Poštovane dame i gospodo, pre nego što počnemo, imam jednu tužnu vest. Upravo smo dobili informaciju da je narodni poslanik Mika Vlaović jutros preminuo, tako da vas molim da minutom ćutanja odamo poštu preminulom poslaniku. Slava mu. Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 120narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Predrag Umičević, Vojislav Mihailović i Nataša Vučković. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VLADI (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Aleksandar Vučić, Zoran Krasić, Nemanja Šarović, mr Dejan Mirović, Vjerica Radeta, Aleksandar Martinović, dr Ninoslav Dimitrijević, Milisav Petronijević, Dušan Bajatović, Miletić Mihajlović, Rajko Baralić, dr Bojan Milovanović, Željko Vasiljević, Nenad Čanak, Aleksandra Jerkov i Srđan Šajn. Narodni poslanik Srđan Šajn, pismom od 1. oktobra 2007. godine, povukao je amandmane kojima je predložio da se u Predlog zakona unesu novi članovi 1c, 1d, 1e, 7. i 12a. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Srđan Šajn podneo je amandman kojim predlaže da se ispred člana 1. doda novi član 1. Pošto su amandman prihvatili Vlada i Odbora za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Narodni poslanik Srđan Šajn podneo je amandman kojim predlaže da se ispred člana 1. doda novi član 1a. Pošto su amandman prihvatili Vlada i Odbora za pravosuđe i upravu, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavi deo Predloga zakona Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik dr Ninoslav Dimitrijević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite. Obaveštavam narodne poslanike članove Odbora za ustavna pitanja da će sednica da počne za nepunih pet minuta i molim ih da prisustvuju. Reč ima narodni poslanik Branislav Nedimović.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi naš kolega poslanik dr Ninoslav Dimitrijević podneo je amandman, koji glasi: ''U članu 2. Predloga zakona kojim se menja postojeći član 6. u stavu 1, posle reči: ''grada'', slovo ''i'' zamenjuje se zapetom, a posle reči: ''grada Beograda'' dodaju se reči: ''javnih preduzeća, ustanova i imalaca javnih ovlašćenja''. Stanovište moje poslaničke grupe, DSS-a, jeste da ovaj amandman ne treba prihvatiti, i to iz sledećih razloga. Svrha člana 2. Predloga zakona o Vladi jeste da se uskladi sa Ustavom Republike Srbije koji smo doneli tokom prethodne godine, prema kome Vlada ima pravo i dužnost da obustavi od izvršenja opšti akt opštine, a time i Grada Beograda, ako smatra da opšti akt nije saglasan Ustavu ili zakonu, i da u roku od pet dana pokrene postupak za ocenjivanje ustavnosti i zakonitosti opšteg akta. Ovde je na apsolutno pravilan način naš kolega Ninoslav Dimitrijević primetio da postoje problemi vezani za donošenje akata javnih preduzeća i ustanova, čiji je osnivač lokalna samouprava. Međutim, čitava ova materija nije materija koja treba da bude uređena Zakonom o Vladi i izmenama Zakona o Vladi koje se sada nalaze pred nama. Jednostavno, ova materija, koja je vezna za javna ovlašćenja koja su preneta na lokalne samouprave, a samim tim, aktima lokalnih samouprava, na javna preduzeća, treba da bude predmet uređivanja Zakona o državnoj upravi. Između ostalog, izmene i dopune Zakona o državnoj upravi nalaze se pred nama i o njima ćemo kasnije raspravljati. Ovaj amandman, upravo, iz ovog razloga ne treba prihvatiti, jer materija ovog amandmana treba da bude sadržana u nekom drugom zakonu, dakle, izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, dok ovaj tekst koji je sadržan u izmenama i dopunama Zakona o Vladi treba da stoji ovako kako jeste.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i Odbora za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, Vlada je predložila izmene i dopune Zakona o Vladi sa ciljem da se usaglasi s Ustavom. Kada je to podnosila, bilo je to, pre svega, da se popuni vreme, imajući u vidu da nije bilo, a ni danas nema ključnih zakona koji su potrebni da se donesu u skladu sa Ustavnim zakonom. Vlada je u svom predlogu predvidela član 2, kojim je dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine, grada i grada Beograda za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu, rešenjem koje stupa na snagu kada se objavi u ''Službenom glasniku Republike Srbije''. ''Rešenje o obustavi od izvršenja prestaje da važi ako Vlada u roku od pet dana od objavljivanja rešenja ne pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti opšteg akta.'' Mi smo predložili amandman koji glasi da je Vlada dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine, grada i grada Beograda za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu, pa smo dodali, amandmanom: ''kao i da odmah, a najkasnije u roku od pet dana, pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti opšteg akta''. Zašto? Ako posmatramo član 192. Ustava, on precizira dve obaveze Vlade, jednu - da je dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu, i drugu - da u roku od pet dana pokrene postupak za ocenjivanje njegove ustavnosti ili zakonitosti. Vlada je u Predlogu ovog zakona uzela samo prvu obavezu, drugu nije stavila u Predlog zakona. Zato mi tražimo da stavi i drugu. Šta to znači? Vlada je dužna da obustavi opšti akt, ali je dužna i da pokrene postupak pred Ustavnim sudom. To je ono čega nema u Predlogu zakona. U Predlogu zakona, u stavu 2, stoji da će rešenje o obustavi od izvršenja prestati da važi ako Vlada u roku od pet dana ne pokrene postupak, ali to ne znači da je Vlada obavezna da pokrene postupak, nego, ako pokrene postupak. Ako ne pokrene postupak, prestaće rešenje da važi. Nestaje njena obaveza. Koliko god je dužna da brine o tome da opšti akti budu u skladu sa Ustavom i zakonom, isto toliko je dužna, a tako piše i u članu 192. Ustava, da pokrene postupak za ocenjivanje njegove ustavnosti i zakonitosti. Vlada odgovara, prilikom razmatranja predloga amandmana, da je izričito sadržano u stavu 2. člana 2. Predloga da rešenje prestaje da važi ako u roku od pet dana ne pokrene postupak. Ponavljam, tačno je da rešenje prestaje da važi ako u roku od pet dana ne pokrene postupak, ali to ne znači da je Vlada dužna da pokrene postupak, nego - ako ne pokrene postupak. Mi insistiramo da je Vlada dužna da pokrene postupak. Zašto ovako precizno insistiranje? Prvo, mislimo da poboljšava tekst, ništa ne remeti, ništa ne smeta Vladi, a veoma precizno definiše. Ovo je iz razloga što imamo iskustva da kada nešto nije precizno definisano, Vlada tumači zakon onako kako joj odgovara, tumači Ustav onako kako joj odgovara. Najbolji primer je, već je kraj oktobra, a mi još u Srbiji nemamo Ustavni sud, nemamo zakon o Ustavnom sudu, nemamo zakon o postupku pred Ustavnim sudom, o ustavnoj žalbi i tako dalje. Evo, kraj je oktobra, mi još nemamo zakon o predsedniku Republike, o spoljnim poslovima, o bezbednosti, o Vojsci, o odbrani, o teritorijalnoj organizaciji Srbije, o lokalnoj samoupravi, o lokalnim izborima, o glavnom gradu - Beogradu, da ne pričam o zakonima koji regulišu materiju sudstva i tužilaštva. Šta je posledica toga? Posledica toga je da imamo nekoliko velikih gradova u Srbiji koji, u stvari, imaju vlast koja nije u skladu sa zakonom. Pominjali smo ovih dana u Skupštini Srbije da je deset opština u Srbiji pod privremenim merama. To znači - van Ustava, van zakona, van toga da građani budu ti koji će da odrede ko će im biti vlast. Pet opština je od 2006. godine. Evo, sada im se pridružuje i Grad Beograd. Svi su svedoci da već 15 dana upozoravamo u Skupštini Srbije na nezakonito, neposlovničko ponašanje u Skupštini grada, prilikom izbora predsednika Skupštine grada i zamenika predsednika Skupštine grada. Vlada, odnosno nadležno ministarstvo ćuti, iako je nadležno ministarstvo obavezno da, u skladu sa članom 111. Zakona o lokalnoj samoupravi, sagleda stanje, upozori Skupštinu grada da ponovi postupak, ako to ne učini u roku od mesec dana, da poništi odluke. Šta se događa? Još uvek nema odgovora, zato što Vlada, nadležna ministarstva tumače zakone na svoj način. Kada smo upozoravali kod onih opština, a velike opštine su u pitanju, Užice, Leskovac, Valjevo, da ne nabrajam dalje, da nije dobro da imaju privremene organe, da treba raspisati izbore, onda su rekli iz Vlade da će izbori biti raspisani po Ustavnom zakonu. Istovremeno, svedoci smo ovih dana da se vode pregovori u vladajućoj većini, da se čak i ona menja i da se produži taj rok. Slična je priča sa Skupštinom grada Beograda, gde je na nezakonit, neposlovnički utvrđen način Odbor za lokalnu samoupravu zatražio od Ministarstva da preduzme mere u skladu sa članom 111. Zakona o lokalnoj samoupravi. Izmišljena je funkcija zamenika v.d. gradonačelnika, koje nema u Zakonu o lokalnoj samoupravi, da ne nabrajam dalje. Sve su to razlozi, primeri koje sam naveo, koji potvrđuju ispravnost ovog amandmana, odnosno zahtev da se u članu 2. Predloga izmena i dopuna Zakona o Vladi mnogo preciznije definiše obaveza Vlade, da ne bi imala toliki prostor da može da tumači zakon kako hoće. Ponavljam, Ustav obavezuje Vladu dva puta. Jednom - da je dužna da obustavi akt od izvršenja, a drugo - da je dužna da u roku od pet dana pokrene postupak pred Ustavnim sudom. Na stranu to što, u stvari, nema pred kim ni da pokrene postupak, jer Ustavnog suda nema, što govori o tome da je, očigledno, ovde pobrkan redosled donošenja zakona. Bez obzira na to, onoliko koliko je dužna da obustavlja akt, toliko je dužna i da pokrene postupak pred Ustavnim sudom. Ako bi ostala ovakva formulacija, tačno je da ako Vlada ne pokrene postupak, rešenje prestaje da važi, ali to ne obavezuje Vladu da pokrene postupak, nego samo kaže - ako ne pokrene postupak. Iz tih razloga, predložili smo amandman kojim se ta odredba dopunjava obavezom i da pokrene postupak pred Ustavnim sudom u roku od pet dana.
Narodni poslanik Slobodan Maraš, povodom Poslovnika, a zatim narodni poslanik Rajko Đurić, takođe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javljam se u vezi s članom 226. Pitanje za premijera Vojislava Koštunicu - šta je posao MUP-a i BIA-e? Da li je njihov posao, odnosno da li oni snose odgovornost za to što još nisu uhapšeni optuženi za ratne zločine? Da li snose odgovornost za to što još nisu uhapšeni preostali optuženi za ubistvo premijera Đinđića? Da li snose odgovornost za to što bombaški napad na novinara lista "Danas" još nije rasvetljen, kao i za to što je na prijemu povodom dana BIA-e, pre nekoliko dana, bio vlasnik "Delta holdinga" gospodin Mišković, čovek koji je dva dana pre toga uputio otvorenu pretnju državnim organima, političarima, Savetu za borbu protiv korupcije i Komisiji za zaštitu konkurencije? Čovek koji je dva dana pre toga otvoreno uputio pretnju svim građanima ove države da moraju da ćute o njemu i o njegovim poslovima bio je uvaženi gost na proslavi dana BIA. U čiju korist rade BIA i MUP? Da li u interesu građana, ili u interesu jedne kompanije i jednog čoveka? Svima je jasno da živimo u jednom totalitarnom društvu, iz prostog razloga što su dve najvažnije institucije u ovom društvu bile MUP i BIA. Molim vas, ministre, vi ste iz DS-a, da zajedno sa vašim kolegama iz DS-a pokrenete odgovornost ministra policije i šefa BIA-e, Radeta Bulatovića, da tražite njihove ostavke. Definitivno je jasno da ovde postoji sprega kriminala, privrede i Službe. Svaka država ima svoju službu, jedino ovde služba ima državu. Molim vas da to prekinete i zahtevamo od vas da, zajedno s vašim kolegama iz DS-a, pokrenete odgovornost za ministra policije, šefa BIA-e, jer ne rade u interesu građana, već u uskom interesu, u interesu jednog čoveka, ili u interesu jedne oligarhije.
Reč ima narodni poslanik Rajko Đurić, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po Poslovniku, čl. 104. i 226. U ovoj našoj dragoj zemlji govori se na najbljutaviji način o predsedniku Republike i premijeru Vlade. Naravno, razumem ako se ja, takođe, i na sednicama ove skupštine i u novinama, izlažem ogavnim lažima. Ali, kao narodni poslanik, gospodine predsedavajući, moram da podsetim da je na sednici od 15. oktobra 2007. poslanik SRS-a, gospodin Jovan Damjanović, rekao da će doneti sliku koja me prikazuje sa SS-vcima, ''u njihovoj uniformi''. Ta ogavna laž, kazano rečima slavnog Kanta, ''crna je fleka'' na ljudskoj prirodi onoga koji ju je izgovorio, a on je to ponovo juče rekao u ''Kuriru''. Nažalost, do danas se niko nije oglasio iz Poslaničke grupe SRS-a iako ta bezočna laž nanosi samo njoj štetu, a ne meni. Ipak, ja za sada neću na osnovu toga izvlačiti nikakve zaključke, ali podsećam na staru mudrost - laže i onaj koji prećutkuje istinu. Vas, gospodine predsedavajući, molim da pročitate stenogram sa sednice od 15. oktobra 2007. godine i u skladu s Poslovnikom nađete odgovarajuću meru za gospodina Damjanovića. Istovremeno, predajem vam izjavu Aleksandra Jovanovića, oca ubijenog Dušana Jovanovića, kome je predsednik Republike, gospodin Boris Tadić, otkrio spomen-ploču. Kao što ćete moći da se uverite iz ove izjave, to je građa za čas nekrofilije. Danilo Kiš je napisao ''Čas anatomije'', a ovo je sada građa za ''čas nekrofilije''. Član 226. Moji birači, među kojima su i novinari, moje kolege, zamolili su me da postavim Ministarstvu policije i Ministarstvu pravde sledeće pitanje. Da li među poslanicima Narodne skupštine ima takvih koji su krivično odgovarali po članu 113. Krivičnog zakona? Ako ima takvih, čuveni Hegel je rekao: ''I u najvećem zločincu postoji zrnce čoveka'', molim da se sami jave. Hvala, gospodine predsedavajući, dajem vam izjavu na uvid.
Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, umesto da se bavimo prioritetnim poslovima i obavezama u našoj državi, gospodin Rajko uvek ovde pominje neku etiku i moral. Međutim, dužan sam da ovom auditorijumu dam neke izjave i nešto što vi ne znate. Gospodin Rajko Đurić je, jednostavno, pobegao. Napravio je svoj program da je ova država fašistička, nacistička, da hoće neko da ga ubije, da hoće neko da ga strelja, i s takvim repertoarom, orkestrirano, otišao za Nemačku. U Nemačkoj je pričao sve najgore o našoj zemlji, da se ovde ne poštuju građanska prava manjinskog naroda i da se vrši diktatura, da mu se preti likvidacijom. Mislim da to nije tačno. Ne samo da mislim, nego znam da nije tačno. U našoj državi nikada niko nije nikome pretio. Ova država je demokratska za sve narode i narodnosti. Gospodine Rajko Đuriću, kada pričate o moralu, kažite mi gde su milijardu i dvesta pedeset miliona švajcarskih franaka koje ste podigli za holokaust Roma Srbije i sveta, ne Srbije, nego sveta? Ovo je najveća prevara koju ste vi napravili kada ste bili predsednik Svetske organizacije Roma. Četiri godine niste hteli nigde da se pojavite i nikome da se javljate. Opljačkali ste romski narod, ne Srbije, nego sveta.
Molim vas da ne koriste termine tipa ''opljačkati'' itd.
Hoćete li da mi dozvolite? Kada je on o meni pričao sve najgore, dopustili ste. Molim vas, nemojte tako. Pod krivičnom i materijalnom odgovornošću, tvrdim pred poštovanim narodnim poslanicima, ono što vi ovde pričate, da nikada nikoga nisam ubio, niti odgovarao za ubistvo. Budite jasni i kratki. Znate ko je ubica romski i ko je ubio ženu. Nemojte dvosmisleno da govorite, a ja neću reći, iz poštovanja prema tom čoveku, i nemam potrebe da govorim ko je. Vi treba da kažete ko je. Drugo, vi govorite o moralu. Vi znate da ste, kada je bombardovana ova država od NATO neprijatelja i agresija sveta i Evrope, gospodine Rajko Đuriću, bili u Vatikanu i ljubili skute i ruke papi Pavlu II, da ste se družili sa SS-ovcem, to svi znamo u ovoj skupštini, Ginterom Grasom, koji je sam priznao da je nacista. Onom ko se s nacistima druži, ne znam kakvo bih drugo ime dao. Vi treba da znate da ste se družili sa Havelom, koji je prvi potpisnik da se bombarduje naša država, da se ubijaju naša deca, da se uništavaju naši resursi. I vi ste neki čovek, moralan. Nema morala kod vas.
Isteklo vam je vreme, Damjanoviću.
Hvala vam, javiću se opet.
Reč ima narodni poslanik Željko Vasiljević, po Poslovniku, pa Gojko Radić i Srđan Šajn, takođe, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, po čl. 225. i 226, želim da vas obavestim o jednoj inicijativi. Kod mene su došli predstavnici sedam boračkih organizacija i organizacija koje se bave negovanjem tradicija oslobodilačkih ratova Republike Srbije, a koji su smešteni u prostorijama Doma Vojske Srbije. Nažalost, pogrešno nazvano, jer se ta zgrada zove ''Ratnički dom''. Šta je suština ovog problema? Suština ovog problema je da je resorni ministar naredio da se sve ove organizacije izbace, tj. da napuste prostorije Doma. Međutim, ne bi to bilo tako strašno da je ova zgrada u vlasništvu Vojske Srbije. Nažalost, ova zgrada je zadužbina koja je između dva svetska rata sazidana za ratnike, donatorstvom i prilozima svih učesnika, pre svega, Prvog svetskog rata i onih građana Srbije koji su tada imali vrlo pozitivan odnos prema žrtvi koju su ovi ljudi dali za Srbiju i za srpski narod. Nažalost, danas imamo sasvim suprotnu situaciju. Neki pokušavaju da minimiziraju ove ljude i njihovu ulogu. Želim da vam kažem da su ove organizacije i predstavnici ratnika iz prethodnih ratova podneli Direkciji za imovinu Republike Srbije zahtev za povraćaj ove imovine, odnosno za restituciju. Ovde imam taj dokument iz kojeg se vidi da Direkcija za imovinu Republike Srbije potvrđuje da je, u skladu sa članom 5. stav 2. Zakona o prijavljivanju i evidentiranju oduzete imovine, ''Službeni glasnik'', taj i taj, a uvidom u evidenciju, prijavljena imovina koja se vodi kod ove direkcije, izdaje se potvrda, itd. Želim samo da po članu 226. uputim molbu ministru odbrane Vlade Republike Srbije da prekine s pritiscima na ove organizacije i da se sačeka donošenje novog zakona o restituciji, jer, budite sigurni da će ova zgrada biti vraćena onome kome je namenjena, a to su ratnici iz prethodnih ratova. Takođe molim ministra kulture, u čijoj je nadležnosti vođenje registra zadužbina i legata, da pomogne ovim organizacijama i da spreči njihovo nezakonito iseljenje iz ovih prostorija. Ja vam zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Gojko Radić.
Kolege poslanici, reklamiram čl. 225, 226. Kada smo govorili o Vladi, u načelu, i sada, kada se govori o amandmanima, očito je da se na terenu pokazuje ono što su naši poslanici spominjali - da je Demokratska stranka ''žuto preduzeće''.
Gospodine Radiću, pazite na izražavanje.
Mi u Subotici imamo veliki problem. Sve relevantne organizacije u Subotici su dizale pobunu zbog iskopavanja i otvaranja ''rudnika'' po Subotici, urušavanja kuća itd., i mi smo to jednom akcijom zaustavili, jer je bilo bespravno. Dok smo mi vodili akciju, ministar poljoprivrede Slobodan Milosavljević se uveliko pripremao da izda određena rešenja pojedincima, privatnim licima, za iskopavanje peska. Znamo da se u Subotici pravi ''ipsilon'' krak, zaobilaznica prema Kelebiji, i da će tu da se izvezu milioni i milioni kubika peska. Ne bi bio problem što se otvaraju rudnici, što će se zaposliti ljudi i što će se pesak iskopavati, problem se pojavljuje u tome što ovo niko ne kontroliše, niko ne naplaćuje, niko nema koristi. Izražavam određenu sumnju da su pojedinci, da bi izdali ova rešenja, uzeli novce, u džep ih stavili, bez ikakvog pokrića, bez tragova. Postavljam pitanje ministru poljoprivrede Slobodanu Milosavljeviću - ko mu je dao pravo, tj. na osnovu kog zakona je dao privatnim licima pravo da na više parcela u Subotici iskopavaju pesak, ovo društveno dobro, ako znamo da je privatna svojina samo 50 santimetara na površini? Znamo kako se rudnici otvaraju, a imamo probleme i s urušavanjem kuća oko ovih poseda. Prvo rešenje je izdato u junu, drugo rešenje - u julu, treće rešenje - u avgustu. Rešenja su izdata na dva fizička lica i jedno akcionarsko društvo. Fizička lica su Stjepanović Božo iz Subotice i Stokić Budimir iz Subotice, a Akcionarsko društvo - "Voj-put" AD iz Subotice. Gospodo poslanici, ovo nije prvi put da se ministri iz Demokratske stranke dopisuju sa građanima i šalju privatnu prepisku i rešenja. Ovo je u privatnom aranžmanu, niko ne može društveno dobro da izda nekome u vlasništvo, da ga koristi a da nikakve obaveze ne plaća. Ovde smo oštećeni kao opština Subotica. Nije mi jasno da li su Demokratska stranka i svi relevantni faktori koji učestvuju u vlasti u Subotici dizali ovu galamu zato da bi zabranili rad svima, čak i onom ko je privatno izdavao i vadio pesak na svojoj zemlji, da bi se pripremio teren ovim ljudima, ovim fizičkim licima, ili "Voj-putu", da mogu da iskopavaju, da bi zaradili ogromne novce od društvene svojine. Opština Subotica nijedan dinar ne ubire od ovog. Država ne ubire nijedan dinar od ovog. Pesak se iskopava bez kontrole, bez evidencije, bez bilo čega. Ne iskopava se samo na ovim lokacijama, jer su dobijena rešenja, privatnim vezama, kod ministra Milosavljevića, nego se iskopava i šire, nema kontrole. Pozivam Vladu Srbije da obustavi ova rešenja.
Hvala, gospodine Radiću. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Obraćam se po Poslovniku članovi 225. i 226. Ministre, mislio sam da ću danas samo da vas pohvalim, zato što ste raspisali izbore i lično se angažovali oko toga, međutim, moram da vam postavim jedno pitanje i da vas, kao resornog ministra, zamolim da omogućite Skupštini Srbije da dobije odluku Skupštine opštine Senta vezanu za to da određene kategorije stanovništva iz procesa readmisije ne mogu da se vraćaju u opštinu Senta. Nisam pročitao tu odluku, međutim, dobio sam različite informacije. Da bih, kao poslanik, mogao valjano da se izjasnim povodom toga, molim vas da nam se ta informacija obezbedi. Ujedno, da vrlo jasno kažem svoj i stav Romske partije povodom toga. Jesam za to da se poštuje Ustav, jesam za to da se nasilno ne menja nacionalna struktura nijedne opštine, jesam za to da se nasilno ne menja ni struktura nacionalnog stanovništva celokupne Srbije, međutim nisam za to da neko u svojim odlukama, ako je u pitanju readmisija, kaže - ovo se odnosi samo na Rome, a ne odnosi se na sve ljude iz procesa readmisije. Ipak, danas ne mogu kvalitetno da komentarišem tu celu situaciju, jer nemam tu odluku. Zamolio bih vas da je dobijemo, a da onda vi, kao resorni ministar, i Vlada, u okviru svojih nadležnosti, kao i Parlament Republike Srbije, vrlo jasno kažete šta hoćemo u readmisiji, a šta nećemo. Ukoliko je tačno da tu ima različitog pristupa u odnosu na pripadnike raznih nacionalnih zajednica, ja ću sa ove govornice, u toku sledeće sednice, i pismom da pozovem međunarodne organizacije i kažem da oni ne ostvaruju proces readmisije. Ali, ukoliko bilo koji građanin, bez obzira na njegovu nacionalnu pripadnost, koji je državljanin Srbije, po povratku iz inostranstva ne može slobodno da izabere gde će da se nastani, onda mislim da to nema veze ni sa demokratijom ni sa bilo čim. Najlepše hvala.
Narodni poslanik Vladan Batić ima reč, povodom Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 226. Kao narodni poslanik, tražim obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, od predsednika Odbora za ustavna pitanja i od Vlade, u skladu sa preambulom Ustava, po kojoj su svi državni organi dužni da zastupaju i da štite državljane Srbije na Kosovu i Metohiji, u svim unutrašnjim i spoljnim političkim odnosima. Molim da mi vratite vreme. O čemu se zapravo radi? Dame i gospodo, pre nedelju dana, Pregovarački tim Srbije, sa par ministara iz Vlade, u Briselu. je dobio dokument pregovaračke trojke, predstavnika Evropske unije, Rusije i Amerike. Taj dokument su oni sakrili od očiju ovdašnje javnosti. Taj dokument je platforma za nezavisno Kosovo, a svi ćute i svi pokušavaju da se o tome ne diskutuje. Na dnevnom redu Skupštine treba da bude jedna jedina tačka, kad već Vlada nema osećaj odgovornosti i nije podnela ostavku, a to je rasprava o Kosovu i Metohiji. Zašto? Pa, u tom dokumentu piše, a sa njim se saglasio i ruski predstavnik, taj koji će zaštititi Srbiju i obezbediti da Kosovo zauvek ostane njeno, dakle, Harčenko, da Srbija, damei gospodo, više neće biti fizički prisutna na Kosovu i Metohiji. U tom dokumentu piše - nema više administrativne uloge Srbije na Kosovu i Metohiji. U tom dokumentu piše - Kosovo će ubuduće samostalno pristupati međunarodnim finansijskim institucijama. To znači, MMF-u, Svetskoj banci itd. To može da uradi samo država. Krucijalna stvar u tom dokumentu je odredba da će Srbija i Kosovo odvojenim putevima ići ka evroatlantskim integracijama. I laicima je jasno šta to znači. Ne sme se obmanjivati javnost. Ne smeju se lagati ljudi. Onda je krunski argument da u tom dokumentu ne piše da će Kosovo biti nezavisno. Nigde ne piše da sad napolju pada kiša, a pada, ili da je dan, a dan je. Prema tome, sadržaj je bitan i o tome se ne sme ćutati, o tome treba da raspravlja Parlament. Za sutra je zakazana sednica Odbora za Kosovo i Metohiju. Još pre nekoliko dana insistirao sam da na tu sednicu budu pozvani svi akreditovani novinari Skupštine Srbije. Nisu. Ima li onda ona smisla? Zamolio sam juče i sekretara Odbora da obavesti o tome predsednika Odbora, zamolio da se čujem s njim. Nije bilo odgovora. Znači, ovo je izuzetno važna i ozbiljna stvar. Uz svo poštovanje dnevnog reda i ovih tačaka koje danas imamo, ovo je neuporedivo važnije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, po Poslovniku, zatim, narodni poslanik Gojko Radić.
Gospodine Albijaniću, gospodine Markoviću, dame i gospodo narodni poslanici, takođe sam se javio na osnovu mogućnosti koje pruža član 226. stavovi 3. i 4. Iako se ne slažem često sa gospodinom Batićem, biće kompatibilno ovo što ću sada reći s ovim što je on govorio. Pre dva dana, u Sjedinjenim Američkim Državama trojica naših ministara imali su dve različite misije. Prva je da gospodin Mlađan Dinkić bude proglašen najuspešnijim ministrom finansija u svetu u 2006. godini, bože me oprosti, a ova druga je za Srbiju veoma važna. Molio bih gospođu Jorgovanku Tabaković, predsednika Odbora za finansije, da, ukoliko proceni da je to važno, u konsultacijama sa članovima Odbora i drugima, zakaže sednicu Odbora koja će biti posvećena isključivo izveštaju ministra finansija i potpredsednika Vlade Đelića. Zahvaljujem, nisam ni sumnjao. Narodni poslanici i javnost Srbije moraju dobiti precizne informacije o tome šta se, u stvari, dogodilo u SAD-u. Nije nepoznato da su sve vlade, tzv. vlade Kosova i Metohije, dakle, i Vlada Ramuša Haradinaja, i Vlada Bajrama Redžepija, i Vlada Agima Čekua, želele da servisiraju dug koji iznosi 110.000 dolara dnevno, a koji se odnosi na subjekte koji su kredit podigli sa Kosova i Metohije. Dakle, nije ovde spor u tome da li su oni želeli ili nisu da servisiraju ovaj dug, već da li pristajanje našeg potpredsednika i naših ministara na to, s obrazloženjem da se Srbija rasterećuje međunarodnih finansijskih obaveza, sada Kosovo i Metohiju definiše kao samostalnu, međunarodnu finansijsku i državnu instituciju. Ovo pitanje je veoma važno, da se ne bi slučajno dogodilo da se, zbog 250 miliona dolara i još 650 koji dolaze, država Srbija odrekne pozicije da Kosovo i Metohija jesu sastavni deo države Srbije. Dakle, veoma sam ozbiljan. Ovo pitanje je najozbiljnije političko pitanje u proteklih nekoliko meseci. Ne znamo s kojom platformom su ova trojica ljudi boravili u SAD-u i da li je to na osnovu odluke Vlade. Ako jeste, molim predsednika Vlade, gospodina Koštunicu, ovo jeste poslaničko pitanje, da mi odgovori - kakvu platformu i da li je ikakvu platformu Vlada Republike Srbije s tim u vezi usvojila, kao i da li su ova trojica visokih državnih funkcionera imali takva ovlašćenja u SAD-u? Zahvaljujem, javiću se ponovo o sledećem pitanju.
Reč ima narodni poslanik Gojko Radić, a zatim Jovan Damjanović, Jovan Palalić i Rade Jović.
S obzirom na to da je vreme proletelo, nisam uspeo da postavim pitanje. Postavljam pitanje Vladi Republike Srbije, tj. Slobodanu Milosavljeviću, ministru poljoprivrede – kakve su zasluge ova dva fizička lica i akcionarskog društva za državu kada su dobili na korišćenje rudno bogatstvo, iskop bez nadoknade, bez bilo kakve evidencije? Da se samo nastavim, pošto ću iskoristiti preostalo vreme, da iskoristim prisustvo gospodina ministra za lokalnu samoupravu. Znate šta, nije ova odluka, slušam šta je malopre govorio jedan poslanik o događajima u opštini Senti i ovim odlukama, nije to jedinstveno. Vi ste kao Demokratska stranka u Malom Iđošu pomogli da se izglasa pre dva-tri meseca ovakva odluka - da prognana i izbegla lica i lica iz readmisije ne mogu kupovati napuštene kuće na teritoriji opštine Mali Iđoš. Takva odluka je donesena sada u Senti. Vi kojima su puna usta Evrope i demokratije, upravo glasate za ovakve odluke i pomažete da se na osnovu ovih evropskih zakona, zakona koje vi prilagođavate Evropi, donose ovakve odluke. To je primer opštine Mali Iđoš. U Subotici je pokušano da se ovakva odluka provuče kroz Parlament. Međutim, zahvaljujući velikoj ažurnosti odbornika SRS-a i razgovorima sa drugim odbornicima, uspeli smo da sprečimo ovakvu odluku i u Subotici je ona za dva glasa propala i nije donesena. Čak je bilo i pokušaja u ovim parlamentima da se vrši pritisak i na Pokrajinski parlament, da i on donese ovakvu odluku. Tako su glasili predlozi tačaka dnevnog reda u lokalnim parlamentima i nemoguće je da ministar Marković nije upoznat s ovakvim stvarima, jer je njegova stranka učestvovala u tome. Evo, ja sam dao konkretan primer, u Malom Iđošu, pa neka se pozabavi time da li ovakve odluke mogu da prođu i da li su u skladu sa Ustavom i zakonom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče morala i etike, važno je da ih čovek poseduje, a kad govorimo, molim vas, nemojte mi ovo računati u vreme, šta je Rajko Đurić citirao...
To se računa u vreme, gospodine Damjanoviću.
... rekao je: ''Posle smrti Sokratove, svi ljudi, bez obzira na naciju, rasu i veru, dele se na Sokrata i svinje''. Sokrat je imao svoju viziju, imao je svoju etiku, svoj moral. Nije krao svoj narod, svoju naciju, nije pljačkao, nije lagao. Vi ste to radili, i dan-danas u Skupštini to radite. Sad vidite, gospodine Rajko Đuriću, koji nemate ni etike, ni morala, da li se vi delite na Sokrata ili na svinje, kao što ste ovde napisali. To ste vi rekli, nisam ja. Drugo, vi kažete - ja nisam robijao, nisam krao, nisam lagao. Krali jeste, lagali jeste, a da li ćete robijati, to ćemo da vidimo. Zato su vam politički prijatelji u vašoj stranci dali nepoverenje i danas je konferencija za štampu u ''Medija centru'', gde traže vašu smenu, koju su izglasali. Vaša etika i moral je da, kad kupujete u ime vaše partije, političke, kupujete bade mantil. To je strašno. Samo ću reći ovo, vi pravite raskol, ne samo u državi, nego vaš govor ide i van države. Vi ste razbijač. Vi ste taj koji pravite raskol u ovoj državi, u romskoj zajednici, koji delite Rome na one pravoslavne i one muslimanske veroispovesti. Kada je potopljen brod sa muslimanskim porodicama, niste nijednu reč rekli, kad su silovali našu svadbenu povorku, našu mladu u Đakovici, ništa niste rekli. Vi ste taj koji pravi u našoj državi nešto što vam ne dolikuje, a to je razbijanje romskog naroda. Ali su građani, i Srbi, i Romi, to primetili, pa su vas zato degradirali, na način koji ne dolikuje čoveku kakvim ste se predstavljali ovde, pa su vam izglasali nepoverenje. Dalje, govorite o "Miš komercu". Pitam vas, da li je mene "Miš komerc" finansirao? Moju stranku nije niko finansirao. Moja se stranka finansira po Ustavu i zakonu ove države. Ako je on kriminalac i diler, što se družite s dilerima i kriminalcima? I vi ste takvi kao i oni.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, povodom Poslovnika, a zatim Radoslav Jović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Skupština Republike Srbije i građani Republike Srbije usvojili su Ustav, u čijoj je preambuli jasno rečeno da su svi državni organi dužni da štite teritorijalnu celovitost i suverenitet Republike Srbije, posebno imajući u vidu prilike koje se odnose na ugroženost naše teritorije na području Pokrajine Kosovo i Metohija. Ova skupština je više puta, kroz svoje odluke, utvrdila jedinstvenu državnu politiku koja proizilazi iz ove preambule Ustava i samog duha Ustava koji je usvojen. Nijednog trenutka, nijedan državni organ, niti Pregovarački tim, nije odstupio od odluka Narodne skupštine, od njene privrženosti očuvanju celovitosti i suvereniteta Republike Srbije na čitavoj svojoj teritoriji. Ovde smo čuli da je, u situaciju kada se vode pregovori o statusu Kosova i Metohije, neko od državnih organa prekršio ovu preambulu i pokušao da vodi drugačiju politiku u odnosu na ovu koja je u Skupštini usvojena. Pregovarački proces i borba za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije nisu laki. Svi smo svesni kakvi su pritisci na Srbiju da se odrekne dela teritorije koji je njoj najvažniji, dela teritorije na kojoj počiva njena duhovnost, gde je osnovana njena državnost i gde je sve naše vezano za nju. Svesni smo kakva će borba biti. U ovom pregovaračkom procesu, naš pregovarački tim je juče izašao sa svojim jasnim stavom, koji proizilazi iz odluka Narodne skupštine Republike Srbije, gde se čvrsto stalo na poziciju da je Kosovo i Metohija sastavni deo Srbije. Neće se desiti da će Srbija ikad prihvatiti bilo kakvu opciju i bilo kakav sporazum koji će omogućiti da se na njenoj teritoriji stvori druga albanska država. Budite ubeđeni da to neće učiniti ni Rusija, koja je u čitavom ovom pregovaračkom procesu vrlo dosledno, vrlo principijelno branila principe i stanovišta međunarodnog prava i osnovnih međunarodnih akata. Ovde je samo pitanje - ko ima volju, ko ima želju, ko ima doslednost da se i dalje bori, bez obzira na okolnosti, bez obzira na teškoće, bez obzira na pritiske. U tom smislu, budite ubeđeni da nijedan državni organ nikad neće prihvatiti da Kosovo i Metohija bude nezavisno, pa, ubeđen sam, ni Narodna skupština. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Jović, a zatim narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, kao uvod u ovo što ću reći, citiraću član 21. Ustava Republike Srbije, to je ovaj ustav koji smo doneli nedavno: ''Pred Ustavom i zakonom svi su jednaki. Svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu, bez diskriminacije. Zabranjena je svaka diskriminacija, neposredna ili posredna, po bilo kom osnovu, a naročito po osnovu rase, pola, nacionalne pripadnosti, društvenog porekla, rođenja, veroispovesti'' itd. Ovo sam citirao zbog javnosti i građana Srbije i zbog nečega što se desilo nedavno, možemo reći, pre nekoliko časova. Gospođa Snežana Banković je smenjena u Kniću samo zato što je odlučila da se bavi politikom, da bude društveno angažovana i da, uz to, bude majka. To je ne samo drastično kršenje ustavnih načela ove zemlje, to je najveći greh koji možemo danas da uradimo prema Srbiji, kao državi, kada se suočavamo sa, po meni, najvećim problemom, najvećom mukom, nečim što se u javnosti poodavno naziva belom kugom. Statistika pokazuje da će u Srbiji za 25 godina biti 800.000 ljudi manje nego što je danas. Ako ovakvu poruku šaljemo mladim ženama koje se odlučuju da budu aktivne u svakodnevnom životu, u političkom životu itd, i da uz to budu majke, strah me je da to neće biti 800.000, već mnogo veća cifra. Srbija umire, a dozvoljavamo da se na naše oči dešavaju ovakve stvari. Zato molim sve državne organe da preduzmu sve mere da ovih 17 ljudi, koji nisu ni svesni šta su uradili, budu privedeni znanju i pravdi. Ovako ne može da se radi u Srbiji, ako želimo da obezbedimo njenu budućnost i biološku obnovu. Postavio bih pitanje, gospodine potpredsedniče, vama i predsedniku Skupštine, kada će konačno na dnevni red doći zakon koji sam predložio još pre četiri godine, pa sam ga ponovio i ovog proleća, a koji se naziva - Predlog zakona o materijalnoj zaštiti materinstva i biološkoj obnovi stanovništva Republike Srbije? Danas se borimo za očuvanje Kosova i Metohije u Srbiji. Strah me je da ćemo, ako ne budemo brinuli o mladim pokoljenjima i obnavljanju stanovništva Republike Srbije, za koju deceniju da se borimo da u sastavu Srbije ostanu i neke druge teritorije. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, a zatim narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, zbog onog pomeranja dnevnog reda u četvrtak i vaše želje da podržite Fidela Kastra, od koga su pobegle i njegova rođena sestra Huanita Kastro i ćerka Alinda Fernandez, nije bilo dovoljno vremena i pomeren je dnevni red, tačka o prosveti. Reklamiram povredu člana 226. i, u skladu s tom odredbom, tražim da ministar prosvete počne najzad da se meša u svoj posao i da pokuša da stane na put Komisiji za akreditaciju, koja je napravila potpunu anarhiju i potpuni haos u oblasti visokog i višeg obrazovanja. Dakle, želim da vam kažem da se Komisija za akreditaciju, odlučujući o ispunjenosti uslova pojedinih viših škola za dobijanje akreditacije, prvo, oglušila o ocene recenzenata. Ilustracije radi, u jednojbeogradskoj višoj školi, ocena recenzenta bila je 9, u jednoj školi u unutrašnjosti - 8,33, da bi, potpuno paušalno, Komisija za akreditaciju rekla da je to ocena 5. Kada je išla da proveri ispunjenost uslova viših škola i prošla svojevrsni inspekcijski nadzor, Komisija za akreditaciju ni u jednom slučaju nije radila u punom sastavu, nikada nije imala tri člana. Po zakonu je morala da ima tri člana i ovlašćenog predstavnika Ministarstva prosvete i sporta. Međutim, oni su potpuno paušalno, odokativno, u krnjem sastavu, u oktroisanom sastavu, odlučivali ko može, a ko ne može dobiti akreditaciju. Mnoge stvari su krivotvorili. Dalje, Komisija za akreditaciju je prekršila odredbu člana 16. Zakona o visokom obrazovanju, a neki njeni članovi su zloupotrebili položaj. Ona je bila dužna da sve zapisnike, sa primedbama, koje je imala o pojedinim višim školama, dostavi tim školama, da bi oni mogli da se izjasne o njima. Nijedna od 27 viših škola nije dobila nijedan zapisnik. Četvrto, svojim dopisom Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje, koji je nadređeni organ Komisije, ona je otkazala poslušnost, oglušila se o stavove Nacionalnog saveta, koji je većinu odluka Komisije za akreditaciju poništio i vratio. Konačno, peto, ona je poslala dopis Ministarstvu, kojim je na neki način podnela ostavku i, šesto, sve predmete sa žalbama prosledila je Nacionalnom savetu, a da ih uopšte nije razgledala. Uz to, neki članovi Komisije za akreditaciju su na sudu...
Hvala, gospodine Batiću.
Završavam. ...u Švajcarskoj, zbog krađe patenata. Zato molim da ministar, u dogovoru sa Konferencijom Univerziteta Srbije, stane na put nedozvoljenim rabotama Komisije za akreditaciju i da se ona razreši, odnosno smeni.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, zatim Rajko Đurić, Jovan Damjanović i Nemanja Šarović.
Gospodine Albijaniću, dame i gospodo narodni poslanici, član 225. stavovi 3. i 4. Pre samo dva dana sam u Čačku i u Ivanjici razgovarao sa sedam različitih ljudi, ili subjekata, i želim da postavim neka pitanja i da obavestim javnost o tome kako izgledaju problemi običnih ljudi u Srbiji, zato što postoji ili ćutanje administracije, ili nesavesno postupanje u različitim državnim ustanovama i institucijama. Kako je, recimo, moguće da u Čačku Sud ne može da utvrdi ni obavezu plaćanja alimentacije, ni visinu alimentacije jednom nesavesnom ocu, koji, inače, ima firmu i desetak zaposlenih, izvodi različite radove u gradovima, vozi dobra kola, stanuje na dobrom mestu, ima apartmane u Vrnjačkoj Banji? Sud sve vreme uvažava njegovu dokumentaciju, da je on siroče bez oca i majke, da se sve to vodi na neke druge ljude i da ne može da namakne nekoliko hiljada dinara mesečno za svoju ćerku. Dakle, kada jedan takav postupak traje četiri i po godine, samo su dve stvari moguće, ili da je neko podmićen, ili da ima neki drugi lični motiv da jednu devojčicu ostavi bez pet-šest hiljada mesečne alimentacije. Ovde se ne radi o novcu, radi se o nečem drugom. Kako će Institut za voćarstvo u Čačku da dokaže da kao korisnik, a ne vlasnik, zemljišta mora sada, u ovom postupku kojekakvih ''krivih Drina'' koje treba ispraviti, da vrati ili da plati zemlju bivšim vlasnicima i da tako država Srbija ostane bez najprestižnijeg instituta za voćarstvo u Evropi? Da li je to interes države Srbije? Ima li para u ovom budžetu, koji je u prošloj godini imao suficit, pa je gospodin Dinkić dobio ovu veliku nagradu od 100.000 evra, da se namakne, da se isplati nekoliko hektara u Čačku, da Institut za voćarstvo, koji je dao nekoliko stotina sorti najboljih jabuka, kajsija, bresaka, malina itd. u svetu, ne prestane da postoji? Ovde ću da stanem. Daleko bi me odvelo da sve to nabrajam. Znači, očekujemo da država radi ono zbog čega joj činovnici primaju platu. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Rajko Đurić.
Poštovani gospodine Albijaniću, uvažene dame i gospodo poslanici, izuzetno mi je žao što trošimo naše dragoceno vreme ni na šta. Javljam se zbog opomene slavnog Njegoša - "Smrad uhvati lava u kljusama". Građani naše zemlje i javnost znaju da procene šta ko govori. Naravno, vrlo sam zahvalan gospodinu Jovanu Damjanoviću, jer on je, tako reći, očiti primer za građane i javnost Srbije koga imamo u poslaničkim klupama. Verujem da će naši građani znati da izvuku odgovarajuće pouke. Završiću sledećim. Mi smo isto godište, 1947, i on i ja. Znate, postoji jedna istorijska pouka, između ljudi koji 40 godina brane istinu i studiraju istinu i ljudi koji 40 godina lažu ne postoji mogućnost za dijalog. O ostalim stvarima, zbog vlastitog dostojanstva, ne želim da govorim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović.
Dame i gospodo, više se neću javljati za repliku gospodinu Rajku Đuriću, a to što smo mi isto godište, to je u redu. Nikada nisam lagao. Ja sam bio uspešan privrednik i ovde i u Hrvatskoj. Nekih 19, 20 godina sam radio u Hrvatskoj i imao sam svoj hotel, svoje restorane, imao sam najpoznatiju suvenirsku radnju sa rukotvorinama i mene je poznavala cela Evropa. Dan-danas sam prisutan u Evropi. Nemam izgon iz Evrope, meni Evropa ne uskraćuje pravo da ulazim u nju. Vas je, gospodine Đuriću, isterala Nemačka i dala vam je zabranu. Đuriću, pisao sam predsedniku SRJ Vojislavu Koštunici i predsedniku Savezne skupštine da vam se odobri ulazak u Jugoslaviju. Kažite, da li je tako? Ja i Bajram Haliti smo vam pisali. Vi ste zahvalili. Koliko je to doprinelo, vidi se, vi ste došli ovde, ali vi i dan-danas radite nešto što ne ide u interes ovoj državi i ovim građanima. Samo ću reći ovo, ništa ne činim da oko mene smrdi, a onaj ko laže, ko govori ovde demagogiju, taj će da smrdi; videćemo na kraju ko će da smrdi iz ove sale Narodne skupštine. Pitam vas, gospodine Rajko Đuriću, da li je to sramota, da li tu ima etike i morala, da se mrtvom detetu od 10 godina pravi ploča nad pločom, kao što ste vi uradili? Da li ste vi napisali ime oca, kao što ste rekli? Ovde ne piše ime oca i majke, na prvoj ploči piše - tata i mama. Škola mu je posvetila ploču zato što je bio đak te osnovne škole. Vi ste stavili ploču sa "Unija Roma Srbije". Šta ima Unija Roma Srbije s tim, valjda treba Romi da budu, a ne vaša politička partija?! Tražite poene, sramotno je to, strašno je to, nad mrtvim detetom. Kao počasni građanin Zemuna, 1997. godine sam novac u visini 2.000 maraka prosledio porodici, gospodine Rajko Đuriću, a ne znam šta ste vi prosledili, vi sve uzimate za vas, ništa za drugoga. Moje poštovanje prema gospodinu Tadiću, mi nemamo ni protiv jedne političke partije, ni protiv jednog predstavnika neke partije bilo šta, sem političkih opcija o kojima možemo da razgovaramo i da diskutujemo, ali vaš moral je da koristite i gospodina predsednika, i mrtvo dete za vaše poene. A, vaši poeni se vide, jer ćete izaći iz ove skupštine voljom vaše stranke i njenih članova.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, o amandmanu Milisava Petronijevića.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Radosavljeviću, da vas pozdravim, pošto ste moj sugrađanin, prvi put ste u Skupštini, ali vidite da ovde ima još težih slučajeva nego u Skupštini grada Kragujevca, čiji ste do skoro odbornik bili. Što se tiče amandmana gospodina Petronijevića, nekoliko reči o neslaganju ovog člana zakona, koji ste vi predložili, sa malopre citiranim članom Ustava od strane gospodina Petronijevića. Nadzor nad radom opštine, član 192. Ustava, gospodine Albijaniću, citiraću i molim da mi uračunate to vreme, kaže: "Vlada je dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu i da u roku od pet dana pokrene postupak za ocenjivanje njegove ustavnosti ili zakonitosti. Vlada može, pod uslovima određenim zakonom, raspustiti skupštinu opštine" itd. Šta se dešava kad se raspusti? Imenuje se privremeni organ. Kada su ljudi koji prate sednice Narodne skupštine prvi put čuli za član 192. Ustava, da ga više puta citiramo, obrazlažemo i da tražimo da se po njemu postupi, mislim prvi put od proglašenja Ustava, od Mitrovdana prošle godine? Upravo pretprošle nedelje, kada se desio skandal i protivzakoniti, protivustavni, nelegitimni izbor Zorana Alimpića na mesto v.d. gradonačelnika Beograda. U vreme dok mi raspravljamo o ovome, zaseda Odbor za ustavna pitanja. Videćemo epilog svega kasnije i kako će da postupi predsednik Skupštine gospodin Dulić, koji je sam juče, kada je dao intervju, ili izjavu za jedan dnevni list, priznao da smo mi radikali bili u pravu kada smo pre 10 dana rekli da se i on i ministar Marković bave hipotezama. Evo o čemu se radi. Radi se o tome da je celokupna priča, na naše protivljenje takvom bezočnom kršenju zakona i Ustava pri izboru Alimpića, izmišljanja funkcije v.d. zamenika gradonačelnika, jedini suvisli odgovor i gospodina Dulića i gospođe Kolundžija bio - znate, pošto je do izbora za lokalne organe vlasti ostalo manje od šest meseci, eto, desilo se, šta ima veze, prekršili zakon i Ustav. Naravno, oni to nisu rekli, ali misle u sebi, plen je tu, namirila se DS sa DSS, nastavićemo mi tako, Alimpić će da radi sve ono što mu mi kažemo. Dobro je ovima iz DSS-a, prezadovoljni su ovi iz DS-a, a za Ustav i za zakon niko ne mari. Pozivao se Oliver Dulić na Ustavni zakon i rekao: "Do kraja 2007. godine, po Ustavnom zakonu, moram da raspišem izbore". Pri tome je govorio isključivo o predsedničkim izborima. Tek kada se pojavio ovaj problem s Alimpićem, počeli ste da govorite, uopšte, o nekom hipotetičkom terminu raspisivanja izbora za organe lokalne samouprave. Pitam se samo po kojim zakonima. Gospodine Radosavljeviću, vi vrlo dobro znate, baš kao i ministar Marković, da ti zakoni nisu pripremljeni. Možda su u nekoj izradi. Juče sam slušala Milana Markovića, koji je govorio u ''Beogradskom programu'', da DS ima jednu koncepciju, videće šta će, da li će imati većinu, kako će biti napravljen zakon o lokalnim izborima. Dakle, sva argumentacija kojom je pokušao Oliver Dulić da se brani prošle nedelje, juče je pala u vodu, a danas ga citiraju svi mediji, pa i državna televizija, kada je rekao da ni on sam ne zna, a i mi znamo da je to fizički nemoguće, kada će biti raspisani lokalni izbori. Zašto, uopšte, da se bavimo time? Ovaj problem je kumulativne prirode, najpre zbog toga što se ovde govori, u članu gospodina Petronijevića, gde on reaguje na to šta Vlada treba da uradi u roku od pet dana, ne samo da treba da obustavi od izvršenja opšti akt, nego da pokrene, obavezno, u skladu sa članom 192, predlog za ocenu ustavnosti i zakonitosti. Ne samo da to niste uradili, a mislim da je prošlo tri nedelje od nelegitimnog izbora Alimpića na mesto navodnog v.d. gradonačelnika Beograda, nego Vlada nije reagovala ni obustavom, a kamoli da pokrene postupak. Gde da pokrene, pred kojim Ustavnim sudom? Dakle, država se nalazi u haotičnom stanju. Predsednik Skupštine Srbije, najodgovorniji za to što sam ne poštuje zakon, ne znam samo čime se sada brani pred nadležnim skupštinskim odborom, koji je morao, u roku od 15 dana po konstatovanju smrti gradonačelnika izabranog na tu funkciju, da raspiše neposredne izbore za gradonačelnika, bavio se, baš kao i svi vi iz DS-a i DSS-a, koji ste se utrkivali u izjavama, braneći ono što je neodbranjivo, time kada će biti izbori. Juče je priznao da on to ne zna i lepo je rekao, dao izjavu "Večernjim novostima", danas ga svi citiraju ", ako se saglase DS i DSS, onda to neću da uradim u predviđenom roku po Ustavnom zakonu, ako dođe do stvaranja dvotrećinske većine za promenu Ustavnog zakona". Opet se vraćate na klizav teren, i jedni i drugi. Za sve to što pokušavate da radite, bez obzira na to što mislite da ste mnogo moćni i jaki, uvek morate da pitate Tomislava Nikolića i SRS. Upozoravao je Tomislav Nikolić, predsednik naše poslaničke grupe, pre mesec dana, Olivera Dulića, pre nego što se desio ovaj skandal s Alimpićem, u kakvom se stanju država nalazi i da se on privatno ne igra tim stvarima, na znak Tadića i ovih njegovih zgubida, Šapera, Krstića, ili već ko ga savetuje, pa javljaju Duliću - "sad postupi ovako, sad onako". Nije raspisivanje izbora Tadićeva i Dulićeva privatna stvar i nije to njegova privatna stvar ni za jedan medij, iako je on predsednik Skupštine koji može da daje izjave, ali on ih daje kao izjave političke prirode. Mi treba ozbiljno o tome da razgovaramo ovde. Kako onda uopšte da slutimo da ćete bilo kada da poštujete i ovakav član zakona, bez ove odredbe koja je morala da bude inkorporisana iz Ustava, da je Vlada obavezna da pokrene ocenu ustavnosti i zakonitosti, kada vi ne biste poštovali ni ovako napisan zakon? Da li je tako, gospodine Petronijeviću? Kada bi samo ovakav član ostao, bez ove vaše intervencije, oni ništa ne bi uradili, jer, prošlo je mnogo dana a oni nisu obustavili taj nelegitimni akt o izboru Zorana Alimpića. Besmislena je dalja priča. Dakle, čekamo da se završi Odbor za ustavna pitanja, ali budite siturni da to neće da ide tako lako. Iskoristiću ovu priliku, pošto ste tu, gospodine Radosavljeviću, nemojte da mislite da je nekorektno, vi ne možete da mi odgovorite, zato što ste na toj funkciji, ali prenesite gospodinu ministru. Juče sam u Kragujevcu celu konferenciju Srpske radikalne stranke za novinare posvetila tom pitanju. Radi se o tome, i vi ste svedok toga, da je Skupština grada pre dve godine usvojila statut o definisanju pet gradskih opština grada Kragujevca.Kako mi ne posmatramo stvari kao Dulić i kao neozbiljni političari, onog trenutka kada se steknu uslovi, kada se donesu prateći zakoni i raspišu izbori, počinje da teče rok za konstituisanje, u pravno-formalnom smislu, tih pet opština, jer treba da se izabere po 25 odbornika, osim u opštini Stragari, gde se bira 15 odbornika. Treba da se stvore elementarni uslovi u infrastrukturnom smislu da počnu da funkcionišu te opštine, pa zbog toga treba da intervenišete kao nadležno ministarstvo i da uputite poslednje upozorenje Veroljubu Stevanoviću, gradonačelniku Kragujevca, da se uzme u pamet i da stvara uslove da te opštine počnu da funkcionišu za nekoliko meseci, ili u prvoj polovini 2008. godine. Ovako, igrali smo se nečega, napravili smo statut koji je, i sami znate, u pojedinim odredbama neustavan, a ni tada Vlada Republike Srbije, ona prethodna Koštuničina, nije obustavila takav akt, i to je nešto što nas čeka i što je veliki problem; samo se gomilaju problemi, a niko ih ne rešava. Zbog toga smo ovde mi, srpski radikali, da vas na vreme upozorimo, a ne da se posle hvatate za glavu - nismo znali, nismo mogli. Pre će biti da niste hteli.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić, o amandmanu.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se da govorim o amandmanu koji je podneo moj uvaženi kolega Milisav Petronijević. Smatram da je i ovaj, a i amandman na prethodni član izuzetno važan. Ovu materiju, koju reguliše Zakon o Vladi, i ovaj deo koji se izmenama Zakona upodobljuje i usaglašava s Ustavom, smatram izuzetno bitnim, jer se na taj način obezbeđuje ustavnost i zakonitost, jasna hijerarhija pravnih akata, ali i hijerarhija državnih organa koji se staraju o ustavnosti i zakonitosti. Ceo tekst Predloga izmena i dopuna Zakona o Vladi jeste, u stvari, usaglašavanje ključnih odredaba Zakona koji je donet 2005. godine s novim ustavom i u najvećem delu ovog predloga zakona o izmenama Zakona o Vladi te novine su ugrađene. Što se tiče samog amandmana, rasprava se svodi na efekat sankcije prema Vladi Republike Srbije ako, u slučaju obustave od izvršenja pojedinih opštih akata lokalne samouprave, ne pokrene postupak pred Ustavnim sudom, ovde, u skraćenom roku od pet dana. Naravno, ovde je pitanje i kako se vidi ovaj stav 2. člana koji se menja izmenama Zakona, šta je posledica nečinjenja Vlade po pitanju pokretanja postupka pred Ustavnim sudom. Posledica jeste da faktički prestaje da važi rešenje o obustavi od izvršenja i u tom slučaju, u slučaju nečinjenja, ruši se autoritet i integritet Vlade. Jer, ako je u jednom slučaju našla da postoje razlozi da se obustavi od izvršenja jedan opšti akt lokalne samouprave, a ne nađe za shodno, iz raznoraznih razloga, da pokrene postupak pred Ustavnim sudom, ta njena odluka prestaje da važi. Onda je pitanje Vlade, njenog autoriteta, razloga zašto je to učinila, a samim tim je, na neki način, došlo i do priznanja da je, eventualno, opšti akt koji je jednom odlukom Vlade bio obustavljen, u stvari, zakonit. Mislim da rešenje koje je dato u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi ima vrlo jasnu sankciju za nečinjenje Vlade u pogledu pokretanja postupka pred Ustavnim sudom. Taj rok je skraćen na pet dana i Vlada, bukvalno, promptno mora da reaguje, a njeno, eventualno, nečinjenje, predomišljanje, samo je priznanje da nije bila u pravu kada je donosila rešenje kojim je obustavljala od izvršenja pojedine opšte akte. Mislim da je, ako se posmatra cilj norme, jezički, to teranje Vlade da se jasno izjasni o tome šta je njen pravi stav o pitanju rešenja o obustavi izvršenja. U tom smislu, rešenje u Zakonu je dobro i precizno, sasvim dovoljno da se ne menja amandmanski.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, o amandmanu.
Dame i gospodo poslanici, nekoliko rečenica u prilog amandmana kolege Petronijevića, odnosno neophodnosti da se ovaj amandman usvoji. Amandmanom je, čuli ste, reagovano na član 2. Predloga zakona. U stavu 1. člana 2. je predviđeno da je Vlada dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine, grada i grada Beograda za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu, rešenjem koje stupa na snagu kada se objavi u ''Službenom glasniku Republike Srbije''. Amandmanom je predloženo da se ovde dodaju i reči da je Vlada u obavezi odmah, a najkasnije u roku od pet dana, da pokrene taj postupak pred Ustavnim sudom. Zašto mislimo da je ovo neophodno? Najpre, ovaj član 2. je, maltene, doslovno prepisan član 192. Ustava Republike Srbije, što je, naravno, u redu i nije nikakva smetnja, ali je onda interesantno, kada je već prepisivan član 192, zašto nije prepisano i ovo što je vrlo bitno. Da li se onaj ko je prepisivao umorio, pa ga je mrzelo da prepiše i ovih nekoliko reči iz Ustava, ili je u pitanju nešto drugo, o čemu su govorili narodni poslanici, pre svega, koleginica Nataša Jovanović, doduše, i kolega Petronijević u obrazloženju svog amandmana?! Dakle, svedoci smo ovih dana aktuelnog problema u Skupštini grada Beograda. Svedoci smo nepoštovanja Ustava, Ustavnog zakona, Poslovnika Skupštine grada, svedoci smo jednog neviđenog gaženja zakona, Ustava, pravnog sistema države, svedoci smo kako nam vladajuća koalicija u Parlamentu i Vlada Republike Srbije otvoreno, smejući nam se u lice, pokazuju da u Srbiji nema pravne sigurnosti, da Srbija nije pravna država, da u Srbiji nikoga ko vlada ovom zemljom ne interesuje šta piše ni u jednom zakonu. Besmisleno je, verujte mi, nekada se pitam za šta služi ono što mi ovde radimo, za šta služe zakoni koji se donose u ovom parlamentu, kada se ti zakoni ne primenjuju, jer ovo nije jedini zakon koji se ne primenjuje. Kada smo raspravljali o Zakonu o čijim izmenama danas govorimo, mi iz SRS-a smo upozoravali na sve njegove nedostatke. U principu, kada je reč o Zakonu o Vladi, mi ne učestvujemo i amandmanski ne reagujemo na takve zakone, zato što Vlada koju izabere skupštinska većina ima pravo da donese svoj zakon o Vladi, svoj zakon o ministarstvima, zapravo da ga predloži, a da ga donese ta ista skupštinska većina koja je glasala i koja podržava Vladu, jer, kao i u ovom slučaju, kakva vlada - takvi i zakoni. Ovaj put, jednostavno, nismo mogli da ne reagujemo, zato što zakonom svesno kršite Ustav, da biste imali podršku da kažete sutra, kada vas budemo pitali, evo, verovatno, za neki minut ćemo početi da vas pitamo zašto predsednik Skupštine Dulić ne raspisuje izbore za gradonačelnika Beograda, da u zakonu nema obaveze da se utvrđuje ustavnost donetog akta itd., zato što znate da nemate Ustavni sud, zato što znate da nema kome da se obrati ni građanin, ni organ, ni organizacija, zato što je država Srbija u jednoj opštoj anarhiji. Možete vi da obmanjujete građane Srbije kada se pojavite na nekom mediju, pa da pričate kako mi živimo u pravnoj državi, lepo i dobro živimo, ali znaju građani Srbije na kakve probleme nailaze na svakom mestu, ne samo u sudovima, o kojima je danas ovde bilo reči, nego znaju da ni u jednom državnom organu nemaju lica kojima mogu da se obrate, da se požale da im se problem reši, a znaju da nemaju ni instituciju, ni Ustavni sud. Još ako na ovaj način donosimo zakone, da ih pripremamo da ne mogu da se primenjuju ni onda kada budemo jednog dana imali Ustavni sud, onda je to, dame i gospodo, veoma loše. Najpre, primedba predsedavajućem, zašto nema Milana Markovića, ministra, ovde? Ostavio je tu otvorene papire, što znači da nije otišao nigde poslom, jer da jeste, poneo bi i tašnu i papire, nego se švrćka negde ispred s poslanicima iz skupštinske većine, pošto iz njegove stranke ovde sede svega tri narodna poslanika; druže se s ministrom ispred. Neverovatno je da ovakav amandman ministar ne prihvata da postane sastavni deo zakona. Ako imate amandman, dame i gospodo iz skupštinske većine, koji vam ne dira koncepciju zakona, koji vas samo upozorava da pravna norma mora da bude precizna, decidna, jasna, lako primenljiva, lako čitljiva, onda je neverovatno zašto vi to ne prihvatite. Jedini razlog je što mislite da ćete na taj način da priznate da niste najpametniji. Naravno da niste. Ovo nije upućeno lično nikome, nemojte pogrešno da me razumete, ovo se, pre svega, odnosi na Vladu Republike Srbije, u kojoj, naravno, ne sede najpametniji ljudi u ovoj Srbiji, ne sede najpošteniji, ne sede najmanje korumpirani, ne sede nepokvareni, već sve suprotno od toga. Gospodo iz skupštinske većine, ako mislite da treba da podržite Vladu u svemu, pa i u tome kada neće da prihvati da se deo Ustava unese u zakon, o tome ćete razmišljati već tokom narednih izbora.
Reč ima narodni poslanik Arsen Đurić, o amandmanu.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog amandmana kolege Milisava Petronijevića na član 2, kojim se menja postojeći član 6. Zakona. U stavu 1, posle reči: "da nije saglasan Ustavu ili zakonu", dodaju se reči: "kao i da odmah, a najkasnije u roku od pet dana, pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti opšteg akta". Smatram da je ovaj amandman suvišan, s obzirom na to da je u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi precizno definisana dužnost Vlade da pokrene postupak u roku od pet dana za ocenu ustavnosti i zakonitosti. Pored toga, u stavu 2. člana 2. predviđena je i sankcija, odnosno da rešenjeo obustavi od izvršenja pojedinačnog akta prestaje da važi ako Vlada u roku od pet dana ne pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti, tako da mislim da bi autoritet Vlade bio urušen ako ona ne bi pokrenula taj postupak. Stoga, mislim da je u samom tekstu Predloga zakona prilično precizno definisano ovo rešenje i mislim da je ovaj amandman suvišan. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu na član 2, koji je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Bajatović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, narodni poslanik Milica Vojić - Marković.
Ja ću početi citatom. Dakle, član 11. koji se menja i na koji je gospodin Bajatović uložio amandman glasi: "Član Vlade ne može biti na drugoj funkciji u državnom organu, organu autonomne pokrajine, opštine i grada, grada Beograda, niti vršiti delatnost koja je po zakonu nespojiva s dužnošću člana Vlade, niti stvoriti mogućnost sukoba javnog i privatnog interesa". Amandman gospodina Bajatovića odnosi se na izmenu reči - "po zakonu", on bi tu stavio: "po Ustavu". Mislim da je to suvišno. Izmene Zakona o Vladi se i donose, upravo, zbog toga što se on usaglašava s Ustavom. Vrlo je važno reći da je ovaj deo koji se odnosi na amandman gospodina Bajatovića, u stvari, član 126. Ustava, koji se usaglašava sa Predlogom, odnosno Predlog ovog zakona se usaglašava s Ustavom i zbog toga je nepotrebno ubacivati ovo "Ustava", umesto "zakona".
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, potpredsednik Narodne skupštine Republike Srbije, a potom narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman koji je podneo kolega Bajatović svakako ima smisla, zato što je Ustav najviši pravni akt ove zemlje i stariji od svakog zakona. Jer, zakoni se menjaju kako koja vlast dolazi, a primer su i ove izmene i dopune Zakona i činjenica da su ovaj amandman, koji je kolega podneo pre nekoliko meseci, kao i amandmani SRS-a, došli na red 23. oktobra. Od jula smo to pomerili na oktobar, zbog skidanje tadašnjeg dnevnog reda, odnosno otkazivanja te sednice, koju je prvobitno zakazao Oliver Dulić, jer se setio da ima nešto preče po Ustavnom zakonu, pa, hajde, kako mu je to došlo na red, povući će ovo. Onda smo došli u situaciju da je, bez zakona, a pretpostavimo da je ovaj zakon došao na dnevni red tek za nekoliko meseci, neko u ovoj zemlji, član Vlade ili bilo koji drugi izabrani funkcioner, pošto je nespojivost funkcija jasno definisana Ustavom Republike Srbije, i kod predsednika opštine, i kod narodnog poslanika, i kod odbornika, i kod člana Vlade, mogao da radi šta hoće. Baš zbog toga da se ne bi desilo da u nekom trenutku neko pomisli da može na bilo koji način da izvrgne zakon, treba usvojiti ovo. Reći ću vam da se u Srbiji dešava da pojedinci, u sukobu interesa i u nespojivosti funkcija, upravo to rade. Očigledan primer je kolega Nebojša Zdravković, narodni poslanik iz stranke G17, koji je još uvek član Gradskog veća Skupštine grada Kragujevca, to vi, gospodine Radosavljeviću, vrlo dobro znate, tako da je apsolutno bespredmetno da razgovaramo o članu zakona kojim nije jasno precizirano da neko mora da se drži Ustava. Bilo bi u redu, gospodine Markoviću, ministre, pošto ste se sada vratili, da razmislite o tome i da prihvatite ovaj amandman, jer jedino ćete tako biti sigurni da će neko, držeći se slova Ustava, to striktno da poštuje. Postavlja se, u stvari, pitanje za vas. Evo, recimo, ja sam iznela primer kolege Zdravkovića. Zaista se ovde ne radi ni o čemu ličnom, nego o situaciji u kojoj se on sam našao, a što bi rekao naš narod - pravi se blesav. Baš ga briga, ja sam i tamo i ovde, radim šta hoću i niko mi ništa ne može. Kakva je sankcija za takvo postupanje jednog pojedinca, za nespojivost funkcije, od strane Vlade ili Ministarstva, kada neko ne poštuje Ustav? Izabran je po novom ustavu Republike Srbije na poslaničku funkciju i lepo mu piše, lepo je rečeno, što važi za svakog predsednika opštine, svakog ko je bio na listi političke stranke, koga je stranka kandidovala, da neće sutra moći da se nađe u poslaničkoj klupi, osim u slučaju ako ne podnese ostavku na tu funkciju. Isti je slučaj i sa članovima Vlade, odnosno 126. članom Ustava, da član Vlade ne može biti narodni poslanik u Narodnoj skupštini, a vi ste, gospodine Markoviću, to mogli u periodu od, koliko beše, 20 minuta, kada ste sami za sebe glasali, a to niste mogli. Ni vi, ni gospodin Šutanovac, vi na trećoj stolici, on na četvrtoj, pa računate – aha, da iskoristim priliku, ionako izmiče vreme i svašta će ovde da se dešava, da ulovim još ovih 20 minuta, da se ustoličim na ministarsku funkciju. Lepo, klik, i ko će sada vas da sankcioniše i kako vi uopšte mislite da ste regularno izabrani ministar? Naravno da niste, ali u Srbiji sve može, od onog trenutka kada ste vi sami, gospodine Markoviću, preko dve klupe, gipko, preskakali i ubacivali kartice za glasanje za Zakon o radu, karticom Novakovića iz Soluna, pa preko slučaja Nede Arnerić. Sve to nema veze, ostavili smo iza nas, baš nas briga, mi smo sada demokrate, pa poštujemo Ustav, pa poštujemo Zakon. A, vi sami, na svom primeru, niste poštovali Ustav, kao poslanik ste glasali da postanete to što ste danas - ministar. I to kakav ministar, ministar koji nema odgovore na sva ova pitanja koja mu postavljamo. Ne mogu, gospodine Markoviću, da pratim te programe RTS-a i sve gde se vi pojavljujete. Ja sam slučajno, malopre, morala da kažem gospodinu Radosavljeviću i poslanicima da sam uhvatila juče kada ste vi gostovali u ''Beogradskom programu''. Sami sa sobom razgovarate, jer ova je žena tu pro forme radi; ona - o vremenu, o pijačnom barometru, pa, došao ministar, hajde da pitam i njega nešto. Ima onaj sinopsis i šta žena zna šta je Ustav, šta je zakon i šta vi treba da uradite. Vi sami, pred kamerama RTS-a, sa sobom razgovarate i kažete, ne znam, bilo bi dobro da zakon o lokalnim izborima bude ovakav, a ako ne bude - biće drugačiji, pa ćemo videti. U svakom slučaju, potrebno je da bude dovoljno poslanika da se usvoji. Naravno da je potrebno, jer bez većine ne možete da uradite ništa. Sada vas muči ta većina, vas iz Demokratske stranke, u svim ovim dilovima koje pravite sa Koštunicom, a znate, kako naš narod kaže, što se njega tiče - on niti se tera, nit se vodi, od dana do dana.
Molim vas, gospođice Jovanović, da vodite računa o tome kako se izražavate o premijeru.
Vi ste čovek Šumadinac, sa sela, gospodine Albijaniću, i dobro znate da su vas roditelji učili narodnim izrekama i da ih u pravom trenutku koristite. Zašto opet na mene, zato što ih ja koristim u ovom trenutku. Nema problema, vi ovo zapišite, pa kada vam bude pravi trenutak, evo, u nekoj emisiji, kada gostujete sa gospodinom Markovićem, vi možete isto učiniti, ja se ne ljutim, stvarno. Što se tiče, gospodine Markoviću, ove primedbe koju je, amandmanom reagujući na ovaj član zakona, dao kolega Bajatović, to, svakako, treba da prihvatite, jer biste time svaku narednu vladu i svakog pojedinca osujetili da bilo šta slično pokuša; samim tim mu stavljate do znanja, to ste inkorporisali u zakon, da on krši Ustav i da mu je jedna funkcija nespojiva s drugom. Hvala vam.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Da) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro došli, ministre Markoviću, da li ste popili kafu, da li ste se izdružili napolju? Jeste. Dobro. Sada možemo da razgovaramo o amandmanima. Čini mi se da ste malopre bili u sali da biste prihvatili amandman o kojem smo tada govorili. Evo, sada, još jednog amandmana koji, ponavljam, takođe, ne dira u koncepciju vašeg predloga zakona. Ja vas samo usmeravam da vam zakon bude potpuno u skladu sa Ustavom. Zapisala sam na ovom predlogu zakona kada smo, davno to beše, u načelnoj raspravi govorili o sva tri predloga o kojima danas govorimo u pojedinostima. Vi ste rekli da je dobro da su ta tri predloga objedinjena, radi usklađivanja s Ustavom. Onaj prvi deo nisam razumela, zašto je dobro da budu objedinjena tri predloga zakona radi usklađivanja s Ustavom. Gospodine Markoviću, ministre, obraćam se vama. Dakle, razumela sam da ste vi ovde rekli da su ovi predlozi zakona pred Parlamentom, pre svega, radi usklađivanja s Ustavom. Ako je to tako, a tako ste rekli, i to je u redu, naravno da zakoni treba da budu usklađeni sa Ustavom, malo ste pobrkali redosled, ali o tome ćemo kasnije, onda ne vidim zašto vam smeta da se u Predlogu zakona ovako amandmanski reaguje. U članu 3, a taj član 3. se odnosi na član 11. osnovnog zakona, o čijim izmenama i dopunama ovde danas raspravljamo, gde piše da član Vlade ne može biti na drugoj javnoj funkciji u državnom organu, organu autonomne pokrajine, opštine, grada i grada Beograda, niti vršiti delatnost koja je po zakonu nespojiva s dužnosti člana Vlade, niti stvoriti mogućnosti sukoba javnog i pravnog interesa, amandmanom je intervenisano da se kaže da je to nespojivo po Ustavu i po zakonu. Ako mislite da ne razumemo zbog čega nećete da prihvatite ovaj amandman, varate se. Naravno da ćemo građanima Srbije koji prate rad ovog parlamenta da objasnimo šta je suština toga što nećete da prihvatite jedan potpuno normalan, ustavan amandman, celishodan i kako god hoćete. Nećete, zato što vi ne poštujete Ustavni zakon. Zato što vi, ministre, niste predložili ovom parlamentu zakone za koje ste bili obavezni u skladu sa Zakonom o sprovođenju Ustava Republike Srbije. Vi niste predložili Zakon o lokalnoj samoupravi. Ako nemamo taj zakon i ako ne prihvatite ovaj amandman, onda vi meni, kao kolega pravnik, objasnite kako će se primenjivati direktno odredbe člana 126. Ustava, gde se, u drugom stavu, kaže - zakonom se uređuje koje su druge funkcije, poslovi ili privatni interesi u sukobu sa položajem člana Vlade? Mi nemamo zakone, dame i gospodo, koji to utvrđuju. Mi imamo zakone i o lokalnoj samoupravi, i o lokalnim izborima, i o republičkim izborima itd., ali ti zakoni nisu usklađeni s Ustavom, gospodine Milane Markoviću. Vi ste, kao resorni ministar, bili u obavezi da odavno Narodnoj skupštini predložite te zakone. Da ste vi to uradili i da smo mi te zakone raspravili i doneli, onda bi možda imalo smisla da vam verujemo na reč da ćete i ubuduće da poštujete zakon. Ako vi ne poštujete Ustav i ne poštujete Ustavni zakon, kako možemo da vam verujemo da je bez ove amandmanske intervencije moguće, uopšte, sprovoditi zakon. Koleginica Nataša Jovanović je pomenula kako ste u onoj noći kada se birala Vlada Republike Srbije vi i gospodin Šutanovac glasali sami za sebe, a zaboravila je gospodina Petrovića, ni manje ni više, nego ministra pravde. Ministar pravde, ministar vojni, ministar za državnu upravu, vrlo značajni resori u svakoj državi, dame i gospodo, glasali su za sebe u noći kada se birala Vlada; bili su u nekom vakuumu nekoliko minuta, ni poslanik, ni ministar, u momentu kada je trebalo pritisnuti zeleno dugme, i istog momenta, nakon toga, postali su ministri. Toga, valjda, nema na zemljinoj kugli, toga nema, gospodine Milivojeviću, ni u crtanom filmu. To ni vi ne biste mogli da smislite, ovako visokoumno, gospodine Milivojeviću. Dakle, ministre Milane Markoviću, bilo bi dobro da ovaj amandman usvojite, da biste narodne poslanike ubedili da ste spremni da poštujete Ustav i zakon, da pomognete Oliveru Duliću da primenjuje i Ustav i zakon i da predložite Skupštini Republike Srbije zakone za koje odavno imate obavezu. Sećate se, a podsetiću vas, gospodine ministre, kada ste u nekom intervjuu rekli da će svi zakoni biti doneti blagovremeno, neposredno nakon izbora Vlade, ja sam vas s ovog mesta pitala - da li garantujete građanima Srbije, ministre Markoviću, da ćete blagovremeno predložiti zakone koje je trebalo da predložite po Ustavnom zakonu Narodnoj skupštini? Rekli ste - da, vi garantujete. Gospodine ministre, gde vam je ta garancija? Ako mislite da se ti zakoni donesu, oni su već odavno morali biti u proceduri u ovom parlamentu. Nemamo mi te predloge zakona, ali zato se usuđuje Oliver Dulić da kaže da nije u obavezi da raspiše izbore za gradonačelnika Beograda, a jeste, u obavezi je. Nije ih raspisao. Činjenica da nije raspisao izbore do petka, do pre četiri dana, govori o tome da je gospodin Oliver Dulić sebe dobrovoljno stavio na listu onih koje čeka dugogodišnja robija.
Molim vas, gospođo Radeta.
Gospodine Albijaniću, svako ko krši Ustav, može da bude i Bog otac, a ne predsednik Narodne skupštine, svako ko krši Ustav, svako ko krši zakon, jednog dana mora da ode u zatvor. To čeka i Olivera Dulića, gospodine Albijaniću. To čeka i sve vas koji ćete glasati za to da gospodin Oliver Dulić nije u obavezi da raspiše izbore za gradonačelnika grada Beograda. U obavezi je bio, nije ih raspisao. Moguće je da su ga prevarili neki pravnici iz Vlade, ili iz skupštinske većine, moguće je da ga je prevario i ministar Milan Marković, ali o tome neka raspravljaju na svojim partijskim sastancima, a Oliver Dulić je odgovoran ovom parlamentu, građanima Srbije, a, ako Bog da, i pravosudnim organima.
Da li se još neko od narodnih poslanika javlja za reč o amandmanu koji je podneo narodni poslanik Dušan Bajatović? (Ne) Prelazimo na sledeći amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Čanak. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, draga braćo i sestre, svi mi ovde znamo da Vlada Republike Srbije ima ustavnu obavezu da se donesu svi zakoni, koji će se morati poštovati na celoj teritoriji Republike Srbije. Kako svi mi ovde znamo da je Ustav donet na referendumu i da su se građani Republike Srbije jasno i glasno izjasnili da je Kosovo i Metohija neotuđivi deo Republike Srbije, bila je obaveza Vlade Republike Srbije da donese izmenu i dopunu Zakona o Vladi. Ta obaveza, pre svega, proističe iz same preambule Ustava Republike Srbije, koju ću pročitati, zbog vas, gospodo narodni poslanici, i zbog građana Republike Srbije. Jasno i glasno ovde piše: "Polazeći od državne tradicije srpskog naroda i ravnopravnosti svih građana i etničkih zajednica u Srbiji, polazeći i od toga da je Pokrajina Kosovo i Metohija sastavni deo teritorije Srbije, da ima položaj suštinske autonomije u okviru suverene države Srbije i da iz takvog položaja Pokrajine Kosova i Metohije slede ustavne obaveze svih državnih organa da zastupaju i štite državne interese Srbije na Kosovu i Metohiji u svim unutrašnjim i spoljnim političkim odnosima, građani Srbije donose Ustav''. Ovo sam pročitao zato što je ustavna obaveza svih državnih organa, a samim tim i nas, narodnih poslanika, da poštujemo Ustav Republike Srbije o teritorijalnoj nepovredivosti granica Republike Srbije. Zato je Vlada Republike Srbije donela izmenu i dopunu Zakona, odnosno da se član 16. stav 2. menja i glasi, tj. zakletva glasi: ''Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati Ustav i zakon, da ću dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorno i predano i biti posvećen očuvanju Kosova i Metohije unutar Republike Srbije''. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Čanak iz Lige socijaldemokrata, tj. da li su demokrate ili ne, ne znam, rekao bih - razbijača Srbije, rekao je da treba dodati: "i imovinu". Gospodinu Čanku Ustav i zakon ne znači ništa, jedino znači imovina i pare koje se dobijaju da bi se razbila Srbija. Da li ima čoveka i države u svetu koji gaze Ustav? Zamislite čoveka koji ovako ironiše ovu zakletvu, da bi zakletvu bacio na pod! Srbinu znači više čast i Ustav nego imovina, svakom normalnom Srbinu. Gospodine Čanak, izađite ovde i recite da li ste jasno i glasno glasali protiv Ustava Srbije? Jesi li rekao da Kosovo treba da bude Albancima dato? Jesi. Gospodine Čanak, u svim javnim nastupima pokušao si, pre 15 dana, da izmisliš srpske fašiste, da bi pomogao onima koji hoće da otmu Kosovo. Gospodine Čanak, sramno je tako činiti i još reći da pripadate srpskom narodu i srpskim građanima. To nijedan srpski neprijatelj ne bi učinio ovoj skupštini. Da ima zakona i Boga, ne bi ti bio ovde. Zato, gospodine Čanak, nemoj omalovažavati Srbiju, srpski narod i srpski ustav. Doći će Bog i doći će zakon, ne boj se, u Srbiju, jer vlada Demokratska stranka Srbijei vladaće!
Zahvaljujem gospodinu Mijailoviću. Reč ima podnosilac ovog amandmana, Nenad Čanak. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u nadahnutom izlaganju prethodnika smo čuli da u Srbiji nema Boga, ali nadam se da ima zakona. U tom smislu, Liga socijaldemokrata Vojvodine i podnosi ovaj zahtev da se u članu 4. Predloga zakona promeni tekst zakletve, tako da se zakletva, koja glasi: ''Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati Ustav i zakon'' i tako dalje, menja, iza reči: "čašću", dodaje se reč: "i imovinom". Pošto ima jedna diskrepanca, da budem precizan, u količini časti i imovine u Vladi, mislili smo da bi bilo vrlo zgodno ovo izmeniti, jer smo, na osnovu pozitivne zakonske prakse koja se pokazivala u procesima koji su vođeni i protiv mene, kao predstavnika Lige socijaldemokrata Vojvodine, videli da je svaki put kada bi se neko, recimo, iz DSS-a osetio povređenim i imao duševni bol, ili bi mu bila ugrožena čast, kao nadoknadu tražio novac. Dakle, novcem se lečio problem duševnog bola ili odsustva časti. Upravo zbog toga je važno da se uvede to pitanje imovine jer je, kao što smo već videli, u pitanju jedna sistemska stvar, čijim bismo rešenjem mogli i da uozbiljimo delovanje ministara. Kada kažem - uozbiljimo, mislim na vrlo bitnu komponentu njihovog rada, a to je odgovornost, savesnost prema obavezama koje su, uzimajući ministarski portfelj, preuzeli. Ta odgovornost nije na onom nivou na kojem bi bila kada bi iza toga stajala i ovakva garancija. Mislim da bi ovom promenom Zakona mogli da dobijemo zakonsku osnovu za, da tako kažem, novčanu nadoknadu koju bi građani mogli da traže od ministara ukoliko ne bi radili svoj posao u skladu sa zakonom i savešću. Pošto je to osnovni zakon, sa koga bi se išlo dalje, to bi se moralo razrađivati i u Krivičnom zakoniku itd, ali bismo ovim dali osnov koji sada ne postoji. Ta osnova bi, znači, od zakletve, koja je u ovom slučaju isključivo deklarativna, napravila obavezujuću stvar i time je učinila daleko značajnijom nego što je to sad. U tom smislu, pozivam vas da glasate za ovaj amandman, da time uozbiljimo zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nenadu Čanku. O amandmanu, narodni poslanik Željko Tomić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, u obrazloženju Vlade zbog čega se ovaj amandman ne prihvata stoji: ''Amandman se ne prihvata jer, praktično, uvodi specifičnu sankciju, koja nema pandan u pravnom poretku Srbije. Pored toga, nije jasno ko bi izrekao sankciju oduzimanja imovine, u kojem postupku, kako bi je izvršio''. Sve je ovo, znači, rešeno na jedan način, a vi ste, gospodine Čanak bili u prilici da ponudite ova prateća rešenja, bilo kao potpredsednik Ustavne komisije, i to ste bili, ili kao opozicionar koji je javno pozivao da se za Ustav ne glasa. Sve ste ovo mogli svojevremeno da utkate u Ustav Republike Srbije, pa bismo ovu kategoriju i njena prateća rešenja već imali. Trebalo je da se borite za ovo kada se donosio Ustav, kada ste ga vi mogli doneti kao potpredsednik Ustavne komisije, ili nešto kasnije, kad ste mogli biti konstruktivni, a to niste bili. Pretpostavljam da ćete, ako jednog dana, možda, budete ministar, da pokušate da ovako nešto ili slično stavite u tekst zakletve, pa da to bude - zaklinjem se Dedinjem, Lipovim Gajom i nečim sličnim, to bi bilo korektno.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Željku Tomiću. Repliku je tražio gospodin Nenad Čanak, a potom, o amandmanu, narodni poslanici Rajko Baralić i Tomislav Nikolić.
Pretpostavljam, gospodine Tomiću, da ste mislili na dugotrajnu ustavnu raspravu koja je prethodila donošenju Ustava, pa da se u tome onda nešto preduzme. Nije narod video ništa od tog vašeg Ustava, a što se tiče Ustava koji je napisan za vreme kada sam ja bio potpredsednik Ustavne komisije, on je napisan i u njega je uneto apsolutno sve što je bilo potrebno za jedan demokratski ustav, a ne kao ovaj, čak bih mogao reći, neozbiljni improvizorij, koji vi nazivate Ustavom.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, o amandmanu, pa narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Gospodine Mrkonjiću, gospodine ministre, dame i gospodo, reče narodni poslanik Lune, tako ga je predsedavajući nazvao, pa se izvinjavam što se pridružujem, braćo i sestre, nemam ništa protiv, samo je meni majka Marija rodila brata Zorana, ali, dobro, osim ako se ne misli na ovog praoca, ali onda gospodin Lune kaže - nema u Srbiji Boga, pa sad ne znam kakav je status Boga u Srbiji. To treba da se raspravi, to je veoma važno pitanje. Ako on pouzdano zna, onda se klanjam do crne zemlje, onda on ima neku komunikaciju za koju ja ne znam da je moguća, ali dobro. Što se samog amandmana tiče, ne bih imao ništa protiv, ali ima tu jedan feler. Ako se kaže - zaklinjem se imovinom, treba da piše kojom imovinom, ovom koju je stekao pre nego što je postao ministar, koja je sitna, beznačajna, ili ovom koju je stekao dok je ministrovao, a ta je deset, petnaest, dvadeset miliona evra, u raznim investicionim fondovima na Sejšelima, Kajmanskim ostrvima, tamo gde se pakuju te pare, tako da se bojim da u Srbiji, onda, iz ovog demokratskog bloka niko ne bi pristao da bude ministar. Sad, ovo prvo o čemu je govorio gospodin Lune - da ima Boga i zakona, ti ne bi ni bio u ovoj skupštini, odnosi se na gospodina Čanka. Šta se promenilo od 2000. godine? Kako se dekomponovala jedna važna ekipa koja se zvala DOS, pa je imalo Boga i zakona da svi budu zajedno, da sruše one bez Boga i zakona, pa došli, uzeli vlast, pa sad, kad su ti neki u Parlamentu, nema Boga i zakona. I Bog i zakon važni su za sve, svi moraju da vode računa i o zakonu i o Bogu, u svim prilikama i neprilikama. Ne uzimaj ime Gospoda Boga uzalud, kaže crkvena zapovest. Ne liči jednom sekretaru komiteta, gospodine Lune, da vas tome uči, ali, eto, nije rđavo ponekad. Hvala lepo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Rajku Baraliću. Reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović-Lune.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 100, jer sam pogrešno protumačen. Mogu javno i glasno ovde, pred vama svima, pred svim građanima Republike Srbije, da kažem - ja sam čist pravoslavac, nikada komunista nisam bio, svi su mi slavu slavili, i ja to činim, a venčan sam u Sabornoj crkvi 1972. godine, srpski patrijarh German me je venčao. Rekao sam u metaforičnom smislu - da nema Boga, jer su mnogi bezbožnici u Skupštini, a ne bi trebalo da budu. To je moj jasan stav, zato što sam čist vernik, ali sad je stvar prava, neka uđu i bezbožnici, nemam ništa protiv. Međutim, mora da bude moj jasan stav, tj. kao pravoslavac i pobožan čovek, kažem - ima Boga i on će svima suditi onako kako oni čine.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Predragu. Izvinjavam se, gospodine Tomislave. Rajko Baralić se javlja po Poslovniku, izvolite, zatim, gospodin Maraš.
Nisu svi sekretari komiteta bili nekršteni. Moj kum je bio sveštenik, gospodine Lune, počivši prota Adam Vasiljević, ali mi to ne daje za pravo da kažem da oni koji ne veruju u Boga ne mogu da budu narodni poslanici. Veoma je opasna ta teza. Ima još nekih drugih, nadam se da nije bila rđava namera, ali ko će biti poslanik odlučuju građani na neposrednim, tajnim, demokratskim izborima, pa onda kaže RIK da nema nikakvih problema, pa se onda verifikuju mandati ovde, u Parlamentu, gadna i komplikovana procedura. Moguće je da je s Božjom pomoći to lakše, nemam ništa protiv, ali to nije uslov i ne sme da bude. Hvala lepo.
Narodni poslanik Slobodan Maraš, pa ponovo narodni poslanik Predrag Mijailović-Lune.
Gospodine potpredsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, javljam se u vezi s članom 225. Malopre je gospodin Lune rekao da govori metaforički kada je spominjao crkvu, Boga itd. Međutim, nešto se u Novom Sadu dešava što ne možemo nazvati metaforičkim. Aktuelna vlast, koju čine SRS, DSS i SPS, odnosno Savet za kulturu Skupštine grada Novog Sada odlučio je da promeni ime najpoznatijoj gimnaziji u Novom Sadu, gimnaziji ''Jovan Jovanović Zmaj'' - u ''Srpska pravoslavna velika gimnazija u Novom Sadu''. Ovih dana građani Novog Sada, pogotovo oni koji su završili tu gimnaziju, napisali su jednu peticiju, u kojoj su posebno naglasili da imaju osećaj tolerancije i otpor prema bilo kojoj vrsti izdvajanja na osnovu nacije i vere, koji su im usađeni tokom školovanja u toj gimnaziji. Šta se, zapravo, dešava? Neko je pokušao da za dnevno-političke potrebe zloupotrebi naziv jedne gimnazije, koja je, verujem, poznata širom cele države, čak i bivše. Ta gimnazija je dobila naziv 1810. godine. Naziv koji žele sada da joj vrate je trajao samo šest godina. Nakon toga, 20 puta je menjano ime te gimnazije, da bi tek 1959. godine ona dobila ime ''Jovan Jovanović Zmaj''. Ne vidimo nijedno opravdanje da se promeni ime ove gimnazije, pogotovo što i član 11. našeg ustava govori da je Srbija svetovna država. Molim vas, nemojte da mešamo religiju. Ako je vladika Irinej planirao da da nekoj gimnaziji ime ''Srpska pravoslavna velika gimnazija u Novom Sadu'', neka napravi tu gimnaziju. Voleli bismo da napravi tu gimnaziju, neka joj da to ime, ali nemojte da menjamo jedno ime koje u Novom Sadu ima težinu i koje u ovoj državi ima težinu. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Slobodanu Marašu. Reč povodom Poslovnika ima narodni poslanik Predrag Mijailović-Lune.
Poštovani poslanici, poštovani predsedavajući, ne mogu da shvatim poslanike koji slušaju. Ja sam u svoje lično ime rekao da bezbožnici ne bi trebalo da budu u Parlamentu, ali to nije moja odluka, to je moj lični stav. Normalno, kako građani koga izaberu, tako će i biti. Nisam rekao da su članovi komiteta bili bezbožnici, samo sam rekao da ja nikada nisam bio komunista.
Zahvaljujem gospodinu Lunetu. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, o amandmanu. Izvolite.
Ja sam hteo o amandmanu, ali najpre, gospodine Lune, taj svoj stav, čak i kao lični, u ovom parlamentu ne bi trebalo da iznosite, a predsednik Narodne skupštine je dužan da vas opomene zbog toga što iznosite ovde stav da nekim ljudima nije mesto u Narodnoj skupštini. Ovde je mesto svakome koga izaberu građani Srbije. Drugi stav, ovi što su kršteni, pa otišli u komuniste, kod njih nije uspelo krštenje. Nemoguće je da kršten čovek ode u komuniste, a najveća tragedija je da ti kum bude sveštenik i da mu ne uspe, ali znam da je i vladika Amfilohije krstio jednog ovdašnjeg poslanika, pa kaže - nije se primio krst, neće na svakoga. Mislio sam da se ne mešam u ovu raspravu u DOS-u oko toga šta je čast, šta je imovina, ali moram, podstaknut sam. Podstakao me ovaj ministar za državnu upravu i ''protiv lokalne samouprave'', stavom da nema pandana u pravnoj praksi u Srbiji, hoće da kaže da nema odgovarajućeg primera, nema uporednog primera, da neko imovinom nešto garantuje. Nije dobro opravdanje zašto se odbija amandman. Dakle, stekli ste, stekli smo, svako ima ponešto od imovine, Srbija nam je data na upravljanje, i zašto se ne bismo mnogo svečanije zakleli nego što je predviđeno u ovoj zakletvi za ministra. Kaže - da ću predano da radim i da ću biti posvećen očuvanju Kosova i Metohije. To nema pandana. Zaista ne znam šta to znači - biću posvećen. Ja, bio posvećen, a nije mi se dalo, bio sam predan, ali, nije mi se dalo. Jako loša formulacija, a mislim da čast i imovina nekako idu uz DOS; lako je zakleti se u čast, a teško je zakleti se, izgleda, u imovinu. Trebalo bi da svi razmislimo da je ta imovina tu zato što nas je narod birao, pa smo imali veće mogućnosti od drugih, pa kad taj narod izdamo na bilo koji način, neka nam uzme to što smo stekli mimo drugih. Ne sve, ali ono što je dala privilegija, ono što je dala funkcija, što je dao položaj, što je dalo članstvo u upravnim odborima. U principu, tu odgovornost imovinom treba uvesti, a odgovornost čašću treba sprovesti - zaklinjem se da ću časno da vršim funkciju - zato što toliko vlada promenismo, a za koga smo rekli i utvrdili u Skupštini da nije poštovao zakletvu, da nije časno obavljao svoju dužnost? Mislim da je tekst, ali to ćemo govoriti kad naš amandman bude na redu, našeg amandmana mnogo bolji, svečaniji, iako ministar protiv lokalne samouprave, kaže da ne odgovara svečanom trenutku polaganja zakletve. Mi smo najsvečaniji mogući tekst uneli, ali u njemu je i ustavna odredba o borbi za Kosovo i Metohiju u sastavu Republike Srbije, a ne o predanosti ministra da Kosovo i Metohija bude u sastavu Srbije. Jer, ako imamo Pregovarački tim, ako Koštunica i Tadić lično vode te pregovore, čemu je to predan, vidim ovde se šeta, ministar za životnu sredinu, ili ministar ''protiv lokalne samouprave'', čemu je on to predan u vezi s Kosovom i Metohijom? Kako je on to predan, ili kako će on da se bori za Kosovo i Metohiju i to stavi u zakletvu, a nije rekao - ja sam ministar u Vladi, u Srbiji, čiji je sastavni deo Kosovo i Metohija? Šta će biti ako nam uzmu Kosovo i Metohiju? Jel važi zakletva? Hoće li časni ministri, a zaklinju se u čast, da podnesu ostavke i da kažu - izabrani smo po Ustavu po kome je Kosovo i Metohija u sastavu Srbije, položili smo zakletvu na Srbiju u čijem je sastavu Kosovo i Metohija, uzeše nam ga na silu, ali mi podnosimo ostavke? Znači, naša posvećenost nije bila dovoljna. Izgleda da Kosovo i Metohija ne mogu da se brane samo posvećenošću, mora i na neki drugi način. E, taj drugi način treba da odredi Narodna skupština Republike Srbije. Nemojte da prolaze rokovi, kao rokovi iz Ustavnog zakona. Imamo manje od mesec i po, možda i dva, do momenta kada će Albanci proglasiti svoju državu, kada će bar 100 svetskih država to da prizna, a mi ovde sedimo i ''trlimo lan''. Hitna nam je sednica Narodne skupštine o Kosovu i Metohiji i hitna je sednica Narodne skupštine o Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava, dame i gospodo i gospodine ministre protiv lokalne samouprave. Ne razumem da postoji ministar za lokalnu samoupravu, a da se u Skupštini gazi zakon o lokalnoj samoupravi, da to gaze predstavnici njegove političke stranke, narodni poslanici, i da kažu - da, taj zakon postoji, on je na snazi, ali mi nećemo da ga poštujemo, a nećemo da ga poštujemo zato što nismo uradili sve na vreme, kad je trebalo, pa smo došli u fazu u kojoj taj zakon možemo da opravdamo pred građanima Srbije i da kažemo - sad je kasno da ga poštujemo. Dakle, da smo to uradili u maju, junu, bilo bi na vreme da ga poštujemo, ali sada smo u novembru i sada nam je kasno da ga poštujemo. Vi tako mislite da vodite državu Srbiju i vi tako mislite da donosite zakone o Vladi Republike Srbije! Dakle, mi ćemo učestvovati u raspravi o amandmanima, a onda počinjemo raspravu o odluci koju je danas doneo Odbor za ustavna pitanja, kojom je predsednik Narodne skupštine, bez dvotrećinske većine na Odboru, ovlašćen da ne raspisuje lokalne izbore tamo gde su se stekli uslovi. Mi ćemo početi da vam ukazujemo na tu povredu Poslovnika do momenta dok ne odlučite da državu vodite na način koji vam je Ustavom poveren.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo, nikada se mi nećemo složiti o komunizmu, nije mi to ni ideja. U kampanjama, takođe, pričamo različito o komunizmu. Dok je bio živ, a siguran sam i danas, kada to više nije...
Koji član Poslovnika?
... moj kum bi se svakako ponosio svakim svojim kumčetom. To može biti replika. Sasvim svejedno, znalo se o čemu se ovde radi. Nije umesno govoriti da li se nekom primilo kumstvo i da li je to ovako ili onako. Čovek čini dobra dela u meri u kojoj to može i ja ne pristajem da živim ni po čijim pravilima i ni po čijem shvatanju sveta. Živim onako kako život doživljavam, kako doživljavam druge ljude, njihove potrebe, njihove potrebe da budu različiti i u onome što je moguće da je za nekog potpuno isto. Jednakost je pravo istog da bude različit, a ne da svi ljudi budu isti na takav način. Dakle, nema potrebe da ulazim u tu vrstu polemike. Za vašu informaciju, bio sam najmlađi sekretar opštinskog komiteta u SFRJ, bio sam jedini sekretar opštinskog komiteta koji je napisao uredniku "Komunista" Momiru Brkiću pismo - nemojte da šaljete više ove novine, to u Čačku niko ne čita. Bio sam jedini sekretar opštinskog komiteta u SFRJ koji je rasformirao jednu organizaciju u informativnom listu "Čačanski glas", jer sam verovao da će novinari slobodnije da pišu ako nemaju tu vrstu stege. To je neko drugo vreme. Ponosan sam na svaki sekund svog života i svoje političke karijere. Kada bih ponovo živeo, ponovo bih prošao isti put. Iza mene su brojne omladinske akcije, omladinske aktivnosti, razni oblici osposobljavanja mladih ljudi da prepoznaju pojavne oblike socijalne patologije, da se ne drogiraju, da se ne bave onim stvarima koje ih lišavaju svega onog što život čini životom. Dakle, u tom smislu, ja nemam, nije to živac, gospodine Nikoliću, to je sama suština. Ne pristajem da živim po pravilima bilo čijim, pa ni pravilima Srpske radikalne stranke. I u SPS-u postoji ona vrsta komocije, ličnog izbora, u meri koja ne šteti ukupnom ugledu i imidžu te stranke. Dakle, nije sporno, sve i dalje ostaje na kolegijalnom nivou, ali nije lepo pominjati tuđeg kuma u takvom kontekstu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, po Poslovniku.
Izvinjavam se, samo sam rekao kolegama da sam čačnuo gospodina Baralića u neki živac čim je ovako morao da reaguje. Dakle, verujte, čitao sam dosta o komunizmu, prošao sam veliki deo sveta u kome je komunizam, kao ideologija, nastupio suprotstavljen religiji. Poznajem mnoge ljude koji su ateisti. Teško je reći - verujem u Boga, ja sam komunista. To bi se graničilo negde sa šizofrenijom. Dakle, nemoguće je ne poništiti krštenje stupanjem u komunističku partiju, nemoguće je u biću ne poništiti, ne mora da se ide u crkvu. Video sam ljude koji su jahali popove. Video sam crkve u kojima je živela stoka. Znate šta se sve videlo, zato što je komunizam nastupio, suprotstavljen veri u Boga. Znam da su to kod vas bile velike trauma. Vašeg kuma nisam znao, sami ste ga ovde pomenuli. Ne mislim ništa loše o ljudima koji su bili komunisti na ovaj ili onaj način. Postoje ideolozi, postoje oni koji su svesno uništavali sve čega su se dotakli, postoje ljudi koji su hteli da budu u političkom životu, a da budu i vernici, što je bilo jako teško. Od svih vernika sa kojima sam se kao dečak ili dete družio, nijedan nije mogao da napreduje u Komunističkoj partiji ili Savezu komunista. Sada sam čuo, gospodine Baraliću, da ste vi jedan jedini vernik koji je napredovao do mere da mu kum bude sveštenik i do mere da bude sekretar partijskog komiteta. Meni to nije izgledalo normalno, pa sam zato reagovao. Inače, vas izuzetno poštujem i cenim i nemam ništa protiv vas. Samo kažem, ne bio vam ja u koži, vaš život je bio ispunjen teškim košmarima.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku, pa narodni poslanik Radovanović, pa, opet, narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodin Tomislav Nikolić je rekao da mi čekamo odluku Odbora za ustavna pitanja o predlogu SRS-a da predsednik Skupštine postupi u skladu s Ustavom i da raspiše izbore za gradonačelnika. To je samo jedan deo priče koja je počela 8. oktobra u Skupštini grada Beograda. Pretpostavljam da ste obavešteni, da ste dobili odluku Odbora za lokalnu samoupravu. Vi na najbolji način možete da demantujete da niste ministar protiv lokalne samouprave, ukoliko postupite u skladu sa članom 111. Zakona o lokalnoj samoupravi i odredite se prema događajima u Skupštini grada Beograda. Mislim da ste imali prilike, a pogotovo što je bio sekretar Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, da bez ikakvih ograda dođete do zaključka da je u Skupštini grada Beograda, na najgrublji mogući način, prekršen Ustav, prekršen Zakon, prekršen Poslovnik, prekršen Statut grada Beograda. Mi očekujemo da vi to ispravite na jedini mogući i najbolji način, i za vas kao Demokratsku stranku, za Skupštinu, za sadašnje, a i za neko buduće vreme, da na takav način stavite jasno do znanja da je, ukoliko dođe, možda, do slučajne greške, a sve do momenta dok se vi ne odredite lično ću verovati da je to slučajna greška, došlo do nesnalaženja, teške situacije koja je izazvana smrću Nenada Bogdanovića. Šta da se radi? Ljudi rade, ljudi greše, red je da se greška ispravi. Znači, verujem da je do te greške došlo slučajno, samo do momenta dok vi precizno ne budete uradili ono na šta vas obavezuje Zakon. Nema potrebe da vam čitam član 111, mislim da ga znate dobro. Između ostalog, na sednici Odbora su svi poslanici, bez obzira na to kojoj stranci pripadaju, glasali za odluku Odbora i to, na neki način, govori da je događaj u Skupštini grada takve prirode da Ministarstvo mora da reaguje. Gospodine ministre, na vama je velika odgovornost i dešavanja u Skupštini Srbije, mogu da kažem i u Republici Srbiji, zavise od vašeg odgovora danas Skupštini Srbije, koji očekujemo od vas.
Reč ima narodni poslanik Radovan Radovanović, takođe, po Poslovniku, potom Rajko Baralić.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, javio sam se na osnovu člana 104. Poslovnika. Želim da kažem da mi je jasno zašto se deo vladajuće koalicije, kada se pomene imovina, veoma uznemiri. Hoću da pitam predsedavajuće kako dozvoljavaju da se u ovoj skupštini i poslanici i svi građani Republike Srbije na taj način, kako smo malopre čuli, vređaju? Želim da pročitam treći stav člana 21. Ustava Republike Srbije, koji je danas nekoliko puta pominjan, ali samo pominjan. Izgleda da niko nema nameru da ga se pridržava. "Zabranjena je svaka diskriminacija, neposredna ili posredna, po bilo kom osnovu, a naročito po osnovu rase, pola, nacionalne pripadnosti, društvenog porekla, rođenja, veroispovesti, političkog ili drugog uverenja, imovnog stanja, kulture, jezika, starosti, psihičkog ili fizičkog invaliditeta". Ono što sam danas čuo za ovom govornicom od jednog poslanika DSS-a veoma me je uznemirilo i vratilo u period za koji sam mislio da se nikada više neće ponoviti u ovoj zemlji, kada je najunosnije zanimanje kod nas bilo biti Srbin. Jednostavno, napišeš na svom odelu "ja sam Srbin" i hodaš ulicama, busaš se u prsa i misliš da je to nešto što će doneti i tebi i tvom narodu napredak ili nekakvo drugo zadovoljstvo. Kada razmišljam o sebi i ako se trudim da ostavim nešto iza sebe, onda nikako ne mogu biti taj koji će hodati i govoriti "ja sam najbolji, ja sam najlepši, ja sam ovo, ja sam ono". Trudim se da ostavim utisak kakav želim, pre svega, na svoje najbliže, na svoje komšije, na saradnike i na sve one do kojih mi je stalo. Na moje veliko zadovoljstvo, na zadovoljstvo Lige socijaldemokrata Vojvodine, u ovom sazivu Narodne skupštine, pored pravoslavaca - Srba, sedi i većina predstavnika građana Republike Srbije, u onom broju i onako kako su strukturno, po svim statističkim podacima, raspoređeni na teritoriji Republike Srbije. Zato molim predsedavajuće da nam odgovore kako će reagovati na ove uvrede koje smo čuli mi ovde i svi građani koji su ovo slušali i koji će sutra čitati o ovome?
Mi smo se u predsedništvu dogovorili kako ćemo pratiti dinamiku izlaganja poslanika i poštovanje onog dela Poslovnika koji se odnosi na minutažu. To šta poslanik sme da kaže, ja sam ovde među mlađim poslanicima, nažalost, po godinama, možda, među najstarijima, do sada nismo definisali. Nikada nikog uvrediti neću. Molim vas da, ličnim primerom, svako od nas pokuša da prevaziđe uvredu, dok ne budemo definisali i reči, a zalagao sam se i za to da se napišu reči koje ne smemo govoriti, ceneći, pre svega, značaj institucije u kojoj sedim; ipak, nismo toliko neozbiljni. Zato molim da svako od poslanika, a potpuno se slažem s ovim što je gospodin Radovanović malopre rekao, kada izađe za govornicu, pokuša, pre svega, da bude uljudan i učtiv. Hvala najlepše. Da li se Rajko Baralić povlači? Izvolite, samo kažite koji član.
Član 104. stav 2. Gospodine Mrkonjiću, Rajko Baralić se nikada ne povlači. Dakle - šizofrenija, reče prethodnik, mislim da se to u medicini definiše kao paranoja SEH. Neka vode računa ljudi kada barataju teškim rečima. Da li je neko imao košmar ili nije, to je stvar njegove sudbine. Imao sam jedan košmar, koji sam probao da razrešim ovde u Skupštini, tako što sam tri puta predlagao izmene i dopune Zakona o socijalnom osiguranju, da deca seljaka, čiji su roditelji umrli, kao što je moj otac umro, dobiju pravo na apanažu dok su redovni đaci. Izuzev poslanika SPS-a, gospodina Kojčića, kao i gospodina Parezanovića iz SRS-a, za to nije nikada niko glasao. Taj košmar me prati i dalje. Nadam se da će u ovom sazivu kolege poslanici pomoći da taj košmar prestane, da oni čiji su roditelji seljaci, posle njihove smrti, mogu od svoje države da dobiju apanažu, da se normalno školuju, a da im pri tom ne bude velika ''pekmezara'' na velikom odmoru, da nemaju pet banki da je kupe, i da ne budu oni koji ne mogu da idu na ekskurziju, ili koji u tuđim cipelama i pantalonama završavaju školu. Dakle, to jeste košmar. Ako je na to mislio gospodin Nikolić, taj sam košmar imao, imam ga i danas. Što se tiče komunista i pravoslavlja, upućujem ga da se raspita kako funkcioniše Komunistička partija Grčke, da li su oni pravoslavci i kako to funkcioniše tamo, da li su oni manje komunisti ili manje pravoslavci. To je za akademsku raspravu i neću se danas više time baviti. Neka ljudi pogledaju u svojim strankama gde su im bili neki od ljudi, a ako ih interesuju precizni podaci, mogu da im pomognem, da vide ko su sve bili šefovi analitike u centralnim komitetima, ko su bili sekretari, predsednici akcionih konferencija, ko su bili predsednici komisija za idejni rad i političko osposobljavanje. Veoma bi to bilo interesantno štivo za građane Srbije. Završavam, neću danas više o tome. Smatram da član 104. stav 2. treba da poštuju svi u svakom momentu, ako želimo kolegijalnost u ovom parlamentu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Marton i Aleksandra Jerkov. Vlada, Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Izvolite, predlagač, gospodin Aleksandar Marton.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Narodna poslanica Aleksandra Jerkov i moja malenkost, na član 4. podneli smo amandman, koji glasi, pročitaću ceo tekst zakletve, a posle i naš dodatak: "Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati Ustav i zakon, da ću dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorni i predano i biti posvećen očuvanju Kosova i Metohije unutar Srbije". LSV još jedanput podvlači da je za ostanak teritorije AP Kosova i Metohije na teritoriji Republike Srbije značajno, i baš zato dodajemo, posle reči: "Republike Srbije", reči: "kao i jačanju autonomije Vojvodine, njene zakonodavne, izvršne i delimične sudske vlasti, prava na izvorne prihode i imovinu, te da ću se zalagati za ostvarenje punog subjektiviteta grada Beograda, Negotinske krajine, Šumadije, Raške oblasti, Nišavskog okruga i drugih regija koje budu formirane na teritoriji Republike Srbije, i da ću štiti prava svih građana Republike Srbije". Samo bih još jedanput podvukao da Kosovo i Metohija nisu jedina autonomija u sastavu Republike Srbije. Svi smo svesni da se u sastavu Republike Srbije nalazi i AP Vojvodina. Još jedanput podvlačim da smo mi iz Lige socijaldemokrata Vojvodine duboko nezadovoljni statusom Vojvodine, ali je Vojvodina potpuno lojalna Republici Srbiji. Istakao bih da, takođe, u Republici Srbiji postoje i druge regije koje valja istaći, jer zašto deliti građane Republike Srbije na građanke i građane Kosova i Metohije, Beograda, Negotinske krajine, Šumadije, Raške oblasti. Liga socijaldemokrata Vojvodine je za teritorijalnu celovitost Republike Srbije, ali smatramo da ovakvim nespretnim pokušajima predlagača, Vlade Republike Srbije, dolazimo u situaciju da i sami ističemo da je status Kosova i Metohije drugačiji u odnosu na druge teritorije Republike Srbije. Baš zato, da bismo pojačali našu poziciju pred međunarodnom zajednicom, prihvatite naš amandman.
Za reč se javila, o amandmanu, gospođica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, nemam ispred sebe obrazloženje Vlade Republike Srbije, kasnije ću od koleginice Radete da vidim, da saznam, ili će ona da se javi, interesuje me šta je to Vlada pametno napisala u odgovoru na ovaj potpuno nebulozni amandman. To nije zabranjena reč i ja se ne slažem sa vama, uvaženi kolega Mrkonjiću, ovo nije Kneset ili drugo mesto predstavničkog doma gde je napravljena lista tzv. zabranjenih izraza. To su pokušali ovi separatisti u Crnoj Gori da urade, pa sve uvijeno, pa sve u rukavicama, oni izbaciše iz Ustava Srpsku pravoslavnu crkvu, srpski jezik i rade šta hoće. Bolje je da mi ovde, u Skupštini Srbije, gde nas je narod, koji je na nas preneo deo svog suvereniteta, poslao, razgovaramo kao ljudi koji predstavljaju ideju, otvoreno, narodnim jezikom, o svemu i da se borimo protiv ovakvih pojava, u ideološkom i političkom smislu, na koje imaju pravo gospođica Jerkov i gospodin Marton, ali to je nešto što građani Srbije nikada ne mogu da prihvate. Ne radi se samo o tome da vi ne možete da dobijete veliku podršku za ideju iz ovog amandmana, nego o činjenici da je on protivustavan. Dakle, vi morate amandman da prilagodite Poslovniku i važećem ustavu Republike Srbije, jer je svaka pretenzija na nešto što ne postoji i hipotetičko razmišljanje o tome da Srbija ima neke regione, protivustavno. Baš me zanima ko vam je podvlačio te crte i kako ste došli do te fantastične ideje da je Šumadija - Šumadija, a Niš je region, ili Raška oblast, a ne kažete stara Raška oblast u geografskom i teritorijalnom smislu. Gospodine Marton, vi ste mlađi kolega i poslanik od februara u ovoj skupštini, ali bio je neki ovde predstavnik tzv. Lige za Šumadiju i, zamislite, taj je bio, čak, ravnopravni član onog DOS-ovskog konglomerata kada je bilo 18 članica, DOS-a, kako ste voleli da se nazivate, i bio je jednak u glasanju sa Đinđićem i Koštunicom. Taj, izvesni Cole Kovačević, ja ga, kao i Kragujevčani, zovem Cole Manojle, to je onaj što ste se vi s njim, gospodine Marton, pre deset dana, našli u Kragujevačkoj gimnaziji da pokušate da trujete kragujevačku omladinu nekim nebuloznim pričama o neofašizmu u Srbiji, o čemu ćemo tek da raspravljamo i čime će da se bavi skupštinski odbor. Dakle, taj izvesni Cole Kovačević, čija je, otprilike, ideja, kao i vaša, ovakvo razmišljanje o celoj Šumadiji, administrativnom okrugu Šumadiji, odakle sam ja, koji ima Kragujevac i još šest opština, odnosno, kragujevačkih pet i još šest, dobio je, a svedok mi je kolega Radosavljević, peti put ga pominjem danas, čitavih 356 glasova. Zna kolega Radosavljević, jer je bio član RIK-a, tako da je stvarno smešno ovo što vi predlažete. U najmanju ruku je, malopre sam rekla, nebulozno, i još niz takvih lepih izraza u srpskom jeziku mogu da pronađem, tako da je zaista besmisleno da više to komentarišem, ali mogu, kao ozbiljan političar, da komentarišem, eventualno, ono što će koleginica Radeta da iznese, a to je odgovor Vlade Republike Srbije. Jer, bez obzira na te floskule koje ste malopre izneli, pa ste nešto pokušali da lojalnost državi, Ustavu, provučete kroz obrazlaganje ovog ustavno neodrživog amandmana, neodrživog po Zakonu o teritorijalnoj organizaciji, autonomiji, lokalnoj samoupravi, kako god hoćete, opet iz vaše priče izvire da imate pretenzija prema nečemu čega su se, još u prvim danima posle petooktobarskog puča, odrekli Vojislav Koštunica, Zorica Radović i celo to društvo, koje je prvobitno imalo nameru da se zalaže za Srbiju podeljenu po regionima, da se stvaraju uslovi, sutradan, ne daj Bože, za svaki vid separatizma. Ne spočitavam to vama, da ste to mislili kada ste pisali amandman, ali očigledno da to negde izvire, vidi se između ovih redova da biste vi to voleli i ne bi vam ništa smetalo. Prema tome, nemoguće je da zagovarate bilo kakvo, ako je to bila namera, ekonomsko jačanje, ekonomsku samostalnost, kroz decentralizaciju, kroz izvorne prihode, a da ne poštujete postojeći ustav Republike Srbije, koji je prošao široku raspravu, za koji niste glasali, rekli ste to, jednom smo bili zajedno u jednoj televizijskoj emisiji. To je, onda, vaš problem. Većinska podrška građana Srbije je bila da imamo ovakav Ustav, koji je prošle godine, 28. i 29. oktobra, naišao na veliku podršku građana Srbije i svečano proglašen na Mitrovdan, i to je to. Sada možete da imate neku političku ideju, ali ona ne može ni u formalnom smislu da se na ovakav način nađe u skupštinskoj proceduri, jer je takvo razmišljanje pogubno. Zato to narod ne prihvata, a bilo bi opasno da vas Vlada Republike Srbije u odgovoru nije opomenula da tako nešto ne možete da radite po postojećem ustavu i po svim pratećim zakonima, ili ovima koji treba tek da se donesu, ali koji će morati da se stave u ustavne okvire.
Reč ima narodni poslanik Bojana Aleksić.
Poštovane kolege, u obrazloženju Vlade Republike Srbije povodom ovog amandmana, koji su podnele kolege iz LSV, upravo stoji da je predloženi tekst protivustavan i to je jasno svakome ko taj amandman pogleda. Nisam se javila zbog toga, javila sam se zbog toga što je amandman sam po sebi prilično besmislen. To je svima jasno i ne bi trebalo uopšte da bude razmatran jedan takav amandman, ali kada je već stigao u proceduru i kada već jeste predmet današnje rasprave, onda ne možemo da ne kažemo i ne primetimo da u ovoj skupštini postoji jedna stranka, jedna poslanička grupa, koja na veoma čudan način razmišlja i veoma čudna politička rešenja daje, poslanička grupa kojoj pada na pamet ne samo autonomija Vojvodine, nego pravi nekakvu novu regionalizaciju Srbije, kroji nekakve nove granice, izmišlja neke druge regije, pa čak grad Beograd posebno izdvaja kao jednu celinu. Sve to, bez obzira na veoma pristojno izlaganje kolege Martona, ne može ni na šta drugo da ukazuje nego na želju da se radi protiv interesa ove države, da se radi protiv Ustava, što nije nikakvo čudo, jer ova stranka nije ni podržala Ustav. Ali, kada već ima poslanike u ovom parlamentu, trebalo bi, koliko-toliko, da vodi računa o tome šta predlaže i na koji način se ponaša.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, gospodine Mrkonjiću, nisam htela malopre da se javljam po Poslovniku, a imala sam potrebu, jer sam znala da ću govoriti o ovom amandmanu, pa ću iskoristiti minut ili dva da vas na neki način opomenem. Pre toga, da kažem da ja govorim čistim i jasnim srpskim jezikom, da u svom govoru ne volim i izbegavam da koristim neke strane izraze i zato se može desiti da u toku ove rasprave, ili bilo koje rasprave u toku dana, upotrebim neki izraz koji razumeju svi građani Srbije. Ne znam zašto vi, gospodine Mrkonjiću, intervenišete na takav jezik. Nemojte da podležete uticaju ovih tzv. demokrata. Gospodine Mrkonjiću, vi pripadate, valjda, društvu pravih demokrata. Pustite da narodni poslanici govore onako kako misle da treba, da se na najbolji način obrate svojim biračima. Sada o amandmanu. Amandman kolega Aleksandre Jerkov i Aleksandra Martona morao je da oceni Zakonodavni odbor. Iznenađena sam da nema ovde predsednika Zakonodavnog odbora, s obzirom na to da se vrlo često dešavalo, i u ovom, a i u onom prethodnom sazivu, da predsedniku Zakonodavnog odbora i skupštinskoj većini padne na pamet da predloži skupštinskoj većini da neki amandman odbije zato što nije u skladu sa zakonom, s Ustavom i tako dalje. Želim da podsetim narodne poslanike, pre svega, gospodina Vlatkovića ili Vlatka Ratkovića, to stalno brkam, nisam sigurna, izvinjavam se ako sam pogrešila, uglavnom, radi se o predsedniku Zakonodavnog odbora, da ga podsetim na član 45. Poslovnika Narodne skupštine, koji kaže da Zakonodavni odbor razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je upućen Narodnoj skupštini sa stanovišta njegove usklađenosti s Ustavom i pravnim sistemom, predlog za donošenje autentičnog tumačenja zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je donela Narodna skupština, kao i pitanja jedinstvene zakonodavne metodologije i druga pitanja od značaja za jedinstvenu pravno-tehničku obradu akata koje donosi Narodna skupština. Zakonodavni odbor je morao da konstatuje i da o tome obavesti Narodnu skupštinu da je amandman koji su ovo dvoje kolega podneli u suprotnosti s Ustavom Republike Srbije, odnosno da je neustavan. Naravno da mi ne pada na pamet i da nam ne pada na pamet da bilo kog narodnog poslanika sprečavamo da iznese stavove stranke koju predstavlja u ovom parlamentu, dela birača koje predstavlja, pretpostavljam, ili svoje lično mišljenje. To je legitimno pravo svakog narodnog poslanika i mi iz SRS-a se nikada nećemo suprotstavljati tom demokratskom pravu. Postoje organi, i u ovom parlamentu, koji moraju da vode računa o tome da li je nešto u skladu s Ustavom i u skladu sa zakonom. Opštepoznat je stav SRS-a da je regionalizacija jako opasna po državu Srbiju. Mi smo se borili i uspeli da ubedimo čak i Vojislava Koštunicu da odustane u Ustavu od regionalizacije i uvek ćemo se boriti za to, kao što prihvatamo autonomiju Vojvodine, kao što prihvatamo, odnosno podržavamo i na svaki način ćemo se boriti za činjenicu da je Kosovo i Metohija u sastavu Republike Srbije, ali mišljenje suprotno od ovoga nikome ne daje za pravo da može nezapaženo da podnese ovakav amandman. Rekla je Vlada Republike Srbije da ovaj amandman ne treba prihvatiti. Kaže se - amandman se ne prihvata, jer se član Vlade zakletvom obavezuje na zaštitu onih vrednosti koje su sadržane u Ustavu. Ustav ne predviđa postojanje regija, niti zakonodavnu i izvršnu vlast (a ni delimičnu sudsku vlast) autonomne pokrajine. Zaista, pitam kolege koji su podneli ovaj amandman - gde su oni, u kom članu Ustavu, iz kog člana Ustava su oni crpli stav koji su izneli u ovom amandmanu? Ovaj amandman je mogao da bude amandman na Ustav Republike Srbije, ali amandman na ovaj zakon nikako, jer ne postoji ustavni osnov da se, kako ovde stoji, Vlada zaklinje na jačanje autonomije Vojvodine, njene zakonodavne, izvršne i delimične sudske vlasti, prava na izvorne prihode i imovinu, te da će se zalagati za ostvarenje punog subjektivititeta grada Beograda, Negotinske krajine, Šumadije, Raške oblasti, Nišavskog okruga i drugih regija koje budu formirane na teritoriji Republike Srbije i da će štititi prava svih građana Republike Srbije. Ovde je jedino ispravno - da će štititi prava svih građana Republike Srbije. Zaista, koleginice, koleginica nije tu, kolega, vi ste tu, moraćete da kažete odakle ste izvukli za sebe pravo da na ovaj način kršite Srbiju, da na ovaj način delite Srbiju, da na ovaj način stvarate potencijalna žarišta u Srbiji. Opšte je poznato da vi pripadate separatističkoj stranci, ali, molim vas, u ovom parlamentu morate, u obavezi ste kao i ja, kao i svaki drugi narodni poslanik, da poštujete Ustav, da poštujete zakone. Mi, srpski radikali, nismo glasali ni za jedan zakon od DOS-ovskog puča 2000. godine, ali svaki zakon koji vi DOS-ovci, vašom većinom, donesete, poštujemo sve dotle dok je taj zakon na snazi. To je obaveza svakog građanina Republike Srbije, a pogotovo obaveza narodnog poslanika. Dok je zakon u fazi izrade, odnosno rasprave, svako može da kaže i da iznese svoj stav, kao što ste vi imali pravo i mogućnost da iznosite vaše stavove kada se govorilo o Nacrtu ustava Republike Srbije. Niko vas u tome nije sprečavao, iznosili ste vaše stavove. Hvala Bogu, niste uspeli da ovo što ste predvideli u ovom amandmanu prenesete u Ustav Republike Srbije i ne možete, gospodine Marton, da podnosite amandmane mimo Ustava Republike Srbije. Osim toga, zameram predsedniku Zakonodavnog odbora, gospodinu Vlatku Ratkoviću, što nije reagovao u skladu sa članom 45. Poslovnika i obavestio Narodnu skupštinu da je ovaj amandman u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Nikola Lazić, o amandmanu, potom Milisav Petronijević, povodom Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, amandman o kome se radi, i pored najbolje namere predlagača, ne bi trebalo prihvatiti, jer ne pokazuje razumevanje najvišeg pravnog akta, odnosno izlazi iz okvira koji predviđa Ustav. Amandman predviđa da se u tekstu zakletve spominje nešto što se tiče teritorijalne organizacije Srbije, odnosno tekst amandmana, koji bi postao deo zakletve članova Vlade, formulisan je tako da predviđa posebno pominjanje pojedinih delova Srbije u zakletvi. Srbija nije Ustavom teritorijalno uređena kao država regija, pa zbog toga i intencija predlagača nema utemeljenje u zakonu, što je čini neprihvatljivom. Ideja uređenja države po principu regija, sama po sebi, nije loša ideja. Naime, DSS misli da je najbolje da se Srbija regionalizuje na moderan način, kako bi se obezbedio ravnomeran i balansiran razvoj svih njenih delova, kao i kako bi se sprečile određene retrogradne tendencije. Zbog toga je i naš stranački predlog ustava bio usmeren u tom pravcu, i to koristeći modele koji su se pokazali kao uspešni i efektni, odnosno predlažućioblik regiona koji se može definisati kao kombinacija italijanskog i španskog modela. S obzirom na to da većina partnera s kojima je rađeno na Ustavu, odnosno relevantnih političkih stranaka i dela stručne javnosti, nisu bili blagonakloni ideji da se u tom trenutku Srbija definiše kao država regiona, mi smo, u ime državnih interesa i potrebe da se postigne konsenzus o ovom pitanju, odustali od ove ideje. Ukoliko je ideja Lige socijaldemokrata Vojvodine i bila da se predloži regionalno uređenje Srbije, zna se na koji se to način čini, kroz Ustav i kroz prateće zakone, a ne kroz tekst zakletve za članove Vlade. Međutim, sve to, ideja predlagača, kolega iz Lige socijaldemokrata Vojvodine, da se u te zakletve članova Vlade inkorporira i pominjanje nekih regija, urađeno je na proizvoljan način, mešanjem regija, okruga, oblasti itd. Može se postaviti pitanje kako to da ovde nema eksplicitnog pominjanja Kosova i Metohije u samom tekstu amandmana? Takođe, ukoliko se predlaže regionalizacija, kao što je učinjeno kroz ovaj amandman od strane kolega iz Lige socijaldemokrata Vojvodine, nije adekvatno predlagati princip da regioni imaju asimetrične kompetencije, odnosno zašto bi Vojvodina imala neuporedivo veće kompetencije nego drugi, kako ste ovde predvideli, regioni, ne zato što ne postoje takvi primeri u svetskoj praksi, već zato što se opet zadire u ustavnu materiju, zbog toga što Ustav ne predviđa ni zakonodavnu, ni izvršnu, kao ni delimičnu sudsku vlast autonomne pokrajine. Ukoliko su kolege iz Lige socijaldemokrata Vojvodine želele da menjaju Ustavom definisanu teritorijalnu organizaciju Srbije, onda je bilo neophodno da učestvuju u izradi Ustava, a ne da bojkotuju izradu Ustava, a potom da žele da se bave tom materijom na ovaj način. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nikoli Laziću. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, o ovom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim samo ukratko da iznesem jasan stav SPS-a da je protiv ovog amandmana, i politički, a očigledno da ni pravno nije u redu. Formulacija amandmana je da se u tekst zakletve unesu reči: jačanje autonomije Vojvodine i njene zakonodavne, izvršne i delimične sudske vlasti, prava na izvorne prihode i imovinu, te da će se zalagati za ostvarivanje punog subjektiviteta grada Beograda, Negotinske krajine, Šumadije, Raške oblasti, Nišavskog okruga i drugih regija koje budu formirane na teritoriji Republike Srbije i da će štititi prava svih građana Republike Srbije. To je možda politički stav stranaka koje se za to zalažu. Naš politički stav je suprotan tome. Još nešto. Nema mogućnosti za ovo ovde - i drugih regija koje budu formirane na teritoriji Republike Srbije. Teritorijalno uređenje Republike Srbije poznaje autonomnu pokrajinu, svaka čast, i lokalnu samoupravu, ne predviđa regione. Ne daj bože da se Srbija isparceliše na taj način, taman bi se lepo rascepala i izdelila itd. Pogotovu nema mogućnosti da se formiraju nove regije. To je politički stav, u odnosu na politički stav nekoga ko ima takav. Naš stav je potpuno suprotan - nema regionalizacije Srbije, jer bi to vodilo u katastrofalne posledice po Republiku Srbiju. Pravno nije moguće da ovo bude amandman. Moguće je da ovo bude politički stav na konferenciji za štampu, ili iskazan za ovom govornicom, a amandman mora da ispunjava neke propisane uslove. Gospođa Vjerica Radeta se pozvala, a i ja se pozivam na član 45. Poslovnika Narodne skupštine. Čudi me kako Zakonodavni odbor, čiji je pravi posao da pogleda zakon, amandman, i da vidi da li je u skladu sa Ustavom i zakonom, to nije uradio. Ne znam da li je u pitanju aljkavost, brzina ili nešto drugo, ali ne bih voleo da to bude odgovor i da je to namerno propušteno da se uradi. Velika je odgovornost i Zakonodavnog odbora, koji je propustio da se odredi. Ovo nije naivno pitanje, i nije lako pitanje, mi to odbacujemo i ne prihvatamo ovakav amandman. Hvala. PREDSEDAVAJUĆI: Zahvaljujem narodnom poslaniku Milisavu Petronijeviću. Repliku na izlaganje gospodine Petronijevića ima Aleksandar Marton.
Gospodine predsedniče, replika na izlaganje poslanice Bojane Aleksić, ako se ne varam, iz DSS-a. Naravno da Liga socijaldemokrata Vojvodine nije separatistička partija i od početka svog političkog delovanja ona se zalaže za regionalizaciju i decentralizaciju ove države. Mi smo čuli od Demokratske stranke Srbije dva stava - od vas smo čuli da DSS nipošto nije za regionalizaciju države, a od gospodina Lazića - da je za regionalizaciju države, tako da mi je to malo čudno. Ja bih istakao da smo danas čuli i stavove pet-šest poslaničkih grupa u vezi s našim amandmanom, da ne ulazimo sada ponovo u ono što piše u njemu, ali smo se dotakli dosta teme decentralizacije i regionalizacije. Nisam čuo stav onih koji čine Poslaničku grupu DS-a. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodinu Martonu. Povodom Poslovnika, za reč se javila gospođica Bojana Aleksić, potom Vjerica Radeta.
Gospodine predsedavajući hvala što ste me podmladili, nisam gospođica, davno sam bila gospođica, pre više od 20 godina, ali hvala. Ovde je pogrešno protumačen stav DSS-a. Demokratska stranka Srbije se jeste zalagala za regionalizaciju i moj kolega Nikola Lazić je to objasnio. Mi smo to imali u našem konceptu, ali je to bila jedna drugačija regionalizacija, koja nema veze s ovim što je predložila Liga socijaldemokrata Vojvodine. Cela ideja regionalizacije Srbije po konceptu DSS-a bila je da ne postoje autonomne pokrajine Vojvodina i Kosovo, nego da Srbija bude podeljena na regione, po uzoru na Španiju ili Italiju, neko ustavno rešenje koje bi bilo slično onima koji su navedeni u ustavima Španije i Italije, koje jesu države regiona. Cela ideja zbog čega je DSS to predlagala u to vreme, pre nekoliko godina, bila je upravo da bi se očuvalo Kosovo, da bi se očuvala Vojvodina, a podela Srbije uopšte ne bi izgledala tako kako je dala, potpuno proizvoljno, Liga socijaldemokrata Vojvodine. Naš predlog je išao u pravcu jačanja države Srbije, a predlog Lige socijaldemokrata Vojvodine, ne samo ovaj, nego, uopšte, ponašanje Lige socijaldemokrata Vojvodine u političkom životu i Srbije i Vojvodine ide u pravcu razjedinjavanja Srbije, usitnjavanja i rasparčavanja Srbije i, verovatno, konačnog nestanka Srbije jednoga dana, jer je to, za mene iz potpuno nepoznatih razloga, u interesu ove partije koja, srećom, nema veliko uporište, čak, ni u Vojvodini, a kamoli u Srbiji.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Bojani Aleksić. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 101. Poslovnika Narodne skupštine, u stavu 1, kaže - ukoliko se o narodnom poslaniku, u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine, uvredljivo izrazi drugi narodni poslanik iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Po tom osnovu sam se javila po Poslovniku. Čini mi se da mogu da tvrdim da rad ovog parlamenta, odnosno svaku sednicu pratim bar onoliko koliko svaki predsedavajući, mislim da to svi narodni poslanici znaju, i pratim maltene svaku izgovorenu reč s ovog mesta. Gospodine kolega Marton, nije koleginica Bojana Aleksić rekla da ste vi separatistička stranka, to sam rekla ja i zato me čudi što ste replicirali njoj a ne meni. Naravno, to da li ste vi separatisti ili niste, to je vaše političko ubeđenje. O tome će se izjašnjavati, i izjašnjavaju se, građani Srbije. Koliku podršku imate, vidi se i po broju vaših predstavnika u ovom parlamentu. Nadam se, daće Bog, pa vas sledeći put neće biti u Parlamentu, da će i ostali građani, uglavnom iz Vojvodine, iz dela Srbije, koji su glasali za vas, shvatiti da ono što vi propagirate nije dobro za Srbiju, nije dobro za građane Srbije. Ono što je bitno, kada je u pitanju vaš amandman, nije vaše političko opredeljenje, već ono što želim da čujem od predsednika Zakonodavnog odbora, a to je jasno izjašnjenje da li je ovaj amandman u skladu sa Ustavom ili nije u skladu sa Ustavom. Tvrdimo da je ovaj amandman u suprotnosti s Ustavom Republike Srbije. Kao takav, nije mogao, bez odgovarajuće odluke Zakonodavnog odbora, da dođe pred narodne poslanike. To je ono što želimo da raščistimo. Pozivam predsednika Zakonodavnog odbora da dođe iz nekog ćoška u kom se sad nalazi, jer je jutros bio ovde. Svaki put kad treba, kao predsednik Zakonodavnog odbora, da iznese stav Zakonodavnog odbora, njega nema u sali. Sada ga pozivam i prozivam da dođe, da vidimo da li Demokratska stranka, jer je on član Demokratske stranke, misli da je ovaj amandman u skladu sa Ustavom ili nije u skladu sa Ustavom. To je ključno pitanje, dame i gospodo narodni poslanici. Dakle, još jedanput, amandman koleginice Aleksandre Jerkov i kolege Aleksandra Martona je u suprotnosti s Ustavom Republike Srbije. Zakonodavni odbor je prekršio Poslovnik zato što nije u tom smislu doneo odluku Zakonodavnog odbora i zato što nije upozorio sve narodne poslanike da na dnevnom redu imamo protivustavan predlog.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Vjerici Radeti. Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, za Demokratsku stranku je ovaj amandman neprihvatljiv, iz najmanje dva razloga. Prvi razlog jeste što amandman sadrži neustavne kategorije, dakle, kategorije koje su izvan onoga što Ustav definiše. Druga stvar, tekst zakletve koju predlaže ovaj zakon je, zapravo, tekst koji osnovne elemente crpi, takođe, iz ustavne zakletve, kojom je Ustav propisao zakletvu predsednika Republike. Dakle, sadržaj ove dve zakletve se poklapa i to su dva razloga zbog kojih je za nas ovaj amandman neprihvatljiv.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nadi Kolundžiji. O amandmanu, narodni poslanik Radovan Radovanović. Izvolite.
Gospodo predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, sve sam više uveren da su dvoje mojih mlađih kolega bili u pravu kada su predlagali ovakav amandman, pogotovo kada sam čuo deo diskusije od strane predstavnika vladajuće većine u ovom domu. Znajući da je opredeljenje Evropske unije i savremene Evrope da se sve više regionalizuje, pretpostavljam da se ovo dvoje mojih kolega nisu rukovodili ničim više nego da i Republika Srbija sve više, makar i po ovome, sliči Evropi. A, da li nešto stoji ili ne stoji u Ustavu, treba ga čitati. I, da li izvire i da li je moguće po osnovu Ustava, ne treba ništa drugo nego ga uzeti, evo, tu je, pred nama, većina ga ima, pa mi dozvolite, gospodine predsedavajući da pročitam član 182, koji kaže: "Autonomne pokrajine su autonomne teritorijalne zajednice osnovane Ustavom, u kojima građani ostvaruju pravo na pokrajinsku autonomiju. Republika Srbija ima Autonomnu pokrajinu Vojvodinu i Autonomnu pokrajinu Kosovo i Metohija. Suštinska autonomija AP Kosovo i Metohija urediće se posebnim zakonom koji se donosi po postupku predviđenom za promenu Ustava. Nove autonomne pokrajine mogu se osnivati, a već osnovane ukidati ili spajati po postupku predviđenom za promenu Ustava. Predlog za osnivanje novih ili ukidanje, odnosno spajanje postojećih autonomnih pokrajina utvrđuju građani na referendumu, u skladu sa zakonom". Toliko o tome. Prihvatio bih da je neko izašao i rekao, kolege poslanici nisu bili u pravu, ovaj amandman je nemoguć, zato što treba prvo formirati regije ili neke druge autonomne pokrajine, pa onda to uskladiti, ali da je nemoguće da se to formira, to ne stoji. Jako mi je zasmetalo, mislim da je koleginica iz Demokratske stranke Srbije to izrekla, da Ligi socijaldemokrata Vojvodine, ili građanima Vojvodine, sadapada na pamet autonomija Vojvodine. Draga koleginice, autonomija Vojvodine postoji od 1849. godine i ne može nekom da pada na pamet da je sad formira, a ne daj bože da padne nekom na pamet da to osporava. Čuo sam par puta, pa i danas, i to da smo separatistička stranka, da smo ovo, da smo ono, da želimo da razbijemo Republiku Srbiju. Najveća uvreda za mene je da mi neko kaže da sam separatista, da mi kaže da sam izdajica, da želim nešto protiv države u kojoj živim. Mislim da je prošlo to vreme kada su se na taj način skupljali politički poeni, ili svakoliki drugi, kada proizvoljno izađemo, pa nekoga napadnemo da je unutrašnji neprijatelj, da imamo tih spoljnih neprijatelja, da imamo ovo, da imamo ono. Izvolite, draga gospodo, pa se upoznajte s našim programom, upoznajte se s našim osnivačkim dokumentima, s našim dokumentima s kojima smo došli do toga da Liga socijaldemokrata Vojvodine danas ima četiri poslanika, a svojim radom i odnosom prema AP Vojvodini i prema Republici Srbiji postići će, sigurno, da ubuduće ima daleko, daleko više. A, da li neko ima uporište ili nema uporište, izvolite, gospodo, raspišite te izbore više, pa da vidimo. I mi, verujte mi, priželjkujemo da jednoga dana u ovoj skupštini neće biti nekih, u vidu poslanika. Da li će taj dan doći ili neće doći, to ne zavisi samo od nas. Hvala lepo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Radovanu Radovanoviću. Reč ima narodni poslanik Borko Ilić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da su svi oni koji su kritikovali ovaj amandman bili vrlo jasni. Pre svega, kritikovali su upravo to što se ovim amandmanom zadire u ustavnu materiju, a ne u materiju koju reguliše ovaj zakon. Svi su bili vrlo jasni, rekavši da, ukoliko Liga socijaldemokrata Vojvodine želi promene Ustava, to može da predloži u proceduri koja podrazumeva, prvo, dvotrećinsku većinu u Parlamentu, a zatim i referendum na kome bi se građani o tome izjasnili. Kada govorimo o autonomiji Vojvodine, 1848. i 1849. godine, u revoluciji u Austrougarskoj monarhiji, stvoreno je Vojvodstvo Srbija i Tamiški Banat, a ne autonomna pokrajina Vojvodina. Nastala je isključivo kao težnja srpskog naroda za samoočuvanjem unutar Austrougarske monarhije. Autonomija Vojvodine, kao demokratska tekovina, ustanovljena je tek ovim ustavom koji su izglasali građani Srbije prošle godine u oktobru. Zašto? Zato što je ona, kada je formirana nakon Drugog svetskog rata, 1945. godine, nastala kao tekovina jedne nedemokratske revolucije, koju je izvela Komunistička partija. Ustav iz 1990. godine, koji je, takođe, predviđao Vojvodinu, bio je, takođe, nedemokratski, jednostranački, jer je bio izglasan u jednopartijskoj Skupštini. Prema tome, autonomija Vojvodine koja je uspostavljena ovim ustavom je prvi put uspostavljena na demokratski način i prvi put su se o njoj izjasnili građani i Srbije i Vojvodine. Autonomija Vojvodine postoji i DSS se zalagala da Vojvodina ima svoju autonomiju, da ima svoju finansijsku autonomiju, pre svega, jer je dobro da pare ostaju tamo gde se prave, ali, isto tako, uvek ćemo sezalagati i apelujemo na Demokratsku stranku, Ligu socijaldemokrata Vojvodine, Stranku vojvođanskih Mađara, koje učestvuju u pokrajinskoj vlasti, da se unutar Vojvodine zalažu za to da ne idu sve pare u Novi Sad, već da pare idu i u Zrenjanin, i u Kikindu, i u Sombor, Srem, kako bi svako mogao da što više onoga što proizvede u svom ataru tamo i potroši. Prema tome, autonomija Vojvodine postoji, ona neće biti ukinuta, ali molim vas da, kada govorite o autonomiji Vojvodine, budete precizni. Hvala vam.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Borku Iliću. Da li se još neko od poslanika javlja o ovom amandmanu? (Ne) Na član 4. amandman je podneo poslanik Miletić Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predlagač želi reč? Izvolite. Narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući, gospodine potpredsedniče. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SPS-a je podnet amandman na član 4. Predloga zakona, kojim proširujemo tekst zakletve. Dakle, zakletva glasi - zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati Ustav i zakon, da ću dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorno, pravedno i biti posvećen očuvanju Kosova i Metohije unutar Republike Srbije. Kroz ovaj amandman je predloženo da se, posle reči: "i biti posvećen očuvanju", dodaju reči: "teritorijalne celovitosti i državnog suvereniteta Republike Srbije, kao i očuvanju Kosova i Metohije unutar Republike Srbije". Smatramo da ovim tekstom imamo sveobuhvatni sadržaj, koji suštinski obavezuje članove Vlade u njihovom poslu, u njihovim dužnostima koje se tiču očuvanja, ne samo Kosova i Metohije već i svih njenih delova na celoj njenoj teritoriji. Dakle, preciziranje i naglašavanje ovih reči značajno je iz nekoliko razloga, ili sa različitih aspekata. Ovako formulisana zakletva obavezuje članove Vlade da vode računa o svim delovima Republike Srbije, a ne samo o Kosovu i Metohiji. Postavlja se pitanje da li ćemo mi, uvek kada dođemo u situaciju, ne daj bože, da nam neka od teritorija, odnosno neki deo Srbije bude sporan po kriterijumima međunarodne zajednice, menjati zakone, ustave ili zakletvu, pa onda apostrofirati taj deo teritorije koji tada bude bio aktuelan? Drugo, članovi Vlade, na osnovu utvrđene politike koju vode, dužni su da realizuju program Vlade i da vode računa o razvoju i o potrebama svih delova Srbije. Srbija se mora razvijati u svim njenim delovima, mora se čuvati, odnosno paziti od metropolizacije kao konačnog pravca razvoja, sa čim smo mi danas ovde suočeni. Dakle, ne smeju se zapostavljati udaljeni krajevi Srbije, naročito pogranični i delovi sa nacionalno mešovitim stanovništvom. Zapostavljanjem ovih delova, stvara se prostor za nezadovoljstvo i potezanje ljudskih i manjinskih prava od strane mentora koji često brinu o tim pitanjima, o tim problemima, od strane nekih centara moći koji vode tu svetsku, globalističku politiku, a kojima je u interesu atomizacija i rasparčavanje Srbije. Dakle, ovo može da bude generator mnogih problema u mnogim oblastima, kao što je Raška oblast, ili kao što je, recimo, istočna Srbija, gde je aktuelno tzv. vlaško pitanje, koje se sada gradi i pravi kao neki problem. Znači, govorimo o stvaranju takvih nezadovoljstava tamo gde imamo neravnomeran razvoj Srbije, gde pojedini ministri ne vode dovoljno računa, u toku realizacije svog programa i svoje politike, o tim oblastima. Imamo situaciju da se onda podgrejavaju nezadovoljstva od tih drugih, stranih centara moći, što može da bude kobno po celovitost Srbije, po njen suverenitet. Kad govorimo o tim nezadovoljstvima, ili o lošem stanju u pojedinim delovima Srbije, poznato je da je, na primer, putna mreža, ili putna infrastruktura u istočnoj Srbiji prilično zapostavljena. Krenimo, dakle, u istočnu Srbiju, od Požarevca, pored Dunava, prema Kladovu, ili, recimo, od Požarevca, preko Kučeva i Majdanpeka, pa dalje, ili krenimo od Požarevca, preko Petrovca na Mlavi i Žagubice, do Bora, ili, recimo, od Paraćina, preko Zaječara, ka Knjaževcu, ili do Negotina, i videće se da su putevi tamo zaista zapostavljeni, a neki od njih su rađeni još za vreme Josipa Broza Tita. Na drugoj strani, imamo delove Srbije koji su favorizovani, verovatno, zbog uticaja moćnih ministara koji su iz tih delova, a da ne govorim o onome što jeste Beograd. Zato, gospodo ministri iz Vlade Republike Srbije, potrebno je da čuvate Srbiju, potrebno je da budete posvećeni svim njenim delovima, kako suverenitet i celovitost Republike Srbije ne bi došli u pitanje određenog trenutka. Još jedan aspekt čuvanja celovitosti Srbije je u vezi sa radom i odnosom ministara iz Vlade Republike Srbije. Smatram da se ne mogu privilegovati pojedine sredine ili opštine, po ključu stranačke podobnosti lokalne vlasti u odnosu na stranačku pripadnost ministara. To je zaista nedopustiv i nezreo pristup i može da ima kobne posledice. Ili, na primer, sredstva iz Nacionalnog investicionog plana, koja pripadaju Srbiji i svim njenim građanima, moraju se pravedno raspodeljivati, u skladu sa potrebama tih građana i u skladu sa potrebama različitih sredina, a ne po ključu stranačke pripadnosti ili obojenosti pojedinih područja. O tome će na subjektivan način, o toj pripadnosti, odlučivati ministar Đilas, ili drugi ministri koji imaju u svojim stavkama, odnosno budžetima, znatne sume ovih sredstava. Uostalom, takav pristup podele ovih sredstava, ili ulaganja po tom ključu, po ključu stranačke pripadnosti, nije obeležje demokratije, izuzev ako se demokratija ne shvata strogo mehanički, a o demokratiji se priča isključivo napamet, kao što to čine papagaji. Dakle, ovih nekoliko aspekata su veoma značajni i mislim da postoje verodostojni kriterijumi za raspodelu sredstava i ulaganja, ne samo u pojedinim delovima, moćnijim delovima, gde su moćnije politike i politički uticaji, već svaki ministar, a Vlada, takođe, u celovitosti mora da sagleda Republiku Srbiju kao svoju državu, koja je važna u svim njenim delovima. Republika Srbija, njen subjektivitet i celovitost ne brane se samo u Beču, kada za to dođe potreba, kao što se to danas čini, ili u Briselu, ili u Njujorku, ili u važnim metropolama, kada nam je već, na neki način, presuđeno. Republika Srbija se brani jednom pravednom i zrelom politikom, politikom koja će voditi računa, u svakom trenutku, o potrebama svih delova Srbije i svih njenih građana. Iz tih razloga, smatramo da ovaj tekst zakletve treba postaviti sadržajnije, na ovakav ili, možda, na neki drugi način, da imamo određene predloge koji će naterati ministre i celu javnost da uvide značaj i suštinu jednog takvog teksta, koji, u svakom slučaju, treba da obaveže razumne, poštene, časne i odgovorne ministre da vode valjanu politiku, u korist Srbije i njenih građana. Na ovakav način razmišlja SPS i smatra da tekst zakletve koji je dat u Predlogu zakona nije na visini zadatka, nije na visini onoga što treba da bude. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Miletiću Mihajloviću. Pre nego što nastavimo sednicu, jedno obaveštenje. Peta sednica Odbora za Kosovo i Metohiju, planirana za 24. oktobar 2007. godine, u Gračanici, AP Kosovo i Metohija, odlaže se zbog iznenadne sprečenosti ministra za Kosovo i Metohiju da prisustvuje sednici. O naknadnom terminu održavanja sednice bićete blagovremeno obavešteni. Hvala. Da li se neko od poslanika javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, evo, konačno, pravog teksta zakletve, odnosno teksta koji bi trebalo da usvoji trenutno odsutni ministar i da postane sastavni deo zakona ili, ako to ne prihvati ministar, da skupštinska većina u danu za glasanje izglasa ovakav tekst zakletve. Tekst koji je u ime poslaničke grupe SRS-a predložio gospodin Aleksandar Vučić glasi: "Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i obavezujem se da ću bezuslovno štititi njen suverenitet i celinu teritorije, uključujući i Kosovo i Metohiju kao sastavni deo Srbije. Poštovaću Ustav i zakon, a dužnost člana Vlade obavljaću savesno i odgovorno." Ovakvo amandmansko rešenje je primerenije Ustavu Republike Srbije od onog koji je predložila Vlada Republike Srbije. Čuli smo u raspravi i videli da je bilo dosta amandmana na ovaj član, što govori da su narodni poslanici ozbiljno shvatili da je bitno kako će glasiti zakletva članova Vlade prilikom konstituisanja neke nove vlade, i ove sadašnje vlade, jer, podsećam da ni ova vlada Vojislava Koštunice nije položila zakletvu u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Gospođa Nada Kolundžija, malopre, kada je govorila o amandmanu koleginice Jerkov i kolege Martona, rekla je, između ostalog, da je taj amandman neprihvatljiv zato što amandman Vlade Republike Srbije sledi zakletvu predsednika Republike. To me podseti, možda bih i zaboravila, da Boris Tadić još uvek nije položio zakletvu na osnovu Ustava Republike Srbije. Zaista se postavlja pitanje da li on u skladu sa Ustavom može da odgovara i verovatno se zato tako neodgovorno ponaša prema državi i građanima Srbije. Zato bi bilo dobro da ga vi, gospodo, iz skupštinske većine naterate, a mi ga podsećamo da je u obavezi da položi zakletvu u skladu sa Ustavom, koji je stupio na snagu u međuvremenu, kad je on već bio predsednik Republike Srbije. Gospodine, evo, ne mogu da se setim imena, beše primerak, uživajte u vašoj gluposti i nemojte da se uključujete u ozbiljne i odgovorne rasprave, zato što vi to niste u stanju. To znate, to već znaju svi građani Srbije, to znaju i vaše kolege, zato vam ne dozvoljavaju da izađete za govornicu, ako ih slučajno ubedite, bićemo im zahvalni. Zašto mislimo da treba promeniti tekst zakletve u odnosu na tekst koji je dala Vlada Republike Srbije? Zato što je neprimereno da se članovi Vlade zaklinju svojom čašću, neprimereno je uopšte, a pogotovo je neprimereno kada se zaklinju članovi Vlade koja je sada aktuelna u Republici Srbiji. Gospodin Milan Marković, koji sada nije tu, dao je časnu Titovu reč, pre šest meseci, da će u ovom parlamentu, u roku iz Ustavnog zakona, odnosno Zakona o sprovođenju Ustava, biti na dnevnom redu zakoni koji su u nadležnosti ministarstva na čijem je on čelu. Naravno, dao časnu reč, predloge zakona nije dostavio u skupštinsku proceduru i nikom ništa. (Dragan Todorović, s mesta: Ne da mu Koštunica.) Naravno, ne da mu Koštunica. Zato i ne možemo ni Koštunici da verujemo na časnu reč, gospodine Todoroviću, dobro ste me podsetili. Gospodin Koštunica je onaj predsednik Vlade koji najgrublje gazi svoja izborna obećanja, to je onaj čovek koji je rekao da može svakoga da pogleda u oči, da mu je Hag deveta rupa na svirali, pa, od te devete rupe, postade predsednik Vlade koji će ostati u istoriji crnim slovima upisan, kao čovek koji je najviše Srba izručio Haškom tribunalu, kao čovek koji je oteo sve Srbe koji su za vreme njegove vlasti otišli, a ispraćao ih je ministar koji je bio na privremenom radu kao stjuardesa, to je onaj Lončar koji je bio na letovima Beograd-Hag, koji je sve te Srbe tamo ispratio. To je čovek koji je ispratio gospodina Lukića koji se dobrovoljno predao, a usput zaboravio papuče i naočare, pa otišao u pidžami, toliko se dobrovoljno predao. Gospodin Koštunica je taj koji je dao časnu reč da neće izručivati Srbe Haškom tribunalu, pa i dan-danas ne priznaje, odnosno laže građane Srbije da je gospodin Zdravko Tolimir uhapšen u Republici Srpskoj, a on ga spakovao u kesu za smeće i prebacio u Hag. Dakle, takva vlada, na čijem je čelu takav predsednik, da se zakune nekom na časnu reč i da mi verujemo toj vladi, to je za SRS, apsolutno, neprihvatljivo. Zamislite da pitamo, recimo, Dinkića, Đelića, Ilića, a to su sve ministri Vlade Republike Srbije, i da kažemo, časne vam reči, Dinkiću, Đeliću, Iliću, jel nećete dalje pljačkati ovaj narod, ovu državu. Oni će da kažu - časna reč, nećemo, ali ćedalje da nastave ovako kako su do sada radili. Da pitamo Dragana Šutanovca, časne vam reči, gospodine Šutanovac, jel nećete nikada više krasti izbornu volju građana Srbije, on će da kaže - časti mi, neću, a ja ću onda podsetiti građane Srbije na čuvenu krađu zvanu "Bodrum", koju DS pokušava u javnosti da prikaže kao sudski pravosnažno okončanu. To je laž, dame i gospodo, to je laž, građani Srbije. Afera ''Bodrum'' nikada nije bila na sudu. To je Boris Tadić slagao u izbornoj kampanji, rekao je, evo, ja sam spreman da aferu ''Bodrum'' prenesem na pravosudne organe, kako sud presudi, tako će DS da se ponaša. Niko ko bude umešan u aferu ''Bodrum'' neće moći da bude na nekoj visokoj funkciji u DS-u. Šta se desilo u međuvremenu? Pokrenut je određeni postupak, završen je pravosnažno pred nadležnim sudom, ali ne za zloupotrebu kartice Nede Arnerić, već za zloupotrebu kartice Nataše Milojević, koleginice, a to nema apsolutno nikakve veze sa tom spornom karticom o kojoj Boris laže; slagao je tada i nastavio je u kontinuitetu. O aferi vezanoj za krađu, a to je jedno od najtežih krivičnih dela, krađu izborne volje građana Srbije. Sećate se, vi što ste lupali u šerpe, lonce, zbog izbornih krađa, sećate se šta ste sve pričali da treba da se desi onom ko krade izbornu volju građana. Vi ste to uradili, i to ovde. Krađa izborne volje je ako neko zloupotrebi nečiju karticu i glasa umesto njega. Da li vi možete da tvrdite da bi onaj što je glasao u Solunu i ona što je glasala iz Bodruma, da su bili ovde, glasali za te predloge? Ja to ne mogu da tvrdim. Zato je u njihovo ime glasao ovde ministar, sećate se onih slika, on prebačen iz drugog reda, s onom gospođom koja je tada bila zamenik Zoranu Živkoviću u Saveznoj vladi, ne mogu da se setim ni njenog imena, zaboravljena je već, kako su se prebacivali da glasaju u red ispred sebe. U to je bio umešan Dragan Šutanovac. U to je bio umešan Bojan Pajtić. U to je bio umešan Radosavljević iz Kragujevca, sve, i dan-danas, visoki funkcioneri DS-a, što me baš briga, nego, nažalost, visoki funkcioneri u državi Srbiji. To je ono što treba da zabrine sve građane Srbije, a, pre svega, narodne poslanike koji su ovde u ime tih građana. Zar takvima, dame i gospodo, možemo da verujemo na časnu reč? Zar je dovoljno da nam se takvi zakunu na čast i da mi kažemo, ovaj će sasvim sigurno da obavlja svoju dužnost u skladu sa zakonom i u skladu s Ustavom? Suština i osnov je da se zakunu da će raditi u skladu sa zakonom i u skladu sa Ustavom. Koliko god bili nakaradni zakoni koje donosite, neka članovi Vlade rade u skladu sa zakonom, i nikom ništa neće faliti, bar što se tiče tog dela. Ne možemo da verujemo ministru Velimiru Iliću koji kaže pred novinarima, direktno javnosti Srbije, kada je bilo reči o onim čuvenim Šarančićevim vozovima - šta ste, bre, toliko navalili s tim zakonom o javnim nabavkama, on je toliko loš da treba da ga menjamo. Prvo, koliko je vremena otad prošlo, nismo dobili predlog da se taj zakon menja. Drugo je da taj zakon nije dobar. Najstrašnije je kad ministar kaže da zakon nije dobar i da zato ne treba da ga primenjuje, nego da može da kupi u butiku vagone. To je nedopustivo. Primere bih mogla da ređam do kraja radnog dana, verovatno biste morali da produžite radno vreme, da ređam koliko je prekršeno zakona, koliko je afera, koliko je kriminalnih dela, jer su ministri sami priznali, Đelić je sam priznao one silne milione evra. On je rekao da ih je zaradio kao ekspert. Koji ekspert? Ekspert za krađu, naravno. Onda, sada imamo ministra Dinkića, za kojeg je dokaz da uništava Srbiju ona nagrada koju je juče dobio, dame i gospodo. To je dokaz onoga što mi ovde godinama tvrdimo. Dakle, teško je naći ime ministra u ovoj vladi za koga bismo mogli da kažemo, hajde, ako se ovaj zakune u časnu reč, možda i bude tako. Teško je naći takvog, a mnogo je onih, dame i gospodo, koji su, a već sam neke navela, kao i konkretne primere, koji su nas uputili da predložimo ovaj amandman, da brišemo i ovo obrazloženje Vlade Republike Srbije, koje je, takođe, neprihvatljivo. Kaže Vlada da ne prihvata amandman Aleksandra Vučića, jer smatra da je tekst zakletve iz Predloga zakona primereniji svečanom činu polaganja zakletve. Molim vas, svečani čin nema veze s ovim. Istina je, polaganje zakletve jeste svečan čin, pre svega, za onoga ko polaže zakletvu, ali taj neko mora da zasluži da to bude svečani čin i onih pred kojima se zakletva polaže. Svečan čin nije samo lepo odelo, lepa kravata i – ''majke mi'' i ''časti mi''. Ne, svečani čin, dame i gospodo, obavezuje, zakletva obavezuje ministre i Vladu Republike Srbije da će poštovati Ustav Republike Srbije, pre svega, da će poštovati zakone Republike Srbije, da neće otimati, krasti, pljačkati od građana Republike Srbije, da će građanima Republike Srbije omogućiti nova radna mesta, a ne otimati ona koja već imaju, da će penzionerima Republike Srbije omogućiti pristojne penzije, odnosno penzije od kojih može pristojno da se živi, da će voditi računa o svim građanima Srbije, a ne samo o sebi lično i o svojim najbližim stranačkim, zaslužnim, radnicima, zbog kojih, a to smo već govorili, osnivate agencije, komisije itd, da biste ih lepo udomili i smestili. Dame i gospodo, predlažem da ovaj amandman prihvatite, jer ovakva zakletva obavezuje ministre. Samo da neko ne postavi pitanje koje je postavljeno kada se govorilo o amandmanu gospodina Nenada Čanka, koji bi, u kombinaciji s našim amandmanom, mogao da bude primenjen. Znači, da nema zakona koji bi naterao ministre da odgovaraju; u onom slučaju se govorilo o imovinskoj odgovornosti, a u ovom će se, verovatno, govoriti o nekoj drugoj odgovornosti. To je, prosto, neverovatno. Svaki zakon, dame i gospodo, pa i Krivični zakonik Republike Srbije, važi i za ministre, pre svega, za ministre. Pitanje odsutnom ministru. Gospodine Milane Markoviću, ministre za državnu upravu, a dopalo mi se ono što reče gospodin Nikolić, ''protiv lokalne samouprave'', dajete li časnu reč da ćete poštovati član 111. Zakona o lokalnoj samoupravi i staviti van snage akt kojim je nezakonito potpredsednik Skupštine Zoran Alimpić izabran za predsednika Skupštine grada Beograda?
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Željko Vasiljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226, da vas informišem i da postavim neka pitanja koja su jako važna za naše građane. Pre svega bih želeo da vas obavestim da je prethodnog vikenda delegacija SPS-a, predvođena potpredsednikom Skupštine, gospodinom Milutinom Mrkonjićem, obišla više sela i mesta u užičkom kraju. U jednom od sela, koje se naziva Stapari, u razgovoru sa građanima, saznali smo mnoge njihove muke i nevolje. Jedna od najvećih nevolja, koju su ovi građani istakli, jeste da još uvek nemaju asfaltni put, koji im je davno obećan, a, bogami, i za koji su oni obezbedili neka sredstva da pomognu njegovu izgradnju. Takođe, dom kulture u tom selu je srušen i nemoguće ga je koristiti za svrhe za koje je zidan. Nema pristupnih puteva do većine zaselaka, kao što su Tupanj, Jasice, Stara Pruga itd. Telefoni koje oni koriste više su neupotrebljivi nego upotrebljivi. Moraju da se pomole i da zaliju banderu ako žele da dobiju vezu sa nekim do koga im je stalo. Električna energija nije dovedena u sve zaseoke i do svake kuće, a imaju veliki problem i sa pijaćom vodom. Mnogi poslanici se ovde zalažu i često pričaju da je Srbija u 21. veku. Verujte mi, za ove građane, ne da nije u 21. veku, nego još nije stigla ni u 20. vek. Mi moramo da vodimo računa i o ovakvim građanima. Kada pričamo o ravnomernom razvoju Srbije, moramo da znamo da ovakvi naši građani danas plaćaju porez i da zaista moraju da imaju bolji tretman nego što ga imaju. Građani ovog kraja se, takođe, bave poljoprivredom i rekli su nam da imaju veliki problem, kao najveći proizvođači krompira, s tim što nemaju kome da ga prodaju. Nekoliko stotina tona krompira su morali da bace, a naša država i danas uvozi krompir. Ono što je suština, zbog čega sam najviše hteo da se javim, to je da su građani ogorčeni zbog neodgovornosti državnih organa, koji, pored više obećanja, još nisu nadoknadili štetu iz 1999. godine, koja je nastala od bombardovanja NATO-a. Inače, ovo je sve u blizini aerodroma "Ponikve". Imamo slučaj sa porodicom gospodina Viktora Perišića, koji je dostavio podatke da mu država od tog dana duguje preko milion dinara za srušene objekte, koji su zaista procenjeni od strane državnih institucija na toliko sredstava. Verujem da je, sa kamatom, to danas mnogo veća cifra. Moram da vam kažem da ova priča možda i ne bi izazvala toliki efekat na nas koji smo tamo bili, da dve predivne devojčice, ćerke pomenutog gospodina, nisu iznele svoju tužnu sudbinu, u kakvim uslovima žive, u kakvim uslovima se školuju. Mislimo da država Srbija mora mnogo više računa da povede i o ovoj budućoj generaciji, jer oni su budućnost Srbije, oni su rezultat borbe za koju se zalažemo, a to je podmlađivanje Srbije. Hvala vam puno. Gospodine potpredsedniče, molim vas da uzmete ova dokumenta i da ih prosledite nadležnim ministrima.
Zahvaljujem poslaniku Željku Vasiljeviću. Idemo na pauzu. Nastavak sednice je u 15 časova.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad popodne. Diskutovano je o amandmanu na član 4. koji je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Reč ima, povodom Poslovnika, narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, trebalo bi - i gospodine ministre, mada gospodin ministar nije tu, ali svejedno, javljam se po Poslovniku, član 226. Želim da obavestim građane Republike Srbije da u ovom trenutku, dok govorimo o setu ovih zakona, o amandmanima na set ovih zakona, Zakona o Vladi i Zakona o državnoj upravi, o platama državnih službenika i nameštenika, traje štrajk sindikata radnika zaposlenih u državnoj upravi, lokalnoj samoupravi, pravosuđu i ostalim državnim organima. Oni su se obratili Socijalističkoj partiji još pre par dana, znajući da je Socijalistička partija jedina prava levica, da se bori za radnička prava svih, počev od onih koji su u proizvodnji, pa do onih koji nisu u direktnom procesu proizvodnje, zdravstvenih radnika, rudara, pa i radnika u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi.Naime, ovi radnici predstavljaju zaista krvotok funkcionisanja jedne države, oni se direktno staraju o punjenju budžeta države i lokalne samouprave, ali su oni, nažalost, još jedna ciljna grupa koja je obespravljena u poslednje vreme. Njih brine, oni žele da se ispravi jedan tipično kapitalistički zakon, Zakon o platama državnih službenika i nameštenika, koji podrazumeva 13 platnih grupa, osam platnih razreda i raspon koeficijenta koji je od jedan do devet, što bi značilo da neko, praktično, može primiti 13 hiljada dinara mesečno, a neko može primiti, u toj istoj službi, i 130 hiljada dinara mesečno. To je, upravo, ono što ljudima smeta, što je većina u tim službama oštećena, obespravljena, a samo se jedna manjina, državni službenici postavljeni po položaju, politički treba nagraditi. Šta je njihov zahtev? Njihov zahtev je da se raspon koeficijenata smanji, da bude bar jedan prema šest. Nažalost, mi smo danas svedoci činjenice da su, u nedostatku novca da se nagrade politički zaslužnici i svi oni koji su odradili posao u predizbornoj kampanji, i koji bi trebalo da rade posao u narednim predizbornim kampanjama, oni dovedeni u takvu poziciju da su nagrađeni, ali novcem onih koji su obespravljeni i od kojih je novac uzet.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Martić, replika.
Replika po osnovu izlaganja gospodina Željka Vasiljevića, koji je govorio na prepodnevnom zasedanju, kao poslednji govornik. Naime, gospodin Željko Vasiljević je rekao da je jedna delegacija SPS-a, na čelu sa gospodinom Mrkonjićem, obilazila užički kraj, pa je izneo utiske te delegacije o stanju u jednom od sela koje su obišli. Nije mi jasno zašto sada koriste tu priliku i gde su baš izabrali užički region, kada gospodin Željko Vasiljević, koliko znam, živi u Beogradu. Mogli su da obiđu i neka druga sela, tamo gde SPS učestvuje u vlasti. Osećam odgovornost da kažem nekoliko reči u vezi sa njegovim izlaganjem, jer je u tom izlaganju rečeno da je situacija u selu Stapari, koje se nalazi 12 kilometara od Užica, katastrofalno. Bio sam sedam godina predsednik opštine i osećam odgovornost da kažem nekoliko reči o tome. Dakle, selo Stapari se ne razlikuje od stotine sela u Srbiji i, manje-više, situacija je slična ili ista kao i u drugim selima. Čak vam mogu reći da u užičkoj opštini ima sela u kojima je stanje, kada je infrastruktura u pitanju, lošije nego u Staparima, a ima sela u kojima je bolje. Hteo bih da vam kažem da smo mi, negde 2000. godine, kada smo došli na vlast u Užicu, zatekli u Staparima školu koja je prokišnjavala, koja nije imala mokre čvorove, pa su deca išla u poljski VC, zatekli smo ambulantu za koju su bili postavljeni temelji, naime, dva puta je postavljan kamen temeljac za izgradnju te ambulante od strane lokalnih predstavnika SPS-a, koji su bili na vlasti, a mi smo tek posle toga izgradili tu ambulantu. Voleo bih da ste vi, na čelu sa gospodinom Mrkonjićem, koga, inače, poštujem i uvažavam kao potpredsednika Skupštine, obišli, na primer, lokaciju stare, srušene pošte u Užicu, koju Užičani popularno zovu "Mrkonjića bara". Ta stara pošta se nalazi na ivici trga i srušena je u NATO bombardovanju 1999. godine. Gospodin Mrkonjić je, u kampanji SPS-a, došao krajem 1999. godine, ne sećam se tačno kada, postavio kamen temeljac za izgradnju te pošte, dovukao svu moguću i nemoguću mehanizaciju, koja je tu radila jedno tri dana, a posle toga su tu lokaciju napustili. Dan-danas je tu "Mrkonjića bara", koja je samo zatrpana i služi kao privremeni parking. Sve sam ovo ispričao ne zbog vas, nego više zbog Užičana, koji sasvim dobro znaju koliko ste vi radili u izbornim kampanjama i kako ste radili. Nije u redu da vi sada izaberete neko selo i ispričate da je u njemu situacija katastrofalna, kada, manje-više, takvih sela na stotine u Srbiji ima.
Reč ima narodni poslanik Željko Vasiljević, po Poslovniku.
Nisam razumeo da li je gospodin hteo da mi odgovori ili je nešto govorio protiv svoje vlasti.
Morate se pozvati na član Poslovnika.
Izvinjavam se, čl. 225. i 226. Rekli ste da je to "Mrkonjića rupa". Čovek je 1999. godine došao i položio kamen temeljac, a od 2000. godine ste vi na vlasti i dalje to zovete "Mrkonjića rupa". Ne znam gde je tu rupa, da li je rupa u logici po kojoj vi izlažete ovde taj problem, ili je rupa, stvarno, što to još nije urađeno. Znači li da u Užicu nemate poštu, ako niste uspeli da tu "Mrkonjića rupu" pretvorite u poštu? Ne znam, stvarno, da li ste hteli ovde da istaknete uspeh ili neuspeh vaše vlasti, ističući ovakve činjenice. Znam da gospodinu Mrkonjiću ne treba moja zaštita i zaista nisam izašao da ga branim, nego sam hteo da kažem ono što sam rekao po Poslovniku, kao poslednji govornik u prepodnevnom delu sednice, što nije moja impresija, nije samo moj utisak nego utisak ljudi koji žive u Staparima. Naveo sam vam, po imenu i prezimenu, porodicu kojoj se od 1999. godine milion dinara duguje za porušene objekte. Naveo sam vam porodicu koja do svoje kuće nema put, nema električnu energiju. Ne znam šta je još trebalo da kažem a da ne smatrate da sam to govorio protiv vaše vlasti. Zaista nisam znao da ste vi bili predsednik opštine u Užicu, nisam znao da ste sedam godina na vlasti, ne znam ko je danas na vlasti u Užicu, niti me to interesuje. Kada iznosim utiske građana koji se nama obrate, verujte, isključivo iznosim ono što su oni nama preneli, nikakve svoje impresije. Ja jesam Beograđanin, ali to ne znači da nemam pravo da odem u Užice ili u bilo koji drugi deo ove naše zemlje i da se interesujem za situaciju u tom regionu. Dragi gospodine, dragi kolega, biće mi čast ako svi poslanici ovde izađu i iznesu ovakve primere iz života, jer će onda građani imati utisak da, upravo, radimo za njih ono što od nas očekuju.
Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević, o amandmanu.
Dame i gospodo poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, evidentno je da još uvek ne znamo datum predizborne kampanje, ali ono što je sigurno jeste da je predizborna kampanja uveliko počela, kako u ovom domu, tako i širom Srbije. Razumljivo je da poslaničke stranke ulažu amandmane i da ih koriste u svrhu predizbornih kampanja. Ono što nije primereno pojedincu, poslaniku, ozbiljnom čoveku, jeste da, diskutujući o amandmanima, na neozbiljan način iskritikujete silne ljude, bez jednog jedinog dokaza. Imali smo prilike da čujemo poslanika koji je iskritikovao kompletnu Vladu, da su svi nemoralni, nepošteni. Naravno, trebalo bi Srbija da shvati da je onaj ko druge kritikuje da su nepošteni pošten i moralan. Što se tiče poštenja i moralnosti, otprilike, svaki se čovek rodi pošten, pa ga posle škola, društvo oblikuju i, naravno, tokom života, mnogi ljudi skrenu sa puta poštenja, pa odu u nepoštenje. Ali, porodica ima veliku ulogu u kreiranju ličnosti jednog čoveka. Politička borba može biti moralna, može biti nemoralna. Moralna je kada na osnovu dokaza, argumenata, kritikujete nekoga i kažete da je nemoralan inepošten, a nemoralna je kada iznosite nemoralnost drugih ljudi bez dokaza, da biste, naravno, dokazali svoju moralnost. To je sve politika. Kritika svega i svačega Srbiju je koštala mnogo. Prosto ne mogu da verujem da se ništa pozitivno srpskom narodu ne može desiti a da ne izađe neko da to kritikuje. Meni prija, kao čoveku, kada Svetska organizacija nekome da priznanje da je najbolji, pa neka bude, čak, kako i naslovi nekih listova, tzv. žute štampe, kažu – da je neko kupio nešto. Ako možete da kupite svet, to je umeće, to je pozitivno. Postavlja pitanje, zašto oni koji to danas kritikuju ne kupiše taj svet, kada nas je svet bombardovao? Bila bi sreća za nas da su bili tako moralni, sposobni, kreativni, da su mogli svet da kupe i da Srbiju zaobiđe zlo koje nam se u tom trenutku desilo. Kada bi ova govornica mogla da progovori, ona bi o mnogima imala šta reći, njihova moralnost ili nemoralnost bila bi danas frapantna, ali, na nesreću, ne može da progovori. Što se tiče amandmana koji je podnela SRS, želeo bih da prokomentarišem par stvari. Kaže se ovako - zaklinjem se na odanost Republici Srbiji, normalno, to je dobro, i obavezujem se da ću bezuslovno štititi njen suverenitet i celinu teritorije. To je nešto što je u redu, ali ne znam čemu sada dodaci - uključujući i Kosovo i Metohiju kao sastavni deo Srbije. To je kao kada sumnjate da Kosovo i Metohija nije u Srbiji, pa je sada uključujete, što je, na neki način, degradirajuće za ljude koji žive na Kosovu i Metohiji. Mi sumnjamo da oni negde nisu, pa sada dajemo podršku Republici Srbiji i njenoj celovitosti, uključujući tamo neki deo. Nema razloga te ljude degradirati, devalvirati, nema razloga izdvajati ih iz celovitosti Srbije. Srbija je jedinstvena, jer, onda bi se sada postavilo pitanje - zašto nismo ubacili ovde i Vojvodinu. Otkud sada tolika moralnost i tolika briga za Kosovo i Metohiju, a tolika nebriga za Vojvodinu? Jednostavno, Srbija ima svoje granice, Kosovo i Metohija su u okviru tih granica i onda nema razloga za tim populističkim dodavanjem velike brige za Kosovo i Metohiju. Svako je ovde, svaka politička stranka je imala mogućnost da pokaže u određenom periodu veliku brigu za te ljude, da im pomogne i da im reši problem. Problem do današnjeg dana nije rešen, što znači da je mnogo kompleksniji i da prevazilazi naše mogućnosti u ovom trenutku. Kaže - zaklinjem se na Ustav i zakon i dužnost člana Vlade obavljaću savesno i odgovorno. I to - savesno i odgovorno, to je sada opet stvar pojedinca, kako svoj posao shvata, šta je to savesno i odgovorno obavljanje poslova. Mislim da je primerena aktuelna zakletva, koja kaže - zaklinjem se svojom čašću. Čovek se rodi pošten, izgrađuje se, treba da bude pošten i ima svoju čast. Čast i moralnost jedne ličnosti može biti lična, porodična i naravno da se ljudi u životu bore da budu časni i moralni. Ne vidim nijednog trenutka da neko može dati sebi pravo da kaže – ovaj ministar je nemoralan, predsednik države je nečastan, predsednik Vlade je nečastan, nemoralan, a ja sam taj koji sam moralan, jer sam sve iskritikovao da su nemoralni. Mislim da jedan takav odnos u ovom parlamentu nanosi štetu svima nama. Jeftini su to i jadni politički poeni kada, kritikujući druge bez ikakvih dokaza i argumenta, sem, eto, kako kažu žene, pričama rekla-kazala, smatrate da ćete dobiti političku podršku, pozitivne poene. Moram, na kraju, reći da mi iz vladajuće većine grešimo. Grešimo što na takve stavove pojedinaca ćutimo. Mi ćutimo u želji da Srbija što više zakona usvoji, da se što pre priključimo civilizovanom svetu, da uđemo u EU, zaboravljajući da ''tri puta izgovorena laž postaje istina''. Oni koji slušaju sada ove ''moralne'', koji kritikuju one ''nemoralne'', bogami, ako se to bude često ponavljalo, narod će pomisliti da je to istina, a nije istina. Dame i gospodo, da završim. Svi vi koji smatrate da su strašno grešni ljudi koji danas predstavljaju ovu državu, izvolite, uzmite vaše dokaze, imate pravosudne organe. Zašto to ističete ovde, kritikujete te ljude, a ne pokrećete postupke koji su vam zagarantovani zakonom i Ustavom? Zato Nova Srbija i njeni poslanici nemaju takav stav prema ljudima. Kada kritikujemo, pokažemo i dokažemo to, ne želimo da iznosimo neargumentovane laži, jer to nama neće doneti koristi, ali će Srbiji i srpskom narodu sigurno naneti veliku štetu. Završio bih podsećanjem kako to izgleda kada se sa ove govornice upućuju kritike svetu. Setimo se samo onih diskusija u stilu - Toni Bler, klempave mu uši, Olbrajtova je ovakva ili onakva, a to je Srbiju koštalo toga da onaj Toni Bler može da okrene Solanu, pa da kaže - koliko aviona na Srbiju ide danas, ide tri, pojačaj na šest, jer su juče rekli da ovaj ima klempave uši. To je Srbiju koštalo mnogo. Prema tome, dame i gospodo, mislim da ovaj parlament i građani Srbije, sa ove govornice, zaslužuju mnogo veću odgovornost pojedinaca.
Narodni poslanik Vjerica Radeta se prepoznala u ovom izlaganju, pa se javlja po Poslovniku.
Gospodine Albijaniću, ja bih vas zamolila, evo, skloniću se načas sa govornice, da mi pročitate gde piše da vi, kao predsedavajući, kada sam podigla Poslovnik, možete da kažete - narodni poslanik se prepoznao u diskusiji.
Gospođo Radeta, vratiću vam vreme, ali da vam kažem, vi ste mi sa mesta rekli - prepoznala sam se. U toku prvog dela izlaganja gospodina Vučićevića.
Gospodine Albijaniću, ja vama sa mesta vrlo često kažem - ne lupaj Mićo, nisi u pravu Mićo, ne laži Mićo, i vi to ne iznosite odavde, sa tog mesta. To što vam kažem s mesta, evo, tvrdim vam da to nisam rekla.
Da li možete da obrazložite svoje javljanje povodom Poslovnika?
Gospodine Albijaniću, vodite računa, uzdržavajte se ubuduće od komentara. Tačno je, pozivam se na član 101, ali ja sam ta koja treba da kaže na koji član se pozivam. Član 101. kaže: ''Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o poslaniku iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime, ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku''. Po ovom osnovu, gospodine Albijaniću, repliciram i sada mi vratite vreme, jer tek sada počinjem.
U redu.
Hvala. Dakle, kolega Vučićević se javio po amandmanu da bi pokušao da odbrani neke članove Vlade. Naravno, zna se da se njegova odbrana odnosi isključivo na Velimira Ilića. To je njegovo pravo, on je njegov ministar, ali je neverovatno koliko je potpuno nesuvislih rečenica kolega ovde izgovorio a da vi, gospodine Albijaniću, niste reagovali, jer ste pratili, valjda, šta vam ko iz klupe dobacuje, a vaše je da slušate narodnog poslanika i da mu nakon njegovog izlaganja, a ne u toku izlaganja, skrenete pažnju ili ga, eventualno, opomenete, ako je rekao nešto što nije u skladu sa Poslovnikom.
Pažljivo sam slušao.
Rekoh vam, kada završi narodni poslanik, a ne da upadate u reč, ali Mići to nikako ne ide u glavu. Dakle, gospodin Vučićević je rekao da on nije znao da je već krenula predizborna kampanja, ali da su neki poslanici, misli se, naravno, na poslanike SRS-a, predizbornu kampanju započeli podnoseći amandmane na zakone. Ja ću da se prekrstim na ovom mestu, ne mogu da verujem da neko ko je više godina poslanik misli da narodni poslanik nema obavezu da podnosi amandmane, već da se amandmani koriste u predizbornoj kampanji. Ovo je, zaista, neverovatno, kao što je neverovatno, a vi niste, gospodine Albijaniću, reagovali, kada je govorio o tome kako neko ko misli da je moralan kritikuje nekoga za koga misli da je nemoralan, pa onda kaže da porodica ima ulogu u formiranju moralne ličnosti svakog čoveka. Gospodine Vučićeviću, to što ste govorili, sve se odnosilo na ono što sam izlagala u prepodnevnom delu. Nedopustivo je da vi na ovaj način govorite o mojoj porodici ili o bilo čijoj porodici. Vodite računa o onome o čemu govorite. Ako i Velju branite, morate da vodite računa na koji način. Kažete kako mi kritikujemo što je Mlađan Dinkić dobio tamo neku nagradu, pa dodajete - ako možete da kupite sve, to je umeće. Ne, gospodine Vučićeviću, način na koji članovi ove vlade kupuju sve nije umeće, već kriminal. Kada bi ova govornica mogla da progovori, mogla bi svašta da kaže o narodnim poslanicima. Zar vas do sada niko nije obavestio, gospodine Vučićeviću, da se vode stenografske beleške, da se Skupština direktno prenosi i da govornica ne mora da govori, sve se čuje i sve ostaje zapisano šta ko kaže i šta ko radi. Smeta vam što u predlogu naše zakletve, odnosno amandmana stoji - uključujući i Kosovo i Metohiju. Gospodine Vučićeviću, to je odrednica iz Ustava Republike Srbije. Zar se nismo svi složili, odnosno većina. Dozvolite mi da završim, ili da se javim ponovo, kako god hoćete, gospodine Albijaniću.
Završite.
Dakle, Kosovo i Metohija je posebno naglašena i u preambuli Ustava i svi smo se složili da je to zbog specifične situacije, zbog onoga što se sada dešava na Kosovu i Metohiji, zbog ovoga što se dešava na međunarodnom nivou i zbog rešavanja pitanja Kosova i Metohije. Potpuno je logično da to bude sadržano i u ovoj zakletvi. Vi kažete, zašto smo napisali - sve savesno i odgovorno? Gospodine Vučićeviću, zato što u Krivičnomzakoniku postoji nesavesno i neodgovorno postupanje kao krivično delo. Vrlo jasno objašnjenje. Samo još dve rečenice, molim vas. Kažete da su ovo jeftini i jadni politički poeni. Vaši politički poeni su skupi i skupo koštaju građane Srbije, svaki po pet kilometara ukradenog asfalta sa autoputa, gospodine Vučićeviću.
Hvala vam, gospođo Radeta. Moramo da završimo.
Evo, završavam, samo još jedna rečenica. Jedino što je ispravno što je rekao gospodin Vučićević jeste da mi kritikujemo ''nemoralne'', a oni su moralni. Tačno je, niste nas stavili pod navodnike kao moralne, jer mi smo moralni, i savesni, i samosvesni, gospodine.
Reč ima narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što je gospođa Vjerica Radeta slušala a nije čula ono što sam ja rekao. Nisam nijednog trenutka rekao da podnošenje amandmana koriste u predizbornoj kampanji, nego - koristeći amandmane. To su dva različita pojma, ali dobro, možda nekome nešto može da se objasni, a nekome ne može, jer neko ne želi to da shvati. Ono što je vrlo bitno za poslanike vladajuće koalicije, a posebno za poslanike Nove Srbije i DSS-a, nama ne smeta Kosovo i Metohija, mi smo na Kosovu i Metohiji dobili izbore i pobedili smo. Smatramo da nema potrebe to sada razjašnjavati i u amandmanu posebno naglašavati, jer znamo gde su granice Srbije. U granicama Srbije se nalazi i Kosovo i Metohija i nema razloga sumnjati da to tako neće biti, ili iščekivati da tako ne bude, što bi možda neko voleo i želeo da tako bude. Mi želimo da s ove govornice, ne štitimo naše poslanike, naše ministre, nego da budemo argumentovani i jasni, da budemo korektni prema njima, a naši ministri predstavljaju našu državu. Ne vidim nijedan jedini razlog da svako može dozvoliti sebi da kritikuje svoju državu tako što će neargumentovano pljuvati i pričati sa ove govornice šta god poželi. Tačno je da je Poslovnik izuzetno demokratski orijentisan, da je napisan demokratski i da se može koristiti u te svrhe. Zamislite, kada neko kaže - branite ne ministre, nego svog ministra, jer on krade na putu toliko i toliko asfalta! Da li je to priča iz ličnog iskustva? Da li je to priča i žalite li što ne možete to da radite ili imate neke argumente da to dokažete? Ili želite da sve što je uspešno i što ima rezultata u ovoj Srbiji bacite pod noge i iskritikujete? Žao mi je, Velimiru Iliću možete sve da prebacite, ali ne možete da mu prebacite da nije vredan i radan čovek, ne možete da mu to prebacite, jer se ti rezultati vide; građani Srbije svakoga dana putuju i to, jednostavno, osećaju i vide. Pričati ovde o pojedincima onako kako mislite da neko voli da čuje, nije dobro za vas. Na kraju da ponovim, mislim da je svaki uspeh našeg čoveka u svetu uspeh koji treba poštovati, najgore je kada ga mi oblatimo ovde. To znači da ne znamo da cenimo ni one koji znaju nas da cene. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 101. Poslovnika Narodne skupštine, stav 1. kaže - ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazio o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Po ovom osnovu sam se javila za repliku, jer se gospodin Vučićević zaista uvredljivo izrazio o meni, o narodnom poslaniku. Istina, rekao je samo ime, ne i prezime, ali sam jedina sa tim imenom. Jasno je da je mislio na mene. Kaže gospodin Vučićević da se u predizbornoj kampanji ne -podnose amandmani, nego se koriste amandmani. Nije šija nego vrat. Gospodine Vučićeviću, vama kao i skupštinskoj većini, mi to znamo, smeta što podnosimo amandmane, ali mi odlično razumemo šta je posao narodnog poslanika i uvek ćemo tako da radimo, a vi ste očigledno od danas dobili zadatak da morate, s vremena na vreme, da se javite, a to ondaznači i da posedite malo u ovoj sali, pa vam to smeta, ali šta da vam radim. Poslanici Srpske radikalne stranke znaju svoj posao, sede u ovoj sali, obrazlažu amandmane, učestvuju u raspravi. Dakle, radimo sve ono zbog čega su nas građani Srbije ovde poslali. Gospodine Albijaniću, niste opomenuli, ni ukorili malopre kolegu Vučićevića kada je rekao da nekome može da se objasni, a nekome ne. Ako ste mislili da meni ne može nešto da se objasni, grdno ste se prevarili, gospodine Vučićeviću. Ako mislite da ste inteligentniji, pametniji, bogami, niste. Možemo i da merimo. Volela bih da ste nam objasnili, gospodine Vučićeviću, kada ste rekli da ste vi dobili najveći broj glasova na Kosovu i Metohiji, koji ste to vi. Jel računate vas i Borisa Tadića, ili je to Demokratska stranka Srbije, ili koji su to "vi"? Vi ste sad mnogo šarena koalicija, znate? Jeste li vi i G17 plus? Jeste li vi uopšte? To je osnovno pitanje. Smeta vam, ponavljam, ono što stoji u našem amandmanu. Naglašavam, gospodine Vučićeviću, uzmite Ustav, pročitajte preambulu. To što smo predložili u našoj zakletvi, apsolutno je posledica onoga što stoji u Ustavu Republike Srbije. Vi kažete - znaju se granice, znaju se obrisi Republike Srbije. Naravno, Ustavom je to regulisano, ali kako onda da Dragan Jočić kaže da će na pasošu Republike Srbije da budu obrisi granica države Srbije? Da li to vama nešto govori, gospodine Vučićeviću? Vidim, ne slušate me, dobili ste zadatak da se dva puta javite, završili ste svoje, i baš vas briga. Kažete, mi kritikujemo državu zato što kritikujemo ministre. Ne, mi čuvamo državu zato što kritikujemo ministre. A za gospodina Velimira Ilića nisam rekla ni da nije radan, ni da nije vredan. Pokazao se poseban radan i agilan kada je pokušao da spase životinje.
Gospođo Radeta, molim vas da vodite računa. Da li se još neko javlja za reč o amandmanu na član 4? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Pre nego što počne diskusija o amandmanu, reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku. Gospodine Todoroviću, javljali ste se za reč, pa ste odustali, pa se opet javljate.
Gospodine predsedavajući, stvarno vas ne razumem. Znate da sam se javio po Poslovniku i red je bio da mi odmah po završetku izlaganja gospođe Radete date reč. Vratite mi vreme.
Vratiću vam vreme. U jednom trenutku ste odustali od te reči, pa ste se ponovo prijavili.
Ja sam sledio vašu praksu, moraćete ponovo da mi vratite vreme, jer ste nekim poslanicima ovde davali reč, objašnjenje vam je bilo - zbog kontinuiteta, jer, ako prođu neki drugi poslanici sa svojim izlaganjima, neće se znati suština. Samo sam uvažio te vaše nekadašnje primedbe. Sad bih vas molio da mi vratite vreme. Javljam se po čl. 40, 44. i 79, stav 3. Poslovnika, gde se kaže da, nakon završetka pretresa, odbor podnosi Narodnoj skupštini izveštaj koji sadrži mišljenje i predloge odbora. Odbor određuje izvestioca koji, po potrebi, na sednici Narodne skupštine obrazlaže izveštaj odbora. Kao što vam je poznato, danas u 10 časova, odmah po otpočinjanju rada Narodne skupštine, predsednik Skupštine je zakazao sednicu Odbora za ustavna pitanja, na insistiranje Srpske radikalne stranke, s namerom da se Odbor odredi u vezi sa raspisivanjem izbora za gradonačelnika grada Beograda, s obzirom na to da su nastupili zakonski uslovi člana 42. Zakona o lokalnoj samoupravi. Bilo je potrebno da se Ustavni odbor, s obzirom na to da je o ovom pitanju zasedao i Zakonodavni odbor, odredi i da vrlo precizno stavi do znanja i Skupštini Republike Srbije, i građanima Srbije, da li će poslanici vladajuće koalicije, Demokratske stranke i Demokratske stranke Srbije, da se zalažu za poštovanje Ustava ili neće. Poslanici Srpske radikalne stranke su izneli niz ubedljivih razloga koji govore u prilog tome da je predsednik Skupštine obavezan da raspiše izbore za gradonačelnika grada Beograda. Nažalost, ponovo je u praksi nastupila glasačka mašinerija, odnosno većina koju ste formirali, iako se međusobno niste složili čak ni na tom odboru. Neki su i uvažavali argumente SRS-a. Vaš jedini interes, a to je opstanak na vlasti, naveo vas je na to da glasate protiv predloga SRS-a. Ali, gospodo, bio bi red, znam da postoji jedan broj vas kojima nije prijatno zbog ove odluke Odbora za ustavna pitanja, koja je ovakva kakva jeste, trebalo bi, ipak, da Odbor, u skladu sa Poslovnikom, donese izveštaj, pa da vi s tim izveštajem izađete pred sve poslanike Skupštine Republike Srbije, pred građane Srbije, a imali bismo i mi nešto da kažemo o tom pitanju, da ne bi bilo zabune, da kažemo na koji način je doneta ovakva odluka Odbora za ustavna pitanja. Prema tome, gospodine predsedavajući, molim vas da u skladu s vašim ovlašćenjima, sa Poslovnikom Skupštine Republike Srbije, zatražite izveštaj Odbora za ustavna pitanja, kako biste dali mogućnost poslanicima Skupštine Srbije da se upoznaju a i da kažu šta misle o tome.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine Albijaniću, toplo vam preporučujem da zamolite nekog od potpredsednika da vas malo tu zameni, vi, očigledno, danas niste, inače niste, a danas posebno niste spremni za taj posao.
Sad ću zamoliti gospodina Mrkonjića, odmah će da me zameni.
Gospodine Albijaniću, da li ćete jedanput da naučite da nemate pravo da prekidate narodnog poslanika, da morate da sačekate da završim i da mi onda, ako sam se ogrešila o Poslovnik, izreknete opomenu. Koliko puta to treba da vam ponovim? Trebalo bi, ako vam nije mnogo teško, da pročitate član 27. Evo, ja ću, pošto vam to izgleda ne ide od ruke - Predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine, vrši i druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom. Ne znam da li ima potrebe, gospodine Albijaniću, sad da vam čitam da vi, dok ste na tom mestu, zapravo, vršite funkciju predsednika Narodne skupštine, i u obavezi ste, između ostalog, da se starate o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. To je upravo ono na šta vas je gospodin Todorović malopre upozorio. Vi ste bili u obavezi, gospodine Albijaniću, da mu, u skladu sa članom 100. stav 3, odgovorite, odnosno date objašnjenje vezano za primedbu koju je gospodin Todorović ovde izneo. Vi ste samo rekli - da, nisam vam odgovorio. Pa, primetili smo da niste odgovorili, ali morate, gospodine Albijaniću, da odgovorite, ili da kažete – ljudi, ja ovo stvarno ne umem da radim, podnosim ostavku, dajte neka neko drugi to radi, koji to možda malo bolje zna. Javila sam se na osnovu stava 1. člana 100. - narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Vi malopre niste postupili u skladu sa tim članom, gospodine Albijaniću. Zaista ne znam kako da vas urazumim, da vam objasnim da ne možete da me prekidate dok govorim, jer se nisam ogrešila o Poslovnik, naprotiv, citiram ga, gospodine Albijaniću.
Hoću da vam vratim vreme, gospođo Radeta.
Nemojte ništa da vraćate, nadam se da ste vodili računa o tome da sam citirala dva stava člana 100, da sam citirala član 27. Ako i to niste u stanju da pratite, bar ono koliko narodni poslanik citira Poslovnik, onda stvarno ne znam šta tu radite. Znate, to vam je vrlo jednostavno. Kad poslanik kaže -citiram, vi tamo pritisnete dugmence. Kad poslanik kaže - završen citat, vi ponovo pritisnete dugmence i ta mašina vam automatski odbije to vreme. Ne treba vam tu mnogo pameti, samo naučite da tipkate te dugmiće, gospodine Albijaniću. Dakle, malopre ste postupili potpuno u suprotnosti sa članom 100. Poslovnika Narodne skupštine. Prvo, zato što meni niste dali reč odmah kada sam je tražila povodom Poslovnika, drugo, zato što gospodinu Draganu Todoroviću niste odgovorili na pitanje vezano za rad Odbora za ustavna pitanja. Malopre se ovde čulo kako je ovaj poslovnik pisan demokratski. Doduše, nisam razumela kako se to poslovnik piše demokratski, ali vam tvrdimo da je ovaj poslovnik vrlo restriktivan, da ima mnogo ograničenja. Sad, vaš je problem, verovatno, kako to poslanici SRS-a, i pored toga, uspevaju da kažu ono što misle da treba da kažu s ovog mesta, ali ja tu stvarno ne mogu da vam pomognem. Ponoviću vam, ko zna koliko puta, da ćemo mi da koristimo svoje poslovničko pravo, da ćemo da se obraćamo, pre svega, javnosti Srbije, i po Poslovniku, jer je to jedini način da građanima Srbije objasnimo, recimo, činjenicu da se Srbija nalazi u potpuno neustavnom stanju, da predsednik Skupštine Oliver Dulić, predsednik Republike Boris Tadić i predsednik Vlade Vojislav Koštunica ne poštuju Ustav, da ga na najgrublji mogući način krše, da mi ni danas nemamo Ustavni sud, da nemamo zakon o Ustavnom sudu, da nemamo set zakona koji je neophodan po Zakonu o sprovođenju Ustava i da nikog u ovoj državi, mislim na one koji su vlast u državi, nije briga za to. Ovde je gospodin Milan Marković. Gospodin Toma Nikolić mi je dozvolio da koristim njegovo autorsko pravo i da vas nazovem ministrom za državnu upravu i protiv lokalne samouprave, mnogo mi se dopalo. Dakle, od vas očekujemo, gospodine ministre, da odgovorite na ova pitanja na koja gospodin Albijanić ne zna da odgovori, jer je to u vašoj nadležnosti. Pitala sam vas i danas, u vašem odsustvu, časne vam reči,časne vam Titove reči, pošto se tako zaklinjete, da li ćete poštovati član 111.Zakona o lokalnoj samoupravi, da li ćete da poništite akt Gradske skupštine, koji je nezakonit, neustavan i protivposlovnički?
Hvala, gospođo Radeta. Prihvatam primedbu da nisam odgovorio gospodinu Todoroviću. Na osnovu članova 44. i 77. Poslovnika Narodne skupštine rade i skupštinski odbori. Molim sekretara Odbora da pripremi odgovarajući izveštaj članovima skupštinskog Odbora za ustavna pitanja, predsednicima poslaničkih grupai potpredsednicima, a oni će, u skladu sa demokratijom u njihovim poslaničkim grupama, dostaviti to svim poslanicima koji to žele. Ne znam za nešto drugo, da je potrebno uraditi više, dalje itd. Ako ima neki zaključak Ustavnog odbora koji je veći od toga, onda ga proslediti svim narodnim poslanicima, u skladu sa zaključkom. Hvala vam lepo. Niste zadovoljni odgovorom, gospodine Todoroviću? Nećemo valjda da glasamo o članovima koji su nesporni, oni nisu stvar povrede Poslovnika. Gospodin Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, kod Miće ne vredi ni zadrška. Umesto da odgovori odmah, uvek postoji neki drugi problem da gospodin Albijanić bukvalno tumači Poslovnik, jer, u članu 100, stavu 3, kaže se da je predsednik Narodne skupštine dužan da, nakon davanja izjave poslanika, da objašnjenje. S obzirom na to da gospodin Albijanić nije predsednik Skupštine, on je smatrao da ne treba da da odgovor. Ja vam preporučujem, gospodine Albijaniću, da u situacijama kada niste u stanju da odmah odgovorite, kažete jednu uobičajenu stvar, koja će, mislim, biti prihvatljiva za svakog poslanika - da se ne slažete sa pitanjem. To bi vas oslobodilo svake odgovornosti i potrebe da dajete bilo kakav odgovor. Čudi me jedna druga stvar gospodine, Albijaniću, da vi, na tom mestu na kome ste, ne doprinosite boljem radu Skupštine Srbije i ne zalažete se da se poštuje Poslovnik, da ne dolazimo u situaciju u kojoj smo sada. Znači, da nadležni odbori rade u skladu s ovim poslovnikom, ne da sad iznalazite raznorazna tumačenja, koja vam službe daju, kako biste opravdali nerad odbora. Nema nikakvog razloga za to. Odbor je zasedao, raspravljali smo na demokratski način, bez ikakvih problema. Svako je izneo svoje mišljenje. Prema tome, stručne službe su bile prisutne na sednici Odbora i uobičajeno je, znam da svi vi dosta dugo sedite u poslaničkim klupama, da se izveštaj, materijali odbora dostavljaju 30 minuta posle završetka sednice odbora. Zašto nije dostavljen izveštaj Odboraza ustavna pitanja? Koji je to razlog? Vi ste doneli odluku kakvu ste doneli, a sad biste hteli da, bez izveštaja, to zatrpate, na način koji bi onemogućio da se o tom izveštaju izjasne i poslanici Skupštine Srbije. Mi hoćemo ne samo da se o tome informišu poslanici Skupštine Srbije, nego i građani Srbije, da vide kako se vi zalažete za poštovanje Ustava i zakonitosti, kako se to zalaže Odbor za ustavna pitanja kad odlučuje, većinom, da predsednik Skupštine ne treba da, u skladu sa Ustavom i Zakonom o lokalnoj samoupravi, raspiše izbore za gradonačelnika grada Beograda. To radite samo iz jednog razloga, zato što ne smete da izađete na izbore, zato što ste manji od makovog zrna, jer znate da nemate šta da tražite na izborima. Jedino je to razlog. Kako imate obraza da tražite izbore za predsednika Srbije ili bilo koje druge?
Molim skupštinske službe da postupe u skladu sa odlukom Odbora za ustavna pitanja i u skladu sa Poslovnikom i da se to razreši. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 226, tražim dve informacije. Prva informacija - šta je ministar za lokalnu samoupravu uradio povodom zaključka Odbora zalokalnu samoupravu da se, na osnovu člana 111. Zakona o lokalnoj samoupravi, koriste akti o izboru predsednika Skupštine grada Beograda, zamenika predsednika Skupštine grada Beograda i nekakvog v.d. zamenika predsednika Skupštine grada Beograda? Odbor za lokalnu samoupravu je jednoglasno doneo zaključak kojim obavezuje Ministarstvo za lokalnu samoupravu da primeni mere iz člana 111. Zakona o lokalnoj samoupravi i da stavi van pravne snage akte koji su doneti na sednici Skupštine grada Beograda, 8. oktobra 2007. godine, koji su, apsolutno, neutemeljeni u Zakonu o lokalnoj samoupravi. Druga informacija je vezana za Odbor za ustavna pitanja. Čim se na dnevnom redu Odbora za ustavna pitanja nađe neko pitanje, to je signal i za narodne poslanike u Skupštini Srbije iza javnost Srbije da je u pitanju stvar od izuzetnog političkog značaja. Mi smo danas u Odboru za ustavna pitanja pokušali da utvrdimo da li je predsednik Narodne skupštine obavezan da raspiše izbore za gradonačelnika Beograda ili ne. Stav SRS-a o tom pitanju je potpuno nedvosmislen. Insistiramo da predsednik Skupštine Srbije raspiše izbore u skladu sa važećim zakonom o lokalnoj samoupravi i tražimo da javnost Srbije, da svi narodni poslanici budu obavešteni o tome da je Odbor za ustavna pitanja, nadglasavanjem poslanika SRS-a, doneo potpuno neustavnu i nezakonitu odluku, po kojoj predsednik Narodne skupštine nije obavezan da raspiše izbore za gradonačelnika grada Beograda. Dakle, tražim da se predsednik Narodne skupštine izjasni o tome. On je predsednik Odbora za ustavna pitanja. Danas je predsedavao sednici tog odbora. Tražim da se Narodna skupština obavesti zašto do sada nismo dobili izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zašto javnost Srbije još uvek nije u mogućnosti da se upozna sa flagrantnim kršenjem Ustava i zakona koje se, nažalost, dešava pod svodovima Narodne skupštine Republike Srbije. Tražim da se izjasni Ministarstvo za lokalnu samoupravu, odnosno ministar, kao i da predsednik Narodne skupštine obavesti narodne poslanike o tome zašto se do sada izveštaj sa sednice Odbora za ustavna pitanja nije našao pred narodnim poslanicima.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Aleksandru Martinoviću. Po Poslovniku, poslanik Dragan Todorović, izvolite.
Na osnovu čl. 225. i 226. Poslovnika, tražim objašnjenje od ministra, s obzirom na to da prisustvuje ovoj sednici, da kaže poslanicima Skupštine Srbije da li je dobio sve materijale vezane za sednicu Odbora za lokalnu samoupravu, s obzirom na to da je toj sednici prisustvovao i predstavnik Ministarstva za lokalnu samoupravu, gde je trebalo da se, na osnovu zaključka Odbora za lokalnu samoupravu, Ministarstvo upozna sa činjenicama koje su se dešavale 8. oktobra u Skupštini grada Beograda. Pretpostavljam da ministar nije imao vremena da se detaljno upozna sa činjenicama, mada bi i letimičan pregled, odnosno čitanje stenografskih beležaka sa te sednice, bez ikakvih problema, omogućilo aktuelnom ministru da donese jedinu moguću odluku kada su u pitanju odluke Skupštine grada Beograda i da, na osnovu člana 111. Zakona o lokalnoj samoupravi, poništi odluku o izboru predsednika Skupštine grada Beograda, potpredsednika Skupštine grada Beograda i zamenika v.d. gradonačelnika. To su stvari na koje smo upozorili i rekli da nećemo dozvoliti da se posle 1990. godine, od kako je krenulo višestranačje, prvi put na ovakav način, drastično, krše i Ustav, i Zakon, i Poslovnik Skupštine grada Beograda, da se, zahvaljujući majorizaciji, odnosno većinu koju ima DS i DSS, onemoguće odbornici drugih stranaka u Skupštini grada Beograda da, takođe, predlože kandidate za predsednika i potpredsednika Skupštine, a da je mesto zamenika v.d. gradonačelnika, apsolutno, mimo Zakona, mimo Statuta, mimo Poslovnika, i da ta tri akta moraju da budu poništena. Verujem da ministar nije imao prilike da se upozna sa stenogramom, ali iskoristićemo njegovo prisustvo u Skupštini Republike Srbije i počećemo da čitamo stenogram sa sednice Skupštine grada Beograda, precizno vodeći računa da ne propustimo nijednu reč, nijedno slovo, mada verujem da će vama, već posle određenih činjenica koje budemo izneli, biti potpuno jasno šta se dešavalo. Ipak, mi smo na ovo upozorili. Završavam i javljam se po Poslovniku. Mi smo vas upozorili na vašu obavezu da radite u skladu sa zakonom.
Ostanite odmah, pošto se niko nije javio po Poslovniku. (Vjerica Radeta, sa mesta: Ja sam se javila.) Računam da ćete ga vi pustiti. Izvinjavam se.
Zahvaljujem vam. Mi hoćemo da radimo po Poslovniku i nećemo nijednog momenta da dovodimo Poslovnik u pitanje.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta, ali ministar se istovremeno javio. (Vjerica Radeta, s mesta: Po Poslovniku, ministar ima prednost.) Vi ste moj savetnik za Poslovnik. Izvolite, gospodine ministre.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, postoje tri pitanja koja su u značajnoj meri prisutna u našoj političkoj javnosti i javnosti uopšte. Jedno je pitanje Knića, gde se pominje Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, odnosno gde se zahteva određeno tumačenje od strane Ministarstva, a druga dva pitanja su upravo pitanja koja su uvažene kolege pomenule malopre. Želim da kažem da je Ministarstvo od Skupštine grada Beograda, po članu 107. Zakona o lokalnoj samoupravi, zatražilo izveštaj sa sednice Skupštine od 8. oktobra 2007. godine, zapisnik sa te sednice, Statut grada, Poslovnik o radu Skupštine i svu drugu dokumentaciju potrebnu za razrešenje ove situacije. Nakon dobijanja ovog izveštaja, Ministarstvo će utvrditi činjenično stanje i postupiti u skladu sa svojim ovlašćenjima. To je redovna procedura koja se primenjuje u svim sličnim slučajevima. Dakle, neophodno je pribaviti od jedinice lokalne samouprave na koju se odnosi primedba odgovarajuća dokumenta. Takođe, Odbor za lokalnu samoupravu je tražio i mišljenje vezano za pitanje raspisivanja lokalnih izbora u gradu Beogradu. Sutra će zvanično, od strane Ministarstva, biti upućeno mišljenje o izboru za gradonačelnika u gradu Beogradu, pa bih vas molio da ostatak dana, ova dva sata koja su ostala, posvetimo zakonima kojisu na dnevnom redu. Kao ministar ispred Vlade, prisutan sam ovde i sutra i prekosutra, najverovatnije i u ponedeljak, tako da ćemo imati vremena da razgovaramo i o ovim temama. Dozvolimo da nam iz Skupštine grada dostave odgovarajuću dokumentaciju. Što se tiče opštine Knić, takođe, želim da obavestim da smo zatražili svu dokumentaciju od SO Knić i da nam, nažalost, SO Knić nije dostavila zapisnik sa sporne sednice, odnosno sednice čija se validnost osporava, a to je vanredna sednica,kada je smenjena predsednica SO. U svakom slučaju, mi ćemo se potruditi da što pre dobijemo potrebna dokumenta. Sigurno ćete biti blagovremeno obavešteni o stavovima Ministarstva koji se tiču ovih pitanja. Još jedanput apelujem na kolege narodne poslanike da nastavimo rad o onom što su tačke dnevnog reda. Dalja diskusija o ovoj temi nam neće doneti rezultat. Ponavljam, i sutra i prekosutra sam ovde prisutan kao nadležni ministar. Verujte, već sutra ćete dobiti prvo mišljenje, drugo - onog momenta kada dobijemo odgovarajuću dokumentaciju od Skupštine grada. Hvala.
Zahvaljujem ministru. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite gospodine Todoroviću. (Svi poslanici su se javili po Poslovniku.)
Zadovoljstvo je videti poslanike Skupštine Srbije, koji su napokon shvatili značaj dešavanja u Skupštini grada Beograda i koji će građanima Srbije na najbolji način izraziti svoj stav i reći šta misle o događajima u Skupštini grada Beograda. Gospodine ministre, da vas obavestim da se, povodom tih tzv. igara bez granica, na osnovu kojih mislite da ćete produžiti stanje u kome se nalazimo, odnosno u kome se nalazi Skupština grada Beograda, grdno varate i da bi bilo mnogo bolje da ste postupili u skladu s našim dobronamernim primedbama, željama da se ovaj problem razreši na najjednostavniji način. Gospodine ministre, vi ste pripadali grupaciji koja je u jednom momentu, kada je smatrala da je bila oštećena, krenula na ulice, šerpe, lonci, pištaljke itd, pa ste u jednom momentu zatražili pomoć i vaših mentora sa strane, pa je došao "brzi Gonzales", pa posle toga leks specijalisi itd. Gospodine ministre, mi nećemo tražiti "brzog Gonzalesa", za vas smo dovoljni mi sami. Ubedićemo vas, bez ikakvih problema, da morate da postupate u skladu sa zakonom i sa Ustavom. Kada budete dobili izveštaj Skupštine grada Beograda, očekujem da ćete, u skladu s vašim ovlašćenjima i u skladu s demokratskim tradicijama i doprinosima radu Skupštine Srbije, odnosno da će vaša poslanička grupa u Skupštini Srbije zatražiti da se osnuje anketni odbor, da se vidi šta se dešavalo u Skupštini grada Beograda. Mislim da će posle jedno šest meseci sednica anketnog odbora da se zaključi, pretpostavljam da bi u tom međuvremenu i predsednik Skupštine, možda, mogao da raspiše izbore za lokalnu samoupravu, da je pitanje koje je postavila SRS potpuno bespredmetno, jer idemo u nove izbore. Po novom zakonu, verovatno, neće biti birani predsednici opštine, odnosno gradonačelnici. Vi ćete za to vreme na neustavan, nezakonit i protivposlovničkinačin upravljati trećinom budžeta Republike Srbije, odnosno gradom Beogradom, odakle mislite da idete u predizbornu kampanju za predsedničke izbore. Gospodine ministre, unapred vam kažem da to neće moći. Mi mislimo da će ovo biti kraći put. Pročitaćemo vam stenografske beleške. Jedan primerak ćemo vam dati da pratite, da ne mislite da ćemo na bilo koji način da zloupotrebimo ili da vas na neistinit način obavestimo o tome šta se dešavalo u Skupštini grada Beograda.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Draganu Todoroviću. Momenat Vjerice, pitam šefa Poslaničke grupe, gospođu Nadu Kolundžiju, a onda vas molim - dignite svi Poslovnik da bi služba mogla da vidi. Izvolite, gospođa Vjerica Radeta ima reč.
Gospodine Mrkonjiću, pošto ste rekli da sam ja vaš savetnik za Poslovnik, evo, predlažem vam da uzmete spisak narodnih poslanika i da čitate po azbučnom redu, jer je očigledno da će svi da govore po Poslovniku. Dakle, gospodine Milane Markoviću, podsećam vas da ste narodni poslanik prestali biti onog momenta kada ste sami za sebe glasali da budete ministar. Zato sa ovog mesta nemojte da nam se obraćate kao kolega poslanik i nemojte vi da nam kažete šta narodni poslanici treba da rade. Vi niste ovde, kako ste rekli, ispred Vlade. Vi ste ovde u ime Vlade, ali ste ispred narodnih poslanika i narodnim poslanicima odgovarate na pitanje, gospodine Milane Markoviću. Zašto nisu raspisani izbori u roku iz člana 42. Zakona o lokalnoj samoupravi, izbori za gradonačelnika Beograda? To je nešto što nas je vrlo iznenadilo, jer smo očekivali da će se poštovati član 42, gde piše da predsednik Narodne skupštine raspisuje, u roku od 15 dana od dana prestanka mandata predsednika opštine, izbore za predsednika opštine, ako do isteka mandata predsednika opštine nije ostalo manje od šest meseci. Gospodin Oliver Dulić nas je juče obavestio da on ne zna i da niko živi ne zna kada će biti održani lokalni izbori. To znači da ne zna ni da li je prošlo tih šest meseci, da li će proći ili ne tih šest meseci. Znači, obaveza za raspisivanje izbora za gradonačelnika je postojala i predsednik Parlamenta je tu obavezu morao da izvrši do prošlog petka. Zašto niste raspisali te izbore ako smo u Đilasovim novinama čitali da imate 10, 20, 50 protivkandidata, odnosno kandidata koji mogu, kako Boris Tadić voli da kaže, da stanu na crtu kandidatu Srpske radikalne stranke? Čini nam se da to samo pišu Đilasove novine, a da se u stvarnosti i te kako plašite SRS-a i našeg kandidata, ne samo na gradonačelničkim, nego i na drugim izborima. Kao što reče gospodin Todorović, citiraćemo zapisnik sa sednice Skupštine grada Beograda, ja ću da pročitam jedan za mene vrlo interesantan deo. Doduše, on je tek na strani 48. Kaže Željko Ožegović, on je, čini mi se, predsednik odborničke grupe DS-a, ali znam da je predsednik ''žute'' novobeogradske opštine: "Poštovani odbornici, malopre je gospodin Alimpić rekao, u jednom momentu, da je ovde napravljen sporazum između političkih stranaka i da zaista iz tog dogovora niko nije želeo da izvuče političku korist od onog neželjenog događaja koji se desio u gradu Beogradu, i mislim da je to potpuno u redu". Slušajte sada biser: "Ono što se sve dešava ovde, meni se čini da određene političke grupacije baš žele iz toga da izvuku određeni benefit. Zaista ne vidim nikakav problem da oni predlože, isto tako, kandidate za predsednika Skupštine, jer, kao što znamo, svi mediji su najavili šta će se desiti na ovoj sednici. Znači, poziv za ovu skupštinu je stigao ranije.'' Verovali ili ne, predsednik odborničke grupe DS-a smatra da je ono što čujemo na televiziji zvanično obaveštenje za odbornika ili za narodnog poslanika. Ovako je funkcionisala Narodna skupština u vreme Nataše Mićić, i nije dugo trajala. Verujte, nećete moći ovako, dame i gospodo. Mi ćemo i dalje da vam citiramo ovaj zapisnik, pre svega, da bi građani Srbije čuli kakve bisere imamo među funkcionerima DS-a i na koji način DS misli da se demokratski vodi država, da se vodi grad, da se vodi lokalna samouprava, gospodine ministre ''protiv lokalne samouprave''. Očigledno da vas je gospodin Tomislav Nikolić odlično okarakterisao, jer da nije tako, vi biste odgovorili na odluku koju ste dobili od nadležnog skupštinskog odbora. Vas baš briga za to, ali, verujte, neće biti tako, gospodine ministre.
Dajem reč ministru, potom gospodinu Aligrudiću. [[Žamor u sali.]] Kad budete vi rukovodili, onda rukovodite, a sada ostavite mene. Molim vas ... počeo da izbacujem napolje poslanike. Molim vas da se smirite i da nastavimo tok sednice. Molim vas da saslušate ministra. (Predsedavajući Milutin Mrkonjić je prepustio vođenje sednice potpredsednici Nataši Jovanović.)
Izvolite, gospodine ministre.
Želim da ponovim nekoliko stvari koje su ovde, očigledno, predmet spora, a ne bi trebalo da budu. Od kada je u primeni ovaj zakon o lokalnoj samoupravi, postoji niz sporova i problema u raznim opštinama širom Srbije. To je nešto što smo svi ovde zaključili prethodnih meseci i nešto što je našoj javnosti dobro poznato. Dakle, imamo ozbiljnih problema sa primenom Zakona o lokalnoj samoupravi. Kad god nastupe problemi, traži se mišljenje Ministarstva i tu nema ništa sporno. Kad god se traži mišljenje Ministarstva, uvek se pojavljuju dve strane, jedna koja smatra da je nešto ovako, i druga koja smatra da je nešto onako. U svim tim situacijama primenjuje se član 107. Zakona o lokalnoj samoupravi, koji jasno govori o tome kako Ministarstvo postupa, odnosno šta traži od jedinica lokalne samouprave, da bi imalo dokumenta za razrešavanje te situacije. Kada Ministarstvo, nakon svih tih dokumenata, utvrdi da postoje neke nepravilnosti, različite vrste, ako je u pitanju opšti akt, eventualne nepravilnosti sa stanovišta ustavnosti, ako je u pitanju pojedinačni akt protiv kojeg se ne može voditi upravni spor i nema druge vrste zaštite, kao što sada određena grupa poslanika sumnja, odmah se primenjuje član 111. Zakona o lokalnoj samoupravi, na osnovu koga Ministarstvo čini sledeće: obaveštava jedinicu lokalne samouprave da je utvrdilo da je taj akt takav i takav i zahteva od jedinice lokalne samouprave da taj akt poništi ili ukine. Ukoliko jedinica lokalne samouprave to ne učini u roku od mesec dana, onda je Ministarstvo vlasno da to učini svojim aktom. Ne sporim da radite ovo što radite. Vi ovo možete i danas, i sutra, i prekosutra. Nije moje da sporim. Zar ne vidite da, sve i da, nakon prikupljene dokumentacije po članu 107, utvrdimo to što vi kažete da jeste, opet Zakon propisuje proceduru, a mi, de fakto, ovde možemo da pričamo dugo o svemu tome. Dakle, odgovor na poslaničko pitanje jednog od kolega, zaboravio sam ime, pretpostavljam da će stići u Skupštinu već sutra. Mi smo vas obavestili da smo sva ova dokumenta već tražili od Skupštine grada. Dakle, apsolutno, istog dana kada je državni sekretar Radosavljević bio na Odboru za lokalnu samoupravu. Bukvalno, sutradan je traženo od Skupštine grada da dostavi ta dokumenta. Zašto sada mi ovde dva ili tri sata da pričamo o tome, kad vidite da smo uradili sve što je u našoj nadležnosti. Kažem vam, tu sam i sutra i prekosutra i možete se uveriti da sva ova dokumenta, koja sam vam naveo, postoje i da mi radimo sve na šta nas obavezuje Zakon. Možete se uveriti da radimo na osnovu člana 107. Ako se stvore uslovi, ako, po našem mišljenju, bude bilo osnova za primenu člana 111, mi ćemo primeniti član 111, ali, svesni ste, jer i vi ste čitali, kao i ja, kao i svi ovde, taj član 111, da i ukoliko utvrdimo da pojedinačni akt nije u skladu sa statutom itd., mi možemo samo da naložimo jedinici lokalne samouprave da to ispravi, pa tek nakon mesec dana da to poništimo. Prema tome, mislim da o ovoj temi nema razloga dalje da raspravljamo. Zaista vas molim da iskoristimo naredna dva sata i da nastavimo rad po amandmanima. Sve što sam vam rekao možete proveriti već sutra. Dakle, Ministarstvo je uradilo sve što je bilo do Ministarstva. Pravnu ocenu situacije Ministarstvo će dati kada dobije sva dokumenta. Pretpostavljam da i vi očekujete od jednog ministarstva ili od bilo koga ozbiljnog da pravnu ocenu neke situacije da kada uzme argumente pro et kontra, kada ih sve sabere, upodobi i vidi šta je činjenično stanje. Ništa meni ne znači da vi sada ovde čitate sa govornice izjave pojedinih odbornika Skupštine grada, niti Ministarstvo, kao državni organ, može da odlučuje na osnovu toga, i vi to dobro znate. Kada se formira jedan predmet, on se formira s argumentima ''za'' i argumentima ''protiv''. Vi znate da smo, i u slučajevima kada je SRS bila zainteresovana, tako radili. Niste do sada imali primedbe, bar od kada sam ja ministar, a mislim i kada je bio moj kolega prethodnik, na istu ovu proceduru. Niste uputili nijednu primedbu, a bile su u pitanju opštine, kao što znate, u kojima su, recimo, srpski radikali na vlasti. Tada vam je ova procedura bila sasvim ispravna. Ne znam zašto sada sporite da Ministarstvo radi po istoj proceduri i zašto nam ne date vremena da damo našu pravnu ocenu. Ako se ne budete složili s našom pravnom ocenom, onda kritikujte ministra. To je vaše legitimno pravo i ne ulazim u to. Zaista mislim da, ako se danas, sutra i prekosutra budemo bavili ovom temom na ovaj način, ništa nećemo korisno postići. Jedino što možemo da učinimo jeste da apelujemo da se dokumenta što pre dostave od strane Skupštine grada. To isto važi, opet ponavljam i apelujem, i za Skupštinu opštine Knić, vezano za ono drugo pitanje koje je, takođe, veoma bitno za našu javnost i, uopšte, za našu političku praksu. Još jedanput molim da nastavimo po dnevnom redu i zahvaljujem vam na pažnji.
Dame i gospodo poslanici, u trenutku kada sam sela za sto predsedavajućeg, na listi prijavljenih kod gospodina Mrkonjića i sekretara, gospođe Tamare, bili su narodni poslanici Momir Marković, Nebojša Stefanović, dr Goran Cvetanović, Slaviša Topalović, Aleksandar Martinović, Nikola Savić. U trenutku kada su se za reč po Poslovniku prijavili poslanici, svi iz SRS-a, svi iz DS-a, svi iz DSS-a i iz SPS-a ... [[Žamor u sali.]] Gospodine Aligrudiću, zaista je besmisleno da se sada raspravljamo. Molim vas da me saslušate. Ne bih želela da u ovoj situaciji, kada je, očigledno, iznerviran onim što se desilo u sali, u trenutku kada je nastao žamor i kada su svi poslanici istovremeno podigli ruku, gospodin Mrkonjić reagovao, moram da postupim po Poslovniku i po onome što sam dobila od sekretara, a to je da najpre sve ove koje sam pročitala prozovem, a onda da, u skladu sa javljanjima i sa snagom političke stranke ... (Poslanici vladajuće koalicije napuštaju salu.) Nema razloga da reagujete tako, gospođo Kolundžija. Za reč se, po Poslovniku, javio gospodin Momir Marković. Izvolite.
Uvažena gospođice predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, čudna se supremacija pojavila u državi Srbiji. Ustav, pa onda Ustavni zakon, pa podzakonska akta, pa zakoni, pa odluke, na kraju - mišljenje Odbora za ustavna pitanja, pa Mića Albijanić, pa onda neka rešenja, umesto da bude potpuno obrnuto. Izvinjavam se poslanicima vladajuće koalicije što ih ometam svojim govorom dok napuštaju skupštinsku salu, ali, i kada vi odete, biće nekog ko će da radi u ime i za dobro Srbije. Da je pameti, pa da ste to uradili još ranije. Dame i gospodo narodni poslanici, član 2. Zakona o lokalnoj samoupravi je nedvosmislen. Predsednik Skupštine je morao, u roku od 15 dana od dana prestanka mandata gradonačelniku Beograda, da raspiše izbore za gradonačelnika. Taj petnaesti dan se završio u petak. Umesto odluke predsednika Skupštine o raspisivanju izbora za gradonačelnika Beograda, mi smo danas dobili mišljenje, tačnije, ovog sekunda smo dobili mišljenje koje, u stvari, nikoga ne obavezuje, jer Odbor mora da donese zaključak. Mišljenja se ne računaju, što bi rekao naš narod. Kaže se ovako: ''Na osnovu člana 44. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, Odbor za ustavna pitanja, na sednici održanoj 23. oktobra 2007. godine, nakon razmatranja odredaba Ustava Republike Srbije i Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije koje se odnose na izbor gradonačelnika Beograda, dao je sledeće mišljenje''. Predsednik Skupštine Oliver Dulić potpisao je ovo mišljenje, umesto da potpiše akt o raspisivanju izbora za gradonačelnika Beograda. Kaže se: ''Članom 3. stav 4. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, utvrđeno je da se izbori za odbornike u skupštinama jedinica lokalne samouprave moraju raspisati do 31. decembra. Na osnovu člana 191. stav 4. i 5. Ustava Republike Srbije''..... Javiću se ponovo.
Za reč se, povodom Poslovnika, javio narodni poslanik Nebojša Stefanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što se dešava u Srbiji danas, kao i u gradu Beogradu, nije ništa novo za vlast DOS-a, koja vlada od 5. oktobra, pa naovamo. Kao i većina drugih poslanika SRS-a, imao sam mnoge primedbe i možda bih uputio žalbu Ustavnom sudu zbog mnogih nepravilnosti i nezakonitosti koje se dešavaju u našoj zemlji, ali pošto ova vlast uporno radi na tome da nema Ustavnog suda dok ne završe sve svoje trgovine, sve svoje pregovore i dogovore, mi nećemo imati priliku da zaštitimo ustavnost i zakonitost u ovoj zemlji, očigledno, nikada. Ono što se dešavalo u Skupštini grada Beograda, o čemu su danas govorile moje kolege, pokazuje svim građanima Srbije kako vlast koja postoji u gradu Beogradu uopšte ne želi da se bavi zakonom i da radi kako taj zakon propisuje. Na silu, potpuno bespotrebno, izveli su izbor predsednika, odnosno vršioca dužnosti gradonačelnika i, naravno, na opšti smeh svih ljudi koji se imalo razumeju u pravo, zamenika vršioca dužnosti gradonačelnika, što ne postoji nigde, ni u Ustavu, ni u Zakonu, ni u Statutu Grada, ni u Poslovniku Skupštine grada Beograda itd., i nikome ništa, nikoga to ne zanima. Zbog čega ih ne zanima? Ne zanima ih zato što vi danas treba da opravdate to što kada krenete s jedne strane Beograda na drugu treba da putujete sat vremena. Putujete sat vremena, zato što od onih mostova, koji je trebalo da počnu da se grade i da budu izgrađeni od 2000. godine pa naovamo, nema nijednog. Još uvek koristimo stari, sada se rekonstruiše, Železnički most, koji su podigli nemački okupatori tokom Drugog svetskog rata. I dalje se koristi taj most, nema drugih mostova. ''Gazela'' je u katastrofalnom stanju. Najavljuje se početak rekonstrukcije desne trake za sledeću nedelju. Sada je već kolaps i haotično stanje u saobraćaju u Beogradu, a možete da zamislite kako će biti onda. Preko ''Brankovog mosta'' se još uvek pomalo ide, ulice su tesne, ne postoji nikakva strategija, ne postoji plan da se to olakša. Sve ostalo što se radi u gradu, radi se protiv interesa građana Beograda. U trenutku kada zemljom vlada socijalna kriza, kada je ekonomska beda, kada je ekonomska situacija toliko loša, oni uništavaju i ruše kioske, privremene objekte, poslovne objekte ljudima, kažu - ne treba tu da bude, tu treba da bude zelenilo. Od čega ljudi da hrane svoju decu? Od čega da prežive i od čega da plaćaju porez ovoj državi koja im to traži? Upravo zbog svega ovoga, građani Srbije hoće promene, hoće jednu novu i bolju Srbiju, hoće da Tomislav Nikolić pobedi Borisa Tadića i sve ostale i hoće da dobiju ozbiljnu i poštenu vlast.
Za reč se, po Poslovniku, javio narodni poslanik dr Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 226. S obzirom na to da sam član Odbora za lokalnu samoupravu, žao mi je što ministar Marković nije prisutan, jer bi konkretno pitanje bilo postavljeno njemu, zbog čega predstavnici SRS-a nemaju poverenje u skupštinsku većinu, naročito kada je u pitanju gospodin Marković. Četvrta sednica Odbora za lokalnu samoupravu održana je 4. septembra 2007. godine. Dnevni red je bio - učešće Odbora u izradi nacrta zakona o lokalnoj samoupravi, o teritorijalnoj organizaciji, lokalnim izborima i glavnom gradu. Predsednik Odbora, gospodin Jovan Palalić, obećao je da će u narednom periodu od 10 dana biti nova sednica, peta sednica, i da je na toj sednici obavezno prisustvo ministra za lokalnu samoupravu gospodina Markovića. Prošlo je mnogo vremena, a od tog obećanja nije bilo ništa. Upravo iz tog razloga smo sigurni da gospodin Marković, kao ministar nadležnog odbora, želi da obmane javnost i dobije na vremenu. Zbog čega poslanici SRS-a reaguju? Nije poštovana procedura, data je saglasnost na rešenje o imenovanju zamenika vršioca dužnosti gradonačelnika, a mi postavljamo pitanje - po kom članu Statuta, po kom članu Poslovnika? Krši se i Ustav i zakon, kao i sve moralne norme. Član 42. Zakona o lokalnoj samoupravi definiše da predsednik Skupštine treba da raspiše izbore za gradonačelnika Beograda, a znamo da su budžetska sredstva, tekuće rezerve, negde oko 15 miliona evra. Gde je izborno opredeljenje građana, ako znamo da su direktno birali, po imenu i prezimenu, gradonačelnika Beograda? Moramo da konstatujemo da su nadležnosti i ovlašćenja ista, ali kapaciteti za sprovođenje i ingerencije gradonačelnika nisu jednaki. Ostavke predsednika Skupštine, zamenika predsednika, predate su na samoj sednici, kada je sednica krenula, iako je to trebalo blagovremeno da se uradi. U toku je bila 20. sednica, a po članu 9. moralo je da se to uradi na sledećoj narednoj sednici i da se definiše ostavka. U članu 14. stava 3. definisano je da se o ostavci predsednika skupštine odmah obaveštavaju odbornici skupštine, a na prvoj narednoj sednici skupštine, bez glasanja, utvrđuje da je mandat prestao danom podnošenja ostavke, što znači da je tek naredna, 21. sednica Skupštine grada Beograda bila ta na kojoj su mogli da verifikuju i te ostavke. Osim toga, nisu ispoštovane ni druge stvari iz procedure, član 8. stav 3. i član 9. Predlog kandidata za predsednika skupštine podnosi se predsedavajućem u pisanom obliku, čime je omogućeno i predstavnicima drugih političkih partija da to urade. Javljam se ponovo po Poslovniku, pošto nisam završio svoje izlaganje.
Za reč se javio narodni poslanik Slaviša Topalović, po Poslovniku.
Zahvaljujem, gospođice predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim što je uradila vladajuća većina u Gradskoj skupštini 8. oktobra, nelegalnim postavljanjem v.d. gradonačelnika Beograda, dobro znate da je tim potezom DS-a, DSS-a i G17 u Gradskoj skupštini prekršen Zakon o lokalnoj samoupravi. Meni je žao što ministru Milanu Markoviću ne odgovara naša diskusija, ali nadam se da me čuje. Oni su, gospodo, postavili v.d. gradonačelnika, a dobro znaju da su, u slučaju smrti gradonačelnika, posle 15 dana bili dužni da raspišu izbore za gradonačelnika. Pokojni Nenad Bogdanović je izabran neposredno, to ne bi trebalo da zaborave. To što su postavili Zorana Alimpića za v.d. gradonačelnika je bezakonje. Ni u kom slučaju ne može to da bude opravdano. Oni su pokušali s nekim opravdanjima, služe se nekim izgovorima, a to što su odgovorili da je ministar tako protumačio, gospodo, mogao je ministar da protumači to kako je hteo. Nije on na mestu ministra lokalne samouprave da donosi paušalne odluke, kako se njemu svidi. On je tu da poštuje i sprovodi isključivo zakone. Ministar Milan Marković, da bi udovoljio stranačkim interesima DS-a, krši Zakon, jer mu se može. Zašto mu se može? Može mu se jer su oni ti koji osporavaju konstituisanje Ustavnog suda. Oni su to uradili s namerom da ovakve marifetluke mogu da sprovode. Znači, nema Ustavnog suda iznad njih, nema ko da im obori odluke i oni se ponašaju protivzakonito. Ministre Milane Markoviću, nadam se da me čujete, postoji Vlada Srbije, koja može da reaguje u ovakvom slučaju. Član 192. Ustava Republike Srbije je član koji reguliše probleme ovakve prirode, član Ustava koji može da ispravi ovo i ovakvo bezakonje koje ste vi uradili u Skupštini grada Beograda, gospodine Markoviću, nadam se da me slušate. Ovaj član Ustava kaže da Vlada mora da reaguje u roku od pet dana, i tu je Milan Marković spokojan, jer ga štiti Vojislav Koštunica i Boris Tadić. Oni su krivci za nesprovođenje zakona. On je isključivo pod njihovom zaštitom. Recite vi meni kako se zove onaj ko ... Izvinjavam se, nastaviću posle po Poslovniku.
Po Poslovniku, za reč se javio narodni poslanik gospodin Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim u nekoliko reči da iznesem svoj i stav naše poslaničke grupe – SPS-a. Za ovo što se sada događa i što preti da nam se stavi na glavu kao da mi opstruišemo rad Skupštine, hoću da javnost zna da je to samo posledica. Hoću da javnost zna da su pre 15 dana, 9. oktobra ove godine, javno pozvani Vlada i Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu da reaguju na nezakonito ponašanje, protivposlovničko ponašanje u Skupštini grada Beograda, protiv Statuta, i da ne nabrajam dalje. Pre 15 dana tražili smo odgovor i stav - odmah. Rekli smo - to što se dogodilo je skandal, izvolite stenogram, izvolite Poslovnik o radu, izvolite Statut, izvolite Zakon. Tražimo hitnu reakciju. Posle sedam dana, održan je Odbor za lokalnu samoupravu. Tada nam je državni sekretar rekao da maltene prvi put čuje za to i da mora da se upozna s tim. Odbor za lokalnu samoupravu je zaključio i zatražio od Ministarstva da preduzme sve mere, naravno, da sagleda, utvrdi stanje i tako dalje i da preduzme sve mere u skladu sa članom 111. Zakona o lokalnoj samoupravi. To je bio ponedeljak, prošli. Malopre smo čuli da je ministar zatražio da Skupština grada odgovori šta je to radila 8. oktobra. Sada pitam - dokle će to tako da traje? Ko, u stvari, obmanjuje javnost? Obmanjuje je Vlada, Ministarstvo, većina, jer su odmah mogli sutradan da ustanu, da izađu i kažu - na temelju Zakona, Ustava, Poslovnika, Statuta, gospodo, vi niste u pravu, to nije tačno, i da nas argumentima ubede u to. Ne bi bilo više polemike. Naravno, nema argumenata za to. Onda oni idu linijom odugovlačenja. Ovo je sada posledica toga, zato što se nema hrabrosti da se suprotstavi; nema hrabrosti Vlada da izađe, Ministarstvo da izađe s jasnim, preciznim stavom, i da kaže - ljudi, jeste, to što ste uradili nije zakonito, izvolite, ponovite, održite ponovo sednicu, i šta znam šta sve treba da se uradi. Ni to nije urađeno. Konačno, molim vas, slušajte odgovor, mišljenje Odbora za ustavna pitanja. Kaže da Ustav Republike Srbije kaže - skupština opštine odlučuje o izboru izvršnih organa opštine, a izbor izvršnih organa grada i grada Beograda uređuje se zakonom. Kojim? Koji treba da bude donet. Kada? To niko ne zna. Ni oni ne znaju kada će biti donet. S druge strane, Zakon o lokalnoj samoupravi vrlo precizno kaže - izbori se raspisuju u roku od 15 dana, osim ako je ostalo manje od šest meseci do kraja mandata. Mandat ističe u septembruiduće godine, a nama se stalno prevodi priča kako će, eto, po Ustavnom zakonu, koji, uzgred rečeno, već ne poštuju, biti raspisani. Kada - ne znaju ni oni da kažu. Još jedna rečenica, završiću time. Slušajte, molim vas, obrazloženje Ustavnog odbora. Kaže - imajući u vidu navedene odredbe Ustava i Ustavnog zakona i tako dalje, kao i odredbu Statuta grada Beograda kojim se predviđa sprovođenje istovremenih izbora za odbornike i gradonačelnika Beograda, te da je do izbora odbornika za Skupštinu grada Beograda ostalo manje od šest meseci, nisu se stekli uslovi. Da li je moguće da je ovo Ustavni odbor pisao? Da li to znači da se dogodilo da mandat prestane pre isteka mandata u celini, da mora da se čeka tri godine kada istekne mandat, da bi istovremeno bili izbori? Takvo ponašanje Vlade, Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, koji misle da smo mi, valjda, maloletni, ne razumemo. Neću se više javljati po Poslovniku, jer smo dovoljno, danima, upozoravali da se krši i Zakon, i Ustav, i Poslovnik, i hoćemo da učestvujemo dalje u raspravi, ali je razlog mog javljanja bio da javnosti jasno kažemo - ovo je posledica arogantnog ponašanja Vlade, Ministarstva, nedavanja adekvatnih odgovora na postavljeno pitanje. Tek kada ga budu dali na pravi način, neće biti potrebe za ovim.
Hvala, kolega Petronijeviću. Po Poslovniku se za reč javio narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođice Jovanović, mišljenje koje smo dobili nedavno predstavlja grubu prevaru narodnih poslanika i grubu prevaru građana Republike Srbije. Mi smo danas u Odboru za ustavna pitanja pokušali da predstavnicima vladajuće koalicije objasnimo da to što rade u Skupštini grada Beograda predstavlja kršenja Ustava i Zakona i bacanje pod noge elementarnih principa vladavine prava. Gospodin Oliver Dulić je, kao predsednik Narodne skupštine, pokušao da nađe neki pravni argument za to što se desilo u Skupštini grada Beograda. Naravno, to što je pričao, nije sam pisao, to su mu napisale njegove partijske kolege iz DS-a. Ono što je simptomatično, dame i gospodo narodni poslanici, to je da se u mišljenju Odbora za ustavna pitanja ne pominje ključna odredba Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije. Naime, gospodin Oliver Dulić se, u želji da odbrani svoje partijske kolege u Skupštini grada Beograda, poziva na član 3. stav 4. Ustavnog zakona. Dalje, na član 191. stavove 4. i 5. Ustava Republike Srbije i na član 11. stav 2. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, ali se ne poziva na ključnu odredbu Ustavnog zakona, na kojoj SRS insistira sve vreme, a to je odredba člana 12, koja kaže - zakoni i drugi republički propisi ostaju na snazi do njihovog usklađivanja sa Ustavom, u rokovima predviđenim ovim zakonom, ako ovim zakonom nije određeno da prestaju da važe. Jedna stvar je jasna kao sunce. Zakon o lokalnoj samoupravi važi dok se ne donese novi zakon. Taj zakon važi u celini, od prvog do poslednjeg člana. Važi i član 42. stav 5. Zakona o lokalnoj samoupravi, koji predviđa obavezu predsednika Narodne skupštine da raspiše izbore za gradonačelnika Beograda u roku od 15 dana od dana prestanka mandata ranijeg gradonačelnika, i tu je stvar sasvim jasna. Međutim, DS, DSS, u želji da prikriju ovu odredbu Ustavnog zakona, pozivaju se na neke potpuno irelevantne norme Ustava i Ustavnog zakona, samo da bi sakrili da je predsednik Narodne skupštine Oliver Dulić obavezan da poštuje Zakon o lokalnoj samoupravi. Potpuno je jasno da to što gospodin Milan Marković govori predstavlja samo pokušaj da se kupi vreme, kao da smo maloletni, pa ne znamo da je on i te kako upoznat s onim što se desilo u Skupštini grada Beograda. Jer, to što se desilo u Skupštini grada Beograda uradili su DS i DSS, ali nisu to oni, dame i gospodo, uradili na svoju ruku, ne bi se to desilo da blagoslov za kršenje Ustava i Zakona nisu dali Boris Tadić i Vojislav Koštunica.
Hvala, gospodine Martinoviću. Sledeći narodni poslanik koji se prijavio po Poslovniku je Nikola Savić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođice predsedavajuća, moram da priznam da vam priliči da sedite na mestu gde jeste i ako su, pre izvesnog vremena, sa tog istog mesta uspeli da pomere jednog Kragujevčanina, nadam se da će Kragujevčanku malo teže pomeriti. Javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226. Tražim objašnjenje od predsednika Skupštine, gospodine Dulića, i ministra za lokalnu samoupravu, gospodina Markovića, zašto se ne poštuje zakon u ovoj zemlji i zašto se, principski, isti zakoni potpuno različito tumače. Naime, kada je u pitanju izbor predsednika Srbije, onda se DS-u žuri, ili im je neko rekao da samo brzim raspisivanjem izbora Boris Tadić može pobediti gospodina Tomislava Nikolića. Kada je u pitanju gradonačelnik Beograda, onda se DS-u ne žuri, nego, naprotiv, odugovlače i traže kandidata koji bi, eventualno, mogao da pobedi kandidata SRS-a Aleksandra Vučića. Ja im odavde kažem da niti će ikada više Boris Tadić pobediti Tomislava Nikolića, niti će bilo ko drugi iz DS-a pobediti Aleksandra Vučića. Zgrada predsednika Srbije i zgrada Skupštine grada Beograda, koje se nalaze preko puta sale u kojoj zasedamo, biće ''sigurne kuće'' za građane Srbije i za građane Beograda samo onda kada njihovi domaćini budu srpski radikali, Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić. Oni koji su poslednjih desetak godina pljačkali i upropašćavali ovu zemlju, ''sigurnu kuću'' mogu potražiti u Požarevcu, u Sremskoj Mitrovici, u Nišu i još nekim gradovima u Srbiji, a ako im se ne ide iz Beograda, ''sigurnu kuću'' mogu naći i u Padinskoj Skeli. Hvala vam.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik doktor Paja Momčilov. Izvolite, doktore.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 226. Poslovnika, kao i većina mojih kolega iz Poslaničke grupe SRS-a. Danas prisustvujemo jednom nesvakidašnjem činu u ovoj skupštini. Naime, ako pogledate poslaničke klupe u kojima sedi pozicija, videćete da nema nijednog narodnog poslanika. Zašto smo mi danas došli u ovakvu situaciju, trebalo bi da se zapitamo, a građani Srbije treba da dobiju jasan odgovor. Iz argumentacije mojih kolega iz SRS-a, pogotovu onih koji su i poslanici u Skupštini grada Beograda, a onda i onih koji su pravnici po struci, potpuno vam je jasno da se ovde radi o grubom kršenju Ustava i zakona države Srbije. Ukratko rečeno, da opet ne bude zabune, mi nemamo na legalan i po Poslovniku grada Beograda izabranog gradonačelnika i novu upravu grada Beograda. Po Zakonu, kao što svi znamo, 15 dana posle smrti gospodina Bogdanovića je trebalo da predsednik naše skupštine, gospodine Oliver Dulić, raspiše izbore za gradonačelnika. Jasno stoji klauzula da samo ukoliko će se za šest meseci raspisati izbori to ne važi. Sada vidite u kakvoj se situaciji nalazimo. Mi smo iznudom morali da dobijemo mišljenje dva odbora Skupštine Srbije o ovom pitanju, kada smo reklamirali, zajedno s kolegama iz SPS-a, da je na nezakonit način izabrana nova uprava. Nije normalnim putem moglo da se do toga dođe. I danas nam je ovde prebačeno da hoćemo iznudom i ucenama da dođemo do nekog rešenja koje nama odgovara. To nije tačno, nego je već dogorelo. Više ne može da se trpi ovakvo neodgovorno ponašanje u državi koja se nalazi, praktično, u rasulu. Zašto se država nalazi u rasulu? Ne treba ponavljati, iks puta smo rekli to za ovom govornicom, da ne postoji Ustavni sud i nema onog vrhovnog arbitra koji će presuditi, na kraju krajeva, da li se taj ustav krši ili ne. Nema seta zakona koji su uslov ili preduslov za raspisivanje lokalnih, pa i predsedničkih izbora. Ja ću nastaviti, naravno, kasnije.
Hvala vam. Za reč se, po Poslovniku, javila narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Poslovnika Narodne skupštine, a on glasi - narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Ovo što je danas uradio gospodin Milan Marković, ministar za državnu upravu i, kako reče gospodin Nikolić, protiv lokalne samouprave, jeste skandalozno. Gospodin Milan Marković je otišao sa Poslaničkom grupom DS-a, zanemario je da je u sali ostalo skoro stotinu narodnih poslanika iz dve poslaničke grupe, a prema Poslovniku koji je DOS usvojio, da je u ovoj sali samo predsedavajući i jedan narodni poslanik, ministar, kao i predsednik Vlade, mora da bude ovde i da komunicira sa tim jednim jedinim narodnim poslanikom. Naravno, to što su poslanici Demokratske stranke, Demokratske stranke Srbije i G17 plus napustili ovu salu, to je njihovo legitimno pravo. Sećamo se mi svi, u prošlom sazivu, odnosno građani Srbije se sećaju, da, recimo, Poslanička grupa Demokratske stranke nekoliko meseci nije ulazila u ovu salu, jedino su dolazili na blagajnu po platu i po paušal. Ali, to je, takođe, njihovo legitimno pravo. Govorim o ministru koji ne sme toliko otvoreno da pokazuje da je ministar samo jedne grupe narodnih poslanika, a, samim tim, jedne grupe građana. Više puta smo govorili za Borisa Tadića, njegovog partijskog predsednika, da je on samo predsednik ''žutog'' lopovskog preduzeća, tzv. Demokratske stranke, da se ne ponaša kao predsednik države Srbije. Njegov ministar Milan Marković danas je potvrdio da smo mi bili u pravu. Moguće je da je Milana Markovića sramota da čuje šta ćemo ovde danas da iznesemo, a govorićemo, pre svega, o skandaloznoj sednici Skupštine grada Beograda od 8. oktobra i, naravno, o mišljenju Odbora za ustavna pitanja, koje smo danas dobili u 16,20 časova, na insistiranje narodnih poslanika. Odbor je održan u 10 časova i mislim da je negde oko 11,30 bio završen. Na prepodnevom zasedanju sam rekla da se gospodin Oliver Dulić, predsednik Parlamenta, neraspisivanjem izbora za gradonačelnika Beograda, dobrovoljno kandidovao za Zabelu ili za neku drugu ustanovu, u svakom slučaju, za višegodišnju robiju. A kada smo dobili ovo mišljenje koje je on potpisao, to je samo potvrdilo ono što sam rekla pre podne. Ovo je, takođe, skandalozno. Mišljenje predsednika Parlamenta u ulozi predsednika Odbora za ustavna pitanja je katastrofalno. Govorili su narodni poslanici koji su učestvovali u radu Ustavnog odbora o detaljima sa te sednice. Evo, ne stigoh da završim, ali, u nekom drugom javljanju, hoću.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima narodni poslanik dr Goran Cvetanović, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ono na čemu insistiraju predstavnici Srpske radikalne stranke jeste da se poštuje član 111. Zakona o lokalnoj samoupravi i član 192. Ustava Republike Srbije. Član 192. Ustava Republike Srbije definiše nadzor nad radom opštine, pa je rečeno da je Vlada dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu i da u roku od pet dana pokrene postupak za ocenjivanje njegove ustavnosti ili zakonitosti. Vlada može, pod uslovima određenim Zakonom, raspustiti skupštinu opštine. Problem je u tome što predstavnici, pre svega, Ministarstva lokalne samouprave nisu principijelni. Oni prave problem zbog nedosledne i selektivne primene Zakona i zbog toga što onemogućavaju efikasno vršenje prava na lokalnu samoupravu, te na taj način dovode mnoge lokalne samouprave u situaciju da reaguju zbog toga što nemamo adekvatan i jednak pristup prema svim lokalnim samoupravama, nezavisno od toga ko vrši lokalnu vlast. Samim tim, upravo Vlada Republike Srbije, preko Ministarstva i gospodina Markovića, utiče na negativno stanje i, ono što je najbitnije, na pravnu nesigurnost kod svih nosilaca lokalne vlasti. Zato i definišemo da postoji pravno nasilje, da postoji kršenje svih zakona, jer to, upravo, predstavlja slabost poslaničke većine. Zato se neprincipijelno odnose, ne samo prema gradu Beogradu, nego i prema 10 opština u čitavoj Srbiji imaju privremene organe. Kada su predstavnici Srpske radikalne stranke i Socijalističke partije Srbije činili lokalnu vlast u najvećoj opštini u Srbiji, u Leskovcu, predsednik Skupštine, iz G17 plus, Predrag Marković, četiri meseca ranije je raspisao lokalne izbore, i za odbornike, i za predsednika Opštine. Znači, nisu poštovali mandat od četiri godine. Želeli su, insistirali su na tome i raspisali su izbore, a predstavnici Srpske radikalne stranke su im izašli na crtu. Ali, evo, sada, kada se promenio odnos, kada privremeni organ vlada duži vremenski period, očigledno im takav odnos snaga ne odgovara. Ako vam sada prezentujem papire koji su ispred mene, videćete da, recimo, predsednik opštine Vladan Marinković, prvo, definiše da ima veliki broj radnika i da oni moraju da ostanu bez posla. Posle toga, traži da se radnici u lokalnoj samoupravi prijave, da se dostavi spisak radnika koji žele da se prijave za program do septembra 2007. godine. Onda imamo prisustvo gospodina Markovića, ministra koji sedi, koji je došao da poseti... S obzirom na to da nisam završio, zamolio bih vas da me ponovo prijavite za reč. Hvala lepo.
Narodni poslanik Momir Marković se prijavio po Poslovniku. Posle gospodina Markovića, reč ima narodni poslanik general Božidar Delić. Izvolite.
Uvažena gospođice predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, da prethodno raščistim jednu dilemu. Onaj Marković koga prozivaju poslanici nisam ja, ja se zovem Momir Marković i narodni sam poslanik iz Poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke, a Marković koga prozivaju zbog kršenja Ustava, zbog kršenja svih mogućih zakona vezanih za lokalnu samoupravu, zove se Milan Marković. Dame i gospodo narodni poslanici, nedavno je ministar pravosuđa izjavio u sredstvima javnog ''dezinformisanja'' pod okriljem Demokratske stranke da su počeli izgradnju pet zatvora u Srbiji. Ministar prosvete nije rekao da su počeli izgradnju ijedne škole. Normalno, dame i gospodo, u pravu su, oni u školu više da idu neće. Dame i gospodo, flagrantno kršenje zakona i najveća pljačka koja je u poslednjih godinu dana mogla da bude zabeležena, upravo je zabeležena u Gradskoj skupštini ovih dana, neraspisivanjem izbora za gradonačelnika Beograda. Jer, pitanje je ko je veći lopov, onaj ko ukrade nekoliko stotina miliona dolara, ili evra, kao njihov Janjušević, Kolesar i svi ostali, ili onaj ko krade volju građana? Da li je onaj ko je uzeo proviziju da se proda Cementara ''Popovac'' veći lopov od onoga koji ne dozvoljava građanima Srbije, odnosno uskraćuje im pravo da se izjasne i da izaberu gradonačelnika po svojoj volji? Nema većeg kriminala, nema veće pljačke od pljačke volje građana. Očekivao sam da će predsednik Skupštine, Oliver Dulić, kao neko ko slovi za razumnog, bar su ga takvim predstavljali, u roku od 15 dana, u skladu sa Ustavom, u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, raspisati izbore za gradonačelnika Beograda. Očekivao sam da ćemo u tom takmičenju pokazati ko je bolji, ko bolje uslove građanima Beograda nudi, ko će bolje voditi Beograd i ko će domaćinskije, da tako kažem, raspolagati budžetom grada Beograda, a da podsetim građane Beograda da se radi o oko 850 miliona evra. Naravno, i moja očekivanja i očekivanja građana Beograda su izjalovljena. Zahvaljujem. Javiću se ponovo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite.
Član 226. Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, već mesecima smo u ovoj skupštini svi svedoci toga kako se sprovodi Ustav, Ustavni zakon, i da ustavnosti ili zakonitosti može biti onoliko koliko je potrebno vladajućoj koaliciji, odnosno koliko je potrebno našoj vladi i predsedniku. Valjda je osnovno načelo da Ustava ima ili nema, da zakona ima ili nema. Ovaj događaj iz Skupštine grada od 8. ovog meseca je već danima tema Skupštine. Gotovo da nijedan događaj nije zaokupio pažnju tri skupštinska odbora, prvo, Odbora za lokalnu samoupravu, zatim, Zakonodavnog odbora, a danas, evo, i Odbora za ustavna pitanja. Iako nisam član Zakonodavnog odbora, pošto me je zanimala ova problematika, bio sam prisutan kada se raspravljalo, dan pre nego što je došao i taj 15. dan, kada je predsednik Skupštine, gospodin Dulić, trebalo da raspiše te izbore. Tom prilikom je bio upozoren i izneseni su svi argumenti, počevši od argumenata koji proizilaze iz samog zakona o lokalnoj samoupravi, koji jasno kaže da je u roku od 15 dana predsednik Narodne skupštine dužan da raspiše te izbore. Sam gospodin Dulić, a i predstavnici Zakonodavnog odbora iz vladajuće koalicije, pozivali su se na Ustavni zakon, iako su ga poslednjih meseci kršili više puta, posebno 4. stav, gde piše da će izbore za odbornike u skupštinama jedinica lokalne samouprave raspisati predsednik Narodne skupštine do 31. decembra. Stalno je pominjan taj datum - 31. decembar. Međutim, taj stav podrazumeva i nešto drugo, odnosno najkasnije u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu poslednjih od zakona kojima se uređuje, kao prvo, teritorijalna organizacija Republike Srbije, zatim, lokalna samouprava, lokalni izbori i položaj glavnog grada. Ne postoji nikakva garancija da će ti zakoni biti doneseni, ne do 31. decembra, nego, jednostavno, danas ne postoji niko u Srbijiko može garantovati kada će ti zakoni biti doneseni. Jasno je da ne može postojati pravni vakuum, i on ne postoji u Srbiji, postoji Zakon o lokalnoj samoupravi, postoji član koji obavezuje predsednika Skupštine Srbije da u roku od 15 dana raspiše te izbore i postoji član 12... Javiću se ponovo.
Hvala vam, gospodine Deliću. Za reč se javio narodni poslanik gospodin Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovana gospođice Jovanović, [[Upadica s mesta: Uzimaju ministrove papire, ostavite to, nemojte da iznosite ministrove stvari, otimaju, šta je ovo...]]
Ja se izvinjavam, samo trenutak, molim vas. Izvolite kolega.
Poštovana gospođice Jovanović, poštovani narodni poslanici, ovo pitanje, koje se tiče grada Beograda, veoma je aktuelno i značajno. Povređeni su i Ustav, i Zakon, i Statut, i tu ničeg nema spornog. Važno je insistirati na tome da se postupi po određenim pravilima, po zakonu, da svi imaju jednaka prava u određenoj proceduri. Očigledno je da je procedura narušena i da postoje samo ekskluzivna prava za izbor određenih funkcija u gradskim vlastima. Međutim, ja bih podsetio, pre svega, javnost da imamo neregularnu situaciju, kad je reč o funkcionisanju lokalne samouprave, u deset opština širom Srbije i da je to neregularno stanje, van zakona i van Ustava, prihvaćeno kao normalno, kao da ne živimo u 21. veku, gde postoji vladavina zakona, već kao da živimo u 19. veku, kada se sa pozicije vlasti odmeravalo šta je pravilno, a šta nije. Tako je činio knjaz Miloš. Čini se da je ponekad i on bolje, svojim prosuđivanjem u datom trenutku, odmeravao pravdu i nepravdu, nego kako se to čini danas. Dakle, opština Užice, od 16. novembra 2006. godine uvedeno je Privremeno veće. Smederevo, od 16. novembra 2006. godine, Zrenjanin, 16. novembra 2006. godine, Babušnica, 1. decembar 2006, Valjevo, 28. decembar 2006., Leskovac, 12. aprila 2007. godine [[Upadica s mesta poslanika SRS: Ne dajte da iznose ministrove stvari, zovite obezbeđenje, kako imate pravo da iznosite njegove stvari?]]
Zamolila bih skupštinsku službu da reaguje. Vama ću da omogućim da nastavite, izvinite zbog ovog prekida. Pometnja je nastala u trenutku kada je narodni poslanik ušao u salu i usmerio pažnju. Izvolite, gospodine Miletiću [[Upadica s mesta Dragana Todorovića: Molim vas, samo da se zna, ovde je bio ministrov telefon, ako nestane, trebalo je da uzmete ime ovog čoveka]] Videla sam ko je uzeo telefon gospodina ministra, tako da, ako ministar zatraži ili prijavi da mu je nestao mobilni telefon koji je ostavio u sali, rado ću mu reći ko ga je uzeo iz njegove klupe. Hvala. Izvolite, kolega Miletiću.
Opština Leskovac, 12. aprila 2007. je uvedeno Privremeno veće, Bogatić, 19. aprila ove godine, Kula, 21. aprila ove godine, Veliko Gradište, 24. maja ove godine, i Smederevska Palanka - 14. juna 2007. godine. Po Zakonu o lokalnoj samoupravi, privremeno veće ima mandat tri meseca, izuzev ako je do izbora ostalo šest meseci, tako stanje može da se produži. Mi nemamo tačno utvrđen datum kada su zakazani, odnosno kada će biti zakazani lokalni izbori, a po ovome što sam pročitao, svi datumi su takvi da je vreme od tri meseca isteklo svuda, u svih deset opština. Znači, u tim opštinama privremena veća vladaju nezakonito, van Zakona i Ustava, i to se proglašava normalnom situacijom. U ime SPS-a, apelujem na aktuelnu vlast koja je nadležna da poštuje Zakon i Ustav, da poštuje ono što se zove lokalna samouprava. Ne može državna uprava, odnosno vlast, da se postavlja sa svojom ingerencijom i svojim ovlašćenjima na takav način da može da prekraja Zakon i Ustav po svojoj slobodnoj volji, a da nikome za to ne odgovara. U pitanju je nepoštovanje i omalovažavanje onoga što se zove lokalna samouprava. Zahvaljujem.
Hvala vam, kolega Miletiću. Za reč po Poslovniku se javio narodni poslanik dr Vladan Batić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, član 226. Tražim objašnjenje od predsednika Odbora za Kosovo i Metohiju - zašto je otkazana sutrašnja sednica, zakazana za sutra u 12 časova u Gračanici, koja je zakazivana i danju, i noću, i preko nedelje? Pre podne sam rekao da sam insistirao još pre nekoliko dana da na tu sednicu budu pozvani novinari koji su akreditovani da prate rad Narodne skupštine, jer nam ne treba nikakva tajna večera, nego da se jasno vidi i čuje, tamo gde je kolevka srpstva, na Kosovu i Metohiji, za šta se ko zalaže i šta ko hoće da kaže. Nisu pozvani novinari, to sam rekao pre podne. Onda je službenik koji opslužuje rad tog odbora, ne predsednik Odbora, javio da je ministar za Kosovo i Metohiju sprečen neodložnim obavezama i da se otkazuje sednica Odbora za Kosovo i Metohiju. Koje su to neodložne obaveze ministra za Kosovo i Metohiju? Valjda je Kosovo i Metohija njegova jedina obaveza. Pretpostavljam da su, možda, te neodložne obaveze prijem novih savetnika u Ministarstvo za Kosovo i Metohiju. Kojim tempom ih prima ministar, uskoro će imati više savetnika nego što će na Kosovu ostati Srba. To je neodgovornost. Kad sam već uzeo reč, da kažem još nešto. Kao što primećujete, jedini sam poslanik sa ove strane koji je ušao u salu, i hteo sam to javno da kažem, zbog tobožnje principijelnosti, zbog tobožnje doslednosti, zbog tobožnje načelnosti. Ovde nekima smeta što Narodnom skupštinom predsedava poslanik SRS-a. DHSS i ja lično, to se već zna, oponenti smo Srpskoj radikalnoj stranci, politički neistomišljenici, ako hoćete, protivnici, ali to je potpuno normalno u političkom životu svake zemlje gde postoje različite političke opcije. Ali, kad jedan deo tih ljudi, principijelnih i načelnih, uz to, vajnih legalista, izglasa šefa Poslaničkog kluba SRS-a Tomislava Nikolića za predsednika Parlamenta, onda im ne smeta SRS. Kad zajedno agituju, što je opet legitimno, da se donese Ustav, onda im ne smeta SRS. Kad dele vlast sa SRS-om u pojedinim opštinama, to znamo svi, onda im ne smeta SRS. Kad se glasa za podršku Rezoluciji o ukidanju sankcija Amerike prema Kubi itd, onda im ne smeta SRS. Znači, to nije principijelnost, to nije konsekventnost, to nije doslednost, to nije načelnost, to je demagogija i licemerje. Hvala.
Hvala vam, gospodine Batiću. Prilikom nastavka popodnevnog zasedanja, za sto predsedavajućeg je stiglo obaveštenje od službe, doduše, nepotpisano, u kome se kaže da se zakazana, Peta sednica Odbora za Kosovo i Metohiju, planirana za 24. oktobar 2007. godine u Gračanici, AP Kosovo i Metohija, odlaže zbog iznenadne sprečenosti ministra za Kosovo i Metohiju da prisustvuje sednici. O naknadnom terminu održavanja sednice bićete blagovremeno obavešteni. Razumela sam da ste vi, po članu 226, tražili odgovor od predsednika Odbora. Ovo nije potpisao predsednik Odbora, služba je dostavila, tako da će ovo vaše pitanje kroz stenogram biti upućeno na pravu adresu. Hvala vam. Za reč po Poslovniku javio se narodni poslanik Nebojša Stefanović. Izvolite.
Dame i gospodo, po čl. 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, želeo bih da mi se dostavi odgovor na pitanje koje muči ne samo poslanike, već, verovatno, i većinu građana Srbije, time i Beograda. Kako kaže Ustav, odnosno Zakon za sprovođenje Ustava, u članu 3. stav 4. - izbore za odbornike u skupštinama jedinica lokalne samouprave raspisaće predsednik Narodne skupštine do 31. decembra 2007. godine, odnosno najkasnije u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu poslednjeg od zakona kojima se uređuje teritorijalna organizacija Republike Srbije, lokalna samouprava, lokalni izbori, položaj glavnog grada. Kao što ste primetili, nijedna reč, nijedna rečenica, nijedan stav ne govori o položaju i izmenama načina izbora gradonačelnika Beograda. Gradonačelnik Beograda se bira, u skladu sa ovim, na isti način kao što se birao u skladu sa prethodnim zakonom, 2004. godine, te je bila ustavna obaveza predsednika Narodne skupštine da u roku od 15 dana od kako je konstatovana smrt gospodina Bogdanovića, odnosno prestanak obavljanja njegove funkcije, raspiše izbore za gradonačelnika Beograda. Kako se to nije dogodilo, potpuno su izlišna i besmislena objašnjenja koja dobijamo. Kaže objašnjenje - imajući u vidu navedene odredbe Ustava i Ustavnog zakona, u kojima se nigde ne govori o gradonačelniku Beograda, govori se o lokalnoj samoupravi, ali mi ovde ne govorimo o izborima za Skupštinu Beograda, nego o izborima za gradonačelnika - u kojima su određeni rokovi za održavanje izbora odbornika i predsednika opština, odnosno gradonačelnika, što nije tačno - kao i odredbu Statuta grada Beograda kojom se predviđa sprovođenje istovremenih izbora za odbornike i gradonačelnika Beograda itd. Kakve to ima veze? Znači li to da Beograd, ukoliko bilo koji gradonačelnik ikad bude sprečen da obavlja funkciju, treba da čeka da Skupštini grada Beograda istekne ceo mandat? Ako je to, recimo, u trećem mesecu obavljanja njegove funkcije, on treba da čeka gotovo još četiri godine. Beograd još čeka da dobije narednog gradonačelnika, jer sledeći izbori treba da budu istovremeni. Zbog čega oni to rade? Zbog toga što su svesni da su svim ovim najviše oštećeni građani Beograda. Oštećeni su građani Beograda jer nemaju uređeni gradski prevoz, jer nemaju uređenu Adu Ciganliju, jer je u Jagodini napravljen akva-park, a nije napravljen u Beogradu, oštećeni su zbog afere "Sartid", zbog afere "Aerodrom", zbog Janjuševića, Kolesara, ''energetske mafije'', afere ''Novi Popovac'', zbog Bodruma i Soluna, zbog afere "Reket" zbog svih vila na Dedinju, oštećeni su zbog toga što u ovoj zemlji nema Ustavnog suda, pa nemate ni kome da se žalite. Oštećeni su zbog toga što njihova deca nemaju budućnost i ne mogu da je vide. Oštećeni su jer se oni koji su danas na vlasti bogate svakog dana, imaju po 11 miliona evra, a građani Beograda nemaju čak niobdanište, da po ceni od 100 evra za mesec dana, što retko ko može da plaća, šalju tu decu u obdaništa, jer nema ni mesta. To moramo da promenimo, moramo da se borimo za bolji život svih građana Srbije i moramo da se borimo da na vlast dođu čestiti, časni i pošteni ljudi.
Hvala vam, kolega Stefanoviću. Po Poslovniku, za reč se javio narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođice Jovanović, SRS danas u Skupštini Srbije ne vrši nikakvu opstrukciju, nego se bori za elementarna prava lokalne samouprave, pre svega, grada Beograda. Danas, kada je Vlada Srbije okrenula leđa Zakonu o lokalnoj samoupravi i pravima grada Beograda, kada je to uradilo Ministarstvo za lokalnu samoupravu, kada su to uradili poslanici vladajuće koalicije, jedina politička snaga u Srbiji koja se bori za prava lokalne samouprave jeste Srpska radikalna stranka. Potpuno je jasno zašto ministar za lokalnu samoupravu izbegava da primeni mere iz člana 111. Zakona o lokalnoj samoupravi. On pokušava da kupi vreme, odnosno da narodne poslanike SRS-a i celokupnu srpsku javnost obmane, u tom pravcu da Ministarstvo za lokalnu samoupravu, kao tobože, nešto radi, prikuplja informacije, pa kada prikupi dovoljnu količinu informacija, onda će, kaže ministar Marković, ministar da izađe sa svojim mišljenjem. Milan Marković, naravno, ministar za, odnosno protiv lokalne samouprave. Potpuno je jasno da ono što se desilo u Skupštini grada Beograda nije moglo da se desi da nisu dobili blagoslov od strane Borisa Tadića i Vojislava Koštunice. Ministar Milan Marković je, apsolutno, upoznat, do detalja, s onim što se desilo u Skupštini grada Beograda i on je morao odmah posle te sednice od 8. oktobra da preduzme mere koje mu Zakon nalaže. Naravno, ministar Milan Marković se sada pravi nevešt, pa, kao - nema dovoljnu količinu informacija, dajte da dobijemo izveštaj od Skupštine grada Beograda, pa kada dobijemo izveštaj, onda ćemo da izađemo sa svojim mišljenjem. Međutim, ministar Milan Marković pokušava da dezavuiše narodne poslanike. Svi oni koji su bili na sednici Odbora za lokalnu samoupravu, koja je održana pre nekoliko dana, znaju da je Odbor za lokalnu samoupravu obavezao ministra Milana Markovića, ne da izađe sa svojim mišljenjem, nas njegovo mišljenje ne zanima, nego da poništi akte koji su nezakonito doneti na Skupštini grada Beograda. Ministar nema šta da izlazi sa svojim mišljenjem, nego mora da poništi akte vezane za nezakonite izbore predsednika Skupštine grada Beograda, zamenika predsednika Skupštine grada Beograda i nekakvog fantomskog zamenika vršioca dužnosti gradonačelnika grada Beograda. To su neke konstrukcije koje ne poznaje ni Ustav, ni Zakon o lokalnoj samoupravi. Ovo što radi DS, a posebno Milan Marković, koji nije imao hrabrosti da ostane do kraja u sali Skupštine Srbije... Zahvaljujem i javljam se ponovo po Poslovniku.
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospodin Sulejman Spaho, po Poslovniku, pa onda dr Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 226. Poslovnika Skupštine Srbije. Od 15. maja, pa sve do sada, Vlada Srbije ne poštuje Ustav, i to u više navrata. Jedan od slučajeva nepoštovanja Ustava jeste to što predsednik Skupštine gospodin Dulić ne želi da raspiše izbore za gradonačelnika grada Beograda. To je za mene kršenje Ustava, a ko krši Ustav, normalno, mora i da odgovara. U ovom slučaju će odgovarati predsednik Skupštine gospodin Dulić. Bio sam, isto kao i general Delić, na Zakonodavnom odboru, gde su članovi SRS-a u tom odboru sve vreme ukazivali da se krši Zakon o lokalnim izborima, takođe, i Ustav Srbije. Ono što mi nije jasno, jeste da su članovi Odbora iz redova pozicije sve vreme pokušavali da opravdaju odluku predsednika gospodina Dulića da ne raspiše izbore za gradonačelnika Beograda. Naravno da pravni osnov za to nisu imali. Na sve načine su pokušavali da vrše opstrukciju Zakonodavnog odbora. Nisam u vodama prava, ali čitajući Zakon o lokalnim izborima, i običan laik jasno može da vidi da predsednik Skupštine Dulić mora da raspiše izbore za gradonačelnika posle smrti gospodina Nenada Bogdanovića. To se vidi u članu 60. Zakona o lokalnim izborima. Pošto nemamo Ustavni sud, a uviše navrata smo govorili da ga nemamo, najverovatnije nećemo ni dobiti odgovor da li je sve po zakonu i Ustavu. Ono što bih posebno da istaknem, i zbog javnosti Srbije, jeste - da je ovde gospodin Tomislav Nikolić ostao, ne bi se ovo desilo. Normalno da bi on raspisao izbore po Zakonu i Ustavu. Prvi put u ovoj skupštini postoji pozitivna energija i rad. To se dokazalo i to možete videti sada, gledaoci Srbije, a i vidi se kako treba da se vodi Skupština, kada je vodi moja uvažena koleginica, gospođica Nataša Jovanović, potpredsednica Skupštine Srbije.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik dr Vladan Batić. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, član 226. Pošto svake subote primam građane u svojoj poslaničkoj kancelariji, dužan sam da u ime njih pomenem neke stvari i da tražim objašnjenje i obaveštenje od Vlade Republike Srbije, ne navodeći pojedinačno primere, jer ti pojedinačni primeri ukazuju na čitave kategorije građana, na značajne delove populacije koje tište ti problemi. Jedno od tih obaveštenja i objašnjenja je - da li će Vlada Republike Srbije preduzeti nešto povodom više od 130 naših građana koji nisu realizovali pravo na penzije u Hrvatskoj u periodu između 1991. godine i 1999. godine? Obratilo mi se više građana s istom molbom, s istim pitanjem, sa vapajem da se nešto učini na tom planu. Drugo, isti set pitanja ili sličan, o našim građanima koji su u vreme raspada SFRJ živeli u Sloveniji i imali stanarska prava, bili prinuđeni da izađu iz svojih stanova i izgubili to stanarsko pravo, a godinama su ulagali u stambene fondove. Radi se o 6.000 ljudi i o njihovim porodicama. Upoznao sam neke od njih. Porodice vojnih lica, njih 13 ili 14, živi u napuštenoj kasarni u Obrenovcu, ispod elementarnog ljudskog dostojanstva, na ivici bede, kao da su Kurdi, kao da su prokleti i odbačeni od celog sveta. Postavio sam već, prethodno, pitanje o slovenačkim penzijama za 3.500 ljudi. Preko milion i po evra se svakog meseca gubi zato što niko ne preduzima ništa da se to realizuje. Da li ova vlada brine o penzionom fondu Slovenije ili o svojim građanima? Kada već pominjem Sloveniju, elementarne, osnovne životne namirnice u Srbiji, za koju su obećavali da može da hrani pola Evrope, sećate se bilborda narodnjačke koalicije - Srbija rodna i plodna, srećna i zadovoljna, skuplje su nego u Sloveniji. To su zvanični pokazatelji, a, evo, kolega mi kaže, čak neki i u Švajcarskoj, nažalost. Da li je to ono čemu smo težili? Sinoć smo videli jedan prilog da je naše mleko jeftinije u Crnoj Gori za 30% nego u Srbiji. Posle neko kaže nema monopola. Nekim ministrima je očito ovde stalo nešto drugo, da ih zbog trange-frange kombinacija, Martin Šlaf, preko Bečke berze, predloži za najboljeg ministra pod svodom nebeskim, a mi smo svi naivni, živimo na nekoj drugoj hemisferi, pa ne znamo kakvi su dometi i vrednosti tog ministra. Hvala.
Za reč se javio dr Ninoslav Dimitrijević. Izvolite.
Hteo sam ovom prilikom da podsetim da Skupština grada Beograda, nažalost, nije jedino mesto gde se krši i zakon, i Ustav, i svi drugi mogući akti. Malopre je moj kolega iz Poslaničke grupe SPS-a pomenuo 10 lokalnih samouprava gde se, takođe, krši zakon, gde su, takođe, privremena veća sada na vlasti, u nezakonitom sastavu i na nezakonit način sada vladaju. Sastav u privremenim većima ne odgovara aktuelnom sastavu u lokalnim samoupravama, odnosno aktuelnom odnosu političkih grupa u lokalnim samoupravama, već odgovara isključivo političkom odnosu, odnosu političkih partija u državi. Znamo kako oni dele vlast u državi, to je njihova formula 3-2-1. Nisu lokalne samouprave jedine oblasti u državnom i društvenom životu gde se krše zakoni, Ustav i sve drugo. U svim sferama života postoji kršenje zakona i Ustava. Koliko puta smo za ovom govornicom spomenuli penzionere i sve one koji se nalaze u stanju socijalnih slučajeva. Govorili smo nadležnim i resornim ministarstvima, govorili smo svim nadležnim ljudima da se penzija ne isplaćuje zakonito, da prosečna penzija ne prati prosečnu zaradu sa 60%. Niko na to nije reagovao. Reagovala je Vlada, izjavom u novinama da će nakon Nove godine izvršiti usaglašavanje penzija. Šta je sa tim penzijama do Nove godine? Da li će to usaglašavanje biti retroaktivno isplaćeno? Ne samo to. Činjenica je da još uvek ne postoji Ustavni sud u ovoj državi, iako smo u Drugom redovnom zasedanju, iako znamo da je Ustavni sud morao biti formiran još u toku Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine. Ne govorim to samo kao frazu, već zato što je za sve ove zakone, ceo set ovih zakona o kojima sada diskutujemo i o kojima se diskutovalo još u junu, za prethodnu izmenu ovih zakona, jedan od mehanizama njihovog funkcionisanja - Ustavni sud. Činjenica je da nekome odgovara da nema Ustavnog suda, ili da se ne može postići politički konsenzus. Na kraju krajeva, posle toliko dugih pregovora, i kada se bude konstituisao Ustavni sud, s pravom će građani Srbije pomisliti da li će on raditi legalno i kako treba, nakon toliko vremena političkih prepucavanja i dogovaranja. Koristim priliku da podsetim javnost da ne postoji ni Upravni sud, ni Apelacioni sud, ni Kasacioni sud. Hoću da iskoristim momenat da još jednom podsetim da u ovom trenutku još jedan sindikat štrajkuje na ulicama ne samo Beograda, nego ulicama Srbije. Sve je veći broj nezadovoljnih, onih koji se obraćaju SPS-u u svom nezadovoljstvu. Hoću da kažem samo jedno: vladajuće partije u državi isključivo gledaju svoje najuže partijske interese i samo u skladu s tim deluju i rade, rade one poslove koji im odgovaraju. Sve drugo, svi oni interesi koji su državni, koji se tiču građana Republike Srbije, ne ostvaruju se, jer nisu trenutno u uskim partijskim interesima vladajućih partija.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik, gospodin Sreto Perić, a neka se pripremi, takođe po Poslovniku, gospodin Dragoljub Anastasovski.
Uvažena gospođice Jovanović, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, građani Srbije na izbore izlaze, uglavnom, da bi onima koje budu izabrali ukazali poverenje, a ovi sprovodili zakon i napravili ambijent da njima bude bolje. Međutim, od toga nema ništa. Što je neko rekao, mi sada imamo ono o čemu raspravljamo, a to je posledica, to je nešto drugo. Naime, ovde se radi o dve stvari. Javio sam se po Poslovniku, čl. 225. i 226, da se informišem od strane predsednika Narodne skupštine, gospodina Olivera Dulića, i ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodina Milana Markovića, kada će da raspišu izbore za izbor gradonačelnika grada Beograda. Već 9. oktobra, poslanici SRS-a, prisustvujući Skupštini grada Beograda, postavili su pitanja, odnosno ukazali da su određene neregularnosti sprovedene na toj gradskoj skupštini u vezi sa članom 12. Zakona o sprovođenju Ustava. Zbog građana Srbije, moram da ga citiram: "Zakoni i drugi republički propisi ostaju na snazi do njihovog usklađivanja sa Ustavom, u rokovima predviđenim ovim zakonom, ako ovim zakonom nije određeno da prestaju da važe". Zakon o lokalnim izborima nije prestao da važi i on važi u svom integralnom tekstu, dakle, sve dok se ne promeni taj zakon. Na Zakonodavnom odboru, koji je održan 18. oktobra ove godine, poslanici, članovi Zakonodavnog odbora iz SRS-a, postavili su gospodinu Oliveru Duliću, predsedniku Narodne skupštine, decidno i jasno pitanje - da li će raspisati izbore za izbor gradonačelnika grada Beograda, jer je krajnje vreme bilo, a u skladu sa članom 60. Zakona o lokalnim izborima, gde je rečeno da predsednik Skupštine raspisuje izbore u roku od 15 dana od dana prestanka mandata predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, ako do isteka mandata predsednika opštine nije ostalo manje od šest meseci. Predsednik Narodne skupštine Oliver Dulić je rekao da će opšte lokalne izbore raspisati do 31. decembra 2007. godine, ali pod uslovom da se vladajuća koalicija ne dogovori drugačije i da se ne odloži raspisivanje tih izbora. Pozivao se na celishodnost, tako da, po njemu, u ovom momentu, raspisivanje izbora za gradonačelnika nije celishodno, a ukoliko ne bude raspisao lokalne izbore do 31. decembra 2007. godine, onda će raspisati izbore i za gradonačelnika grada Beograda. Tada bi to, možda, i bilo necelishodno. Međutim, u ovim pravnim radnjama, u pravnom poretku Srbije, o ovom pitanju, ne možemo se pozivati ni na kakvu celishodnost. Ovo je "dara prevršila meru". Zbog toga su poslanici SRS-a, u želji da objasne građanima o čemu se radi... S obzirom na to da nisam do kraja rekao ono što mi je bila namera, prijavljujem se za reč ponovo, po Poslovniku.
Reč ima narodni poslanik gospodin Dragoljub Anastasovski, a neka se pripremi gospodin Marko Milenković, takođe, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Neraspisivanjem izbora od strane predsednika Skupštine Olivera Dulića, prekršeni su i Ustav i svi zakoni. Očigledno da ovo, prvenstveno, naš glavni grad uvodi u haos, jer su, jednostavno, u proteklom periodu uzurpirali vlast u Beogradu. Ne bi oni pristali da prepuste vlast tek tako. U pitanju je ogroman novac, u pitanju su ogromne privilegije i to se sve odražava ne samo na grad, to se spustilo i na nivo opština, tako da je i u opštinama haos, pogotovo u onim opštinama gde su na vlasti u koaliciji DS, DSS i G17 plus, a u većini opština su oni u toj koaliciji. Oni rade sve i svašta samo da bi zadovoljili sebe i pojedine svoje članove, odnosno tajkune koji se na njihov račun bogate. Što se tiče aktuelnog ministra, trenutno nije u sali, jer se solidarisao sa grupom poslanika koji su napustili salu, a čini mi se da je ovo prvi put da poslanici vladajuće koalicije napuste salu. Možda bi tako trebalo da rade i ubuduće, da se ne vraćaju, jer je očigledno da poslanici koji su trenutno u skupštinskim klupama mnogo bolje rade, mnogo bolje funkcionišu, tako da nam oni baš i nisu preko potrebni. Za ovaj gest koji je aktuelni ministar učinio, jednostavno bih ga pozvao da podnese ostavku, jer ne može da se svrstava ni na jednu stranu. On je ministar u Vladi Srbije, a ne ministar u vladi DS-a. Očigledno, zakletva ne znači ništa. Može čovek da položi bilo kakvu zakletvu, ako neće da je poštuje. Pošten čovek poštuje svoju reč i svoj obraz i tako se i ponaša.
Reč ima narodni poslanik Marko Milenković, a posle njega, po Poslovniku, prijavili su se narodni poslanici Tomislav Ljubenović, Milorad Buha i Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, javljam se po čl. Poslovnika 225. i 226. i tražim obaveštenje od predsednika Parlamenta i ministra za državnu upravu ''protiv'' lokalne samouprave - kada će biti raspisani izbori za gradonačelnika Beograda? Čuli smo od predsednika Republike Borisa Tadića da će poštovati Ustavni zakon, te će se raspisati izbori za predsednika Republike. Nije bio baš sasvim jasan kada će biti raspisani lokalni izbori, a zaboravio je na izbore za gradonačelnika Beograda. Da li je to i on postao neobavešten? Ovim putem ga mi, srpski radikali, obaveštavamo da je problem ovde u Beogradu, ali je problem i u celoj Srbiji, jer narod sve teže živi, niz proizvoda široke potrošnje, mleko, meso, hrana uopšte, skuplje je nego u zemljama EU, skuplje nego u Nemačkoj ili Švajcarskoj, a odnarođena vlast i dalje radi suprotno svim ustavnim i zakonskim normama. U roku od 15 dana, predsednik Skupštine morao je da raspiše izbore za gradonačelnika Beograda. Na taj način bi zaustavio nelegalne odluke Skupštine grada, jer ne može interesni dogovor tri stranke, DS-a, DSS-a i G ''šest posto'' plus da bude jači od interesa građana, jači od poštovanja svih zakona u Srbiji. Ovaj izlazak iz sale njihovih poslanika samo potvrđuje bacanje pod noge principa vladavine prava, unapređenja demokratskih normi civilizovanih društava, a predsedavanje Skupštinom gospođice Nataše Jovanović, onda kada je to najteže, samo najavljuje preuzimanje odgovornosti srpskih radikala, najavljuje pobedu Aleksandra Vučića za gradonačelnika Beograda i Tomislava Nikolića za predsednika Srbije, ali i ono jedino bitno srpskim radikalima – bolji život za sve građane u Srbiji. Podsetiću vas šta je bilo pre samo par meseci. Hvalili su se pripadnici vladajuće koalicije, navodno, svojim kvalitetnim kadrovima iz vrha dosovskog legla, pozivali su na crtu, a sada, kada su videli da niko od njihovih nije ni do kolena Aleksandru Vučiću, svi su se razbežali i prvi put od 5. oktobra 2000. godine učinili su pravu stvar, učinili su jedinu ispravnu stvar, otišli su iz skupštinske sale.
Reč ima, po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, neće proći mnogo vremena kada će i ova strana biti ispunjena srpskim radikalima, jer biće to želja građana Srbije. SRS ima obavezu da daje kritički osvrt na sve ono što se dešavalo u prethodnom periodu, ono što se dešava danas i da zastupa interese građana, na njihovo zadovoljstvo. Moje pitanje nazovidemokratskom bloku je - da li vi, gospodo, želite da i dalje kršite zakone, lažete ovaj narod, a da vas pri tome srpski radikali pohvale, maze, ili da kažu - bravo? Za razliku od vas, mi smo odgovorni pred više od milion glasača, kao i pred celim narodom, koji u nama traži spas, nakon što ste vi pokazali višemesečnu nesposobnost za brigu o narodu, ali i visok stepen gramzivosti kada je zadovoljenje vaših ličnih interesa u pitanju. Podsetiću vas da su u Leskovcu uvedene privremene mere i da je privremeni organ do sada menjao sastav nekoliko puta, ali da nijedna politička opcija nije pokazala svest o tome, već je svako žurio da zauzme vlast, pa imamo gomilu političkih direktora, načelnika i članova opštinskog veća, koji su za samo mesec dana svog mandata dodatno opteretili leskovački, ionako, siromašni budžet. Ta besomučna trka i borba za prevlast među njima samima ide na račun i štetu građana opštine Leskovac. Zato su to radili krišom, bez javnih prenosa, bez poziva poslanika, na njima svojstven način. Ima još jedna veoma važna stvar, na koju želim da ukažem. Praksa je i ovo potvrdila. Naime, kad kažete ''vanredno stanje'', to nas odmah asocira na DSS, a kad kažete ''privremene mere'' 2002, pa 2007. godine, to nas asocira ponovo na DOS i, još ovih dana, na privremene mere u Opštinskom odboru DS-a. Sve je privremeno, a traje u Leskovcu. Jasno je da nazovidemokrate znaju da vladaju samo u apsolutističkom režimu, bez demokratije – diktaturom, bez transparentnosti i bez mogućnosti da budu kritikovani u ime građana. Da li je to demokratija? To, svakako, nije. Ovo je diktatura demokratije. Da li građane Leskovca treba podsetiti na data obećanja da će na odgovorne funkcije biti birani najbolji, na konkursu? Pitamo se, šta to beše konkurs? Pa, zato što nema takvog konkursa na kojem bi prošli mnogi njihovi kadrovi, izvlačili su ih iz bunara, iz drugih stranaka, kao preletače. Da li lokalna samouprava može na jedan takav način da funkcioniše u interesu građana? Sigurno da ne može. Zato su interesi građana da se izbori raspišu što pre.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, po Poslovniku.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u vezi s članovima 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Dužan sam da upozorim, kako ovaj uvaženi dom, tako i građane Srbije, na bezakonje, protivustavno delovanje i teror koji sprovodi visoki predstavnik u Bosni i Hercegovini Miroslav Lajčak. O čemu je reč? Naime, pre nekoliko dana visoki predstavnik je doneo odluku kojom je promenio Zakon o Savetu ministara Bosne i Hercegovine, tako što je uvedena mogućnost glasanja samo dva naroda u Bosni i Hercegovini, čime je narušen ustavni princip ravnopravnosti sva tri naroda. Šta će to u praksi proizvesti? Proizvešće to da će dva naroda preglasati jedan narod, tako da ćemo se vratiti u 1991. godinu, koja je označila i uvela u ratno stanje, zbog toga što je srpski narod tog trenutka preglasavan, što će se desiti i sada. Pitam javnost Srbije, pitam i predsednika države, i predsednika Vlade, šta je učinjeno da se spreči ovo bezakonje, protivustavno delovanje? Ni jedan ni drugi nisu učinili ništa. Naši mediji vrlo malo, ili gotovo nikako ne pišu o ovome. Podsetiću vas da je slična situacija bila u Hrvatskoj 1990. godine, kada je hrvatski Sabor, odlukom jednog naroda, promenio ustav, izbacio Srbe iz ustava i doveo ih u poziciju da postanu građani drugog reda. Počelo je sprovođenje otvorenog terora, izbacivanje s posla, ubistva itd. Slična situacija će se biti i u Bosni i Hercegovini, ukoliko svi zajedno ne preduzmemo mere da spasimo srpski narod u Bosni i Hercegovini. Srpska radikalna stranka - dr Vojislav Šešelj iz Bosne i Hercegovine apeluje da ova skupština, deklaracijom ili rezolucijom, osudi sve aktivnosti Lajčaka i svih onih koji rade protiv interesa srpskog naroda. Upozoriću i ukazati na zlu sudbinu krajiškog naroda, koji je, eto, istim takvim odlukama doveden u poziciju da je ratnim zločinom genocida i etničkog čišćenja proteran iz Republike Hrvatske, iz Republike Srpske Krajine, kada je proterano preko 800 hiljada Srba. Oduzeta im je sva imovina, oduzeta su sva imovinska i socijalna prava. Slična sudbina će se desiti i u Bosni i Hercegovini, ukoliko ovaj dom, Skupština Republike Srbije ne zauzme ozbiljan stav, jer od Tadića i od Koštunice to ne možemo očekivati, oni to neće. Oni se nisu ni oglasili posle ovih odluka. Skupština mora jasno reći koji je vitalni interes srpskog naroda u Republici Srpskoj, osuditi sve što se tamo dešava i pomoći tom narodu, koji je obezglavljen, koji je prepušten na milost i nemilost belosvetskim banditima, koji su sprovodili i u prošlosti, a i danas sprovode otvorenu politiku rasturanja srpskog nacionalnog bića i srpskih nacionalnih interesa.
Hvala, gospodine Buha. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226, a, radi javnosti, odredbe tih članova Poslovnika Narodne skupštine predviđaju da narodni poslanik ima pravo da traži određena objašnjenja i obaveštenja od predsednika Narodne skupštine. Međutim, postoji nešto drugo što mene ozbiljno zabrinjava, a to je stanje u društvu. Stanje u državi, kriza u svim sferama društva, gde postoji visok stepen kriminala, afere u svim oblastima društva, da vam ne pominjem mnogobrojne afere, ''finansijsku'', ''energetsku'', ''prosvetnu'', ''drumsku mafiju'', kao i ono što je zabrinjavajuće, pogotovo za nas, poslanike SRS-a,a to je što je veliki broj članova Vlade, iz prethodnih sastava, od 2000. godine, pa nadalje, i iz sadašnjeg sastava, debelo ogrezao ute afere. Da ne pominjem ''cementnu mafiju'', ''šećernu mafiju'', "Sartid", Nacionalnu štedionicu, gde je debelo uključen čovek koga je, na predlog Martina Šlafa, neko tamo u Njujorku proglasio za najboljeg ministra finansija u 2006. godini, što nije tačno. Da su proglašavali nekoga ko je najviše ukrao u jednoj državi, onda bi to sigurno bio Mlađan Dinkić, koga su proglasili za najboljeg ministra finansija. Istovremeno, sve je niži životni standard građana Srbije. U javnosti čujemo ovih dana da predsednik Narodne skupštine, gospodin Oliver Dulić, o istim stvarima iznosi različita mišljenja. Ako je legalista i zagovara da će postupiti u skladu s Ustavnim zakonom u vezi s raspisivanjem izbora za predsednika Srbije, jer kaže da mu to odredbe Zakona nalažu, šta je sa odredbama Zakona o lokalnim izborima, koje mu nalažu da u roku od 15 dana raspiše izbore za predsednika Skupštine grada Beograda, odnosno za gradonačelnika Beograda. Ista stvar, po zakonu, a dva različita aršina. Po tome treba građani Srbije da mere ko je legalista i za šta se ko zalaže. Ono što meni posebno smeta, kao građaninu i poslaniku SRS, jeste mišljenje Odbora za ustavna pitanja od danas. Kažu da nije u obavezi predsednik Narodne skupštine da raspiše izbore, jer je ostalo manje od šest meseci, a zakon nije donet. Odakle neko i Odbor za ustavna pitanja zna da je ostalo manje od šest meseci, kada se još ne zna kada će biti raspisani izbori i za koji datum će biti određeno održavanje tih lokalnih izbora na koje se oni pozivaju?
Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom trenutku ima još 18 narodnih poslanika koji su se prijavili da govore povodom povrede Poslovnika. S obzirom na to da je 18 časova, podsećam vas da smo današnji rad otpočeli raspravom u pojedinostima o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, a nastavićemo sutra, u 10 časova, po prijavama narodnih poslanika. Što se tiče rasprave u pojedinostima o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, rasprava je zaustavljena kod amandmana koji je na član 4. podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Zahvaljujem vam. Nastavak je sutra, u 10 sati.