Hvala. Grupa narodnih poslanika iz DSS-a postavila je pitanje Vladi zašto se odustaje od sprovođenja Akcionog plana, koje su to okolnosti promenjene kada je Vlada odlučila da vrati povučene ambasadore u pojedine zemlje EU koje su priznale nezavisnost Kosova, zašto se činio diskontinuitet u vođenju državne politike i da li to Srbija na taj način vrši kapitulaciju u tajnosti? To pitanje je bilo postavljeno Vladi, a dobili smo od Vlade odgovor koji kaže: ''Nova Vlada Republike Srbije ne odustaje od Akcionog plana, već ga delimično usklađuje sa prioritetima koje je postavila, a to su evrointegracija i odbrana suvereniteta i teritorijalnog integriteta zemlje''. Onda sledi još pet - šest stavova, sve u istom smislu, bez konkretnog objašnjenja ili neke veze sa Akcionim planom koji je prethodno, makar delimično, usvojen na prethodnoj Vladi Republike Srbije. Zatim se u jednom trenutku kaže da u Akcionom planu nije predviđen prekid diplomatskih odnosa sa zemljama koje priznaju jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova, pa povratak naših ambasadora ne predstavlja ponovo uspostavljanje tih odnosa. Uopšte mi nije jasno šta to znači. Dakle, mi nismo do kraja prekinuli diplomatske odnose, nego smo pozvali ambasadore na konsultacije. To je najmanja moguća mera koju je država mogla da učini prema bilo kojoj zemlji koja se usudila da kaže da 15% teritorije Srbije ne pripada Srbiji. Naravno, na konsultacije se uvek zove privremeno, to traje određeno vreme, ali mora postojati određeni momenat za povratak tih ambasadora. Mi iz DSS-a smatrali smo i pre ovih izbora i smatramo i sada da se taj momenat nije dogodio; znači, ne postoji nijedna nova okolnost koja bi uticala na to da se ti ambasadori tamo vrate. Poboljšanje odnosa između zemalja EU i Srbije ili nekvarenje odnosa sa pojedinim zemljama EU, što će se demonstrirati sa naše strane povratkom ambasadora, uopšte nije dobar argument, jer su pojedine zemlje EU, bilateralno gledano, drastično pokvarile odnose sa Srbijom time što su priznale jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije (oni kažu samo - Kosova). To je bila mera sa njihove strane. Urađena je jedna polumera sa naše strane i od nje se sada odustaje, navodno zbog toga što je to neophodno radi odbrane evrointegracije kao nekog modusa u kome država Srbija treba da živi naredno vreme. Naravno da niko ništa nema protiv evropskih integracija, naravno da je to bila politika DSS-a, i biće ubuduće, ali postoji veliki problem, postoji problem kako mi da komuniciramo sa tim zemljama, kako mi sa njima da ostvarimo realizaciju bilo kakve odluke u pogledu sprovođenja integracija, ako dopustimo da budemo gaženi na ovakav način u bilo koje vreme i bilo kad. Kakvu mi poruku njima šaljemo? Mi njima šaljemo upravo onu poruku koju oni hoće da čuju, barem ogromna većina zemalja EU, a to je da, bez obzira na to šta verbalno kazali, bez obzira nato šta izgovorili, Kosovo i Metohija za nas zapravo nisu bitni, da je bitan samo proces evropskih integracija, da integritet države nije bitan. Jer, ovde su bitna dela, a ne reči. Ono što država čini je ono što se računa, a ne ono što državni zvaničnici izgovore. To je ono što je jako bitno. Zato smo mi hteli da razgovaramo o svemu ovome i pre nego što su izbori raspisani, ali nije imalo sa kime da se razgovara. To je bio veliki problem. Ovaj odgovor Vlade, zapravo, pokazuje ignorisanje pitanja koje se postavilo i pokazuje da je zaista do kraja propala jedinstvena državna politika prema Kosovu i Metohiji. Hvala vam, upravo ovim završavam. Hoću da kažem da u daljem toku današnje sednice nema potrebe više da razgovaramo o ovome. Razgovaraćemo kada tačka dnevnog reda bude rezolucija o tzv. kontinuitetu, mi kažemo diskontinuitetu, državne politike kada je reč o Kosovu i Metohiji, pa će tu biti prilike da se razgovara i o ovome što kaže Vlada i o onome kako je došlo do ove rezolucije i njenog sadržaja, o onome što je trebalo da bude na dnevnom redu, a nije bilo, a nadamo se da će biti, pa će građani Srbije da čuju sve i verovatno do kraja razumeju svačije stavove. Hvala vam.
Gospodin Mićunović, po Poslovniku. Sadržaj vaše diskusije će biti prosleđen Vladi.
Upravo je kolega Aligrudić povredio Poslovnik. Ne možemo mešati poslanička pitanja sa povredama Poslovnika. Poslanička pitanja su uređena na poseban način. Ovo pitanje je upućeno Vladi, Vlada je na to odgovorila i radi se o korespondenciji povodom poslaničkog pitanja. To sa povredom Poslovnika sigurno nema nikakve veze. Što se samog sadržaja tiče, moram reći da ne treba zaboraviti, a to ne treba da zaboravi ni kolega Aligrudić, da je jedna vlada vodila politiku, imala Akcioni plan, da je ovo jedna druga vlada, koja se može pridržavati tog Akcionog plana više ili manje i može ga tumačiti na način na koji ona smatra da je celishodno. Nijednog trenutka se nije moglo dokazati da su povlačenje ambasadora i prekid komunikacije doprinosili Srbiji. Naprotiv, mi smo izgubili kanal da vršimo agitaciju za naše dalje diplomatske korake, da dobijamo pristalice za ovu tužbu ili mišljenje koje ćemo objaviti prema Međunarodnom sudu pravde. Zato mislim da ova pitanja koja spadaju u drugi delokrug ne treba ovde da se koriste za povredu Poslovnika.
Izvolite, replika, mada prednost po Poslovniku imaju oni koji reklamiraju Poslovnik, ali pošto se radi o istoj poslaničkoj grupi, izvolite.
I ovo je na neki način povreda Poslovnika. Dakle, u članu 226. Poslovnika ove skupštine stoji: "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine", vi jeste predsednik Odbora, ali nismo od vas nikakav odgovor tražili, "ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su im potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika". Dakle, mi smo odgovor na jedno pitanje dobili u pisanoj formi, na čemu se zahvaljujem Vladi. Mislio sam da imam pravo da, u formi u kojoj smo to pitanje postavili, prokomentarišem taj odgovor, bez potrebe da ulazimo u neku širu raspravu o tome danas. Toliko o vašoj intervenciji u tom delu. Ne mogu da odolim da se ne setim jednog delića vašeg malopređašnjeg izlaganja. Potvrdio bih ono što ste rekli. Jeste, to su dve potpuno različite vlade: ona prethodna je bila vlada u pokušaju da realizuje državni interes Srbije, a ovo je vlada koja to očigledno i ne pokušava. To je ogromna razlika.
Izvolite, gospodine Todoroviću, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 224. Pravo je poslanika da se pozove na taj član, a vezano je za zahteve poslanika Srpske radikalne stranke da se utvrde sve činjenice povodom dešavanja na mitingu SRS, da ne ponavljam sve šta je bilo: povređivanje, tuča poslanika, ubistvo Ranka Panića. Vi se sećate da smo mi, povodom informacije od strane ministra unutrašnjih poslova koju je poslao predsedniku Skupštine, odlučili da nastavimo rad po dnevnom redu verujući (i još uvek verujemo) da vladajuća većina stvarno želi i ima nameru da se prekine sa tom praksom koja nanosi najteže moguće posledice po našu državu. To je kršenje Ustava, kršenje zakona i zloupotreba određenih državnih službi (tu pre svega mislim na policiju, tužilaštvo, službe bezbednosti) u dnevno-političke svrhe, radi obračuna sa političkim protivnicima. Mi smo vam tvrdili, i tvrdimo još uvek, da je nered koji se desio na mitingu SRS unapred planiran, da su postojale najmanje dve grupe, koje su čak dovedene policijskim autobusima. Verujemo da je jedan deo policijskog sastava, komandnog sastava, imao informacije o tome i da je u skladu sa tim informacijama delovao i na samom mitingu, što može da se vidi iz snimka koji smo mi pripremili na osnovu snimaka televizija koje su snimale kompletan događaj, praktično od početka do kraja. Da bih pojačao na neki način te argumente ja sam jedan DVD dao šefu poslaničke grupe DS verujući u ono što je i gospođa Nada Kolundžija rekla za ovom govornicom - da je i njima cilj da se dođe do istine, da se utvrdi ta istina. Računao sam, kada bude pogledala taj snimljeni materijal da će i ona dodatno insistirati na tome da mi dobijemo taj izveštaj, kako bi parlament Srbije bio oslobođen tog tereta i problema koji mi moramo da rešimo. Jednostavno, ne možemo da ga zatrpavamo pod tepih ili na bilo koji drugi način, već moramo da dobijemo sve činjenice i da dobijemo informacije ko je odgovoran. Nažalost, i ministar unutrašnjih poslova gostujući jutros na radiju B92 već počinje da govori nešto drugo, što nas dovodi na pomisao da vi koristite staru praksu računajući na vreme, računajući da će se zaboraviti, na logiku svršenog čina, da će nas neki drugi problemi odvesti sa puta da saznamo sve ono što smo tražili. On jutros govori o tome da, na osnovu dosadašnjih informacija koje on ima, ima tu i nekih drugih odgovornosti itd., u šta mi nećemo da ulazimo niti da spekulišemo. Ovde se samo traži da se kaže ko je odgovoran, a taj koji je odgovoran, u skladu sa zakonom, da podnese račune. Nije to posao ministra unutrašnjih poslova. Ministar unutrašnjih poslova treba da omogući da pripadnici policije dođu do svih činjenica i da te činjenice, ukoliko postoje elementi koji govore o tome da je zloupotrebljen zakon, da te činjenice preda tužilaštvu, a na tužilaštvu je dalje postupak oko svega toga i onda ćemo videti kako će se to završiti. Ali, ako se ministar unutrašnjih poslova upušta u političke procene i on procenjuje da li ima ili nema, odnosno, razgovarali su sa porodicom, pa kako se ponašao Ranko Panić ili ne, to nas sada već navodi na ozbiljnu sumnju da li vi iskreno želite da uđete u ovaj problem i da ga rešite. Obaveštavam vas da ćemo danas raditi po dnevnom redu zato što me zvao ministar unutrašnjih poslova i rekao da mu ostaje samo još vrlo malo vremena. Pitao sam koliko je to, a on kaže - do kraja nedelje. To ne može. Dali smo ministru solidan rok i mislim da će on postupiti u skladu sa tim dogovorom. Objasnio sam ministru da ne treba da šalje izveštaj Odboru za odbranu i bezbednost, jer Odbor nije ni tražio te informacije. Korektnosti radi, ja nisam hteo da zakazujem sednicu Odbora baš zbog izveštaja, odnosno zbog informacija koje je dao ministar unutrašnjih poslova. Smatramo da to ne bi bilo korektno. Ako je on već obećao da će dati izveštaj, zašto onda nepotrebno uznemiravati poslanike i zašto oko toga stvarati tenziju? Znači, bez ikakvih problema smo dali mogućnost da se dođe do podataka i da se ti podaci prezentuju Skupštini Srbije. Lično smatram da je to interes svih poslanika i da je mnogo veći interes vas u vladajućoj koaliciji nego opozicionih stranaka, jer vi jedino korektnim i tačnim izveštajem, u kome nećete sakriti ni jednu jedinu činjenicu, krećete putem koji bi nam omogućio da rešimo probleme sa kojima se susrećemo i u daljoj i u bližoj prošlosti i da napokon ova država i građani Srbije dobiju parlament u kome će u najvećoj meri, ne kažem uvek, poslanici raspravljati i raditi ono što treba da rade, a to je da raspravljaju o predlozima zakona – pozicija da brani, opozicija da napada i da iznosi argumente za ili protiv. To će omogućiti Srbiji da krene bar malo napred. To je u vašim rukama i vi o tome odlučujete. Nemojte posle ovoga krivicu da prebacujete na bilo koga, okrenite se prema sebi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Očigledno je da se traženi izveštaj privodi kraju i da će ga poslanici uskoro imati, kao i javnost. Ima reč Čedomir Jovanović, po Poslovniku. Koristim priliku da vas obavestim da će Veroljub Arsić po ovoj tački dnevnog reda predstavljati SRS.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, javio sam se u skladu sa članom 83. Poslovnika o radu i, naravno, u skladu sa članom 100. Gospođo predsednice, član 83. vas obavezuje da u predlog dnevnog reda sednice Skupštine možemo da uvrstimo samo one predloge koji su pripremljeni u skladu sa Ustavom i u skladu sa Poslovnikom po kome parlament radi, dok pretposlednji stav člana 100. kaže da ste kao predsednik dužni da nakon reklamiranja Poslovnika ponudite objašnjenje. Mi smo tokom poslednjeg radnog dana prethodne nedelje čitav dan diskutovali u skladu sa Poslovnikom, ukazujući na činjenice koje predlog Vlade, zakon o ratifikaciji energetskog sporazuma s Ruskom Federacijom, veoma kompromituju. Mi nismo dobili nijedan adekvatan odgovor od vas i zbog toga ćemo tražiti od Narodne skupštine da se izjasni o svim reklamiranim povredama Poslovnika u danu za glasanje. Istovremeno ćemo pokrenuti pred Ustavnim sudom Republike Srbije postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti zakona koje je parlamentu prosledila Vlada. Stoga bih vas zamolio, kao predsednika parlamenta, da povedete računa o usklađenosti jedne i druge inicijative. Mi tražimo da se to uradi po hitnom postupku kako bi poslanici znali o čemu zapravo glasaju. Ne mislim da trošim vreme i još jednom ponavljam da sve ono što smo rekli mislimo – da je dovoljno skandalozna činjenica da je tek nakon diskusije u parlamentu javnosti predstavljena procena vrednosti NIS-a, a potpuno su poražavajući oni aspekti zakona o ratifikaciji o kojima smo toliko puta govorili. Ukazujemo na kršenje Zakona o privatizaciji. Istovremeno ukazujemo na diskriminaciju naših građana. Ovde u parlamentu smo više puta vodili raspravu o ukidanju PDV-a na hranu i opremu za bebe, na odeću, i nije bilo novca za to, a PDV je ostajao kao porez. Tražili smo ukidanje poreza na udžbenike i tražili smo smanjenje poreza. Svaki put nam je ponuđeno kao obrazloženje da je teška materijalna situacija i da ne postoje uslovi za tako nešto. U zakonu o ratifikaciji mi oslobađamo ruskog partnera poreza na dodatu vrednost do pune isplativosti posla u koji mi i oni ulazimo. Mislim da je to diskriminacija naših građana. Po ta dva osnova ćemo tražiti da reaguje Ustavni sud. Od vas kao predsednika parlamenta očekujemo da povedete računa i, naravno, u komunikaciji sa Ustavnim sudom da obezbedite što ažurniju reakciju te institucije kako bi Skupština mogla na valjan način da se izjasni u danu za glasanje.
Zahvaljujem. U vezi sa reklamiranjem Poslovnika, dijapazon postavljenih pitanja, koja suštinski jesu pre postavljena pitanja nego reklamiranje Poslovnika, toliko je širok da zaista jedna osoba, bez obzira na kompetentnost, ne može odgovoriti. Pošto je bilo dosta pitanja vezanih za Zakon o privatizaciji, za procenu NIS-a, sva su ta pitanja prosleđena nadležnim ministarstvima i organima. Vi ćete ih dobiti na način kako je to uobičajeno. Izvolite.
Gospođo predsednice, uz najbolju volju, mi ne možemo biti zadovoljni vašim odgovorom. Ovde su sedeli predstavnici Vlade, ovlašćeni predstavnici, potpredsednik Vlade Đelić, nadležni ministar Škundrić, i čitavog dana smo im postavljali pitanja i ni na jedno od tih pitanja nismo dobili adekvatan odgovor. Ne možemo sada da ulazimo u prepisku sa nadležnim ministarstvima. Vlada je dužna da ovde pošalje kao svoje predstavnike osobe koje mogu da odgovore na pitanja poslanika i da na takav način utiču na tok rasprave. S obzirom na to da smo ostali bez ijednog odgovora, za nas je potpuno neprihvatljivo da sada čekamo prepisku sa resornim ministarstvima u Vladi a da pre toga parlament glasa. Zato ćemo tražiti da se o tome izjasni parlament u danu za glasanje. Dakle, tražimo od vas da stavite na glasanje sve naše primedbe o Poslovniku kako bi Skupština mogla da iznese vrlo jasan stav o onim pitanjima o kojima nismo mogli da dobijemo odgovor od nadležnih predstavnika Vlade.
Zahvaljujem. Biće stavljeno na glasanje u danu za glasanje. Da li predstavnik predlagača dr Diana Dragutinović, ministar finansija, želi reč?
Dame i gospodo poštovani narodni poslanici, danas se pred vama nalazi 11 predloga zakona o potvrđivanju različitih finansijskih ugovora sa međunarodnim finansijskim organizacijama. Prvo, pred vama se nalazi pet predloga zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmovima između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i jedan Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o donaciji između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Suština ovih finansijskih ugovora su sledeći projekti: Projekat poboljšanja energetske efikasnosti koji podrazumeva ekonomičniji vid grejanja i prelazak na čistija ekološka goriva u posebnim sektorima, sektoru zdravlja, sektoru prosvete i sektoru za socijalnu zaštitu. Sledeći projekat je zajam za razvoj Bora. Kao što vam je poznato, oslanjanje samo na rudarstvo stvorilo je brojne ekološke i socijalne probleme. Projekat predviđa sanaciju ekoloških rizika i podsticanje razvoja privatnog sektora kako bi se povećalo zaposlenje. Sledeći zajam je zajam za reformu poljoprivrede u tranziciji, pretpostavlja unapređenje poljoprivredne proizvodnje i upravljanje Starom planinom. Zajam za rekonstrukciju saobraćaja stavlja sredstva za rekonstrukciju saobraćaja na upotrebu i raspolaganje Javnom preduzeću "Putevi". Cilj projekta je rekonstrukcija 113 kilometara primarne i sekundarne putne mreže, 7 pravaca glavne putne mreže, plus tekuće i zimsko održavanje. Končano, zajam za rehabilitaciju sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje; s obzirom na to da je oko 200.000 hektara poljoprivrednog zemljišta ugroženo poplavama i oko 5.000 pojavom različitih klizišta, ovaj projekat se praktično odnosi na zaštitu od poplava na nasipima na Dunavu, Savi, Tisi, Tamišu i Moravi. Vrednost pomenutih projekata iznosi 126,7 miliona evra. Inače, Međunarodna banka za obnovu i razvoj ima opšte uslove, standardne uslove za zajmove i ti standardni uslovi pre svega zavise od nivoa razvoja zemlje, odnosno društvenog proizvoda po stanovniku. Kada se radi o zemlji kao što je Srbija, koja spada u gornju grupu srednje razvijenih zemalja, ti uslovi su standardni kao i za svaku drugu zemlju koja pripada toj grupi. Dakle, radi se o kamatnoj stopi koja je jednaka šestomesečnom liboru, plus fiksna marža; pristupna naknada je smanjena sa 1% na 0,25%; nema troškova angažovanja koji su nekada iznosili 0,75%. Period trajanja kredita je 17 godina, pet godina je period mirovanja a 12 godina otplata. Poštovani poslanici, pred vama se nalaze i dva predloga zakona o potvrđivanju sporazuma o finansiranju između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj. Treba da znamo da Republika Srbija više nema uslove za povlačenje zajmova od Međunarodnog udruženja za razvoj. Namene projekata su finansiranje projekta energetske efikasnosti i finansiranje regionalnog razvoja Bora. Inače, ovi krediti su takođe standardni krediti, beskamatni su. Postoje troškovi servisiranja na povučena sredstva od 0,75%, nema pristupne naknade. Troškovi angažovanja trenutno iznose 0,1%. Period trajanja kredita je 20 godina, 10 godina mirovanja. Vrednost projekta iznosi, svih posmatranih projekata, tu su dva projekta u pitanju, 20 miliona dolara ili 13,7 miliona evra. Konačno, pred vama se danas nalaze dva predloga zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke i jedan predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Namene ovih sredstava su rekonstrukcija kliničkih centara Beograda, Kragujevca, Niša i Novog Sada. Cilj je unapređenje pružanja tercijarnih usluga u oblasti zdravstvene zaštite. Ovim projektom obuhvaćeni su izgradnja i opremanje novih zgrada u okviru Kliničkog centra, kao i renoviranje i opremanje postojećih. Sledeći projekat jeste rehabilitacija puteva i 100 mostova, kao i rehabilitacija i rekonstrukcija "Gazele". Kao i u prethodnim slučajevima, postoje standardni uslovi zaduživanja Evropske investicione banke. Dakle, postoji mogućnost da biramo između fiksne i varijabilne kamatne stope koja iznosi šestomesečni euribor i raspon koji utvrdi Evropska investiciona banka; nema troškova angažovanja, nema pristupne naknade, vremenski period vraćanja je od 20 do 25 godina i period mirovanja pet godina. Vrednost projekata sa Evropskom investicionom bankom iznosi 146 miliona evra. Ukupna vrednost svih ovih 11 projekata je 286,5 miliona evra. Svi ovi projekti, poštovani narodni poslanici, čekaju na vašu ratifikaciju. Htela sam samo još da vas informišem da je osnovni cilj zaduživanja Republike Srbije obezbeđenje neophodnih sredstava, uz najniže srednjoročne i dugoročne troškove finansiranja ili minimiziranje rizika. Sadašnje stanje Republike Srbije se ocenjuje kao dugoročno održivo. Stanje javnog duga je 8,6 milijardi evra, što iznosi 25,3 % bruto domaćeg proizvoda. Stanje spoljnog javnog duga je 5,3 milijarde evra. Podsećam da su zakoni o budžetu Republike Srbije za 2006, 2007. i 2008. praktično impliciralii ove zajmove. Hvala na razumevanju.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Odbora za finansije, Zakonodavnog odbora, gospođa Branka Ljiljak ili Vlatko Ratković? (Ne.) Da vas obavestim da je narodni poslanik mr Jorgovanka Tabaković izdvojila mišljenje na sednici Odbora za finansije, a pošto je na sastanku Crnomorske inicijative, nije prisutna, da li neko možda želi da iskoristi ovo njeno pravo da obrazloži mišljenje? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima gospođa Donka Banović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, evo stigli smo do 3. tačke dnevnog reda. Pred nama je 11 predloga zakona o potvrđivanju različitih ugovora i sporazuma koje je prethodna Vlada Republike Srbije potpisala uglavnom u junu i julu 2007. godine, znači, pre oko godinu dana. Ugovori i sporazumi su potpisani sa tri različite međunarodne finansijske organizacije, i to: šest ugovora sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj, tri ugovora sa Evropskom investicionom bankom i dva ugovora je tadašnja vlada potpisala sa Međunarodnim udruženjem za razvoj. To sam sabirala, ako grešim, tu je ministar da me ispravi, ali mislim da će kada se ovi ugovori i sporazumi ratifikuju moći da se povuče oko 286 miliona evra. Pet predloga zakona se odnosi na potvrđivanje sporazuma o zajmu, dva predloga zakona su o potvrđivanju ugovora o garanciji, dva predloga zakona su o potvrđivanju sporazuma o finansiranju; tu je jedan predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o donaciji i jedan predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora. Dakle, kada Narodna skupština potvrdi ove ugovore moći će da se koriste sredstva za finansiranje projekata za razvoj i rekonstrukciju putne infrastrukture i saobraćaja. Na primer, projekat rekonstrukcije saobraćaja u Srbiji će doprineti daljem unapređenju putne infrastrukture, kao i poboljšanju mehanizama tekućeg i zimskog održavanja. Ili, ugovor koji je potpisan sa Evropskom investicionom bankom za sanaciju mosta "Gazela" u Beogradu, zajam za koji Vlada daje garanciju u iznosu od 33 miliona evra, za svrhu da pomogne Javnom preduzeću "Putevi Srbije" i gradu Beogradu da izvrši program sanacije mosta, uključujući i rekonstrukciju i poboljšanje pristupnih puteva. Tu je nekoliko projekata iz oblasti poljoprivrede. Na primer, projekat koji nosi naziv reforma poljoprivrede u tranziciji i projekat rehabilitacije i sanacije sistema za odvodnjavanje i navodnjavanje. Projekti će biti realizovani sredstvima zajma i donacije, a cilj je da se kroz konkretne mere unapredi poljoprivreda i ruralna područja putem dodatnog finansiranja, liberalizacije trgovine i modernizacije tehnologije. Takođe treba spomenuti dva sporazuma o finansiranju projekta "Regionalni razvoj Bora", koji ima za cilj revitalizaciju Borskog okruga i rešavanje nasleđenih ekoloških i socijalnih problema. Treba podstaći ekonomski razvoj regiona u kome živi 150.000 građana i gde postoji veoma visok stepen nezaposlenosti. Važan je finansijski ugovor između Republike Srbije i Evropske investicione banke za projekat Klinički centri, koji će realizovati Ministarstvo zdravlja. Projekat obuhvata modernizaciju četiri klinička centra u Srbiji, i to: u Beogradu, Novom Sadu, Kragujevcu i Nišu. Ukoliko se ovaj projekat uspešno realizuje, on će doprineti boljoj zdravstvenoj zaštiti građana Srbije. Dakle, prethodna vlada, na čijem čelu je bio Vojislav Koštunica, i te kako je znala da prepozna interese i prioritete građana Srbije, i to svih delova Srbije. Međutim, kad već govorimo o ovome, moram da kažem da izražavam bojazan i strah da u sadašnjoj vladi, na čijem je čelu gospodin Cvetković, ne postoji snaga, ne postoje kapaciteti u pojedinim ministarstvima da se ovi projekti uspešno i realizuju. Dakle, to što je prethodna vlada napravila kroz ministarstva dobre projekte, što je uspela da obezbedi uspešne i kvalitetne zajmove i kredite, to je samo prvi i drugi korak, a realizacija spada u obavezu ove vlade. Opet kažem, bojim se da ne postoji kapacitet da se ovi projekti uspešno realizuju. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, u ime Liberalno-demokratske partije.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mi ćemo glasati za ratifikaciju ovih zakona. Žao nam je što do toga nije došlo mnogo ranije. Previše vremena je izgubljeno, više od godinu dana. Znamo u kojim okolnostima se nalazila Skupština. Hajde da verujemo da će oni koji dobiju ovaj novac znati šta da rade sa njim. Ono što nam je potrebno u ovoj diskusiji jeste procena Ministarstva finansija ili Vlade, nadležnih resornih ministarstava. Šta će Srbija dobiti sa tih 280 miliona? Da li će se pored tih obnovljenih kliničkih centara promeniti i način organizacije našeg zdravstvenog sistema kako bi država bila sposobna da rešava te probleme? Da li će se u oblasti agrara napraviti neka analiza, pa reći, ako se ulaže 100 miliona, 150 miliona, 50 miliona, koliki je benefit u stvari? Mislim da moramo na takav način početi da razgovaramo u parlamentu, jer je do sada opšte pravilo bilo da je zaduživanje loš posao. Svaki ozbiljan biznis se oslanja na kreditne aranžmane. Ovo ne znači derogiranje naše države ili neko prosjačenje, kako se to često opisuje. Mislimo da je ovo dobar poslovni potez, samo bismo voleli da dobijemo procenu kakva je konkretna korist za naše društvo od svega toga. Ako to ne može materijalno da se iskaže kroz investicije u obnovu kliničkih centara, hajde da vidimo šta se dešava sa agrarom, da li ima procene šta će se desiti nakon obnovljene infrastrukture. Mislim da je takva vrsta razmišljanja potrebna ne samo parlamentu, nego i čitavom društvu. Sa jednim takvim objašnjenjem bilo bi još manje skepse koja prati raspravu o ovoj tački dnevnog reda. Ponavljam, glasaćemo za i žao nam je što do toga nije moglo da dođe ranije.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Velimir Ilić u ime Nove Srbije.
Poštovani narodni poslanici, meni je izuzetno zadovoljstvo što je danas konačno, posle skoro godinu dana, došla na dnevni red ratifikacija ovih sporazuma koji su izuzetno važni za Srbiju. To su projekti koje je radila prethodna vlada, konkurisala. Žao mi je što je toliko vremena prošlo do toga da se ovi projekti realizuju u srpskom parlamentu, da se uradi ratifikacija. Ovo su projekti koji su izuzetno važni za Srbiju. Da ne pričam o mostu "Gazela", koji je jedan od najugroženijih objekata u Srbiji i koji tehnički više ne može da primi saobraćaj, a u izuzetno je lošem stanju. Grad Beograd, u sklopu tog projekta, pokušaće da saobraćaj prebaci na obilaznicu koja se gradi da bi most "Gazela" mogao da uđe u rekonstrukciju. Drago mi je da je tu i deo sredstava koja će ubrzati radove na "Gazeli", ali napominjem jedno – da je obilaznica oko Beograda koja se radi od Ibarske magistrale do Ostružnice poluautoput i da odmah treba ući u izgradnju punog profila autoputa, jer prosto je tehnički nemoguće da se toliki saobraćaj sa autoputa redukuje na poluautoput i da se tako prebaci prema mostu u Ostružnici i autoputu ka Beogradu i Zagrebu. Radovi treba da se forsiraju. Žao mi je što se ovih dana provlači priča da će se 1. oktobra pustiti ovaj deo obilaznice. To je tehnički nemoguće; ako bude puštena do kraja godine, biće odlično. Prema tome, trebalo je ratifikovati ove projekte odavno. Ja sam molio bivšeg predsednika Dulića da ih stavi na dnevni red, nije bilo vremena. Ali, izuzetno je važno da se to sada uradi, mada je veliki problem što je građevinska sezona pri kraju. Građevinska sezona prolazi za mesec - dva dana, imaćemo kiše, jesen, zimu i teško ćemo ući... Ovde je jedan izuzetno važan projekat, a to je rekonstrukcija puta Kokin Brod - Nova Varoš. Mi smo uradili Borovu glavu preko Zlatibora, a ovo je nastavak, da se kompletno taj deo puta prema Crnoj Gori završi. Ovde su projekti sanacije mostova koji su izuzetno značajni za Srbiju. Da ne pričam da je i u poljoprivredi to izuzetno značajno. Naravno, i u ekologiji, prvenstveno što se tiče pitanja Bora. Tamo je potpuno ugrožena životne sredina i biće mi drago da se ovim sredstvima to pitanje počne razrešavati, mada je ovo jedan mali deo sredstava da bi ovaj kompletan projekat bio realizovan na zadovoljstvo preko 150.000 ljudi koji žive u Borskom okrugu. Zato, Nova Srbija i ja lično ćemo podržati od sveg srca ovu ratifikaciju. Želimo da se što pre realizuju ovi projekti, a predstavnike Vlade i resorna ministarstva zamoljavamo da ove dobre projekte što brže realizuju i da završe posao u rekordnom vremenu, jer se izuzetno puno čekalo da dođe do realizacije ovih projekata. Važno je da se nikada ne dogodi da se ovoliko dugo čeka ratifikacija za projekte koji su veoma važni za Srbiju. Zato bih zamolio sadašnju predsednicu parlamenta da se uvek daje prednost projektima koji su na ratifikaciji, da se stave po hitnom postupku na dnevni red, da se ubrza taj proces, da ne bude da godinu dana čekamo ratifikaciju, a godinu dana pre toga čekamo da banke odobre, njihovi upravi odbori, da se realizuju ovi projekti koji za Srbiju život znače. Biće mnogo projekata i zato bih voleo da rešavanje ide po najhitnijem postupku. Nadam se da će i pozicija i opozicija zadržavati uvek dobre projekte i da će oni što pre prolaziti proces ratifikacije.
Reč ima gospodin Milan Nikolić, Socijalistička partija Srbije - Jedinstvena Srbija.
Poštovana predsednice Skupštine, poštovano predsedništvo, uvažena ministarka i predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je, koliko sam uspeo da prebrojim, oko 11 predloga zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmovima, garancijama, dodatnom finansiranju, donacijama i finansijskim ugovorima. Da odmah kažem, danas je 8. septembar 2008. godine, a mi raspravljamo o verifikacijama koje su potpisane od strane Ministarstva za finansije, i to: jedan sporazum 8. decembra 2006. godine, jedan sporazum 16. jula 2007. godine i ostali 27. jula 2007. godine. Dakle, deset sporazuma verifikujemo nakon godinu i nešto dana, sa verom, s obzirom na opravdanost ovakvog zaduživanja, da ćemo izglasati ovakve sporazume, ali imamo sporazum koji potvrđujemo skoro nakon dve godine. Ovde se radi o sporazumima sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj, Evropskom investicionom bankom i Međunarodnim udruženjem za razvoj, dakle uglednim finansijskim institucijama kojima ćemo još mnogo puta morati da se obraćamo, jer smo srednje razvijena, rekao bih siromašna, zemlja, neminovno upućena na ove institucije da bismo mogli obezbediti kakav-takav razvoj. Radi se o zajmovima, kreditima i donacijama od blizu 300 miliona evra, što za naše prilike i velike potrebe nije mala suma. Naravno, koji god da je i kakav god da je razlog bio u pitanju, radi se o nedopustivom odnosu i ponašanju i šteti za našu zemlju kada je ovako dug proces verifikacije ovako važnih, rekao bih povoljnih, zajmova za Srbiju. Svakako da zajmodavac, koji po meni ustupa sredstva po dosta povoljnim uslovima, stiče utisak da mi nismo zainteresovani za ovakva sredstva i da će njihov odnos prema nama u sledećim obraćanjima sigurno biti nešto drugačiji. Radi se o sredstvima kojih ima u svetu, ali pod ovakvim uslovima nažalost nema, a mi za takvim sredstvima vapimo. Bez namere da ulazim u detalje, želim samo da neke od zajmova prokomentarišem. Sporazum o zajmu za dodatno finansiranje projekta rekonstrukcije saobraćaja između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj predviđa sredstva u iznosu od 36.800.000 evra za unapređenje putne infrastrukture i poboljšanje održavanja puteva, i to: rekonstrukciju 113 kilometara puteva u Srbiji, održavanje 660 kilometara glavnih i 517 kilometara regionalnih puteva, poboljšanje mera sigurnosti u saobraćaju i pružanje tehničke pomoći za realizaciju projekta i izgradnju kapaciteta. Radi se o kreditu na 17 godina sa grejs-periodom od pet godina po relativno povoljnim uslovima. Ova sredstva će bar delimično ublažiti veliki problem održavanja puteva, gde se zbog nedostatka sredstava putna mreža loše održava i ozbiljno ugrožava saobraćaj i dovodi do drastičnog povećanja troškova prilikom konačne rekonstrukcije tih puteva. Neki podaci koje imam govore da sredstva koja prikupljamo po osnovu putarina nisu dovoljna ni za redovno održavanje puteva koje sada imamo. Razumeo sam da ova vlada čini napore da završi Koridor 10 u potpunosti kada je autoput u pitanju i dobrim delom kada je železnica u pitanju, od čega nam zavisi ukupan razvoj zemlje, ali je činjenica da već postojeći deo završenog dela autoputa traži ogromna sredstva za sanaciju da bi se doveo u red sigurnih autostrada. Svedoci smo toga da zauzimamo jedno od neslavnih prvih mesta po broju saobraćajnih udesa i žrtava, te je neminovno da ova sredstva što pre iskoristimo. Rekao bih da je neminovna i sanacija postojećih puteva i vrlo brza izgradnja ili dovršetak Koridora 10 kako bismo mogli da pod povoljnijim uslovima obezbedimo korišćenje Koridora 10, jer nam preti veoma velika opasnost – skoro je pri kraju koridor kroz Bugarsku i Rumuniju, koji može da odvuče dobar deo saobraćaja koji sada ide Koridorom 10. Kada je u pitanju ugovor o finansiranju sanacije mosta "Gazela", koji je potpisan, na iznos od 33 miliona evra, između Evropske investicione banke i JP "Putevi Srbije", a Vlada dala garanciju, čini mi se da je poslednji trenutak da se ovako važna saobraćajnica za Beograd ali i za Srbiju sanira i da se obezbede pristupni putevi. Bez obzira na projekat obilaznice i plan izgradnje još nekoliko mostova, značaj "Gazele" je vrlo veliki jer spaja dva velika grada, stari i Novi Beograd; to je jedna od vrlo važnih spona u Koridoru 10, ali preti ishabanošću, ukoliko se ne napravi hitna intervencija, da izazove katastrofu. I u ovom slučaju ugovor o finansiranju predviđa period trajanja kredita na 20 godina sa rokom početka vraćanja od pet godina, što smatramo takođe povoljnim uslovima, mada se iz teksta garancije ne može videti koliki su troškovi kamate. Predlogom zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke obezbeđuju se novčana sredstva od 33.000.000 evra za rehabilitaciju oko 100 mostova na magistralnim i regionalnim putevima u Srbiji. Potpisivanjem garancije angažuju se dodatna sredstva JP "Putevi Srbije", što znači da će se na sanaciju oko 100 mostova utrošiti 66.000.000 evra. Ako se ima u vidu da su skoro svi mostovi na Južnoj Moravi zbog divlje eksploatacije peska skoro neupotrebljivi, neki su zatvoreni i ne koriste se, stvaraju se mogućnosti da se smanje ogromni troškovi i problemi i suvišan je komentar o neophodnosti ulaganja u sanaciju ovakvih mostova. Želim da skrenem pažnju da je, pored planiranja sanacije mostova, neophodna sveobuhvatna akcija Vlade Republike Srbije i njenih organa da se zaustavi divlja eksploatacija peska u svim rekama, jer ne radi se samo o šteti, recimo, čuveni su slučajevi bujanovačkog mosta, ratajskog mosta itd., gde se svake treće godine popravlja most; vrši se ekološka disharmonizacija, bunari ostaju bez vode, pesak nestaje i dalje se urušava kvalitet izgrađenog mosta. To će verovatno teći u nedogled ukoliko inspekcijske službe, ali i ostale službe u čijem je domenu rada ovaj deo problema, u potpunosti na rešavaju pitanje zaštite mostova. Predlogom zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke obezbeđuju se novčana sredstva od 33.000.000 evra za rehabilitaciju ostalih delova saobraćajnica. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o dodatnom finansiranju projekta energetske efikasnosti između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj nudi mogućnost za nastavak investicija i poboljšanje grejanja u sektorima zdravstva, prosvete, socijalne zaštite, gde nam je stanje i dalje veoma loše. Sredstva Međunarodnog udruženja za razvoj u iznosu od 6,6 miliona specijalnih prava vučenja obezbeđuju mogućnost da se dodatni kredit od Međunarodne banke za obnovu i razvoj za još 13.300.000 evra za izgradnju ekonomičnijeg, kvalitetnijeg, efikasnijeg i ekološki čistijeg sistema grejanja u objektima bolnica, škola i mnogih socijalnih ustanova. Sporazum predviđa korektne uslove, u smislu roka trajanja kredita od 17 godina, grejs-period od pet godina i jedan posto pristupne kamate. Sporazum o zajmu za dodatno finansiranje projekta rehabilitacije sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje koji je potpisan između Vlade Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj 27. jula 2007. godine predviđa izdvajanje sredstava u iznosu od 36.800.000 evra. Radi se o uobičajenim uslovima zajma kao i za ostale kredite i zajmove koji su predmet današnje rasprave, sa periodom vraćanja zajma od 17 godina i grejs-periodom od pet godina. Međutim, ostaje dilema, bar kod nas poslanika, da li je svrsishodna rasprava o verifikaciji ovog ugovora o zajmu i potvrđivanje zakona o zajmu u Skupštini, ako član 4. Sporazuma o zajmu kaže da je rok stupanja na snagu 90 dana od datuma potpisivanja, ne komentarišući verifikaciju. Ponovo podsećam da je Sporazum potpisan 27. 7. 2007. godine, danas je 8. septembar. Ovakva se primedba može izreći za skoro sve ugovore o zajmu koji su predmet današnje rasprave. Svakako da je svrha i namena sredstava iz ovog zajma veoma važna, jer će se sredstva utrošiti za izgradnju nasipa i obala radi zaštite od poplava od kojih Srbija svake godine trpi ogromne štete na priobalnim rečnim područjima Dunava, Save, Tamiša, Morave, Tise i mnogih drugih manjih reka. Takođe su nemerljive štete po mnogim aktivnim klizištima koja se ne saniraju, iako smo u prošloj godini doneli Zakon o sanaciji klizišta. Ogroman zadatak Vlade Republike Srbije jeste izgradnja sistema za navodnjavanje, jer ako želimo da iskoristimo prednosti u poljoprivredi i ostvarimo konkurentnu poljoprivrednu proizvodnju moramo da uložimo ozbiljna sredstva u sistem za navodnjavanje. Sporazum o zajmu sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj u iznosu od 12.500.000 evra, koji je takođe potpisan jula 2007. godine, odnosi se na unapređenje poljoprivrednih aktivnosti u ruralnim sredinama, sa ciljem da se poveća konkurentna sposobnost naše privrede i sela, kao i da se obezbedi očuvanje eko-sistema Stare planine. Sporazum o donaciji iz Globalnog fonda za zaštitu životne sredine (Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji) između Vlade Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj takođe je potpisan 27. jula 2007. godine i reguliše izdvajanje sredstava u iznosu od 4,5 miliona dolara, ali je izdvajanje sredstava uslovljeno ratifikacijom Sporazuma. Namena ovih sredstava pod određenim uslovima je ista kao u slučaju Sporazuma o zajmu za unapređenje sistema poljoprivrede u ruralnim sredinama i podizanje nivoa znanja o primeni agrotehničkih mera. Sporazum o finansiranju Projekta regionalnog razvoja Bora između Vlade Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj i Sporazum između Vlade Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj predviđaju izdvajanje sredstava u iznosu od 24.300.000 evra i oko 10 miliona dolara radi podsticanja razvoja borskog regiona koji se nalazi u veoma teškim ekonomskim uslovima nastalim kao posledica teškog stanja u rudarsko-topioničarskim basenima Bor i Majdanpek, kao i sanacije ekološkog stanja koje je zbog jalovine iz rudnika ozbiljno ugroženo. Ova sredstva treba da pomognu rešavanju nagomilanih socijalnih problema i problema zapošljavanja u Borskom okrugu. Inače, sredstva koja se izdvajaju u ovim zajmovima vraćaju se u roku od 20 godina, sa periodom počeka od 10 godina i sa relativno povoljnim troškovima servisiranja i troškovima angažovanja sredstava. Finansijski ugovor između Republike Srbije i Evropske investicione banke za Projekat Klinički centri/A reguliše investiranje u modernizaciju, izgradnju i proširenje bolnica u Beogradu, Nišu, Kragujevcu i Novom Sadu, kao deo ukupnih sredstava potrebnih za ovu investiciju, i to tako da se ugovorom odobrava 80.000.000 evra, da bi se u narednom periodu ugovorno obezbedila dodatna sredstva i sredstva iz drugih izvora. Takođe se radi o povoljnom kreditu na 25 godina sa periodom počeka od pet godina, računajući uplate po tranšama. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS - JS u danu za glasanje će podržati verifikaciju ovih sporazuma, jer smatramo da se radi o sredstvima koja su nam neophodna i koja se dobijaju pod povoljnim uslovima. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Reč ima gospodin Veroljub Arsić, SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, konačno smo pred tim čuvenim garancijama koje ova skupština treba da preda, odnosno da odobri za podizanje raznih kredita. Često ste u izbornoj kampanji, a i u periodu od kada je počeo nastavak ovog zasedanja, spominjali kako SRS vrši opstrukciju rada Skupštine pa za projekte koji su od vitalnog značaja za Republiku Srbiju ne možemo da dobijemo najpovoljnije kredite koje Srbija može da dobije, povoljnije nego bila koja druga država na svetu, zato što SRS pravi opstrukciju. Sada je došlo vreme, kada konačno dođe ova tačka na dnevni red, da stvarno postavimo neke stvari onako kako jesu. Zamolio bih i ministre u Vladi da se ne bave politikom na ovaj način, nego da se bave politikom na stručan način, jer jesu ministri. Poslanici su deo zakonodavne vlasti i oni imaju pravo da kažu štošta. Ali, predsednik Republike, predsednik Vlade i ministri ne mogu i nemaju pravo da komentarišu šta radi opozicija u parlamentu Srbije, isto tako ni predsednik Skupštine. Da se vratimo na dnevni red. Prvo, neko od mojih kolega reče kako Srbija, odnosno Javno preduzeće "Putevi Srbije" ne može da održava autoput od onih sredstava koja su stečena naplatom putarine i da to nije dovoljno. Ne znam da li taj koji vodi održavanje autoputa zna da radi svoj posao, ili nas neko ovde pravi budalama. Naša putarina je od tri do četiri puta skuplja, po kilometru, nego što je to bilo gde u Evropi. Ako imate manji broj vozila na autoputu, možemo o tome da diskutujemo, ali kako je tako mali broj vozila, a toliko je dobro od kada vi vladate? Sada bih da postavim pitanje zašto više stranih građana ne prolazi kroz Srbiju, kako je to, recimo, bilo osamdesetih godina. Neko će da kaže da je u pitanju putna infrastruktura. Kada su u pitanju ti tranzitni putevi, i nije tako loša, da bi to bio razlog zašto ta vozila ne prolaze. Možda je problem baš u putarini, možda je previsoka, možda je problem sa carinama i prelaskom granice, jer kuda god da se zaputite nema redova na graničnim prelazima, osim kada se približite Srbiji. Dokle ćete više da puštate taj viski, te cigare i ta čuda, da se to dešava na granicama? Onda vam je za sve neko drugi kriv, a to su posledice vaše nesposobnosti i dolazimo u ovakve avanture kakve su ovi zajmovi. Niko ne reče, pa čak ni ministar, koliku će kamatu da plaća Republika Srbija na ove zajmove. Rekoše da su neki krediti beskamatni. Pokušaću malo kasnije da pokažem kako to izgleda kada su u pitanju beskamatni krediti i kako su ti krediti povoljni. Pitao bih ministra – kada ćemo da dobijemo izveštaj o povučenim sredstvima koje je već ranije bilo koja vlada, a vi vladate manje ili više, kroz razne mutacije, evo, već osam godina, povukla? Hoću da znam koliki su troškovi tih povučenih sredstava i koje su kamate koje plaćamo na ta sredstva. Kada možemo da dobijemo procenu analize isplativosti takvih projekata, opravdanosti takvih projekata i ovih kredita, koji su očekivani efekti kredita koje smo podizali, a koji su ostvareni efekti kada smo ta sredstva utrošili? Još nešto, nemojte više da pokušavate da optužujete SRS za ove kredite. Ovu diskusiju sam, kao ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke, podelio u dva dela. U onom drugom delu čitaćemo koliko koštate državu na odobrene kredite, povučena sredstva, a koliko na nepovučena sredstva. Što znači, koliko god da se vi hvalite ovim projektima, kreditima, zajmovima, ja mogu da kažem da ste svemu tome pristupili vrlo neozbiljno, da nemate čak ni odgovarajuću tehničku dokumentaciju da veći deo ovih kredita realizujete. Onda ćemo da plaćamo kamate na nepovučena sredstva. Evo, možemo da krenemo nekim redom kada su u pitanju ovi krediti. Da pročitamo, da građani Srbije znaju kakve vi to obaveze namećete Republici Srbiji, budžetu, u krajnjem slučaju njima. Recimo, kredit Evropske investicione banke za rehabilitaciju puteva i mostova B-2. Znači, banka nije dužna da podnese dokaze o tome da je preduzela bilo kakve mere protiv zajmoprimca i nema obavezu da pre stupanja na snagu ovog ugovora aktivira bilo koji instrument obezbeđenja koji je ponudio zajmoprimac ili neka treća strana. To znači da će banka moći da zatraži pare iz budžeta Republike Srbije i da ćemo ta sredstva morati da joj isplatimo, bez obzira na to da li je onaj koji je uzimao kredit vraćao redovno ili nije. Nećemo imati pravo to ni da pitamo. Kako to izgleda i u čijoj nadležnosti je jedan ovakav ugovor? Ovaj ugovor spada u nadležnost zakona Velikog Vojvodstva Luksemburg, a odluka ovog suda je konačna. Zar niste mogli da pronađete neki ozbiljniji način nadležnosti sudova? Evo kako košta kredit. Za svaku tranšu postojaće mogućnost izbora, ili tranše sa fiksnom kamatnom stopom ili tranše sa fluktuirajućom kamatnom stopom sa fiksnim rasponom. Zašto ne kažete lepo šta je to fluktuirajuća kamatna stopa, zašto ne kažete da je to klizna kamatna stopa koju može onaj koji odobrava ovaj kredit da menja prema svojim procenama, prema svojim potrebama i prema svojoj opravdanosti? Fiksna kamatna stopa označava godišnju kamatnu stopu koju utvrđuje banka prema važećim principima koje povremeno utvrđuju upravni odbori banke za zajme u evrima i sa uslovima otplate glavnice i plaćanja kamate. To je ono što sam pitao na početku svoje rasprave – koliku ćemo mi to kamatu da plaćamo na ova povučena sredstva? Fluktuirajuća kamatna stopa sa fiksnim rasponom označava godišnju kamatnu stopu koja je jednaka euriboru, plus ili minus raspon koji utvrđuje banka za svaki sledeći referentni period. Znači, da prevedem na običan srpski jezik, osnovica će biti euribor, banka će određivati onaj raspon, ili vi to volite da kažete beskamattni kredit, a onda u nekom drugom delu se vidi da je to marža banke. Šta je marža banke ako nije kamata? Znači, svi ovi koji hvale ovakve zajmove staviće Republiku Srbiju i građane Srbije pred obavezu da vraćamo kredite, a ne znamo koje su kamate za te kredite i koliko će na kraju takav jedan kredit stvarno da košta građane. Evo, Sporazum o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj kada je u pitanju, da tako kažem, putna infrastruktura, pa se ovde spominje sporazum, ali evo vidite kako to izgleda kada su u pitanju nepovučena sredstva: troškovi angažovanja koje plaća zajmoprimac iznose 3/4 jednog procenta godišnje na nepovučen deo zajma, s tim što banka može povremeno da se odrekne ovog prava. Pristupna naknada koju plaća jednaka je jednom procentu iznosa zajma, s tim da banka može da se povremeno odrekne i toga. To je sve lepo kada pročitate u onom prvom delu, međutim, kaže se – kamatna stopa šestomesečni libor za valutu zajma uvećan za fiksnu maržu. Sada neka izađe gospođa ministar da objasni poslanicima i građanima Srbije a šta je to marža, nego kamata. Nemojte više da lažete građane Srbije. U svom drugom izlaganju govoriću o tome šta je bilo sa kreditima i garancijama koje su već odobrene, koliko sada koštaju i koliko ste ozbiljni u realizaciji tih projekata, jer u završnom računu budžeta za 2007. godina lepo se vidi koliko ste prišli ozbiljno tim projektima i koliko građani Srbije plaćaju vaš nerad i neefikasnost.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Nada Kolundžija, šef poslaničkog kluba Za evropsku Srbiju. Izvolite.
Uvaženo predsedništvo, uvažena gospođo ministarka, poštovani narodni poslanici, poslanička grupa Za evropsku Srbiju glasaće za zakone kojima se ratifikuju ovi finansijski aranžmani i zbog ogromnog interesovanja javnosti i zbog mnogih, da kažem, pritisaka javnosti da se ovi aranžmani što pre ratifikuju. Mislim da nema potrebe posebno pričati o njihovom značaju i o važnosti svih onih projekata koji će se ovim sredstvima realizovati. Ono što, istine radi, želim da kažem jeste da su svi ovi zakoni bili na dnevnom redu u martu mesecu. Dakle, nije tačno da nije postojalo razumevanje tadašnje poslaničke većine, to izgleda neki zaboravljaju ili namerno drugačije tumače, da se ovi zakoni nađu na dnevnom redu, ali je tadašnji, sada bivši, premijer smatrao da je važnije vratiti mandat narodu, iako smo mi molili da završimo tu sednicu, da ratifikujemo ove međunarodne aranžmane, a onda ko šta hoće.
Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe SRS, ZES, DSS - Vojislav Koštunica i SPS - JS. Reč ima Miletić Mihajlović, poslanička grupa SPS - JS.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su značajna pitanja koja su u funkciji donošenja sporazuma, odnosno zaključivanje i ratifikovanje zakona o garancijama, o zajmovima, o zaduživanju kod međunarodnih finansijskih institucija, a u cilju rešavanja problema koji su značajni za život i rad naših građana. Poslanički klub i poslanici SPS i JS glasaće za ratifikaciju ovih sporazuma. Dakle, postavlja se pitanje da li su nam potrebni ovi zajmovi, donacije, ovo finansiranje značajnih projekata. Svakako odgovor jeste da su nam potrebni, bez obzira na rezerve u pogledu nekih uslova pod kojima su potpisani i koji će nas obavezivati u narednom periodu. Pođimo od činjenice da svaki pojedinac u Srbiji, bilo da je radnik, seljak, građanin, uvek ima želju da u svom životu rešava neka značajna pitanja od kojih zavisi kvalitet njegovog života, od kojih zavisi njegova egzistenicija. Većina tih građana priklanja se mogućnosti, ako je ima, da uzme određen zajam, određen kredit, kako bi što pre zaokružili neki svoj projekat, bilo da je to kuća, bilo da su to ulaganja u proizvodnju, nabavka mašina itd. Takva ulaganja koja doprinose kvalitetu života i rada svakako predstavljaju radost za čoveka i motivaciju da gleda unapred, sa nadom da će sutra živeti bolje, da će zarađivati i egzistirati na jednom višem nivou. Tako naši poslanici i ja razumemo zaduživanje i uzimanje ovih zajmova i prihvatanje određenih donacija koje će doprineti boljitku u Srbiji. Mi smo danas u Srbiji suočeni sa devastacijom raznih područja i u ekološkom pogledu. Takođe imamo devastaciju ili zapuštenost saobraćajne, telekomunikacione, energetske infrastrukture itd. Imamo neregulisane vodotokove koji nam gotovo svake godine prete plavljenjem i retko kada se dogodi da možda i preko 200.000 hektara ne bude poplavljeno, od čega imamo ogromne štete. Da ne pričam o klizištima na više hiljada hektara, a isto tako i delovi infrastrukture su zahvaćeni ovom nepogodom. Takođe, Srbija je, tu treba dobro da se zamislimo, zahvaćena procesom depopulacije mnogih područja koja su, pre svega, ekonomski nerazvijena, a u nekim područjima, kao što je Borski okrug, došlo je i do devastacije zdrave životne sredine. Područje kao što je Borski okrug, u kome živi oko 150.000 stanovnika, suočeno je sa velikim problemima koji ostavljaju tragove na ekonomskom i socijalnom planu. Svakako da je jednom takvom području potrebna pomoć. Da ne pričamo o tome da je potrebna rehabilitacija, odnosno rekonstrukcija mnogih putnih pravaca. Saobraćajna infrastruktura je elementarna pretpostavka za bilo kakav normalan život, za bilo kakav normalan rad ili razvoj u budućnosti i ona predstavlja neophodno polazište za dalji ekonomski, socijalni i kulturni napredak svih krajeva naše zemlje. Kada je reč o donaciji i o zajmu u okviru Projekta reforme poljoprivrede u tranziciji, veoma je značajno da se u ruralnim područjima pružaju uslovi za razvoj i unapređenje poljoprivredne proizvodnje, i to one koja će produkovati, pre svega, zdravu, ekološku hranu, za kojom postoji potreba ne samo unutar Srbije, već i van granica naše zemlje. Mislim da jedan takav resurs i takav pravac ulaganja u proizvodnju daje velike perspektive za izvoz i za unapređenje takvih područja. Ruralna područja svakako potrebuju pomoć države. Ta područja kao suv sunđer zahtevaju sredstva i ulaganje države. Ako prolazimo kroz ta zabačena mesta, možda se ponekad i začudimo gde to naši ljudi žive. Oni svakako zaslužuju pohvale, ali od pohvale nema ništa. Takvim ljudima je potrebno zaista pomoći. Naravno, ovi zajmovi ili ove donacije, kada je reč o ovom projektu, to je nešto zaista minimalno. Mislim da će stajati potreba da se Srbija zaduži u još većoj meri, u cilju ulaganja u ruralna područja, ili na neki drugi način, iz svojih sredstava, mora da obrati pažnju na ono što su uslovi života i rada, kao i mogućnost da se ta područja unaprede kako bi ona vratila našoj državi višestruko. Kada je reč o onome što jeste ulaganje u energetsku efikasnost, onda smo mi svakako na začelju u Evropi i svetu po onome što su naši standardi, pa, rekao bih, i način života. Svakako da u tom pogledu to treba unaprediti. Svakako da je pohvalno da treba započeti od onoga što su sektor obrazovanja, sektor socijalne zaštite, sektor zdravstva. To, te objekte u kojima imamo korisnike, gde se radi itd. zaista treba unaprediti i dovesti u jedan standard koji je primeren danas u svetu i u Evropi. Drugo pitanje se postavlja... Neću govoriti o svim tim zajmovima i kreditima, tu se pominjala i "Gazela" itd. pa je jasno da pod hitno treba preduzeti mere na saniranju jednog tako velikog objekta. Nije samo to... Molim vas, gospodine Todoroviću, nemojte da dobacujete. Vi ste šef poslaničke grupe i treba da budete primer za ponašanje ovde u parlamentu i nemojte da me ometate. (Dragan Todorović, sa mesta: Još uvek nisam šef poslaničke grupe.) Ja sam dobro informisan. (Predsednik: Molim vas, omogućite gospodinu Mihajloviću da završi svoje izlaganje.) Budite sigurni da ja vama nikada neću dobacivati i da ću poštovati vašu reč koju ovde budete izgovorili. Zahvaljujem. Drugo pitanje možemo da postavimo – zašto sporo formalizujemo proceduru u odlučivanju po ovim pitanjima? Mi smo ovde čuli, pre svega, od gospođe ministarke i od izvestilaca poslaničkih grupa da je kada je reč o nekim zajmovima, o nekim sporazumima i dr. do potpisivanja došlo pre više od godinu dana, čak je to bilo i mnogo duže. Mislim da u ovome pokazujemo jednu veliku sporost i prilikom dogovaranja i usaglašavanja o ovim važnim pitanjima često se saplićemo u ono što su stranački interesi. Ovo se dešava čak unutar Vlade, što se pokazalo u prošlom mandatu. Zatim, problemi nastaju i ovde u Skupštini, kada se to od strane Vlade spusti, i onda naiđemo na neke druge probleme. Jednostavno, skloni smo proizvodnji nekih političkih kriza koje automatski ta pitanja koja su značajna za život i rad građana stavljaju u drugi plan. Inače u Srbiji postoji previše administriranja, previše birokratije, i sporosti i tromosti. To nas karakteriše i to postoji ne samo u tehnologiji i načinu odlučivanja u državnim organima, već i u organima lokalne samouprave. Mislim da bismo mi svojim odlučivanjem, naročito o važnim pitanjima, trebalo da damo primer drugačijeg odnosa i odgovornosti, a onda to i normativno da regulišemo, ali i da trasiramo jedan način postupanja i efikasnijeg odlučivanja i na nižim nivoima. Mi smo čuli, na primer, i žaljenje šefa poslaničke grupe Nova Srbija zbog te sporosti, neusaglašenosti i svakako verujem da je to tako, ali mi svi moramo da damo jedan primer u pozitivnom pravcu drugačijeg postupanja i osećanja odgovornosti prema tim pitanjima, ali, bogami, sa svog mesta moramo da damo značajan doprinos uređivanju svih postupaka i celokupne procedure što se tiče rešavanja svih značajnih pitanja, papirologije na nižim nivoima. Da bi se u opštini danas dobila jedna građevinska dozvola zaista predstoji jedan mukotrpan put za pojedinca koji treba da dođe do odgovarajućeg papira. Sigurno je da smo i mi krivi za to. Naravno, to ostavlja mogućnost za korupciju i nezakonito postupanje onih odgovornih lica koja rade na odgovarajućem mestu. Ali, mi kao Narodna skupština i kao narodni poslanici trebalo bi da idemo u tom pravcu da se takva pitanja u lancu rešavanja svih tih stvari drugačije rešavaju. Naravno, ako hoćemo napredak u Srbiji, moramo da koristimo ovakve kredite i zajmove, ovakve načine finansiranja, bez obzira na to što možda u pojedinim stavkama postoje odgovarajuće nepovoljnosti. Svakako, bilo koji kredit da se danas uzima, bez obzira na to da li ga uzima pojedinac ili država, on podrazumeva i određenu kamatu. Onaj koji daje kredit ima svoje motive zbog čega to daje, ali svakako da je međunarodna zajednica, pre svega Evropska zajednica, zainteresovana da na našem području, odnosno u našoj zemlji ulaže. Svakako, davanje ovakve pomoći skopčano je sa onim što je nastojanje međunarodne zajednice, s jedne strane, a sa druge strane i Srbije, da Srbija sutra, prekosutra bude član međunarodne zajednice i tih budućih integracija. Jedna socijalno odgovorna država svakako ne može da računa na uređenje svojih odnosa, na poboljšanje uslova života i rada, na dostizanje određenog nivoa u ovim oblastima, kako je to već u svetu, ako ne koristi i ove mehanizme. Iz tih razloga SPS - JS će glasati, i to je još jedan korak ka onome što je razlog zbog čega glasamo za SSP. Takav jedan stav i razlozi koje sam naveo govore o opravdanosti toga što je Socijalistička partija Srbije napravila ovakvu koaliciju koja ima perspektive u povezivanju sa svetom i, konačno, hvatanju koraka sa međunarodnom zajednicom. Hvala.
Zahvaljujem. Još jedan minut je ostao Socijalističkoj partiji Srbije na raspolaganju. Ima reč gospođica Nataša Jovanović, SRS.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje ratifikacije ovih sporazuma u ukupnoj vrednosti od 420 miliona evra pokrenuli smo prilikom ... Dobro, gospođo ministre, ako ja nisam u pravu vi ćete kasnije da me demantujete. Možda nije zbir u pitanju, ali suština priče je važna. Ako cifre nisu dobro sabrane, reći ćete da nije, ali to je verovatno čista matematička greška, ili nije. Ja ću govoriti o dva konkretna iznosa, a da li je taj zbir – videćemo; važna je suština. Prilikom izbora Mirka Cvetkovića za mandatara, tog dana kada smo razgovarali o sastavu nove vlade i o novoj koaliciji, a i kasnije, pre nego što je prekinuta sednica pre kidnapovanja i isporučivanja Radovana Karadžića u Haški tribunal, pokrenuli smo... A, onaj deo javnosti koji podržava vlast i takav bezrezervni put u takozvane evropske integracije uz negativni odijum je, bez zadrške, osuo paljbu na poslaničku grupu SRS da smo mi ti koji usporavamo to i da mi ne želimo da se izvrši ratifikacija tako važnih sporazuma, koji za Srbiju život znače. Tada je ključ tog problema ovde apostrofirala gospođa Jorgovanka Tabaković ispred naše poslaničke grupe i pitala gospodina Cvetkovića, zatražila je tada odgovor i nije ga dobila, kakva je validnost svih ovih sporazuma kada su u pitanju pojedini sporazumi koji je trebalo da stupe na snagu, odnosno da budu ratifikovani (kada se izračuna rok od 150 dana) u novembru, decembru prošle godine, u februaru ove godine, a oni su pred Narodnom skupštinom Republike Srbije skoro polovinom septembra. Dakle, mi tražimo prvo odgovor na to ključno pitanje jer bez toga ne možemo da znamo da li će ova ratifikacija, koju ćete vi da učinite bez glasova SRS-a, da važi, ili je ovo samo priča da bismo pričali o nekim dokumentima i sporazumima koji praktično nemaju nikakvu validnost. Ako će da važe, onda je potrebno da nam se objasni ovo ključno pitanje koje se tiče načina na koji će to biti vraćeno. Ono na šta ću ja posebno da skrenem pažnju jeste region Bora. Vi ste sada preuzeli dužnost ministra finansija, ali, pošto su vas mnogo hvalili kao finansijskog eksperta, nemoguće je da se ranije niste na osnovu svega onoga čime ste se bavili, kao svaki građanin Srbije, zainteresovali za to područje. Dakle, u pitanju je područje koje je prilično devastirano jer eksploatacija rudnih bogatstava na području Rudarsko-topioničarskog basena Bor traje više od 100 godina. Ovo pitanje je aktuelizovano zbog modela za koji smo čuli da će biti primenjen, a to je pronalaženje strateškog partnera za Bor, posle neuspele privatizacije i gubljenja dragocenog vremena za celo područje, za sve rudare, za sve zaposlene, za one kojima to život znači. Gospodin Branislav Rankić, koji je bio predsednik opštine Bor, srpski radikal, dve godine upozoravao je Vladu Republike Srbije. Kada su bili pokušaji onih tajkunskih, kako je uostalom i cela privatizacija izvršena, prodaja Rudarsko-topioničarskog basena Bor, gospodin Rankić je kao predsednik opštine Bor predlagao da država primeni upravo taj model, koji je sada gotovo izvestan jer se već i švajcarski "Glenkor", kao jedan od potencijalnih ili najozbiljnijih strateških partnera, pojavio. Ali, šta se desilo u tom proteklom, izgubljenom periodu? Pošto po njegovom izboru za predsednika opštine vi niste želeli da saslušate reči jednog razumnog čoveka, pre svega čoveka koji je i te kako kvalifikovan za poslovanje Rudarsko-topioničarskog basena jer je i sam inženjer rudarstva i proveo je jedan deo svog radnog veka upravo tamo, vi ste krenuli metodom obmane i bacanja prašine u oči građanima područja oko Bora. Lepo ste naveli da 150.000 ljudi ima nerešen socijalni status, da mnogi od njih izuzetno teško žive i da je to apsolutno (to znamo i mi koji živimo u drugim krajevima Srbije) od države zapostavljeno područje. Desilo se to da je pre dve godine Republika Srbija, u vreme ministrovanja drugih pre vas (u vreme Mlađana Dinkića, posle je izabran Cvetković), sklopila ugovor o jednom kreditu sa Svetskom bankom. Izvesni Sajmon Grej, koji je predstavnik Svetske banke u Beogradu, u više navrata je po izboru gospodina Rankića dolazio u Bor. Pošto je taj kredit u iznosu ... Ova ratifikacija se odnosi na 24,3 miliona evra, potpisana je 27. 7. 2007. godine i zato vas to i pitam. Ovde jasno piše da ovaj sporazum važi, odnosno krajnji rok stupanja na snagu je 150 dana od datuma potpisivanja ovog sporazuma, a datum potpisivanja sporazuma je 27. jul prošle godine, pa zato pitam da li je istekao rok trajanja? Ali, da se vratim na taj kredit Svetske banke od 43 miliona dolara. Sajmon Grej je u više navrata dolazio sa stručnjacima iz Svetske banke da razgovara sa gospodinom Rankićem i sa rukovodstvom RTB-a o tome kako treba da se uloži novac od tog kredita koji je Srbija počela već da vraća, a građani Bora, celog područja, jednog jedinog dolara od ta 43 miliona do sada nisu videli. Oni su rekli da su pre svega ta sredstva koja smo mi ranije ratifikovali... Ko će to više da pamti, mi smo pod vlašću DOS-a zapali u potpuno dužničko ropstvo, kao i svaki građanin Srbije koji je ušao u bilo koju od ovih banaka, ima dve-tri platne kartice, ko zna koliko kredita, refinansiranje. Cela država tako živi. Onda su se oni pojavili i pitali gospodina Rankića šta on misli, kao predsednik opštine, u šta bi najpre trebalo da se uloži neki milion od ta 43. On je rekao da je on kao ozbiljan čovek i pre svega kao čovek iz te struke uradio niz kvalitetnih projekata, pre svega za prečišćavanje otpadnih voda. Dve i po godine, rekao je, ništa pre njegovog dolaska Bor nije dobio; dve i po godine otkako je on bio presednik opštine, srpski radikal, Bor ništa nije dobio, a to je ukupno pet godina. Znači, taj novac je nestao ili je upotrebljen u neke druge svrhe. Građani Bora... Projekti koji je trebalo od ta 43.000.000 dolara da se finansiraju nisu došli u Bor. Oni su rekli da to treba da prođe određenu proceduru. Pa, mi to najbolje znamo. Bilo koja od lokalnih samouprava da konkuriše za bilo koji projekat preko poslovne banke, naravno one koja sarađuje sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, procedura je takva da godinu ili dve čekate da biste dobili neka sredstva, a ovde se radi o konkretno sklopljenom aranžmanu sa Svetskom bankom a novac još nije stigao. Ne samo da su skeptični, gospodin Rankić, koji u ovom trenutku nije, ali biće ponovo, predsednik borske opštine, u to budite sigurni, jer takve manipulacije i razne konstrukcije, prebezi odbornika i krpljenje većine apsolutno ništa ne znače na dugi rok, pre ili kasnije svakoga stigne da naplati ono što je radio. U svakom slučaju, veoma je važno da znate, gospođo ministar, da i on, kao bivši predsednik opštine, i građani očekuju odgovor za ta 43 miliona. Što se tiče ovog aranžmana, ovde se opet govori o istim projektima koji je trebalo da budu urađeni, kao što su gradski kolektor, njegova sanacija, odnosno uređenje i sve ono što prati taj ekološki program a što sama opština ima, jer je lokalna samouprava uradila ali ni jedan jedini dinar nisu dobili za te svrhe. Ono što mi je gospodin Rankić rekao da posebno treba da apostrofiram u ovom izlaganju (jer sam želela da od njega konkretne podatke dobijem za sve ono što se dešavalo unazad dve i po godine) jeste činjenica da je on zapravo video i shvatio da je u pitanju veliko pranje para, ili trošenje para. On pretpostavlja da je polovina od ona 43 miliona dolara potrošena na razne ekskurzije, seminare, edukaciju itd., na ateste i takve gluposti, a za to vreme građani ništa nisu dobili. Zbog toga se otvoreno postavlja pitanje i otvoreno sumnjamo da će i ovih 24,3 miliona evra otići upravo u te svrhe, namenski, onako kao što to piše. Papir trpi sve. Vi ste ovde mogli... Ne sumnjam u dobru nameru onih koji su radili ovaj projekat, ne od zajmodavca, zajmoprimac je Republika Srbija, ali je pitanje ko je taj ko je ovlašćen u ime zajmoprimca ne samo da potpiše nego kasnije i da vodi računa o trošenju tih sredstava. Mi imamo lokalne samouprave u celoj Srbiji... Evo, tu su srpski radikali koji su na vlasti u opštinama i gradovima, gde smo mi u koaliciji i sa DSS-om, Novom Srbijom, SPS-om, zatekli smo takvo stanje da ne možemo da znamo i da uđemo u trag tome kako su trošeni zajmovi i donacije unazad osam godina. Pa, kako kad ni u jednoj opštini, pa i na republičkom nivou, mi nemamo završni račun budžeta? Odnosno, imamo ga, ali on nije prošao kontrolu. Tek je pre nekoliko meseci formirana Državna revizorska institucija, a svaka opština u Srbiji je dobila obaveštenje od Ministarstva finansija da nije u obavezi da angažuje revizora. Sada vi vidite kako su trošena ta sredstva. To najbolje znaju lokalni tajkuni po gradovima u Srbiji, naročito iz DS-a, G17, koji su i te kako koristili mogućnosti tog ogromnog priliva sredstva. Ko zna koliko je stotina ili milijardi evra na takav način došlo u Srbiju za proteklih osam godina. Ko je ušao u trag i ko je mogao da vidi kako su te pare trošene? Pored ovog veoma važnog pitanja borskog regiona, gde nikakve... Vi se sećate, tada ste kao stručnjak bili van Vlade Republike Srbije, gospođo Dragutinović, da se država strateški opredelila, mislim konstituisanjem Vlade 2004. godine, posle izbora 5. marta 2004. godine, da se izuzetna pažnja posveti jugu Srbije i regionalnom razvoju zapuštenog Bora. Sada me interesuje koliko je, van ovih kredita, država iz sopstvenih sredstava dala kroz transferna sredstva i kroz posebnu stavku u budžetu koja je postojala da bi se pomogla ova izuzetno ugrožena oblast. Što se tiče ratifikacije sporazuma vezanih za poljoprivredu, naravno da će naš poslanik profesor dr Zoran Mašić, koji je predsednik skupštinskog Odbora za poljoprivredu, mnogo više da govori o tome, ali kada ste već pomenuli (neko od kolega, mislim iz SPS-a, koji podržavaju ratifikaciju ovih sporazuma) mnogobrojna klizišta i to da su naši usevi stradali u nekoliko navrata pod udarom nevremena i katastrofa koje su zadesile Srbiju, evo, i to ću pitanje da vam postavim. To pitanje postavljam trećem ministru zaredom: prvo sam pitala Dinkića, pa onda gospodina Cvetkovića, sada vas. Zamolila bih vas da to notirate - šta je sa 156.000.000 dinara koje država Srbija, Republička vlada, Ministarstvo finansija duguje gradu Kragujevcu? Naime, 9. jula 2005. godine, u nezapamćenoj poplavi i u nevremenu koje je zadesilo... Padao je zaista veliki grad, bila je velika oluja, poplave na području Srbije; sećate se južnog Banata, sećate se Jablaničkog okruga itd. Kada smo postfestum ušli u trag tome gde su sve sredstva trošena i na koji način je interventno država pomogla, došli smo do zaključka da je samo Ministarstvo za infrastrukturu, kojim je rukovodio Velimir Ilić, uputilo gradu Kragujevcu osam miliona dinara pomoći, a sveobuhvatan izveštaj koji je napravio tim, počev od gradskog agronoma... Bez obzira na to što smo opozicija u Kragujevcu, mi kao stranka smo tamo, posle ovih stranaka na vlasti (a njih je šest-sedam, koliko se skupilo i oko ovog Stevanovića), pojedinačno najveća politička stranka, sa najvećim brojem odbornika, osećamo odgovornost prema građanima, naročito prema onima čiji su usevi nastradali, da vas pitamo zašto taj novac još uvek nije uplaćen, a apsolutno sam sigurna da nije legao na račun grada Kragujevca. Iznos je 156.000.000 dinara. Naročito je veliko pitanje sanacija klizišta; neka područja su više, neka manje pogođena. Mogu da vam kažem konkretno za mesne zajednice na području Kragujevca, znam jer sam svaku od tih kuća i domaćinstava posetila u toku kampanje za lokalne izbore u aprilu i maju mesecu – ni jedan jedini dinar za sanaciju svojih stambenih objekata ljudi još uvek nisu dobili. Pa kad nisu u Kragujevcu, nisu ni u drugim gradovima u Srbiji. Ono što se postavlja kao pitanje, time ću završiti, jeste visina kreditne stope odnosno kamate na vraćanje ovolikih zajmova i svih dosadašnjih; kako se država Srbija obavezala, s obzirom na to da možemo da čujemo, i to je danas jedna od udarnih vesti, da je kamata za stambene kredite povećana za 10%. Mi smo već ionako u velikom riziku kao država, imamo tri milijarde evra ove tranše koja nas sada čeka na jesen, koju treba da vratimo, a nemamo odakle, jer se budžet puni uglavnom od onih korisnika koji mogu da plate tako visoke poreze. Kako ćemo onda da vraćamo, da li su te kamatne stope ugovorene, da li su one promenljive? Objasnite nam, gospođo ministarka, kad sam već pomenula ta pitanja, rekli ste da država želi da brine o svakom pojedincu, a vidimo da ne brine, i zbog toga se SRS zaista oštro bori i protiv korupcije i protiv kriminala i protiv takvog javašluka koji vlada, počev od organa republičke uprave, preko lokalnih samouprava, gde nismo uključeni u vlast, dakle, recite nam na koji način će građani da budu obezbeđeni od takvog haranja, od sada pa ubuduće, tih poslovnih banaka koje posluju u našoj zemlji. Njih je sve više. Evo, juče sam prolazeći kroz centar Kragujevca ugledala dve nove, neću da im pravim reklame. Bila je jedna, pa je sada druga, pa treća. Građani se enormno zadužuju. Došli smo u izuzetno tešku situaciju. Posla nema, ne otvaraju se nova radna mesta. Bor čeka. Evo, videli ste, dve i po godine je otkako je gospodin Rankić predlagao takvo strateško povezivanje i rešavanje tog problema. Gde je ugovor sa "Fijatom"? Evo, već smo gotovo na polovini septembra meseca. Ne samo to, ne samo prihvaćeni socijalni program, koji je mogao da bude mnogo bolji, ali šta ćemo sa onim ljudima... Hajde ako su rekli potencijalni partneri, ako uopšte bude potpisan taj ugovor, nećemo da otpuštamo radnike, odnosno one koji su bili na pregovorima, koji će koristiti ovaj ponuđeni program, otići će, a šta ćemo sa onih 15.000 koji su ostali na ulici, ko će i kada njih da vrati? Sve su to pitanja koja se otvaraju pred vama i pred ovom vladom, za koju sam apsolutno uverena da u svim ovim čekanjima, a sve je to na dugom štapu, šta će da vam da Svetska banka, šta MMF, šta EU itd., ne vodi računa o životu običnog pojedinca. Naši resursi se rastaču. Mi izuzetno teško živimo, poljoprivreda je uništena. Opet kažem, a govoriće i kolege kasnije o tome, koliko je poskupelo apsolutno sve ono što je potrebno za poljoprivrednika, koliko je to neisplativo, koliko zbog toga stradaju i naši povrtari, stočari. Uostalom, sama činjenica da nikada gore narod nije živeo, da je sve manje para za golu egzistenciju, dovoljna je da mi konstatujemo, time ću završiti, da ovako Srbija ne može da ide napred. Može s direktnim investicijama u proizvodnju, kroz zapošljavanje, pre svega, mladih ljudi i uz strateško opredeljenje države da pomogne srpskom seljaku. Na taj način mi kao država možemo da očekujemo neki progres u budućnosti, ali ovako, zaduživanjem i stvaranjem dugova koje će vraćati generacije koje dolaze posle nas, mi ne možemo ništa dobro da očekujemo.
Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević. Današnji radni dan imaće pauzu od 15.00 do 16.00 časova, s obzirom na to da smo počeli da radimo u 12.00 časova, a ne u 10.00 časova.
Poštovana predsedavajuća, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počnem da govorim o temi nekoliko sekundi posvetiću izlaganju šefa poslaničke grupe gospođe Nade Kolundžije. Ovde u ruci držim dva teksta o dva predloga zakona o kojima ću govoriti. Jedan nosi datum 8. decembar 2006. godine, a drugi nosi datum 16. juli 2007. godine. Dakle, činjenica je da smo mi sa prethodnim predsednikom Narodne skupštine gospodinom Oliverom Dulićem imali problema što se tiče stavljanja tačaka na dnevni red, a to je gospođa Nada Kolundžija na jedan dosta čudan način, da ne upotrebim drugi izraz, prokomentarisala. Ali, kako reči koje se javno izgovaraju ne mogu biti ni iskrenije, a ni poštenije od onih koji ih izgovaraju, ostaviću to na savest gospođi Nadi Kolundžiji. Sada bih o temi o kojoj treba da govorim. Dakle, govoriću o Predlogu zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke za Projekat klinički centri i o ugovoru koji se tiče sanacije mosta "Gazela". Dakle, što se tiče ove prve teme, gospođo Dragutinović, uz sve uvažavanje vas kao predstavnika Vlade, smatram da vi niste najsrećniji sagovornik povodom ove teme. Objasniću o čemu se radi. Ne želim da pomislite da je DSS protiv ovih stvari, jer su ovi predlozi zakona i doneti za vreme Vlade Vojislava Koštunice. Ali, smatram da je bar što se tiče ovog predloga zakona o rekonstrukciji kliničkih centara Srbije, dakle, radi se o četiri kliničko-bolnička centra u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu, bilo potrebno da imamo predstavnika Vlade, nekoga ko je iz Ministarstva zdravlja, jer ima niz pitanja ovde koja bih postavio, a koja bi zahtevala da se da precizan odgovor. Kada su u pitanju sume koje se ovde pominju, u šta ne sumnjam, dakle, govorim o tehničkom opisu, prvo o Kliničko-bolničkom centru u Beogradu, na kraju se pominje da će ukupan broj kreveta u Kliničkom centru biti 2.525. Dakle, ko je to odredio? Da li je to ta cifra ili je Kliničkom centru potrebno više ili manje kreveta? Kakva je struktura tih kreveta? Da li su to kreveti za hirurške grane? Da li su to kreveti za internističke grane? To je druga vrsta kreveta. Isto se odnosi i na druge kliničko-bolničke centre. Dakle, ko je taj ko određuje tu strategiju? Ta vrsta strategije se određuje prema nečemu što se zove patologija stanovništva, odnosno građana Srbije. Da li je to Ministarstvo zdravlja odredilo i značaj patologije? Ako je to odredilo, u šta ne sumnjam, da li mi u Skupštini imamo signal o tome? Da li mi znamo kuda ide ta strategija? U daljem tekstu ovog sporazuma se govori i o projektu upravljanja medicinskim otpadom, koji spada u kategoriju vrlo opasnih vrsta otpada. Da otvorimo pitanje da li je neko od poslanika video tu strategiju, da li se neko bavio tim problemom ovde u Narodnoj skupštini? Postavljam pitanje, šta se dešava sa deponijom u Vinči? Šta se dešava sa medicinskim otpadom ne samo iz Kliničkog centra Srbije, nego iz četiri kliničko-bolnička centra na teritoriji grada Beograda i iz niza zdravstvenih ustanova i gde taj otpad završava? Da li neko ima kontrolu nad tim otpadom? Ja bar nikakva saznanja o tome nemam. Postavlja se pitanje zbog čega ja to govorim. U jednom, za ovu državu neveselom, periodu, u periodu sankcija, na ime humanitarne pomoći u ovu državu su stizale velike količine, merene čak i tonama, raznih medikamenata. Ali, ta dobronamernost naših prijatelja, izražena u akciji "Milosrdni anđeo", bila je takva da su ti lekovi bili u takvom stanju da mi nismo znali šta sa njima da uradimo. Za ljudsku upotrebu neupotrebljivi, za eliminaciju mi nemamo postrojenja, niti uređaja da to uništimo. Isto tako, radilo se i o medicinskim aparatima, to su rendgen aparati; svako od nas setiće se šta znači Hajgensov princip i šta znači imati rendgenske cevi čiji je rok upotrebe istekao pre 10 ili 15 godina. U tom periodu mi smo postali otpad dobronamernog dela Evrope, a nismo znali šta treba da uradimo, kako da se izborimo sa tim problemom. Dešavalo se u gradu Beogradu da je medicinski otpad završavao, čak i delovi ljudskih organa, u kontejnerima za komunalno smeće. To je jedna tužna činjenica. Dakle, govorim o svim tim stvarima i o jednom sistemu koji očigledno ne radi i ne funkcioniše na onaj način kako bi trebalo da funkcioniše. Zato je trebalo da ovde bude neko od predstavnika Ministarstva zdravlja da odgovori na neka pitanja. Dakle, nemam zamerku na vaše prisustvo, ne smatrajte to ličnim, ali ovo je tema gde neko iz Ministarstva zdravlja treba da da odgovore na neka pitanja. Na kraju krajeva, govori se i o nabavci određene opreme za kliničko-bolničke centre. Dakle, to je pitanje na koje treba da daju odgovor predstavnici Ministarstva zdravlja. Koja je to vrsta opreme? Da li je to kupovina novih skenera ili magnetnih rezonanci ili se radi o nečemu drugom? Dakle, kada jedan sistem tako funkcioniše i kada nemate kompletnu kontrolu nad tim sistemom, a ja ću vam reći zbog čega – zato što je ovo četvrti mandat aktuelnog ministra, a mi i dan-danas nemamo nacionalni savet za zdravlje koji treba da se bavi ovom vrstom problema i da da odgovor na ova pitanja i da vidimo šta je to realna procena, kada ne funkcioniše sistem zdravstvenog osiguranja i kada postoji priča da radimo ono što ceo svet radi, da većina novca i ulaganja ide u primarni nivo zdravstvene zaštite, a ja ću vas podsetiti da je to suma, po pisanju nekih nedeljnika, od preko dve milijarde evra koje se sliju na taj račun; dakle, to su ta pitanja na koje bi odgovore trebalo da da neko od predstavnika Ministarstva zdravlja. Mi te odgovore nemamo, ali ćemo svakako ove teme i odgovore pokrenuti na Odboru za zdravlje i porodicu. Kada govorimo o sanaciji mosta "Gazela", mislim da danas u Beogradu, a čini mi se i u Srbiji, ne postoji čovek koji se ne užasne kada treba da krene iz starog dela grada na Novi Beograd, da ga ne uhvati panika. Bilo je vremena u radu gradske vlade, čiji sam i ja bio odbornik u periodu od 2001. do 2003. godine, i kad god smo ovo pitanje postavili kao aktuelni problem ili kao jedan od važnijih problema, problem saobraćaja u gradu Beogradu, zašto nema unutrašnjeg magistralnog prstena, zašto nema spoljnog magistralnog prstena, zašto Beograd nema dovoljno mostova... Ili možda da vas podsetim na jedan detalj: stanovnici Banovog brda, Vidikovca kada krenu prema gradu i dođu do Careve ćuprije stoje u koloni po sat vremena, a pri tom se dešava da je razlog čekanja od sat vremena prolazak jedne lokomotive. Da ne govorim o drugim stvarima, da kroz centar grada i železničkim i drumskim putem tutnje cisterne, što kamionske, što na vagonima, koje voze opasan materijal. Ko zna koliko je do sada bilo ekoloških incidenata i u Topčideru, i pre Topčidera, i na Glavnoj železničkoj stanici, i u Makišu. Ali, kako je većinski deo gradske vlade imao u rukama i nož i pogaču, više je koristio nož, i to da odseče onaj deo koji će se sliti u džepove, a i da odseče onaj deo koalicionih partnera koji ne misle kao oni. To je razlog današnjeg problema. Svakako da je ovde trebalo da bude neko iz Vlade ko je predstavnik za infrastrukturu i saobraćaj, da skupi niz papira i da ovo ili potvrdi ili demantuje. Još jednom da ponovim, nismo protiv ovakve stvari koja će doneti boljitak, ali svakako tražimo odgovore na neka pitanja, a ta pitanja smo čuli i ona su vrlo ozbiljna. Kapacitet današnje vlade, kako republičke, tako i gradske, ne govori da će tu biti pomaka. Ko će nama dati odgovor na šta će biti potrošena ova sredstva za rekonstrukciju kliničko-bolničkih centara? Kada smo uopšte imali bilo kakav odgovor od Ministarstva zdravlja na bilo koju ozbiljnu temu? U svakom razgovoru sa predstavnicima Ministarstva zdravlja, posle upućenih pitanja i određenih zamerki, imali smo monologe koji traju po sat vremena, imali smo razgovor gluvih telefona. Mi pitamo jedno, a dobijemo odgovor na drugo. Šta danas ili ovih dana, kada cela struka bruji o večernjim klinikama, šta to znači? Zašto druge struke nemaju to ekskluzivno pravo da raspolažu i da zarađuju na osnovu onoga što je bilo opštedržavno i društveno ulaganje? Zašto profesori fakulteta ne osnivaju večernje fakultete? Zašto vozači GSP-a ne uzmu autobus pa voze i privređuju na taj način? Zašto piloti JAT-a ne uzmu avion pa voze u neko drugo vreme? Jedino je odlukom Ministarstva zdravlja omogućeno da pored radnog vremena, u ustanovama koje su državnog karaktera i sa aparatima koje smo svi mi poreski obveznici kupovali, neko ima dopunski izvor prihoda. To je suština. Zato je bilo potrebno da ovde bude neko od predstavnika Ministarstva zdravlja. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a posle njega narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je desetak predloga zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu, odnosno ugovora o garanciji teških, što bi se reklo, nekoliko stotina miliona evra. Ti zajmovi se odnose na rekonstrukciju mostova, "Gazele", puteva, kao i na projekte u poljoprivredi; zatim, tu su projekti vezani za kliničke centre itd. U proteklih nekoliko meseci javnost je obmanjivana da je opozicija kriva što ove tačke dnevnog reda nisu ranije došle na raspravu, a u stvari je dobro poznato zašto je Skupština prekinula rad pre otprilike dva meseca. Srbija se ovim zajmovima zadužuje za oko 400.000.000 evra koje će da se preraspodele određenim ministarstvima. Po ustaljenom običaju, ta sredstva će se raskrčmiti, bez obzira na silne projekte koji su poslužili kao pokriće za dobijanje sredstava zajma. Zanimljiva je činjenica da će zajmoprimac, u ovom slučaju Republika Srbija, morati da izmiri pristupnu naknadu 1% od iznosa zajma, što će Srbiju koštati, samo troškovi banke, oko četiri miliona evra. Dobar deo sredstava pripada "Putevima Srbije". Navedene su neke deonice za rekonstrukciju puteva, navedena je "Gazela", ali se bojim da te rekonstrukcije ne budu kao one rekonstrukcije autoputa - posle samo mesec dana pojavile su se udarne rupe i oštećenja na kolovozu, i nikom ništa. Ovih dana su bile česte gužve i zastoji u saobraćaju, pogotovo na prilazima Beogradu, kao i na samoj "Gazeli", i često smo mogli da čujemo zlurade komentare na pojedinim medijima - kriva je opozicija, Skupština ne radi, nisu im ratifikovali zajmove da se ne izvrše rekonstrukcije itd. Unapred se već zna ko će odraditi krupne poslove u vezi sa rekonstrukcijom. Zna se čiji miljenici moraju da dobiju poslove na kobajagi tenderima. Imali smo prilike to da gledamo i ranije. Bojim se da će se ponoviti stara priča: novac će se potrošiti, poslovi oko rekonstrukcije će se kobajagi završiti, a posle par meseci će se videti koliko su radovi bili kvalitetni. Oko 50.000.000 evra sredstava zajma namenjeno je projektima u poljoprivredi, počev od rehabilitacije sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje, pa do projekata koji se tiču uglavnom edukacije poljoprivrednih proizvođača i prerađivača. Već sada je jasno da se neće moći videti nikakav učinak od sredstava zajma. Ovo je sve kao u nekoj magli, ovo se svodi na, kako piše, citiram: "Osnaživanje kapaciteta, izgrađivanje znanja, institucionalno jačanje i pružanje hardverskih i softverskih informacija i tehnologija itd.". Tako je i sa zajmom za Projekat rehabilitacije sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje. Mi bismo voleli da kao narodni poslanici, a i javnost u Srbiji, nešto više čujemo o tim projektima, o mestima, o regijama, o rokovima. Osim što ste pomenuli Staru planinu, nema više ničega. Zašto nam se nešto više ne kaže o rehabilitaciji sistema odvodnjavanja i navodnjavanja, koje su oblasti rečnih tokova u pitanju, da bismo mi znali o čemu se radi? Možda se nešto tiče i naših opština iz kojih dolazimo. Pitam sada ministra – da li će nešto od ovih sredstava biti odvojeno kako bi se regulisao tok reke Velike Morave kod sela Svojnovo u paraćinskoj opštini, gde nestaje na desetine hektara plodne zemlje maltene svake godine? Projekat za rešavanje ovog problema je urađen krajem devedesetih i ako se nešto uskoro ne preduzme vrlo brzo će biti ugrožen i regionalni put Jagodina - Varvarin - Kruševac. Što se tiče poljoprivrednih kredita i zajmova direktno poljoprivrednim proizvođačima, dovoljno je samo da pogledamo predizborne kampanje vladajućih stranaka unazad nekoliko godina i njihove posete domaćinstvima kao korisnicima poljoprivrednih kredita. Svi su odreda članovi tih stranaka; i to ne samo oni koji su se pojavljivali u kampanji. Koliko je samo miliona otišlo kao bespovratna sredstva upravo onima koji su morali da ispune samo dva uslova - da imaju nešto zemlje i da imaju člansku kartu, po mogućnosti one političke partije koja daje ministra poljoprivrede. Onda dođu izbori, pa ministri krenu kod svojih partijskih drugova na selu da ih obilaze kao vredne poljoprivrednike. Sva ta sredstva će završiti kod stranačkih kolega. Neki imaju firme koje rade projekte, neki imaju firme koje obavljaju savetodavnu funkciju za poljoprivrednike i proizvođače, pare će se podeliti, a poljoprivreda će tapkati u mestu. Takođe bih pitao predstavnika Vlade, što se tiče svih ovih predstavnika zakona, i za puteve, i za poljoprivredu i za zdravstvo - koliko će sredstava biti opredeljeno za Kosovo i Metohiju, za bolnice u Gračanici, Kosovskoj Mitrovici? Da li je mogla da se vrši rekonstrukcija dela puta Leposavić - Kosovska Mitrovica ili put prema Zvečanu itd? Hoće li neki od kredita za podsticaj poljoprivrede otići kod Srba na Kosovu i Metohiji ili vam je možda sugerisano od strane zajmodavca da to nikako ne pokušavate? Kada smo već kod poljoprivrede, želeo bih da ministru, odnosno predstavniku Vlade prenesem pitanje upućeno od strane raseljenih lica sa Kosova i Metohije koje se tiče njihove ravnopravnosti sa ostalim građanima Republike Srbije. Kako bi neko od poljoprivrednih proizvođača dobio kredit on kao garanciju daje pod hipoteku svoje domaćinstvo i zemljište koje ima u svojini. U kakvoj su situaciji Srbi i ostali građani koji su morali da napuste svoju imovinu, svoja ognjišta i da ovde u Srbiji danas žive po kolektivnim centrima, po napuštenim kućama, na ivici egzistencije, a hoće da rade i započnu neku poljoprivrednu proizvodnju? Znate li vi možda neku banku u Srbiji koja će prihvatiti realnu hipoteku za imovinu, recimo, u Peći ili Prizrenu ili bilo gde na Kosovu i Metohiji? Ja ne znam nijednu. Zato država Srbija treba da stane iza svojih građana upravo davanjem garancije za njih. Koliko se sećam, poslanici vladajuće koalicije uglavnom se zaklinju da je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije, pa neka to dokažu na delu. Treba omogućiti tim ljudima pre svega da se osete državljanima Srbije, a ne da imaju osećaj kao da su izbegli iz tuđe države. Ti Srbi su patriote i zbog svog stava da ne prodaju svoju imovinu Šiptarima, jer mi tako još uvek imamo argument da tvrdimo da je KiM srpsko. Šta bi se desilo kada bi desetine hiljada srpskih imanja bilo prodato, šta bi ostalo u katastru u srpskom posedu? Samo manastiri i crkve. Dobro se zna da jedan hektar u okolini Peći vredi pravo malo bogatstvo, ali časni Srbi to neće da prodaju. Oni mole državu Srbiju da im pomogne da dođu do nekog traktora, njive, da počnu od nečega, a to je možda nekih jedva desetak hiljada evra. Razmislite, zaslužili su da im se Srbija makar i tako oduži, a nadamo se da će se na Kosovo i Metohiju vratiti i oni, a i Srbija. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Vujadinović, a posle njega narodni poslanik Milorad Buha.
Poštovani narodni poslanici, nadam se da ću govoriti kratko, jasno i razumljivo, jer ću koristiti svoj stari metod - cifre ispred politike. U prvom delu reći ću nekoliko reči o ovim finansijskim aranžmanima, odnosno kreditnim linijama, u drugom delu o nekoliko karakteristika mišljenja o našem državnom dugu, odnosno javnom dugu i u trećem delu daću kratak rezime. Dakle, radi se o preferencijalnim kreditnim linijama za poboljšanje, bilo da su one specijalističke, vezano za kliničke centre, bilo da se radi o poboljšanju naše infrastrukture. Preferencijalne kreditne linije znače da se uzimaju od kreditora koje njima pomažu razvoj nerazvijenih i srednje razvijenih zemalja, kao što su Evropska banka za obnovu i razvoj, Međunarodna banka za obnovu i razvoj i druge banke koje imaju zadatak da iz svog kapitalnog portfelja pomažu razvoj slabo razvijenih i manje razvijenih zemalja. Što je zemlja manje razvijenija,to su obrnuto proporcionalni uslovi kreditiranja. Bolji su uslovi kreditiranja za slabije razvijenu zemlju. Mi smo srednje razvijena zemlja na donjoj granici i time su uslovi kreditiranja među najpovoljnijima. Oni su za ove kreditne linije na granici, na margini euribora i libora, euribora za eurske kredite, a libora za US dolar. Nažalost, kretanja na tržištu kapitala su u poslednje dve-tri godine dovele do porasta kamatnih stopa. Euribor sada iznosi oko 5,1% i on je oko 1,5-2% viši nego pre dve godine, a libor kamata na dolar je oko 3,1% na godišnjem nivou trenutno. To povećava finansijsku cenu ovih kredita, ali su to najpovoljniji uslovi i važe samo za zemlje u razvoju, one zemlje koje treba da razviju svoju infrastrukturu. U tom smislu, zaista je šteta (i tu ću završiti ovu prvu tačku) što su ove kreditne linije čekale ratifikaciju. Podsetio bih, kao neki dežurni hroničar ovih naših skupštinskih dešavanja, da su 7. marta na onoj sednici sa dugačkim dnevnim redom od 34. tačke bile sve ove tačke. Nažalost, došlo je do poznatih događaja 13. marta, bila je zakazana nova sednica i ona nije održana, tako da su sva ova naknadna dešavanja uslovila da se ove preferencijalne, ponavljam, kreditne linije tek sada razmatraju. Druga tačka je stanje našeg državnog duga. Mogu slobodno da kažem, ako imam na to pravo, kao ekonomski analitičar koji je pobeleo od aktive, pasive i bilansa, da je to jedna od najsolidnijih kategorija makroagregata u našoj ekonomiji, daleko najsolidnija, stanje javnog državnog duga. Mi smo prošle godine naš javni ukupan dug i unutrašnji i spoljni... Unutrašnji, ponavljam, odnosi se na SDŠ - staru deviznu štednju i zajam za preporod, on je oko 3,3 milijarde. Prošle godine naš spoljni državni dug je bio 9,3, 35 milijardi evra, a od toga je spoljni javni dug bio 6,1 milijardu. To je iznosilo prošle godine oko 30% bruto društvenog proizvoda. Želim da podsetim, mada je to teško porediti sa takvom bazom, da je 2000. godine javni spoljni dug bio 120% u odnosu na bruto društveni proizvod, 2001. godine - 102%, pa je išao 70, 60, da bi 2007. bio 30% u odnosu na bruto društveni proizvod, a sada iznosi, kao što ste čuli iz uvodnog izlaganja profesorke Dragutinović, 8,6 milijardi evra, ukupan javni dug, a od toga je spoljni javni dug 5,3 milijarde, jer 3,3 je ta stara devizna štednja. On je sada svega 25,5% u odnosu na bruto društveni proizvod i to je u odnosu na ove zemlje u tranzicionom okruženju daleko najmanji procenat spoljne zaduženosti države, ali samo u odnosu na bruto društveni proizvod. Drugo je pitanje privatnog duga. Privatni dug je 2004. godine, naših kompanija, spoljni privatni dug bio je tri i po milijarde, a sada je 11 milijardi. To je odgovornost investitora. To je odgovornost naših građana i onih investitora, poslodavaca koji se zadužuju da bi razvili svoju investicionu delatnost. Dakle, po tom kriterijumu naša država... To je jedan od najsolidnijih agregata, javni dug, i treba zaista prekinuti sa mistifikacijama da smo mi prezaduženi. Ni blizu. Mi nismo prezaduženi. Vezano za preferencijalne kreditne linije poput ovih, mi treba da se još zadužujemo. Zašto je pao spoljni dug? Zato, gospodo poslanici, što u početku piše, piše u našem prošlogodišnjem planu budžeta za 2008. godinu - 48 milijardi ili 600 miliona evra su otplate glavnice, pa se zato smanjilo sa 9,3 na 8,6, dok su kamate iznosile 17 milijardi dinara ili preko 200 miliona. To je ušlo u naš prošlogodišnji budžet koji smo usvojili negde krajem godine. Dakle, ponavljam tu drugu tačku: zaista, država Srbija u tom segmentu... Ima mnogo kritičnih segmenata, kao što je javna potrošnja, ali što se tiče spoljnog duga zaista imamo prostora za novo zaduživanje. Profesorka Dragutinović, ministarka, verovatno će reći u svom izlaganju, mislim da nije bilo slučajeva finansijske nediscipline, da mi u rokovima koji su predviđeni ugovorima nismo isplaćivali svoje obaveze, bilo da se radi o otplati glavnice, bilo o otplati kamate. Još jedan pokazatelj: na primer, pokazatelj likvidnosti prvog stepena, kratkoročna obaveza naše države kroz devizne rezerve - 10%, a Bugarska, Rumunija i Hrvatska od 60 do 70%. To je taj segment, ali ponavljam, to je segment javnog duga, državnog duga. Sa druge strane, mi smo, na primer, u odnosu na Bugarsku po javnoj potrošnji u državnoj upravi u duplo goroj poziciji nego Bugarska. To je ono gde trebaju medikamenti, gde trebaju mere. Treća tačka je kratak rezime. Znači, prvo, naš javni dug je zaista jedan od najsolidnijih agregata što se tiče naše ukupne makroekonomske pozicije, i što se tiče mogućnosti novog zaduženja i što se tiče sadašnjeg stanja. Pod dva, u tom smislu država Srbija, odnosno nadležna resorna ministarstva treba da nastave sa aktiviranjem mogućnosti za novo zaduživanje za preferencijalne kredite, pre svega u smislu ravnomernog regionalnog razvoja, u smislu otklanjanja poremećaja u regionalnom razvoju, jer su kod nas zaista velike disproporcije između pojedinih regiona. Mislim da gro sredstava, bilo da se radi o kreditnim linijama, bilo da se radi o NIP-u, treba angažovati baš na uravnoteženju regionalnog razvoja. Treći zaključak je da treba povećati zaduženje. Četvrti zaključak: mislim da je ovo što su spojene tačke, od četvrte do četrnaeste, baš prilika da i leva i desna strana glasaju jednoglasno, jer se zaista radi o projektima koji nemaju alternativu i koji su apsolutno bitni za državu Srbiju. U tom smislu, zaista je ovo prilika da parlament pokaže da neće uvek desna strana glasati protiv, a leva za; zaista je ovo primer, kao što se radilo i u slučaju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, a posle njega narodni poslanik Zoran Kasalović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u poslednjih nekoliko meseci aktuelna vlast kritikuje opoziciju da vrši opstrukciju rada Skupštine i da time onemogućava donošenje finansijskih sporazuma. Odmah da naglasimo, moramo reći da to nije tačno. Ovi sporazumi su potpisani pre 15 meseci, devet meseci itd. Vlada ih je usvojila prošle godine. Oni su bili u skupštinskoj proceduri početkom ove godine. Evo, šest meseci čekamo da dođu pred poslanike i da ih ova skupština usvoji, odnosno ratifikuje. Kome se tu ne žuri? Ne žuri se aktuelnoj vlasti, jer da aktuelna vlast hoće i da je htela, ona bi to imala i u toku prošle godine, početkom ove godine. Kada govorimo o suštini ovih finansijskih sporazuma moramo naglasiti da je neophodno ovoj državi, ova država je gladna i žedna što se tiče kredita, i država, privredna društva, privrednici i građani. Moramo govoriti o globalnoj zaduženosti kako države tako i privrednih društava, privrednika i građana. Tu onda dobijamo jako lošu finansijsko-monetarnu sliku. Kolega Vujadinović je s pravom rekao da je spoljni dug najlepša monetarno-finansijska slika. To jeste, ali sve ostalo je katastrofalno. Kad uporedimo ove podatke u periodu 2000 - 2007. ili 2008. godina, onda vidimo značajan porast i javnog duga i ukupnog spoljnog duga. Međutim, država se nije zaduživala onim tempom kojim je mogla. To je dobro, jer ostali monetarno-finansijski agregati su jako nepovoljni. Spomenuću zašto su nepovoljni. Naš spoljni dug je od 2000. godine, kada je bio deset milijardi dolara, porastao na oko 30 milijardi dolara danas. Mi spadamo u red srednje zaduženih zemalja i po kategoriji Svetske banke, s obzirom na naše učešće spoljnog duga u bruto društvenom proizvodu od 62,2 na dan 31. 12. 2007. godine. Međutim, naše obaveze, obaveze države, obaveze privrednih društava, a i građana, izuzetno su velike. One su sada u rasponu od 3,1 do 3,5 milijarde dolara za tekuću 2008. godinu. To je oko 7,6% bruto društvenog proizvoda, što opet spada u red srednje zaduženosti, ali moramo spomenuti i druge monetarno-finansijske pokazatelje koji su daleko nepovoljniji. Spoljnotrgovinski deficit na kraju 2007. godine bio je 8,831 milion dolara. On je u odnosu na 2006. godinu veći za 40%. Šestog meseca 2008. godine naš ukupan deficit je 6,3 milijarde dolara, što je opet povećanje od 43% u odnosu na 2007. godinu. To je vrlo nepovoljno i taj agregat spada u kategoriju izuzetno otežavajućih. Mislim da ova vlada i prethodne vlade ništa nisu učinile da se taj deficit smanji, odnosno da preduzmu određene aktivnosti i radnje da se poveća izvoz raznim stimulativnim merama i rešenjima i da se smanji uvoz. Mi imamo poslednje tri godine godišnje povećanje uvoza za preko 40%. Procena ekonomista je da ćemo ove, 2008. godine imati deficit u spoljnoj trgovini od 13 milijardi dolara. Kada govorimo o ovim ciframa, mi stalno isključujemo Kosovo i Metohiju. Svi se ovde deklarativno zalažemo za Kosovo i Metohiju, kažemo da je to sastavni deo Srbije, ali kada pravimo finansijske kalkulacije nikada ne uzimamo u obzir deficit koji stvara Kosovo i Metohija, a taj deficit je gotovo u nivou dve milijarde. To su podaci KFOR-a. Znači, sa ovih 13 milijardi dolara, to je ukupno 15 milijardi dolara. Moram upozoriti i Ministarstvo finansija i Vladu da postoji Nacionalna strategija privrednog razvoja od 2006. do 2012. godine, gde su javno utvrđeni parametri smanjenja deficita u spoljnoj trgovini. Tamo je rečeno da će se to fazno smanjivati i, na kraju, 2012. godine imaćemo deficit u spoljnoj trgovini od pet milijardi dolara. Sada nam je, po ovoj računici, 15. Tvrdim vam da će biti na kraju 2012. godine 30 milijardi. Katastrofalno. Zašto? Zato što Vlada ne čini ništa da stimuliše izvoznike i da smanjuje uvoz. Ova vlada i prethodne vlade su bile lobistički usmerene prema uvoznicima, stimulisale su ih, umesto da stimulišu izvoznike. Moramo spomenuti monetarno-finansijski agregat i deficit tekućeg bilansa koji je od 2007. godine bio 7,2 milijarde dolara, a na kraju ove godine, procene su, oko 9 milijardi dolara. Niko ovde nije spomenuo deficit budžeta. Mi smo ga planski predvideli, ono što je Skupština usvojila Zakonom o budžetu za 2008. godinu, u nivou od 14,8 milijardi dinara. Ovo što nam pokazatelji govore za sedam meseci, to je sada negde u nivou od 10,5 milijardi dinara, ali Vlada je pre nekoliko dana donela odluku o usklađivanju penzija za 6,5 i povećanju penzija za 10%. To su ukupna izdvajanja od 15 milijardi dinara, a uz ovaj postojeći deficit od 10,5, plus ono što će biti izdvojeno za putnu privredu, odnosno što će biti dato NIP-u, zatim ono što najavljuje Ministarstvo ekonomije i privrednog razvoja, otpremnine radnicima koji rade u društvenim preduzećima oko pedesetak milijardi, na kraju ove godine bi bio deficit od 50, čak neki ekonomisti kažu i blizu 60 milijardi dinara. Ministarstvo finansija se nije oglasilo povodom ovakvih analiza budžetskih ekonomista koji prate budžetske agregate i govore da bi na kraju godine mogla biti budžetska "rupa" u iznosu od 800 miliona evra. Mi očekujemo rebalans budžeta. Rebalans budžeta treba da pokrije ovu ogromnu rupu, ali ne postoje žive materije koje mogu zatvoriti ovako ogromnu rupu bez toga da se zadužimo, da li kod domaćih ili stranih kreditora. Najverovatnije ćemo primeniti i jednu i drugu varijantu, a i jedna i druga varijanta su nepovoljne Dalje, mi moramo da govorimo o vrlo visokoj zaduženosti privrednih društava a ona je trenutno u nivou od devet milijardi evra. Pokazatelji govore da je izuzetno velika zaduženost građana, odnosno 313 milijardi dinara ili četiri milijarde evra, dok je 13 milijardi evra trenutna zaduženost kod banaka, a kad tome dodamo još međusobnu zaduženost, kreditnu poverilačku obavezu između jednih i drugih, dolazimo čak do 17 - 18 milijardi evra. To je vrlo nepovoljan agregat. Nadalje, referentna kamatna stopa NBS je trenutno najveća u Evropi 15,75. Imamo gotovo najveću inflaciju, od preko 10%; bez obzira na sve monetarno-finansijske pokušaje Narodne banke da se monetarni agregati stave u određeni nivo, ne uspevamo smanjiti inflaciju, ne uspevamo da nateramo posebno strane banke, odnosno domaće banke sa stranim kapitalom, da ih uravnotežimo u onaj bankarski sistem i u onu kamatnu politiku koja bi nam omogućila da ne plaćamo ovako visoke kamate koje su sada, evo, oko 30% - najveće u Evropi. Zašto Narodna banka i Ministarstvo finansija dozvoljavaju zaduživanje tih banaka u inostranstvu pod kamatama koje su vezane za monetarnu politiku EU negde na nivou od 5 do 6%, a ovde se ista sredstva plasiraju po 20, 25% i 30%? Da li vi vidite kolika je tu razlika u kamati, u pasivnoj i aktivnoj kamati? To nema nigde u Evropi, samo se to uzima u Srbiji. O tome morate razgovarati i morate odgovoriti građanima, i predsednik Vlade, i ministar finansija i guverner Narodne banke, zašto plaćamo najskuplje kredite, zašto imamo deficit i tekućeg bilansa i budžeta i deficit u spoljnom trgovanju; dok je tako, imaćemo jad i nesreću u narodu, a vi ste odgovorni za to. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović, a posle njega narodni poslanik Milorad Krstin. Samo bih, na osnovu člana 85. stav 5. i 6. Poslovnika Narodne skupštine, obavestila da će današnji rad sednice Skupštine trajati do okončanja ove tačke dnevnog reda, ukoliko se ona ne završi do 18.00 časova. Pauza će biti u 15.00 sati. Hvala.
Poštovano predsedništvo, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, potpuno je jasno da se radi o ugovorima i sporazumima o realizaciji projekata od vitalnog značaja za državu Srbiju, sve njene građane, iz domena poljoprivrede, infrastrukture, ravnomernog regionalnog razvoja, zdravstva, zaštite čovekove sredine, i zbog toga ih u potpunosti treba podržati. Siguran sam da će i realizacija ovih projekata biti prvi korak u uspešnoj realizaciji SSP-a kada bude ratifikovan i stupio na snagu. Nemam ambiciju da obrazlažem svih 11 projekata, ali želim da apostrofiram i dam značaj pre svega projektima za revitalizaciju poljoprivrede u tranziciji i projektu rehabilitacije sistema za odvodnjavanje i navodnjavanje, pre svega zbog područja na koja se ovi projekti fokusiraju i ciljeva koje žele postići. Razlog je jednostavan, jer dolazim iz opštine Žitište, iz Srednjebanatskog okruga gde je poljoprivreda osnovna delatnost, delatnost koja predstavlja gotovo jedini izvor prihoda za građane i privredne subjekte. Takođe, opštine Žitište i Sečanj imale su iskustva sa poplavama 2005. godine. Poljoprivreda je najosetljivija oblast, a predstavlja i ključ ekonomskog oporavka Srbije, pa zbog toga postoji dodatni značaj ovih projekata. Naravno, projekti reforme poljoprivrede u tranziciji predstavljaju put da se podigne nivo konkurentnosti poljoprivrede, zatim da se intenzivira poljoprivredna proizvodnja i na taj način afirmiše ruralni razvoj i omogući opstanak mladih ljudi, da se prekine, dakle, jedan lanac negativne migracije i na taj način obezbedi da se najvitalniji deo stanovništva bavi poljoprivredom, a na taj način, ubeđen sam, ostvariće se borba i protiv bele kuge. Što se tiče projekta sistema za odvodnjavanje i navodnjavanje, zaista smatram da su sredstva koja ulažemo u ovom trenutku značajno manja, jer onog momenta kada nastupe neželjene posledice i velike štete u prilici smo da ulažemo velika i enormna sredstva radi zaštite imovine i useva. U tom smislu, na ovaj način idemo u susret događajima da bismo sprečili štete i zaštitili pre svega ljudske živote, a i useve. Mogu da vam kažem, recimo, da su kod nas u opštini usevi pretrpeli štetu ne samo 2005. godine, nego i u narednim godinama nisu dali očekivane rezultate. S tim u vezi želim da kažem da ova dva projekta imaju zaista veliki značaj za ruralna područja, nerazvijene opštine i pogranične opštine, ali smatram da oni neće biti dovoljni da ova područja dožive jedan potpuni preporod i ekonomski prosperitet. Bila bi potrebna jedna stručna analiza koja bi pokazala da u smislu rešavanja ovih problema postoji dovoljno prostora da se jednom stimulativnom fiskalnom politikom pomogne razvoj svih ovih područja. S tim u vezi, o tome ću naredni put, nekom drugom prilikom, a sve ove projekte u potpunosti podržavam, u smislu zaduženja naše države. Hvala.
Dajem obaveštenje o održavanju sednice Zakonodavnog odbora. Sednica će se održati danas, 8. septembra 2008. godine, sa početkom u 15.45, u Plavom salonu. Da li narodni poslanik Milorad Krstin želi sada reč, ili da budete prvi na redu u popodnevnom delu zasedanja, s obzirom na to da poslanička grupa SRS ima dovoljno vremena? (Da.) Zahvaljujem. Određujem pauzu. Nastavićemo rad u 16.00 sati. Prvi na listi govornika biće narodni poslanik Milorad Krstin, a posle njega narodni poslanik Nenad Popović. Hvala vam.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad da vas obavestim da je došlo do promene u sastavu poslaničke grupe SRS-a i to tako što je za predsednika poslaničke grupe određen narodni poslanik Dragan Todorović, a za zamenika predsednika narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Takođe vas obaveštavam da je u Narodnoj skupštini obrazovana nova poslanička grupa pod nazivom "Napred, Srbijo", koju čini devet narodnih poslanika, a za predsednika te poslaničke grupe je određen narodni poslanik Tomislav Nikolić. Nastavljamo rad. Reč ima Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se da kažem nešto povodom seta ovih zakona, posebno o tačkama 9, 10. i 11. Radi se o Sporazumu o zajmu (Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji) između Republike Srbije i Međunarodne banke za razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Dodatno finansiranje projekta rehabilitacije sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje) i Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o donaciji iz Globalnog fonda za zaštitu životne sredine (Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji) između Republike Srbije i Međunarodne banke za razvoj. Pre nego što počnem da pričam o ovim tačkama, prvo bih napravio jednu analizu poljoprivrede Srbije, počev od 2001. godine do 2008. godine, do ovog 8. septembra. Naime, Srbija ima između 4800 i 5000 sela. Po proceni stručnjaka, ako budete ovako vodili računa o poljoprivredi, u narednih deset godina nestaće 1000 sela. U tih oko 5000 sela ima 800.000 domaćinstava. Površina poljoprivrednog zemljišta u Srbiji obuhvata 5.734.000 hektara (ili 0,56 hektara po stanovniku), a na 4.867.000 hektara površine prostire se obradivo zemljište (0,46 hektara po stanovniku), dovoljno da ova Srbija hrani sebe, dovoljno kapaciteta da hranimo i druge države onim poljoprivrednim proizvodima koje one nemaju a mi imamo. Ali, ne možemo mi biti regionalni izvoznici hrane ako znamo da se po hektaru u Srbiji troši 38 kilograma đubriva, a da bi trebalo minimalno da se troši 300 kilograma đubriva po hektaru da bismo mogli da budemo regionalni izvoznici hrane. Postavlja se pitanje kako unaprediti srpsko selo i život seljaka koji su osnova svake priče i ideje u poljoprivredi Srbije kao motoru rasta izvoza i nacionalnog proizvoda Srbije? Do toga ćemo veoma lako doći, a slušam svake godine, otkako sam poslanik ovde, a posebno ovih osam godina, da dobijamo dosta donacija iz raznoraznih fondova međunarodne zajednice. To nekako seljak baš ne oseća i ne može sa takvim podsticajnim merama da unapredi poljoprivrednu proizvodnju. Kako to da uradimo, a da budemo ključni regionalni izvoznici hrane? Morate se malo više, gospodo iz Vlade, potruditi da biste zajedno sa tim napaćenim zemljoradnicima, ili zapostavljenim, doživeli neki procvat i da bismo mi tada mogli da kažemo – evo, sad smo glavni regionalni izvoznici hrane. Rečeno nam je da nam je japanska vlada pomogla sa 200.000.000 evra, gde je Ministarstvo poljoprivrede, u stvari Vlada, prosledilo tih 200.000.000 evra u jednu od fabrika za proizvodnju đubriva. Na pitanje kako misle da to stigne do zemljoradnika odgovoreno mi je da će ovog puta registrovano poljoprivredno gazdinstvo ili više registrovanih poljoprivrednih gazdinstava otići do te fabrike, organizovati se, preuzeti to đubrivo i onda neće doći do toga da veštačko đubrivo od proletos do sada poskupi 80%. Napravio sam jednu procenu koliko jedan individualni poljoprivredni proizvođač može na osnovu nekih podsticajnih mera, za koje ja smatram da za sada baš nisu podsticajne mere, doprineti boljem životu svog poljoprivrednog domaćinstva. Naime, da bi se obradio jedan hektar potrebno je 60 litara dizela D2. Kada to preračunamo po onoj ceni od 89 dinara i 30 para, ili da zaokružimo na 90 dinara, to je već nekih 5.400. Ako sejemo pšenicu gde se za 100 kg plaćalo 2.500 hiljade, a sada se plaća 3.000za 100 kg pšenice, a za hektar je potrebno 250 kg, znači, zemljoradnik treba da izdvoji još 7.500 dinara. Mineralno đubrivo je proletos bilo 300 evra jedna tona, a sada je 500 evra jedna tona. Sa tih 500 evra po toni, ili koliko treba, 500 kilograma đubriva puta cena, izračunao sam da treba 23.100 dinara za jedan hektar. Onda, poslednje, što retko ko stavlja, jeste kombajniranje po hektaru - 5.000 dinara, što ukupno iznosi 41.000 dinara za troškove po jednom hektaru, kao što sam naveo po stavkama. U vezi sa onim što Vlada Srbije iznosi da se po jednom hektaru dobija oko 4,3 tone pšenice ja sam skeptik jer znam koliki je prinos u Srednjebanatskom i Severnobanatskom okrugu i da je prosek tri i po tone. Ako te tri i po tone stavimo po 14 dinara, mada smo mi koji smo članovi Odbora dobili saopštenje od ministra poljoprivrede da je sa PDV-om cena pšenice 15,75 dinara a 50% zemljoradnika nije dobilo ni tih 14 dinara, konstatujem da po tom prinosu od 3,5 tona puta 14 dinara po kilogramu zemljoradnik dobija 49.000 dinara. Kada od 49.000 dinara oduzmete 41.000 vidite da zemljoradnik od pšenice ima svega osam hiljada dinara. Ako uzmete da jedno domaćinstvo ima deset hektara, to je taj maksimum, ne verujem da jedna četvoročlana porodica koja poseduje deset hektara može da živi sa hiljadu evra. To je taj pokazatelj o kojem morate posebno da povedete računa. Kad je reč o kreditiranju, već sam u više navrata (tačno devet puta) pitao, posebno 2005. i 2006. godine, kao član Odbora za poljoprivredu, gde su imena i prezimena ili nazivi tih subjekata koji su dobili nepovratne i dugoročne kredite. Devet puta sam pitao za ovom govornicom, nijednom nisam dobio odgovor na poslaničko pitanje. Sada, na osnovu ovog predloga zakona, kada taj novac bude stigao na bankovne račune države Srbije, plašim se da će opet neko ko je bliži vlasti, ko je bliži strankama ili je član stranke koja je u vlasti, dobiti prioritet kada se radi o tim nepovratnim i dugoročnim kreditima. Još jednu činjenicu ću vam izneti, a to je da sam isto pitanje postavio 2006. godine, kada su kredite za sisteme za navodnjavanje od 180.000.000 od Ministarstva poljoprivrede dobila tri subjekta. Ni dan-danas nismo dobili odgovor koja su to tri subjekta koja su dobila 180.000.000 dinara. Zar nije bolje da je trideset njih dobilo, a ne troje po 60.000.000? Plašim se da će se ovo nastaviti kao do sada. Što se tiče cene suncokreta, moram da konstatujem da je prošle godine cena suncokreta bila 2.700 dinara - 100 kilograma. Ove godine je 2.415 dinara. Nije to toliko velika razlika, s obzirom na to da se uglavnom uljari "vade" na to da daju besplatno seme i da država daje subvencije od 10.000 dinara po hektaru. Ali, šta ćemo sa kukuruzom koji je već počeo da se kombajnira? Prošle godine je 100 kilograma bilo 1.700 dinara, a sada se nagoveštava da će 100 kilograma biti između 800 i 900 dinara, što znači 50% jeftinije. Da li su to te podsticajne mere koje će država sprovesti da bi sutra bilo bolje seljaku, zemljoradniku? Ili, kako ste vi u svojoj brošuri naveli – Srbija mora da poveća svoju ratarsku proizvodnju i prosečne prinose po hektaru, poboljša subvencioniranje i kreditiranje poljoprivrede, poveća upotrebu mineralnog đubriva... (Predsednik: Molim poslanike da omoguće poslaniku da govori i da zauzmu svoja mesta.) ... poveća i osavremeni kapacitete i sisteme za navodnjavanje... [[Isključen mikrofon.]] To je ono što bi Vlada Srbije, Ministarstvo poljoprivrede trebalo da uradi sa svim ovim novcima koji će, kako u ova tri zakona stoji, stići. Ako to ne budete uradili, i ovako posrnula poljoprivreda i ovako napaćeni seljak, zemljoradnik, paor neće imati više ni za svoju zemlju, ni za svoju porodicu, a ni za školovanje svoje dece.
Reč ima gospodin Nenad Popović, Demokratska stranka Srbije. (Nije prisutan.) Reč ima Aleksandar Martinović, Srpska radikalna stranka.
Dame i gospodo narodni poslanici, svaku priču i svaku raspravu o predlozima ovih zakona treba početi sa informacijom, koju smo morali da dobijemo od predstavnika predlagača, koliko iznosi spoljni dug Republike Srbije, imajući u vidu činjenicu da od 2000. godine sve DOS-ovske vlade u raznim varijantama jedino što rade jeste da zadužuju Republiku Srbiju u inostranstvu. Po zvaničnim podacima, ali ne Vlade Srbije, nego Svetske banke, spoljni dug Republike Srbije iznosi oko trideset milijardi dolara. Po kalkulacijama i proračunima Svetske banke, Republika Srbija spada u red srednje zaduženih zemalja. Što se tiče finansijskih aspekata svih ovih sporazuma, moje kolege iz Srpske radikalne stranke su o tome dovoljno rekle, ja bih samo da ukažem na nekoliko pravnih nedostataka svih ovih sporazuma. Kada je reč o zajmu za dodatno finansiranje projekta rekonstrukcije saobraćaja, ima jedna stvar koja mi je pala u oči, pa bi bilo dobro da nam ministar finansija objasni o čemu se radi. Naime, u aneksu ovog sporazuma, koji se zove - Domaće nadmetanje, dodatne odredbe, aneks (c) Učešće državnih preduzeća, piše: "Državna preduzeća mogu da učestvuju u nadmetanju samo ako mogu da dokažu da su pravno i finansijski nezavisna, da posluju u skladu sa privrednim pravom i da nisu zavisna institucija ugovorne strane. Dalje, takva preduzeća biće podložna istim zahtevima u pogledu ponude i garancija za valjano izvršavanje posla, kao i drugi ponuđači." Šta proizlazi iz ovakve odredbe? Proizlazi da državna preduzeća Republike Srbije ne mogu da učestvuju u nadmetanju iz više razloga. Ovde se traži da državna preduzeća budu pravno i finansijski nezavisna. Državna, odnosno javna preduzeća u Republici Srbiji su preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija. Republika Srbija, odnosno Vlada Republike Srbije u ime Republike Srbije je ta koja imenuje direktore javnih preduzeća, bira članove njihovih upravnih i nadzornih odbora. To znači da su državna, odnosno javna preduzeća u Republici Srbiji u startu, po slovu ovog sporazuma, isključena iz tržišne konkurencije. Dalje, kada je u pitanju Sporazum o donaciji iz Globalnog fonda za zaštitu životne sredine, Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji, član 5. je zaista nejasan i to sa pravničkog aspekta. Član 5. stav 2. glasi ovako: "Kao deo dokaza koje treba dostaviti u skladu sa članom 5. stav 1. tačka a), banci treba dostaviti mišljenje ili mišljenja zadovoljavajuća za banku od strane organa prihvatljivog za banku, gde će biti potvrđeno da je ovaj sporazum propisno odobren, ratifikovan i potpisan u ime primaoca i da je pravno obavezujući u skladu sa svojim odredbama." Zaista mi je nejasno to da se ovde traži nekakav dokaz da je sporazum potpisan, kad je sporazum već potpisan. Nema tu šta posebno neko da dokazuje i da obrazlaže. Dalje, po međunarodnim konvencijama koje regulišu pitanje zaključivanja međunarodnih ugovora za drugu ugovornu stranu dokaz da je jedan međunarodni ugovor ratifikovan jeste tzv. instrument o ratifikaciji. Razmenom tih instrumenata svaka od ugovornih strana upoznaje se sa činjenicom da je ona druga ugovorna strana od strane svog nadležnog državnog organa ratifikovala taj međunarodni ugovor. Ovde ispada da to nije dovoljno pa se ne traži samo da Narodna skupština Republike Srbije putem zakona ratifikuje ovaj međunarodni ugovor, nego se traži mišljenje koje je zadovoljavajuće za onoga ko je dao ovu donaciju da je taj ugovor zaista i potvrđen, odnosno odobren u Skupštini Republike Srbije. Ovde se ne kaže koji je to organ koji treba da da zadovoljavajuće mišljenje za banku o tome da li je taj sporazum ratifikovan u Republici Srbiji. Proizlazilo bi da je to Ministarstvo pravde, ovde to ne piše, ali mi smatramo da je zaista nepotrebno da međunarodni ugovor sadrži odredbu da nije dovoljna ratifikacija, nego da jedan državni organ dodatno treba da da zadovoljavajuće mišljenje o tome da li je ugovor ratifikovan ili ne. Što se tiče zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke za projekat Klinički centri A, gospođo ministre, skrećem vam pažnju na jednu, pored pravnih, vrlo upadljivu jezičku omašku. Naime, mi smo više puta skretali pažnju da kada prevodite međunarodne ugovore ne možete da ih prevodite mehanički. Ne možete jedan međunarodni ugovor koji je zaključen na engleskom jeziku da prevedete na srpski jezik ali u duhu engleskog jezika, nego ga morate prevesti u duhu srpskog jezika i u duhu Ustava i važećih zakona Republike Srbije. Gospođo ministre, skrećem vam pažnju, reč je o zakonu o potvrđivanju finansijskog ugovora za kliničke centre. Evo jedan dokaz kako vi... Ne vi lično, nego su ljudi koji su se bavili prevođenjem ovog ugovora zaista to radili na jedan vrlo mehanički način, nestručan način, verovatno misle da poslanici opozicije neće tako detaljno time da se bave. Na strani 48, raspored jedan - Informacije o projektu koje treba poslati banci i metod njihovog prenosa; Slanje informacija: određivanje odgovorne osobe; onda imate jednu tabelu, posle reči "kompanija" stoji bukvalno na ćirilici "kontakt person". Verovatno ste mislili na osobu koja je zadužena za kontakt sa onim ko je dao kredit, odnosno zajam, ali onda je to tako trebalo da piše, a ovako je ćirilicom napisan engleski termin. Zaista je neozbiljno. Samo oni najlošiji đaci u srednjoj školi pišu latinski jezik ćirilicom. Sada vidimo da to radi i Vlada Srbije, koja uopšte ne obraća pažnju na to kako se prevode međunarodni ugovori. Ovo, gospođo ministre, zaista pada u oči, vama i meni je smešno, ali vam skrećem pažnju na tu činjenicu, ovde ima mnogo drastičnijih pogrešaka. Kada prevodite te međunarodne ugovore morate da imate u vidu terminologiju koju koristi Ustav Srbije, važeći zakoni i, naravno, morate da vodite računa o duhu srpskog jezika. Dalje, Sporazum o finansiranju, Projekat "Regionalni razvoj Bora", na strani 32 je opet nešto što predstavlja normu koja diskriminiše naša javna preduzeća, učestvovanje javnih preduzeća. Vidite, između ostalog, kako nedosledno koristite terminologiju: u jednom predlogu zakona koristite termin "državna preduzeća", a u drugom predlogu zakona koristite termin "javna preduzeća", iako se i u jednom i u drugom slučaju u stvari radi o istim pravnim subjektima. "Javna preduzeća su podobna da učestvuju u nadmetanju samo ako mogu da dokažu da su pravno i finansijski nezavisna, da rade po propisima privrednog prava i da nisu zavisna agencija vlade koja je ugovorna strana. Pored toga, ona podležu istim zahtevima u vezi sa nadmetanjem i garancijom za dobro izvršenje posla kao i ostali ponuđači." To znači da vi u startu eliminišete iz konkurencije javna preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija zato što Republika Srbija putem Vlade imenuje njihove direktore, članove upravnih i nadzornih odbora, a i finansijske veze između Republike Srbije i tih javnih preduzeća apsolutno niko ne dovodi u pitanje. Na kraju, Sporazum o finansiranju, Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju, strana 26. Gospođo ministre, zaista bih voleo da mi objasnite Prilog na program 2, Domaće nadmetanje: dodatne odredbe, pa pod (a) - Registracija: "Nadmetanje nije ograničeno na prethodno registrovane firme". Da li to znači da u jednom nadmetanju po osnovu međunarodnog ugovora mogu da učestvuju privredni subjekti koji uopšte nisu registrovani ni u Republici Srbiji, niti u nekoj stranoj državi? U običnom poslu oko renoviranja neke osnovne škole u Srbiji ne može da učestvuje privredni subjekt koji nije registrovan, a vi dajete mogućnost da u tržišnoj utakmici učestvuje subjekt koji uopšte nije registrovan! Ponovo vam skrećem pažnju na terminologiju. Vi biste kao ministar finansija morali da znate da firma i preduzeće nisu jedno te isto. Firma je ime, odnosno naziv pod kojim preduzeće posluje u pravnom prometu; preduzeće je pravni subjekt, a njegovo ime je firma. Kao što svi mi imamo lična imena i prezimena tako i privatna preduzeća imaju svoja imena, a to su nazivi njihovih firmi. Ovo je moralo takođe da bude detaljno regulisano sporazumom. Opet jedna diskriminišuća odredba za naša javna preduzeća: "Javna preduzeća su podobna da učestvuju u nadmetanju samo ako mogu da dokažu da su pravno i finansijski nezavisna." Nijedno javno preduzeće u Srbiji to ne može da dokaže i zaista mi nije jasno zašto iz ekonomske konkurencije, iz ekonomske utakmice isključujete javna preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija, a na drugoj strani dajete šansu da u toj utakmici učestvuju, kako vi kažete, firme koje prethodno nisu registrovane. Sumnjam da i u jednom drugom međunarodnom ugovoru koji međunarodne finansijske institucije zaključuju sa nekim drugim državama ima ovakvih odredaba. Ove odredbe su vrlo nejasne, neprecizne i sa pravnog i sa jezičkog aspekta, i u meni bude sumnju da vi isključivanjem iz tržišne konkurencije javnih preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija u stvari dajete šansu raznim tajkunima koji se već godinama bave asfaltiranjem ulica i puteva u Srbiji, odnosno izvođenjem drugih kapitalnih infrastrukturnih projekata. Time nanosite ogromnu štetu Republici Srbiji, ne samo ekonomsku nego i političku, zato što nas u inostranstvu doživljavaju kao jednu banana-državu u kojoj je dovoljno da se skupi pet-šest mafijaša i tajkuna koji imaju građevinske mašine i mogu da rade po Srbiji šta hoće. Vlada ne da ih ne sprečava, nego im zaključivanjem ovakvih međunarodnih ugovora čak pomaže u tim njihovim nelegalnim aktivnostima.
Gospodin Pelević reklamira Poslovnik. Samo da vas obavestim da je sednica Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije upravo započeta, održava se u 16.30 časova u Plavom salonu, pa molim da članovi Zakonodavnog odbora učestvuju u radu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, žao mi je što prekidam raspravu o ovako važnom pitanju, ali moram da reklamiram član 59. Poslovnika o radu Skupštine koji govori o Odboru za Kosovo i Metohiju. "Odbor za Kosovo i Metohiju razmatra sva pitanja vezana za ovu pokrajinu vodeći računa, pre svega, o srpskim nacionalnim i državnim interesima naše zemlje, predlaže Narodnoj skupštini odgovarajuće odluke, deklaracije, rezolucije i prati njihovo sprovođenje i realizaciju od strane odgovarajućih organa i institucija. Odbor ima 15 članova". Dame i gospodo narodni poslanici, po četvrti put danas nije bilo kvoruma za održavanje sednice Odbora za Kosovo i Metohiju. Ni jedan jedini poslanik vladajuće koalicije se nije pojavio. Članovi Odbora iz opozicije su bili u hodniku. S obzirom na to da od 15 članova osam članova čine poslanici vladajuće koalicije, sasvim je jasno da vladajuća koalicija vrši opstrukciju rada našeg odbora koji smatram najvažnijim, a to je Odbor za Kosovo i Metohiju. Moram da kažem da svakoj sednici prisustvuje ministar za Kosovo i Metohiju Goran Bogdanović. Umesto sednice Odbora za Kosovo i Metohiju, koju vi opstruirate, ministar za Kosovo i Metohiju i ja smo danas imali jednu konstruktivnu raspravu, bolje reći dijalog, o tome kakva je trenutna situacija na Kosovu i Metohiji. On mi je onda saopštio da je Vlada Srbije odlučila da povuče iz skupštinske procedure svoju rezoluciju o Kosovu i Metohiji. Bio sam jako iznenađen i pitao sam čemu takav potez. Pretpostavljam da je to zbog toga što niste obezbedili većinu za vašu rezoluciju. Ali, gospodo, ne možete očekivati od opozicije da pravi kvorum, jer ga ona ne može napraviti u tom odboru, s obzirom na to da smo mi iz opozicije u manjini. Meni je gospođa Nada Kolundžija, koja upravo ulazi u salu, nakon što sam prošli put reklamirao nedostatak kvoruma na sednici Odbora za Kosovo i Metohiju, rekla da to nije partijska politika, da to nije politika partije. Ja verujem u to, ali mi objasnite zašto nijedan vaš poslanik danas nije bio prisutan na sednici Odbora za Kosovo i Metohiju, osim ministra, sa kojim sam korektno raspravljao o situaciji na Kosovu i Metohiji i koji me je obavestio da neće biti rezolucije, jer je povučena, Vlada je danas povukla iz skupštinske procedure. Žao mi je zbog toga, ali i sama činjenica da ste ovu rezoluciju stavili na poslednje mesto aktuelnog dnevnog reda govori o vašem odnosu prema Kosovu i Metohiji. Kao predsednik ovog odbora, odlučio sam sledeće: sve buduće sednice zakazivaću na teritoriji naše južne srpske pokrajine Kosova i Metohije, makar one bile u vidu rasprave ili obilaska naših ljudi koji tamo žive pod zaista lošim uslovima; razgovaraću i sa ministrom dole i sa državnim sekretarom iz vaše partije, razgovaraću i sa predstavnicima Srba koji misle drugačije nego što vi mislite i koji su osvojili daleko veći broj glasova nego vaše pristalice na Kosovu i Metohiji i pokušaćemo zajedno da učinimo sve da se taj problem na neki način reši. Na prvoj sednici sam rekao da po pitanju Kosova i Metohije nema strančarenja i da tu moramo biti jedinstveni, jer se makar tu slažemo, mada sve više sumnjam u to, čini mi se - mi realno, a vi samo deklarativno. Žao mi je zbog toga. Molim vas, gospođo Nado Kolundžija, da vašim poslanicima u Odboru naložite da budu prisutni na sledećim sednicama Odbora za Kosovo i Metohiju. Hvala vam na pažnji.
Gospođa Nada Kolundžija, izvolite.
Javljam se po Poslovniku, član 101. Izvinjavam se gospodinu Peleviću, ali mi imamo jedan problem koji još nismo uspeli da razrešimo. Nekim poslanicima koji su bili članovi Odbora prestao je mandat poslanika, a još uvek nismo izvršili zamene i to je razlog zašto se taj odbor nije sastao. Nadam se da ćemo ubrzo, jer i u drugim odborima imamo slične probleme, taj problem rešiti. Hvala.
Gospodin Aligrudić, po Poslovniku.
Sada sam preko sredstava informisanja saznao da je Vlada povukla predlog poslednje tačke dnevnog reda, kada je reč o rezoluciji o tzv. kontinuitetu, mi kažemo diskontinuitetu, državne politike u vezi sa Kosovom i Metohijom. Teško mi je da tumačim tu vest. S jedne strane, ako bi to bilo osvešćivanje Vlade u odnosu na sve greške koje su do sada učinjene od strane vladajuće koalicije kada je reč o načinu na koji se, kobajagi, štitio integritet Srbije do sada, ja bih to pozdravio. Međutim, bojim se da se tu radi samo o potrebi da se izbegne rasprava o jednoj tački dnevnog reda, kada se zna da se mora ući u dugu raspravu po predlogu grupe 108 narodnih poslanika koji je podnet još u junu ove godine. To ne može da ostane bez komentara. Ne očekujem da će vladajuća koalicija promeniti ovaj kurs koji je sada zauzela, nećepromeniti mišljenje o tome da je Euleks nešto što je opasno za teritorijalni integritet Srbije, uprkos činjenici da je portparol Euleksa gospođa Lindal jasno i nedvosmisleno rekla da je jedini zadatak Euleksa podrška ustavu republike Kosovo i pratećem paketu zakona koji ništa drugo ne znači nego nezavisnost Kosova. Uprkos toj činjenici i uprkos činjenici da je ispipavanje pulsa u Međunarodnom sudu pravde u Hagu, onako kako je to zamislila vladajuća koalicija, kroz nekakvo konsultativno mišljenje, nešto što može koristiti Srbiji, a može čak, po našem mišljenju, okrenuti neke države EU koje do sada nisu priznale nezavisnost Kosova i Metohije protiv interesa Srbije, u trenutku glasanja u UN po tom pitanju, jer je to vrlo opasan način testiranja nečijeg pulsa. Mnogo je bolje ići vrlo hrabro i otvoreno sa onim sa čim Srbija ima pravo da se brani, tužbom Međunarodnom sudu pravde u Hagu protiv onih država koje su priznale na nelegalan način nezavisno Kosovo i da na taj način dokažemo da je Srbija u pravu, onako kako to jedna dostojanstvena država, koristeći se pravnim sredstvima, mora da učini. Bojim se da u ovim ključnim stvarima nema nikakve promene, ali videćemo šta je Vlada dalje zamislila. Ispred poslaničke grupe DSS očekujem da će biti sazvana sednica po predlogu grupe narodnih poslanika koja je to tražila, onako kako to član 106. Ustava predviđa.
Zahvaljujem. Replika, gospodin Pelević. Izvolite. Dozvolite samo obaveštenje. Vlada je, na osnovu člana 143. stav 1, a u vezi sa članom 160. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, povukla iz skupštinske procedure Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije o kontinuitetu državne politike u odnosu na Kosovo i Metohiju, dostavljen Narodnoj skupštini aktom br. 5 10. jula 2008. godine. Izvolite, gospodine Peleviću.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovo što ste sad saopštili je zaista tužno, to je potvrda onoga o čemu sam ja malopre govorio. Ako nemate većinu, mogli ste da usvojite amandman koji predstavlja zajedničku rezoluciju SRS, DSS i NS i sve bi bilo u redu, imali biste apsolutnu većinu kada je u pitanju Kosovu i Metohiji. To se dešavalo i ranije i mislim da je takva praksa dobra i da je ne treba napuštati. Poštovana gospođo Kolundžija, vaše obaveštenje sam primio kao vrlo razložno, ali nije mi jasno kako je moguće da za toliko vremena niste uspeli da obezbedite dva poslanika, jednog iz Demokratske stranke i drugog iz Socijalističke partije Srbije, koji će zameniti vaše poslanike u Odboru za Kosovo i Metohiju. Oprostite mi, ne želim da vas uvredim kao damu, ali moram da kažem da je to nemarnost vaše vladajuće koalicije. Druga stvar, ono što je tužno jeste da je bez znanja ove skupštine i bez znanja Odbora za Kosovo i Metohiju ministar inostranih poslova Vuk Jeremić poslao pismo Međunarodnom sudu pravde u Hagu gde traži mišljenje o legitimnosti proglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije. Ta rezolucija je napisana na pola stranice, tako je on to izjavio na televiziji. Da li se rezolucije pišu na pola stranice? Kako će to sudije shvatiti? Kao veoma neozbiljan čin. Njemu je na pola stranice stalo nekoliko hiljada ubijenih Srba na Kosovu i Metohiji, 1300 nestalih i kidnapovanih Srba na Kosovu i Metohiji, 250.000 prognanih Srba i nealbanaca sa Kosova i Metohije, njemu je na pola stranice stalo 156 porušenih srpskih crkava i manastira na Kosovu i Metohiji i njemu je na pola stranice stalo 15% teritorije Srbije. Alal vera, gospodine ministre inostranih poslova. Ako se takva rezolucija šalje, na pola stranice, Međunarodnom sudu pravde, onda je to zaista žalosno za ovu zemlju. Znate šta je problem? U tom sudu većina sudija je iz zemalja koje su već priznale nezavisnost Kosova i Metohije. I, šta očekujemo od te tzv. rezolucije, od tog polupisma u nekoliko rečenica? Naravno, to je veliki rizik, to je velika zabluda i biće jako teško ukoliko taj sud kaže – to je presedan, desilo se i to je legitimno. Šta posle, ako uzmemo u obzir i njegovu izjavu na televiziji, znači, ne prepričavanje po novinama, nego njegovu izjavu na TV gde je on rekao da će Srbija poštovati svaku odluku Međunarodnog suda pravde u Hagu? Dakle, ako oni budu rekli – Kosovo je nezavisno, mi ćemo takođe reći Kosovo i Metohija je nezavisna albanska tvorevina, po njemu. Mi to nećemo reći i mi ćemo se boriti svim sredstvima da vratimo Kosovo i Metohiju u okvire Republike Srbije. Hvala, gospođo.
Zahvaljujem. Samo da informišem vas i javnost da su predlozi za nove narodne poslanike stigli u Skupštinu, međutim, to se može dogoditi samo na sednici na kojoj ćemo imati taj dnevni red i to će biti prva sednica posle ove. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa Poslovnikom nakon obaveštenja koje ste nam prosledili, gospođo predsednice. Radi se, naime, o odluci Vlade da povuče iz diskusije narednu tačku dnevnog reda, a to je rasprava o rezoluciji o Kosovu. Za nas je veoma važno obrazloženje zbog čega Vlada sada insistira na jednoj ovakvoj inicijativi; da li je to zbog toga što Vlada više nema snagu da insistira na politici kontinuiteta, onoj politici koju su oni kritikovali, ili zbog toga što Vlada nema snagu da nametne neku novu politiku. U svakom slučaju, bez obzira na obrazloženje, jasno je da je ona politika o kojoj smo mi godinama govorili politika koja je izdržala test vremena. To je politika koja je, uprkos svim osudama, bila i izraz našeg iskrenog patriotizma. Znate šta, ovde u Skupštini su davno podeljene uloge. Već se godinama znaju dežurne patriote i dežurni izdajnici. Upravo zbog svega onoga što smo uradili poslednjih nekoliko godina mi bismo želeli da čujemo obrazloženje ovakvog stava Vlade. Vlada se pozvala na član 143. stav 1. Poslovnika o radu Skupštine. Međutim, postoji stav 2. U tom stavu se vrlo jasno kaže da Narodna skupština, na obrazloženi predlog predlagača, može da odluči da povuče određenu tačku iz dnevnog reda sednice koja je u toku sve do početka pretresa te tačke, pod uslovom da sednici prisustvuje najmanje 126 narodnih poslanika. Mi smo godinama sa skupštinske govornice usamljeni branili političke ideje i vrednosti kojima se, po našem mišljenju, ovom inicijativom Vlada približava, ali to očigledno ne sme da kaže. Mi bismo želeli da čujemo upravo tako nešto od Vlade. Želeli bismo da od Vlade čujemo da više ova zemlja ne može da sledi politiku koja se suprotstavlja životnim interesima našeg društva. Želimo da čujemo od Vlade da je spremna da se posveti zaštiti interesa srpske zajednice na Kosovu, a ne samo saniranju štete koju je proizvela politika prošlosti, štete koja je postala visoka do te mere da opterećuje i našu budućnost u ovom trenutku. Dakle, gospođo predsednice, molim vas da nam kažete koje je obrazloženje za ovako nešto, jer je ovo i suviše ozbiljno političko pitanje. Dosta smo se poigravali sudbinom Kosova i Metohije, dosta je to pitanje bilo predmet partijskih borbi. Ako smo se ovde u Skupštini dogovorili da se obave konsultacije između svih poslaničkih grupa, ako je tom dogovoru prisustvovao predsednik Vlade, onda mislim da zaslužujemo, kao poslanici, nešto više od ovog šturog zahteva. Šta je to u međuvremenu otkrio premijer Cvetković, pa je odlučio da izbegne raspravu o kontinuitetu državne politike prema Kosovu i Metohiji? Znači, 108 poslanika je podnelo zahtev da se ovde o Kosovu raspravlja. Mi smo spremni u svakom trenutku da učestvujemo u toj raspravi, baš kao što smo spremni da kažemo zbog čega ne pristajemo na politiku kontinuiteta. Očigledno je da Vlada nema snage ni za jedan ni za drugi preokret, a samim tim očigledno je da Vlada nije sposobna za rešavanje problema koji proističu iz takve vrste nemoći. Dakle, pre nego što pređemo na glasanje, hajde da čujemo koje je obrazloženje jednog ovakvog zahteva i da vidimo da li u Skupštini postoji 126 poslanika koji bi još malo da ćute o činjenici kojom je,između ostalog, potvrđeno glasanje 11. maja, da Srbija mora pristati na onu vrstu politike na koju pristaje njeno društvo, a u ovom trenutku tražeći promenu svakodnevnog života, pa i u kursu države koji je sledila u procesu rešavanja kosovskog problema.
Gospodine Jovanoviću, u skladu sa članom 143. stav 1, predlagač zakona ima pravo da povuče predlog zakona iz procedure, sve do završetka pretresa predloga zakona na sednici Narodne skupštine. Složila bih se sa vama da o ovako važnom pitanju Vlada duguje Skupštini obrazloženje i mi ćemo uputiti takav zahtev Vladi. Što se tiče drugog stava o kome ste govorili, na koji ste se pozvali, na obrazložen predlog predlagača može da se odluči da se povuče određena tačka iz dnevnog reda sednice koja je u toku sve do početka pretresa te tačke na sednici Narodne skupštine, pod uslovom da sednici prisustvuje najmanje 126 narodnih poslanika. Dakle, ovo je drugi slučaj, a ne ovaj koji mi danas imamo. Razumeli ste me? Po Poslovniku, gospodin Aligrudić.
Istina je, gospođo predsednice, da je to drugi slučaj. Tada kada sam se javio za reč po Poslovniku da dostavim jedno usmeno obaveštenje poslanicima koji nisu gledali informativne emisije raznih nacionalnih televizija još uvek nije bio dostavljen ovaj papir sa obraćanjem u ime Vlade potpredsednika Ivice Dačića, koji nas obaveštava o povlačenju iz skupštinske procedure Predloga rezolucije. Sada smo to u međuvremenu dobili. Ovo što ste malopre rekli u odgovoru gospodinu Jovanoviću jeste delimično tačno. To jeste drugi slučaj. Ne možete zato što u jednom slučaju stoji podrobno opisano šta treba da sadrži ono što Vlada dostavlja Skupštini da tumačite da u drugom slučaju to ne treba uopšte da sadrži. Dakle, u svakom od tih slučajeva se podrazumeva da povlačenje predloga iz procedure... Iako je Vlada gospodar vanredne sednice, jer se na njenu inicijativu sednica saziva i sa utvrđenim dnevnim redom održava, ipak, trebalo bi tumačiti Poslovnik tako da i taj ne predlog o povlačenju, nego to obaveštenje o povlačenju bude obrazloženo. Kada sam prvi put izašao za govornicu pomenuo sam dve mogućnosti. Jedna je da se Vlada predomislila, da je rešila da se vrati na jedinstvenu državnu politiku, da je uočila svoju grešku u tekstu rezolucije o kontinuitetu državne politike shvativši da je u pitanju diskontinuitet sa državnom politikom. To je jedna mogućnost, pa ćemo verovatno ići onim putem kojim bi trebalo da idemo, da predsednica Narodne skupštine tj. vi sazovete vanrednu sednicu Narodne skupštine sa već podnetim predlogom rezolucije 108 poslanika, nakon čega bi se ta rezolucija izglasala. To je povratak na državnu politiku. Druga mogućnost je da se to prenebregne, da vi ne sazovete tu sednicu, kršeći i dalje član 106. Ustava Republike Srbije. Treća mogućnost je da Vlada Republike Srbije izađe sa nekim novim predlogom tražeći novu vanrednu sednicu ili pak predlažući amandman na naš tekst rezolucije i pokušavajući da napravi neki kompromis na mestima gde ga verovatno ne može biti. Ne mogu se praviti kompromisi oko već utvrđene jedinstvene državne politike. Od nje se može jedino odstupiti. Do sada je vladajuća koalicija pokazala da je od jedinstvene državne politike odstupila i to je više nego jasno. Ovo povlačenje tačke dnevnog reda znači samo jednu stvar, po meni, da to protumačim do kraja. To znači da Vlada Republike Srbije i vladajuća većina ne želi da sluša dva puta o istom, ne želi da im opozicija dva puta govori o jednoj istoj stvari u trenutku kada se raspravlja o rezoluciji o Kosovu i Metohiji koju je ona podnela i da se zatim, nakon što opozicija bude nezadovoljna, bar dobar deo opozicije, a biće nezadovoljna, zato što se amandman opozicije tj. DSS očigledno neće prihvatiti, ponovo raspravlja o istom na vanrednoj sednici, koja se mora sazvati u smislu člana 106. Ustava Republike Srbije. To je tajna svega. Dakle, nema tu neke veće filozofije. Bojim se da je to u pitanju, ništa drugo. Drage dame i gospodo, ova igrarija očigledno nije dobar način da se reše problemi u Srbiji. Najbolji način za rešavanje problema u Srbiji je vraćanje na jedinstvenu državnu politiku. Kako vladajuća koalicija, koja je, inače, svojim sastavom prevarila građane i njihova izborna očekivanja, nema nameru da to učini, očigledno će vraćanje na jedinstvenu državnu politiku sačekati neka bolja vremena. Ova to, očigledno, za Srbiju nisu.
Gospodin Jovanović, po Poslovniku, pa posle toga gospodin Kragović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, članovi 224, 225. i 226. Poslovnika. Gospođo predsednice, da li postoji način da mi kao parlament dobijemo informaciju, pre nego što se prekine ovo zasedanje, zbog čega Vlada povlači ovako važnu tačku dnevnog reda? Svaku inicijativu mora pratiti neka odgovornost. Mi nismo usvojili SSP u julu mesecu zbog toga što smo na nesrećan način započeli svoje zasedanje. Započeli smo zasedanje ignorisanjem zahteva 108 poslanika SRS, DSS i NS za raspravom o Kosovu i Metohiji. Onda smo na dnevni red stavili Rezoluciju Vlade o Kosovu i Metohiji, iza koje nije stajala vladajuća koalicija, pa nije bilo većine za tu rezoluciju, a toj rezoluciji nisu prethodile ni konsultacije, koje su bile pravilo naše politike u poslednjih nekoliko godina, da bismo sada, nekoliko meseci posle toga, dobili dopis u tri rečenice koji je potpisao zamenik predsednika Vlade i prvi potpredsednik i ministar unutrašnjih poslova, u kojem nas on upoznaje sa idejom da Vlada odustaje od rasprave o ovom pitanju. Za desetak dana ili za nedelju dana pred Generalnom skupštinom UN pojaviće se predstavnici naše države sa jednom inicijativom. O toj inicijativi mi nismo razgovarali ovde u parlamentu. O toj inicijativi nikada nije diskutovala ni Vlada, osim ukoliko to nije bila neka tajna sednica Vlade. Mislim na ideju da se od Generalne skupštine zatraži podrška za inicijativu koju ćemo pokrenuti pred Međunarodnim sudom pravde, koji bi se onda konsultativno izjasnio o tome da li je priznavanje nezavisnosti Kosova i Metohije kršenje međunarodnog prava. O tome ova skupština nikada nije raspravljala. Mi nismo imali priliku da vidimo ministra inostranih poslova ovde u sali. On je danas u Egiptu i nadam se da zna šta tamo traži, ali bi bilo dobro da nam vi kao predsednik Skupštine omogućite meritorne sagovornike o ovom pitanju. Ne kažem da vi to niste, ali čini mi se da ste i vi u nezgodnoj poziciji, kao i svi mi poslanici. Nama se ne dopada ideja o daljoj konfrontaciji u međunarodnoj politici, a svi oni akteri međunarodne politike do kojih je nama stalo upozoravaju nas da su inicijative koje pokrećemo u poslednje vreme inicijative koje će se na kraju završiti kao i ovaj Predlog rezolucije Vlade Republike Srbije o kontinuitetu državne politike prema Kosovu i Metohiji – sa puno priče i sa minimalnim rezultatima. Zbog toga neko treba da preuzme odgovornost. Mi smo godinama govorili da ova država ne može promeniti život svojih građana ukoliko bude insistirala na politici kontinuiteta koju je sprovodila na prostoru Kosova i Metohije. Ako je Vlada toga postala svesna u međuvremenu, onda to Vlada mora otvoreno da nam kaže. Ukoliko Vlada želi da na drugi način nastavi sprovođenje stare politike, onda to takođe treba ovde otvoreno da kaže, ali ovakve nedoumice nisu dobre. Cenu ovakvih nedoumica, po pravilu, plaćaju oni koji za to najmanje treba da odgovaraju, a to su naši ljudi na Kosovu i Metohiji, to je srpska zajednica na Kosovu i Metohiji. Zbog toga mislim da je parlament dužan da se ozbiljnije odnosi prema ovom stavu Vlade i od vas tražim da nam kažete kada ćete nas obavestiti o tome da li ćemo moći da saslušamo obrazloženje Vlade pre nego što se završi ovo zasedanje ili ćemo ga dobiti u oktobru mesecu, kada će već sve samo po sebi biti manje važno jer će ostati daleko iza nas.
Zahvaljujem. Vaše pitanje, koje je očigledno pitanje velikog broja poslanika, o tome zašto povlačenje tačke dnevnog reda o ovako važnom pitanju nije bilo propraćeno i obrazloženjem, tokom dana će biti dostavljeno Vladi, uz očekivanje da odgovor bude što brži. To je ono što mogu i što ću svakako učiniti. Gospodine Kragoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, članovi 225. i 226, i tražim obrazloženje za ovakav predlog tj. povlačenje sa dnevnog reda tačke koja se odnosi na raspravu o Kosovu i Metohiji, koji smo dobili pre desetak minuta, a potpisao je prvi potpredsednik Vlade, odnosno zamenik predsednika Vlade, gospodin Ivica Dačić. Pošto nedostaje obrazloženje, reći ću obrazloženje u jednoj reči, a to je – izdaja srpskog naroda na Kosovu i Metohiji, izdaja državnih i nacionalnih interesa Republike Srbije. Ovim činom Vlada se opredeljuje za onu stranu koja je pogubna za srpski narod na Kosovu i Metohiji. Doći će do novog egzodusa Srba sa Kosova i Metohije, sa ovom politikom vladajuće većine koja trenutno vrši vlast u državi Srbiji. To je nešto što niko nije mogao da očekuje. Umesto da raspravljamo o tome kako da obezbedimo bolji život i uslove Srbima i ostalim nealbancima na Kosovu i Metohiji, kako mogu da se školuju njihova deca, da im dostavite udžbenike koje ste obećali da će imati svake školske godine, a ni jedan jedini udžbenik niste poslali na Kosovo i Metohiju, da im obezbedite uslove da mogu da se leče, da obezbedite uslove da funkcionišu lokalne samouprave koje su formirane nakon izbora 11. maja na Kosovu i Metohiji... Ništa od toga nema, sve je prepušteno na milost i nemilost, i snalaženju preostalog srpskog naroda na prostorima Kosova i Metohije. Dešavale su se mnoge stvari, a ovaj parlament je ćutao. Došlo je 17. februara do samoproglašenja nezavisnosti Kosova. Nismo reagovali na taj momenat. Te privremene kosovske institucije su 9. aprila proglasile ustav Kosova. Ni tada nismo reagovali. Stupio je na snagu 15. juna taj tzv. ustav Kosova. Ni tada nismo reagovali. Srbi na Kosovu i Metohiji su se okupili i dogovorili su se da konstituišu Skupštinu zajednica srpskog naroda na Kosovu i Metohiji. To je bio odgovor i neslaganje sa tom politikom koja se do tada vodila. Ta skupština je formirana na Vidovdan, 28. juna 2008. godine. Dobili smo samo verbalnu podršku od svih vas da treba istrajati i raditi na toj skupštini zajednica srpskih opština, koja ima za cilj da okupi sve srpske lokalne samouprave na Kosovu i Metohiji, da se problemi rešavaju na jednom mestu, da budemo jači i snažniji kako bismo se oduprli tom cilju, a to je oduzimanje jednog dela teritorije države Srbije. Ovakav potez vladajuće većine, bez i jedne jedine reči obrazloženja zašto se to čini, ima obrazloženje, kao što sam i rekao na početku, u jednoj jedinoj reči, a to je – izdaja srpskog naroda na Kosovu i Metohiji i izdaja srpskih nacionalnih i državnih interesa.
Reč ima gospodin Slobodan Maraš, po Poslovniku, a zatim gospodin Ostojić, isto po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u vezi sa povredom članova 104. i 226. Kao što je rekao predsednik poslaničke grupe LDP, ovo je već ko zna koji put u poslednje vreme da se Vlada na jedan potpuno skandalozan, odnosno neprimeren način obraća Skupštini Srbije, odnosno poslanicima. Bez obrazloženja obavestiti poslanike da se povlači tačka dnevnog reda, i to tačka dnevnog reda oko koje smo poslednjih nekoliko godina mi upozoravali da se vodi na pogrešan način politika prema Kosovu, moj prethodnik je malopre rekao da je to dokaz izdaje. Mislim da je ovo dokaz poraza jedne propale politike, politike koja je u poslednjih nekoliko godina dovela do toga da Srbija bude u situaciji u kakvoj jeste. Međutim, tu se postavlja pitanje odgovornosti. Znači, moramo utvrditi ko je odgovoran, zbog čega je Srbija vodila proteklih nekoliko godina pogrešnu politiku prema Kosovu i Metohiji. Došli smo u situaciju da nam se Vlada obraća na jedan ovako bizaran način da odustaje od tačke dnevnog reda, bez ikakvog obrazloženja. Moram da vas podsetim na jednu stvar: 17. februara, kada je Kosovo jednostrano proglasilo nezavisnost, sve parlamentarne partije koje su tada bile u Skupštini, a i sada su, složile su se u tome da niko ne može da prizna takvo Kosovo. Međutim, jedino su pripadnici LDP-a doživeli sledeće stvari. Znači, upadale su nam u stanove razjarene rulje, palili su nam ulaze, palili su nam prostorije, napadali su nam narodne poslanike, napadali su naše članove na ulici samo zbog toga što smo govorili istinu. Govorili smo istinu da je politika koju je prethodna vlada vodila bila poražavajuća za Kosovo, poražavajuća za građane Srbije, Kosova i Metohije. Zbog toga je Vlada dužna... Gospođo predsednice, molim vas da iskoristite sav svoj autoritet i da u toku današnjeg dana dobijemo odgovor od Vlade, odnosno da dobijemo obrazloženje zbog čega je ova tačka povučena. Hvala.
Zahvaljujem. Dozvolite mi samo da vas obavestim da je predsednik Administrativnog odbora gospodin Tomislav Nikolić sazvao 8. sednicu Administrativnog odbora Narodne skupštine za ponedeljak, 8. septembar u 17.15 časova. Zakazan je dnevni red - razmatranje ostavke Milana Vukovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini. Sednica će biti održana u zgradi Narodne skupštine, u Plavom salonu. Ima reč gospodin Ostojić, takođe po Poslovniku. Izvolite.
Pa, svako ima svoju osmu sednicu. Reklamiram povredu člana 225. Poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima. Nije ovo zakon o cepljenju i vakcinaciji pasa lutalica da može na taj način da ulazi u proceduru i da izlazi iz procedure. Moram vas podsetiti da se sa ove sednice često čulo da je ovo istorijski zakon, istorijska rezolucija. Mnogo je ovde bilo istorije, a posebno kada je u pitanju Kosovo. Do juče, i većina ove strane, bez nas (pokazuje rukom), i cela ova strana donosili su Ustav, ubacivali preambule, a mi smo bili dežurni izdajnici, palile su nam se prostorije, pa i tog dana kada je uništen Beograd i kada su popaljene ambasade. Zato, ne može to tek tako; ili je Vlada najzad shvatila da je jedinstvena državna politika završena, da je dovela dokle je mogla da dovede, do onoga na šta je upozoravao LDP. Kada smo vam pre dve godine rekli – ovo što radite dovešće do nezavisnog Kosova, vi ste rekli da se mi zalažemo za nezavisno Kosovo. Kada smo vam rekli da vodite računa o Srbima i da se borite za prava srpske manjine na Kosovu, jer to ide svojim putem, vi ste nam rekli da smo mi albanski plaćenici, svi vi koji se svađate oko svega ovoga. Kada smo vam rekli da Rusija neće sačuvati Kosovo, nemojte joj poklanjati NIS, kada je Rusija priznala gruzijska Kosova, valjda vam je to jasno da neće sačuvati Egipat i ne znam koja druga zemlja. Zato je važno da se objasni šta je razlog da je Vlada povukla ovu rezoluciju. Naprosto, toliko je bilo demagogije što se tiče Kosova proteklih godina, svih vas zajedno, da je red da se na to stavi tačka. Zato poslanici Liberalno-demokratske partije insistiraju da nam predstavnik Vlade gospodin Cvetković, ili neko koga on ovlasti, jasno kaže šta se to desilo tokom ovih nedelju dana kada se insistiralo da se ubaci Rezolucija o kontinuitetu državne politike o Kosovu i danas kada se bez obrazloženja ta rezolucija povlači.
Ima reč poslanik Ranđelović, po Poslovniku.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, javljam se kako bih iskoristio poslaničko pravo po članovima 225. i 226, u vezi sa članom 104, a sa ciljem da dam jedan komentar člana 143. na koji se poziva predlagač ovog zakona. Tumačenje koje je dala predsednica Skupštine je pravnički korektno, njeno zalaganje da se da obrazloženje je politički korektno, ali ponašanje Vlade nije politički korektno. Tačno je, po prvom stavu člana 143, da predlagač može u svako doba da povuče predlog zakona, ali je tačno da predlagač, u ovom slučaju Vlada, mora da se ponaša i shodno odredbama članova 225. i 226. U tome leži politička odgovornost predlagača, odnosno Vlade. Ta politička odgovornost podrazumeva i objašnjenje zbog čega su članovi i simpatizeri LDP-a na javni poziv tada vladajuće vrhuške bili podvrgnuti linču, zašto su razbijene naše prostorije, kada je danas sam predlagač ove rezolucije, odnosno sama Vlada je priznala da je Liberalno-demokratska partija u svojim nastojanjima bila u pravu. Politički je korektno, a i Vlada je dužna da se, poštujući članove 225. i 226, pojavi pred Narodnom skupštinom, odnosno da pošalje svog ovlašćenog predstavnika koji će dati objašnjenje za njeno prethodno ponašanje i za ovaj politički nekorektan gest i pravnički nekorektno pozivanje. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, parlament je vrhovno zakonodavno i predstavničko telo. Vlada za sve svoje odluke odgovara parlamentu. Najmanje što je Vlada u ovom slučaju trebalo da uradi jeste da dođe ovlašćeni predstavnik i da obrazloži razloge povlačenja ove tačke dnevnog reda. Danima i mesecima unazad naslušali smo se patriotskih govora, ali ne od strane patriotskih stranaka, nego od predstavnika Vlade koji su počeli da se takmiče sa patriotskim strankama u navodnom patriotizmu. Elementarni minimum poštovanja prema izabranim narodnim predstavnicima bio je da se sa ovog mesta obrazloži šta je razlog povlačenja ove tačke dnevnog reda. Svaki dan slušamo zaklinjanja da nikad nećemo priznati nezavisnost Kosova, da će Kosovo zauvek ostati naše, da postoji jedinstvena politika Vlade, i šire, kad je sudbina i budućnost Kosova u pitanju. Šta je danas sa tom jedinstvenom politikom? O Kosovu raspravljaju parlamenti mnogih zemalja, ali ne i Narodna skupština Republike Srbije. Bolje bi bilo da je povučen gasni aranžman, da je povučen poklon Rusije od milijardu evra, to bi bilo poštenije. Dame i gospodo iz vladajuće većine, čitate li i slušate li ono što govore Lavrov i Putin? Kada govore o razlozima priznavanja nezavisnosti Abhazije i Južne Osetije oni nas uzimaju za primer, da se tamo ne bi dogodila Srebrenica. To vam je poruka od bratske Rusije – da je Srbija počinila neviđeni zločin u Srebrenici. Zato su oni priznali nezavisnost Abhazije i Južne Osetije i na taj način zadali smrtonosni udarac našim naporima da sačuvamo nezavisnost Kosova i Metohije. Posle Abhazije i Južne Osetije svi oni koji su priznali nezavisnost Kosova i Metohije dobili su puno pravo što su to učinili. Toliko o tome da će nam Rusija sačuvati nezavisnost Kosova i Metohije i toliko o tome što smo častili Rusiju dajući joj u bescenje, budzašto, kao da je Alajbegova slama, NIS. Sada se vidi ko je ko i šta je šta. Mi poslanici LDP-a, ja kao predstavnik i kao poslanik Demohrišćanske stranke Srbije, nebrojeno puta smo vam na to ukazivali. Nemojte da obmanjujemo građane Srbije kada je budućnost Kosova i Metohije u pitanju. Hajde da pošteno priznamo da li će uslov za evropske integracije, ono što je rekao Fejt, biti i priznanje nezavisnosti Kosova i Metohije od strane Srbije. Ovo mi na to miriše. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Maraš, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, u petak smo bili svedoci da su poslanici LDP-a izlazili oko sedam - osam sati i postavljali prosta pitanja na koja su i oni koji su bili ovde u ime Vlade, odnosno ministar i potpredsednik, mogli da daju neke jednostavne odgovore i da na taj način izbegnemo potrebu da se mi javljamo i da tražimo neke odgovore na neka pitanja. Danas opet pokušavamo od vas da dobijemo, odnosno da se vi založite da dobijemo jedan prost odgovor zbog čega nema obrazloženja i zbog čega se na ovakav način skida jedna tačka dnevnog reda. Ja se više neću javljati, ali moram u ime LDP-a da postavim pitanje vladajućoj većini – da li ćete ovako za šest meseci povući i gasni sporazum koji nameravate da ratifikujete za koji dan? Molim vas da budete oprezni. Taj sporazum je loš, ta ratifikacija neće biti dobra, a ovo što radite samo govori da polako gubite kompas.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, takođe se pridružujem mojim kolegama jer smatram da je potrebno da znamo koje su se to okolnosti promenile i zbog čega je tačka o Kosovu, odnosno o kontinuitetu i diskontinuitetu politike države prema Kosovu i Metohiji skinuta sa dnevnog reda. S druge strane, moram da budem krajnje otvorena i da kažem da me to uopšte nije iznenadilo. Odnos prema Kosovu i Metohiji pokazuje se na više načina. Recimo, ako govorimo o tome.... Vidim da ovde za vladajuću koaliciju ima mnogo zanimljivijih stvari nego što je Kosovo i Metohija, ali ja ću ipak da nastavim. Dakle, odnos prema Kosovu i Metohiji se pokazuje na više načina ovde u parlamentu, samo da navedem neke. Recimo, ovde je tipično da predstavnici vladajuće koalicije ne dolaze na sednice Odbora za Kosovo i Metohiju. Takođe, ono što je predsednica poslaničke grupe Za evropsku Srbiju izgovorila da su to, eto, samo tehnički razlozi, nisu stigli da zamene poslanike, pokazuje odnos prema Kosovu i Metohiji. Pokazuje i to koliko su pasivni kada se govori o ovoj tački dnevnog reda. Na kraju, pokazuje i to što su skinuli ovu tačku sa dnevnog reda. Nije me iznenadilo ovo i zbog toga što postoji priča u parlamentu, koja može da se vrlo jednostavno proveri tako što će se sabrati svi glasovi, da oni zapravo nemaju većinu da izglasaju ovako važnu odluku. To je suština ovoga. To pokazuje da se ovde u vladajućoj koaliciji pojavljuju već nekakve pukotine koje prete da ugroze vladajuću koaliciju. Ja sam sigurna da će one postati sve veće jer dolaze na red vrlo teške teme. Takođe, ono što je mnogo važno i što treba pomenuti, nije me iznenadilo zbog toga što između onog što se priča, što pričaju predstavnici Vlade i vladajuće koalicije, da zapravo njihov odnos prema Kosovu nije promenjen u odnosu na prethodnu vladu i da postoji kontinuitet... Onim što rade pokazuju da to nema veze s kontinuitetom, da je to zapravo diskontinuitet. Evo, recimo, u njihovoj rezoluciji se ne pominje uopšte Euleks, ne pominje se tako nešto na Kosovu i Metohiji, a svi smo svedoci da je to prisutno. S druge strane, Mirko Cvetković, premijer (bar se tako vodi, kao premijer ove vlade), u svom intervjuu "Politici" kaže da Vlada zapravo želi da aktivno učestvuje u razmeštanju Euleksa i da do sada nije imala prilike da pokaže koliko je ona voljna da u tome učestvuje. Takođe, potpuno je jasno da je ova vlada napravljena iz Manterovog kabineta i da oni moraju da naprave ovo, taj diskontinuitet u odnosu na politiku koju je imala prethodna vlada. Zanimljivo je da oni zapravo neće da otvorimo priču o Kosovu i Metohiji iz jednostavnog razloga što oni ovom prilikom ne bi da otvore karte do kraja, a i zbog toga što, koliko vidimo, i među našim kolegama poslanicima i međuministrima u Vladi ne postoji jedinstven stav o tome šta oni zapravo hoće od Kosova. Ono što pokazuju jeste namera da ga puste niz vodu, a da pri tom priđu malo bliže vratima Evropske unije.
Reč ima gospodin Samardžić, po Poslovniku.
Poštovani narodni poslanici, očigledna je ovde bila jedna namera Vlade, jedna jedina, a to je da se spreči parlamentarna rasprava o Kosovu i Metohiji. To je, u stvari, ono što parlament ima pravo da zahteva, on je to imao na dnevnom redu, ovako ili onako. Znamo da je predlog DSS-a, Nove Srbije i SRS-a nestao sa dnevnog reda, znamo da je Poslovnik tu bio prekršen, ali je ipak postojala ta tačka dnevnog reda iako je volšebno sa prve prebačena na zadnju. Sada se u tim manevrisanjima i ta tačka briše sa dnevnog reda. Očigledno je da treba izbeći parlamentarnu raspravu. U ovom trenutku nije najvažnije to što se mi u parlamentu ne slažemo oko samog merituma stvari. Najvažnije je to da održimo raspravu i da Srbija vidi kakav ko argument ima povodom Kosova i Metohije. Izgleda da Vlada to nije htela i zato ne samo da je sprečila ovu raspravu nego je to učinila na ovaj način, dakle jednim malim tekstom, bez elementarnog obrazloženja. Zbog toga je reklamacija Poslovnika po tački 104, mislim, najvažnija. Ovde je reč o dostojanstvu parlamenta, o njegovom elementarnom pravu da raspravlja o državnim pitanjima, a posebno o najvažnijem državnom pitanju. Zbog toga bih ja dao, da ne dužim, samo jedan praktičan predlog. Zašto bi parlament pristao na ovakvu igru Vlade? Predložio bih predsednici parlamenta da da pauzu sve dok se ne pojavi ovlašćeni predstavnik Vlade i ne da obrazloženje zašto je to učinio. Mi možemo da mislimo i nagađamo, sa više ili manje verovatnoće, zašto, ali mi to moramo čuti. Zašto bismo čekali da se ostvari ovo obećanje koje se možda uopšte neće ostvariti, koje će možda biti kao i ono obećanje o izveštaju o demonstracijama koje je organizovala Radikalna stranka? Mi bismo morali, po mom dubokom uverenju, da budemo uporniji i principijelniji, da tražimo pauzu i neposredno, što pre, pojavljivanje vladinog predstavnika da dođe i obrazloži ovo što je učinio. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Milentijević, a zatim ponovo gospodin Ostojić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, za mene je ova odluka Vlade sasvim očekivana. Na kraju krajeva, mi iz DSS-a smo poduže na ovo ukazivali i od početka trajanja ove sednice Narodne skupštine, a to je sedma nedelja. Na kraju krajeva, i kad smo ukazivali na propuste kada je Kosovo i Metohija u pitanju, kada je i o rezoluciji o Kosovu i Metohiji i nastavku kontinuiteta reč, ukazivali smo na to da vladajuća većina nema iskrenu nameru da stavi ovo na dnevni red i da se raspravlja. Argumentovano ću reći da je to tako jer, na kraju krajeva, nije slučajno da na četvrtu sednicu Odbora za Kosovo i Metohiju ne dolaze poslanici iz vladajuće većine, da na svaku sednicu dođe ministar za Kosovo i Metohiju, a sada ga nema da nam obrazloži o čemu je sada reč i zašto je Vlada povukla predlog rezolucije o nastavku državnog kontinuiteta prema Kosovu i Metohiji. Potpuno se slažem sa gospodinom Samardžićem. Tražim da predsednica Skupštine prekine ovu sednicu, da dođe ovlašćeni predstavnik Vlade, a to je ministar Bogdanović, i da nam iznese zbog čega se Vlada odlučila na ovaj korak. Hvala.
Gospodine Milentijeviću, ni vaš, kao ni predlog gospodina Samardžića ne mogu prihvatiti, jer nisu po Poslovniku. Prosto ne mogu da, iz razloga koje ste predložili, prekinem sednicu i da čekam da dođu predstavnici Vlade. Osim toga, imamo ovde predstavnike Vlade. Informacija je poslata Vladi u skladu sa prethodnim komentarima i reklamiranjem Poslovnika. Za reč se javio gospodin Ostojić.
Član 225; poslanik ima pravo da bude obavešten, dopuna. Vidite, gospođo predsednice, u kakvoj smo se situaciji našli. Vi ste deo vladajuće većine. Vlast optužuju iz opozicije, ono što je preostalo na ovoj strani, da ste promenili politiku o Kosovu i da zbog toga povlačite ovaj predlog. Voleli bismo da je to tačno, jer bi to bio dokaz da ste najzad počeli realistično da se bavite Kosovom, ljudima koji tamo žive i srpskom zajednicom, o čemu LDP dve-tri godine priča i zbog čega je zaista imao velikih problema. Da vas obavestim, po četvrti put su sinoć razbijene prostorije LDP-a u Irigu. Zato morate da shvatite i našu emociju što se tiče ovog pitanja i naše insistiranje. Gospođo Slavice Đukić-Dejanović, pomoći ćemo vam da sačekamo to mišljenje Vlade, odnosno obrazloženje zašto je to povučeno. Znači, s jedne strane vas optužuju da ste izdajnici jer ste napustili tu propalu Koštuničinu politiku koja je toliko zla nanela, politiku kontinuiteta sa Miloševićem, a mi kažemo – nadamo se da ste je napustili i nadamo se da ćete ubuduće voditi realističnu politiku i za to ćete imati podršku LDP-a. To smo hiljadu puta ponovili. Sada vi ćutite. Zato moramo da sačekamo nekoga iz Vlade koji će reći jeste li vi izdajnici, pa ste odustali, što ćemo pozdraviti, jer odustajanje od propale politike može biti samo plus i pozitivno. Želimo da ovo isteramo, jer to Kosovo i ono što ste vi LDP-u, i novinari, i mediji i aktivisti, radili u proteklih nekoliko godina apsolutno zaslužuje odgovor, odnosno zaslužuje da LDP na ovome insistira, ma koliko vama to čudno izgledalo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, mi opet zahvaljujući vama dolazimo u situaciju da o Skupštini stvaramo takvu sliku da mi iz opozicije, kao, nešto tražimo, a vi ćutite. Zaista moramo prekinuti tu praksu tišine koja dolazi iz vladajuće koalicije, a vi najviše tome doprinosite. Po ko zna koji put vas molimo, pozovite nekoga iz Vlade, mora nam dati obrazloženje zbog čega je ova tačka dnevnog reda povučena. Nemamo nikakav problem zbog toga što ste pre neki dan kada vas je predsednik LDP-a sa ove skupštinske govornice pozvao da prihvatite amandman radikala kada je u pitanju SSP vi to oberučke prihvatili i napravljen je jedan dogovor itd. Takođe nemamo nikakav problem zbog toga što ste povukli ovu tačku dnevnog reda, ali dužni ste da nam date objašnjenje. Moramo da znamo koje je obrazloženje vašeg povlačenja ove tačke dnevnog reda. Moram da ponovim ono što smo već nekoliko puta rekli: zaista smo, ne samo kada je u pitanju 17. februar, nego i pre toga, trpeli strahovite kritike zbog toga što smo kritikovali pogrešnu politiku prethodne vlade, vlade Vojislava Koštunice, vlade koja se bavila nerealnom politikom, pogotovu kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Dan pre i dan posle 17. februara paljene su nam prostorije, napadani su ulazi naših funkcionera, odnosno pokušali su da im upadnu u stanove oni koji su protestovali, presretani su nam poslanici na ulicama samo zbog te neke lažne priče da smo mi izdali Kosovo. Ponavljamo, ovo je poraz politike Vojislava Koštunice koja je na pogrešan način pokušala da se igra sa Kosovom i Metohijom, odnosno interesima građana i Kosova i Metohije i Srbije. Zbog toga vas molim da, u skladu sa članom 98, date pauzu da bi pribavili... Moram da vas ispravim, malopre ste rekli da ne postoji ta mogućnost; postoji, znači, stav 2. član 98 – predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije ili pribavilo mišljenje. Molim vas da, u skladu sa tim, porazgovarate sa nekim od predstavnika Vlade. Pozovite onoga ko nam je poslao ovo obaveštenje. Za razliku od prošlog puta, kada je bilo devet redova teksta i tri reda potpisa, sada imamo šest redova teksta i dva reda potpisa. Molim vas da nam onaj ko je ovo potpisao, to je gospodin Ivica Dačić, kaže šta je obrazloženje zbog čega se povlači ova tačka dnevnog reda.
Želela bih još jedanput da kažem da je pravo predlagača da u svakom momentu, do završetka rasprave, tačku koju je predložio povuče sa dnevnog reda, iz procedure. Prema tome, nije u obavezi, poslovnički gledano, da to obrazloži. Druga je stvar što smo se složili da treba da obavestimo Vladu o vašim primedbama i zahtevima da dobijemo obrazloženje, i to smo učinili. Nema uslova za bilo kakve konsultacije, s obzirom na to da je predlagač očigledno unutar svojih redova napravio konsultacije; održana je sednica Vlade na osnovu koje je donet ovakav stav da se povuče tačka dnevnog reda. Izvolite, gospodine Batiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, polazeći od državne tradicije srpskog naroda i ravnopravnosti svih građana i etničkih zajednica u Srbiji, polazeći od toga da je pokrajina Kosovo i Metohija sastavni deo teritorije Srbije, da ima položaj suštinske autonomije u okviru suverene države Srbije i da iz takvog položaja pokrajine Kosova i Metohije slede ustavne obaveze svih državnih organa da zastupaju i štite državne interese Srbije na Kosovu i Metohiji u svim unutrašnjim i spoljnopolitičkim odnosima... To je preambula Ustava Republike Srbije. Da li vladajuća koalicija i Vlada ovakvim gestom poštuju tu svoju obavezu iz preambule? Ne. To je neodgovornost. Dalje, kada je već tako, elementarni red je bio, jer ste vi predložili ovu tačku dnevnog reda, da bar ministar za Kosovo i Metohiju bude tu i da odgovore na naša pitanja zašto se ta tačka povlači sa dnevnog reda i iz procedure. Mi smo mesecima i godinama unazad ukazivali na to da je cilj svih rezolucija da se jedan deo političke elite opravda pred drugim delom političke elite. Ništa drugo. Da se utvrde, tobože, nekakvi standardi patriotizma, pa se ovde odvijala utakmica u lažnom patriotizmu. To je ono što nam se događalo. Kakvi su efekti svih do sada donetih rezolucija o Kosovu i Metohiji? Nikakvi. Da li je proglašena nezavisnost? Jeste. Da li su vodeće svetske sile priznale tu nezavisnost? Jesu. Da li je donet ustav Kosova i Metohije? Jeste. Da li je došao Euleks? Jeste. Da li Kosovo pristupa MMF-u i Svetskoj banci? Da. Da li su najveće zemlje otvorile diplomatska predstavništva na Kosovu i Metohiji? Jesu. I tako dalje. To ne sme da bude razlog za Vladu da na ovakav način povuče Predlog rezolucije. Mi smo želeli da kažemo nešto drugo, a to je da jedina mogućnost i budućnost naših sunarodnika na Kosovu i Metohiji jeste da ostanu i žive tamo, da im se pruže ekonomske perspektive i mnogo viši standard, jer ako nema naših sunarodnika onda je svaka priča o Kosovu i Metohiji kao integralnom delu Srbije potpuno iluzorna. Drugo, nešto što je politička demagogija, stalno se obični građani, ta sirotinja raja, na Kosovu i Metohiji pozivaju, tobož, na istorijsku odgovornost – nemojte da ulazite u KPS, nemojte da ulazite nigde. Ne, istorijsku odgovornost nose samo predstavnici političkih elita. To smo hteli da kažemo, da pokažemo i upremo prstom u one koji su se na nesreći srpskog naroda, kao njegovi glasnogovornici, na Kosovu i Metohiji, pre svega iz stranaka bivše vlade, obogatili do te mere da, prema procenama mnogih, neki od njih imaju kapital vredniji od deset miliona evra, a puna im usta i nariču nad sudbinom Kosova i Metohije.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, a zatim gospodin Markićević.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je ne samo za nas veoma važna tema a ovo jadno stanje u kojem se nalazi srpska skupština možda nas još više obavezuje na tako nešto. Sramota je ćutati o ovome što se sada dešava. To što se mi ne slažemo ili što se nismo slagali u politici koja se vodila u procesu rešavanja kosovskog problema ne može biti obrazloženje i opravdanje za ćutanje i tišinu. Vlada je predložila Skupštini raspravu o kontinuitetu u državnoj politici prema Kosovu i Metohiji. Mi smo želeli tu raspravu, ne zbog toga što smo želeli da glasamo za vladin predlog, nego zbog toga što smo smatrali da još uvek postoji prostor za dodatnu argumentaciju koja bi dopustila ovoj zemlji da zauzme drugačiji politički kurs i verujemo da bi mnogo više koristi imala srpska zajednica na Kosovu i građani Kosova, dakle ne samo Srbi, a samim tim i Srbija. Za nas je Kosovo oduvek bila prilika, a ne pretnja i problem kojeg se nekako vlast mora ratosiljati. Šta se sve u ovoj zemlji desilo u poslednjih nekoliko godina što je bilo motivisano odbranom srpske države na Kosovu i Metohiji? Mi imamo obavezu prema građanima, prema građankama i građanima ove zemlje, prema srpskoj zajednici na Kosovu, prema Albancima na Kosovu. Samo Srbija može biti ta koja će nešto konkretno promeniti na prostoru Kosova. Nezavisnost Kosova proglašena je 17. februara. Nije danas Kosovo mnogo srećnije nego što je to bio slučaj do 17. februara. Mi kroz Kosovo možemo pokazati zbog čega smo drugačija zemlja i da smo drugačija zemlja, i to je prilika i za vladajuću koaliciju. Ne možemo da prihvatimo tu nemoć, gospođo predsednice, koju prepoznajemo u vašoj konstataciji da predlagač ima pravo da povuče tačku dnevnog reda. Nije ovo bilo koja tačka dnevnog reda. Najmanje je važno koliku smo mi cenu platili zastupajući one političke stavove sa kojima se sada prećutno i tako stidljivo identifikuje makar deo vladajuće koalicije. Vi ovu tačku dnevnog reda povlačite zato što u vladajućoj koaliciji ne postoji saglasnost što se tiče politike koju ova država želi da vodi u procesu rešavanja kosovskog problema. Kada je to parlament raspravljao o inicijativi koju će predsednik ove države i ministar inostranih poslova zastupati u Generalnoj skupštini UN? Kada smo mi o tome razgovarali? Čiju politiku oni tamo vode? Rekli smo da moramo da napustimo te šine slepog koloseka kojim se država kreće poslednjih 20 godina. Za nas je rasprava o Kosovu nužnost. Nije dovoljno okačiti još jednu funkciju na neko potpredsedničko mesto i da sklepate bilo kakvu koaliciju da bi se dobila argumentacija za jednu kvalitetniju politiku. Potreban je iskren razgovor ovde u Skupštini. Ovo nije priča o odgovornosti. Ništa mi nećemo dobiti od toga što ćemo upirati prstom jedni u druge i tražiti one koji su odgovorni za haos na Kosovu, ali ovo je priča o jednoj političkoj viziji i mi imamo pravo da iznesemo tu političku viziju. Nismo ćutali ni kada smo bili usamljeni, a sada nam se čini da ima mnogo više poslanika koji dele tu političku viziju. Kroz partnerstvo Beograda i Prištine mora biti rešen problem na Kosovu i Metohiji, kroz partnerstvo Beograda i Prištine. Nikada nismo rekli da je Koštunica odgovoran za ono što se na Kosovu desilo. Nikada nismo trljali ruke zadovoljni činjenicom da je Kosovo proglasilo nezavisnost, a da naša vlada u nečemu nije uspela, ali sada moramo tragati za novim putevima rešavanja tog problema, jer problem nije rešen. Ovde smo prošle nedelje toliko puta čuli istovetne stavove od dominantne stranke u vladajućoj koaliciji i većine opozicionih partija. Čuli smo to, ali sada kada treba da u raspravi o Kosovu i Metohiji iznesemo argumente zbog kojih mi ne pristajemo na taj kontinuitet nama se ta rasprava uskraćuje. Vodiće se politika na nekom drugom mestu, biće formulisana na nekom drugom mestu. Znate šta, to Koštunici nismo dozvolili da radi. On je uvek izlazio pred poslanike u parlamentu, pre toga sazivao konsultacije. Dolazio je ministar Samardžić kod nas, nije mu bilo prijatno na razgovorima. Ne mislim da su bili nekulturni razgovori, ali smo imali različite stavove, razgovarali o tome, pa smo izašli ovde i u parlamentu diskutovali, pa glasali. Ako vladajuća koalicija odustaje od ove rasprave neka nam onda kaže – povlačimo predlog, želimo da se dodatno konsultujemo, ne dopada nam se ideja da se preglasavamo po pitanju Kosova i Metohije, pružite nam priliku da ispravimo neku grešku koju smo napravili onda kada smo izašli sa predlogom o kojem nismo razgovarali. To je nešto što je normalno i naravno da uvek kada su tako važne državne teme moramo da pronađemo kompromis. Mi to želimo da uradimo, ali ta ideja da ćuteći pređemo preko toga ne dolazi u obzir. Važna je tačka dnevnog reda pred nama, želimo da se što pre ova tačka završi, želimo da glasamo, želimo da ratifikujemo SSP, želimo da ratifikujemo ove sporazume kojima će se praktično otvoriti ta finansijska sredstva koja su nam neophodna, ali za pet godina će neko izaći pred Skupštinu i reći – povlačimo iz rasprave energetski sporazum od pre pet godina. Upravo zbog toga mislimo da sada treba na ovome insistirati. Neka se pojavi predstavnik Vlade, ministar za Kosovo i Metohiju koji prima platu da bi sedeo pred poslanicima, koji je bio na Odboru koji nije održan i neka kaže – povlačimo predlog dnevnog reda zbog toga što su potrebne nove konsultacije, zbog toga što nema većine za predlog politike o kontinuitetu, jer jedni u tome vide malo kontinuiteta, drugi vide previše kontinuiteta. Potrebna nam je nova vizija i tu viziju treba zajedno da formulišemo. Mi ćemo za tako nešto glasati, ali da ćutimo nećemo. Nismo ćutali ni u prošlosti, ne pada nam na pamet da ćutimo sada kada vidimo da je ćutanje vaša potvrda ispravnosti naše politike.
Reč ima gospodin Markićević, a posle toga Nada Kolundžija.
Poštovana predsednice, kolege poslanici, pozivam se na član 226. i molim vas da vreme koje ću utrošiti za citiranje ovog člana ne računate u ovo vreme. Taj član neću da citiram zbog vas, predsednice, ne sumnjam da znate odredbe ovog člana, ni zbog kolega poslanika, nego zbog građana koji u ovom trenutku gledaju. Dakle, član 226. glasi – narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera itd. Gospođo predsednice, na konsultacijama na kojima sam učestvovao, kada predsednik Nove Srbije i šef poslaničkog kluba Nove Srbije nije bio prisutan, ja sam zaista poverovao (i u ovom trenutku još uvek vam verujem) da nestavljanje predloga 108 poslanika Narodne skupštine koji se tiče Rezolucije o Kosovu i Metohiji jeste stvar vakuuma dok vi niste bili izabrani, odnosno ustoličeni u fotelju u kojoj sedite. Posle ovoga što se desilo zaista počinjem da sumnjam. Dakle, predlog Vlade da raspravljamo o Kosovu, o kontinuitetu državne politike, povlači se bez reči. Šta mi iz Nove Srbije, poslanici Nove Srbije, da mislimo, šta građani Srbije, Srbi na Kosovu, koji su, verujte, čekali ovu tačku dnevnog reda, u ovom trenutku mogu da pomisle? Da vi ili nemate većinu, nemate doslednu politiku, jedinstvenu politiku u vladajućoj koaliciji ili vas ne interesuje Kosovo i Metohija kao problem. Sama prva tačka ovog dnevnog reda, SSP, toliko je povezana sa ovom poslednjom tačkom, temom Kosova i Metohije, da mi poslanici NS sad zaista možemo da pomislimo i da poverujemo da je i ovaj amandman koji je podnela Srpska radikalna stranka, i koji je tako željno prihvatila Demokratska stranka, odnosno šefica poslaničke grupe DS gospođa Nada Kolundžija, jedna obična maska za građane Srbije. Ovo što je ova moja desna strana, u prenosu leva, prazna, o tome govorim. Shodno tome što ste, priznajem, vi stvorili klimu tolerancije i poverenja i postigli dogovor na konsultacijama šefova poslaničkih grupa da ćete kada god neki problem iskrsne u Skupštini prekinuti Skupštinu i zakazati konsultacije da se lepo dogovorimo, molim vas da, po članu, čini mi se, 98, prekinete Skupštinu i zakažete konsultacije šefova poslaničkih grupa da se dogovorimo šta dalje. Posle toga, ako zaista ostanete pri ovom stavu da odbijate, ne znam šta nama poslanicima opozicije ostaje, nego taj član 226. i da ovu sednicu nastavimo raspravom o Kosovu i Metohiji, do ujutru, koliko god da nas je ostalo od opozicije, mi smo spremni na to. Mi to ne želimo, nemojte posle da nam spočitavate da mi vršimo opstrukciju Skupštine. Molim vas, prekinite sednicu, da sednemo i da se dogovorimo kao ljudi. Inače, pozivaćemo se na član 226. Obaveštavam sve građane Srbije da to radimo zbog toga što je Vlada Mirka Cvetkovića ćutke, bez obrazloženja i obaveštenja, temu Kosova i Metohije povukla sa dnevnog reda. Molim vas još jednom da postupite po članu 98. Hvala.
Gospođa Kolundžija, izvolite.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da je tema Kosova i Metohije najvažnija tema, jedna od najvažnijih tema za Vladu Republike Srbije i za sve građane Srbije, upravo zbog toga što je to tema za koju postoji izražena potreba da se čuju različita mišljenja i da se usaglase stavovi kako bi se postigao što veći stepen saglasnosti oko onoga što jeste državna politika vezana za to pitanje. Po ovom pitanju mi od samog početka ove sednice imamo nekoliko spornih situacija od kojih su neke nastale greškom, propustom, neke su nastale iz nekih drugih razloga. Dakle, zbog potrebe da se povodom ove teme obavljaju konsultacije, zbog činjenice da postoji inicijativa narodnih poslanika sa istom temom, neophodno je da se o ovoj temi sednica pripremi na način koji će zadovoljiti interese i potrebe države Srbije da se o ovako važnom pitanju postigne saglasnost koliko god je moguće, s jedne strane, i da se, sa druge strane, prevaziđe problem koji je nastao zbog činjenice da deklaracija grupe narodnih poslanika nije stavljena na dnevni red. Molim vas da razumete da ovo nije zanemarivanje teme, da ovo nije pokušaj da se izbegne rasprava. Naprotiv, ovo je pokušaj da se u raspravu uđe, uz maksimalan napor da se prethodno o tome vode razgovori kako bi se, kao što je to i do sada činjeno, oko ovog pitanja postigla maksimalna saglasnost. Hvala vam.
Zahvaljujem. Šef poslaničke grupe SPS Branko Ružić, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, upravo na liniji onoga što su rekli moji prethodnici, gospodin Jovanović i gospođa Kolundžija, svi mi koji smo sedeli na konsultacijama sa predsednicom parlamenta bili smo svesni činjenice da po pitanju ove teme jeste potreban što viši stepen konsezualnog pristupa Predlogu rezolucije o kontinuitetu državne politike na Kosovu i Metohiji. Rezolucija koju je ovlašćeni predlagač predložio na neki način nije odgovarala delu opozicionih stranaka i upravo iz tog razloga u više navrata smo istakli potrebu da se obave dodatne konsultacije kako bismo izbegli situaciju u kojoj se preglasavamo o pitanju koje je državno pitanje par ekselans, a upravo se ta politika kontinuiteta države Srbije na polju očuvanja integriteta i suvereniteta Kosova i Metohije odslikava u tome da što veći broj poslanika, bili oni u poziciji ili opoziciji, daju podršku jednom takvom tekstu. Mislim da ćemo uspeti da iz ove situacije izađemo ukoliko imamo dobru volju. Mislim da je veoma važno i zbog javnosti, izvinjavam se što na početku nisam rekao da se javljam po članu 101. Poslovnika, želim da repliciram, jer je u više navrata pomenut predsednik SPS-a i prvi potpredsednik Vlade gospodin Ivica Dačić. Dakle, po unutrašnjem ustrojstvu Vlade Republike Srbije gospodin Dačić je neko ko potpisuje akta koja dolaze ovde u Skupštinu. Može se reći da je to jedina objektivna okolnost ili objektivna krivica koja ga povezuje sa ovim tekstom koji znači da se povlači iz procedure Predlog rezolucije o kontinuitetu državne politike na Kosovu i Metohiji. Mislim da je ovo čin koji ide u prilog novim dogovorima i daljim konsultacijama upravo sa predstavnicima opozicionih stranaka, kako bismo ponovo – jer, imali smo niz rezolucija u ranijem periodu kada je Socijalistička partija Srbije kao opoziciona stranka uvek davala podršku tim rezolucijama – na jedan ozbiljan, seriozan način pristupili ovom problemu i izglasali taj usaglašeni tekst rezolucije o kontinuitetu državne politike na Kosovu i Metohiji. Ono oko čega možemo da se sporimo je Euleks, tretiran na ovaj ili onaj način. U ovom predlogu koji je dala Vlada on je jasno definisan i jasno je definisana intencija Vlade Srbije i smatram da nije potrebna neka šira politizacija ovog problema, bez obzira na to što je to legitimno za predstavnike opozicije. Smatram da je mnogo važnije da privedemo kraju raspravu o ovim tačkama dnevnog reda, o kreditnim aranžmanima koji su od izuzetnog značaja za građane Srbije, ne u tom nivou koliko je značajno Kosovo i Metohija, ali da bismo prešli na temu Kosova i Metohije mislim da je mnogo važno da i ove tačke dnevnog reda privedemo kraju. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Aligrudić. Pre toga samo da obavestim. Primili ste ostavku Milana Vukovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlažem da Narodna skupština, u smislu člana 88. st. 2. i 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Milanu Vukoviću izabranom sa izborne liste "Za evropsku Srbiju - Boris Tadić". Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Reč ima gospodin Aligrudić, po Poslovniku.
Članovi 101. i 226. Ovo što je malo ranije izneo gospodin Čedomir Jovanović je zapravo suštinski tačno. Rekao je nešto što treba da se čuje za govornicom u Skupštini Srbije i samo u tom delu, naravno, formalno gledano ga podržavam, jer je govorio o igri skrivalice, o sakrivanju istine od građana u odnosu na ono šta su programi sa kojim si izašao na izbore, šta je ono što se realizuje posle održanih izbora i koja je to politika koju vlast, a vlast je ono što vodi državu, i vladajuća većina sprovodi u državi. To je ono što je tačno u svemu tome. Mogu da imam makar malo poštovanja za iskren stav, a gospodin Jovanović je ovde izneo, i poslanici LDP-a, jedan iskren stav. Sa tim stavom se potpuno ne slažem, mislim da je naopak, mislim da je duboko protivan interesu građana Srbije. Mislim da je to nešto, ne da mislim, nego sam siguran, što moja pamet, a pogotovo moje srce ne može nikad prihvatiti. Problem je što oni koji vrše vlast u ovoj državi očigledno skrivaju od građana Srbije da jedan dobar deo njih misli upravo kao Čedomir Jovanović, a to iz nekog razloga ne može da kaže. Razlog je vrlo prost, kalkuliše se sa brojem glasova u državi Srbiji. Kalkulacija sa brojem glasova na izborima zapravo nije ništa drugo nego izigravanje volje građana. To je upravo ono što se vi trudite da radite. Mi smo u našem nastupu, DSS je bio do sada vrlo korektan i dosledan onome što pričamo. Možda se gospodinu Jovanoviću to čini glupim. Možda se gospodinu Ostojiću to čini glupim, ali braniti teritorijalni integritet Srbije je vrlo važno. Ti ljudi to kažu, kažu otvoreno, kažu da postoji druga lestvica u prioritetima i definišu ih na drugačiji način i, ponavljam, sa tim se ne mogu složiti, ni moje srce ne može sa tim da se složi. Problem je u tome što vi koji mi se sada smejete, ovome što sam izgovorio, mislite isto što i oni, a ne usuđujete se to da izgovorite. Izađite ovde i to javno recite, jer mnogi među vama u privatnom razgovoru sa mnom još u toku prošlog saziva su izgovarali to isto, ali ne za govornicom Skupštine i ne u medijskim emisijama. Izgovorite to i recite građanima Srbije, pa onda raspišite izbore, pa da vidimo za šta će građani Srbije glasati. Da li je to politika za koju se glasa? Mi ovde moramo da ulažemo svakojake napore da objasnimo građanima Srbije ono što vi deformišete kao politiku Srbije, do u sitne finese, da bismo objasnili zbog čega je bitan Euleks, zbog čega je bitno protivljenje toj misiji, zbog čega u ovom trenutku ne bi trebalo da se glasa za Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, i to onaj isti sporazum za koji je Demokratska stranka Srbije uložila velike napore da se uopšte nađemo u fazi njegovog potpisivanja, ratifikacije (i to svi vrlo dobro znaju, ptice na grani i mala deca), zbog čega je važno da to sada ne bude. To je ono o čemu smo hteli da razgovaramo i pre ovih izbora, a to je ono o čemu razgovaramo i posle ovih izbora; to je ona temu koju vi pokušavate da izbegnete i podmećete nam neke druge priče, govorite o konsultativnom mišljenju pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu, skupljate glasove u UN, za koje je veliko pitanje da li će se skupiti. Ne, mi nećemo da rušimo bilo kakvo nastojanje državnih organa Srbije da se zaštiti interes Srbije, čak ni taj pokušaj. Nemamo razloga. Dakle, mora da se uradi nešto, to mi znamo, ali zašto se onda bira gori put, lošiji put od onoga koji je ponuđen kao bolji? Zašto nešto što je manje efikasno od onoga što bi bilo efikasnije? Zbog čega se pravimo gluvi i slepi na izjave zvaničnika koji predstavljaju određene institucije koje je formirala međunarodna zajednica, kao što je Euleks, i da su došli tu da nam otmu deo teritorije? Molim vas, to su ljudi otvoreno rekli, podržavaju ustav republike Kosovo, podržavaju 40 zakona koji proističu iz ustava republike Kosovo. To je njihova misija. Mi razgovaramo i dalje sa članicama EU i Savetom ministara kao da ta odluka ne postoji, kao da, u najmanju ruku, ne postoji potreba da sa njima to raspravimo. Ništa drugo mi nismo rekli, ni na kakav haos mi nismo pozivali, samo smo pozvali na ozbiljan razgovor o toj temi. Bez tog razgovora ne može da se ide ozbiljno dalje zato što će svi problemi koji nastaju iz svega toga da nas sačekaju na prvom sledećem koraku, kao državu, a pogotovo one koji su preuzeli na sebe odgovornost vlasti. Sem ukoliko, kao što sam rekao, ne misle isto što i Čeda Jovanović, a u ovom trenutku to ne mogu da kažu. Onda će se to, takođe, pokazati u jednom trenutku. Stvarno vam čovek ispravno kaže, izađite sa nečim, izađite sa nekim stavom. Onaj stav koji ste izneli u Predlogu rezolucije koji ste povukli, taj stav, za one koji znaju da čitaju između redova (u svakom slučaju ćemo mi u tome pomoći i onima koji ne znaju pa će lako pročitati), jeste zapravo stav odustajanja od borbe za teritorijalniintegritet; on ostaje samo ad verbis, ništa ne postoji u realnom političkom životu kada je reč o tome. To prosto tako ne ide. Na taj način mi ne možemo da zaštitimo svojinteres. Zato se opredelite šta ćete da radite. Morate biti otvoreni. Zaista očekujemo da sazovete ovu sednicu koju smo mi tražili, pa da vidimo na toj sednici kakav je stav, da li ima kompromisa ili nema. Verujem da ga nema, jer o ovim ključnim pitanjima vi ne razmišljate isto kao mi. I, dobro, to će neko sutradan ceniti. Hvala.
Reč ima gospodin Ivan Andrić; ne, povukli ste. Dobro, onda reč ima Vladimir Milentijević.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članovima 143. i 226. Mogu da shvatim šefove poslaničkih grupa pojedinih partija vladajuće koalicije koji su izneli argumente zbog čega je ova tačka dnevnog reda povučena. Ne mogu nikako da shvatim predsednicu Skupštine, ne slažem se sa tim odgovorom koji je dala, citiram, da ona "nema pravo" da pozove predstavnika Vlade po ovoj tački dnevnog reda da on nama obrazloži zbog čega je tačka dnevnog reda povučena. Član 143. stav 1: "Predlagač zakona ima pravo da povuče predlog zakona iz procedure sve do završetka pretresa predloga zakona na sednici Narodne skupštine". Stav 2: "Narodna skupština, na obrazloženi predlog predlagača, može da odluči da povuče određenu tačku", i tako dalje, "pod uslovom da sednici prisustvuje najmanje 126 poslanika". Prvo, nemamo predlog predlagača, a drugo, nemamo 126 poslanika. Iz tih razloga nisam, gospođo predsednice, zadovoljan vašim odgovorom, pa ponovo tražim da nam predlagač iznese svoje stavove i razloge zbog čega je tako važna tačka dnevnog reda povučena. Hvala.
Gospodin Ranđelović je odustao. Reč ima gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukazao bih na još jednu dimenziju i štetne posledice povlačenja ove tačke dnevnog rada. Hajde da se malo, pošto je taj izraz "hajde" postao sinonim za rad u ovom parlamentu, hajde da se stavimo u poziciju Srba sa Kosova i Metohije. Zamislite kako se danas oni osećaju – tužno, nesrećno, razočarano, obeshrabreno. Čekali su danima, nedeljama i mesecima da im se sa ove govornice ulije nada, da im se ukaže da imaju neku budućnost, da imaju neke perspektive, da ih očekuju bolji dani. Strpljivo su čekali da se ova tačka nađe na dnevnom redu, da se završi šestonedeljno čekanje, da se stišaju strasti nakon hapšenja Radovana Karadžića, da ponovo počne sednica parlamenta, da se završi rasprava o dva sporazuma, najveća u istoriji Srbije svih vremena, a i šire, pa da dođe na red njihov život, njihove sudbine, sudbina njihove dece i njihova budućnost. Onda su danas dočekali da se bez ikakvog obrazloženja ova tačka povuče sa dnevnog reda. To je loša poruka njima. To im ne ukazuje na neku nadu, na neke perspektive, na neku budućnost, na neku sreću. To je, naprotiv, poziv za njih da ponovo krenu ka Srbiji. Uvek se, možda i sa malo patetike, prisećam onoga što je nekada davno Danton pisao Robespjeru, da nije problem kada se ljudi presele iz jednog kraja u drugi, pa čak ni iz jedne zemlje u drugu, ali je strašan problem i strašna muka jer se ne mogu zavičaj, otadžbina, izlazak sunca, grobovi predaka preneti na đonovima cipela. Još mnogi od njih čame u nekakvim kolektivnim centrima. Zbog njih, njihovih nada i očekivanja, ovo se danas nije smelo dogoditi. Mi ćemo insistirati na obrazloženju zašto je to učinjeno.
Gospodin Ivan Andrić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 2. i članu 98. Samo želim da obavestim poslanike da poslanička grupa LDP neće dalje da se javlja povodom ovog pitanja. Prihvatamo objašnjenje gospođe Kolundžije. Očekujemo da će se konsultacije o ovom pitanju održati i da će ova rasprava biti omogućena što je moguće pre, ali na način kako to dolikuje. Podsetićemo još jednom da su razlozi za ovakvo postupanje Vlade bili razlozi zbog kojih je ovaj parlament pao na svojoj prvoj sednici, da se taj manir nastavlja i danas. Bez obzira na sva druga objašnjenja, ovo prihvatamo kao potvrdu ispravnosti našeg stava i naše politike o Kosovu, na kojoj smo toliko dugo insistirali. Ponavljam još jednom, nećemo se dalje javljati za reč, a konsultacije i samu raspravu o ovom pitanju očekujemo što pre na dnevnom redu sednice Skupštine.
Gospođa Aleksandra Janković. Izvolite.
Po Poslovniku, član 226. Pre neki dan sam od vas, gospođo Đukić-Dejanović, tražila informaciju u vezi sa predstavljanjem Srbije na zvaničnom sajtu britanske ambasade bez Kosova i Metohije. Tada smo konstatovali da je, pored Engleza, još 20 (od 27) zemalja članica EU prekršilo svoj osnivački akt, priznalo tzv. nezavisno Kosovo i Metohiju. Uz to, pokazuju odsustvo bilo kakve diplomatske taktičnosti. Demonstrirali su pravno nasilje, a sada pokazuju bahatost u onome što se naziva diplomatska komunikacija. Šta mi sada radimo? Zapravo, mi pomažemo da nam odmognu. Sami odustajemo od rasprave o Kosovu i Metohiji u najvišem zakonodavnom telu Srbije. Aktuelna vlast na neki način vodi duplo knjigovodstvo u okviru koga Srbije ima na rečima, ali, bogami, ne i u delima, pa je i ovu rezoluciju o Kosovu i Metohiji sa prvog mesta stavila na poslednje, sve zato da se usaglasimo. Na stranu to što smo se mi kao građani Srbije već usaglasili i što je to usaglašavanje garantovano Ustavom, koji nam daje pravo da živimo u suverenoj državi sa nepovredivim granicama. Šta smo, zapravo, sve ovo vreme radili? Tražili smo da se usaglasimo. U međuvremenu ste vi kršili Ustav i Poslovnik, mi smo optuživani za opstrukciju. Rezultat – nema ni priče o Kosovu i Metohiji. Da ste zaista hteli da se usaglasimo trebalo je da pročitate Ustav, a ako vam je to teško, onda bar predlog odluke 108 narodnih poslanika, koja je mogla da postane i rezolucija Narodne skupštine. Moram da citiram... Za neupućene, 108 poslanika je 16. juna dalo predlog Narodnoj skupštini o zaštiti suvereniteta i teritorijalnog integriteta i ustavnog poretka Republike Srbije. U članu 1. i 2. tog predlog, citiram, piše: "Povodom inicijative generalnog sekretara UN Ban Ki Muna da legalizuje misiju Euleks pod okriljem UN, Narodna skupština Republike Srbije posebno ističe da je neophodno dosledno poštovanje međunarodnog prava i puno poštovanje Povelje UN i završnog akta iz Helsinkija, kao osnovnih međunarodnih dokumenata na kojima počiva međunarodni poredak. Republika Srbija insistira na poštovanju Rezolucije Saveta bezbednosti 1244, koja garantuje suverenitet i teritorijalni integritet Srbije. Saglasno Rezoluciji 1244, o prisustvu i raspoređivanju međunarodnih snaga na Kosovu i Metohiji, kao i o ciljevima njihovog prisustva u Pokrajini, odlučuje Savet bezbednosti UN. Drugo, polazeći od Rezolucije Saveta bezbednosti 1244 i Ustava Republike Srbije, Narodna skupština Republike Srbije nije saglasna i ne prihvata da se na teritoriji Republike Srbije u Pokrajini Kosovo i Metohija, koja se nalazi pod upravom UN, rasporedi misija Euleks. Treće, Rezolucijom Narodne skupštine Republike Srbije o zaštiti suvereniteta, teritorijalnog integriteta i ustavnog poretka Republike Srbije od 26. decembra 2007. godine Narodna skupština Republike Srbije zaključila je da bi uspostavljanje predložene misije EU za sprovođenje odbačenog Ahtisarijevog plana predstavljalo akt ugrožavanja suvereniteta, teritorijalnog integriteta i ustavnog poretka Republike Srbije". Iz svega proizlazi da smo se mi ovde zamajavali i da je, zapravo, cilj bio da se ova tačka povuče sa dnevnog reda i da se na neki način Kosovo i Metohija skinu sa spiska. Mi iz Nove Srbije sa ovim ne možemo da se složimo. Mislimo da ova tačka ne može da ispadne sa dnevnog reda nego je ovako važnom pitanju potrebno posvetiti čitavu jednu sednicu.
U redu, samo još jednom: sa dnevnog reda tačku povlači Skupština sa najmanje 126 glasova, a iz procedure predlagač. Gospodin Samardžić. Izvolite
Poštovani narodni poslanici, poslanička grupa DSS smatra da se ne treba upuštati ni u kakve konsultacije o eventualnoj rezoluciji sve dok se ne čuje obrazloženje ovlašćenog predstavnika Vlade zašto je učinjeno ovo što je učinjeno. Bilo kakvo obavezivanje je čisti rizik, imajući u vidu dosadašnja iskustva, iskustva gde se kršio Poslovnik i gde se kršio fer-plej. Znači, prvo obrazloženje, a onda ćemo odlučiti šta dalje sa time, da li konsultacije ili ne konsultacije. Parlamentarna debata mora da se održi ovako ili onako i obrazloženje može biti povod za takvu debatu. Mogu, eventualno, i konsultacije, ali ćemo videti kakvo će obrazloženje biti. Konačno, mi ne odustajemo od predloga 108 poslanika. Računamo, kako god bilo, da će taj predlog rezolucije stići na dnevni red, makar i na narednoj Skupštini.
Nastavljamo prema prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu o predlozima zakona iz tačaka od 4. do 14. Reč ima gospodin Nenad Popović. (Nije tu). Samo da vas obavestim ko se sve nalazi na ovom spisku, bez obzira na to što poslanici nisu u sali: Dušanka Plećević, Vladan Jeremić, Mileta Poskurica, Srboljub Živanović i Gordana Pop-Lazić. Na ovom spisku je Đorđe Milićević, ali SPS-JS nema više vremena. Pošto na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Ne. Pre nego što zaključim jedinstveni pretres o predlozima zakona pod tačkama 4 - 14. dnevnog reda, da li predstavnik predlagača dr Diana Dragutinović želi reč? Izvolite, gospođo ministre.
Dame i gospodo poštovani narodni poslanici, bilo je različitih pitanja. Ja ću pitanja grupisati prema tome da li su bila direktno usmerena na temu o kojoj se radi ili ne. Iako veliki broj onih poslanika koji su postavljali pitanja ne vidim u ovoj sali, ja ću se ukratko osvrnuti na svako od postavljenih pitanja. Htela bih da zahvalim narodnim poslanicima na izuzetno korisnim sugestijama. Takođe bih htela da im se izvinim, jer sam primetila da je veoma česta opaska bila kako je datum potpisivanja sporazuma davno prošao, a taj datum potpisivanja sporazuma trebalo bi da bude i datum efektivnosti međunarodnog finansijskog sporazuma. U direktnoj prepisci između predstavnika Republike Srbije i Svetske banke datum efektivnosti ovih sporazuma, znači osam od jedanaest, pomeren je na 20. decembar 2008. godine. Dakle, toliko o datumu efektivnosti međunarodnih finansijskih ugovora. Takođe, čule su se različite cifre što se tiče vrednosti ovih međunarodnih finansijskih ugovora. Bez obzira na to da li je za nekoga to suština ili ne, radi preciznosti bih rekla da jedanaest projekata međunarodnih finansijskih ugovora vredi 286.000.000 evra. Vlada je usvojila i dve dodatne garancije. Te dve dodatne garancije se odnose na most "Gazela" i na autoput i obilaznicu oko Beograda, u vrednosti od 140.000.000 evra, a sve zajedno će činiti 420.000.000 evra. Ako to već nije stiglo u Skupštinu, na putu je. Koliko su značajni ovi projekti za privredu Srbije? Radi se o infrastrukturnim projektima, znači, o izgradnji autoputeva, ulaganju u zdravstvo, ulaganju u regionalni razvoj, ulaganju u otklanjanje ekoloških šteta. To su obično projekti čiji se efekti ne mogu videti u relativno kratkom vremenskom periodu. Što se tiče uslova pod kojima se zadužuje Republika Srbija, bilo je mnogo poslanika koji su kritikovali uslove pod kojima se zadužuje Republika Srbije. Htela bih samo da vas podsetim da je Republika Srbija, kao i mnoge druge zemlje, članica Svetske banke i drugih međunarodnih finansijskih institucija. Može se to svideti nekom pojedincu ili ne, ali uslovi koji važe za sve zemlje koje su članice međunarodnih finansijskih institucija moraju važiti za Srbiju. To se odnosi na uslove o kamatnim stopama. Može nekome da se ne sviđa promenljiva kamatna stopa, ali kao što promenljiva kamatna stopa važi za Češku i Slovačku, važi i za Srbiju. Može nekome da se ne svidi što se koristi termin marža, ali je to normalan termin u bankarskom rečniku, jer postoji cena novca i cena usluge, cena usluge i obrade kredita, kontrole itd. Takođe, neko može da misli da ovi ugovori ne stavljaju u ravnopravan položaj preduzeća. To nije tačno, a drugo, to se odnosi na svaku drugu zemlju, Mađarsku, Rumuniju i Češku, pa i na Srbiju. U svakom slučaju, htela bih da kažem da su ovi kreditni uslovi povoljni, da bi kamatna stopa po kojoj bi se Srbija zadužila po međunarodnom finansijskom tržištu, upravo zbog njenog kreditnog rizika koji je BB minus, bila značajno veća. Ovo su krediti sa dugim vremenskim periodom, sa velikim grejs-periodom, dakle, ovo jesu povoljni krediti. Koliko to građani Srbije plaćaju? Građani Srbije to redovno plaćaju; od 2001. godine u budžetu svake godine postoji aproprijacija i zove se - otplata kredita i otplata kamatnih stopa. Republika Srbija od 2001. godine potpuno redovno, čak i pre vremena, izvršava sve svoje obaveze prema međunarodnim finansijskim institucijama. Neko je rekao, mislim da je gospodin Čedomir Jovanović, da bi voleo da vidi efekte ovog zaduživanja. Ali, ovo su krediti koji su usmereni na konkretne projekte. Dakle, ništa nije lakše nego videti da li je most rekonstruisan ili nije, da li je put napravljen ili nije, da li su izgrađene nove zgrade u okviru Kliničkog centra ili nisu. Da podsetim, veliki broj ovih novih međunarodnih sporazuma nosi prefiks - dodatni. To znači da su oni u prethodnom režimu bili finansirani od strane Međunarodnog udruženja za razvoj, dakle, bili su potpuno beskamatni, i da nije procenjeno da je sve rađeno po procedurama oni ne bi bili nastavljeni. Dakle, ja verujem u svetska pravila, znam da imamo kontrolora, a to je Svetska banka, i verujem da će to biti uspešno završeno. Ovi projekti se, nažalost, ne odnose na Kosovo i Metohiju. Dakle, ovo su projekti koji su vezani za neke druge namene. Ali, ja zaista ne bih mogla da kažem da budžet Republike Srbije nije izdašan prema Kosovu i Metohiji. Samo prošle godine za različite namene u okviru zdravstva, prosvete i socijalne zaštite potrošeno je 45 milijardi dinara, a to je oko 2% društvenog proizvoda. Imajući u vidu broj stanovnika srpske nacionalnosti na Kosovu, možete zaključiti da li se radi o skromnim sredstvima. Izvinjavam se ako sam nešto zaboravila, ali ne bih koristila ovu priliku da dajem komentare o makroekonomskoj situaciji Srbije. Ona je takva kakva je i potpuno je identična makroekonomskoj situaciji velikog broja zemalja u regionu. Mi smo zemlja koja raste i razvija se. Za svaku zemlju koja raste i razvija se normalno je da privremeno ima neravnoteže. Što se tiče budžeta, on je planiran sa deficitom. Deficit nije sramota. Uostalom, i ekonomska teorija i praksa zemalja pokazuju šta je to oprezno ponašanje države. Dakle, država koja se oprezno ponaša ne sme da ima deficit veći od 3% od društvenog proizvoda, a on će u Srbiji biti manji. Taj deficit se još uvek ne finansira kreditnim izvorima. Deficit u Republici Srbiji se finansira, pre svega, kao rezultat privatizacionih prihoda ostvarenih u prošlosti i kao rezultat pojedinih nivoa države koji su u prethodnom periodu ostvarili suficit. Dakle, nema novog zaduživanja države. Hvala lepo.
Dozvolite da se u vaše i u svoje ime zahvalim gospođi ministru dr Diani Dragutinović. Konstatujem da ima uslova da zaključimo zajednički pretres o predlozima zakona po tačkama 4 - 14. dnevnog reda, što činim. S obzirom na to da je Vlada povukla iz procedure Predlog rezolucije Narodne skupštine Republike Srbije o kontinuitetu državne politike u odnosu na Kosovo i Metohiju, koja je bila predviđena da se razmatra kao 15. tačka dnevnog reda ove sednice, konstatujem da smo završili raspravu o svim tačkama dnevnog reda. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 95. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stekli su se uslovi da odredim termin za glasanje, odnosno dan za glasanje, a to će biti utorak, 9. septembar 2008. godine u 10.00 časova. Kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini određujem utorak, 9. septembar 2008. godine u 10.00 časova. Hvala na radu i saradnji. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi potpredsedniče Vlade, gospodine Đeliću, dozvolite da nastavimo sa radom sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 210 narodnih poslanika. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu. Uručen vam je izveštaj RIK o dodeli mandata narodnom poslaniku. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku. Na osnovu izveštaja RIK i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Bojani Stanojević, izabranoj sa izborne liste Za evropsku Srbiju - Boris Tadić. Molim narodnog poslanika da uđe. Čestitam u ime poslanika i u svoje lično ime. Takođe vas podsećam da je članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danima za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno je da je u sali prisutno 137 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 poslanika i da postoje uslovi za nastavak rada Narodne skupštine. Prelazimo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O STABILIZACIJI I PRIDRUŽIVANjU IZMEĐU EVROPSKIH ZAJEDNICA I NjIHOVIH DRŽAVA ČLANICA, SA JEDNE STRANE, I REPUBLIKE SRBIJE, S DRUGE STRANE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između evropskih zajednica i njihovih država članica, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane, u načelu. Za 139, protiv 26, od prisutnih 165 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman, sa ispravkom, narodnog poslanika Tomislava Nikolića, kojim je predložio da se posle člana 1. doda novi član 2, s obzirom da su amandman, sa ispravkom, prihvatili predstavnik predlagača Božidar Đelić, potpredsednik Vlade i ministar za nauku i tehnološki razvoj, na sednici Narodne skupštine, i Odbor za evropske integracije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanu poslanice Vjerice Radete. Na član 1. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Amandman glasi: "'Član 1. Predloga zakona menja se i glasi: "Potvrđuje se Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između evropskih zajednica i njihovih država članica, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane, koji je potpisan 29. aprila 2008. godine u Luksemburgu, u originalu na bugarskom, španskom, češkom, danskom, nemačkom, estonskom, grčkom, engleskom, francuskom, italijanskom, letonskom, litvanskom, mađarskom, malteškom, holandskom, poljskom, portugalskom, rumunskom, slovačkom, slovenačkom, finskom, švedskom i srpskom jeziku.'" Vlada je prihvatila amandman, Odbor za evropske integracije nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 154, nije glasalo 17, od 171 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanu, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između evropskih zajednica i njihovih država članica, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane, u celini. Za 140, protiv 28, od 168 narodnih poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između evropskih zajednica i njihovih država članica, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU PRELAZNOG SPORAZUMA O TRGOVINI I TRGOVINSKIM PITANjIMA IZMEĐU EVROPSKE ZAJEDNICE, SA JEDNE STRANE, I REPUBLIKE SRBIJE, SA DRUGE STRANE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Prelaznog sporazuma o trgovini i trgovinskim pitanjima između Evropske zajednice, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane, u načelu. Za 142, protiv 28, nije glasao jedan narodni poslanik, od 171 narodnog poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Prelaznog sporazuma o trgovini i trgovinskim pitanjima između Evropske zajednice, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane, u celini. Za 140, protiv 28, od 168 narodnih poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Prelaznog sporazuma o trgovini i trgovinskim pitanjima između Evropske zajednice, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE RUSKE FEDERACIJE O SARADNjI U OBLASTI NAFTNE I GASNE PRIVREDE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti naftne i gasne privrede, u načelu. Za 212, protiv 22, nisu glasala četiri, od 238 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici: Čedomir Jovanović, dr Vladan Batić i zajedno Bojan Kostreš, Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Daniel Petrović. Amandman glasi: ''Član 1. Predloga zakona se briše.'' Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za industriju predlaže da se amandman ne prihvati. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 204, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od 237 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici: dr Vladan Batić i zajedno Bojan Kostreš, Radovan Radovanović, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Daniel Petrović. Amandman glasi: ''Član 2. se briše.'' Vlada predlaže da se amandman odbije. Odbor za industriju predlaže da se amandman ne prihvati. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 202, nije glasalo 15, od 238 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti naftne i gasne privrede, u celini. Za 214, protiv 22, nije glasao jedan, od 237 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti naftne i gasne privrede. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU ("DODATNO FINANSIRANjE PROJEKTA REKONSTRUKCIJE SAOBRAĆAJA") IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta rekonstrukcije saobraćaja") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u načelu. Za 146, nisu glasala četiri, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta rekonstrukcije saobraćaja") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Za 149, nije glasao jedan, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta rekonstrukcije saobraćaja") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O GARANCIJI IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE INVESTICIONE BANKE "SANACIJA MOSTA GAZELA" Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke "Sanacija mosta Gazela", u načelu. Za 149, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke "Sanacija mosta Gazela", u celini. Za 148, nije glasao jedan, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke "Sanacija mosta Gazela". Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O GARANCIJI IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE INVESTICIONE BANKE REHABILITACIJA PUTEVA I MOSTOVA B-2 Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke Rehabilitacija puteva i mostova B-2, u načelu. Za 146, nije glasalo troje, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke Rehabilitacija puteva i mostova B-2, u celini. Za 149, od 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke Rehabilitacija puteva i mostova B-2. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O FINANSIRANjU ("DODATNO FINANSIRANjE PROJEKTA ENERGETSKE EFIKASNOSTI ZASRBIJU") IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNOG UDRUŽENjA ZA RAZVOJ Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansiranju ("Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju") između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj, u načelu. Za 139, nije glasalo 10, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansiranju ("Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju") između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj, u celini. Za 138, nisu glasala dva, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansiranju ("Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju") između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU ("DODATNO FINANSIRANjE PROJEKTA ENERGETSKE EFIKASNOSTI ZA SRBIJU") IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u načelu. Za 139, nije glasao jedan, od 140 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Za 140, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta energetske efikasnosti za Srbiju") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU ("DODATNO FINANSIRANjE PROJEKTA REHABILITACIJE SISTEMA ZA NAVODNjAVANjE I ODVODNjAVANjE") IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta rehabilitacije sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u načelu. Za 139 poslanika, protiv jedan, od 140 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta rehabilitacije sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Za 140 poslanika, od 140 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Dodatno finansiranje projekta rehabilitacije sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU ("PROJEKAT REFORME POLjOPRIVREDE U TRANZICIJI") IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u načelu. Za 140, od 140 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Za 140, od 140 poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu ("Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O DONACIJI IZ GLOBALNOG FONDA ZA ZAŠTITU ŽIVOTNE SREDINE ("PROJEKAT REFORME POLjOPRIVREDE U TRANZICIJI") IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ, U SVOJSTVU AGENCIJE ZA IMPLEMENTACIJU GLOBALNOG FONDA ZA ZAŠTITU ŽIVOTNE SREDINE Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o donaciji iz Globalnog fonda za zaštitu životne sredine ("Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u svojstvu Agencije za implementaciju Globalnog fonda za zaštitu životne sredine, u načelu. Za 137, nije glasalo troje, od 140 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o donaciji iz Globalnog fonda za zaštitu životne sredine ("Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u svojstvu Agencije za implementaciju Globalnog fonda za zaštitu životne sredine, u celini. Za 140, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o donaciji iz Globalnog fonda za zaštitu životne sredine ("Projekat reforme poljoprivrede u tranziciji") između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u svojstvu Agencije za implementaciju Globalnog fonda za zaštitu životne sredine. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O FINANSIRANjU (PROJEKAT "REGIONALNI RAZVOJ BORA") IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNOG UDRUŽENjA ZA RAZVOJ Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansiranju (Projekat "Regionalni razvoj Bora") između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj, u načelu. Za 138, nisu glasala dva, od 140 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansiranju (Projekat "Regionalni razvoj Bora") između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj, u celini. Za 140, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o finansiranju (Projekat "Regionalni razvoj Bora") između Republike Srbije i Međunarodnog udruženja za razvoj. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU (PROJEKAT ''REGIONALNI RAZVOJ BORA'') IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I MEĐUNARODNE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, prema članu 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat ''Regionalni razvoj Bora'') između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u načelu. Za 138, nisu glasala dva, od 140 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat ''Regionalni razvoj Bora'') između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, u celini. Za 139, nije glasao jedan, od 140 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat ''Regionalni razvoj Bora'') između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU FINANSIJSKOG UGOVORA IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE INVESTICIONE BANKE ZA PROJEKAT KLINIČKI CENTRI/A Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke za Projekat Klinički centri/A, u načelu. Za 139, nije glasao jedan, od 140 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke za Projekat Klinički centri/A, u celini. Za 140, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke za Projekat Klinički centri/A. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o POVREDAMA POSLOVNIKA, na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. stav 4. Poslovnika, prema kojoj, ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučivati o tom pitanju u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 17. jula 2008. godine, u 15,55 časova, ukazala je da je predsednik Narodne skupštine povredila član 194. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen član 194. Poslovnika. Za jedan, protiv 131, uzdržan jedan, nije glasalo 7, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen član 194. Poslovnika. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, na sednici 5. septembra 2008. godine, u 10,15 časova, ukazao je na povredu člana 194. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen član 194. Poslovnika. Za 24, protiv 113, nisu glasala tri, od 140 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen član 194. Poslovnika. Narodni poslanik Nataša Mićić, na sednici 5. septembra 2008. godine, u 16,27 časova, ukazala je na povredu člana 83. i člana 104, a u vezi sa članom 194. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeničlanovi Poslovnika. Za 24, protiv 113, nisu glasala tri, od 140 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen član 83. i član 104, a u vezi sa članom194. Poslovnika. Narodni poslanik Nataša Mićić, na sednici 5. septembra 2008. godine, u 17,35 časova, ukazala je na povredu člana 83. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen član 83. Poslovnika. Za 22, protiv 113, nije glasalo pet, od 140 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen član 83. Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Nemamo poslovničke mogućnosti izjašnjavanja po Poslovniku danas na ovoj sednici.