74. Poslovnika, Devenport nije mogao da prisustvuje sednici osim na Galeriji da sedi, drugog načina nije bilo, vi ste se inatili sa Narodnom skupštinom i rekli ako treba predsedavaćete svim sednicama Odbora. Kad sam to pitanje pokušao u formi reklamacije povrede Poslovnika da iznesem, rekli ste mi da to nije dozvoljeno, da u vreme glasanja ne može da se reklamira povreda Poslovnika. To nije tačno, to nigde ne stoji u Poslovniku, a ni logički nije osnovano jer se povreda Poslovnika može desiti i u vreme glasanja. I u vreme glasanja je najneophodnije da se interveniše i da se spreči povreda Poslovnika. Mi želimo, srpski radikali, samo jednu stvar ovde … (Radoslav Milojičić, s mesta: Kako ga slušaju pomno.) Ćuti ti Kena, ti imaš da odgovaraš za svoja brojna zlodela. (Radoslav Milojičić, s mesta: Videćemo.) Maja ima političku odgovornost, a ti kriminalnu. Zašto se dozvoljava ponižavanje Narodne skupštine na ovaj način? Znali ste da je Narodnoj skupštini u elektronskoj verziji predstavljen izveštaj EU na engleskom jeziku i na osnovu tog izveštaja na engleskom jeziku predsednik Odbora za evropske integracije je zakazala sednicu i da se razmatra nešto što je ne engleskom jeziku. Po našem Poslovniku, po Ustavu Republike Srbije u našoj upotrebi može biti samo srpski jezik i ćirilično pismo, a predsednik Odbora za evropske integracije je izjavila da je službeni jezik EU engleski, pa kao mi treba da ga koristimo ili da ga učimo, ne daj Bože. Ja sam u skladu s tim postavljao ranije pitanja na koja nikada nisam dobio odgovor – zašto najviši državni funkcioneri, poput premijera Vučića, u svojim radnim kabinetima i mestima za prijem stranih državnika pored srpske zastave drže i zastavu EU? Imali smo jednu tragikomičnu situaciju pre neki dan da je premijer Vučić primio Borisa DŽonsona, trenutnog britanskog ministra inostranih poslova i s jedne strane je stajala britanska zastava bez zastave EU, a s druge strane srpska zastava sa zastavom EU. Britanija je odlučila voljom naroda da napusti EU, ali još je nije napustila. Godinu, dve dana će najmanje trajati to napuštanje dok se međusobno razduže o svemu. To vam je kao jedan loš razvod braka, gde se supružnici svađaju oko svake sitnice. S druge strane Srbija još uvek nije postala članica EU. Po svojoj prilici neće nikad ni postati. To nam odavno otvoreno govore da u narednih pet godina niko neće biti primljen, pa se opet naši državni funkcioneri na čelu sa premijerom kite tuđom zastavom. To je zapravo obmanjivanje javnosti i to je na određen način uvreda Republike Srbije. Da li je vreme? Što me niste ranije upozorili?
Jeste. Znači, očekujete odgovor, pošto niste tražili pismeno? (Vojislav Šešelj, s mesta: Najbolje usmeno da i ja imam pravo na repliku.) Nema replike na odgovore na pitanja, znam ja. Znači, na poziv predsednice.. (Vojislav Šešelj, s mesta: Ako ne mogu da odgovorim onda pismeno. ) Tako je. (Vojislav Šešelj, s mesta: Ne, ne, usmeno. Šalim se ja.) Znači, na poziv predsednice Odbora za evropske integracije poslanice Marinike Tepić došao je na zakazanu sednicu ambasador Majkl Devenport. NJeno pravo je da u skladu sa shodnom primenom člana 89, kao i svakog predsednika odbora, pozove ambasadore, državnike, predstavnike stranih delegacija itd. na sednicu odbora, jer je smatrala da je ambasador EU, gospodin Devenport najprikladnija osoba da predstavi izveštaj Evropske komisije. Smatram da nije dobro procenila uslove za održavanje te sednice jer nije obezbedila prevod na srpskom jeziku, a i iz sastava Odbora, moglo je da se vidi da će mnogobrojni poslanici tražiti, kao što do sada nisu tražili, da taj dokument bude na srpskom jeziku, da bi mogli da adekvatno raspravljaju. Ona je ocenila da može da vodi tu sednicu kao predsednik Odbora. Zamenica nije bila prisutna. Ako njih dve ne mogu da vode, ili neki predsednik i zamenik odbora, po Poslovniku ih vodi predsednik parlamenta, i to se dešavalo u ranijem sazivu kada je predsednik Nebojša Stefanović morao da vodi i zakaže sednicu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, jer su predsednik i potpredsednik, odnosno zamenik, vršili opstrukciju rada tog odbora. To je bilo u onom sazivu. Po članu 27. predsednik parlamenta je zadužen da primenjuje Poslovnik i vodi ovaj parlament, te sve svoje nadležnosti crpim iz tog člana. I apelujem na sve predsednike odbora da koriste Poslovnik jer shodna primena važi i na sednice odbora. Treba ga dobro proučiti i sledeću sednicu bilo kog odbora ovakve vrste kada se oseti da može biti problema u radu i funkcionisanju da dobro promisle kada zakazuju i da ocene momenat kada nešto može i kada nešto ne može da se zakaže. Mnogobrojne izjave su bile povodom toga u medijima, kalkulacije, izvrtanje suštine stvari. Suština je bila u dozvoljenoj opstrukciji, ali mislim da se preterala svaka mera u tome, a o događajima koji su se dešavali posle te sednice ne bih u javnosti zato što poštujem svoju državu i mislim da je naneta velika šteta tim ponašanjem. Velika šteta tim ponašanjem je naneta ovom parlamentu jer je naneta sramota nama, a ne nekom drugom i ako je bila namera da se osramoti parlament u tome se po mom dubokom mišljenju i utisku uspelo. (Vojislav Šešelj, s mesta: Po Poslovniku.) Nema po Poslovniku sada zato što hoćete da zloupotrebljavate Poslovnik pa da vodimo … (Vojislav Šešelj, s mesta: Samo da ukažem na član koji ste prekršili.) Nije. Drugi put kada krenemo. Sada se postavljaju pitanja i daju se odgovori. Odgovor je dat i odgovor je takav kakav i jeste u skladu sa Poslovnikom. Znači, nije istina da je ambasador predsedavao. On je bio gost i sedeo je u sali na mestu predviđenom za gosta i tako je do sada uvek bilo. I u tumačenju nema logike. Forma je takva kakva je, u Poslovniku striktno napisana. Možemo samo da je poštujemo ili da je ne poštujemo, za šta moramo da snosimo određene konsekvence. Očekujem da predsednica Odbora ili njena zamenica zakažu sednicu kada se steknu uslovi, pre svega prevod na srpskom jeziku, a onda i smiri atmosfera oko te sednice i molim sve poslanike i one koji jesu za članstvo u EU i one koji nisu za članstvo u EU da uvek saslušamo gosta, da mu postavljamo onda pitanje i vodimo diskusiju, ali da se ne ponašamo onako nedomaćinski kako se to radilo pre neki dan. (Vojislav Šešelj, s mesta: Sada ste prekršili Poslovnik. Sada ste prekršili član 89.) Nisam. Odgovorila sam na pitanje. Rekli ste bolje usmeno nego pismeno. (Vojislav Šešelj, s mesta: Prekršili ste član 89.) Tako je. Kada pređemo na sednicu, odmah ću vam dati kada pređemo na sednicu. Ovo je bio odgovor. Odgovor može da se dopadne ili da se ne dopadne. (Vojislav Šešelj, s mesta: Ja na odgovor ne reagujem.) Reč ima Čedomir Jovanović. Izvolite. Pitanje i replike nema u onom delu sednice kada se određuje glasanje jer je rasprava bila zaključena i nema pre glasanja ponovo neke povrede Poslovnika za ono što se nije desilo u sali. (Vojislav Šešelj, s mesta: Može biti primedba biti na brojanje.) Čedomir Jovanović. Izvolite poslaniče.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, postavio bih dva pitanja. Uputio bi ih predsedniku Vlade i vama, gospođo Gojković. Naravno da se ona odnose na događaje od četvrtka. Interesuje me – kada će zvanično parlament i Vlada reagovati na ono što se desilo u četvrtak ovde u Skupštini? Naime, mi možemo sada tumačiti na različite načine način na koji je sazvana sednica Odbora za evropske integracije. Ja se slažem sa mišljenjem onih koji stoje na stanovištu da je bilo neophodno obezbediti prevod izveštaja na srpski jezik. Konačno, to sam rekao i u toku same sednice Odbora za Evropske integracije, prosto da se o tome razgovaralo u Briselu, bio bi obezbeđen prevod na srpski jezik. Neki poslanici imaju iskustva, pa čak i Haški tribunal je prevodio sa bosanskog i hrvatskog na srpski jezik onda kada su to oni tražili. Dakle, apsolutno mislim da je ta primedba bila na mestu, ali je neverovatno da parlament i da Vlada ne zauzimaju zvaničan stav o incidentu koji govori o nama i koji kompromituje parlament i samu zemlju, jer ne mislim da je Majkl Devenport najveća žrtva događaja iz Skupštine od četvrtka, mislim da je najveća šteta na samoj zemlji, jer kakvu poruku šaljemo takvim ponašanjem? Hajde, prvo da kažemo da mi koji se borimo za ideju evropske Srbije, da smo mi poslali poruku slabića i kukavica, političara koji su nesposobni da obezbede elementarne preduslove za realizaciju te politike. (Vojislav Šešelj, s mesta: Pa, što nas ne uhapse?) Mi se nikada u parlamentu nismo ponašali nasilno, ali se nismo povlačili ni pred kakvom vrstom nasilja, bilo da je ono verbalno ili fizičko. Dakle, ako to ponašanje ostane bez sankcija političkih, ne mislim na opomene i udaljavanja sa sednice, nego jasnih političkih stavova parlamenta i stava Vlade, mislim da će zapravo biti kontraproduktivno, jer će to govoriti o nepostojećoj snazi onih koji su tada sprečili sednicu Odbora i nemoći koja je karakteristična za sve one koji sebe predstavljaju kao predstavnike politike koja teži evropskoj Srbiji. Od vas, gospođo Gojković, tražim odgovor na pitanje kada će parlament zauzeti zvaničan stav, makar kroz izjavu Kolegijuma Skupštine? Kada će se poslati jasna poruka da je svako dobrodošao ovde u parlament, pod uslovom da prihvata elementarna pravila parlamentarnog života? Mi nismo politički istomišljenici brojnih delegacija koje su prolazile i prolaze kroz parlament, pa smo uvek sa uvažavanjem saslušali njihove stavove i na pristojan način iznosili ili branili svoje. Bez obzira da li se radi o ambasadoru EU ili ambasadoru Ruske Federacije, moraju postojati elementarna pravila koja će ovaj parlament kroz ono što realno postoji u njemu predstaviti na onaj način na koji tako važna institucija treba da bude predstavljena u našem društvu. To nije poraz Majkla Devenporta, ni problem EU, to je naš problem. Dakle, kada će zvanično Vlada reagovati, šta je preduzeo ministar spoljnih poslova? Mi iz prošlosti imamo tako puno iskustva, znamo da je MSP reagovalo na polemike u parlamentu, upućivalo protesne note kada se nešto slično govorilo u drugim državama i kritikovalo poslanike kada su zastupali politiku koja nije bila po volji aktuelnog ministra spoljnih poslova. Kada će reagovati Vlada i MSP i šta ćete uraditi vi konkretno kao predsednica parlamenta, da bi se zauzeo zvaničan stav? Neko će pomisliti da ovo što radi Šešelj je zapravo ono što je politika naše institucije. To nije tačno, to je jedan izolovan politički stav, koji, nažalost, zbog izostanka ispravne reakcije govori o našoj nemoći, a ne o snazi onoga ko tako nešto zastupa. U pravu su što su tražili prevod na srpski jezik i to više ne sme da se ponovi i mislim da je potrebno korigovati Pravilnik ili Poslovnik po kome se organizuje sednica Odbora, kako bi se tako nešto u budućnosti izbeglo i sa druge strane jasan stav i poziv svakome ko je nama potreban ovde za nesmetan rad. Nama je Devenport potreban, a ne mi Devenportu.
Ako ste slušali moj odgovor poslaniku Šešelju, ima dosta toga što sam odgovorila. (Vojislav Šešelj, s mesta: Da li se slažeš sa Čedom ili samnom?) Sa poslanikom Čedomirom Jovanovićem više nego sa vama, da je naneta šteta parlamentu pre svega i da je jako ružno što su svi našli za shodno koji nisu prisustvovali tom događaju da komentarišu događaje na Odboru za Evropske integracije, a ja sam se iz pristojnosti i želje da smirim situaciju uzdržala da ne komentarišem to u javnosti. Verovatno sam pogrešila, pa sam pustila da nas svi napadaju koji ni ne znaju šta se dogodilo na Odboru za Evropske integracije. Nema potrebe da menjamo Poslovnik što se tiče nužnosti da dokumenti ovde budu na srpskom jeziku, to je naša zakonska obaveza. To je, slobodno recite, bio propust predsednice Odbora za Evropske integracije. Nije strašno reći da je neki predsednik Odbora napravio propust u čitavoj organizaciji sastanka. Neću ja nikog da smenjujem, predsednica Odbora je do sada dobro radila, očigledno nije bila pripremljena na izazove koji je očekuju u ovom sazivu parlamenta, jer ima nas koji imamo političko iskustvo, ima onih koji imaju nešto manje, iako ima ona dosta iskustva. Znači, mora biti na srpskom sve i vi ste u pravu. O tome vode računa sve ozbiljne države Evrope, da bude na njihovom jeziku, i sve manje se koristi kao služben jezik engleski, jer na međunarodnim konferencijama svako govori svoj jezik ako je članica EU, a prevod mora da se obezbedi, apsolutno ste tu u pravu. Vi znate da predsednici odbora vode sednice, zakazuju, moraju da pripreme. Nisam ni sanjala da moram da se mešam u vođenje odbora i da kontrolišem da li je nešto u redu ili nije u redu. Smatram da je morao da se primeni Poslovnik, da se obrati pažnja da moraju biti ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa koje nemaju članove, ne da se dozvoli i da se pređe iz male sale u veliku salu i time omogući u stvari onaj događaj, koji je mogao da se spreči da se zadržalo u okviru Poslovnika. Komunicirala sam sa ambasadorom Majklom Devenportom, bio je kod mene u Kabinetu. Razgovarali smo o svemu, mnoge stvari sam uspela u dijalogu sa njim i da sprečim, da ne bude veće štete za parlament, za državu pre svega i tu se apsolutno slažem sa vama. Dobila sam juče pismo, ali nisam sklona kao drugi, a to moram izgleda da radim, da odmah idem pred kamere, da se hvalim, da je Majkl Devenport rekao da je spreman da dođe u ovaj parlament na poziv predsednice Odbora za Evropske integracije, na svaki moj poziv, naravno, da obezbedimo uslove za adekvatan rad, i pohvalio i moje ponašanje tog dana i pomoć članova mog Kabineta, imenom i prezimenom, ali, eto, ja nisam nekako sklona, izgleda da nisam dovoljno vešt političar, da trčim pred kamere i da to pokazujem, da se hvalim i ubiram poene. Trebala sam, trebala sam zvanično da nastupim i da osudimo ovakva dešavanja. Opozicija je vodila ovaj Odbor, deo opozicije, radikali i Dveri su napravili ovo i ja sam se zbog toga uzdržala, jer su to sve poslanici parlamenta kome sam predsednik, da ih ne osudim, a trebala sam i tu ste apsolutno u pravu. Ne znam da li ste zadovoljni odgovorom, ali ovo je bio apsolutno iskren odgovor. Tri, četiri dana ćutim o ovome u javnosti i sada sam najiskrenije odgovorila. Reč ima narodni poslanik Vesna Ivković.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, koristeći pravo iz člana 287. Poslovnika, danas želim da postavim pitanje, odnosno zatražim obaveštenje od ministra zdravlja gospodina Lončara. Moje pitanje se odnosi na Medicinu rada kao deo zdravstvenog sistema, koje nažalost u poslednjih 15 godina sve više gubi na značaju neopravdano. Medicina rada je izuzetno široka grana medicine koja se bavi preventivom, a svi smo svesni činjenice da jedan dinar uložen u preventivu je isto što i 16 dinara u kurativu. Cilj Medicine rada je zdravo radno aktivno stanovništvo, jer samo zdrav čovek može doprineti i sebi i svojoj porodici i radnoj sredini i celokupnoj društvenoj zajednici. Ono što zabrinjava je sve manji broj specijalista Medicine rada u Srbiji, od 800 svelo se na svega 250 specijalista, što zbog odlaska u penziju, što zbog činjenice da je većina morala da se izjasni za posao izabranog lekara, što nije struka za koju su se obrazovali. Problem je u tome što Republički fond zdravstvenog osiguranja ne prepoznaje specijaliste medicine rada u svom kadrovskom planu. Sve ovo dovodi do zaključka da nam je potreban veći broj specijalizacija iz medicine rada. Naglasila bih to da medicina rada ostvaruje značajan procenat sopstvenog prihoda domova zdravlja zato što pruža veliki broj nestandardnih usluga. Naime, medicina rada obavlja periodične, prethodne, ciljane, kontrolne preglede, preglede za profesionalnu orijentaciju, preglede za zdravstvenu sposobnost vozača, za nošenje oružja, otkriva profesionalno oboljenje i oboljenje u vezi sa radom, što se kao vanstandardna usluga obavlja uz naknadu. U tom kontekstu, koristim priliku da predložim ministru izmenu člana 41. Zakona o bezbednosti i zdravlja na radu, tako što bi se poslodavci obavezali da angažuju službu medicine rada za obavljanje poslova zaštite zdravlja zaposlenih. Predlažem da se pri donošenju zakona i podzakonskih akata iz oblasti medicine rada konsultuje struka iz našeg matičnog Instituta za medicinu rada i radiološku zaštitu „Dr Dragomir Karajović“. Moje pitanje ministru bi bilo – da li Ministarstvo zdravlja predviđa neke mere i aktivnosti za rešavanje statusa i položaja specijalista medicine rada koji nisu prepoznati u Republičkom fondu za zdravstveno osiguranje kao poseban zdravstveni profil, a značajno mogu da doprinesu samofinansiranju ustanova u kojima rade? Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici: Milena Ćorilić, Zoran Radojičić, Muamer Bačevac, Vladimir Orlić, Aleksandra Maletić, Milisav Petronijević i Aleksandar Stefanović. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. Dostavljen vam je Zapisnik Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, održane 11, 12, 13, 14, 18, 20. i 21. oktobra 2016. godine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 127, protiv – jedan, uzdržana – dva, nije glasao 41 narodni poslanik. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 3. i članu 93. Poslovnika, potrebno je da Skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i predlozima za spajanje rasprave. Narodni poslanik Milan Lapčević predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 164 narodna poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanici Marko Đurišić, Goran Bogdanović, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović i Zdravko Stanković predložili su da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o transportu opasne robe. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Ujedinjenih nacija o pružanju doprinosa u resursima multidimenzionalnoj integrisanoj misiji Ujedinjenih nacija za stabilizaciju u Centralnoafričkoj Republici. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasao 171 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o utvrđivanju činjenica o statusu novorođene dece za koju se sumnja da su nestala iz porodilišta u Republici Srbiji. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o sprečavanju nasilja u porodici. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da glasaju za ovaj važan zakon. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 130, protiv – niko, uzdržana – dva, nije glasalo 38 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasalo 36 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 127, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 36 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 34 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo 11, protiv – jedan, uzdržan – niko, nije glasalo 150 poslanika. Narodni poslanici Milan Lapčević i Dejan Šukić, predložili su da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo 10, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 154 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Da li želite reč?
Hvala. Poštovana predsednice, kolege poslanici, ja ću danas pokušati da dobijem vašu podršku za stavljanje na dnevni red 10 predloga zakona, s obzirom da, evo, skoro dva meseca rada, na žalost i dalje na dnevnom redu Skupštine nemamo suštinske zakone, koji se suštinski tiču života građana Republike Srbije. Prvi od tih zakona je Zakon o izmeni i dopuni Zakona o finansiranju lokalne samouprave, odnosno, praktično poništavanje onih izmena koje smo usvojili pre mesec dana kada je smanjen procenat izdavanja poreza na dohodak građana koji ostaje lokalnim samoupravama. Razlog za podnošenje ovog zakona je što nismo čuli u toj raspravi šta je namera Vlade da uradi sa tih nekih pet milijardi dinara, koliko će ovim izmenama biti manje u budžetima lokalnih samouprava, a više na računu centralnog republičkog budžeta. I nismo, pošto nije bio tu kada smo imali raspravu ministar finansija, mogli da dobijemo odgovor šta je namera Vlade da uradi sa tim parama, nismo dobili i zbog toga smo predložili danas, ispred poslaničke grupe SDS-NPS dva zakona. Jedan je da se ovaj procenat vrati, a drugi je da se smanji porez na dohodak građana, odnosno stopa sa 10% na 9%, da se time, da kažem, napravi nivelacija ovog efekta koji je usvojen sada izmena Zakona o lokalnim samoupravama, ima na lokalne budžete, da oni ostanu umanjeni za ovih pet milijardi dinara, ali da se za pet milijardi dinara smanje prihodi republičkog budžeta, a da se krene u jedan proces koji predstavlja bolnu tačku srpske privrede. To su veliki nameti na poreze i socijalna davanja na zaradu. Danas u Srbiji, porezi i davanja za socijalno i penziono osiguranje iznose skoro 70% iznosa neto plata. Time smo u vrhu zemalja i svako ko se bavi privredom reći će vam da je veliki problem za privrednike plaćanje tako velikih troškova državi na zarade. Ovo smanjenje sa 10% na 9% poreza na dohodak građana u tom ukupnom iznosu nije veliko, ali je simbolično i šalje poruku države da želi da olakša poslovanje u Republici Srbiji, da želi da se izbori sa sivom ekonomijom, jer jedan od najvećih uzroka sive ekonomije koja iznosi po proceni 300 miliona evra godišnje, su upravo ovako veliki zahvati na davanja i na plate.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo 20, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasao 141 poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Zakona o Vladi. Izvolite.
Hvala predsednice. Zakon o Vladi treba da bude promenjen zajedno sa Zakonom o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, a ovaj deo koji se tiče samog Zakona o Vladi, govori da se iznad člana i član 11. menja i kaže – zdravstvena sposobnost, nespojivost i sukob interesa, pa kaže član 11. – pre izbora vlade, svaki predloženi član Vlade, mora Narodnoj skupštini da dostavi lekarsko uverenje o zdravstvenoj sposobnosti za zasnivanje radnog odnosa u državnim organima. Član vlade ne može biti ni na jednoj drugoj javnoj funkciji u državnom organu, organu autonomne pokrajine, opštine, grada, grada Beograda, niti vršiti delatnosti koje po zakonu je nespojiva sa dužnošću člana vlade, niti stvoriti mogućnost sukoba javnog i privatnog interesa. Član vlade, dužan je da se u svemu povinuje propisima kojima se uređuje sukob interesa pri vršenju javnih funkcija. Ponavljao sam to već nekoliko puta, nekoliko napomena uvodnih. Ovo se ne odnosi ni na jednu vladu pojedinačno, ni na prošle, pošto zakon ne može da deluje retroaktivno, ni na aktuelnu, pošto je ona izabrana, tako kako jeste, nego za budućnost. Da vam se ne desi ono što se dešava, a to je da dobijamo na visokim državnim funkcijama, ne samo u poslednje četiri godine, nego i nešto malo ranije, ljude za koje postoji sumnja opravdana, da li svojim psihofizičkim sposobnostima mogu da odgovore tim visokim izazovima koje donosi mesto člana vlade. To ne znači da su ljudi bolesni, to ne znači da su ludi ili nesposobni, nego je pitanje da li mogu da odgovore tim visokim potrebama koje nosi funkcija na koju će biti izabrani. Mislim da je to jako dobro i to može da sačuva građane Srbije, državu Srbiju, institucije Srbije i ovaj parlament, ali pre svega Vladu, kao najoperativnije i najvažniju instituciju u ovoj državi od toga da se donose odluke ili bar daju izjave koje nikako ne mogu da budu na korist ni države ni naroda ni građana, nego stvaraju velike probleme svima nama. Nadam se da ćete ovog puta uvažiti moj apel i glasati za ovaj predlog zakona. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo 21, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 143 poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Izvolite.
Taj zakon koji sam već pomenuo, a on je vezan i za Zakon o izboru narodnih poslanika, a da bih skratio vreme, ja ću da govorim o oba, ako to ne pravi problem. Znači, Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti i Predlog zakona o dopuni zakona o izboru narodnih poslanika u suštini imaju zajednički cilj, a to je da se spreči trošenje narodnog novca, novca građana, poreskih obveznika Srbije na reklame, političke, koje ni na koji način ne mogu da budu na čast, veselje i zadovoljstvo u bilo kom smislu, estetskom, moralnom ili bilo kakvom, bilo kome u Srbiji. Svedoci smo toga da u svim izbornim ciklusima dolazi do toga da vladajuća partija koja god da je u tom trenutku, ima tri, četiri, pet, 15 puta više novca nego bilo ko drugi i zatrpava i kontaminira srpski medijski prostor svojim reklama koje su katastrofa. To je jedan deo, to je taj estetski deo i ta politička nekorektnost i neravnopravnost političkih učesnika u izbornom procesu. Ali, postoji još nešto više od toga, što se negde preko ili blizu sto miliona evra godišnje, kada su izbori troši na te reklame. I to je katastrofa. Mi istovremeno imamo tu situaciju da decu moramo da lečimo SMS porukama, a istovremeno se bacaju iste te narodne pare za masu reklama koje idu u neke televizije, da li su neke srećne ili su grčke, ili su ružičaste, ne znam kakve, ali u svakom slučaju to je bacanje para. Mi danas imamo situaciju da jedan naš kolega mora preko SMS poruka da leči svoje dete. To se ne bi desilo ni njemu, ni bilo kom građaninu Srbije da se usvoji ovaj zakon, da se sredstva koja su sada namenjena u budžetima i u budućim godinama budu usmerena za lečenje dece koja ne mogu da budu lečena u našoj zemlji iz bilo kog razloga. Ako tu treba dokazivati humanost ideje i jasno opredeljenje da je to korisno za sve nas, ja ne znam šta onda treba drugo da se predloži da bi poslanici većine glasali za to. Usput vas pozivam da pošaljete sms poruku na 5757. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i konstatujem: za – 26, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Da li želite reč? (Zoran Živković, s mesta: O tome sam već govorio.) To ste govorili. Onda, stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje i konstatujem: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Da li želite reč? (Da) Izvolite.
Ovo je stari predlog. Mislim da ima skoro dve godine. Vrlo je jednostavan. Taj predlog zakona, ako bude usvojen, će biti najbolji lek protiv krađe intelektualne svojine, odnosno to je zakon koji u svom prvom članu kaže – u Zakonu o visokom obrazovanju, Službeni Glasnik taj i taj, dodaje se tačka 1, a koja glasi – akademska čestitost. U članu 2. kaže – posle člana 5. dodaje se naziv člana i član 5a koji glasi – akademska čestitost. Akademska čestitost se zasniva na samostalnoj izradi pisanih radova, kao i na striktnom poštovanju tuđih autorskih prava. Koji deo ove rečenice ne odgovara kolegama koji neće glasati za ovaj predlog zakona, da li deo koji kaže – akademska čestitost se zasniva na samostalnoj izradi pisanih radova, ili deo – kao i na striktnom poštovanju tuđih autorskih prava? Dakle, samostalna izrada pisanih radova nužno implicira i poštovanje tuđih autorskih prava. Tako da, ja mislim da je rečenica vrlo jednostavna, a ne znam ko bi osim plagijatora imao interes da se ne usvoji ovaj član zakona. Dobio sam odgovor Vlade, što je retkost, na ovaj predlog zakona. Pa, kaže – s obzirom na činjenicu da u predlogu zakona principi akademske čestitosti su definisani samo u odnosu na pisane radove, uvođenje akademske čestitosti kao novog principa visokog obrazovanja ne može se prihvatiti na način kao što je dato u predlogu zakona. Kako mislite da se zaštite u usmenom delu? Kako će, koji organ će da sluša permanentno šta ko govori i da ta zaštita bude u usmenom delu? Naravno da je pisani deo, a ne pismeni, važniji i da na predavanjima u izlaganjima ljudi mogu da citiraju čak bez navođenja, bez pozivanja na izvor neke tuđe misli, ali u pisanim radovima, bez kojih ne može da se dobije nijedna akademska titula, bilo da se radi o bilo kojoj diplomi ili doktoratu, to je vrlo jasno. Ovde u drugom delu obrazloženja, odnosno mišljenja Vlade se kaže da se Vlada sprema da promeni sve to, i to je jako dugo, u potpisu je predsednik Vlade Aleksandar Vučić. Mislim da treba da pomognemo predsedniku Vlade i Vladi time što ćemo mi da predložimo, ne dnevni red da stavimo ovaj predlog zakona koji će pomoći da se Vlada ne sekira i da ne gleda među sobom ko je tamo čestit, a ko nije akademski čestit, nego da to donesemo mi i da im pomognemo u tom procesu. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i konstatujem: za – 19, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 145 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog Rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. godine do 1922. godine. Da li želite reč? (Da)
Više puta ponovljen predlog Rezolucije. Mislim da sam već koliko puta ponovio argumente, da građani Srbije, srpski narod, ali i svi drugi koji žive u ovoj državi imaju svoj lični, kolektivni, državni, nacionalni interes da mi osudimo genocid koji je vršen nad Jermenima pre sto godina, da to nema nikakve veze sa turskom politikom u ovom trenutku. O njoj bi mogli da pričamo, ali to nije tema ove rezolucije. Da su genocidi, pokušaji genocida, izvršeni, uspešni, nažalost, genocidi, nešto što je obeležavalo i nadam se više neće obeležavati događaje na ovoj teritoriji, na ovom delu svetu gde mi živimo, da su ti genocidi bili i tamo gde je država Srbija nekad bila i gde je sada, ali i u okruženju, pa i u geografskom području koje se danas zove Kosovo, po nekim genijalcima i plagijatorima. Prema tome, učinimo to da solidarnost naša prema jermenskom narodu bude nešto što će nam sigurno biti uzvraćeno sa svih strana. Da ponovim, tekst ovakve deklaracije, rezolucije ili izjave usvojilo je preko 50 parlamenata na svetu, sa svih strana, i Rusija i Kina, ali i Francuska i Nemačka i mnogi drugi. Ja mislim da je Srbiji mesto među tim časnim državama. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i konstatujem: za – 20, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 144 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o porezu na dohodak građana. Da li želite reč? (Da)
Hvala, poštovana predsedavajuća. Kolege poslanici, pa evo, da nastavim. Mi smo predložili dva zakona koja su vezana, odnosno rešenja su međusobno povezana. Ideja je da se poveća zakonom smanjen procenat poreza na dohodak građana koji se izdvaja lokalnim samoupravama, ali da se taj porez smanji, poreska stopa da se smanji sa 10% na 9%. Od 2004. godine poresko opterećenje, odnosno opterećenje na zarade koje ide državi na ime doprinosa i poreza se ne menja i ono iznosi skoro 70% i jedan je od glavnih uzroka sive ekonomije. Mnogo je poslodavaca danas u Srbiji koji svojim zaposlenima uz njihovu saglasnost isplaćuju onako kako se kaže legalno ili na belo minimalne zarade i državi isplaćuju minimalni iznos na ime poreza i doprinosa, a ostatak do neto zarade se isplaćuje u koverti na ruke. Time država ostaje uskraćena za značajan izvor sredstava. Te procene idu nekoliko stotina miliona evra. I to je, nažalost, normalno, to je posledica situacije u kojoj država vam ne garantuje da ćete imati penziju onoliku koliko bi trebali da imate ako uplaćujete pun iznos penzije, jer je ova država pre dve godine neustavno i nezakonito smanjila penzije samo nekim penzionerima. Danas u Srbiji ne može država da vam garantuje da ćete imati pravo i mogućnost da se lečite u državnim bolnicama, bez obzira koliko uplaćujete od svoje zarade svakog meseca, pa se onda u nekim kompanijama razvija i privatno zdravstveno osiguranje koje nije loše, ali u drugim zemljama je to stvar izbora da li ćete imati privatno ili državno. Kod nas se preko obaveze koja se plaća za državno osiguranje u određenim kompanijama uplaćuje i privatno osiguranje, kako zdravstveno, tako i penziono. Sve su ovo razlozi zbog kojih smatramo da ova izmena ne bi rešila te probleme, ali bi makar bio putokaz kojim država treba da ide, s jedne strane, odgovornije trošenje sredstava iz budžeta Republike Srbije, ali i lokalnih budžeta, a s druge strane, manja izdvajanja na zaradi, da rasteretimo zarade. Svaki put se priča na početku mandata svake Vlade, poslednjih deset godina pričalo se, smanjićemo tih 70% na ispod 50%. Nikad se ništa nije desilo. Ako sada smo mogli da vidimo na primeru da se od lokalnih samouprava uzima pet milijardi bez obrazloženja kakva je namera toga u republičkom budžetu, a evo načina da smanjimo to opterećenje i da krenemo putem olakšavanja privrede.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim studente Odeljenja za novinarstvo i komunikologiju Fakulteta političkih nauka Univerziteta u Beogradu. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti u vezi sa rušenjem objekata u Beogradu u delu grada poznat kao „Savamala“ 25. aprila 2016. godine. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Mislim da najveći deo javnosti je upoznat samo, doduše, preko medija o onome što se desilo u noću između 24. i 25. aprila ove godine i reakciji države, odnosno izostanku reakcije države. Uvidevši u danima neposredno posle toga da će očigledno država izbegavati da kroz institucije sistema rešava ovaj događaj, naša poslanička grupa Socijaldemokratske stranke – Narodni pokret Srbije je još 6. juna podnela u skupštinsku proceduru zahtev da se formira anketni odbor. Tome se vrlo brzo priključila, kroz inicijativu mog kolege Balše Božovića, i poslanička grupa Demokratske stranke. Mislim da je krajnje vreme, naravno, posle sedam meseci ćutanja država i nikakvog odgovora na utvrđivanje svega onoga što se dešavalo te noći, a nije poenta tada što je nekoliko baraka legalnih ili nelegalnih, kako komentariše često premijer Republike Srbije, je srušeno. Problem je u tome što je na nekoliko sati suspendovana država Srbija. Policija na pozive građana nije izlazila, nije reagovala i ko je za to odgovoran nikada nije utvrđeno. Mi želimo da kroz uspostavljanje anketnog odbora dobijemo odgovore na pitanja šta se dešavalo u toj noći, ko su nalogodavci, ko su odgovorni, da konačno čujemo imena, koji su to kompletni idioti iz vrha gradske vlasti koji su odgovorni, kako nam je u svim ovim danima koji su usledili predsednik Vlade, kako je predsednik Vlade okvalifikovao te ljude. Ono što bi moglo da bude takođe zanimljivo i tema rasprave i saznanja i utvrđivanja na ovom anketnom odboru je, recimo, kao što smo sada videli u slučaju pronalaženja oružja blizu kuće oca premijera. Vrlo brzo su naše službe utvrdile 97, kako se to kaže, bezbednosno interesantnih ljudi koji su tu boravili. Recimo, bilo bi interesantno videti koliko je boravilo ljudi, to se skida preko ovih baznih stanica mobilne telefonije, vrlo lako, koji su to ljudi bili u blizini, da li su bili neki ćelavi, mutavi, šantavi, ne znam ni ja kakvi na tom mestu. Dalje, koji su to kompletni idioti iz vrha gradske vlasti bili prisutni na tom mestu, i to bi onda sasvim sigurno ubrzalo istragu tužilaštva koja, čini mi se, beži od toga da otvori ova pitanja i da dođe do pravih i suštinskih odgovora. Zato vas pozivam da glasate za ovu inicijativu, da formiramo anketni odbor i da dođemo do istine u slučaju „Savamale“. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 27, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Izvolite.
Hvala, predsednice. Izmene Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom su jedna tema gde se i Vlada slaže da je neophodno da dođe do promene u načinu na koji država pomaže porodici sa decom. Ono u čemu ne mogu da se složim jeste način na koji to država radi. Ovaj zakon smo predložili u septembru mesecu. Ja sam nekoliko puta ovde pokušao da dobijem vašu podršku za rešenja. Nisam to dobio. Međutim, stiglo je i mišljenje Vlade. Vlada je po Poslovniku obavezna da na predloge zakona koje ne predlaže Vlada, nego drugi podnosioci, da svoje mišljenje. Obično se Vlada u tom svom mišljenju odredi prema određenim izmenama. Kada zakoni dolaze od strane poslanika opozicije, Vlada odbija i predlaže Skupštini da ne prihvati takve zakone. Vlada je odgovorila i u ovom slučaju. Moram da priznam, odgovor je tu drugačiji od ovih ustaljenih odgovora gde Vlada, kažem, po pravilu ne preporučuje prihvatanje. Ovde je Vlada obavestila, vi ste kao narodni poslanici dobili taj dopis, ukoliko ga niste pročitali, o tome da je septembra 2014. godine formirana radna grupa za izmene ovog zakona i da je ta radna grupa radila, radila, radila, a onda su se desili izbori. Izbori su se desili u aprilu mesecu 2016. godine. Znači, ta radna grupa je radila godinu i po dana i nije uspela da izradi predlog izmena i dopuna. Ja mislim da je to apsolutno neprihvatljivo. Tolika neodgovornost na ovu važnu temu, na temu koja ne može da se reši formiranjem demografskog saveta, kao što sada vidimo najave iz Vlade, nego konkretnim merama i zakonskim rešenjima. Mi smo u ovom predlogu, našem predlogu dali neka rešenja. Ja sam o tome nešto govorio predsedniku Vlade koji nije znao za našu inicijativu. Kada su ovde bila poslanička pitanja, govorio sam na ovu temu, govorio sam o tome da je naš sistem socijalne zaštite neefikasan, da iznosi možda nisu smanjeni u prethodnim godinama, oni su u apsolutnom iznosu isti, ali da je sistem neefikasan i loše targetiran i ne daje rešenja. Nedopustivo je da u ovom odgovoru i dalje nema roka kada ćemo dobiti ovaj zakon. Pozivam vas da stvari ubrzamo, da stavite ovaj predlog zakona na dnevni red, da nateramo Vladu da dođe ovde, da govorimo o tome. Možemo da usvojimo drugačija rešenja od ovih koja mi predlažemo, ali da nešto uradimo. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 145 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o javnim medijskim servisima. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Kolege narodni poslanici, ova izmena i dopuna Zakona radi se o TV taksi ili, to se nekada zvala, taksa na električno brojilo. Bilo je od strane sada vladajuće stranke napadana godinama, bilo je obećavano da će biti ukinuto i konačno je bila ukinuta dve godine po formiranju ove većine u junu mesecu 2014. godine. Tada je doneta izmena Zakona o javnim medijskim servisima i tada je samo ta taksa drugačije nazvana. Nazvana je taksa za javni medijski servis i bilo je predviđeno da se njenim plaćanjem krene u januaru 2016. godine. I, gle čuda, krajem prošle godine Skupština usvaja izmene ovog zakona i ponovo plaćanje te takse vezuje za električno brojilo. Znači, potpuno isto kao što smo imali i toliko je bilo napadano do 2014. godine, dobijamo isto rešenje, sa jedinim argumentom da je to sada iznos od 150 dinara. Podsećam vas da je taj iznos od 150 dinara garantovan samo za ovu godinu i da već od 1. januara 2017. godine taj iznos će iznositi onoliko koliko utvrdi upravni odbor. Upravni odbor može da utvrdi do 500 dinara koliki je zakonski maksimum i ja sam siguran, ukoliko Vlada ne obezbedi iz budžeta dodatan iznos sredstava da će upravni odbor iskoristiti zakonsku mogućnost i povećati na maksimalno ovaj iznos. U praksi izmene i dopune ovog zakona dovele su do toga da praktično ono oslobođenje koje je po starom zakonu toliko napadanom postojalo, a to je da vlasnici objekata, više objekata, koji imaju električno brojilo na garaži, na pomoćnim objektima, oslobode se ove takse je praktično nemoguće. Mnogo je komplikovanija procedura nego što je bila ranije i danas neki ljudi plaćaju to računajući, dobro, hajde, 150 dinara nije mnogo, mogu to da izdržim. Ali, doći ćemo za manje od dva meseca u situaciju da će taj iznos biti tri puta veći nego što je danas. Onda će se građani zapitati šta nije u redu i šta rade narodni predstavnici i zašto ne vode računa o nama? Pozivam vas da usvojite ovo rešenje koje govori o tome da jedno fizičko ili pravno lice može da bude obveznik po ovom osnovu samo na jednom mestu, a ne na više mesta ukoliko ima više električnih brojila, jer to jeste bila suština zakona da se utvrdi spisak obveznika. Ne može jedno lice da bude višestruki obveznik jednog nameta. Hvala vam.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 22, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasano 144 narodna poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom informisanju i medijima. Nije tu. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 158 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom redu i miru. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Boško Obradović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za dešavanja tokom izbornog procesa 2016. godine, od dana raspisivanja republičkih izbora do dana objavljivanja konačnih rezultata izbora. Nije tu. Stavljam na glasanje predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 158 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 162 narodna poslanika. Zaključujem da nije prošao predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o opštem upravnom postupku. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 narodni poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 159 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodna poslanica Gordana Čomić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđenja činjenica i okolnosti koje su dovele do helikopterske nesreće u kojoj je život izgubilo sedam osoba. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 154 narodna poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 158 narodnih poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Izvolite poslaniče.
Hvala, poštovani predsednice. Zakon o izmenama i dopunama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru donet je pred kraj mandata prethodnog saziva. Mi smo tada kritikovali rešenja u tom zakonu, pre svega, ona koja ugrožavaju interes zaposlenih u javnom sektoru, zatim činjenicu da ovim zakonom javni sektor nije obuhvaćen u celini. Naime, svesno van dometa ovog zakona su ostala javna preduzeća čiji je osnivač republika, odnosno lokalne samouprave. S obzirom da je prošlo nekoliko meseci od usvajanja ovog zakona, vidimo, pokazuju se na delu njegova loša rešenja. Vidimo da ta činjenica da nisu obuhvaćana javna preduzeća, da nije obuhvaćena NBS, da nije obuhvaćen Javni medijski servis, jednostavno obesmišljava ovakav zakon, jer te razlike koje postoje u javnom sektoru onako kako pre svega građani percipiraju, to su zaposleni i u državnoj upravi i u javnim preduzećima, ne ispunjava svoju svrhu, nema istog plaćana rada za isti posao u različitim institucijama. Tako da danas neko ko obavlja jednu vrstu posla u državnoj upravi po pravilu je višestruko manje plaćen od iste osobe koja radi isti posao recimo u NBS, gde su najveće plate, ili u javnim preduzećima, gde gotovo da nema nikakve kontrole. Stalno možemo da čitamo o tome kako se u javnim preduzećima niti poštuje zakon o smanjivanju plata, niti se poštuju odluke Vlade o tome da nema isplaćivanja bonusa ili nekog drugog nagrađivanja i malo po malo jedini koji reaguje na ovakve primere i tek po toj reakciji je, reakciji MMF-a, Vlada nešto radi. Imamo činjenicu da brojne nepravde su ostale i da rešenja, odnosno da namera ovog zakona nije ispunjena i zato smo mi predložili da se ovim izmenama u javni sektor uključe i javna preduzeća, NBS i Javni medijski servis, da se brišu neka rešenja koja idu na štetu zaposlenih, koja smanjuju njihova prava, koja omogućavaju lakše otpuštanje, da se smanji prostor za partijsko zapošljavanje koje je ovim zakonom praktično postalo obavezno i jedini način da dođete do posla u javnom sektoru. Sa druge strane, imamo najave o nekom povećanju zarada, od nove godine, iz kojih su zaposleni u državnoj upravi nažalost preskočeni.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dodatnu vrednost. Izvolite.
Hvala predsednice. Verujem da, s obzirom da ovaj zakon već više od godinu dana, predlažemo da ste upoznati sa njegovim sadržajem. Naime, naš predlog je da se hrana za bebe oporezuje manjom poreskom stopom. Ona se danas oporezuje poreskom stopom od 20% kao i sva ostala roba. Naš predlog je da se hrana za bebe oporezuje nižom poreskom stopom od 10%. Gomilu argumenata u ovih godinu i više dana svaki put kada smo imali prilike da probamo da stavimo ovu tačku dnevnog reda na dnevni red sednice smo iznosili. Naravno da ova mera nije dovoljna i da ne može da reši demografske probleme u Srbiji, ali je sasvim sigurno jedna od mogućih mera. Ono što mi pozivamo više od godinu dana je da se sa nekim izmenama i konkretnim merama promena zakona krene. Međutim, odgovora vladajuće većine nema. Sada, evo kao najnovije čujemo formiranje demografskog saveta sa predsednikom Vlade na čelu. Koji će biti rezultati radi tog saveta? Kada možemo da očekujemo konkretne prve mere koje će doći pred poslanike Srbije? Mislimo da vreme mnogo brzo prolazi i teče, da su procesi negativnih demografski koji se dešavaju u Srbiji možda već prešli onu kritičnu tačku bez povratka i mislimo da je reagovanje potrebno odmah i zato smo već više od godinu dana tražili vašu podršku za ovu izmenu. Ministar kada smo pre godinu dana usvajajući izmene Zakona o PDV u nekom drugom delu, za koji je Vlada mislila da je najvažniji za građane Srbije, probali kroz amandman da mu predložimo, sam ministar je rekao da to nije problem i da rezultati verovatno ne bi bili veliki, sigurno ne bi bio veliki trošak za budžet, ali bi, tada je ministar rekao kao argument, da se amandman ne prihvata i ova inicijativa ne usvoji preveliko administriranje Poreske uprave. Ja mislim da se građani sa pravom onda pitaju – šta to Poreska uprava radi, pošto poreska rešenja se ne izdaju ili se sa njima mnogo kasni, ne naplaćuje se porez od najvećih dužnika? Imamo firme koje duguju desetine i desetine miliona evra državi i onda preko noći dobijaju reprogram, sa jedne strane, tih dugovanja, a sa druge strane, pomoć države u vidu povoljnih kredita i to je loša politika i cenu te loše politike plaćaju građani Republike Srbije, a bojim se ukoliko nešto ne uradimo po pitanju demografije platiće i srpski narod. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – 26, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 143 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić je predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o predlaganju zakona. Da li želite reč? Izvolite.
Hvala poštovana predsednice. Još jedan razlog zašto smatramo da je bitno doneti jedan ovakav zakon malo neobičnog naziva, Zakon o predlaganju zakona, proizilazi iz činjenice da i danas na dnevnom redu sednice po svoj prilici, pošto neće biti usvojen nijedan od predloga zakona koje poslanici opozicije predlažu, imaćemo četiri zakona od kojih su sva četiri u skupštinsku proceduru ušla po hitnom postupku. To čini mi se statistiku od nekih sedam zakona, koliko u ovom sazivu smo imali, mislim da je šest po hitnom postupku ili pet. U prošlom sazivu procena zakona koji su u skupštinsku proceduru ušli po hitnom postupku i tako usvojeni bio je 54%. Takva praksa jednostavno narušava pravnu sigurnost, onemogućava da građani i institucije zainteresovane za određena zakonska rešenja o kojima ovde raspravljamo i koja usvajamo, nemaju dovoljno vremena da se sa njima upoznaju na pravi način, da eventualno reaguju, predlože neke izmene i da mi ovde usvajamo bolje zakone nego što ih usvajamo. Da ne usvajamo najbolje zakone govori statistika koliko je zakona koje smo usvajali po hitnom postupku dolazilo na ponovno usvajanje posle nekoliko meseci u parlament Republike Srbije. Neki zakoni su u prethodnom mandatu za te dve, nepune dve godine bili usvajani četiri ili pet puta i ona poslanička mogućnost da Vlada obrazloži predlog i da neki zakon da po hitnom postupku se zloupotrebljava i to je svima jasno. Kada pročitate to obrazloženje vi ne možete da nađete nijedan argument zašto se nešto donosi po hitnom postupku, da li kasnimo sa ispunjavanjem nekih obaveza, da li je neko rešenje uslovljeno nekim drugim zakonom. Svega toga nema. Jedna proizvoljnost i zbog tih stvari Srbija ima problema i to se konstatuje i u izveštajima Evropske komisije i drugih međunarodnih institucija koje cene pravni sistem Srbije, a cene ga lošom ocenom i suština ovog zakona je da uvedemo red, da naravno postoje slučajevi, ali da se jasno propišu zakonom, ne više Poslovnikom, nego zakonom kada ćemo neke zakone razmatrati po hitnom postupku i da to stvarno budu izuzeci, a ne pravila. Pozivam vas kako bi vratili ugled parlamenta i podigli sigurnost u pravnom sistemu Srbije na jedan viši nivo da usvojimo ovaj Predlog zakona. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 146 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Poštovana predsednice, kolege narodni poslanici, već dve godine je na snazi ovaj izuzetno štetan Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Kada je zakon predložen Narodnoj skupštini, ova reč privremeno u samom tekstu zakona je bila obrazložena i objašnjena time što je zakon trebao da važi do kraja 2017. godine. U raspravi je rečeno, i predsednik Vlade koji je bio tu, i ministar finansija, rekli su kako oni očekuju bolje rezultate od onoga što je u tom trenutku bilo planirano, bolju situaciju u budžetu i da će pre te tri godine se stvoriti uslovi da ovaj zakon prestane da važi. Evo, prošle su dve godine i mi slušamo cele 2016. godine kako u budžetu Republike Srbije postoji suficit, o sjajnim rezultatima, ali nigde nema najave da će ovaj zakon prestati da važi. Naprotiv, u odgovoru Vlade na ovaj naš predlog zakona se inplicira da će ovaj zakon postati trajan, da će on važiti u nedogled, jer se kaže da treba obezbediti dugoročnu finansijsku održivost sistema penzionog osiguranja i da je zato predlog ovog zakona neprihvatljiv. Pitam sada ovde vas poslanike SNS i Vladu, da li možete javno da se obavežete pred građanima Srbije da ćete ovaj zakon ukinuti makar za godinu dana? Podsećam vas, reč privremeno se nalazi u imenu ovog zakona i postojao je taj rok od tri godine. Prošle su dve godine, rezultati su bolji, navodno, po izjavama i predsednika Vlade i ministra finansija. Znači, oni su sada na onom nivou na kome su bili planirani za 2017. godinu. Zašto je onda predlog da se naš predlog zakona o ukidanju ovog zakona ne usvoji, da se vrate penzionerima isplate penzija na onaj nivo koji je postojao u oktobru 2014. godine? Ne može povećanje od 1,25% prošle godine i najava od 1,5% za sledeću godinu da kompenzuje smanjenje i do 25%. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 26, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 141 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o kulturi. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Zakon o izmenama i dopuni Zakona o kulturi proističe iz naše namere da ispravimo, po nama, jedno loše rešenje koje je usvojeno kada je ovaj zakon menjan početkom ove godine. Naime, generalno, ova Vlada brojnim zakonima vrlo važne stvari ostavlja za utvrđivanje uredbama i drugim podzakonskim dokumentima i tako je i u ovom zakonu pravo, odnosno način utvrđivanja prava i isplatu nacionalnih penzija zaslužnim građanima u oblasti kulture ostavila na uređivanje uredbom. Ono što smo mi tražili, to je da se neke osnovne stvari utvrde zakonom, jer smatramo da je utvrđivanje ovako važnih stvari uredbom loše, jer uredbe se donose netransparentno, vrlo ih je teško i pronaći i pogotovo pratiti kako Vlada po njima postupa, dok je u slučaju zakona to kud i kamo lakše i vaše pravo na nešto i mogućnost da ostvarite neko pravo je jače kada to garantuje zakon, a ne uredba. Vlada je u mišljenju na ovaj naš predlog zakona, koji naravno kaže da predlaže Narodnoj skupštini da se zakon odbije, rekla kako je ono što smo mi ovde predložili stvar uredbe i da zakon ne treba prihvatiti. Pozivam vas da upravo iz tog razloga prihvatite, da ovako važne stvari budu tema zakona, a ne uredbe, da zakonom definišemo da svaki kulturni radnik koji dobije međunarodnu nagradu u okviru one oblasti kulture kojom se on bavi stekne pravo za nacionalno priznanje, da to ne bude odluka neke komisije, koja po ne znam kojim kriterijumima, često netransparentnim, može da odluči da neko dobije to priznanje, a neko da ne dobije. Imamo taj slučaj sa sportskim nagradama, sa nagradama sportista. Zakon tamo kaže da svaki sportista koji osvoji neku od medalja na međunarodnim, evropskim i svetskim takmičenjima stiče to pravo automatski, a onda uredbom se samo utvrđuje način na koji će se to pravo ostvariti. Želimo da takav slučaj bude i sa kulturnim radnicima. Mislimo da je oblast kulture podjednako, ako ne i važnija od oblasti vrhunskog sporta, pogotovo što danas vrhunski sportisti ostvaruju i velike zarade i svaka im čast na tome, dok je u kulturi situacija ekonomska neuporedivo teža. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 25, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 141 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marinika Tepić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zabrani manifestacija neonacističkih ili fašističkih organizacija i udruženja i zabrani upotrebe neonacističkih ili fašističkih simbola i obeležja. Reč ima narodni poslanik Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana predsednice. Molila bih kolege narodne poslanike da obrate malo pažnju na ovaj moj predlog zakona, kojim bi se ovaj dugačak naziv, da ga ne čitam ponovo, izmenio, a tiče se prepoznavanja jedne, ne nove, ali nove u zakonskom predlogu, grupe ljudi prema kojima su neonacističke, odnosno fašističke organizacije izuzetno ekstremno opredeljene, što su prethodne godine u javnom životu Srbije i te kako dokazale. Naime, u članu 1. u Zakonu o zabrani manifestacija neonacističkih ili fašističkih organizacija i udruženja i zabrani upotrebe neonacističkih ili fašističkih simbola i obeležja u članu 5. se prepoznaje ova diskriminacija prema određenim grupama naših građana, tačnije manifestacijom, isticanjem simbola ili obeležja ili bilo kakvim drugim delovanjem pripadnika ili pristalica neonacističkih i fašističkih organizacija i udruženja smatra se svaki organizovani ili spontani javni nastup na kojem se izaziva ili podstiče mržnja, netrpeljivost ili diskriminacija prema, u trenutnom rešenju to su, prema pripadnicima bilo kog naroda ili nacionalne manjine i prema crkvi ili verskoj zajednici. Moj predlog za izmenu ovog zakona tiče se uvođenja još jedne grupe, odnosno prema osobama drugačije seksualne orijentacije, pripadnicima lezbijske, gej ili biseksualne populacije ili transrodnim osobama, odnosno LGBT populacije, koja bi ovom izmenom zakona prvi put bila prepoznata u zakonima Republike Srbije kroz skraćenicu LGBT populacija. Potpuno smo svesni, čak i na nivou rešavanja sudova, da se samo postupanje kao u poslednjem slučaju Mladena Obradovića, kada je pre nekog kratkog vremena bio oslobođen za ovakve potencijalne radnje i diskriminaciju i iskazivanje mržnje prema upravo LGBT populaciji, bio oslobođen pod za mene neprihvatljivim okolnostima, recimo, kao što je bila trudnoća njegove supruge. Pošto ona, pretpostavljam, nije više trudna, to više neće biti povod za odbijanje ovakve zakonske inicijative. Zamolila bih kolege narodne poslanice i poslanike da se saglase da ovaj predlog bar bude stavljen na dnevni red, a kroz raspravu da se možda i dopuni određenim drugim grupama naših sugrađana koji takođe mogu da budu u riziku od neonacista i fašista. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 28, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodna poslanica Marinika Tepić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o igrama na sreću. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Takođe molim kolege narodne poslanice i poslanike da uzmu u obzir ovu izuzetno značajnu izmenu u statusu predloga u ovom trenutku još uvek i da se takođe postigne saglasnost da se ovaj predlog stavi na dnevni red i da se bar raspravlja o njoj, s obzirom da je inicijativa usmerena na direktno na povećanje sredstava u budžetskom fondu za lečenje retkih bolesti, onako kako i sam Zakon o igrama na sreću u ovom trenutku predviđa, ali u mnogo nižoj proporciji, odnosno mnogo nižem procentu nego što je ova moja inicijativa za izmenu Zakona. Naime, po Zakonu o igrama na sreću, 60% prihoda od igara na sreću se izdvaja direktno u republički budžet, a 40% u budžetske namenske fondove koji su opredeljeni za rad Crvenog krsta, za lokalne samouprave, za sport i omladinu i, između ostalog, za istraživanje i lečenje retkih bolesti. Ono što je predmet mog predloga jeste da se ovom izmenom izvrši preraspodela na drugačiji način sredstava koja se prihoduju od igara na sreću, naime, da se umesto odnosa 60 naprema 40, odnosno 60% koje idu direktno u republički budžet, a 40% u ove namenske troškove, da se proporcija promeni u jednakom odnosu, odnosno da se za istraživanje retkih bolesti sporta i omladine, funkcionisanje Crvenog krsta izdvoji u prvom krugu 50% prihoda od igara na sreću, a onda unutar preraspodele sredstava u tih pet oblasti da se za istraživanje i lečenje retkih bolesti koje su izlečive, ali ne postoji mogućnost da se one leče u Republici Srbiji, da se odnos od 5% poveća na 25%. S obzirom da je ovaj budžetski fond osnovan 2014. godine od strane Vlade i da je izuzetno limitiran u iznosu, odnosno u prikupljanju sredstava koja su namenjena istraživanju retkih bolesti, ali i lečenju retkih bolesti i bolesti van Republike Srbije, dakle za bolesti koje su izlečive, ali u ovom trenutku to nije moguće u našoj zemlji. Cilj ove intervencije, kao što sam rekla, jeste da se iznos od 5% namenjen za ovaj budžetski fond od igara na sreću poveća na 25%. To u praksi znači da bi umesto dosadašnjih 40 miliona za ove namene bilo izdvojeno…
Hvala. Vreme je isteklo. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Sad ću vam odgovoriti. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Daću vam čim utvrdimo dnevni red. Znači, ne mogu da pravim presedan, jer otvaram Pandorinu kutiju gde se pravi opstrukcija prilikom utvrđivanja dnevnog reda. To do sad nikad nije rađeno. Postoji nešto i u praksi, rekao je predsednik vaše poslaničke grupe. Narodni poslanik Marinika Tepić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Ovim predlogom za izmenu Zakona o finansiranju lokalne samouprave namera je praktično da se stanje vrati na ono od pre mesec dana kada su usvojene izmene Zakona o finansiranju lokalne samouprave, imajući u vidu da se već osećaju negativne posledice, odnosno primetne reperkusije na nivou finansiranja opština i gradova u Republici Srbiji. Naime, tadašnjom izmenom ovog zakona centralni nivo je direktno zadirao u prihode opština i gradova koji spadaju u najsigurnije prihode, a to je deo od poreza na zarade. Ono što se u međuvremenu počelo dešavati, mada je naznaka bilo i u to vreme, jeste da su opštine i gradovi počeli mahom da se zadužuju, da uzimaju kredite, idući u susret posledicama ove zakonske izmene, i tako što uzimaju kredite za poslove koji su u osnovnoj nadležnosti opština i gradova, kao što su krečenje škola, zdravstvenih ustanova, ambulanti itd. Mi smatramo da ovo nije dobar postupak, možda ne na nivou rešenja, nego da nije bio dobar postupak u izmenama zakona i da je prvenstveno trebalo da se izmeni Zakon o lokalnoj samoupravi, da se drugačije uredi lokalna samouprava uvođenjem politipskog sistema, odnosno kao što i sami svi znamo, to niko nije dovodio u pitanje, imamo opštine i gradove koji se neodgovornije odnose prema javnim sredstvima, ali da se odredi jedan minimum nadležnosti koji svi moraju da obavljaju i o njima da se staraju, a da se onda odredi npr. deo fakultativnih nadležnosti za koje bi opštine i gradovi koji su odgovorniji ili sposobniji mogli da imaju obezbeđena dodatna sredstva. U tom pravcu je i ova izmena zakona, odnosno da se prethodno izmenjeni zakon vrati u prvobitno stanje, da se prvo interveniše na nivou organizacije lokalnih samouprava, a da se tek onda po tom osnovu promeni i način njihovog finansiranja, s obzirom da je Zakon o finansiranju prateći zakon, po Zakonu o lokalnoj samoupravi, a ne osnovni zakon i ne može on da ima primat u odnosu na same nadležnosti. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovana predsednice. Predlažem da se na dnevnom redu sednice nađe Predlog zakona o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Predlažem da se povećaju podsticaji našim poljoprivrednicima jer ovi koji su danas definisani zakonskom regulativom nisu dovoljni da oni mogu biti konkurenti sa onim poljoprivrednim proizvođačima koji dolaze iz razvijenih evropskih zemalja. Ne znam da li neko ovde zna da je u 630.000 poljoprivrednih gazdinstava, koliko ih danas imamo u Srbiji, zaposleno 1.450.000 članova gazdinstava koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Dakle, najveći poslodavac u Republici Srbiji jesu upravo mala poljoprivredna gazdinstva, a najmanje pažnje se obraća upravo na njih. Naravno da oni ne mogu ostvariti adekvatne profite i razvijati svoju poljoprivredu sa ovako skromnim podsticajima koji se već godinama unazad izdvajaju za poljoprivrednike. Dakle, mi slušamo ovde kako imamo para, imamo suficite i očekujem da će se u narednom periodu to videti, pre svega u budžetu za poljoprivredu, a očekujem i od vas kolege narodni poslanici, pre svega iz SNS, da stavite, izglasate zajedno sa svima nama predlog ove tačke dnevnog reda, kako bi vaši predstavnici Vlade SNS, mogli da daju podršku poljoprivrednicima, jer ćemo sigurno imati i daleko veće efekte svi kao država. Podsetiću vas samo da i u ovoj godini imamo loše parametre i pokazatelje razvoja agrara u Srbiji. Tri puta više je uvezeno paradajza i paprike u Srbiju u prvih devet meseci, nego što je izvezeno, uvezli smo 14,4 miliona evra, a izvezli za svega 3,6 miliona evra, ali je sa druge strane izvozni potencijal poljoprivrednih proizvoda preko milijardu eura na godišnjem nivou, koji mi, nažalost, ne koristimo zbog loše strategije i ne postojanja adekvatne politike podsticaja za razvoj poljoprivredne proizvodnje. Takođe, imamo situaciju da nam stoje nepovučena sredstva iz IPAR fondova od 185 miliona eura odobrena do 2020. godine. Tri godine su prošle, a da nismo povukli ni jedan jedini dinar tih sredstava. Dakle, em, nemamo sredstva, em, administracija nije na nivou da može da po procedurama ta sredstva povuče. Na kraju, moram vam reći da neće poljoprivredu u Srbiji pokrenuti magična rešenja, neće pokrenuti ni Arapi, neće pokrenuti ni Nemci, pokrenuće je ovi naši mali poljoprivrednici koji čine ovih 600 hiljada poljoprivrednih gazdinstava u kojima radi milion i 450 hiljada ljudi.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 146 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom, Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Više puta već predlažem ovaj predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, i podsetiću vas, posebno predstavnike SNS stranke, da je vaša Vlada ovu godinu proglasila za godinu preduzetništva i da je ministar Željko Sertić, bivši ministar privrede zapravo, najavio da će se u ovoj godini promeniti oko 40 zakona kako bi se olakšalo poslovanje privrednih subjekata u Republici Srbiji. Stoga, vas pozivam, da glasate za ovaj predlog zakona koji upravo ima za cilj da olakša poslovanje malim i srednjim preduzećima koji posluju danas u Srbiji. Ovim predlogom zakona predlažem da se svakom poreskom obvezniku u Republici Srbiji koji zaposli na neodređeno vreme, najmanje na dve godine, radnike u svoja preduzeća, umanji osnovica za obračun poreza za iznos isplaćenih ličnih dohodaka za te radnike. Takođe, predlažem da se u nedovoljno privredno razvijenim delovima Srbije svim pravnim licima, malim i srednjim preduzećima koji otvaraju nova pravna lica, da se oni oslobode poreza na dobit za period od tri godine. Na taj način bi se motivisali da ljudi svoje preduzetničke ideje mogu i da realizuju u praksi i sami sebe pre svega zaposle, kao i druge ljude koji bi radili u njihovim firmama. Podsetiću vas da situacija u oblasti malih i srednjih preduzeća u privredi Srbije nimalo nije sjajna i da mi danas imamo svega 10-ak procenata više malih i srednjih preduzeća u odnosu na 2002. godinu. Mislim, da umesto što strane investitore, iz polupraznog budžeta čašćavamo sa po 10 hiljada evra za jedno otvoreno radno mesto, da bismo sa mnogo manje sredstava koja bismo davali našim malim i srednjim preduzećima Srbije rešili probleme nezaposlenosti u Srbiji sa mnogo manje sredstava nego što to dajemo stranim investitorima. Trenutno u Srbiji postoji oko 300 hiljada malih i srednjim preduzeća, ali oni stvaraju tek negde oko 30-ak procenata BDP, što je ispod polovine od proseka u razvijenim evropskim zemljama. To se ne dešava zato što naši preduzetnici ne znaju šta treba da rade, zato što im nedostaju preduzetničke ideje, sede skrštenih ruku, ili su neradnici, kako ih vrlo često prozivaju neki predstavnici Vlade i SNS, već nedostaje samo dobar sistem, nedostaju uslovi poslovanja koji se podrazumevaju u normalno uređenim društvima. Srbija, naravno da ima veliki sistemski problem jer se na svakih šest novoosnovanih malih preduzeća ugasi preko 10 već postojećih preduzeća.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 145 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom, Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Predlažem ovaj zakon već nekoliko puta i verujem da bi ga svi vrlo rado podržali, ali pošto se ne čuje zvonce kada ga ja predlažem, poslanici vlasti neće da ga podrže. Radi se o zakonu o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi i odnosi se na uređivanje i obezbeđivanje stipendiranje učenika i studenata. Dakle, ovaj predlog zakona podrazumeva da se da mogućnost opštinama i gradovima u Srbiji da mogu da u skladu sa zakonskim regulativama podržavaju, odnosno stipendiraju učenike i studente na svojim teritorijama. Naime, to je u Zakonu o učeničkom i studentskom standardu već i predviđeno, potrebno je samo usaglasati Zakon o lokalnoj samoupravi i evo, ja ću prihvatiti ako se vi slažete da ovo bude i vaš predlog zakona. Predložite ga na nekoj od sledećih sednica Skupštine i glasaću za to, zato što smatram da je ovo neophodno kako bismo spasili podnošenje prijava funkcionera lokalnih samouprava od strane DRI ukoliko stipendiraju učenike i studente. Ovo je jako važno jer u situaciji gde se suočavamo kao društvo i država svakoga dana sa sve većim odlaskom ljudi iz Srbije moramo nešto preduzimati. Pored toga što smo zemlja koja ima najveći negativni privredni priraštaj u Evropi sa 38 hiljada više umrlih nego rođenih u prethodnoj godini, 58 hiljada ljudi je samo prošle godine otišlo u Srbiji. U protekloj deceniji više od 170 hiljada mladih ljudi starosti do 30 godina je otišlo iz ove zemlje, visokoobrazovanih ljudi za rad traženja, naravno bolje budućnosti, obezbeđivanja sopstvene egzistencije i zapošljavanja. To je znak kako su Srbi danas zapravo živi i signal da mi moramo neke stvari da menjamo. To zapravo predstavlja ocenu i Vlade Republike Srbije i barem možemo da učinimo jedan mali korak i da uskladimo Zakon o stipendijama, sa Zakonom o lokalnoj samoupravi. Dakle, ukoliko se ništa ne preduzme, ova politika pražnjenja Srbije će se nastaviti. Mladi ljudi će po završetku školovanja ne odlaziti iz manjih sredina u veće nego će odlaziti u druge zemlje, razvijenije zemlje i to je nešto što moramo raditi. Takođe je neophodno da se omogući stipendiranje lokalnim samoupravama i zbog toga kako bi se usaglasile potrebe privrede u lokalnim sredinama sa obrazovnim sistemom, jer smo svedoci da postoje velike razlike između obrazovnog sistema i potreba privrede. Sve to naravno, govori o tome koliko danas imamo nezaposlenih ljudi u Srbiji. Ukoliko zanemarimo manipulativne statističke podatke kojima se Vlada Republike Srbije vrlo često služi da smo mi zemlja koja ima tek 15% nezaposlenih ljudi u Srbiji. Mi smo jedina zemlja u kojoj se stopa nezaposlenosti smanjuje kao i broj zaposlenih ljudi u Srbiji.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 152 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Poštovani poslanici, dozvolite mi da u vaše i svoje ime pozdravim studente Odeljenja za međunarodne studije Fakulteta političkih nauka, Univerziteta u Beogradu koji prate ovaj deo sednice. Narodni poslanik Miroslav Aleksić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi. Izvolite.
Zahvaljujem. Predložio sam zakon o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi u delu uređenja funkcionisanja mesnih zajednica kao najnižih organizacionih oblika vlasti sa kojima se susreću građani Srbije u bilo kom mestu naše zemlje da žive. Dakle, u sadašnjoj zakonskoj regulativi na gradskim područjima ne postoji obaveza formiranja mesnih zajednica i predlažem da se uvede obaveza da i u gradskim područjima i gradskim sredinama moramo formirati mesne zajednice kao obavezu. Takođe, predlažem i da se mesnim zajednicama sistemski reguliše finansiranje. Zašto? Mi do kraja godine, po zakonu šest meseci od završetka lokalnih izbora sve lokalne samouprave moraju da raspišu izbore za mesne zajednice. Do sada su mesne zajednice svoje aktivnosti finansirale isključivo sredstvima mesnog samodoprinosa, koji je gotovo nemoguće zavesti u skladu sa sadašnjim zakonskim procedurama, zato što se to na isti način zavodi kao i referendum i potrebno je da 50% stanovnika jedne zajednice izađe na glasanje i ubaci u glasačku kutiju svoj listić. Stoga je obesmišljeno postojanje zapravo mesne zajednice i neophodno je urediti njihovo finansiranje. Predlažem da se 80% poreza na imovinu koji se stvara na teritoriji neke mesne zajednice njima da na raspolaganje iz lokalnog budžeta i to zakonski reguliše, kako bi građani sami na najnižem nivou rešavali i odlučivali koje su to njihove potrebe u koje treba ulagati. U tom slučaju, neće im biti potreban ni predsednik opštine, ni gradonačelnik, ni neki drugi lokalni funkcioneri, da im oni odlučuju i određuju u šta će se ulagati, već će oni imati autonomno pravo da u skladu sa svojim potrebama, koje oni najbolje znaju koje su, i ulažu sredstva. Dakle, da bismo došli do te suštinske decentralizacije u Srbiji o kojoj svi govorimo, neophodno je sprovesti i fiskalnu decentralizaciju do najnižeg nivoa i ovo što govorim upravo je u skladu sa time. Naravno, mesne zajednice u tom slučaju dobijaju i veću samostalnost i veći značaj i dobiće motiv i oni najsposobniji ljudi koji žive u tim sredinama da se kandiduju na tim izborima i da učine nešto da se te njihove zajednice u budućnosti razvijaju. Pozivam pre svega predstavnike vladajuće stranke SNS da podrže ovaj predlog zakona, jer je to važno za sve lokalne samouprave u Srbiji i sve mesne zajednice i za sve građane Srbije, bez obzira ko predstavlja koju partiju. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 144 poslanika. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Narodni poslanik Zdravko Stanković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima. Izvolite.
Zahvaljujem. Danas imamo situaciju od 37 javnih preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija oko 20 su vršioci dužnosti, odnosno v.d. direktori, a ne zna se koliko je na lokalu i na pokrajinskom nivou. Ova situacija nije slučajna. Neposlušne i partijske v.d. direktore Vlada Republike Srbije može smeniti bez ikakvog obrazloženja. Takođe, v.d. direktori ili vršioci dužnosti ne moraju da ispunjavaju uslove koji su potrebni za upravljanje preduzećima i koji su zahtevani na konkursima. Mi danas imamo vršioce dužnosti koji više od četiri godine upravljaju preduzećima, duže nego što traje mandat redovno izbranom direktoru na konkursu. Predloženim izmenama je predviđeno da se period obavljanja funkcije v.d. direktora ili vršioca dužnosti skrati sa godinu dana na tri meseca. Predsednik i članovi komisije, Vlade, lokalne zajednice ili pokrajine nadležni za izbor direktora javnog preduzeća ne mogu obavljati funkciju u političkoj stranci, kako bi se obezbedilo nezavisnost rada ovih komisija, da se akt o imenovanju direktora mora doneti u roku od 15 dana od dana isteka roka za podnošenje prijava. Predviđa se apsolutna zabrana članstva u političkoj stranci, vršenje bilo kakve funkcije u organu političke stranke kada je direktor javnog preduzeća u pitanju. Prema postojećem rešenju, predviđena je mogućnost mirovanja u vršenju funkcije u organu političke stranke. U cilju potpune departizacije potrebno je da zabrana bude apsolutnog karaktera. Izmena zakona predviđa da javno preduzeće može da ima samo jednog izvršnog direktora, izuzev preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija, koja može imati do tri izvršna direktora, za razliku od postojećeg rešenja koje predviđa da javno preduzeće može imati do sedam izvršnih direktora, što je preveliki broj. Predložena izmena stimuliše departizaciju javnih preduzeća i smanjenja troškova u cilju mere štednje. Direktori i izvršni direktori mogu da ostvare pravo na stimulaciju samo kada javno preduzeće ostvaruje dobit u poslovanju. Predloženim izmenama i dopunama Zakonima o javnim preduzećima se obrazuje departizacija javnih preduzeća i veća transparentnost u izboru direktora javnih preduzeća. Uvođenjem strožijih uslova za direktore u pogledu radnog iskustva stvaraju se uslovi za efikasniji rad i podizanje standarda u radu javnih preduzeća. Istovremeno, niz predloženih odredbi treba da dovede do uštede u radu javnih preduzeća, čime bi se doprinosi u ukupnim merama štednje u mikroekonomiji stabilizovali. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 148 poslanika. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Narodni poslanik Zdravko Stanković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o udžbenicima. Izvolite.
Zahvaljujem. Mi predlažemo izmenu zakona po kojem će udžbenici biti besplatni za sve učesnike osnovnih škola. Misija osnovnog obrazovanja jeste da bude temelj celokupnog sistema obrazovanja i da se obezbedi kvalitetno obrazovanje svih građana. Osnovno obrazovanje je obavezno i besplatno, a srednje obrazovanje je samo besplatno. Odatle možemo tumačiti kada je nešto obavezno i besplatno, da država mora da preduzme minimum uslova da tako i bude. Izmena Zakona o udžbenicima koju predlažemo omogućava lakše ispunjenje ustavne obaveze o obaveznom pohađanju osnovne škole i ujedno će sprečiti pogoršanje životnih standarda porodica koje izdvajaju značajna sredstva za udžbenike. Velikom broju porodica je uskraćeno pravo na besplatne udžbenike jer ne spadaju u statističke kategorije materijalno ugroženih. Danas je potrebno samo za udžbenike izdvojiti od sedam do 15 hiljada dinara, plus razni priručnici, vežbanke, izborni predmeti, strani jezici, a kada se na sve to doda i školski pribor, taj trošak dolazi i do jedne i po realne prosečne plate u Srbiji. Obrazovanje mnogo više nego bilo koja druga oblast traži da se gleda dugoročno na period od 20 godina. Vlada, pravdajući se nedostatkom novca, sa nedovoljno pažnje se posvećuje obrazovanju. Ako se danas ne bavimo obrazovanjem, posledice ćemo osetiti i u narednih 20 godina. Ulaganje u njega je investicija, a ne potrošnja. Osnovni je problem što nema jasnog razumevanja da je instrument razvoja ljudskog kapaciteta i ne samo kao budućih radnika, nego i kao budućih građana Srbije. Još jednom, mi predlažemo da se izmena Zakona o udžbenicima, koji će biti besplatni za sve učenike osnovnih škola, bez obzira na materijalno stanje njihovih porodica. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Narodni poslanik Zdravko Stanković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Izvolite.
Možemo li prvo da utvrdimo da li imamo kvorum?
Molim vas da utvrdimo kvorum. Ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Morate ponoviti ubacivanje kartica. Vidim da dosta vas misli ako je ubačena kartica u sistem, da funkcioniše. Ne, morate ponovo ubaciti kada se utvrđuje kvorum. Nemamo kvorum, 122 prisutna. Molim pet minuta pauze da šefovi poslaničkih grupa obezbede kvorum. [[Posle pauze]] Molim vas da ubacimo kartice u poslaničke jedinice da vidimo da li imamo kvorum za nastavak rada. Imamo prisutnih 128. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 128 poslanika. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 poslanika. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 129 poslanika. Nije prošao predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 poslanika. Nije prošao predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 poslanika. Konstatujem da nije prošao predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 poslanika. Nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je odluku o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica o ulozi i odgovornosti najviših organa vlasti u bespravnom rušenju objekata u beogradskoj četvrti Savamala i utvrđivanju činjenica o odgovornosti lica koja su izvršila rušenje navedenih objekata. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 poslanika. Konstatujem da nije prošao ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 134 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Balša Božović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanja građevinske dozvole radi realizacije projekta Beograd na vodi. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 133 poslanika. Narodni poslanik Goran Ješić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Izvolite.
Hvala. Raduje me ta ekspeditivnost, gospođo predsednice. Kako vi vidite da poslanici nisu tu, vi ih prozovete…
Na konferenciji za štampu su.
Ne zameram ništa. Ustavni osnov za donošenje Zakona o policiji sadržan je u odredbi člana 97. tačka 4) Ustava Srbije i DS upravo predlaže ove izmene i dopune Zakona o policiji zato što nam je život svih građana na prvom mestu. Predložene izmene i dopune Zakona o policiji su potrebne, s obzirom u kakvom se stanju nalazi naša policija i u kakvom se stanju nalaze pripadnici naše policije. Stanje je toliko loše da ste im vi, gospodo iz SNS, dva puta smanjili plate u poslednje dve godine, a onda ste pripadnike policije častili sa smanjenjem dnevnica, koja sada iznosi 150 dinara. Za 150 dinara rade ljudi koji rizikuju svoj život, obezbeđuju nas i našu državu i za tih 150 dinara mogu da priušte sebi kiflu, i to praznu kiflu, i čašu jogurta, što je zaista sramota. Dve su ključne tačke u izmenama i dopunama Zakona o policiji. Prva je da Ministarstvo mora da odredi potrebe sistema i da ima kompatibilan stav i kompatibilnost između onog broja učenika koji se prime na Policijsku akademiju i potrebnog broja koji će se zaposliti u MUP-u. Zahtevamo da se svi učenici koji završe Policijsku akademiju, koji su kadri, sposobni, koji su prošli najbolju obuku prime u policijske institucije, a ne neka Dijana Hrkalović koja nije prošla pored policijske stanice i sada postrojava specijalne antiterorističke jedinice ili žandarmeriju. To nije ono za šta se DS borila. Druga stvar je da se odredbom člana 172. tačka 2) Zakona o policiji ruši prezunkcija nevinosti, što se kosi i sa Ustavom Srbije, te DS predlaže brisanje tog člana. To znači da protiv svakog pripadnika MUP-a, bilo koji građanin, čak i neki Martinović može podneti krivičnu prijavu, taj pripadnik automatski biva udaljen sa posla, što ne postoji nigde u razvijenim evropskim zemljama. Demokratska stranka predlaže brisanje člana 172. tačke 2) Zakona o policiji. Policija mora da se reformiše na jedan moderan, opšte prihvaćen i evropski zakon. Da li je tačno to da je u prethodnih nekoliko dana smenjeno 46 pripadnika BIA? Demokratska stranka se nada ćete usvojiti ove izmene i dopune Zakona o policiji, ne zbog DS, već zbog građana Srbije i pripadnika policije uopšte. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o dopuni Zakona o socijalnoj zaštiti. Izvolite.
Hvala. Uvažena predsednice, ustavni osnov za donošenje ovog zakona sadržan je u odredbi člana 97. tačka 8) i DS, s obzirom na situaciju u kojoj se nalaze svi građani Srbije, predlaže tri konkretne stvari. Prva stvar je da se svim učenicima, čiji roditelji ne rade, od strane Ministarstva za rad i socijalnu politiku obezbede besplatni udžbenici, da se svim učenicima, čiji roditelji ne rade, obezbedi besplatan prevoz od kuće do škole i da se svim tim učenicima obezbedi besplatna užina. Oko 50.000 dece, nažalost, koji su obuhvaćeni osnovnim i srednjim obrazovanjem, je danas gladno. Pedeset hiljada dece je gladno dok Zvonko Veselinović zgrće milione korupcionaškim ugovorima u saradnji sa Vladom Republike Srbije i ostalim mutnim poslovima. To nije Srbija za kakvu se zalagala, za kakvu se borila i za kakvu će se boriti DS, te se nadam da ćete usvojiti ove izmene i dopune zakona, koje su vrlo konkretne. Nažalost, imamo primer dečaka iz Mola, koji je pre samo nekog vremena izvršio samoubistvo zbog toga što je u veoma teškoj finansijskoj situaciji i on i njegova porodica.
Poslaniče, molim vas, bez imena, prezimena, ličnih stvari. Poštujmo porodicu.
Nisam ime i prezime spomenuo. Taj isti dečak je pohađao kuvarsku školu i ispisao se, u Bečeju iz treće godine ….
Molim vas, samo bez imena, maloletna lica i porodicu da poštedimo.
Nisam spomenuo ime i prezime, ne. Ispisao se iz škole… Spomenuo sam samo Zvonka Veselinovića, i dozvolite mi da završim, a nisam pomenuo učenika …
Pomenuli ste ime maloletnog lica. Dobro.
Ne, nisam. Izvadite stenogram i molim vas da mi vratite vreme ako može. Imamo nažalost, dečaka koji je odustao od pohađanja treće godine škole u Bečeju, zbog toga što nije mogao da obezbedi besplatan prevoz ili nije mogao da izdvoji novac za mesečnu kartu od kuće do škole. U 2015. godini je ukupan udeo dece, u ukupnoj populaciji Srbije, samo 16,9% što je poražavajući podatak i DS predlaže da se svim bračnim parovima koji ne mogu to sebi da priušte, od strane države obezbedi besplatna vantelesna oplodnja. Srbija jeste lider u regionu, kako kažete vi iz SNS, ali je Srbija nažalost, po građane Srbije, lider u regionu po riziku od siromaštva. Mi možemo graditi mostove, možemo graditi puteve, ali ne smemo dozvoliti danas, u 2016. godini, da nam deca budu gladna. Tako da se nadam da ćete predložene izmene i dopune Zakona o socijalnoj zaštiti usvojiti i da će deca čiji roditelji ne rade imati besplatne udžbenike, besplatnu užinu i besplatan prevoz od kuće do škole, što je minimum za život. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo sedam, protiv – niko, uzdržan – niko, nisu glasala 132 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da proverite u stenogramu da li sam pomenuo ime i prezime. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona je sadržan u odredbi člana 97. tačka 3. Ustava Republike Srbije i DS upravo predlaže izmene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi, jer nam je život svih građana na prvom mestu. Zato DS konkretno predlaže da se svim lokalnim samoupravama vrati kroz transfere, pojedinačno pet milijardi dinara, koliko im je ova Narodna skupština glasovima SNS oduzela. Lokalne samouprave su u izuzetno teškoj situaciji. Pošto se vi, kako kažete iz SNS, više ne zalažete za granice Karlobag – Ogulin - Virovitica, već se, kako vi kažete, a mi to ne vidimo na primerima, zalažete za evropske vrednosti, da vidimo kako je to u razvijenim državama EU. Evropska povelja koju je upravo Srbija ratifikovala 2007. godine, a protiv koje ste i tada bili, garantuje političku, administrativnu i finansijsku nezavisnost svih lokalnih samouprava. Da vidimo koja to opština, koji grad, koja lokalna samouprava u Srbiji, nažalost, od 2012. do 2016. ima bilo političku, bilo finansijsku nezavisnost. U EU je polovina budžetskih sredstava upućeno građanima i lokalnim samoupravama, tj. opštinama i gradovima, dok je taj podatak u Srbiji, nažalost u 2016. godini, samo 10,2% i tu računamo i sredstva koja centralni nivo vlasti upućuje i AP Vojvodine, što znači da devet puta više novca ima centralni nivo vlasti od lokalnih samouprava. Vi ste gospodo naprednjaci, nažalost, od 2012. godine pa do danas, lokalnim samoupravama, građanima na indirektan način oduzeli preko 50 milijardi dinara. To ste uradili da biste pokrili vaš deficit, pa i svako domaćinstvo može imati deficit ako ti ljudi ne doručkuju, ne ručaju, ne večeraju, nemaju nikakve troškove. To nije sistem koji želi da podrži DS. Oduzimate od građana kako biste novac dali tatinom sinu, sinu predsednika Republike, gospodinu Nikoliću u Kragujevcu, kome ste u danu isplatili 185 miliona dinara. Šta je sa drugim opštinama? Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo sedam, protiv – jedan, uzdržan – niko, nije glasalo 133 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Molim da utvrdimo kvorum sada. Molim vas, ubacite kartice da vidim koliko ima poslanika u sali. Nema kvoruma. Određujem pauzu od dve minute. Molim da obezbedite poslanike da možemo da nastavimo sa radom i glasamo o dnevnom redu. [[Posle pauze.]] Molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje da utvrdim kvorum. Molim vas da sednete, da prestanete da telefonirate i da se posvetite samo ovo poslu koji je izuzetno važan za funkcionisanje današnje sednice. Molim poslanike Partije ujedinjenih penzionera Srbije da ponove proces za glasanje sa karticom. Molim vas, još jednom ne registrujemo se. Hvala. Prisutno je 129 poslanika. Narodni poslanik Meho Omerović predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o sprečavanju nasilja u porodici, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, Predlogu zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Da li želite reč? (Ne.) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. (Tatjana Macura, s mesta: Povreda Poslovnika.) Nema u ovom postupku glasanja. (Tatjana Macura, s mesta: Ne važi Poslovnik.) Važi Poslovnik, ali ima delova kada se postupak u proceduri, znači u postupku glasanja radimo ovo. Tišina, nemojte mi pomagati. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – 12, uzdržanih – nema, nije glasalo osam poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila većinom glasova ovaj predlog. Narodni poslanik, Boško Obradović predložio je da se obavi načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika i zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o sprečavanju nasilja u porodici, Predlogu zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Boško Obradović, želite reč? Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Poslanička grupa Dveri želela je da ovim predlogom jedinstvenog pretresa zapravo sugeriše da izmene i dopune Krivičnog zakonika bi morale biti posebna tačka dnevnog reda, a ne da kažem stavljena u jedan mnogo širi kontekst više predloga zakonskih rešenja. Mi smo smatrali, prosto, pošto se radi o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, koji obuhvata materijalno pravne odredbe u okviru opšteg dela Krivičnog prava, kao i posebnog dela kojim se popisuju konkretna posebna krivična dela, imati u vidu ulogu, domet i značaj krivičnog i materijalnog zakonodavstva na celokupni pravni saobraćaj i državne i društvene vrednosti koje se njime štite. Time smatramo zapravo da je ovom aktu neophodan načelni pretres kao posebnoj tački dnevnog reda. Imamo sličan problem koji smo imali prošli put da se četiri tačke dnevnog reda koje su izuzetno ozbiljne, koje zaista zaslužuju da svaka od njih bude posebna tačka dnevnog reda, da bismo imali više vremena za raspravu na neki način nasilno guraju u zajednički pretres i time svima nama smanjuje mogućnost debatovanja i rasprave o ovako složenim i ozbiljnim zakonskim inicijativama. Uvažili smo da, eto, malo i uštedimo vreme parlamenta i tri tačke smo spojili u zajednički pretres, ali smo za ovu jednu, izmene i dopune Krivičnog zakonika, smatrali da bi morala biti odvojena u posebnu tačku dnevnog reda. Mislim da je to jedan izbalansiran i korektan predlog od strane opozicije i da bi vladajuća većina trebalo da ga uvaži. Zato još jednom apelujem na vlast da omogući duže vreme za raspravu o ovim tako bitnim zakonskim rešenjima. Hvala.
Hvala. Predlog za dužu raspravu vam je preuranjen. Znači, to ide tek posle. Sada stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 147 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić je predložio da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, Predlogu zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Izvolite. Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Kolege poslanici, predlog koji smo usvojili o objedinjavanju rasprave četiri tačke dnevnog reda po našem mišljenju i za se zato nisam javio jeste u skladu sa Poslovnikom iako su različiti zakoni, ali nešto što ih objedinjuje je Zakon o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika i time može poslanički da se ta rasprava objedini. Ono što smo mi hteli da se rasprava o Zakonu o nasilju u porodici izdvoji iz ovog paketa. Smatramo da je taj problem u Srbiji danas izuzetno veliki i da je tema dovoljno važna da joj posvetimo odvojenu raspravu, a ne da raspravljamo i o merama države u borbi protiv nasilja u porodici koje je nažalost u stalnom rastu i poprimilo je oblik epidemije. U ovoj godini prosečno jedna žrtva nedeljno, jedan život se izgubi u zločinima koji su vezani za nasilje u porodici. Ova tema jeste važna i dugo smo je čekali i od Vlade i zato mislimo da je potrebno odvojiti, to je jako, kažem, poslovnički moguće izvršiti ovo spajanje koje je većina danas izglasala, ali mislim da je tema izuzetno važna i da je jako teško u jednom istom vremenu, u jednoj istoj raspravi govoriti o merama za borbu protiv nasilja u porodici i o merama države za borbu protiv organizovanog kriminala. To su ipak potpuno dve različite stvari. Mislim da ćemo kvalitet diskusije i, u krajnjoj liniji, usvojene mere i odluke, da će one biti kvalitetnije ako ovu raspravu odvojimo. To je samo jedan dan našeg vremena ovde, a mislim da je tema toliko važna da zaslužuje jedan dan, da razgovaramo odvojeno, ponavljam, o Predlogu o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju nasilja u porodici, koji jeste, po našem mišljenju, izuzetno važan. Mislim da mu nije mesto sa ostalim izmenama, jer one stvari koje mi budemo raspravljali i one mere koje mi budemo doneli posle te rasprave, verujem da će spasiti neke živote u Srbiji, ali je pitanje da li je to sve što mi možemo da uradimo i da li možemo bolje. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog.Stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136, protiv – 19, uzdržanih – nema, nije glasalo tri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, utvrdila dnevni red Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, u celini. Polako, da li mogu da objavim? Kako zamišljate rad parlamenta? Momenat. Konstatujem da je Narodna skupština, zbog zapisnika, većinom glasova, utvrdila dnevni red Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, u celini. D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o sprečavanju nasilja u porodici; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika; 3. Predlog zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije; 4. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela; 5. Predlog odluke o izboru predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Nastavljamo u 15,00 časova i obezbediću dolazak ministarke i njenih saradnika za početak sednice.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa današnjim radom. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: Nela Kuburović, ministar pravde, Radomir Ilić, državni sekretar u Ministarstvu pravde, Zoran Balinovac, pomoćnik ministra pravde, Dejan Carević, direktor Direkcije za upravljanje oduzetom imovinom u Ministarstvu pravde, Vladimir Ćeklić, pomoćnik direktora Direkcije za upravljanje oduzetom imovinom u Ministarstvu pravde, Jovan Ćosić i Zlatko Petrović, viši savetnici u Ministarstvu pravde. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 1. do 4. dnevnog reda, pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničkih grupa. Po Poslovniku, izvolite. Pre nego što vam dam reč, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Po Poslovniku, narodni poslanik Gorica Gajević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, pozivam se na Poslovnik i to na čl. 94, 157. i 167. Naime, stav 2, najpre člana 157. kaže da Narodna skupština može da odluči da obavi zajednički načelni pretres o više predloga zakona koji su na dnevnom redu, a međusobno su uslovljeni ili su njihova rešenja međusobno povezana.Ne sporim da su ove teme dnevnog reda, kao što su nasilje u porodici, korupcija i kriminal u srpskom društvu, imovina stečena na koruptivan način i izmene i dopune Krivičnog zakonika međusobno povezane i svakako da ćemo se svi mi složiti da je to najveća rak-rana srpskog društva. Ali, da mi o svim ovim važnim predlozima zakona, izmenama i dopunama, razgovaramo u objedinjenoj raspravi, samim tim pokazuje da nismo dovoljno svesni koliko su ovo velike opasnosti po srpsko društvo. Time nama poslanicima oduzimamo vreme da sa svih strana ove predloge razmotrimo, da damo najbolje moguće amandmane na sve ovo i da koliko god je moguće napravimo ili sačinimo i izglasamo dobre zakone koji su sutradan primenljivi u praksi. Što se tiče člana 167. stav 2. kaže – po hitnom postupku može da se donese zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi. Nema ovde kod predloga ovih zakona nekih nepredvidivih okolnosti i nema velike štete po bezbednost i zdravlje naših ljudi. Mnogo je veća šteta da preko ovih predloga zakona pređemo olako u nekoj površnoj diskusiji, kažem još jednom da sa svih strana ne sagledamo problem koji ćemo imati i dalje u društvu ako ne donesemo dobre zakone, da sprečimo nasilje, da suzbijemo kriminal i korupciju i da izmenimo Krivični zakon koji se sve ovo sankcioniše. Hvala.
Nadam se da ćemo da prekinemo sa praksom da optužujemo Narodnu skupštinu da krši Poslovnik. Sve ovo što ste sada reklamirali Narodna skupština je donela odluke. Znači, Vlada predlaže po hitnom postupku, mi prihvatamo ili odbijamo. Kolega poslanik je predložio spajanje više tačaka dnevnog reda u jednu raspravu, Narodna skupština prihvata ili odbija. Kako ja mogu da prekršim Poslovnik onda? Narodna skupština o tome odlučuje, a ne ja, kao pojedinac. Vi imate pravo, kao narodni poslanik, da mi predate svaki papir koji se tiče ovoga, ja ću da stavim na glasanje u Narodnoj skupštini i bilo koji predsedavajući ima obavezu da to uradi, a Narodna skupština o tome odlučuje. Da li želite da se u danu za glasanje Skupština izjašnjava o povredi Poslovnika? (Ne) Reč ima narodni poslanik Balša Božović, po Poslovniku. Izvolite.
Zahvaljujem. Po članu 97. Poslovnika o radu Narodne skupštine, ne bi bilo loše da gospođa Gajić koja je maločas govorila, a imala je pravo, da zajedno dođemo do rešenja, gospodine Arsiću, ukoliko bi mogli da dobijemo duplo vreme za raspravu. Mislim da su pauze te koje su obeležile današnji rad Skupštine. Imali smo 10 pauza, iz prostog razloga što nije bilo kvoruma na sednici u nekoliko navrata. Ali, bilo bi jako poželjno, kada već imamo ovako važne zakone pred sobom, i kada je u pitanju nasilje u porodici i kada su u pitanju aktuelne teme po pitanju korupcije, organizovanog kriminala, terorizma, kao i izmena i dopuna Krivičnog zakonika, da jednostavno imamo dovoljno vremena da raspravljamo o tim temama jer mislim da su takođe veoma važne, kao što je moja koleginica gospođa Gajić maločas rekla, gorući problemi u našem društvu. Imamo, kao što znate, problem sa definisanjem načina kako će izgledati naše društvo za 10 ili 20 godina. Imamo, u ekonomskom smislu, veoma izvestan put ka robovlasničkom društvu, a s druge strane, kada govorimo o nasilju u porodici, imamo još jednu stvar, u pitanju su robinje u našem društvu, u pitanju su one žene koje trpe nasilje, gde se društvo prema tome ophodi na jedan veoma inertan način. Smatramo da je ovo prilika da jedan gorući problem ne guramo pod tepih, već da zaista razgovaramo na tu temu kvalitetno i da debatujemo i dođemo do rešenja koja su najbolja, a možda je predlog zakona samo prvi korak. Svakako ćemo se mi izjasniti o njemu na osnovu toga da li će se usvojiti neki amandmani koji bi upotpunili ovaj predlog. U svakom slučaju, smatram da je duplo vreme nešto što zaslužuje ne samo ovaj dom, već i građani koji prate u direktnom prenosu ovu sednicu. Zahvaljujem.
Isto i za vas važi, kolega Balša Božoviću, što sam rekao i koleginici Gorici. Gospodine Šaroviću, vi ste zatražili reč? Po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo, povređen je član 107. koji kaže da je svaki govornik dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine i da je zabranjeno iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatan život drugih lica. Naime, prilikom obrazlaganja predloga za dopunu dnevnog reda, gospođa Marinika Tepić je, govoreći o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zabrani manifestacije neonacističkih i fašističkih organizacija i udruženja, u jednom, rekao bih, krajnje neprimerenom tonu, pominjala gospodina Mladena Obradovića, inače istaknutog srpskog nacionaliste i mogu slobodno reći člana SRS. Ona je dala sebi za pravo da govori o tome kako je on navodno od strane suda oslobođen za nekakvo krivično delo zbog toga što mu je supruga bila trudna i slično i kako je to za nju neprihvatljivo. Gospođa Tepić očigledno ne zna šta znači podela vlasti na izvršnu, sudsku i zakonodavnu i trebalo bi da zna da je takva vrsta pritiska na pravosuđe nedozvoljena. Šta je za nju prihvatljivo, šta nije, to je njen problem. Ako već želi da priča o presudama, neka priča o presudi kojom je predsednik njene stranke oslobođen zbog toga što je u sitne noćne sate sa obezbeđenjem, lično ili kako god, pretukao čoveka.
Sada i vi činite istu povredu.
Dozvolite da završim. Druga stvar, zamolio bih gospođu Tepić da prestane da obmanjuje građane Srbije kako je članovima Odbora za evropske integracije dostavljen taj prevedeni tekst Izveštaja o napretku Srbije i da prestane da obmanjuje građane Srbije kako u skladu sa Poslovnikom ima pravo da pozove Majkla Devenporta ili bilo kog drugog ambasadora da se obraća narodnim poslanicima.
Privodite kraju.
Završavam. Član 74. Poslovnika o radu Narodne skupštine striktno definiše ko i pod kojim uslovima može učestvovati u radu bilo kog skupštinskog odbora. Dakle, mislim da je sramno da se preti narodnim poslanicima nekakvim sankcijama, bezbednosnim proverama, kaznama, iznošenjem zbog toga što insistiramo na poštovanju Ustava Republike Srbije.
Razumeo sam, kolega Šaroviću. Što se tiče ove poslednje primedbe, kao predsedavajući mogu da vodim računa samo o onome što se dešava u ovoj sali, a šta poslanici pričaju na svojim konferencijama za štampu ne mogu zaista. (Nemanja Šarović, s mesta: Ovo za Obradovića je bilo u sali.) Apelovao bih na narodne poslanike da u nekim svojim budućim izlaganjima vode računa o tome da ne iznose činjenice i detalje iz privatnog života lica o kojima se vodi rasprava, a pogotovo ne o njihovim bliskim srodnicima. To se dešavalo kada se, da kažem, manjkavost ovog Poslovnika da u trenutku kada se utvrđuje dnevni red i raspored akata koji se stavljaju na dnevni red i jako je sužena mogućnost predsedavajućeg da zaustavi poslanika u njegovom obrazlaganju. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni? Da. Po Poslovniku narodni poslanik Marjan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, baš ste malo pre povredili član 103. stav 4. i sa tim u vezi reklamiram stav 7. i 8. S obzirom da reklamacija Poslovnika prethodnog kolege baš nije imala puno veze sa izlaganjem prethodnog govornika, s tim u vezi ja ne insistiram, ali bilo bi dobro da primenite odredbe stava 7. i 8. ovog člana i da vreme koje je utrošeno u takvoj vrsti reklamacije Poslovnika odbijete od vremena poslaničke grupe. Jer, kakav Devenport, kakvi bakrači, ja više ne znam na šta se ovde reklamira Poslovnik. Ja ne vidim nikakvog prethodnog govornika koji je govorio o tome. To je jedno. Broj dva, reklamacija Poslovnika treba da traje najduže do dva minuta. Najduže do dva minuta. Trajala je dva minuta i 30 sekundi. Evo, ja neću insistirati da odbijete tih 30 sekundi, zato što se radi o opoziciji, ali da u buduće vodite računa ako ja prekoračim ili neko drugi prekorači vreme sa naše strane, da to uzmete i da kompenzujete, da odbijete od naših poslaničkih grupa, a ukoliko se ovo bude ponavljalo malo češće, tek u toj situaciji da to uračunate i njima. Ne tražim da se o ovom glasa, tek toliko da naši gledaoci znaju da reklamacije Poslovnika koje su ovde usledile nisu baš bile u skladu sa Poslovnikom, kao ni reklamacija gospodina Balše Božovića, koji se vratio iz SAD, sa izbora, pa mu baš nije najjasnije naš Poslovnik. Amerikanci kada su videli kad su videli ko je došao da podrži Hilari Klinton, znali su za koga ne treba da glasaju. Prijatno.
Pošto ste rekli da ne želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje o povredi Poslovnika, smatram i da nisam dužan da vam dam obrazloženje. Kolega Šaroviću?
Član 27. gospodine Arsiću, čisto javnosti radi, pošto gospodin Rističević očigledno nije upoznat sa celokupnom situacijom. Dakle, ja sam u skladu sa članom 103. tražio reč, odmah nakon završenog izlaganja gospođe Marinike Tepić, ali mi je Maja Gojković, koja je u tom trenutku predsedavala, rekla da je praksa da se reč po povredi Poslovnika ne daje za vreme obrazlaganja predloga za proširenje dnevnog reda i da će mi reč dati kada se to završi. Sada kada se završilo i kada ste završili pauzu, dobio sam reč. Prema tome, ne radi se ni o kakvoj zloupotrebi od strane opozicije, već smo postupali u skladu sa uputstvom predsedavajuće. Sada vi, gospodine Marjane Rističeviću ste uvek dobrodošli da se javite po Poslovniku, mi nikada nećemo tražiti da vam se odbije vreme, nikada nećemo tražiti da vam izreknu opomene. Vi, naravno imate svoje demokratsko pravo da ponavljate greške koje su ponavljali vaši prethodnici. Verujte mi da bez obzira na to što smo mi dosledno protiv kažnjavanja narodnih poslanika, da se nikada nismo plašili kazni i da smo se uvek radovali kada nas kažnjavaju, jer znamo da je sa svakom narednom kaznom i kraj vašeg režima, bar korak bliže.
Gospodine Šaroviću, pa vi ste krenuli u repliku. Molim poslaničke grupe da u koliko nisu predale prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, da to odmah urade. Saglasno članu 157. stavu 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o sprečavanju nasilja u porodici; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika; Predlogu zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Da li predstavnik predlagača, Nela Kuburović ministar pravde, želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o sprečavanju nasilja u porodici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, Predlog zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, pripremljeni su posle detaljne analize postojećih normativnog i faktičkog stanja. Razume se, ishod analize ukazuje na potrebu izrade novih zakonskih projekata koji bi izoštrili normativnu reakciju društva i države. Osnovane su radne grupe koje su bile sastavljane od predstavnike sudija svih sudova i javnih tužilaštava, profesora pravnog fakulteta, advokature i civilnog društva. O radnim verzijama vođena je višemesečna javna rasprava i sve zainteresovane strane imale su priliku da se izjasne o njima i poprave ih. Sva četiri predloga zakona čine jednu celinu. Rešenje iz jednog predloga naslanjaju se na rešenja iz drugih i sa njima čine jedinstvo. Tako nastaje sistem koji se dobija na još snažnijem i još delotvornijem suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije i sistem koji služi sprečavanju nasilja u porodici. To nasilje, nažalost, kod nas je poprimilo razmere posle kojih niko od građana, preko državnih organa, pa i Vlade i Narodne skupštine nema pravo da ćuti i na koji mora hitno da reaguje, kako merama represije, tako i merama prevencije, socijalne politike, psihologije. Jednom rečju, uslov da se sa tom društvenom anomalijom izborimo jeste multidisciplinarni pristup njemu. Zakon je samo jedan, istina veoma način suzbijanja nasilja u porodici. Postojeći pravni okvir u Srbiji pruža zaštitu žrtvama nasilja u porodici primenom Krivičnog zakonika i Porodičnog zakona, ali manjkavo. Krivični zakonik rešava probleme nasilja samo kada je nasilje već izvršeno i kada postoje krivična delo i razlog za pretvaranje u činioca nasilja. Pritvor ovde jeste način svojevrsne zaštite žrtve nasilja, razdvaja žrtve od činioca nasilja, sprečava ponavljanje nasilja, a žrtvi pruža izvesno vreme da o svemu promisli i donese ponekad veoma bitne životne odluke. Teškoće se međutim javljaju kada se dogodi nasilje ili preti njegovo ponavljanje, a ne postoji zakonski osnov da se u činiocu nasilja odredi pritvor i ukloni sa poprišta nasilja. Još veće teškoće nastaju kada se nasilje nije desilo, ali preti neposredna opasnost od njega. Budući da nema krivičnog dela nema ni razloga za pritvor potencionalnom učiniocu i tako se spreči nesreća koja može da usledi. S druge strane, put zaštite predviđa Porodičnim zakonom podrazumeva tužbu i vođenje posebnog parničnog postupka, a brzina zaštite žrtve zavisi od usvajanja privremenih mera. Pored ostalog zato se i donosi Zakon o sprečavanju nasilja u porodici. Zakonom se premošćava vakum koji postoji od prijave opasnosti od nasilja do početka parničnog ili krivičnog postupka protiv učinioca nasilja. Upravo u tom vakumu, žrtva je izložena riziku od ponovljenog nasilja ili od njegove eskalacije. Ovim zakonom se u našu stvarnost unosi princip prema kome učinilac nasilja ne sme da ostane zajedno sa žrtvom uvek kada postoji neposredna opasnost od nasilja. Uspostavlja se kontinuitet zaštite žrtve nasilja sve do časa kada će ona biti u stanju da se oporavi a nasilnik snosi odgovornost. Prema tome, odgovornost nasilnika i zaštita žrtve pomeraju se unazad. Pre nastupanja dejstva krivičnog postupka ili postupka zaštite koja je predviđena Porodičnim zakonom. Zakon se pak ne primenjuju na maloletne učinioce nasilja u porodici, budući da su odgovornost i sankcije koje se njima mogu izreći uređuju drugim zakonima kao što su Zakon o maloletnim učiniocima krivičnih dela i krivično pravnoj zaštiti maloletnih lica, Zakon o prekršajima i Porodični zakon. Takođe, hitne mere nisu primerene maloletnicima zbog njihovog uzrasta i pravnog statusa. Svrha zakona jeste da spreči nasilje uvek kada postoji neposredna opasnost od njega ali i da pomogne žrtvi nasilja. Propisuje se delovanje državnih organa i drugih organa, organizacija i ustanova. Reakcija na nasilje ne sastoji se samo od ograničavanja prava učiniocu nasilja već od niza psiholoških i socijalnih postupaka i metoda. Istina je da je reakcija pre svega podrazumeva izricanje hitnih mera učiniocu nasilja kojima se njemu ograničavaju moguća prava u korist zaštite žrtve nasilja. Hitnim merama sprečava se ponavljanje nasilja ili mogućnost da do njega dođe prvi put. Međutim, pored hitnim mera koje pogađaju učinioca zakonom se predviđaju i organi i ustanove koje se staraju o zaštiti žrtve nasilja i pružaju različite oblike podrške žrtvi počev od obaveštavanja o njenim pravima, njenom položaju preko pružanja pravne pomoći do socijalnih i psiholoških postupaka čija je svrha da žrtva predahne, da se podigne i osamostali, počne drugačije da gleda na svet i promeni način života. Sadržina zakona, prema tome, sastoji se od delovanja prema učiniocu, ali jednako tome i od delovanja prema žrtvi, koje se ogleda u zaštiti i podršci žrtvi. Tome uostalom i služe individualni planovi zaštite i podrške žrtvi koji se uvode zakonom. No, kada se ove vrste delovanja posmatraju sa sociološke, a ne strogo pravničke perspektive, uočava se njihova međuzavisnost i prožimanje. Takvo uskraćivanje određenih prava učiniocu nasilja sprečava ga da dalje čini nasilje i štiti žrtvu. Zaštita žrtve istovremeno sprečava mogućnost nasilja. Zakon određuje i značenje pojma sprečavanje nasilja u porodici. Sprečavanje nasilja u porodici definisano je kao skup mera kojima se otkriva da li preti neposredna opasnost od nasilja u porodici i skup mera koje se primenjuju ako je neposredna opasnost od nasilja otkrivena. U stvarnosti, do neposredne opasnosti od nasilja može da dođe u tri slučaja – najpre, kada mogući učinilac nikada nije učinio nasilje, ali njime preti, potom, kada je mogući učinilac ranije učinio nasilje i preti da ga ponove, recimo, učinio je nasilje pre godinu dana, a u poslednje vreme ponaša se tako kao da namerava da ga ponovi, i konačno, neposredna opasnost od nasilja postoji kada je učinilac izveo nasilje neposredno pre akcije policije i drugih organa, a očekuje se da nasilje ubrzo ponovi. U sva tri slučaja procenjuje se da li postoji neposredna opasnost od nasilja, koja se sastoji ili u opasnosti da se nasilje učini prvi put ili da se nasilje ponovi. Neposredna opasnost određuje se na osnovu ponašanja mogućeg učinioca i drugih okolnosti i postoji kada se ustanovi da je mogući učinilac spreman da u vremenu koje neposredno predstoji po prvi put učini nasilje ili da ga ponovi. Pojam nasilja u porodici širi je od onog koji sadrži Porodični zakon. Pored fizičkog, psihičkog i seksualnog nasilja, uneseno je i ekonomsko nasilje saglasno članu 3. Konvencije Saveta Evrope o sprečavanju i borbe protiv nasilja nad ženama i nasilja u porodici, donetom u Istambulu 11. maja 2011. godine, koja je Republika Srbija potpisala u aprilu 2012. godine i ratifikovala u Narodnoj skupštini u oktobru 2013. godine i koja je stupila na snagu 1. avgusta 2014. godine. Institucionalni stub na kome počiva zakon od koga sve počinje i dalje se grana jeste policijski službenik za sprečavanje nasilja u porodici. On je specijalno obučeni koordinator koji treba da spreči nasilje i da se stara o zaštiti žrtve. No, da bi sprečio nasilje, on mora da za njega sazna. Stoga se predviđa dužnost svih da policiji ili javnom tužiocu prijave nasilje ili neposrednu opasnost od njega. Dužnost prijavljivanja nasilja tereti i sve državne organe, organizacije i ustanove. Obaveza državnih organa i centara za socijalni rad proširena je i na prepoznavanje nasilja u porodici i opasnosti od njega, ali u okviru njihovih redovnih poslova. Prepoznavanje nasilja nije poseban od ostalih poslova odvojeni postupak, već se odvija kroz neki drugi postupak. Recimo, lekar pruža medicinsku zaštitu žrtvi nasilja, uz medicinsku zaštitu dužan je i da prepozna nasilje i o tome obavesti policiju. Pojam prepoznavanja ne odnosi se na uočavanje fizičkih svojstava koji ukazuju na nasilje, već uopšte na prepoznavanje fenomena od nasilja. Ono je moguće i kada policajac čita prijavu o nasilju i pri tome nema kontakt sa žrtvom, ne vidi je, niti je čuje, ali iz proučavanja prijave otkriva, prepoznaje da je reč o nasilju u porodici. Prema tome, sve počinje prijavom nasilja ili neposredne opasnosti od njega. Pravilo je da posle prijema prijave policijski službenik izlazi na lice mesta, pri čemu radi primene preventivnih operativnih mera i prikupljanja dokaza mogu da mogućeg učinioca nasilja dovedu u policijsku stanicu i zadrže ga tamo. Svrha zadržavanja je i da se omogući vođenje postupka protiv mogućeg učinioca i posredno da žrtva predahne. Trajanje i zadržavanje ograničeno je na najviše osam časova. Posle saznanja za nasilje u porodici ili opasnosti od njega nadležni službenik procenjuje rizik neposredne opasnosti od nasilja. Tokom procene rizika vodi se računa o bitnim činjenicama koje su, primera radi, navedene u zakonu, da li je mogući učinilac ranije ili neposredno pre procene rizika izvršio nasilje, da li je spreman da ga ponovi, da li je pretio ubistvom ili samoubistvom, poseduje li oružje, da li je mentalno bolestan ili zloupotrebljava psihoaktivne supstance, da li postoji sukob oko starateljstva nad detetom ili oko načina održavanja ličnih odnosa deteta i roditelja koji je mogući učinilac, da li je mogućem učiniocu izrečena hitna mera za sprečavanje nasilja u porodici ili je određena mera zaštite od nasilja u porodici prema Porodičnom zakonu, da li žrtva doživljava strah i kako ona procenjuje rizik od nasilja. Pre nego što okonča procenu rizika, može zatražiti mišljenje centra za socijalni rad, okolnosti iz nadležnosti centra koje su bitne za procenu rizika. Procena rizika koju sačini nadležni policijski službenik jeste osnov za dalje aktiviranje ostalih učesnika u sprečavanju nasilja i zaštiti i podršci žrtvi. Utvrdi li da neposredna opasnost od nasilja u porodici postoji, nadležni policijski službenik dužan je da sva obaveštenja koja je prikupio i svoju procenu rizika dostavi osnovnom javnom tužiocu, centru za socijalni rad i grupi za koordinaciju i saradnju. Ispunjenje te obaveze uspostavlja zakonsku vezu i saradnju između različitih učesnika u sprečavanju nasilja i zaštiti i podršci žrtvi, stvarajući nove obaveze na putu do konačnog zbrinjavanja žrtve i otklanjanja posledica nasilja ili opasnosti od njega. Tako se u postupak uključuju i drugi koji mogu i moraju da pomognu. Konačno, nadležni policijski službenik ima i treću mogućnost. Ako utvrdi neposrednu opasnost od nasilja i pruži mogućnost učiniocu koji je doveden u policijsku stanicu da se izjasni o okolnostima slučaja, on je dužan da nasilniku izrekne hitnu meru za sprečavanje nasilja u porodici. Predviđene su dve hitne mere: udaljenje učinioca nasilja iz stana i zabrana učiniocu nasilja da kontaktira žrtvu i prilazio je. Hitne mere mogu trajati 48 časova, ni kraće, ni duže, i njihova svrha je da trenutno reši problem, odvoji i razgraniči žrtvu i učinioca i spreči dalju eksalaciju sukoba i teže posledice po žrtvu. Mogu biti kumulirane tako što će učinilac biti udaljen iz stana u kom živi, ali će mu biti zabranjeno da sa žrtvom kontaktira i prilazi joj. Ako žrtva i učinilac ne žive zajedno, moguće je izreći samo meru zabrane kontakta sa žrtvom i prilaska žrtvi. Hitna mera izriče se u obliku naređenja kao pojedinačnog akta. Naređenje se uručuje učiniocu, a ako on odbije prijem, nadležni policijski službenik sastavlja belešku o tome, čime se smatra da je naređenje uručeno. Trenutak uručenja je bitan utoliko što od njega počinje da teče vreme na koje je hitna mera izrečena, ali i rok u kome osnovni javni tužilac ima pravo da podnese predlog za produženje hitne mere. Jednako kao što u svojoj proceni rizika kojom je utvrdio neposrednu opasnost od nasilja obaveštava osnovnog tužioca, centar za socijalni rad i grupu za koordinaciju i saradnju, nadležni policijski službenik obaveštava ih o tome da je izrekao hitnu meru. Osnovni javni tužilac odlučuje da li će predložiti da se trajanje hitne mere produži za još 30 dana. Predlog da se hitna mera produži može da se podnese u roku od 24 časa kada je učiniocu uručeno naređenje nadležnog policijskog službenika u kome je sadržana hitna mera. U suprotnom, smatra se da nije predložio produženje mere. Prethodno, on proučava obaveštenje o nasilju u porodici ili opasnosti od njega i vrednuje procenu rizika koju je načinio i dostavio nadležni policijski službenik. Vrednovanje znači da osnovni javni tužilac stiče svoj utisak o tome postoji li neposredna opasnost od nasilja, da njegov utisak nije samo refleksija utiska nadležnog policijskog službenika. Osnovni javni tužilac može nezavisno od dokaza koje je prikupio nadležni policijski službenik da sam skupi dokaze koji su bitni za njegovu procenu. Budući da produženje hitne mere duže ograničava pravo učinioca sa 48 časova na 30 dana. za odlučivanje od produženju hitne mere nadležan je osnovni sud na čijem području se nalazi prebivalište ili boravište žrtve. Osnovni sud produžava trajanje hitne mere ako posle sopstvene procene rizika, uključujući i vrednovanje procene rizika koju je sačinio nadležni policijski službenik i vrednovanje koje potiče od osnovnog javnog tužioca stekne uverenje da i dalje posle isteka 48 časova preti neposredna opasnost od nasilja u porodici. Pozitivnom sudskom odlukom žrtvi se podaruje dodatno vreme da se oporavi i uredi dalji život pošto paralelno sa trajanjem produženih hitnih mera traju i mere podrške žrtvi nasilja. O predlogu osnovnog javnog tužioca osnovni sud odlučuje u roku od 24 časa od prijema predloga i bez održavanja ročišta. Zakon pokušava da okonča nedovoljno usklađenu saradnju organa i ustanova koje sprečavaju nasilje u porodici i pruža zaštitu i podršku žrtvi, ali nedovoljno usklađeno delovanja tih organa i ustanova i drugih organa i organizacije i pojedinaca koji pomažu pružanju i zaštiti i podrške žrtvama. Predviđa se obaveza multiresorne saradnje, čija je svrha da prevlada izolovani i od drugih činilaca nezavisan pristup nasilju. Neophodno je da svi koji učestvuju u suzbijanju nasilja u porodici i zaštiti žrtve i pružanju podrške žrtvi nasilja budu ujedinjeni u naporima, da jedno drugo dopunjavaju i stvore sintetički i snažan i zajednički odgovor nasilju u porodici. Uostalom, cilj ovog zakona je da na opšti jedinstven način uredi organizaciju i postupanje državnih organa i ustanova i time omogući delotvorna sprečavanja nasilja u porodici i bržu, blagovremenu i delotvornu zaštitu i podršku žrtvama nasilja u porodici. Određeni su državni organi i ustanove koji su nadležni za sprečavanje nasilja i za pružanje zaštite i podrške žrtvama. Reč je o policiji i javnim tužilaštvima, sudovima opšte nadležnosti, prekršajnim sudovima i centrima za socijalni rad. Policija sprečava nasilje i pruža zaštitu žrtvama, Javno tužilaštvo učestvuje u sprečavanju nasilja, ali vodi i grupu za koordinaciju i saradnju, čija je uloga, pre svega, da se žrtvi pruži zaštita i podrška, sudovi vode postupke u predmetima koji proizilaze iz sprečavanja nasilja porodici, a centri za socijalni rad pomažu u sprečavanju nasilja i daju podršku žrtvama nasilja. Pored njih, pomoć u sprečavanju nasilja, podršku žrtvama daju i druge ustanove pre svega ustanove socijalne politike, socijalna zaštita, zdravstvo, obrazovanje, vaspitanje. Podršku žrtvama nasilja mogu pružiti i druga pravna lica, udruženja i pojedinci, što je izraz intenzivne saradnje, kao ideja koja prožima ceo zakon. U policijskoj upravi, osnovnom i višem javnom tužilaštvu, osnovnom i višem sudu i centru za socijalni rad imenuje se lice za vezu, čija je dužnost da svakodnevno razmenjuje obaveštenja i podatke bitne za sprečavanje nasilja, gonjenje i suđenje za krivična dela koja su povezana sa nasiljem u porodici i za pružanje zaštite i podrške žrtvama nasilja. Po sredi je i instrument koji treba da omogući svakodnevnu komunikaciju, upoznavanje sa problemima, razmenu podataka bitnih za suzbijanje nasilja, uopšte mobilnost policije, sudova i javnih tužilaštava. Posebno bitan izraz društvene sinteze u suzbijanju nasilja u porodici jesu grupe za koordinaciju i saradnju. One su zajednička tela u čijem radu učestvuju javna tužilaštva, policija i centri za socijalni rad. Onoliko je grupa za koordinaciju i saradnju koliko je osnovnih javnih tužilaštava. Tako da unutar grupe mogu zajednički da deluju i nadležni policijski službenik i zamenik javnog tužioca, koji je predložio produženje hitne mere i koji možda već vodi krivični postupak protiv učinioca nasilja. Kao što se vidi, pored zahteva kompetentnosti, ispunjen je i zahtev potrebe za dobrim poznavanjem okolnosti konkretnog slučaja. Grupa za koordinaciju i saradnju sastaje se najmanje jednom u 15 dana i sastavlja zapisnik o svakom sastanku. Svrha ovih zapisnika je da se tačno utvrdi odgovornost za to što nisu preduzete potrebne mere ili što one nisu blagovremeno preduzete. Sastancima grupa mogu prisustvovati, po potrebi, predstavnici ustanova pravnih lica, udruženja, pojedinci koji su uključeni u pružanje zaštite žrtvama. Svaka grupa razmatra svaki slučaj nasilja u porodici koji nije okončan pravnosnažnom sudskom odlukom donetom u građanskom ili krivičnom postupku, slučajeve kada je potrebno da se pruži zaštita i podrška žrtvama nasilja u porodici i žrtvama krivičnih dela iz ovog zakona, izrađuje individualni plan zaštite i podrške žrtvi i predlaže javnom tužilaštvu mere za okončanje sudskih postupaka. Saradnja policije i javnih tužilaštava i centara za socijalni rad unutar grupe za koordinaciju i saradnju ne sme da rezultira samo pravilnom usmeravanju slučajeva nasilja ka krivičnom ili građanskom postupku. Dakle, ka represiji, već mora da rezultira i analizom razloga pojave nasilja ili opasnosti od nasilja u sredini u kojoj grupa deluje i, shodno tome, oblikovanje, primena mera kojima se pomaže potencijalnim žrtvama nasilja i otklanjaju mogući razlozi za nasilje. Bit i suština delovanja grupe za koordinaciju i saradnju sastoji se u izradi individualnog plana zaštite i podrški žrtvi nasilja u porodici. Do toga dolazi kada se nasilje već desilo ili kada preti neposredna opasnost od njega. Individualni plan zaštite i podrške žrtvi jeste jedan od tri najbitnije komponente zakona. Svrha zakona nije samo da delovanjem policije, javnog tužilaštava i sudova spreči neposrednu opasnost od nasilja, kao i da označi državne i druge organe koji su odgovorni za primenu zakona, već i da deluje na žrtvu nasilja i pomogne joj da se oporavi, vrati samopouzdanje, pronađe svoj drugačiji identitet i trajno reši probleme u kojima se našla. Dužnost grupe za koordinaciju i saradnju je da izradi individualni plan zaštite i podrške žrtvi i nastao je od trenutka kada od nadležnog policijskog službenika primi procenu kojima je ustanovljena neposredna opasnost od nasilja. Pri tome nije značajno da li su učiniocu nasilja izrečene hitne mere ili nisu. Svrha individualnog plana zaštite i podrške jeste da žrtvi pruži zaštitu, ali i materijalnu, psiho-socijalnu i drugu podršku. Plan je individualan utoliko što je personalizovan, što se odnosi na tačno određenu žrtvu, na određenu biografiju, na tačno određene okolnosti kojima je žrtva izložena nasilju i na tačno određenog učinioca nasilja. Mere zaštite sadržane u individualnom planu moraju biti pogodne da pruže bezbednost žrtvi, da zaustave nasilje, da spreče da se ona ponove i da zaštite prava žrtve, a mere podrške da omoguće da se žrtvi pruži psiho-socijalna i druga pomoć koja služi njenom oporavku, osnaživanju i osamostaljivanju. Žrtva može da učestvuje u stvaranju individualnog plana, ako to želi i ako joj to dozvoljava psihološko i emocionalno stanje. NJeno učešće je dobro sa stanovišta osnaživanja žrtve, dizanja samopouzdanja i uspostavljanja kontrole nad sopstvenim životom. Individualnim planom konkretno se određuju izvršioci svake mere i rokovi za preduzimanje mera da bi se izbegla pasivnost ili višenadležnost, a i sprečilo da se mere preduzmu onda kada više nemaju nikakvog smisla ili gube pun učinak. Individualni plan, konačno, sadrži plan praćenja preduzetih mera i procenu delotvornosti planiranih i preduzetih mera. Razume se da individualni plan zaštite i podrške žrtvi može biti jedan ili više puta menjan u zavisnosti od njegovog učinka ili promena u položaju žrtve i učinioca nasilja. Zakon se primenjuje i na pojedina krivična dela, ali ne u celini. Deo zakona kojim se uređuje saradnja i koordinacija državnih organa i ustanova i deo zakona koji uređuje podršku žrtvama nasilja, pre svega izradu individualnih planova zaštite i podrške žrtvi, primenjuje se i u krivičnim postupcima koji se vode protiv učinilaca krivičnih dela proganjanja, čije uvođenje predviđa izmena i dopuna Krivičnog zakonika, zatim protiv učinilaca krivičnih dela protiv polne slobode, protiv učinilaca krivičnih dela protiv braka i porodice, učinilaca krivičnog dela trgovine ljudima, ali i u krivičnim postupcima koji se vode o svim drugim krivičnim delima koji su posledica nasilja u porodici. Ne primenjuje se, dakle, samo onaj deo zakona koji predviđa analizu rizika od nasilja i izricanje i produženje hitnih mera. Zauzvrat, predviđeno je da je u krivičnom postupku, koji se vodi za pomenuta krivična dela, sud dužan da u roku od 24 časa odluči o predlogu javnog tužioca za određivanje mere zabrane prilaženja, sastajanja ili komuniciranja sa određenim licem i posećivanja određenih mesta, mere zabrane napuštanja boravišta i mere zabrane napuštanje stana. Mere o kojima je reč određene su Zakonikom o krivičnom postupku, ali nije određen rok u kome je sud dužan da o njima odluči. Sada se za to predviđa rok od 24 časa od prijema predloga javnog tužioca. O slučajevima nasilja u porodici vodiće se evidencije. Policijske uprave, osnovni sudovi, osnovna javna tužilaštva i centri za socijalni rad vodiće evidenciju o onim segmentima nasilja u porodici koji su njima dostupni. Svrha evidencije je da nadležnim organima omogući pristup podacima značajnim za postupanje i donošenje odluka. Takve evidencije su jedan od uslova uspešne procene rizika od neposredne opasnosti nasilja u porodici i predlaganja i produženja hitnih mera. Centralna evidencija vodiće se u Republičkom javnom tužilaštvu i služiće jačanju potrebne saradnje i koordinacije. Usvajanje ovog zakona ne može iskoreniti nasilja u porodici. Koreni nasilja u porodici jesu duboki i njegovo iskorenjivanje zahteva dugo vremena, praćeno nizom socijalnih, kulturoloških, psiholoških, ali i pravnih mera, ali to ne znači da se blagovremenim prijavljivanjem nasilja ili opasnosti od njega i pratećim preduzimanjem različitih oblika reakcije države i društva ne mogu sprečiti nasilje, njegovo ponavljanje ili tragični ishodi. Ako su koreni porodičnog nasilja duboki i teško iskorenjivi, to ne znači dase ništa ne može preduzeti na sprečavanju akata nasilja, uklanjanju i olakšavanju njihovih posledica i pomoći i podršci žrtvi nasilja. Složenost jednog problema nikome nije opravdanje da problem ne počne da rešava, barem u onoj tački u kome rešavanje problema moguće. Tome služi Zakon o sprečavanju nasilja u porodici. Predlog zakona koji je pred vama sadrži, kada je reč o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika samo najhitnije i najnužnije izmene. Rad na izmenama Zakonika ubrzo se nastavlja i uslediće nove. Reforma našeg materijalnog krivičnog zakonodavstva je postupna, sastoji se ne od jednog, već od niza reformskih koraka. Ovim se vodi računa o apsorbcionoj moći našeg pravosuđa i naše advokature i sasvim nespornoj potrebi da se izmene zakona postepeno uvode u život i tako bolje prionu našoj pravničkoj i socijalnoj stvarnosti. Predstoji nam usklađivanje našeg zakonodavstva, ne samo sa dokumentima, već i sa standardima koji važe u nekim zakonima evropskih država, a to je složen i težak posao koji iziskuje oprez, promišljenost i postupnost. Na sličan način posmatramo i standarde i akte Saveta Evrope i UN, koji tek treba da budu inkorporirani u naše krivično pravo. Stoga se zakon ograničava na određeni broj delimičnih izmena koje su suštinski povezane i tiču se iste krivične pravne oblasti i srodnih pitanja. Takav metod danas je postao uobičajen u zakonodavnoj praksi evropskih zemalja, pa otuda po tempu izmena, rešenjima i drugim karakteristikama, krivično zakonodavstvo Republike Srbije ne zaostaje u odnosu na većinu evropskih zemalja. Izmene su najpre načinjene u opštem delu Krivičnog zakonika i tiču se instituta dela malog značaja, uslovnog otpusta i novčane kazne. Razlog za izmene jeste taj što norme važećeg Zakonika nisu dovoljno precizne zbog čega se u sudskoj praksi ne primenjuju onako kako se to očekivalo. Najbitnije izmene u posebnom delu Zakonika sastoje se od izmena odredaba koje čine jednu grupu krivičnih dela i to su krivična dela protiv privrede. Istina, po sredi je oblast materijalno krivičnog prava koja je menjano prilikom poslednjih izmena i dopuna zakona, ali tako da su u njoj zadržani izvesni instituti koji ne pomažu sudskoj praksi da se prilagodi novonastalim privrednim prilikama. Sada se to omogućava. Pored toga, koncepcijski se drugačije uređuju krivična dela protiv privrede. Značajne novine unutar posebnog dela Zakonika ogledaju se u usklađivanju našeg krivičnog zakonodavstva sa već pomenutom Konvencijom Saveta Evrope o sprečavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u porodici. Time se postiže komplementarnost zakona o sprečavanju nasilja u porodici, koji takođe sadrži niz normi koje su inspirisane Instanbulskom konferencijom i Krivičnog zakonika koji predviđa nova krivična dela kojima se suzbija nasilje nad ženama i nasilje u porodici. Kod krivičnih dela protiv privrede najpre je promenjena sistematika. NJihov redosled grupisan je, sada se zasniva pre svega, na međusobnoj srodnosti dela. Predviđa se 29 krivičnih dela protiv privrede, pet više od važećeg Krivičnog zakonika, sedam krivičnih dela su nova, od čega je jedno novo utoliko što je preneseno iz dela protiv imovine u delo protiv privrede, a reč je o prevari i osiguranjz i dekriminalizuju se dva dela. Kod nekih dela menja se njihov zakonski opis, kod drugih se ne menja opis, ali se menja njihov redosled i mesto u okviru glave Zakonika kojim se uređuje krivično delo protiv privrede. Tako se kod krivičnog dela zloupotreba položaja odgovornog lica, menja i precizira zakonski opis, budući da važeći zakonski opis nije otklonio nedoumice u sudskoj praksi, odustaje se od odgovornog lica kao izvršioca, što se čini kod skoro svih krivičnih dela protiv privrede. Umesto toga predviđa se tzv. zakonski supsidijaritet. To znači da krivično delo zloupotrebe položaja odgovornog lica postoji samo ako nisu ostvareni elementi nekog drugog krivičnog dela i da njegov izvršilac može biti svako, a ne samo odgovorno lice. Potpuno odustajanje od krivičnog dela zloupotreba krivičnog položaja odgovornog lica bez njegove prethodne zamene nekim novim i užim delom koje bi odlikovalo precizniji zakonski opis, u ovom trenutku bio bi suviše rizičan potez za koji nije izvesno da ima realnu podlogu i opravdanje. Novim rešenjem ograničava se njegova primena samo na slučajeve kada je to zaista nužno, tj. samo ako kriminalna zona nijednog drugog krivičnog dela ne može da zaštiti privredni sistem. Pored preispitivanja postojećih krivičnih dela protiv privrede uvedena su i neka nova. Nova su krivična dela prevare u obavljanju privredne delatnosti, zloupotreba poverenja u obavljanju privredne delatnosti i zloupotrebe u postupku privatizacije. Dok su prva dva krivična dela poznata kao opšta krivična dela protiv imovine koja će se u buduće primenjivati u oblasti privrede, treće je sasvim novo i njime se inkriminišu zloupotrebe u postupku privatizacije koje su do sada uočene. Na propisivanje tog dela uticala je i sudska praksa. Prevara i zloupotreba poverenja jesu u važećem zakoniku krivična dela protiv imovine, a pronevera, davanje i primanje mita, krivična dela protiv službene dužnosti. Ona se međutim, u ovom zakonu modifikuju i saobražavaju privrednim odnosima, pa se predviđaju nova dela uvek kada su prevara, zloupotreba poverenja, pronevera i davanje i primanje mita izvršena u obavljanju privredne delatnosti. Ovim se šire mogućnosti za bolju krivično pravnu reakciju u domenu privrede. Pored toga, jasno se razdvajaju i slučajevi kada se prevara, zloupotreba poverenja, pronevera i davanje i primanje mita čine u javnom, a kada u privatnom sektoru. Kako je navedeno zakonski opis više krivičnih dela protiv privrede, značajno je promenjen. Promena je kod nekih dela usledila samo kao posledica promene prema kojoj je izvršilac krivičnih dela protiv privrede može biti ne samo odgovorno lice, već svako lice koje ostvari radnju i ostalo obeležje krivičnog dela. Kod određenih krivičnih dela uočeni su problemi, što je za posledicu imalo njihovu ređu primenu. Stoga su promenjeni njihovi zakonski opisi što bi, osim ispravnije primene krivičnog prava, značilo i sužavanje primene krivičnog dela zloupotrebe položaja odgovornog lica. Konačno, značajna izmena jeste dekriminalizacija dva krivična dela protiv privrede. Prvo delo je zloupotreba ovlašćenja u privredi, a drugo izdavanje čeka i korišćenje platnih kartica bez pokrića. Bankama stoje na raspolaganju tehničke i organizacione mogućnosti kojima se može onemogućiti korišćenje kreditnih i debitnih kartica bez pokrića, što znači da je moguća druga vrsta sankcija, tako da krivično pravna zaštita više nije nužna. Zbog usaglašavanja sa Istanbulskom konvencijom uvode se nova krivična dela, sakaćenje ženskog polnog organa, proganjanje, polno uznemiravanje, i prinudno zaključenje braka. Kada je reč o krivičnog delu proganjanja, u prilog njegovog uvođenja ne govore samo obaveze koje proizilaze iz Istanbulske konvencije, već i važni kriminalno politički argumenti. Reč je o ponašanju koje ozbiljno može da ugrozi psihički integritet žrtve, a upereno je protiv osnovnih prava i sloboda čoveka. Uporedno pravna iskustva ukazuju na određene probleme prilikom propisivanja ovog krivičnog dela i njegove primene u praksi. Stoga smo imali veoma ozbiljan pristup pri propisivanju zakonskog opisa krivičnog dela proganjanja, kako bi se ono što preciznije formulisalo i time unapred otklonile dileme ili nedoumice koje su uočene u uporednom pravu. Izmenjene su i dopunjene odgovarajući članovi Krivičnog zakonika kojima su predviđena krivična dela oduzimanje maloletnog lica i promena porodičnog stanja. Time je proširena krivično pravna zaštita novorođene dece, kako bi se ubuduće mogli krivično pravno goniti svi za koje postoji sumnja da su odgovorni za nestanak beba iz porodilišta, što je problem koji je dospeo i pred sud u Strazburu. Bitna novina je i da se uvodi novo krivično delo, kršenje zabrane utvrđene merom bezbednosti. Cilj uvođenja ovog krivičnog dela je da se predvidi sankcija za kršenje zabrane koju određene mere bezbednosti sadrže. Kod nekih mera bezbednosti uopšte ne postoje sankcije za kršenje njima određenih zabrana. S druge strane, kod kršenja drugih mere bezbednosti koje sadrže zabranu postoji sankcija koja se oglede jedino u tome što sud može da opozove uslovnu osudu, ako osuđeni prekrši zabranu naloženom merom bezbednosti. Dakle, i ovde postoji potreba za novim krivičnim delom u slučajevima kada se mera bezbednosti ne izriče uz uslovnu osudu. Izmenjena su i krivična dela izrađivanje i nabavljanje oružja iz sredstava namenjenim za izvršenje krivičnog dela, kao i nedozvoljena proizvodnja, držanje, nošenje i promet oružja i eksplozivnih materija. Navedena krivična dela usklađena su sa novim Zakonom o oružju i municiji, pooštrene su i kazne za njih, upravo zbog porasta teških krivičnih dela izvršenih upotrebom zabranjenog ili nelegalnog oružja. Konačno, pooštravaju se i kazne za krivična dela nedozvoljeni prelazak državne granice i krijumčarenje ljudi. Nedozvoljeni prelasci granice i krijumčarenje ljudi znatno su učestali od početka migrantske krize. Cilj pooštravanja kazne jeste da se spreči iskorišćavanje ljudske nesreće migranata. Na kraju Predlog zakona sadrži i druge izmene i dopune postojećih krivičnih dela nastale zbog potrebe usklađivanja sa relevantnim međunarodnim dokumentima. Srbija je prvi zakon koji organizuje državne organe u borbi protiv organizovanog kriminala donela je još 2002. godine. Često je menjan i dopunjavan, ali njegova suština nije poboljšana. Ostala je ista bez praćenje novih pravaca i načina u borbi protiv organizovanog kriminala. U vreme kada je zakon donet predstavljao je veliki korak za našu zemlju, jer je prvi put uvedena specijalizacija na nivou policije, javnog tužilaštva i sud za ovaj oblik kriminaliteta. Osim uvedene specijalizacije, ovi specijalizovani organi ovlašćeni su i posebnim istražnim tehnikama. Danas je važeći zakon prevaziđen, bez mogućnosti da odgovori savremenim potrebama borbe protiv organizovanog kriminala, korupcije i terorizma. Donošenje novog zakona, jeste i čin primene Akcionog plana za Poglavlje 23. i Poglavlje 24, i primenu Strategije - istraga finansijskog kriminala, koji je Vlada Republike Srbije usvojila u maju 2015. godine. Novi zakon je i neophodan uslov za primenu izmena i dopuna Krivičnog zakonika koji su na dnevnom redu ovog skupštinskog zasedanja. Nove komplikovane izmene Krivičnog zakonika ne mogu da ostvare svoj efekat bez posebne organizacije pravosudnih i policijskih organa. Zakon rešava sva pitanja organizacionog karaktera neophodna za delotvornu borbu protiv organizovanog kriminala, finansijskog kriminala, privrednog kriminala, kriminala protiv službene dužnosti i korupcije i terorizma. Novim zakonom uređeni su svi napredni alati, tehnike borbe protiv organizovanog kriminala, korupcije i terorizma, nova unutrašnja organizacija policije, javnog tužilaštva, sudova, način saradnje između policije i javnog tužilaštva i drugih državnih organa, službenici za vezu, udarne grupe, kao i finansijska forenzika. Član 2. zakona navodi krivična dela na koja se zakon primenjuje, pri čemu je potrebno obratiti pažnju da su nazivi krivičnih dela i brojevi članova krivičnih dela iz Krivičnog zakonika usaglašeni sa tekstom Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika. Utoliko su oni međuuslovljeni. Vidno je dakle da će krug krivičnog dela koji će biti u nadležnosti organa koji će primenjivati ovaj zakon biti mnogo širi. Sa usko navedenim obimom krivičnih dela nabrojanim u važećem zakonu javnom tužiocu vezane su ruke i za proaktivna postupanja i za vođenje suštinske i duboke istrage. Članom 4. zakona propisan je krug državnih organa nadležnih za postupanje u predmetima krivičnog dela organizovanog kriminala i terorizma, navedenih u članu 3, a to su Tužilaštvo za organizovani kriminal, Ministarstvo unutrašnjih poslova, Organizaciona jedinica nadležna za suzbijanje organizovanog kriminala, Posebno odeljenje Višeg suda u Beogradu za organizovani kriminal, Posebno odeljenje Apelacionog suda u Beogradu za organizovani kriminal, kao i Posebna pritvorska jedinica Okružnog zatvora u Beogradu. Članom 3. zakona propisana su krivična dela za koja postupaju državni organi nadležni za suzbijanje organizovanog kriminala i terorizma i to su u prvom redu krivična dela iz člana 2. tačka 1,2. i 5. zakona. Kada je reč o postupanju državnih organa nadležnih za suzbijanje organizovanog kriminala u pogledu krivičnih dela protiv službene dužnosti odlučujući uslov za uspostavljanje nadležnosti je subjektivnog karaktera i tiče se svojstva izvršioca, odnosno potrebno je da se radi o izabranom, imenovanom ili postavljenom licu, dok je kod krivičnih dela protiv privrede propisan odlučujući uslov objektivnog karaktera koji se tiče prelaska postavljenog imovinskog cenzusa. Za ostvarenu imovinsku korist relevantna je vrednost preko 200 miliona dinara, odnosno preko 800 miliona dinara kada je u pitanju vrednost javne nabavke. Važeći zakon generiše problem u gonjenju i suđenju za krivična dela korupcije, krivična dela protiv privede i krivična dela protiv službene dužnosti. Nadležnost osnovnih i viših javnih tužilaštava je razuđena i uglavnom se zasniva na propisanoj kazni zakona. Tako je danas najveći broj ovih krivičnih dela u nadležnosti osnovnih sudova, odnosno osnovnih javnih tužilaštava. Ovim nije moguće koncentrisati znanje i najbolje ljudske i materijalne resurse na jednom mestu, pa stoga nije moguće ostvariti proaktivno postupanje i specijalizaciju. Sada se ova sistemska greška ispravlja tako što je za krivično gonjenje, krivično delo organizovanog kriminala, terorizma i korupcije organizovano pet velikih javno-tužilačkih centara. Krivičnim delima iz člana 2. zakona bave se posebna odeljenja viših javnih tužilaštava za suzbijanje korupcije, MUP, Organizaciona jedinica nadležna za suzbijanje korupcije i Posebno odeljenje viših sudova za suzbijanje korupcije. Prema tome, osnivaju se četiri centra u vidu posebnih odeljenja viših tužilaštava na teritoriji četiri apelaciona javna tužilaštva, odnosno posebna odeljenja viših tužilaštava u Beogradu, Kraljevu, Nišu i Novom Sadu za suzbijanje korupcije. Sa članom 13. novog zakona po prvi put se dobija puna specijalizacija za postupanje u krivičnim delima koja su koruptivna. Sada u takvim predmetima postupaju tužioci iz navedenih regionalnih centara. Organizovanim kriminalom i terorizmom se bavi isključivo Tužilaštvo za organizovani kriminal. Ono takođe goni tzv. visoku korupciju. Tužilaštvo za organizovani kriminal postupa pred Posebnim odeljenjem Višeg suda u Beogradu. Svi drugi koruptivni predmeti gone se u četiri regionalna centra u Beogradu, Kraljevu, Nišu i Novom Sadu. Posebna odeljenja viših tužilaštava treba da postupaju pred posebnim odeljenjima viših sudova u Beogradu, Kraljevu, Nišu i Novom Sadu, kao što Tužilaštvo za organizovani kriminal postupa pred Posebnim odeljenjem Višeg suda u Beogradu. Jedan od stubova i novina ovog zakona jeste skup organizacionih mera koja će doprineti unapređenoj saradnji državnih organa koji su odgovorni za primenu zakona i koji sa njima blisko sarađuju. Za otkrivanje krivičnih dela organizovanog kriminala i korupcije ključnu ulogu imaju policija i javno tužilaštvo, pri tom veliki broj drugih državnih organa u svakodnevnom radu dolazi u dodir sa činjenicom koja su značajna za istrage organizovanog kriminala i korupcije. Nedostatak saradnje i razmena informacija između državnih organa koje mogu biti u posedu činjenica značajnih za sprovođenje i tok istrage sa druge strane održava se na uspešnost otkrivanja i gonjenja počinioca krivičnih dela. Otuda zbog nedostatka saradnje između državnih organa nije moguć proaktivan pristup kako u radu policije i javnog tužilaštva, tako i drugih državnih organa. Stoga se u svim državnim organima, čija je nadležnost takva da dolaze u kontakt sa činjenicama vezanim za organizovani kriminal i korupciju, a koje mogu biti dokaz u krivičnom postupku ili voditi do dokaza, određuju službenici za vezu sa javnim tužilaštvom i policijom. Službenici za vezu treba da dele svoje znanje, veštinu, iskustvo i stručno znanje, učestvuju po potrebi u radu onog državnog organa u koji su upućeni. Službenik za vezu predstavlja most između državnog organa iz koji dolazi i organa u koji je upućen. Službenik za vezu omogućava da dva organa dodatno prepoznaju način na koje mogu da sarađuju i ubrzava razmenu informacija. Kod najsloženijih predmeta organizovanog kriminala neophodan je najveći stepen saradnje i svih državnih organa sa policijom i javnim tužilaštvom kako bi se obezbedilo efikasno upravljanje istragom i krivičnim gonjenjem. Zato je javnom tužiocu novim zakonom stavljen na raspolaganje jedan od najmoćnijih alata za saznavanje i ukrštanje informacija, a to je udarna grupa. Kada je predmet veoma složen i zahteva stalno prisustvo službenika više državnih organa i multidisciplinarni pristup javni tužilac u takvom složenom predmetu bi mogao ad hok da formira udarnu grupu. To je multidisciplinarna stručna grupa kojom rukovodi javni tužilac, a čiji članovi su policijski službenici, službenici drugih državnih organa u zavisnosti od potreba konkretnog predmeta. Organizovani kriminal i korupcija se ispoljavaju kroz netačno finansijsko izveštavanje privrednih društava, podmećivanje osoba zaduženih za raspolaganje javnim sredstvima u nameri pribavljanja povoljnijih ugovora, netačnom poreskom izveštavanju, proneverama i isporukama neadekvatne robe, poreskim utajama, zloupotrebama u vezi sa stečajem, zloupotrebama u javnim nabavkama, privatizaciji, kao i pranje novca, stvaranje tajnih fondova i finansiranje terorizma. Reč je o izuzetno komplikovanim finansijskim transakcijama gde znanje i veštine javnih tužilaštva nisu dovoljne za efikasno krivično gonjenje. Ne zaboravimo da su javni tužioci diplomirani pravnici i da bi rešili ovako komplikovane predmete trebalo bi preko noći da se pretvore u vrhunske ekonomiste, što nije moguće, i zato je neophodno da se u javnom tužilaštvu zaposle finansijski forenzičari koji imaju sposobnost identifikovanje kriminalne radnje sa finansijskog aspekta. Finansijski forenzičar pomaže javnom tužiocu da odgovori na sledeća pitanja, a na koja, usled složenosti slučaja, javni tužilac ne može uvek da da odgovor, opisi definisanja radnji izvršenja krivičnog dela, otkrivanje i imenovanje učinioca krivičnog dela, otkrivanje mesta i vremena izvršenja krivičnog dela i obima štete i visinu pribavljanja imovinske koristi proistekle iz krivičnog dela. Jasno je da se radi upravo o onim pitanjima na koja odgovor daje krivični postupak, ali da policija i javno tužilaštvo, usled nedostatka znanja iz ekonomije, ne mogu da odgovore na njih. Stoga finansijski forenzičar pronalazi dokaze finansijske prirode i pomaže javnom tužiocu i policiji da usmere finansijsku istragu i prikupe što više dokaza potrebnih za optužnicu. Program obuka, koji se piše za primenu ovog zakona, obeležen je sveobuhvatnim pristupom. Svi javni tužioci i sudije koji postupaju u predmetima krivičnih dela finansijskog kriminala i korupcije moraju da prođu obuku predviđenu budućim programom koji donosi Pravosudna akademija. Znanje je to koje pobeđuje organizovani kriminal i korupciju. Dobro organizovano i obučeno pravosuđe sa visokim stepenom integriteta može i mora dati rezultat u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije. Institut oduzimanja imovine proistekle iz krivičnog dela jeste jedan od ključnih elemenata kojim se ostvaruje svrha krivičnog zakonodavstva. To jeste specijalna i generalna prevencija vršenja krivičnih dela. Reč je o najboljem preventivnom mehanizmu koji demotiviše aktuelne i potencijalne izvršioce krivičnih dela, naročito dela lukrativne prirode i kojim se na najbolji način ostvaruje princip materijalnog krivičnog zakonodavstva da niko ne može imati imovinsku korist od izvršenja krivičnog dela. Mnoga moderna krivična zakonodavstva, sledeći rešenja iz međunarodnih dokumenata, uvela su i tzv. prošireno oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela kao jedan od najefikasnijih instrumenata kojima pravna država raspolaže u borbi protiv organizovanog kriminala, korupcije, pranja novca i finansiranja terorizma. Republika Srbija donela je 2008. godine Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, koji je 2013. godine zamenjen važećim Zakonom, o čijim će izmenama i dopunama danas biti reči. Ukratko ću vam izneti podatke kojima raspolaže Direkcija za upravljanje oduzetom imovinom unutar Ministarstva pravde. Oni oslikavaju značaj primene ovog Zakona za borbu protiv kriminala. Trajno je oduzeto oko 30 raznih nepokretnosti, 850.000 evra, oko 47 kilograma čistog zlata izlivenog u zlatne poluge i jedan broj dragocenosti. Kada je reč o privremeno oduzetoj imovini i nepokretnostima, Direkcija za upravljanje oduzetom imovinom raspolaže sa 76 kuća, 252 stana, jedna poslovna zgrada, jedna zgrada za kolektivno stanovanje i sedam stambenih poslovnih zgrada, jedna sportska hala, 124 lokala, 77 garaža, sedam apartmana, 49 hektara zemljišta. Zatim, pored pokretnih stvari, tu se nalaze 372 automobila, 12 motocikala, jedan šleper sa hladnjačom, osam kamiona sa prikolicom, 12 kamiona, jedan brod, jedan splav, dva traktora, dva i po kilograma nakita, 29 umetničkih slika, a kada je reč o privrednim društvima, privremeno je oduzeto 54 privredna društva, četiri hotela, šest restorana i jedna autobuska stanica. Kada je reč o novcu, oduzeto je 87 miliona dinara i 12.630.000 evra. Od izdavanja nepokretnosti koje su privremeno oduzete Direkcija za upravljanje oduzetom imovinom ostvaruje mesečni prihod od oko 80.000 evra u dinarskoj protivvrednosti. Kako bi se važeći Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela učinio još efikasnijim, predlažu se njegove izmene i dopune. One mogu da se podele u četiri grupe. Prvo, proširen je krug krivičnih dela na koji se zakon primenjuje. Ubuduće on važi i za krivično delo teško ubistvo učinjeno pri razbojništvu ili razbojničkom krađom ili iz koristoljublja, kao i krivična dela protiv intelektualne svojine. Potom primenjivaće se i na tešku krađu i prevaru u osiguranju i neka krivična dela protiv privrede, neovlašćena upotreba tuđeg poslovnog imena i druge posebne oznake robe ili usluga, prouzrokovanje stečaja i nedozvoljena trgovina. Preciziran je pojam imovine, budući da postoje različita tumačenja o tome da li se udeli u pravnom licu smatraju imovinom ili ne. Predviđena je mogućnost oduzimanja druge imovine iste vrednosti, ako oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela nije moguće. Drugo, izmenjen je postupak oduzimanja imovine proistekle iz krivičnog dela. On bi ubuduće trebalo da bude efikasniji. Policija je, kada javnom tužiocu podnosi krivičnu prijavu za krivično delo za koje se zakon primenjuje, obavezna da dostavi podatke o imovini osumnjičenog i trećeg lica koje je prikupila u predistražnom postupku. Određuje se rok od 15 dana u kome vlasnik imovine protiv koga je podnet zahtev za privremeno oduzimanje imovine može da dostavi odgovor na zahtev i pruži dokaze o tome kako je zakonito stekao imovinu. Ukinut je prigovor kao pravni lek na rešenje suda kojim se odlučuje o zahtevu javnog tužioca za privremeno oduzimanje imovine. Naime, nije racionalno sadašnje rešenje, prema kome postoje dva pravna leka protiv istog rešenja suda – prigovor i žalba. Zadržava se samo žalba, o kojoj odlučuje drugostepeni sud. Produžen je rok u kome javni tužilac može da podnese zahtev za trajno oduzimanje imovine proistekle iz krivičnog dela sa tri na šest meseci od dostavljanja osuđujuće pravosnažne presude. Ovim se izašlo u susret zahtevima prakse, javnim tužilaštvima je potreban duži rok da bi prikupili sve dokaze koji su neophodni za odluku suda o zahtevu za trajno oduzimanje imovine. Treće, jedinici za finansijsku istragu i Direkciji za upravljanje oduzetom imovinom dodaju se neke nadležnosti pri obavljanju poslova međunarodne saradnje. Radi se o ispunjavanju obaveza iz akcionog plana za Poglavlje 24. Predviđeno je da se u okviru jedinice za finansijsku istragu obrazuje kancelarija za povraćaj imovine, koja obrađuje primljene i poslate zahteve u okviru međunarodne saradnje, a u vezi sa otkrivanje i identifikovanjem imovine proistekle iz krivičnog dela i sa ciljem njenog privremenog ili trajnog oduzimanja. Propisuje se nadležnost Direkciji za upravljanje oduzetom imovinom da upravlja imovinom čije je raspolaganje ograničeno u skladu sa odlukama UN i drugih međunarodnih organizacija čiji je Republika Srbija član. Četvrto, precizirane su norme o upravljanju oduzetom imovinom, precizirana su ovlašćenja Direkcije za zaključivanje ugovora o zakupu privremeno oduzetih nepokretnosti kojima upravlja. Pored toga, radi premošćavanja problema u primeni zakona predviđena su ovlašćenja Direkcije u slučaju raskida ugovora o zakupu privremeno oduzete nepokretnosti, pri čemu je ukinuta obaveza Direkcije da u slučaju povraćaja novčanih sredstava licu kojem se ona vraćaju isplati i kamatu. Ovakvo rešenje je u skladu sa uporedno pravnim rešenjima u zakonima drugih zemalja. Pri tome, nezadovoljna stranka može da podnese zahtev za naknadu štete Direkciji ili tužbu sudu u skladu sa opštim pravilima obligacionog prava. Isključena je primena carinskih propisa na trajno oduzete pokretne stvari i data ovlašćenja Vladi da može da odredi namenu trajno oduzete nepokretne imovine radi obavljanja društveno koristnih poslova. U skladu sa najboljim praksama evropskih zemalja i direktivama EU propisano je da se sredstva dobijena prodajom trajno oduzete imovine u iznosu od 30% koriste za finansiranje socijalnih i zdravstvenih potreba, po čemu odluku donosi Vlada. Ovo su ukratko izmene i predlozi koji su predloženi u zakonima koji se danas nalaze na dnevnom redu. Zahvaljujem se i nadam se da ćemo imati konstruktivnu raspravu, a predlagač svakako stoji na raspolaganju da se, ukoliko bude osnova za to, tekstovi predloženih zakona unaprede. Hvala.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Mićić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarska, predstavnici ministarstva, dve izmene i dva nova zakona ukazuju na činjenicu da nasilje i dalje eskalira, da i dalje cveta kriminal i korupcija, a da država traga za rešenjima koja bi sprovela kroz svoje organe i institucije. Ono što je zajedničko za sva četiri predloga, i to je ono što je pozitivno, jeste da se podiže efikasnost u suzbijanju kriminala, bez obzira da li se radi o nasilju u porodici ili organizovanom kriminalu ili korupciji, uvođenje novih krivičnih dela. Predlozi sadrže i bolju koordinaciju, saradnju, dalje, edukaciju koju sprovodi Pravosudna akademija i, naravno, svi ovi zakoni su zapravo posledica usaglašavanja sa evropskim standardima. Zato ne mogu a da na početku ne spomenem tu činjenicu da je naš Ustav daleko od usaglašenosti sa evropskim standardima, da smo prošle nedelje obeležili desetogodišnjicu važenja i da, naravno, nikakvog svečanog obeležavanja nije bilo jer mogla se samo obeležiti jedna kolektivistička euforija iz tog vremena u kome samo nije učestvovala LDP, Liga i deo civilnog sektora. Ovo spominjem zato što je tada propuštena šansa da Srbija postane građansko društvo umesto nacionalne države, a u vezi sa ovim zakonima želim da spomenem da je propuštena šansa da se stvore uslovi, pravni okvir za odgovorno i nezavisno pravosuđe. To je prva prepreka u suzbijanju kriminala i nasilja u ovoj zemlji. Što se tiče prvog zakona, Zakona o zaštiti nasilja u porodici, naravno, dobro je da se napokon uvode te hitne mere koje se sastoje ili od udaljenja ili od zabrane prilaska i komunikacije sa žrtvom, uvođenje tih specijalizovanih policajaca, tužilaca, sudija, bolja koordinacija, savet se sastaje jednom u 15 dana na lokalnom nivou, pri Vladi se takođe formira savet za praćenje. Naravno, pozitivna je i hitnost postupka, to što je propisana takođe evidencija o porodičnom nasilju, odnosno obaveza vođenja evidencije. Dobro je što je propisana i prekršajna odgovornost za lica u državinim i drugim organima za neprijavljivanje nasilja. Međutim, bilo bi bolje da je propisana i disciplinska odgovornost, da se neprijavljivanje nasilja državnih organa zapravo tretira kao teža povreda radne obaveze i zato smo kao poslanička grupa podneli amandman. Druga greška na koju su ukazivale i nevladine organizacije u samom zakonu jeste izjednačavanje ovih hitnih mera koje su naravno korisne i veliki pomak i zaštitnih mera koje su predviđene Porodičnim zakonom, a koje su represivnije i koje predviđaju neuporedivo duži rok za zastarevanje. Međutim, naravno da nisu dovoljne samo represivnije mere, da nije dovoljan samo zakon, da na nasilje, pa nasilje i u porodici, bitno utiče i celokupna situacija, počev od ekonomije, dakle, siromaštvo, nezaposlenost, zatim patrijarhalni model življenja, ali i jedan odnos, i nije to samo dnevna politika. Ovde ukazujem na još jednu primedbu, a to je da je nedovoljno zastupljena u zakonu uloga i značaj civilnog sektora koji bi nam mogao biti dragocen u ovim postupcima. Umesto toga, nažalost, u državi se vodi jedna kampanja protiv civilnog sektora koji se inače svih ovih godina borio i za toleranciju i protiv nasilja. Mi danas svakodnevno zapravo smo svedoci kako se oni targetiraju i nazivaju stranim plaćenicima, a da pri tome niko od zvaničnika Vlade ne reaguje ili barem ne kaže da, recimo, i država Srbija takođe prima pomoć od EU, odnosno najveću bespovratnu pomoć, u iznosu od 3,5 milijarde evra za ovih 16 godina, dobila je sama država Srbija. Tu su i neke druge loše poruke. Na primer, poruka da ministar policije nema pametnija posla nego da podnosi krivičnu prijavu protiv gospođe Vesne Pešić zbog jednog teksta na određenom portalu. To nije dobro. Kad znamo da to nasilje cveta, da cveta kriminal i korupcija, onda ministar šalje lošu poruku šta mu je prioritet. Prioritet mu je, znači, zaštita nekog ličnog interesa. Dalje, isto je zabrinjavajuće i to što se nekim advokatima koji su se takođe istakli kao borci za građansku Srbiju pod čudnim okolnostima, recimo, poništava doktorat zbog nekih formalnih nedostataka, iako živimo u eri nekih sumnjivih diploma, a čovek je bio prvi predsednik Saveta za borbu protiv korupcije. Dakle, i to nije dobro. U vezi sa zakonom htela bih da kažem najpre da cilj ovog zakona jeste i usaglašavanje sa Istanbulskom konvencijom, koja je usvojena 2011. godine, koju je naša država potpisala 2012. godine, koju smo ratifikovali 2013. godine, koja je počela sa primenom tek 2014. godine, i mi sada donosimo ovaj zakon koji počinje važiti u junu 2017, što znači da nam je od ratifikacije do primene zakona o kome raspravljaju prošlo četiri godine. Kada uzmemo u obzir činjenicu da je samo prošle godine bilo 35 žena žrtava nasilja, 35 žena je izgubilo život samo u prošloj godini i kada uzmemo u obzir činjenicu da u istoj godini u kojoj je 35 žena izgubilo život broj odbačenih krivičnih prijava za nasilje u porodici iznosi 51%, dakle, više od pola, i kada tome dodamo načelo oportuniteta, odnosno da tužioci imaju mogućnost da odlože krivično gonjenje nasilnika tako što će mu naložiti, recimo, da uplati u humanitarne svrhe, onda je zaista poražavajuće da ukupno 66% uopšte nije procesuirano prijavljenih dela nasilja u porodici. A tolike žene su izgubile život, nemamo ni evidenciju o femicidu, a da ne govorim o tome da apsolutno ni blizu ne znamo koliko žena invalida, kao posledica porodičnog nasilja, je pretrpelo štetu. Što se tiče drugog zakona, dakle, Krivičnog zakonika, naravno, dobro je što se preciziraju postojeća i uvode nova krivična dela, kako u privredu, kao što je prevara, pronevera, zloupotreba zastupanja, zloupotreba poslova upravljanja, davanje, primanje mita. Za nas je veoma važno, za našu poslaničku grupu, što se uvodi i kažnjivost za negiranje genocida i to nekako ni gospođa ministarka nije spomenula u obrazlaganju ovih zakona, a i u medijima je ostalo prilično nepropraćeno, a mislim da je to jako važno za Srbiju koja bi trebalo da se suočava sa svojom prošlošću. Dakle, zakon i definiše bolje i šta je korupcija, ali kada govorimo o korupciji, onda bi bilo važno pitati, a koristim i prisustvo gospođe ministarke, i to šta je i dokle se stiglo sa Zakonom o poreklu imovine. Taj zakon se često pominjao u izbornim kampanjama i vladajućih partija i nekih opozicionih, a LDP je na tome insistirao ne izbornim kampanjama, nego u redovnoj parlamentarnoj proceduri. Mislim da bi to bio važan korak za borbu protiv korupcije. Dakle, ima dosta pozitivnih stvari i to što su pooštrene kazne za krijumčarenje nelegalnu proizvodnju, promet i nošenje oružja, i to što se pooštravaju kazne za krijumčarenje migranata. Međutim, postavljamo pitanje i podneli smo amandman na član 89. – zašto se, iako je, dakle, duh zakona da se kazne pooštravaju, zašto se ublažava kažnjavanje huligana? Odnosno, zašto se briše stav po kome učinilac koji je prekršio zabranu prisustvovanja sportskim priredbama ili nije izvršio dužnost javljanja i boravka u policijskoj stanici, moga biti kažnjen od 30 dana do tri meseca? Zašto se briše ovaj stav? Da li možda imate da nam javite dobru vest da smo rešili problem sa huliganima, pa onda te represije nisu više potrebne, uopšte prosto, iskače iz čitavog duha zakona, kao što sam rekla, ovakva jedna odredba. Ono što je zabrinjavajuće, jeste ta neka neodlučnost, neko lutanje u samom zakonu, mada ministarka je najavila i donošenje novog Krivičnog zakonika. Tako, recimo, delo malog značaja, koji u većini zemalja uopšte ne postoji, izbacili su ga i Slovenija i Crna Gora, mi vraćamo na rešenje koje je važilo pre zakonika iz 2009. godine. Onda kad govorim o usaglašavanju sa evropskim standardima o toj potrebi, odnosno o potrebi ispunjavanju uslove iz člana 23. i 24, zaista je zabrinjavajuće ovakvo obrazloženje, pa bih ga citirala, kaže - kada je u pitanju usaglašavanje Krivičnog zakona sa svim relevantnim dokumentima EU bilo bi preuranjeno da se to učini već u ovoj fazi. Hajde, to i da razumem. Pazite, sledeću rečenicu – do ulaska Republike Srbije u EU ima još vremena, a i sama EU će neke svoje akte u međuvremenu menjati ili donositi nove. Što nam govori kao da predlagač zakona, odnosno Vlada gleda na evropski put kao da je beskonačan i samo još fali da kaže, da u obrazloženju piše – a možda će se EU i raspasti. Meni to, eto, tako deluje. Što se tiče uvođenja novčane kazne u dnevnim iznosima. Dakle, najpre se konstatuje kako je nizak nivo novčanih kazni, a onda predlagač zakona, odnosno Vlada istovremeno hoće i da pokaže zube prema kriminalcima, ali istovremeno ublažava odgovornost sudova i uopšte pravosudnih organa, i ima blagonaklon stav prema izbegavanju odgovornosti na koji su obavezne. Evo da vam pročitam samo taj deo. Znači, radi se o uvođenju novčanih kazni u dnevnim iznosima, onda kažete u obrazloženju da bi trebalo zakonodavac nešto tu da učini, ovo ne samo zbog toga što je taj sistem danas postao evropski standard, već i zbog toga što on predstavlja bolji sistem od onog tradicionalnog, kaže – poznato je da sudovi izbegavaju ono što im je teže i složenije, pa se i u ovom slučaju opredeljuju za stari sistem koji je mnogo jednostavniji, u zagradi, ali ne i bolji, iako su tako na ivici kršenja zakona. Molim vas lepo, zar ovo ne svedoči o mojoj tvrdnji, dakle o podršci sudova za neko izbegavanje odgovornosti, a istovremeno se ovde radi, dobro, na ovaj način se zapravo sudovima daju jedno kompromisno rešenje. Ali, uvek treba razmišljati u pravcu ubrzanja reformi. Ta kompromisna rešenja obično ne vode nigde. Što se tiče Zakona o oduzimanju imovine stečene krivičnim delom. U redu, isto su pomaci, definiše se imovina bolje, dodaje se i udeo u pravnom licu, proširuje se krug krivičnih dela na koje se zakon odnosi i sve je to pozitivno. Ali, znate šta me zabrinjava? Taj začuđujući ponos sa kojim država, pa i danas ministarka, govori o tome silnom novcu i pored, i sa visinom budžeta, sa socijalnom pomoći, sa PDV, to takođe isto ima u obrazloženju, kao da se radi o nekoj novoj privrednoj grani, odnosno kao da država u buduće računa na sve veće prihode, odnosno na eskalaciju kriminala. Mislim, ukazujem samo na to kao na jedan propust koji u buduće ne bi trebalo da činimo. Što se tiče Zakona o organizovanog kriminala, naravno, bolja organizacija, podržavamo to što se uvodi i službenici za vezu i te udarne grupe. U praksi se to ne neki način i radilo i dobro je da se to sada podiže na viši zakonski nivo. Mi smo što se tiče te organizacione strukture, takođe predložili jedan amandman za koji povećavamo trajanje tih organizacionih modela sa četiri na osam godina. Nadamo se da će predlagač imati u vidu ovaj predlog. Na kraju da kažem, da će naša poslanička grupa LDP-SDA u načelu podržati ove predloge zakona. Da se naravno radi o tome kako će se oni u praksi sprovoditi, da je potrebno jačati dalje institucije. Da smo podneli 15 amandmana, da nismo sujetni da glasamo za amandmane drugih poslaničkih grupa koji bi popravili ove predloge. Da imamo razumevanje za napor i neka nova, bolja rešenja, ali kažem, nadam se da će zakon u toku rasprave biti izmenjen na bolje i da ćemo kao poslanička grupa glasati za zakone u celosti.
Hvala. Reč ima ministar. Izvolite.
Uvažena predsednice Skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, prvo moram da se osvrnem na vašu tvrdnju da civilno društvo nije imalo odgovarajuću zastupljenost u Zakonu o sprečavanju nasilja u porodici. Moram da istaknem pre svega da u samom postupku vođenja i sudskom postupku civilno društvo i te kako ne može da učestvuje, ali kada je u pitanju grupa za koordinaciju i saradnju, zakon izričito predviđa da pored obaveznog policijskog službenika, prisustvo javnog tužioca i službenika iz centara sa socijalni rad u radu ove koordinacione grupe može da učestvuju i različite ustanove i udruženja, pa samim tim i civilna društva i te kako mogu da nađu svoju ulogu u ovome. Kada je reč o ovom zakonu, moram da istaknem da je civilno društvo i te kako imalo veliki doprinos u njegovom donošenju i stvaranju samog nacrta, s obzirom da je Autonomni ženski centar bio član radne grupe, a mislim da je Ministarstvo pravde i te kako dobra primer inkluzivnog rada i uključivanja civilnog društva u izradu svih naših nacrta zakona. U poslednjih nekoliko godina civilno društvo je dalo veliki doprinos pre svega kada je i reč o Zakonu o uzbunjivačima, Zakon o izvršenju i obezbeđenju koji je takođe donet i koji je imao velike pohvale upravo zbog toga što je postojalo inkluzija i učestvovanje širokih grupa i velike stručne javnosti u njegovoj izradi. Zatim, danas Ministarstvo pravde radi na izradi novog zakona, odnosno zakona o besplatnoj pravnoj pomoći gde bez civilnog društva taj nacrt zakona ne bi mogao ni da se nađe pre poslanicima u Narodnoj skupštini. Tako da mislim da vaša primedba, koja se tiče učestvovanja civilnog društva ne stoji, s obzirom da Ministarstvo pravde i te kako u velikoj meri koristi civilno društvo, njihove sugestije i primedbe. Pored samog nacrta Zakona o sprečavanju nasilja u porodici gde su, kažem, učestvovali civilno društvo, odnosno Autonomni ženski centar i Sigurna kuća, učestvovala je i u izradi internet kampanje sa kojom Ministarstvo pravde uskoro kreće, a to je kampanja – Isključi nasilje. Svakako su našli veliki značaj u izradi ovog zakona. Pominjali ste pitanje izrade zakona o poreklu imovine. Tačno je da je najavljeno i moram da kažem da Ministarstvo pravde radi na tome, da je radna grupa formirana, da postoji radna verzija nacrta zakona i da se nadamo da će zakon u što skorijem periodu da se nađe u skupštinskoj proceduri. Dosta toga ste pomenuli, pa samo da pokušam da što kraće se osvrnem na sve ono što ste nabrajali. Pominjete, takođe, da je prošlo dovoljno vremena od usvajanja i početka primene Istambulske konvencije i da će zakon tek da počne svoju primenu u junu 2017. godine, ali ono što je praksa Ministarstva pravde u poslednje vreme i sa njom nastavljamo i upravo dostavljamo odgovarajući vacatio legis da bi se i stručna javnost i građani upoznali sa samim zakonom i da bi kada je u pitanju konkretno zakon o sprečavanju nasilja u porodici, sproveli odgovarajuće obuke koje moraju da prođu, kako policijski službenici, tako javni tužioci i sudije, s obzirom da tek nakon usvajanja zakona postoji pravni osnov da Pravosudna akademija donese program obuke koji treba da se sprovede do početka primene zakona, a pretpostavljam da ste imali prilike da vidite da i Ministarstvo pravde i Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo za rad i socijalna pitanja takođe ima obavezu da donese odgovarajući podzakonski akt, tako da je to upravo razlog zašto imamo odloženu primenu zakona. Kada je u pitanju izmena i dopuna Krivičnog zakonika, pominjete izmene koje se tiču novčanih kazni. Novčane kazne u dnevnim iznosima nije nešto što se sada uvodi u našu praksu. To je već bilo predviđeno i postojećim Zakonikom, ali ono što je istaknuto je da su sudovi to retko koristili, odnosno primenjivali su fiksne iznose i upravo se dešavalo da istim fiksnim iznosom budu opterećena lica različitog imovnog stanja. Upravo je suština uvođenja novčanih dnevnih iznosa da različito pogode učinioce krivičnih dela različitog imovnog stanja, a s obzirom na odredbu kakva je u važećem zakonu, sudovi su retko primenjivali. Upravo je ovo reakcija na praćenje implementacije Krivičnog zakonika, pa tako na ovaj način pokušavamo da otklonimo ono što je predstavljalo problem u sudskoj praksi, da omogućimo da se novčane kazne ne plaćaju u većim iznosima. Kada pričate o oduzetoj imovini i govorite da je reč o privrednoj delatnosti, sa tim se ne bih složila. Suština je da smo pokušali da prikažemo koji je to iznos imovine koja je privremeno oduzeta, da dođemo do statusa trajno oduzete imovine sa kojom Republika Srbije može da raspolaže. Reč je o dugotrajnom procesu i upravo sam navodila primere koji je iznos imovine koja je u statusu privremeno oduzete, koja je mnogo veća i mnogo izraženija u odnosu na imovinu koja je trajno oduzeta, odnosno zanemarljiv je procenat u odnosu na imovinu koja je privremeno oduzeta, tako da smo upravo pokušali sa ovim merama da dođemo do boljih efekata u praksi, kada je u pitanju reč o trajno oduzetoj imovini. Nadam se da ćemo imati prilike i u raspravu u pojedinostima o svakom vašem amandmanu koji ste već pomenuli da i konkretnije raspravimo. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospođo ministarka, hvala vam na odgovorima. Naravno, prvo, raduje me što ćemo uskoro imati priliku da raspravljamo o zakonu o poreklu imovine. Mislim da će nam to svima biti od koristi, a i društvu posebno. Što se tiče imovine oduzete krivičnim delom, samo sam pokušala da vam kažem da naravno da je potrebno da iznesete te iznose o kojoj količini vrednosti se radi, ali da nije dobra glorifikacija i preterano poređenje, kažem, vi ste podneli i sa visinom budžeta, pa do socijalne pomoći, tako da se stiče utisak kao da je to privredna delatnost. Prosto sam htela da vam ukažem na to da je to jedan pogrešan način. Što se tiče civilnog društva, mislim da se u tom delu apsolutno nismo razumele. Ja znam da je civilni sektor učestvovao u javnoj raspravi, ali isto tako znam da je ta javna rasprava održana tek u martu i aprilu. Vaš prethodnik, ministar pravde, gospodin Nikola Selaković, je održao javnu raspravu u toku izborne kampanje, na kraju mandata 2016. godine, već su bili uveliko raspisani izbori. I, civilni sektor je dao svoj doprinos, ali niste me razumeli, ja sam rekla, svesna činjenice da civilni sektor ne može imati i represivnu ulogu kao državni organi, apsolutno sam toga svesna i to podržavam, ali sam rekla da u samom Predlogu zakona sam sigurna da im se mogao dati veći značaj, a ne samo diskreciono pravo…
Zahvaljujem. Razgovaraćemo po amandmanima. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem, predsednici Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarka sa saradnicima, uvaženi građani, prvo, na samom početku se ne bi složio da je civilni sektor uvažen, kao što ste maločas rekli. Upravo je Autonomni ženski centar i pisao amandmane i žalio se da je u poslednjem trenutku isključen iz radne grupe i da stvari za koje su se oni zalagali nisu se našle kao, da kažem, predlog zakona. Autonomni ženski centar ne bi u suprotnom podneo amandmane, nezadovoljan ovim vašim rešenjima. Dakle, jedno je nekoga staviti za sto, a drugo je uvažiti njegove argumente. To nisu iste stvari i iz tog razloga mislim da ste pro forme uključili civilni sektor, što mislim da nije dobro. Ovo je veoma važna tema iz prostog razloga što i sami znate koliko puta je svako od nas imao prilike da čuje kada je u pitanju nasilje u porodici – sama je kriva, zašto to trpi, zašto ga ne ostavi, zašto je čekala toliko dugo, sigurno ga je sama izazvala, šta je očekivala, znala je da je takav, neću da se mešam, to nisu moje stvari. E, to su rečenice koje govore o tome da ne postoji svest ni u društvu kada je ovaj problem u pitanju, da ne postoji svest pa i među nama koji smo doneli ovaj zakon kao možda prvi korak, ali svakako ne dovoljno veliki da reši problem do kraja. Moje kolege, sa ponosom mogu da kažem, su na vreme prepoznali ovaj problem. Doktor Dušan Milisavljević je govorio o ovom problemu porodičnog nasilja ceo prošli mandat Skupštine Republike Srbije, da se dve nedelje nasilnik u porodici udalji iz domaćinstva kako bi žena mogla da se konsoliduje, kako bi mogla da razmisli šta danje da radi, kako bi mogla da se posavetuje kako dalje da nastavi svoj život. Dragan Šutanovac je govorio o oduzimanju oružja nasilnicima, registrovanim nasilnicima, onima koji su registrovani u policijskoj stanici kao počinioci nasilja u porodici, koji imaju legalno oružje stečeno zakonom. To oružje im nije oduzimano. Na desetine i desetine puta, i predsednica Skupštine Maja Gojković to zna, Dragan Šutanovac je predlagao taj zakon, kako bi spasili nečiji život, jer se dešavalo da onaj ko izvrši nasilje u porodici bude registrovan od strane policije, vrati se sa svojim oružjem koje je legalno stekao i izvrši krivično delo ubistva nekoliko članova svoje porodice. Zato je ova tema tako važna i tako osetljiva i iz tog razloga smo možda do sada mogli da spasimo neki život, bez obzira što je Marijanu Rističeviću to smešno i bez obzira što mnogima danas to jednostavno ne izgleda ozbiljno, ali je stvar vrlo alarmantna i zahteva našu punu pažnju. Statistika ne govori lepo o nama. Svaka druga žena trpi nasilje. Svaka treća trpi fizičko nasilje. Ako znamo podatak da je polovina samohranih majki ispod granice siromaštva, onda to dovoljno govori o tome zbog čega često one ne mogu, uopšteno govoreći, da izađu iz zajednice u kojoj trpe nasilje. Zašto ne mogu da dignu kredit? Zato što nemaju svoju imovinu, zato što nisu plaćene i kada rade za isti posao koji radi neki muškarac manje su plaćene, često ne rade. Od osnovne škole su učene da budu u kuhinji i da budu domaćice. Naše osnovno obrazovanje je takvo i srednjoškolsko da 10% mladih smatra da je opravdao tući ženu. Dve trećine smatra da je isto to opravdano raditi prema LGBT populaciji. To govori o dubokim problemima u našem društvu i o tome da je ovaj zakon prvi korak, ali da je možda čak došao i kasno. Da smo slušali naše kolege u prošlom sazivu, siguran sam da smo mogli da spasimo neke živote. Jednom nedeljno, svake nedelje je ubijena jedna žena u Srbiji. To je prosek i to je statistika koja je porazna za nas kao zemlju i za nas kao društvo. Fizičko nasilje u porodici nije jedino nasilje. Može biti ekonomsko, može biti u pitanju i zastrašivanje, ponižavanje, kontrola svakog pokreta osobe, na kraju naravno i fizička ugroženost. Ostaju žene u brakovima isključivo iz razloga što nisu ekonomski samostalne. Danas ćete retko koju ženu naći da ne radi i maltene svaka žena u društvu radi, ali ogromna većina njih ne prima platu za to što radi. I kada pogledate realno stanje stvari, žena koja podiže porodicu, podiže domaćinstvo, brine se o vaspitanju dece, brine se o školstvu dece, posprema, kuva, sprema itd, itd, ona nije plaćena za to. Ako još pored toga radi, a za isti posao je manje plaćena nego muškarac, onda ona dva posla radi minimum u toku jednog radnog dana. E, to je položaj žene danas u Srbiji i iz tog razloga sa posebnom impatijom moramo da se posvetimo ovom problemu. Govorili smo, naravno, u prethodnom periodu o društvu robova. To je ekonomski izraz politike Vlade Republike Srbije, ali mi ovde govorimo o robinjama i o njima ne govorimo tako često, ali to je suština i to je istina. One ne smeju da podignu glavu, one nemaju gde da odu, one trpe nasilje u porodici i veoma je žalosno što se poslanici vladajuće većine na to smeju i dobacuju. Gospodin Marković, naprimer. (Poslanici SNS dobacuju.)
Molim i poslanika Balšu Božovića i druge poslanike da ne dobacuju jedni drugima. Znači, on je verovatno usresređen na govor, na važnu temu i neka govori, a molim poslanike da ne dobacuju. Vrlo je važna tema. (Vojislav Šešelj, s mesta: Podržava Hilari.) Dobro, to je njegovo pravo da podrži gospođu Hilari. Ako on to želi, to je njegovo političko opredeljenje. Vratiću vam 20 sekundi.
Zahvaljujem. Ono što je veoma važno, takođe, da pomenem, jeste da nismo zadovoljni hitnim merama, nismo zadovoljni time što se izbrisao stav 5. člana 194. Krivičnog zakonika, jer smatramo da u neku ruku neće u praksi rešavati goruće probleme nasilja u porodici i da će ostaviti nasilnicima mogućnost da nasilje izvrše ponovo i mislim da je to i vama jasno i da to u praksi neće baš funkcionisati onako kao što ste vi zamislili. Zato ima mnogo stvari koje ćemo mi amandmanima pokušati da ispravimo. U odnosu na to zavisi da li ćemo podržati ovaj zakon i kao što su u pitanju i drugi zakoni. Moramo se zahvaliti Aleksandri Jerkov na tome što Vlada u ovom trenutku priprema zakon o krađi beba, koji još nije ušao u proceduru. Poslanica Aleksandra Jerkov je evo već drugi mandat bila uporna u tome da to bude zakon koji, pre svega, ne zastareva i krivično delo koje ne zastareva i da se to ipak nađe u Krivičnom zakonu kao krivično delo koje ne zastareva. Drago mi je što ste to prihvatili. Zahvaljujem se Aleksandri Jerkov na tome. Zahvaljujem se, takođe, Dušanu Milisavljeviću, Draganu Šutanovcu, što su svojim inicijativama, kada su u pitanju ženska prava i zaštita žena, pomogli time da danas dođemo do ovog rešenja, ne možda savršenog, ali do rešenja koji je prvi korak, bez obzira što neki misle da to nije u redu. Kada je u pitanju Predlog zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije i kada je u pitanju Zakon o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, to su naravno delimično stvari koje je donela upravo Vlada DS i na tome smo veoma ponosni, i to je ono što je pohvalila Evropska komisija i, naravno, Evropski sud za ljudska prava. Ono što je za kraj veoma bitno i želeo bih time da završim, moramo da se prema problemima u društvu odnosima, ne samo sa posebnom vrstom empatije, nego sa opreznošću, zato što govorimo o nečijoj supruzi, o nečijoj majci, o nečijoj ćerki i mislim da je veoma važno da budemo svi zajedno u ovome dokraja, da kada budemo govorili u načelu i kada budemo govorili u pojedinostima, zaista donesemo najbolje moguće rešenje, kako bi zaštitili one žene koje su ponižene, neke trpe godinama nasilje, one koje su pretvorene u robinje, jer rade poslove za koje nisu plaćene, a i ako jesu, manje su plaćene nego muškarci. Mislim da je veoma važno da kao društvo pokažemo da nam je do toga stalo, da smo napredno društvo i svaka čast i Ženskoj parlamentarnoj mreži na svom doprinosu koji su dale da ovaj zakon, kao predlog i kao prvi korak bude na dnevnom redu, jer mislim da nikada nije kasno. Da smo ga doneli ranije, možda smo mogli da spasemo neki život i o tome uvek svako od nas treba da razmišlja. Jedan život je svetinja. Svaki život je svetinja. Morali smo da predlažemo i da se trudimo da bi došli danas do ovog rešenja. Bolje pre, nego kasnije, u svakom slučaju, ali još jednom kažem, ovo je veoma važna stvar koju ne smemo gurati pod tepih, ovo je veoma bitna činjenica u kakvom društvu mi sutra želimo da živimo, da li u društvu robova i robinja ili u društvu građana i građanski, i to je suštinska razlika između ove dve politike koje se sukobljavaju već petu godinu zaredom. Zahvaljujem. (Vladimir Đukanović, s mesta: Poslovnik.)
Čula sam. Ne morate vikati. Izvolite. (Radoslav Milojičić, s mesta: Poslovnik.) Prvo se javio Vladimir Đukanović, pa vi. Izvolite. (Vladimir Đukanović, s mesta: Da li mogu da dobijem reč?) Možete, ako se javite. (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne radi sistem.) Nemam ni ministra u sistemu. Nešto nije u redu. Molim tehničku službu da… Izvolite.
Hvala, uvažena predsednice. Reklamiram član 108. – o redu na sednici Skupštine se stara predsedavajući, tj. vi. Zamolio bih vas, vi ne vidite, i ministarku da gospodina sa leve strane, koji sedi do ministarke, opomenete da ne dobacuje non-stop gospodinu Balši Božoviću. On je činovnik u Vladi i nema prava da se obraća narodnom poslaniku, da gestikulira rukama, da se mršti, da dobacuje. To smo videli svi koji ovde sedimo. Ne krivim vas, jer to niste mogli da vidite, ali to je prvo nedostojno jednog činovnika u Vladi Republike Srbije. Drugo, ne može tako da se ponaša prema narodnom poslaniku. Sada to radi dok govorim. Morate da se kandidujete, gospodine, da vas neko izabere i da dođete da diskutujete sa nama, pa vas molim da opomenete, ili vi, ili ministarka, svog zaposlenog da je u Narodnoj skupštini i da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Izvinjavam se, ne znam kako se gospodin zove, ali stvarno je nedolično da prekida gospodina Božovića dok govori i da mu dobacuje.
Molim poslanike da ne dobacuju, članove Kabineta ministarke, da ne komuniciraju ni na kakav način sa poslanicima u parlamentu. Ako imate nešto da kažete, recite ministarki, sugerišite joj, ona će u odgovoru na izlaganje poslanika reći šta ima. (Vojislav Šešelj, s mesta: Jel ste vas trojica zatvorski stražari?) Molim vas, nastavljate to da radite, videla sam sada. Nemojte to da radite. (Vojislav Šešelj, s mesta: Što niste u uniformi?) Poslaniče Šešelj, nemojte da ga provocirate, jer nije vičan … (Vojislav Šešelj, s mesta: Ozbiljno ga pitam?) Nije vičan tome i on misli onda da vi to dobronamerno pitate, pa vam odgovora. On to ne sme da radi. (Vojislav Šešelj, s mesta: Ne, ne, ozbiljno pitam.) Molim vas, evo drugi put. Pauzu ću napraviti pa ćete porazgovarati. Pitanje i odgovor članova kabineta, to već ide u neko slobodno vreme. Rekli ste i sami da nisam mogla da vidim, te nisam mogla ni da reagujem na povredu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala vam uvažena predsedavajuća. Reklamiram član 107. Zaista se radi o dostojanstvu. Mislim da ste morali da reagujete. Mi smo ovde slušali jednu neverovatnu tiradu, demagošku priču gde se vređa čitavo srpsko društvo i vređa se kompletno parlament. Govori se o robovima i robinjama. Ovde ispada otprilike da svi mi muškarci jedva čekamo da dođemo kući i da tučemo žene. Tako se ovde tretira ovo društvo. LJudi u čije vreme su pare trošene u enormnim …
Poslaniče, molim vas.
U enormnim svotama, na navodnu zaštitu žena, a nikad veće nasilje nije bilo. Prvi put sada Vlada donosi jedan zakon kojim će urediti da se takve stvari ne ponavljaju. Molim vas da zaštite kompletno naše društvo, ovo je sramota da nas neko ovde proziva da smo mi robovi i robinje. Zašto?
Poslaniče, hvala. Znači, ničim nisam povredila Poslovnik. To je stav poslaničke grupe DS, ne mogu da se mešam u to. U njihov politički stav koji je izneo ovlašćeni predstavnik, ja nemam pravo da se mešam. Dao je ocenu kako oni smatraju da treba da daju. Ministre izvolite, odgovorite.
Hvala. Moram priznati da nisam bila sigurna šta ste hteli da kažete, da niste zadovoljni hitnim merama. Da li znači da ste protiv toga da se nasilniku odredi zabrana boravka u stanu zajedno za žrtvom ili da mu se zabrani prilazak žrtvi na određeno vreme? Ono što je bitno jeste da ste imali sasvim dovoljno vremena dok ste bili na vlasti da takođe reagujete i donesete odgovarajući zakon, pa to niste uradili iako je statistika koja se tiče nasilja u porodici apsolutno ista i u tom periodu i sada. Ništa nije lošije u ovom periodu nego tada. Ono što je bitno i što nije tačno, da je civilno društvo bilo isključeno iz rada radne grupe, s obzirom da su zajedno učestvovali i sa predstavnicima Ministarstva pravde i sa profesorima i sa predstavnicima Ministarstva za rad, tako da ukoliko ne usvojite nečiji predlog, to ne znači da je on apsolutno isključen. U radnoj grupi učestvuju različite strukture ljudi i različiti predstavnici različitih organizacija, tako da na neki način morate da napravite kompromis između svih njih. Tačno je da je bilo primedbi samog Autonomnog ženskog centra, ali to ne znači da nisu bili podjednako uvaženi i da njihova mišljenja i sugestije nisu našle mesto u ovom zakonu. Što se tiče rada radne grupe,moram da se nadovežem s obzirom da je prethodno istaknuto da je javna rasprava bila u martu i aprilu, nije tačno. Ona je nastavljena tokom leta i održano je nekoliko javnih rasprava kada je u pitanju Zakon o sprečavanju nasilja u porodici, tako da je ovo jedan od retkih zakona gde je čak u osam gradova bila održana javna rasprava. S obzirom na neku praksu koju poštuje većina ministarstava kada se održava javna rasprava, da se održava samo u četiri veća centra, ovog puta je javna rasprava bila održana u osam gradova. Takođe kada je reč o upotrebi nedozvoljenog oružja, skrećem ponovo pažnju da je izmenama i dopunama Krivičnog zakonika pooštrena kazna za nedozvoljeno držanje oružja. Takođe moram da skrenem pažnju da je i samo Ministarstvo unutrašnjih poslova kroz izmene i dopune Zakona o oružju i municiji takođe reagovalo tako da se primenjuje oduzimanje oružja kada su u pitanju nasilnici, s obzirom da ste i na to skrenuli pažnju. Kada je reč o Zakonu o nestalim bebama, ne bih rekla da zakon nije u proceduri s obzirom da je zakon Vlada usvojila i on se nalazi u Skupštini, tako da se nadam da ćemo na nekim od narednih zasedanja imati priliku i o njemu da raspravljamo. Moram da kažem da je upravo ova Vlada prvi put pokazala spremnost da donese takav jedan predlog i da sa njim izađe u javnost s obzirom da, dok ste bili na vlasti sve se završavalo na organizovanju anketnih odbora, preporukama, utvrđivanjem da je bilo nekakvih nepravilnosti koje apsolutno nisu otklonjene, tako da smo došli u situaciju da se podnese predstavka protiv Srbije Evropskom sudu za ljudska prava, koji je naložio da taj problem mora da se reši donošenjem lex specialisa i Ministarstvo pravde je pokazalo veliku spremnost da to uradi, tako da se nadam da ćemo i o tom zakonu uskoro raspravljati. Vezano upravo za tu problematiku, izmene i dopune Krivičnog zakonika su izmenjene i kada je u pitanju oduzimanje maloletnog lica i krivično delo promene porodičnog stanja, tako da je upravo predviđena krivično-pravna zaštita novorođene dece i predviđeno je upravo, mogu i da vam pročitam: „Ako je ovo delo učinjeno prema novorođenčetu, učinilac će se kazniti zatvorom od šest meseci do pet godina“. Još ono što je bitno: „Ukoliko je delo učinjeno iz koristoljublja, niskih pobuda ili usled teže ugroženog zdravlja, vaspitanja ili školovanja maloletnog lica ili je delo učinjeno od strane organizovane kriminalne grupe, učinilac će se kazniti zatvorom od jedne do 10 godina“. Tako da, ovo su novine Krivičnog zakonika koje upravo prate problematiku o kojoj ste vi govorili. Tako da, smatram da je Ministarstvo pravde i na ovaj način pokušalo da reši problem sa kojim smo se do sada suočavali u praksi. Hvala.
Hvala.
Zahvaljujem predsednice Skupštine. Dakle, gospođo Kuburović, mogu da se složim sa vama, potpuno ste u pravu, zakon jeste u proceduri, ja sam pogrešio. Zakon o krađi beba, kažem još jednom od 2013. godine se Aleksandra Jerkov zalaže za donošenje takvog zakona, koji je do 2013. trebalo da bude u proceduri. Elem, ono što ste rekli da li smo mi protiv toga, protiv mere udaljenja od 48 sati i po hitnoj meri, apsolutno ne. Dakle, ne radi se o tome. Mi smo protiv brisanja stava 5. člana 194. Sad ću vam pročitati: „Ko prekrši mere zaštite od nasilja u porodici koje mu sud odredi na osnovu zakona, kazniće se zatvorom od tri meseca do tri godine ili novčanom kaznom. Dakle, hoću da vam kažem, tu je postupak brz. U ovom slučaju kada je hitna mera u pitanju, ko prekrši hitnu meru određuje mu se 30 dana. Dakle, odlaže se taj postupak. Hitna mera zaštite bi se donosila preko nadležnog policijskog službenika na 48 časova. Dakle, hoću da vam kažem da je ovo mnogo preciznije i ispalo je da vi predlažete nešto što je ispod dostignutog nivoa prava zaštite kada su u pitanju žrtve od porodičnog nasilja. To je vaše mišljenje, ovo je naš stav i mislim da se tu apsolutno ne slažemo. Naš amandman će biti da se stav 5. vrati, da se ne briše, nego da ostane takav kakav jeste, jer mislimo da na bolji način štiti žrtve od porodičnog nasilja. Kada je u pitanju generalno zakon smatram da je veoma važno da niko ne oseća sebe ugroženim. Nikoga nisam optuživao. Pričali smo o tome da je ženama potrebna zaštita u ovom društvu i vi kao žena ministarka sam siguran da to vrlo dobro znate. Iz tog razloga vam, pre svega hvala na odgovoru, hvala na korektnoj debati, a s druge strane vas molim da i kada budu u pitanju amandmani na raspravu u pojedinostima…
Hvala, prešli ste dve minute, 11 sekundi. Znate da ne možete da koristite ono vreme. Reč ima Marinika Tepić.
Zahvaljujem predsednice. Uvaženi gosti, članovi Republičke vlade, koleginice i kolege narodni poslanici, ja bih isto odmah da se nadovežem na ponovne utiske ministarke koja je komentarisala učešće organizacije civilnog društva u radnoj grupi koja je sačinjavala ovaj Predlog zakona o sprečavanju nasilja u porodici. Čisto radi potvrde činjeničnog stanja, što se Autonomnog ženskog centra tiče kao reprezentativne organizacije civilnog društva koji je sam objavio da je napustio radnu grupu u istom danu kada je potpredsednica Vlade, gospođa Zorana Mihajlović pristupila potpisivanju njihove peticije, tako da nema sumnje u podatak da su žene iz Autonomnog ženskog centra napustile radnu grupu. To ne znači da deo njihovih sugestija nije uvršten u ovaj Predlog zakona, ali je svakako ostao deo primedbi i preporuka koje ćemo i mi iz LSV kroz svoje amandmanske predloge predočiti kolegama narodnim poslanicima i naravno očekivati podršku koja ide u cilju poboljšanja ovog zakona. Ono što je nešto što se provlači u obrazloženju, u konkretnom slučaju na Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika je nešto što nas dovodi u duboku dilemu da li je ovo stav ministarstva, da li je ovo propust ministarstva ili je promena kursa Republičke vlade, u šta sumnjam, ili bih volela da sumnjam, gde navodite na drugoj strani u obrazloženju kada je u pitanju usaglašavanje Krivičnog zakonika sa svim relativnim dokumentima EU, bilo bi preuranjeno da se to učini već u ovoj fazi. Do ulaska Republike Srbije u EU ima još dosta vremena, a i sama EU će neke svoje akte u međuvremenu menjati. Volela bih da verujem i želim da mi potvrdite – da li ste to vi napisali ili je to možda bio propust nenameran nekog od vaših saradnika zato što ovakav odnos prema usaglašavanju sa pravnim tekovinama EU jeste nešto što je u potpunoj suprotnosti sa zacrtanom politikom Republičke vlade i ukoliko je ovo način da budemo obavešteni o toj promeni, molim takođe da nam se to jasnije i kaže, a ne da to čitamo iz nekih stranica obrazloženja prilikom izmene Krivičnog zakonika. Ono što je polazeći od nekih „lakših“ izmena u Krivičnom zakoniku za nas iz LSV sporno jeste, jedna od koleginica je prethodno na to ukazala, da se po ovoj intervenciji zapravo ponavljanje, odnosno prekršaj zabrane prisustvovanja lica na određenim sportskim priredbama više ne sankcioniše kaznom zatvora, već novčanom kaznom ili zatvorom do šest meseci. Ja bih volela da čujem, ako ne i da vidim podatke na osnovu kojih ste vi zaključili da se huligani, ukoliko prekrše zabranu prisustvovanja određenim sportskim priredbama, više ne trebaju kažnjavati zatvorskom kaznom. Ovakvo aboliranje huligana je za nas apsolutno neprihvatljivo i mi ćemo naravno amandmanski pokušati da intervenišemo na ovaj vaš predlog, ali me zanima na osnovu čega ste doneli ovakav predlog i kako mislite da će sudije npr. kojima se u sudnici pojavi grupa navijača, grupa huligana suditi zatvorsku kaznu ukoliko imaju i mogućnost da dodeljuju novčanu kaznu, a recimo prekršaj nije tome primeren? Ne želim da se mešam u odluke sudova, ali mislim da ni sudijama neće biti lako u ovim okolnostima kada ih zakon na drugačiji postupanje obavezuje da verujem da će se borba sa huliganstvom svesti na isključivo sudije u ovim postupcima. Ima dosta stvari. Neću o svim amandmanima govoriti. Biće poseban dan za to. Postoji isto tako neslaganje sa definisanjem nekih novih krivičnih dela koja se uspostavljaju ovim zakonom, kao što je npr. polno uznemiravanje. U obrazloženju se navodi zbog čega je definisano kao polno a ne seksualno uznemiravanje. Obrazloženo je – zato što je seksualno reč stranog porekla. Onda u Krivičnom zakoniku ne bi trebala da stoji ni reč – falsifikovanje ako idemo tom analogijom. Imam obavezu da vam skrenem pažnju i nadam se da možete da prihvatite naš amandman da ipak redefinišemo naziv ovog dela u seksualno uznemiravanje s obzirom da se polno uznemiravanje svodi na uznemiravanje između osoba suprotnog pola, a seksualno uznemiravanje može da podrazumeva ili podrazumeva uznemiravanje između osoba i istog pola. To jeste bitna razlika u kvalifikaciji i što se samog termina i reči tiče, nije pitanje isključivo toga da li je – seksualno strana reč, već i u samom značenju. Ono što takođe jeste nešto što je sporno za nas, naročito u izmenama Krivičnog zakonika jeste član 40. vašeg predloga u kojem se navodi u članu 387. posle stava 4. dodaje se potpuno novi stav 5. koji glasi, dozvolićete mi da ga citiram – Ko javno odobrava negira postojanje ili značajno umanjuje težinu genocida, zločina protiv čovečnosti i ratnih zločina učinjenih protiv drugih lica ili člana grupe koja je na osnovu rase, boje kože, vere, porekla, državne i nacionalne ili etničke pripadnosti na način na koji može dovesti do nasilja ili izazivanje mržnje prema takvoj grupi lica ili članu te grupe, ukoliko su ta krivična dela utvrđena pravosnažnom presudom suda u Srbiji ili Međunarodnog krivičnog suda, kazniće se zatvorom od šest meseci do pet godina. Apsolutno podržavamo stav da se za početak uspostavi ovo krivično delo na način na koji je uspostavljeno. Međutim, protivni smo stavu iz ovog predloga kojim ne znam po kom osnovu ste selektivno odlučili da primenjujete presude nekih sudova, a presude nekih drugih međunarodnih sudova da ne primenjujete, pa tako se ovde vezujete za sudove u Srbiji, Međunarodni krivični sud, ali i za Međunarodni sud za ratne zločine na prostoru bivše Jugoslavije i za Međunarodni sud pravde, te ćemo svojim amandmanom pokušati da pomognemo da i ovo bude potpuno rešenje, odnosno da se primenjuju sve presude međunarodnih sudova koji ovako treba i da stoje u našem Krivičnom zakoniku. Što se tiče Predloga zakona o sprečavanju nasilja u porodici takođe pozdravljam i verujem u dobru nameru da se zapravo kroz naređenja, odnosno uvođenje hitnih mera preventivno, ovo je preventivni zakon i da je to njegova osnovna namena i naročito u onom vrlo detaljnom opisu koji se tiče procene rizika. Međutim, ima nekoliko nedoumica, odnosno po nama nedorečenih situacija koje mogu biti problematične u primeni ovog zakona na samom terenu i ukoliko jednostavno pokušamo da simuliramo neku situaciju nasilja ili opasnosti od nasilja. Za nas su nedorečene one okolnosti u kojima ukoliko se izrekne naređenje hitne mere da se nasilnik ili potencijalni nasilnik udalji iz stana, odnosno iz porodičnog okruženja, zbog čega se nije predvidela mera npr. oduzimanja ključeva, odnosno neke sigurnosti kojom bi nadležni, odnosno specijalizovani policijski službenik bio siguran ili koliko, toliko siguran da neće imati nasilnika povratnika u porodično okruženje? Takođe, ono što ovde nedostaje i što ćemo mi takođe amandmanski predložiti predlagaču da usvoji jeste nedostatak obaveštavanja i same žrtve. Dakle, nadležni policijski službenik izriče naređenjem hitnu meru nasilniku ili potencijalnom nasilniku, ali nije nigde predviđeno da se istovremeno ili odmah neposredno nakon izricanja mere o izrečenoj meri obaveštava i žrtva, jer ona ne može da zna da je mera prekršena ukoliko nije obaveštena koja je hitna mera izrečena. Takođe će to biti jedan od naših predloga. Takođe imamo veliku dilemu u primeni ovog zakona i verujemo da će te nedorečenosti moći da se isprave amandmanskim predlozima. Kada je reč o uslovno rečeno praćenju nasilnika ili potencijalnog nasilnika, kada mu biva izrečena mera udaljenja npr. u vremenskom trajanju 48 sati i šta onda biva sa njim? Gde on odlazi? Ko se o tome stara? Ja sam u nekoj komunikaciji sa izvršiocima na terenu pitala kako je to moguće da izgleda, a oni kažu – ne znamo, to verovatno neće biti naš posao. Znači, nasilnik nakon izrečene mere o udaljenju u trajanju od 48 sati može da ode u kafanu, da se očajan napije, da se vrati i da ubije žrtvu. Ne postoji ovim zakonom mehanizam praćenja nasilnika nakon što mu je mera udaljenja izrečena. I to je ključna stvar, da ne bismo imali rizik od ponovnog nasilja ili nažalost fatalnog ishoda kada su žrtve nasilja u pitanju. I s tim u vezi, ja se nadam, pošto sam nameravala da iskoristim samo deo u ovom trenutku vremena ovlašćenog ispred LSDV, volela bih da čujem odgovore bar na ova pitanja. Naravno, nastaviću diskusiju sa vama, a iskoristiću svoje vreme u naknadnom periodu. Zahvaljujem.
Hvala. Izvolite ministre.
Zahvaljujem. Što se tiče mere koja se tiče, kako vi kažete, huligana, ne bih rekla da ste pažljivo čitali zakon, već da je u pitanju previd, zato što izmene i dopune Krivičnog zakonika predviđaju i donošenje novog člana, a to je kršenje i zabrane utvrđene merom bezbednosti. Upravo u obrazloženju samog zakona je rečeno da samo sankcija za nepoštovanje mere bezbednosti koja se odnosila na huligane postojala u važećem zakonu i tu je bilo predviđeno moguće izricanje kazne zatvora, a za nepoštovanje ostalih mera bezbednosti nije bilo nikakvih sankcija. Sada izmenama zakona kroz član 340. predviđa se mogućnost izricanja kazne zatvora za kršenje svih mera bezbednosti, pa tako i za meru koja se odnosi na zabranu prisustvovanja određenim sportskim priredbama i postoji mogućnost izricanja novčane kazne i do šest meseci, što znači da se ovim izmenama i dopunama propisuje oštrija kazna nego što je kazna u važećem zakonu. Što se tiče obrazloženja koje govorite kada je u pitanju izmena i dopuna Krivičnog zakonika, ukoliko ste me pažljivo slušali, rekla sam da nam predstoje opsežne izmene i u narednom periodu i radna grupa za izmene Krivičnog zakonika nastavlja da radi posle Nove godine, s obzirom na brojne izmene koje nas očekuju. Tako da je ovo samo deo izmena, a njih će biti i u narednom periodu i upravo će biti radi usaglašavanja sa evropskim standardima. Jedan od razloga zašto se ovi zakoni danas nalaze i po hitnom postupku je upravo zato što kasnimo sa ispunjavanjem mera i aktivnosti iz Akcionog plana za Poglavlje 23, koje upravo predviđa gotovo sve izmene Krivičnog zakonika koje su danas na dnevnom redu, tako da ne bih rekla da je Srbija odustala od evropskog puta, s obzirom da mislim da jasno stojimo na tome, da je to naš put i da upravo u skladu sa evropskim integracijama mi preduzimamo određene mere, a pre svega kada su u pitanju krivična dela iz oblasti privrede koja smo morali da uskladimo i koja se danas nalaze na dnevnom redu. Mislim da je samo pogrešno tumačenje onoga što je napisano, s obzirom da nisu samo evropski standardi, postoje i određene međunarodne konvencije sa kojima krivično zakonodavstvo i dalje mora da se usaglašava. Postoje određena krivična dela koja smo ovde usaglasili sa međunarodnim konvencijama, kao recimo krivična dela koja se tiču vazdušnog saobraćaja, ali u narednom periodu će ih svakako biti još više. Što se tiče izricanja hitne mere, moram da se vratim i na prethodnog poslanika koji je o tome govorio, mislim takođe da je reč o nerazumevanju samog postupka. Znači, policijski službenik ukoliko postoji neposredna opasnost može da izrekne hitnu meru na period od 48 sati. Sud je taj koji tu meru može da produži 30 dana. Ukoliko nasilnik prekrši tu meru, sleduje mu prekršajna sankcija i postoji mogućnost izricanja kazni zatvora do 60 dana. Pored kršenja ove hitne mere, ovaj zakon o sprečavanju nasilja u porodici predvideo je i prekršajnu sankciju ukoliko se krše mere zaštite od nasilja u porodici, a to je upravo onaj član i stav koji brišemo iz izmena i dopuna Krivičnog zakonika upravo iz razloga zato što se u praksi nije pokazalo kao dovoljno efikasno i sud nije primenjivao tu odredbu, a smatramo da će kroz prekršajnu odgovornost i vođenje prekršajnog postupka se postići isti efekat u mnogo kraćem periodu, upravo iz razloga što postoji mogućnost da sud izrekne kaznu zatvora do 60 dana i, ono što je bitno, ta kazna može da se izvrši i pre pravosnažnosti presude. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović. Ako vi dozvoljavate, narodni poslanik Marinika Tepić.
Molim vas samo još jednom da precizirate, pošto možda nisam dobro razumela, dozvoljavam, ali mi niste ipak rekli šta se dešava sa nasilnikom ili potencijalnim nasilnikom u toku važenja hitne mere od 48 sati, nakon što je izrekne nadležni specijalizovani policijski službenik. Gde on ide, šta on radi, ko njega nadzire? On nije u zatvoru u tom trenutku, nije prekršio, samo mu je izrečena mera da on dva dana treba da se udalji iz porodičnog okruženja. Dakle, to je jedno otvoreno pitanje koje mislim da je rizično ukoliko se ne bude dovelo do kraja, tako da bih na to svakako htela da mi odgovorite. Niste mi odgovorili na izmenu Krivičnog zakonika, odnosno selektivnost pri definisanju sudova i međunarodnih sudova čije će se presude poštovati o ovim Krivičnim zakonikom, tako da bih molila da mi na to još jednom precizno odgovorite. Zahvaljujem.
Konstantinoviću, hoćete li vi da odgovorite ili ste odustali? Prijavite se. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko, predstavnici Ministarstva pravde, mi danas treba da govorimo o četiri vrlo važna zakona. Dosta je bilo reči o zakonu o sprečavanju nasilja u porodici, govorile su moje kolege iz opozicije, vrlo malo je toga rečeno o Krivičnom zakoniku, Zakonu o suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije i naravno Zakonu o oduzimanju imovine. Zašto je malo rečeno? Zato što su ovo četiri vrlo važna zakona za građane i nemoguće je u jednoj objedinjenoj raspravi govoriti adekvatno o svim zakonima. Mislim da Vlada RS i SNS nipodaštavaju parlament Republike Srbije. Smatram da Vlada ponižava poslanike, jer nam po hitnom postupku sva ova četiri zakona šalje u Skupštinu, dajući nam jedni radni dan za pripremu za raspravu i za izradu amandmana, a ti zakoni treba da stupe na snagu 1. marta 2018. godine. Da li je moguće da se u ovu Skupštinu po hitnom postupku važni zakoni unose, a da oni treba da stupe na snagu 1. marta 2018. godine? Kao razlog za hitan postupak ste naveli proces pridruživanja EU i potrebu da pristupimo EU. Apsolutno se slažem i zalažem da mi treba što pre da pristupimo EU, ali nećemo pristupiti EU tako što donosimo zakone koji će početi da važe za dve godine i koji će se, po mom uverenju, promeniti do tog stupanja na snagu više puta, s obzirom da se i Krivični zakonik menjao i 2013. i 2014. godine. Mislim da poslanike ne trebam da podsećam da ne mogu ovo da budu razlozi za hitan postupak, jer razlog za hitan postupak je samo ukoliko je ugrožen ili su ugroženi životi građana ili mora da se donese nešto što nije moglo da se predvidi ranije, a postoje razlozi hitnosti. Dakle, vi onemogućavate opoziciju da se pripremi da raspravlja o ovim zakonima i da podnese amandmane kojima bi mogla da popravi ove zakone. Bez obzira na to koliko sam obavešten, 300 amandmana je podneto. Mi smo kao poslanička grupa SDS podneli 38 amandmana na ove zakone. Mislim da ukoliko usvojite ove amandmane da ćemo u velikoj meri popraviti zakone koje ste predložili. Da bi ušli u EU mislim da moramo da delimo vrednosti koje važe u društvima u zemljama koje se nalaze u EU, a ne samo puko da prepisujemo i da navodimo kao razloge potrebu za ulazak u EU nešto, a da se ne ponašamo tako. Vrednosti koje se gaje i u EU i u tim društvima su poštovanje, između ostalog, i parlamenta, poštovanje jednih prema drugima i nadasve to je naša želja da postanemo jedna uređena država u kojoj će biti neprikosnoven princip vladavine prava. Mislim da ste predlozima za izmenu Krivičnog zakonika propustili priliku da uspostavite u jednom delu makar vladavinu prava u našoj zemlji. Mislim pre svega na to da ste propustili priliku kada ste menjali krivična dela iz oblasti privrede, odnosno protiv privrede, propustili ste da ukinete krivično delo zloupotrebe odgovornog lica. Sami ste u obrazloženje stavili da ovo krivično delo treba da bude ukinuto, da je ono prelazno rešenje, ali to prelazno rešenje već godinama postoji i nikako da nestane. To krivično delo je izvedeno iz zloupotrebe službenog položaja, takođe jednog, ja bih rekao, arhaičnog krivičnog dela, koje služi samo i isključivo za progon političkih neistomišljenika, a krivično delo zloupotrebe odgovornog lica isključivo služi za potrebe vlasti da drži ucenjene sve privrednike i sve privatnike u ovoj zemlji. Dakle, iza odluke SNS da se ne ukine krivično delo zloupotrebe odgovornog lica, a koje i te kako može da bude ukinuto, s obzirom da ste uneli 29 krivičnih dela iz oblasti protiv privrede, sedam novih krivičnih dela, kako sami kažete. Dakle, stekli su se svi uslovi da se ovo krivično delo ukine, vi ga ne ukidate. To je želja SNS i želja izvršne vlasti da može kada god hoće i zbog čega god hoće svakog privatnika u ovoj zemlji da stavi pred optuženičku klupu. Na taj način se drže ljudi koji se bave privredom u ovoj zemlji ucenjenima. Svako onaj ko neće da plati reket, svako onaj ko se suprostavi vlasti, može da bude na optuženičkoj klupi zbog zloupotrebe odgovornog lica. Zašto govorim na ovakav način? Govorim zato što ste definiciju ovog krivičnog dela dali na negativan način. Nije svojstveno društvenoj i bilo kojoj nauci da može da se da negativna definicija. Vi kažete – za zloupotrebu odgovornog lica može da odgovara odgovorno lice koje ne možemo da nađemo za koje drugo krivično delo bi bilo odgovorno i protiv privrede. Dakle, ako ne možete nekog da optužite za krivično delo, neko od onih 29, onda ga optužujete za krivično delo zloupotrebe odgovornog lica koja apsolutno nije jasno ni određeno i postavljeno je preširoko. Čak vi kažete u svom obrazloženju – znamo da je postavljeno preširoko, znamo da nije određeno, znamo da treba da se ukine, ali šta? Srpska napredna stranka nema hrabrosti i nema volje da u Srbiju uvede red i da napravi jedno uređeno društvo i princip vladavine prava. Ovakvom definicijom krivičnog dela zloupotrebe odgovornog lica se negira vladavina prava u svakom smislu. Niko više nije siguran. Svako po podnošenju krivične prijave može da bude procesuiran, oteran u zatvor i na taj način eliminisan iz društvenog života. Zato ste, ja mislim namerno, propustili priliku da zloupotrebu službenog položaja takođe ukinete. I jedna druga zloupotreba, postoji zahtev Evropske komisije za ukidanjem. Ako pogledate izveštaj Evropske komisije, ovaj najnoviji koji smo dobili, videćete da se i tu traži ukidanje zloupotrebe odgovornog lica jer se radi o privredi i radi se o tome da se nanosi šteta za privredni ambijent, naravno, narušava pravna sigurnost u svakom smislu. Pored toga, kada ste radili izmene Krivičnog zakonika, vi niste, naravno, propustili da ublažite kaznu za huligane koji krše meru bezbednosti koja im je izrečena od strane suda. To je bilo prema sadašnjem zakonu i mi smo tražili amandmanom tražili to da se promeni, bila je zaprećena kazna zatvora. Vi sada to relativizujete i određujete mogućnost i novčane kazne. Dakle, za kog huligana je pravljen ovaj zakon? Za nekoga određenog koji je izdržao kaznu, koji ima zabranu da odlazi na utakmice. Vi sada određujete novčanu kaznu za nekog, pretpostavljam, za koga već unapred znate na koga će se taj zakon odnositi. Takođe, ukidate mogućnost postojanja krivičnog dela za ljude koji krše zabranu, a odnosi se na nasilje, na meru zabrane od nasilja u porodici. Sada to pretvarate u prekršaj. Čekajte, s jedne strane imamo Zakon o sprečavanju nasilja u porodice, s druge strane ukidate kada neko krši meru krivično delo i pretvarate to u prekršaj. Pa to je valjda mnogo lakša kvalifikacija nego što je krivično delo. Ni na jedan način, bez obzira da li se radi o Krivičnom zakoniku ili se radi o Zakonu o oduzimanju imovine ili o suzbijanju organizovanog kriminala, niste pokušali da sprečite zloupotrebe koje se dešavaju u pravosuđu. Mi smo svi svedoci spektakularnih hapšenja gde se 86 ljudi u akciji „Rezač“ hapsi u jednoj noći, a da godinu dana posle toga nije podignuta nijedna optužnica. Protiv svih tih ljudi ili većine je određena mera ili je doneto rešenje o privremenom oduzimanju imovine. Nema optužnica više od godinu dana, dakle, nema opravdane sumnje da su ti ljudi izvršili krivična dela, ali im se privremeno oduzima imovina i na taj način se oni kažnjavaju. To su ljudi koji nemaju, mnogi od njih, na drugi način rešeno stambeno pitanje. Oni sada moraju da iznajmljuju svoje stanove, praktično, sami od sebe i da plaćaju, a protiv njih nisu podignute optužnice. Zato je zloupotreba službenog položaja, član 359, pogubna. Pogubna, jer se ona zloupotrebljava kao krivično delo na najgori mogući način u ogromnoj meri. Svi ti iz „Rezača“ su gonjeni za zloupotrebu službenog položaja. Nigde optužnica nema. Nema ih zato što ne može ni da bude. Zato što je to jedno krivično delo koje ne znači ništa. To je krivično delo kada ne znate šta ćete i zbog čega ćete nekog da gonite, vi zalepite zloupotrebu službenog položaja ili zloupotrebu odgovornog lica, što još govore, kada se radi o privatnim firmama. Dakle, propustili ste da uspostavite princip vladavine prava ovom izmenom Krivičnog zakonika. Vi ste rekli – menjaće se ponovo. Pošto se menja svake godine, ja vas pozivam da u nekoj narednoj izmeni to uradite ili već sada da prihvatite amandmane koje smo mi podneli i na ovaj način poboljšate zakon. Što se tiče Zakona o suzbijanju organizovanog kriminala, odnosno koji opredeljuje koje su to institucije koje se bave suzbijanjem organizovanog kriminala, dobro je da ste i vi konstatovali da je to jedan zakon koji je dobro postavljen još 2002. godine. Nema suštinskih izmena i pozdravljam što nema suštinskih izmena, ali postoji nekoliko stvari koje smo mi pokušali da promenimo amandmanima i pozivamo vas da te amandmane usvojite. Oni se naročito tiču opredeljivanja ko će biti predsednik tog posebnog suda ili specijalnog suda u okviru višeg suda i ko će biti sudije specijalnog suda, odnosno ko njih određuje. Mi smatramo da nije prihvatljivo da predsednik višeg suda ima prava da određuje i ko će biti sudije i ko će biti predsednik specijalnog suda, iz prostog razloga što na taj način nemamo ni dovoljno transparentnosti niti se objektivno o tome odlučuje. Smatramo da to treba da radi Visoki savet sudstva. Sa druge strane, mislim da nije prihvatljiv način kako je definisana provera od strane MUP, bezbednosna provera sudija. Nije sistem razrađen i ne zna se šta se dešava kada se utvrdi da neki od sudija specijalnog suda ne prolazi bezbednosnu proveru MUP u zakonu je definisano da može da radi to MUP ne samo bezbednosna informativna agencija. Šta se onda dešava sa tim sudijama? Hoće li oni biti razrešeni? Da li ste razmišljali o tome da onda sve sudije treba proveravati, zašto samo ove koje rade u specijalnom sudu? Mislim da to nije na dobar način razrađeno i predložili smo da se amandmanom jedna takva odredba izbriše. Što se tiče Zakona o oduzimanju imovine, mislim da je dobro da je SNS shvatila da je rešenje koje je bilo na snazi do 2013. godine mnogo bolje nego ono koje ste vi očigledno pogrešno uspostavili 2013. godine. Dakle, sada se ovim zakonom vraća postupak da bude onakav kakav je bio do 2013. godine u kome je lice, kome se privremeno oduzima imovina moglo da učestvuje u tom postupku pre nego što se donese rešenje o privremenom oduzimanju imovine. U vašem zakonu od 2013. godine, lice kome se imovina oduzima suočava se sa time tek onog trenutka kada mu stigne na kuću rešenje da mu je imovina oduzeta, a onda na to može da piše prigovor. Mislim da ovo rešenje koje vraćate praktično od ranije je bolje, ja sam ga u jednom amandmanu razradio dodatno i dao mogućnost da se na jedan bolji način raspravlja o tome da li je neko zakonito stekao prihode ili nije zakonito stekao prihode. Ukoliko bi usvojili te amandmane mi bi mogli da podržimo ovaj zakon. Zahvaljujem se na pažnji.
Hvala. Samo momenta, pitali ste me za hitnost postupka poslaniče Konstantinoviću, kao predsednika parlamenta, hoću da vas podsetim, da ste vi bili pre predsednik Radne grupe za izradu ovog Poslovnika, što ste sigurno zaboravili, od 2004. do 2008. godine, jer ste bili predsednik Administrativnog odbora. Vi ste doneli Poslovnik koji je članom 167. definisao hitnost postupka, posebno stav 1. i stav 3, znači, zakon se može doneti po hitnom postupku 3. stav, odnosno 2. stav, kao i radi ispunjenja međunarodnih obaveza i usklađivanja propisa sa propisima EU. To poštuje Vlada Republike Srbije, poštujemo i mi. Znači, Poslovnik koji ste vi doneli još ste vi bili na čelu te grupe. Htela sam samo da vas podsetim, jer ovde spočitavate parlamentu da donosi ovako važne zakone po hitnom postupku. Znači, mi samo poštujemo ono što ste vi kreirali. Imamo u kontinuitet. Ne, to vam je odgovor. Čedomir Jovanović, povreda Poslovnika.
Gospođo predsednice, član 107. Ne mislim da je došlo do tako grube povrede, posle toga se može govoriti, ne znam o ugrožavanju dostojanstvo Skupštine, ali to je osnov da se javim i da skrenem pažnju vama, da vas zamolim da intervenišete kako bi ministarka ipak omogućila dalji nesmetani i kvalitetan rad ovde tokom rasprave. Naime, u svom veoma detaljnom obrazloženju predloženih zakona, verujem da je došlo do previda. Ministarka nam nije odgovorila koji su bili motivi predlagača za izmenu Krivičnog zakonika člana 387. i uvođenje stava 5. Naime, biću precizan, mislim da je veoma opasno ukoliko se ispostavi da je Vlada svesno, da je predlagač svesno, zapravo napravio selekciju između sudova čije će odluke ova zemlja i društvo poštovati i onih na koje se neće obazirati. Mi imamo, recimo, Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom i sarađujemo sa Međunarodnim sudom za ratne zločine godinama. Važno je sankcionisati, mi podržavamo tu izmenu, sankcionisati osporavanje, negaciju genocida, negaciju zločina protiv čovečnosti, ratnog zločina, ali mislim da je neodrživa pravna norma kojom mi osuđujemo osporavanje presuda koje donosi Međunarodni krivični sud i naši domaći sudovi, a ignorišemo presude, recimo, Međunarodnog suda pravde ili Međunarodnog suda za ratne zločina počinjene na prostoru bivše Jugoslavije. Može doći do ozbiljnih problema ukoliko usvojimo ovakav zakon bez jasnog obrazloženja. Nadam se da je u pitanju previd i da niko ne razmišlja o osporavanju već donetih presuda, s obzirom da ih naša država poštuje.
Zahvaljujem. Vladimir Đukanović, replika. Izvolite.
Hvala uvažena predsedavajuća. Evo, moram da priznam, prosto sam šokiran nekim stvarima koje smo malo pre čuli. Možda je to autoprojekcija, možda je to nešto drugo, ali u svakom slučaju čuli smo rečenicu da SNS želi zato što ostavlja jedno staro krivično delo koje inače postoji još od socijalizma, nažalost, da želi da drži privrednike u nekoj vrsti reketa. Znate, upravo je dotični gospodin koji je malo pre pričao, priznao da su to oni radili. Pa, to je prosto neverovatno. Mi sada imamo jedan ekletantan primer znanja zato što oni znaju šta su radili, pa onda valjda po svojoj logici misle da će to neko drugi da radi, a mi prvi put ovde uvodimo određena krivična dela koja inače da su postojala u tom periodu, mislim, pola njihovog establišmenta bi bilo u zatvoru. Recimo, ovo krivično delo zloupotreba u postupku privatizacije. Pa, sve pevajući bi išli u zatvor. Ili recimo, krivično delo oštećenje poverilaca, neki tajkuni koji su njima pisali zakone svojevremeno. Pa, recimo, Mišković. Da vam nešto kažem, taj je oštetio koliko hoćete poverilaca. Pa, sve pevajući bi u tom periodu možda išao u zatvor da je postojalo ovako krivično delo tada inkrimisano. Slušam ovde priču o huliganima. Sad, pazite ovo, u njihovo vreme je donet je jedan sumanut zakon, potpuno sumanut Zakon o zabrani sprečavanja nasilja na sportskim priredbama. Nikada nije primenjen u životu, osim kod Borisa Tadića jer je popio vino na stadionu, ako se sećate toga. Ali, donet je više iz demagoških razloga da bi se pravila nekakva reklama i svedene su kazne na sledeći način, na novčane kazne, ili najviše kazna zatvora do 60 dana. To je bilo za huligane. Tako su i kažnjavali. A inače su donosili neverovatne odredbe, da recimo napišete neki transparent i da idete u zatvor. Zaista bih zamolio da ovakve stvari više ne slušamo. Hvala vam.
Hvala vam. Kome ste replicirali? Nije važno, znači ne mogu da dam nikom reč. Reč ima Srđan Nogo.
Povreda Poslovnika, želeo bih da je prethodno ukazivanje na povredu Poslovnika od narodnog poslanika bilo suprotno Poslovniku, jer naime član 103. stav 3. jasno ukazuje da može se ukazati neposredno pošto je povreda učinjena. Zaista ne znam po kom je osnovu narodni poslanik Jovanović ukazivao na nešto što je ministarka pre sat vremena govorila. Ali, očigledno je imao veliku potrebu da još jednom iznese klevete protiv srpskog naroda, sopstvenog naroda kome pripada, ali zaista mislim da je jedna druga stvar koju smo ustanovili, da će ovde uskoro biti Zakon o poreklu imovine, da ćemo znatno uvesti red u ovu Skupštinu. Hvala vam.
Ništa vas nisam razumela i nisam vas čula u opšte. Zašto sam dala Čedomiru Jovanoviću pravo na povredu Poslovnika? Pa, javio se. (Srđan Nogo, s mesta: Ali to znači da je ministarka pre sat vremena povredila Poslovnik.) Ne ministarka nego ja. Dobro, odustao je od toga i ne traži povredu Poslovnika. Shvatio je da nije za povredu Poslovnika i odustao je. A na pitanje će dobiti odgovor, ministarka će u međuvremenu dati obaveštenje, ne brinite ništa. Znači, nije bilo povrede Poslovnika s moje strane. Hvala vam puno na sugestiji. Reč ima ministarka. Izvolite.
Samo kratko, ne mogu da prihvatim da se SNS i Vlada Republike Srbije izmenama i dopunama Krivičnog zakona krše vladavinu prava, jer upravo propisivanjem novih krivičnih dela u oblasti privrede otklanjamo posledice onoga što je urađeno 2009. godine kada je članom 359. službeno i odgovorno lice spojeno u jedan član. Upravo je to proizvelo gomilu sudskih postupaka koji još uvek nisu rešeni. Nije namerno došlo ovog puta da kriminalizacija, već sam i navela da je ona nešto na čemu će se svakako raditi u budućem periodu, ali moramo ostaviti vremena i sudskoj praksi da primeni nova krivična dela koja sada propisujemo. Što se tiče Zakona o organizovanju i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i terorizma, ja ne vidim da smo mi sada promenili nešto što se tiče odredbe o postavljenju i određivanju predsednika posebnog odeljenja. Ovde nije reč o specijalnom sudu, to je posebno odeljenje u okviru Višeg suda u Beogradu, gde je predsednik suda nadležan da u okviru godišnjeg rasporeda poslova određuje koji će sudija gde da postupa, pa tako i u posebnom odeljenju. Ima sasvim puno pravo da odredi koji će sudija biti predsednik istog, tako da ne vidim gde može Visoki savet sudstva da zalazi u poslove sudske uprave i da određuje koji će sudija biti predsednik odeljenja. Takođe, što se tiče samog postupka provere bezbednosti i to je nešto što je postojalo u važećem zakonu. Ovim novim zakonom samo na neki način preciziramo na koji način se vrši bezbednosna provera. Te podatke Visoki savet sudstva dobija. U svakom slučaju, ukoliko postoji neka sumnja koja se tiče samog sudije i njegove dostojnosti, ne smatram da neće biti osnova za pokretanje postupka, ili disciplinskog ili postupka za razrešenje u zavisnosti od onoga što bude dostavljeno u izveštaju. Hvala.
Hvala.
Poštovana ministarko, mislim da me niste dovoljno razumeli vezano za član 2, 3, 4. postojećeg zakona. Taj član je uveden izmenom zakona u decembru 2012. godine. Dakle, imali smo priliku da vidimo kako se on primenjuje u praksi. Vi u vašem obrazloženju kažete da je preterana primena toga, da i tužilaštvo i sud, mnogo češće primenjuju takve članove, umesto da neko posebno krivično delo ili neko konkretno krivično delo protiv privrede primene i da on treba praktično da bude ukinut. To je i zahtev Evropske komisije. Sada kažete – nismo spremni. Zašto nismo spremni? Spremni smo. Imate sedam novih krivičnih dela protiv privrede. Pretpostavljam da ste smislili sve moguće situacije. Zašto ostavljate jedno krivično delo za koje se ne zna šta je to što građanin, odnosno privatnik koji neki privredni poduhvat obavlja, šta je to što on ne sme da uradi? Čak je i po Ustavu omogućeno svakom građaninu da zna, ako ga neko goni, ako ga tereti, zašto i na osnovu kojih razloga. Sa ovim krivičnim delom to se ne zna. Kolega Đukanović nije očigledno razumeo i jeste to vrlo komplikovano, ne šta znači negativno definisanje u opisu krivičnog dela. Vi ste mogli da stavite na kraj KZ jedno novo krivično delo i da kažete – za sve ono što izvršna vlast smatra društveno štetnim ponašanjem, smatraće se krivičnim delom, ukoliko nije predviđeno nekim krivičnim delom iz KZ-a. To je to isto. Vi možete da gonite nekoga a ne zna se zašto.
Hvala, poslaniče. Reč ima narodni poslanik Meho Omerović.
Poštovana predsednice, uvažena ministarko, predstavnici Ministarstva pravde, uvažene koleginice i kolege, žao mi je, moram na samom početku da to istaknem, što ovaj deo rasprave Javni servis RTS-a ne prenosi direktno, jer je u toku veoma važna utakmica Svetskog kupa u vaterpolu između Rumunije i Srbije. Ali, ja ovo govorim zbog građana Republike Srbije. Na samom početku bih želeo da istaknem činjenicu da će poslanici SDPS podržati sve predložene zakone koji su na dnevnom redu, iz prostog razloga što smo jako dugo čekali da dođe do ovih zakonskih predloga u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Na samom početku, želeo bih da kažem da je Zakon o sprečavanju nasilja u porodici, koji danas razmatramo zajedno sa drugim zakonima iz oblasti krivičnog zakonodavstva, nešto što odavno znamo, da nijedan oblik nasilja ne možemo rešavati pojedinačno, da je borba protiv kriminala takva da ona mora biti opšta, a uporište joj daju razvijeni, kulturni obrasci ponašanja i ono što zovemo – razvijena svest o građanskim vrednostima društva u kome živimo. U literaturi, uvek je dobro da se podsetimo onih koji su mnogo pametniji i koji mnogo više znaju o nama i o temama o kojima razgovaramo i u kriminološkoj teoriji u jednoj veoma važnoj i značajnoj studiji koju je napisala, ja to želim da kažem, zloupotrebljavajući funkciju ovlašćenog predstavnika SDPS, doktorka Zorica Mršević, sa kojom sam imao zadovoljstvo i čast da kao predsednik Odbora za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova sarađujem u prethodnih nekoliko godina, govori o međusobnoj uslovljenosti krivičnih dela i sindromu razbijenih prozora. Ona kaže, citiram, molim da mi se ovo citiranje ne uzme u vreme kojim raspolažem. „Tamo gde polupane prozore niko ne popravlja, gde se đubre neprestano odnosi, a grafite niko ne sprečava i ne uklanja, to je kraj o kome se niko ne brine, a daje se zeleno svetlo vandalizmu i nasilnom kriminalitetu. Nemarnost društva za ma koji razbijeni prozor i ma koji drugi oblik razbijenog prozora označava nedostatak brige za zajednicu i njenu dobrobit i predstavlja signal ranjivosti takve zajednice. Ma koliko puta ponovljeno popravljanje razbijenih prozora, ono mora da bude redovno i stalno. Razbijeni prozori dovode do budućih problema u vidu okupljanja uličnih bandi, pijanaca, narkomana. U osnovi teorije, ovu koju iznosi dr Zorica Mršević, je mala kršenja zakona i prekršaji koji otvaraju put većem kriminalitetu. Otvaraju put i zločinima, jer nivo kriminaliteta uvek ima tendenciju da raste ako se toleriše u svojim početnim oblicima.“ Završen citat, gospodine predsedavajući. Nastavljam sa svojim raspoloživim vremenom. Nasilje u porodici predstavlja možda najkompleksniji oblik ugrožavanja ljudskih prava i to prava na život, prava na telesni integritet i prava na duševni mir, poštovane koleginice i kolege. Suprotstavljanje države ovom obliku nasilja je otežano pre svega zato što je to nasilje vrlo često u našim slučajevima sakriveno. Opet se u literaturi, čitamo mnogo toga, spominje stokholmski sindrom, koji označava situaciju emotivnog zbližavanja, nažalost, nasilnika i žrtve, kada žrtva postaje lojalna nasilniku i odbija da sarađuje sa ljudima koji pokušavaju da joj pomognu. Ovakvo ponašanje se obično naziva i javlja u svakoj traumatskoj situaciji koja duže traje kao nesvesni oblik, nesvesni pokušaj žrtve da sama sebi olakša traumu kroz koju prolazi. Da nevolja bude još veća, pasivnost se ne uočava samo kroz žrtve koja godinama trpi nasilje, već i na strani svedoka koji za nasilje znaju ili nasilje prećutkuju. Zabeleženo je, kao jedan od primera u godinama prošloga veka, u NJujorku je jedna žena ubijena pred 38 pasivnih svedoka. Ubijena je nožem u blizini svoje kuće u napadu koji je trajao 30 minuta, za vreme u kojem se ona aktivno borila za svoj život i dozivala u pomoć. Iz okolnih zgrada samo su nemo posmatrali njenu borbu za život ili su čuli njeno dozivanje ili su dugo ćutali. Ubica je pobegao tek kada je neko povikao da pusti ženu, ali ni tada ovih 38 svedoka nisu odmah pozvali policiju i hitnu pomoć, već sa zakašnjenjem kada je žena iskrvarila. Ja bih molio neke poslanike, ako im nije interesantno ovo o čemu govorimo, da napuste skupštinsku salu, jer mislim da će za građane Srbije ovo biti jako važno. Kada se takvim prepoznatim socio-patološkim pojavama, na strani žrtve i svedoka, pridoda i neefikasnost države koja, takođe, vuče nasleđe iz prošlosti i jedne u osnovi patrijahalne i zaostale sredine, gde se o onome što se događa u porodici ćuti, jasno je koliko je sprečavanje takvog nasilja teško. Pretpostavljam da svi znate da govorimo o državi u kojoj živimo, u državi čiji smo poslanici, u državi koju su izabrali građani Republike Srbije. Naravno, u prednosti su sve one zemlje, posebno skandinavske, koje su mnogo pre nas prepoznale fenomen nasilja u porodici i aktivnim merama, decenijski, već se suprotstavljaju tom nasilju. Evropski sud za ljudska prava ne dozvoljava da se nasilje u porodici tretira kao porodični problem na koji država sme da ćuti. Evropski sud za ljudska prava u dve presude iz 2009. godine, jedna se odnosi na slučaj nasilja u Hrvatskoj i druga u Turskoj, direktno je stala na stranu da država ima obavezu da uravnoteži pravo na lični i porodični život, sa jedne strane, i pravo na život i zabranu torture sa druge strane. U navedenoj presudi Evropskog suda, utvrđeno je da postoji odgovornost države u slučajevima porodičnog nasilja sa ishodom zbog ne preduzimanja odgovarajućih radnja i mera od strane državnih organa. Konkretno, poštovane dame i gospodo poslanici, u jednoj od ovih presuda, sud je rekao da je država odgovorna, jer nad licem koje je zbog ozbiljnih pretnji proglašeno pred domaćim sudom krivim i osuđeno na kaznu zatvora nije pravilno sprovedena paralelno izrečena mera obaveznog psihijatrijskog lečenja tokom boravka u zatvoru. Evropski sud za ljudska prava utvrdio je da se lečenje tog lica sastojalo samo od razgovora sa zatvorskim osobljem, od kojih niko nije bio psihijatar. U presudama ovog suda apostrofira se da zaštita ljudskog života i telesnog integriteta koji sprovodi država preko svojih organa mora da bude stvarna i delotvorna a ne teorijska i iluzorna. Upravo na ovim postavkama da porodično nasilje nije stvar pojedinca, već celokupne društvene zajednice i njenih državnih organa, je i pripremljen ovaj predlog zakona koji vam je Vlada RS uputila. U članu 11. se kaže da je propisano da državni organi i ustanove su dužne da brzo, delotvorno i koordinisano sprečavaju nasilje u porodici i da pružaju žrtvi zaštitu, pravnu pomoć i psiho-socijalnu i drugu podršku radi njenog oporavka, osnaživanja i osamostaljivanja. U članu 12. se kaže da je propisano da svako mora policiji ili javnom tužiocu da prijavi bez odlaganja nasilje u porodici ili neposrednu opasnost od njega. Bez takvog pristupa nasilje i sprečavanje nasilja u porodici, u skladu sa zakonom, nije moguće. Na pitanje kako se žrtva nasilja i svi oni koji za to nasilje znaju osnaže da nasilje prijavljuju, odgovor je da moramo ići putem skandinavskih i drugih razvojnih zemalja koje danas imaju visok stepen zaštite ljudskih prava. Taj put je donošenje dobrih zakona, adekvatno odmerena kaznena politika, usvajanje niza protokola sa postupanjem državnih organa koji razmenjuju podatke, podizanje opšteg kulturnog razvoja, životnog standarda i jako je važno i uloga medija. Sve to zajedno mora da se kreće u pravcu podizanja svesti kod ljudi o tome da je život dragocen i da niko nema pravo da nad drugim, pogotovo slabijim bićem, sprovodi torturu. Verujem da će ovaj zakon otkloniti propuste do kojih je u praksi dolazilo kada je rad nadležnih organa u pitanju. Problem sa kojim se suočavamo jeste taj što se greške i propusti pokušavaju zataškavati, odnosno sakriti. Bili smo svedoci, poštovane dame i gospodo, pogotovo, posebno uvažena ministarko pravde, da se često ne proverava da li nasilnik ima oružje, a žrtva se upućuje da sama vodi postupak. Čak se dešavalo da su proizvoljno davane ocene i da su u pitanju porodične nesuglasice, pod navodnicima, pod navodnicima verbalni sukobi, pod navodnicima loši bračni odnosi, tako da se i žrtva ne ispituje uopšte, a ostaje uskraćena za stručnu pomoć i podršku. Sedamdeset i jedan procenat prijava za nasilje nad ženama je okončan usmenim upozorenjem za nasilnika. Podsetiću vas, poštovane kolege poslanici, da je to najblaža moguća zakonska mera, a samo 25% krivičnih prijava je stiglo do faze optužnice pred sudom, a manje od jedne trećine je osuđenih nasilnika završilo u zatvoru. Inače, odredbe našeg Krivičnog zakonika koje određuju krivično delo nasilja u porodici i srodna krivična dela, kao i odredbe u porodičnom zakonu ni na koji način ne zaostaju za zakonodavstvom u evropskim zemljama. Ono gde sada jesmo zaostajali jeste slabije koordinisana aktivnost svih organa na otkrivanju i suzbijanju krivičnih dela, i to organizovano u svim sredinama. Upravo u ovom predlogu zakona, koji je danas pred nama, normativno se utvrđuju karike koje nedostaju, a to su, da podsetim, jasno utvrđene nadležnosti policije, javnog tužioca, sudova, centara za socijalni rad, pripremanje obučenih i specijalnih lica u tim organima koji će biti nadležni za postupanje, zatim određivanje lica za vezu u svakom organu radi razmene potrebnih informacija. Ovim zakonom se uvodi vođenje centralne evidencije o slučajevima nasilja, izrada individualnog plana zaštite i podrške žrtvi. Na početku sam rekao koliko je važno da se unapredi celokupna oblast krivičnog zakonodavstva, kao i o predlogu zakona o kojem sam do sada govorio. U novom Predlogu zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa o suzbijanju organizovanog kriminala utvrđuju se obavezni oblici saradnje između svih oblika, odnosno organa i organizacija koje raspolažu relevantnim podacima potrebnim za otkrivanje ovih najtežih krivičnih dela. Rekao bih još nekoliko rečenica o našoj kaznenoj politici. Kazne koje propisuje naše krivično zakonodavstvo nisu blage. Višedecenijski problem imamo u sudskoj praksi. Ako, na primer, za nasilje u porodici sa smrtnim ishodom je propisana kazna od tri do 15 godina, ubici se obično izriče srednja kazna. Sada se sve to malo menja, ali u periodu od pre 10 godina, visina te kazne obično je bila bliža utvrđenom minimumu kazne, što je naša loša praksa. Bilo je presuda, to sigurno znam, gde je kao olakšavajuća okolnost, pazite sad ovo, kolege poslanici, u presudama naših sudova je bila sledeća: za ubistvo žene u presudi je, kaže, navedena ljubomora, i to ljubomora ne kao motiv ubistva, nego ljubomora kao olakšavajuća okolnost za ubicu, odnosno za počinioca krivičnog dela. Istu kaznu su dobijali oni koji su ubijali ženu i oni koji su proneverili izvesnu sumu novca u nekom društvenom preduzeću. Ne pravdam proneveru, ali ubistvo i pronevera, složićete se sa mnom, nemaju blage veze sa identičnošću krivičnih dela. Ne zaboravimo da sudija sudi na osnovu zakona, na osnovu utvrđenih dokaza, ali i na osnovu slobodne procene činjenica. Zašto o ovome sada govorim? Zato što nijedan sudija, ni u podsvesti, ne sme da pravda ubistvo žene time da ga je ona sama, svojim ponašanjem navodno izazvala. Takve stvari se moraju rešavati drugačije, a svakako ne ubistvima. To moramo kao društvo, to moramo kao država, to moramo mi kao poslanici koji su građani Republike Srbije izabrali, jasno i glasno da kažemo. U tom smislu biće važne specijalizovane obuke koje će biti dužni da završe policijski službenici, a javni tužioci i sudije koji primenjuju Zakon o sprečavanju nasilja u porodici. Dozvolite mi samo na kraju da kažem još nešto što mislim da je važno. Ovi zakoni, posebno Zakon o sprečavanju nasilja u porodici, moramo da pokušamo da sprovodimo u delu uz pomoć najvećeg saveznika, bez obzira šta mi mislili o njima. To su mediji. Dakle, naš posao, najvažniji posao je kontrolna funkcija. Setite se samo izveštavanja medija o tragičnom slučaju silovanja izvesne i ubijene devojčice u Zaječaru. Zaboravili smo. Senzacionalističko izveštavanje, objavljivanje fotografije žrtve, prenošenje najkrvoločnijih izjava, zločinaca i monstruma koje su date navodno u istrazi, ne doprinosi ni na koji način prevenciji nasilja nad decom, a naročito ne doprinosi zaštiti dostojanstva žrtve, njene porodice i javnosti. Kakvi smo to ljudi postali, poštovane kolege i poslanici, ako mislimo da će objavljivanje detalja iz istrage o tome kako je neki monstrum, pod navodnicima, citiram – i mrtvu silovao trogodišnju devojčicu, kako joj je pocepao utrobu, završen citat, povećati tiraž i doneti zaradu nekom određenom dnevnom listu. Jadan je tiraž koji se pravi nad silovanom trogodišnjom devojčicom. Nemojte da brojimo žrtve na naslovnim stranicama tabloidnih novina. Hajde da budemo na naslovnim stranicama, uvažene dame i gospodo narodni poslanici. Hajde da radimo svoj posao, zato što upozoravamo državne organe da treba i moraju da rade svoj posao. Hajde da svaki dan pozivamo predstavnike nekih državnih organa koji su nadležni i odgovorni i da ih pitamo – zašto nešto ne funkcioniše. Hajde da podsećamo centre za socijalni rad, policiju, tužilaštvo i sudove. Šta treba da radimo? Šta treba oni da rade? Hajde da preko ovoga zakona i ovih zakona koje ćemo doneti, primenimo najbolju praksu koja se pokazala, na primer, u Zrenjaninu. Hajde da nam saveti i odbori za rodnu ravnopravnost u opštinama koje se moraju i mogu formirati po našim zakonima, zaista postoje i da rade svoj posao. Nemojte da pričamo o tome kako nemamo novca. Nemojte da pričamo o tome kako je za to potrebna volja. Hajte da radimo nešto što je naš posao. Stalno slušamo da je za nasilje kriv loš zakon, da je loš sistem, da država nije pravovremeno reagovala, itd. U sistemu su živi ljudi, dame i gospod, njima se obraćaju žrtve, jer ti službenici čine sistem i svaki njihov propust u radu mora biti sankcionisan. Ove zakone posle usvajanja, ja verujem da ćemo ih usvojiti zajedno, sa svim protokolima koji idu u praksi, opet sprovode živi ljudi. Najsavršeniji zakoni, to znate bolje od mene, sami po sebi neće pomoći ako se ne primenjuju.
Privodite kraju, kolega Omerović.
Prema tome, poštovane dame i gospodo, zaključujem, uvažena ministarko, ključno je da se dosledno primenjuju svi propisi i procedure koji se odnose na zaštitu žena od nasilja, a zatim da uvedemo konkretnu odgovornost za nesavestan rad u nadležnim organima, ali takođe je potrebno da omogućimo i normalne uslove za rad institucija. U tome, u vama ministarko, u Ministarstvu pravde, u Vladi Republike Srbije očekujemo najviše moguće saveznike. Ne zato što smo vas mi izabrali, ne zato što smo vas mi kontrolišemo, nego zato što hoćemo da radimo svoj posao. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Omeroviću. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite
Uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, poštovana ministarka sa saradnicima, mi danas u ovom visokom domu raspravljamo o setu Krivičnog zakona i za mene i moje koleginice narodne poslanice, verovatno o najvažnijem Zakonu o sprečavanju nasilja u porodici. Cilj ovog zakona je sprečavanje nasilja u porodici, ali pre svega smanjenje kobne statistike koja već duži niz godina predstavlja ozbiljan društveni problem u našoj zemlji. Nema opravdanja za nasilje i zato nasilje predstavlja nedopustivo i najgrublje kršenje ljudskih prava. Svakom od nas je potpuno jasno da se ne može baš svako ubistvo sprečiti, da u tome nisu uspele ni zemlje poput Belgije, Švedske, Finske, ali takođe svima nam je potpuno jasno da ne smemo dozvoliti da do ubistva dođe zbog propusta u sistemu zaštite. Jedna od ključnih stvari je određivanje pojedinačne odgovornosti i kada je reč o propustima u radu institucija, očekujem da novi Zakon o sprečavanju nasilja u porodici ovo pitanje adekvatno reguliše. Ono što je po mom mišljenju veoma važno je da moramo uvesti ozbiljne mehanizme prevencije, a posebno moramo obavezati naše pravosuđe da strožije poštuje zakonske regulative i da od žrtve ne pravi nove žrtve, već da nasilnik bude taj koji će biti procesuiran i koji će biti odveden sa lica mesta i udaljen, kao što ovaj zakon i predviđa, a onda je veoma važna socijalna i ekonomska podrška žrtvi, odnosno ženi da se ona ojača, kako bi se potpuno zaustavio krug nasilja i kako bi se žrtve na najbolji mogući način uključile u društvene tokove. Srbija je odavno prestala da ignoriše ovaj problem. Prestala je da ćuti o nasilju nad ženama i decom, jer da se o tome nije pričalo u političkim strankama, u institucijama, verovatno bi do sada veliki broj žena bio mučki prebijan i ubijen. Danas, prema podacima MUP-a imamo u odnosu na prošlu godinu 15,9% više žena koje su hrabrije i koje prijavljuju nasilje i veoma je važno da o tome govorimo, u svakom trenutku i na svakom mestu, jer još uvek vladaju strah i patrijahalna shvatanja kao uzrok da se porodični problemi sakriju pod tepih. Zato je neophodno stalno govoriti svima da je nasilje nad ženama kršenje ljudskih prava i da je kršenje ljudskih prava kada devojčicama govorite da su lošije samo zato što su devojčice i da je kršenje ljudskih prava kada optužimo silovanu ženu za njeno ponašanje, a ne onoga ko je to učinio. U policiji i centrima za socijalni rad formirani su timovi koji se bave rešavanjem ovog problema, međutim, pored svih aktivnosti, nasilje u porodici i nasilje nad ženama nastavilo je da postoji kao problem, šta više problem je eskalirao. Problem smo prepoznali pre svega mi ovde u parlamentu kroz vršenje naše nadzorne uloge i kontrolne, prepoznale su nevladine organizacije, prepoznali ste vi u ministarstvu i ovaj problem pokušavamo da rešimo novim Zakonom o sprečavanju nasilja u porodici o kojem danas ovde raspravljamo i koji predviđa koji državni organi moraju da se bave zaštitom, u kojim rokovima moraju da postupaju i na koji način će sarađivati. U svakom osnovnom javnom tužilaštvu uspostaviće se odeljenja za sprečavanje nasilja u porodici, ta odeljenja biće i centri koordinacije. Na teritoriji svake opštine postojaće jedno ili više koordinacionih tela za sprečavanje nasilja u porodici, kojima će predsedavati tužioci, a članovi će biti policija, centri za socijalni rad, predstavnici nevladinog sektora. Dakle, sada ovakve predmete neće rešavati samo zamenici tužioca koji rade i druge predmete, već specijalizovani zamenici tužioca za ovu oblast, koji će svaki predmet rešavati zajedno sa drugim relevantnim državnim organima. Duh ovog zakona je da nasilnik ne sme da ostane kući, bilo da je već izvršio nasilje ili je nasiljem pretio i on predviđa posebno obučene jedinice policije u pratnji psihologa, koje će morati da izađu na teren čim dođu do saznanja o nasilju u porodici. NJihov zadatak će biti da spreče nasilje i izvrše procenu rizika - da li nasilje može da eskalira, zatim, da nasilnika udalji iz kuće i odrede mu pritvor. Moje pitanje za vas u vezi sa ovim je - na osnovu kojih kriterijuma se vrši procena rizika i da li će oni biti regulisani podzakonskim aktima? Za vreme trajanja pritvora ili zabrane da se vrati kući policija je dužna da razgovara sa nasilnikom i sa žrtvom, da prikupi sve relevantne podatke i potom nasilniku izrekne meru da u narednih 48 sati ne može da se vrati kući, niti priđe žrtvi i čim policajac donese meru zabrane mora sve dokaze da dostavi javnom tužiocu koji ima rok od 24 sata, dok nasilniku traje pritvor, da reaguje i da produži meru zabrane na 30 dana koja se odmah izvršava, što znači iako nasilnik uloži žalbu na osnovu odluke sudija, ona neće odložiti izvršenje prekršajne kazne. Bez obzira što ste ovo rekli, mislim da je veoma važno i za građane Srbije da se još jednom ponovi. Na ovaj način se onemogućava nasilnik da na bilo koji način priđe žrtvi i uznemirava je sve dok krivični postupak ne bude završen. Ako nasilniku ne bude određen pritvor od strane suda i bude pušten uz neku od mera, ali ih potom prekrši tako što se približi žrtvi ili se vrati u stan, policija može odmah da ga uhapsi i odvede kod sudije za prekršaje. Tužilac Zagorka Dolovac je predložila da se uvede posebna mera bezbednosti, praćenje nasilnika nakon zabrane prilaska i psiho socijalni tretman nasilnika i ovu meru smatram veoma važnom da nasilnik u tom slučaju ne počini zločin. Ovim zakonom se predviđaju i posebne mere evidencije nasilnika. Odmah moram da vam kažem da smo tu kao poslanička grupa reagovali amandmanom zato što je evidencija zakonom ograničena na pet godina. Moje pitanje je – zašto ste odlučili da se evidencija ograniči na pet godina, jer po mom stručnom, pedagoškom mišljenju mislim da ta evidencija mora da traje i duže i da nasilnik može i posle pet godina da počini zločin? Zato bih volela da mi odgovorite na to pitanje, a kažem vam da smo podneli i amandman. Zakonom je predviđeno da pri Vladi Srbije bude formirano i stalno radno telo u koje će biti uključeni i državni organi i predstavnici nevladinog sektora, a koji će brinuti o sprečavanju nasilja u porodici i društvu, što je dobro. Moje pitanje je – da li su zakonom ili podzakonskim aktima predviđene nadležnosti ovog tela i ko sprovodi nadzor nad ovim telom? Pretpostavljam Narodna skupština Republike Srbije, ali tačno mislim da mora biti precizirano koji Odbor. Moram da kažem još nekoliko stvari koje smatram veoma bitnim. Mislim da smo se do sada u ovoj oblasti sprečavanja nasilja mi kao društvo, sve institucije više bavili posledicama, ne uzrokom. Dve osnovne institucije koje su zakazale u sprečavanju nasilja su porodica i škola. Porodica je već duže vreme zbog posledica rata i tranzicije ugrožena i potrebna joj je konstantna podrška države, a škola nažalost zanemaruje vaspitni aspekt i prebacuje na porodicu i u tom začaranom krugu kada vaspitni kapaciteti porodice i škole ne daju određene rezultate, decu vaspitava ulica. Zato je po mom mišljenju potrebno mnogo više isticati vaspitni značaj škole i vaspitnu funkciju škole i mnogo više raditi na prevenciji. To su procesi koji ne mogu da daju odmah rezultate, ali na duži rok efekti će biti vidljivi. Ključno je takođe da shvatimo da se nenasilna ličnost vaspitava od najranijeg uzrasta, još od predškolskih ustanova i da naši udžbenici za decu od najranijeg uzrasta i nasilni sadržaj moraju imati mnogo više sadržaja iz ove oblasti. Ono što je takođe veoma važno iz svih udžbenika, posebno u tom početnom periodu obrazovanja dečije ličnosti moraju se izbaciti sve slike i svi sadržaji koji na bilo koji način ženu stavljaju u podređeni položaj. Takođe smatram da se rodno senzitivni jezik mora više upotrebljavati. Nedopustivo je da do sada nemamo umrežene sos telefone na celoj državi. Mnoge lokalne samouprave imaju u svojim gradovima sos telefone. Mislim da nam malo treba da ih umrežimo na celoj teritoriji Srbije i da ih imaju sve opštine. Smatram da se po donošenju ovog zakona za to mora naći sredstava i ja više puta kada u ovom visokom domu govorim o ovoj temi, smatram da Ministarstvo zdravlja mora doneti posebne medicinske protokole, koji moraju voditi računa o nasilniku koji ne uzima terapiju kada izađe iz bolnice. On onda postaje ponovo nasilan i država, odnosno društvo tu moraju naći rešenje. Još jednom moram da kažem da je prevencija veoma važna i veoma je važno da se stvore uslovi da ona bude konstantna. Takođe, statistika o nasilju nad ženama nije verodostojna. Tu je reč samo o onim slučajevima koji su prijavljeni, a podsetiću sve nas da član 40. Zakona o rodnoj ravnopravnosti nalaže lokalnim samoupravama da vode svaku vrstu rodne statistike. Uloga medija u ovom procesu je veoma važna, ali ne na senzacionalistički način kako je i moj uvaženi kolega Meho Omerović rekao i to takođe moramo menjati svi zajedno, a neretko se zbog tiraža na senzacionalistički način govori o ovoj temi. Moram da vam kažem da ja nisam pravnik i da ja ovaj zakon posmatram sa svoje pedagoške struke i vidim ga kao jak preventivni mehanizam koji će nasilniku dati jasnu poruku da se nasilje ne toleriše. Zbog toga ćemo ja i moje kolege iz poslaničke grupe Nove Srbije podržati Predlog zakona o sprečavanju nasilja u porodici, jer svako mora da bude bezbedan u svojoj porodici i ne smemo da dozvolimo da porodično nasilje postane epidemija našeg društva. Takođe želim da vam kažem da ćemo kontrolisati primenu i sprovođenje ovog zakona i da ćemo beskompromisno reagovati ukoliko na bilo koji način budemo videli teškoće u njegovoj primeni ili bilo kakve njegove nelogičnosti i nedorečenosti. Što se tiče izmena i dopuna Krivičnog zakona, rekla bih da je veoma važno što se njime uvode nova krivična dela, proganjanje i polno uznemiravanje i prinudno zaključenje braka. Da je cilj ovog Krivičnog zakona usklađivanje sa Istambulskom konvencijom i sa porodičnim zakonom, da su ovim Krivičnim zakonom predviđene još strožije kazne i time se krivično zakonodavstvo Republike Srbije svrstava među najstrožije u Evropi. Nova zakonska rešenja štite od nasilja, znači, ne samo žene, već i stare, decu, bolesne, sve one koji su ranjivi i kojima je potrebna pomoć. Ovde smo kao poslanička grupa reagovali amandmanom, jer smatramo da je u ovom nizu osoba koje novi zakon štiti od nasilja trebalo spomenuti i osobe sa invaliditetom i verujem da ćete za to imati razumevanja. Veoma je važno što se ovim Krivičnim zakonom eliminišu uslovne osudbe, eliminiše se nejednak tretman sudova i to smatram zaista dobrim rešenjima. Što se tiče Zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije, veoma je važno što je u ovom zakonu poseban naglasak stavljen na borbu protiv korupcije, što se njime obezbeđuje povezivanje širokog kruga državnih organa i koncentracija, praktično, stručnog znanja, kako bi javni tužioci dobili adekvatnu logistiku. U tom smislu, posebno je važna služba finansijske foreznike i ovde smo amandmanom predložili da se ova služba obavezno obrazuje, kako u tužilaštvu za organizovani kriminal, tako i u novoformiranim odeljenjima nadležnih viših javnih tužilaštava. Poslednji u nizu ovih zakona, izmene i dopuna Zakona o oduzimanju imovine proističe iz krivičnih dela, smatram da se ovim zakonom poboljšava efikasnost sudskog postupka za privremeno oduzimanje imovine u cilju efikasnijeg postupanja ovih organa u otkrivanju imovine proistekle iz krivičnog dela, obavljanju poslova međunarodne saradnje, kao i upravljanja privremeno oduzetom imovinom. Kada je u pitanju upravljanje oduzetom imovinom, dobro rešenje je obaveza da se 30% neto novčanih sredstava dobijenih prodajom trajno oduzete imovine usmeri za finansiranje socijalnih i zdravstvenih potreba, u skladu sa odlukom Vlade. Na kraju, želim da vas obavestim da će poslanička grupa Nove Srbije u danu za glasanje podržati ceo set ovih zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo.
Poštovana gospođice ministarka, poštovani narodni poslanici, imamo četiri izmene zakona, odnosno nove zakone, odnosno izmene zakona pred nama. Prvo bih se osvrnuo na Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika. Materijalno krivično pravo se menjalo više puta. Ponekada je ta potreba za promenama uslovljena radi zaštite određenih vrednosti i tada je najčešće država pravilno reagovala i donosila kvalitetne izmene zakona i štitila interese građana.
Kolega Nogo, ja vas molim, jako vas slabo čujemo. Ili da sednete, znam da možda nije vaš izbor, da bi bili bliži mikrofonu da vas bolje čujemo. Izvinite.
Svakako. Znači, ponekada država kada štiti određene vrednosti, zaštitne objekte, pravilno reaguje i vrši izmene zakona, ali ponekad nažalost politički pragmatizam uslovljava izmene krivičnog zakonodavstva i tada je najčešće to uslovljeno nekim uticajima, pre svega spolja i zapadnog faktora, i tada smo svedoci da država donosi pogrešne odluke u ovoj materiji. To se realizuje time što i sudska praksa onda luta u samoj primeni takvih zakonskih rešenja i da to nije doneto u interesu sopstvenih građana i sopstvene države. Ovaj zakon bih mogao da kvalifikujem kao neko rešenje između ova dva i ono što mi se ne sviđa jeste samo obrazloženje. Vi navodite da je pre svega glavni razlog usklađivanje sa pravom i pravnim sistemom EU, takođe pristupili ste parcijalnim rešenjima. Želeo bih da postavim pitanje ministarki pravde – kada je formirana radna grupa za izmenu ovog zakona, ko je činio tu radnu grupu, da li je bio neki profesor krivičnog prava sa pravnog fakulteta bilo kog Srbiji deo te radne grupe i kada je bila javna rasprava o ovim izmenama Krivičnog zakonodavstva?Mislim da parcijalne izmene nisu dobre i takođe imate jedan deo kozmetičkih promena, ali imate i jedan deo gde zaista uvodite određene novine. Takođe bih postavio pitanje zašto jedan deo zakona, pre svega, ova krivična dela koja se tiču privrede, stupaju na snagu 1. marta 2018. godine, ostale stupaju 1. juna 2017. godine, jedino odredbe koje se odnose na krivično delo terorizma stupaju osam dana po objavljivanju u „Službenom glasniku RS“? Meni se čini da je to u skladu sa politikom ove Vlade. Naime, kod ove Vlade je sve u futuru, tako i ovaj Krivični zakonik, odnosno izmene su u futuru. Negde je futur najbolja odrednica ove četiri godine ove naprednjačke vlasti i politike Aleksandra Vučića, da će nam se sve desiti nešto u budućnosti. Takođe, možemo staviti jednu načelnu primedbu na kaznene raspone koje predlaže predlagač. Za pojedina krivična dela su preširoko postavljeni, a za pojedina prenisko opredeljeni. Tu se stvara jedan prostor na pritisak na sudove i na uticaj na rad javnog tužilaštva. Postoji jedan praktičan problem uticaj medija na rad pravosudnih organa, pre svega partijskih medija poput Pinka i Informera, što svakako podriva načelo zakonitosti. Vi tvrdite da je ovo nastavak reformi započetih 2012. godinine, mada meni ovo više liči na reforme započete 2009. godine i na kontinuitet sa reformama koje je radila DS, koje su bile loše, tako da i to ne možemo da pohvalimo. Imate čak jedan član koji je u sukobu sa načelom ustavnosti. Predloženom dopunom elemenata bića krivičnog dela povreda ravnopravnosti člana 128. Krivičnog zakonika dodaju se reči – seksualna orjentacija i rodni identitet, kao novi osnovi diskriminacije. Podsećam vas da Ustav u članu 21. stav 3. ne prepoznaje seksualnu orjentaciju i rodni identitet kao osnov diskriminacije, zbog čega je ova dopuna u koliziji sa ustavnom zabranom diskriminacije. Pomenuto krivično delo se nalazi u Glavi Krivičnog zakonika kojim se propisuju krivična dela koja se odnose na zaštitu sloboda i prava čoveka i građanina koja su utvrđena Ustavom. Što se tiče implementacije Istambulske konvencija, tu ima dobrih stvari, ali neke promene su suvišne. Postavljam pitanje zašto mi ne stavljamo rezerve na određene odredbe međunarodnih konvencija? Zašto da opterećujemo katalog krivičnih dela sa nekim inkriminacijama koje su nepoznate u našem podneblju? Da li je to životno, da li pravo i krivično pravo trebaju da prate život ili tek tako prosto treba da potpisujemo nešto što će biti mrtvo slovo na papiru. Konkretno, mogu da postavim pitanje vezano za krivično delo sakaćenje ženskog polnog organa? To se nikada nije desilo u Srbiji, to nije nešto sa čime se suočila praksa u Srbiji i sada mi to uvodimo iz azijskih ili afričkih zakonodavstava. Zašto sam na ovo reagovao? Moram da vas pitam da li je možda namera ove Vlade da jedan veliki broj migranata koji prolazi kroz našu zemlju u ovom trenutku i zadržava se u našoj zemlji, da u dogovoru sa EU ih naselite na ovim prostorima, pa onda već unapred predviđate takvo krivično delo, jer računate da će nam sa njihovim ostankom u Srbiji doći takvi problemi? To je moje lično opažanje i jedan lični strah vezan za ovu izmenu Krivičnog zakonodavstva. Sada moram i da pohvalim određene stvari vezano za ovaj zakon. To je inače jedna od retkih stvari koja se može pohvaliti, a tiče se ovoga što imamo danas na dnevnom redu. Prvo, dekriminalizacija određenih krivičnih dela, konkretno zloupotreba ovlašćenja u privredi. Krivično delo je u praksi pružalo široku arbitrarnost u radu tužilaštva i sudova i svaka čast što smo to dekriminalizovali, ali naročito pohvaljujem dekriminalizaciju krivičnog dela izdavanja čeka i korišćenja platnih kartica bez pokrića iz člana 228. Krivičnog zakonika. Ovo drugo krivično delo je služilo poslovnim bankama, ali i jednom privrednom društvu „Dajners klub“ d.o.o. da u krivičnom postupku koriste tužilaštvo da naplaćuju sopstvena potraživanja, što je apsolutno bio neverovatno jedan veliki apsurd. Molio bih vas kao ministarku pravde da prosto ispitate postupanje i rad tužilaštava u prethodnih nekoliko godina, a vezano za ove krivične postupke, pre svega prema privrednom društvu „Dajners klub“ d.o.o. koje nije imalo status poslovne banke, odnosno nema ga ni dan danas, niti je moglo da izdaje platne kartice, niti su njihove kartice bile platne kartice. Tek su ove godine dobili dozvolu NBS da to rade. Sada, zašto niko nije pokrenuo postupak za neovlašćeno izdavanje platnih kartica prema „Dajners klubu“ d.o.o. privrednom društvu? Da li to znači da znamo da imamo tužioca i sudije koji su povlašćeni kod poslovnih banaka ili imaju povoljne kredite, bilo stambene, bilo keš kredite i da se drže u šaci od strane poslovnih banaka, što smo ovde u Skupštini i dokazali i izneli? Sada imamo neke sudije, odnosno neke tužioce koji rade kao uterivači dugova za „Dajners klub“ d.o.o, radili su dugi niz godina i verovatno imaju neke beneficije od njih. Takođe, i u Narodnoj banci službenici, to treba preispitati. Dobro je što se unose dodatne mere u krivično pravnoj zaštiti porodice, maloletnika i dece. Mi ćemo tu amandmanima samo predložiti više kaznene raspone kod ovih krivičnih dela i to pozdravljamo, ali postavljamo jedno pitanje. Zašto to nije bilo ranije predloženo, da li je trebao da dođe neko iz EU, kako vi to tvrdite u obrazloženju, i da nam kaže da mi treba da štitimo porodicu, decu, novorođenčad, maloletnike? To mi je apsolutno neverovatno da neko spolja treba nama da govori da mi to treba da radimo, da nam je trebala, ne znam, Istanbulska deklaracija ili bilo šta, konvencija. Pohvaljujem još jednu stvar, što se konačno uvodi kažnjavanje za pripremne radnje za krivično delo terorizma i to je isto jedna dobra stvar. Takođe mislim da bi trebalo dodatno zaštiti državu, a samim tim i građane, tako što će se doneti jedan poseban zakon za ovu temu. Želeo bih da vam kažem da što se tiče ovih novih mera koje se tiču privrede, odnosno izmene privrednih krivičnih dela, koje stupaju na snagu 1. marta 2018. godine, očekujemo da će na ovo najpre reagovati sama privreda, zatim advokatura, ali i stručna i naučna javnost. Mi smo podneli amandmane i ukoliko ovi amandmani ne budu usvojeni, mi ćemo zajedno sa reakcijama ove javnosti koju smo pomenuli predložiti nove izmene i dopune Krivičnog zakonika jer smatramo da ovde ima dosta spornih stvari. Što se tiče Predloga zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije, e, sad, ovaj zakonski predlog je jedan pravi rđavi kontinuitet postpetooktobarske Srbije. Tada je revolucionarna pravda trebalo da posluži da se utvrdi i učvrsti nova vlast, koja je radila za račun i interese zapada. I SNS sada radi isto. Nastavljate, znači, sa tom nekom postpetooktobarskom Srbijom, revolucionarnom pravdom, da biste učvrstili sopstvenu vlast, i sadržinski, a u mnogim rešenjima i personalno, vi nastavljate tu politiku. Ja tu moram da postavim pitanje. Vrlo jedna čudna stvar. Kada gledamo konferencije za štampu, da li Ministarstva pravde, da li pravosudnih funkcionera, da li MUP-a, Nebojšu Stefanovića, Aleksandra Vučića, kao predsednika Vlade, službi bezbednosti, mi čujemo da je Srbija uspešna u borbi protiv organizovanog kriminala, korupcije i terorizma, da su građani i društvo bezbedni i da imamo nikad bolje rezultate kao država na tom polju, a onda nam stigne jedan ovakav zakon i jedno ovakvo obrazloženje. I sad, ja se zaista pitam – ko laže? Da li laže predsednik Vlade Aleksandar Vučić i njegovi ministri kada ponavljaju da je Srbija bezbedna? Ili laže Aleksandar Vučić kada potpiše jedan propratni akt na ovaj predlog zakona? I ovaj dualizam, šizofrenija i podvojenost je izgleda odlika politike koju sprovodi Aleksandar Vučić, SNS i ova Vlada. Znači, pominjem, prvi ovakvi zakoni kojima se uvode u naš pravosudni sistem neka specijalna, hajde, posebna odeljenja u sudovima, tužilaštvima i propratne policijske jedinice koje ih prate za organizovani kriminal i ratne zločine, kasnije visokotehnološki kriminal, desile su se 2002. godine. Velika većina vas koja sedi sada sa ove druge strane i vrši vladajuću većinu kritikovali ste kao opozicija te zakonske izmene i rad tih organa dok ste bili u opoziciji. Vi dobro znate da kada su se formirala ta posebna odeljenja da su tu došle odmah strane ambasade i nevladine organizacije koje su upravljale i diktirale rad tih pravosudnih delova. Kritikovali smo i s pravom vi ste kritikovali tada, a sada usvajate brojne beneficije koje su imali članovi tih posebnih odeljenja u tužilaštvu i u sudovima, visoke zarade i razne druge privilegije koje su to pratile. Vi dobro znate da su se čak neki bavili i politikom. Imamo Vladimira Vukčevića, penzionisanog tužioca za ratne zločine, koji je više obavljao političku funkciju nego funkciju tužioca. Da li je to tačno? Ja sam siguran da će se i mnogi iz SNS složiti sa mnom. Znači, vi ste lično to kritikovali, a sada radite to isto. Pravite jedno novo posebno odeljenje, što je zaista neverovatno. Osnovni motivi za ovaj zakon, znači, malopre sam pokrenuo to pitanje, ja mislim da imate sumnju na kadar u pravosuđu i želite da izvršite degradaciju pravosuđa, koje mora u celosti biti, po vama, političko. Evo, sad ću da vam kažem gde. U razlozima za donošenje zakona vi kažete – uočeni nedostaci u radu. Ko je te nedostatke uočio, postavljam vam pitanje? Ko je zaključio da isti nedostaci postoje? Da li iza tih nedostataka stoje neka konkretna imena i prezimena? Jer, ponavljam, na konferencijama za štampu vi hvalite, a onda nam date ovakvo obrazloženje. Ili je ovo neki signal da tužioci i sudovi moraju da povedu računa i da na mig SNS hapse, gone i sude? Postavljam isto pitanje – zašto je neophodna nova koordinacija državnih organa i njihovo organizaciono redefinisanje, kada se isti efekat mogao postići postojećim zakonskim mehanizmima međuresurskim radnim grupama? Ko je do sada, koji je to pravni akt do sada sprečavao, pa nam trebaju neki novi alati, napredni alati, nova mreža? Kakvi su to uopšte alati? Znači, imamo ucenjene sudije kojima se daju privilegije, bankarski krediti od poslovnih banaka ili beneficirane plate i čak hoćete i beneficirani radni staž da im date, zaista neverovatno. U obrazloženju ste naveli da je ovaj zakonski predlog uslovljen i potvrđen međunarodnim aktima. Pa kažete – neki su potvrđeni i u vremenskom periodu počev od 1990. pa do 2009. E, sad postavljam ja pitanje – a šta ste toliko čekali? Svi vi ovde u sali, jer ste se svi izmenjali od SPS-a, preko DS-a, svih frakcija, pa do SNS, 26 godina vršite vlast i niste uspeli da implementirate te međunarodne akte. Šta ste radili? Popunjavali, pravili partijsko pravosuđe preko poslušnika koji su vodili tužilaštva i sudove, sprovodili selektivnu pravdu i čuvali vaš kriminal, kao i vaše kriminalce i tajkune, svih vas ovde u sali, dok je pravosudni sistem u kome se velika većina stručnih ljudi, časnih ljudi, bio gušen prenatrpanim predmetima, neuslovnim uslovima za rad i pritiscima predsednika sudova i javnih tužilaca koji su postupali kao partijski komesari. Zato vam sad treba neka nova koordinacija i novi napredni alati za neku novu naprednu pravdu. Uopšte nemate definisane precizne kriterijume za raspoređivanje u posebna odeljenja koje će vršiti predsednici sudova. To mora da se propiše. Sporne su i visine zarada, a da ne govorim o beneficiranom radnom stažu. Šta znači služba finansijske forenzike? Je li to neka nova pravosudna profesija? Kako će Pravosudna akademija obezbediti specijalizovanu obuku iz oblasti krivičnog prava za finansijsku forenziku? Mi smo ukazali kako rade sudski veštaci i koji problem imate sa sudskim veštacima, a sada hoćete da uvedete i neku finansijsku forenziku. Imamo amandmane, obrazložićemo detaljno zašto je ovo pogrešno i loše rešenje, ali postavljamo pitanje. Pravosudna akademija treba da sprovodi neke silne kurseve za razne oblasti u ovim zakonima koje ste predložili. Da li to znači da uvodimo kursadžije u pravosuđe, jer vi volite kursadžije, to je jasno? Šta je udarna grupa. Da li je to oblik rada? Ako je to oblik rada, zašto ga institucionalizujemo zakonom? Šta je sa onim čuvenim radnim grupama prvog potpredsednika Vlade Aleksandra Vučića? Nisu dale rezultate. Da li su ovo udarne grupe koje to kopiraju? Na osnovu ovog zakona i obrazloženja mi možemo da shvatimo šta Vlada misli o Ministarstvu unutrašnjih poslova i njenim pripadnicima, o ljudima u tužilaštvu i u sudovima – da oni ne znaju da rade svoj posao i da ga rade loše, da oni ništa nisu uradili do sada, ti organi, na suzbijanju organizovanog kriminala, korupcije i borbi protiv terorizma, takođe da aktuelne sudije višeg i apelacionog suda nisu sposobne da sude za ova krivična dela i zato je to razlog da donesemo jedan ovakav zakon. E, vidite, upravo suprotno, mi kao poslanička grupa smatramo da ovi ljudi i te kako umeju i znaju da sude za ova krivična dela, isto važi i za policiju i za tužilaštvo. Mislimo da je namera jednog ovog zakona upravo da se stvori jedno partijsko pravosuđe koje će biti kupljeno posebnim privilegijama. Možda je ovo dovoljno. Ostaviću još vremena za kasnije. Hvala.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ono što je veoma bilo zanimljivo u izlaganju kolege iz pokreta Dveri jeste to što je optužio DS za nekoliko zakona i za nekoliko godina koje su iza nas, ali s druge strane, ni jednu jedinu reč, što je veoma indikativno, Srpski pokret Dveri nije, na primer, rekao o zaštiti žena, kada su u pitanju zakoni koji na jedan sveobuhvatan način pokušavaju da zaštite žene od nasilja u porodici. Ne možemo da pričamo ovde o nekim teorijama zavere, kako su neki migranti u Srbiji u budućnosti problem i kako ćemo donositi nekakvo zakonodavstvo zbog njih. Mislim da to apsolutno nije slučaj, kada su u pitanju oni ljudi koji silom prilika moraju da napuste ratno područje i prođu kroz Srbiju i odu dalje, ali s druge strane me vrlo zanima kako to da ni jednu jedinu rečenicu ne kažemo o tome zašto Srbija zaostaje i zašto kao društvo zaostajemo u zaštiti žena, kada je u pitanju porodično nasilje. Pominjali smo da jednom nedeljno pogine žena u Srbiji. Svaki život je nama preko potreban da bi od ove zemlje napravili zaista moderno društvo. Ako uzmemo to u obzir, onda mi nije jasna politika koja priča o svemu ostalom, a ne o zaštiti onih kojima je zaštita najpotrebnija. Dakle, imamo priliku da danas govorimo o tome kakav je položaj žena u Srbiji, o tome kako vlast gleda na to i o tome kako opozicija gleda na to. Evo, da budem potpuno realan i neutralan, završavam, poslednja rečenica, ne slažemo se u svemu što govori vlast, ali naravno ni pokreti poput Dveri, koji apsolutno ovu temu guraju pod tepih i uopšte ih ne zanima da ovu stvar rešimo jednom zauvek i do kraja. Hvala.
Polako kolega, malo ste više replika izazvali. Narodni poslanik Vladimir Đukanović, pravo na repliku.
Hvala predsedavajući. Moram da priznam više ne znam zašta napadaju SNS i gospodina Vučića. Neretko čujemo neki ljudi su uhapšeni a nisu procesuirani, kao da Vučić i SNS sude. Opet, s druge strane, imamo priču o nekakvim partijskim sudijama. Voleo bih da mi navedete jedno ime i prezime nekog sudije, tužioca izabranog, kada je došlo do promene vlasti, a da znate da je član SNS. Što se tiče nekih drugih stranaka ranije, to mogu da se složim, pošto smo ovde citirali iza nekih opštinskih odbora dopise kako su se birale sudije, to mogu da se složim. Voleo bih da mi kažete kako se zove taj sudija ili tužilac iz SNS, što je inače zabranjeno, znači, ne možete da budete član stranke. Mi neretko imamo poviku na nas da sudovi slabo rade, kao da mi imamo veze sa tim. Kakve veze ima izvršna vlast sa radom sudova? Nikakve. Uopšte mi nije jasno zbog čega ide takva vrsta napada, s obzirom da smo i kolege sa pravnog fakulteta, pa mi nije jasno šta je poenta ovakvog napada. S druge strane, razumem opozicija ima pravo da kritikuje i recimo ovo oko posebnih organa, veliki sam protivnik uvođenja tih posebnih, raznih odeljenja za tužilaštva, za specijalni, za organizovani kriminal, za ratne zločine itd. To je uvedeno. Na kraju-krajeva, uvedena je tužilačka istraga, vi ne možete to da negirate danas. Već kad je to tako, onda je elementarni red da tom tužilaštvu date veće ingerencije. Mi smo do sada imali čistu demagogiju. Imali smo tužilaštvo za organizovani kriminal koji suštinski nije imalo nikakve ingerencije nigde, a ono što smo zatekli 2012. godine po nekoj promeni vlasti, a to je da u Tužilaštvu za organizovani kriminal, imali smo slovima i brojem tri predmeta koja su bila u postupku. Znači, da se ništa nije radilo. Ovo je naravno jedno veliko poboljšanje i mislim da bi ovo svakako trebalo da pozdravite. Hvala vam.
Hvala vam. Planirala sam da radimo do sedam časova. Nema potrebe da se iscrpljujemo. Srđan Nogo, replika.
Prvo, gospodin Božović zaista ne znam zašto brani SNS i njenu politiku, on bi trebao da bude srećan zato što sam ja optužio SNS da je usvojila sve ono pogrešno što ste vi radili. Evo, kolega Đukanović se i složio sa mnom da su ljudi poput Snežane Malović, poput Boška Ristića, poput Dušana Petrovića, poput Slobodana Homena, koji su vodili nekada sudsko pravosuđe ili grobari srpskog pravosuđa, srpskog pravnog poretka. Ali, je problem što sada novi ljudi koji su došli ispred SNS rade to isto. Sam gospodin Đukanović je rekao, znate, mi radimo na kontinuitetu jer već imamo sve to iako se ja ne slažem. Dobro, nikada nisam optužio zašto vi ne presuđujete, ja naprotiv vas optužujem da ne treba da se mešate toliko u rad pravosuđa i pravosudnih organa. Što se tiče komentara na zaštitu žrtava porodičnog nasilja, nama je ostalo još, gospodine Božoviću, nekih 13, 14 minuta. Nismo bili u mogućnosti sve da sada kažemo, svakako ćete čuti o tome od nas, vrlo sadržajnije i argumentovanije nego što ste vi govorili. Što se tiče odgovora gospodinu Đukanoviću, ja bih samo uputio na jednu stvar, 13. avgusta 2010. godine Konferencija u predstavništvu SNS, član predsedništva Vladimir Cvijan sa nekolicinom sudija kaže – 650 sudija koji nisu reizabrani od njih 1000 učlanilo se u SNS. Postavljam pitanje uporno ovde par meseci, gde su ispisnice tih ljudi? Znači, njima ne prestaje članstvo u stranci automatski kada su vraćeni na tu funkciju. Morate da im date ispisnice. Da li ste im dali ispisnice, sa kojim datumom su date te ispisnice i da li možemo da vidimo te ispisnice? Evo, gospodine Đukanoviću, vi kontrolišete pravosuđe, predsednik Višeg suda u Beogradu, zna se da je udarna pesnica SNS u pravosuđu.
Daću još samo jednu repliku, pošto vas ne interesuje diskusija o sprečavanju nasilja u porodici i nastavićemo sutra. Očigledno da ova tema koja je na dnevnom redu vas ne interesuje. Znači, replicirajte koliko hoćete i kraj, da bih vas vratila na vrlo važnu temu za naše društvo. Replika, Balša Božović.
Zahvaljujem predsednice Skupštine. Veoma je važno, upravo zbog toga što ste maločas pomenuli, zato što je u pitanju nasilje u porodici, u pitanju je politika prema ženama u društvu i ne vidim gde je gospodin Nogo u istoj rečenici koju je rekao, da se ja slažem sa SNS rekao da se u potpunosti slažem sa kolegom Vladimirom Đukanovićem. Dakle, to mi je veoma smešno i nadasve čudno. Ono što je veoma značajno jeste da smo nekoliko puta rekli, iz mojih usta i više nego dovoljno, reforma pravosuđa od 2008. do 2012. godine nije izvršena kako treba. LJudi koji su izvršili reformu pravosuđa danas nisu članovi DS. Hoću da vam kažem da zajedno treba da radimo na tome da pravosuđu bude bolje nego što jeste, pošto je danas gore i od tog perioda koji je bio loš. Gde su ispisnice i tu mogu da se složim sa kolegom Nogom, gde su ispisnice 600 sudija koji su se učlanili u SNS da bi se vratili na funkciju na kojoj su bili pre reforme, za koju smo se složili da je imala određenih nedostataka. Iz tog razloga smatram da ovde nije pitanje da li se neko slaže sa SNS ili ne, nego je u pitanju činjenica da srpski pokret Dveri ne govori o borbi kada je u pitanju borba za žene, kada je u pitanju nasilje u porodici s jedne strane, a s druge strane, govore potpuno o nekim nepoznanicama poput toga ko je reformisao pravosuđe. To vidite sa gospodom koja više nisu u DS, a mi se od te reforme potpuno ograđujemo. Zahvaljujem.
Ne može replika. Ako dam jednom, moram svima repliku. (Vladimir Đukanović, s mesta: On je prvi počeo.) Nema veze ko je započeo. Moram da dam i Nogu posle vas. Izvolite.
Hvala. Prosto, samo oko toga, ti ljudi su bili tada na pravdi boga izbačeni iz pravosuđa. Tačno je da oni u tom momentu nisu bili sudije, bili su obični građani koji su se žalili Ustavnom sudu, pa ih je Ustavni sud vratio posle na posao. To morate da imate na umu, i to Ustavni sud još uvek tada, hajde mogli bi da kažemo, iz nekog prethodnog saziva. Znači, Ustavni sud im je vratio pravo da rade. Ne spojivo je sa članstvom u SNS ako ste sudija. Ne možete da budete. Oni više nisu članovi. To morate da znate. Zato ovo na ovakav način svakako želim da odgovorim. Mi ne želimo da se mešamo u rad pravosuđa, nikada, i ne pada nam na pamet i konkretno ću vam odgovoriti i na tu činjenicu da kada je došlo do promene vlasti, mi nismo menjali revolucionarno, hajdučki nijednog sudiju, nijednog tužioca. Svi su ostali na svojim mestima. Možda se meni to nije dopalo, ali je to nešto što je osnovni postulat u svakoj demokratiji, podela na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Prema tome, mi smo to i te kako poštovali i ne vidim razloga zašto bi nama bilo ko prebacivao. Ovo oko nasilja nad ženama, ne znam, mi smo bili u Belgiji pre godinu dana, u Briselu, u Belgiji su nama rekli sledeću stvar – svaki drugi dan u Belgiji smrtno strada žena od nasilja u porodici, smrtno strada. Pa, niko ne kaže da je Belgija divljačka država, da tamo neko ne poštuje žene, niti se na ovakav način priča o robovima i robinjama. Ja bih vas zaista zamolio da vodite računa. Nasilje je prisutno, ali do sada kako je vođena bitka protiv tog nasilja u porodici, nažalost se to nasilje sve više povećavalo i mislim da nije dalo svoje efekte. Hvala.
Reč ima Srđan Nogo, repliku na Balšu Božovića i kraj u 19.00 časova.SRĐAN NOGO: Uvaženi kolega Božoviću, koliko sam gledao dnevni red i koliko imamo materijale, mi raspravljamo o četiri zakona. Sva četiri zakona su vrlo važni zakoni. Ja mislim da su izmene i dopune Krivičnog zakonika izuzetno bitne stvari. Takođe, mislim i da je izuzetno bitna stvar i Predlog zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije. Takođe, mi imamo zakon koji ne implicira nasilje nad ženama, nego nasilje u porodici, što je takođe izuzetno bitan zakon. Sva četiri zakona su vrlo bitna. Ja kao ovlašćeni predstavnik sam imao 20 minuta. Ja sam za samo dva zakona stigao da iskoristim 15 minuta, sa 14 minuta i rekao sam i te kako je ostalo dovoljno vremena da se osvrnem i na taj zakon, koji inače ja mislim da je pogrešno nazvan, jer ovaj zakon nije zakon o sprečavanju nasilja u porodici, već bi pravilno bio zakon koji bi se zvao – način organizovanja međusobne koordinacije i multiresurske saradnje državnih organa na primeni Krivičnog zakonika, Porodičnog zakona i drugih zakona kojima se sprečava nasilje u porodici, što negde iz samog obrazloženja proističe, ako ćemo već da pričamo stručno i ako ćemo da pričamo bez dobijanja jeftinih političkih poena. Ali, ono što je zanimljivo, ja od ljudi koji su se javili pogođeni mojim govorima nisam čuo nijednu argumentaciju na činjenica o kojima sam govorio, a tiču se ova dva zakona. Tako da, molim vas da još jednom dobijete stenografske beleške i da pogledate i da vidite da sam iznosio određena pitanja i određene činjenice. Ja bih zamolio i uvaženu ministarku da sutra uputi bar neke od odgovora koje sam postavio i da svakako damo podjednaku važnost svim zakonima o kojima danas raspravljamo. Hvala. Hvala. Ovim završavamo današnji rad. Nastavljamo sutra u 10.00 časova. Hvala.