Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, pre nego što postavim svoje poslaničko pitanje i zatražim odgovor na njega, želeo bih da iskažem svoje zadovoljstvo i zadovoljstvo u ime poslaničke grupe Stranke pravde i pomirenja i Ujedinjene seljačke stranke zato što se u našoj zemlji u službenoj poseti nalazi šeik Naser bin Hamad, sin kralja Bahreina. Lider naše stranke, akademik Muamer Zukorlić je više puta isticao, i to se nalazi i u programskim aktima naše stranke, o potrebi povezivanja države Srbije sa muslimanskim svetom. Znači, smatramo da na tim tržištima kao bivša Jugoslavija i sada kao Srbija naše kompanije su tradicionalno prisutne, da su naši proizvodi prepoznati na tim tržištima kao kvalitetni i kada je u pitanju izvoz hrane i kada je u pitanju namenska industrija. Ono što me posebno raduje jeste što će odnos između naše zemlje i Kraljevine Bahreina biti podignut na taj najveći diplomatski nivo, da ćemo imati našu ambasadu u Manami i da će Kraljevina Bahrein otvoriti svoju ambasadu ovde u Beogradu. Što se pitanja tiče, upućujem ga Ministarstvu saobraćaja, građevinarstva i infrastrukture – kada će se sanirati oštećenja i klizišta na magistralnom putu Prijepolje – Brodarevo – Bijelo Polje? To je državni put prvog B reda broj 23, gde imamo suženje usled oštećenja u naselju Gračanica i u naselju Zavinograđe. Kako to izgleda, ja ću to da pokažem sada. Znači, imamo velika oštećenja. Put je jako frekventan, pogotovo u letnjim mesecima, jer je to magistrala koja ide ka moru. U blizini je naseljeno mesto Brodarevo. Preti opasnost, ukoliko se ne sanira ova šteta, da građani brodarevskog i komaranskog kraja budu odsečeni od Prijepolja, a pogotovo imajući sada u vidu da imamo pandemiju korona virusa. Šta će se desiti ako se prekine ovaj put? Ako ga sada ne saniramo, ući ćemo u leto, ući ćemo u turističku sezonu, pretpostavlja se da će ove mere popustiti, znači, kada budemo imali nepregledne kolone kamiona i malih automobila, postoji velika opasnost da će ovde doći do potencijalnih saobraćajnih nezgoda. Ja znam da je ministar Tomislav Momirović jako zauzet, da ima dosta posla, da je jako aktivan, to se primećuje, međutim, ovo su stvari na koje mora i ministarstvo i javno preduzeće „Putevi Srbije“ da obrati pažnju i ovo mora da uđe u spisak prioriteta kada je rešavanje problema u pitanju. Takođe, hoću da istaknem da imamo problem i kada je u pitanju put Prijepolje-Jabuka-Pljevlja. To je put prvog B reda broj 29. Predsednici mesnih zajednica Brodarevo, Jabuka i Kamena Gora zamolili su me, evo kako to izgleda, da ovo pitanje postavim danas ministarstvu. Znači, ovde su ugrožene obe saobraćajne trake. Put vodi ka Pljevljima i preti, takođe, opasnost da građani ovih sela ostanu odsečeni od Prijepolja. Hoću da istaknem da sam jako zadovoljan i da pohvalim postupak predsednika države, Aleksandra Vučića, koji je predsedniku opštine Sjenica obećao određenu pomoć kada je u pitanju saniranje izgradnja novih lokalnih puteva. Svi problemi koje imamo, kada je u pitanju selo, kada je u pitanju demografija, kada je u pitanju ekonomski razvoj, prepliću se preko putne infrastrukture. Onog trenutka kada naša sela, kada naša naselja, pogotovo iz rubnih delova naše države odakle ja dolazim, znači iz Sandžačke regije, budu imali dobru putnu infrastrukturu, nećemo imati migracije, imaćemo investicije i nećemo imati problem kada je u pitanju nezaposlenost. Pozvao bih ovom prilikom Vladu, resorna ministarstva, da taj paket pomoći koji su obećali Sjenici se pretoči i u druge sandžačke opštine, ali i druge opštine kada je Republika Srbija u pitanju, kao što je, na primer, i opština Svrljig. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Akoš Ujhelji. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovani predsedniče, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Saveza vojvođanskih Mađara je podržala rebalans budžeta za 2020. godinu i budžet za 2021. godinu, pošto su bili sastavljeni tako da su stvorili dobar osnov za suzbijanje pandemije izazvane korona virusom i pomoć privredi. Globalna pandemija, nažalost, još uvek nije završena. Jako je važno da se fiskalna politika i dalje fokusira na privatni sektor i da nastavi da se smanji ukupno poresko opterećenje rada, čime se dodatno rasterećuje privreda, odnosno povećava konkurentnost privatnog sektora i zadržavaju postojeća radna mesta. Zahvaljujući makroekonomskoj i fiskalnoj stabilnosti postignutoj u prethodnoj godini, Republika Srbija imala je dovoljno prostora da monetarnim i fiskalnim merama pomogne privrede u ublažavanju negativnih efekata pandemije. Bio je predviđen sveobuhvatni paket mera kojim je pružena pomoć privredi i čiji su se pozitivni efekti odrazili na makroekonomske pokazatelje. Ukupna vrednost paketa mera pomoći privredi i stanovništvu iznosila je oko 12,5% BDP. Svi mi znamo da je uticaj pandemije na turistički sektor ogroman. Zbog epidemije su mnoge zemlje uvele ograničenja u putovanjima, što je organizatore putovanja dovelo u jako težak položaj. Već rezervisana putovanja su morali odložiti ili, u najgorem slučaju, otkazati. Turističke organizacije kažu da troše svoje poslednje rezerve. Ako ograničenja putovanja na globalnom nivou ostanu još na snazi, više hiljada ljudi će izgubiti svoj posao. Upravo zbog toga smo u debati o rebalansu za 2020. godinu posebno pozdravili predlog Vlade prema kojem su svakom pojedinačnom hotelu isplatili 350 evra po krevetu i 150 evra po sobi. Mislim da nije preterano reći, da su turističke agencije i turistički radnici, jedni od najvećih gubitnika, zbog pandemije, zajedno sa zaposlenima iz saobraćaja, vodičima i rentakar kompanijama. Pomoć kroz plate za zaposlene, kao i za sve ostale delatnosti, sa dodatom jedne minimalne zarade, je svima puno značila. Međutim, ako uzmemo u obzir da je na globalnom nivou, pa i na lokalnom, smanjenje obima poslovanja bilo oko 85% do 90%, onda smatram da je potrebno da se dodatno pomogne sektoru turizma. Na sve ove probleme, prouzrokovane pandemijom, pojavili su se i problemi sa obnovom licence za poslovanje turoperatera, ograničavanjem broja izdatih polisa, kao i mnogostrukim povećanjem cena polisa osiguranja, od strane osiguravajućih kompanija. Situacija je trenutno takva, da od 400 turoperatera, sa početka pandemije, koji su imali licencu za rad, u ovom trenutku ih je samo oko 110, koji su obezbedili ove uslove. Siguran sam da velika većina agencija i dalje želi da nastavi rad, ali za to je potrebno da se steknu uslovi, pre svega promenom pravilnika o garancijama, a zatim da se pod pokroviteljstvom Vlade, odnosno nadležnog ministarstva, pregovarajući sa osiguravajućim kompanijama obezbede i pravični uslovi za nesmetan rad. Ako se ne reši ovaj problem i državna kasa će izgubiti značajan prihod od poreza. Pitanje glasi, da li Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija, planira da izmeni pravilnik o garancijama, kako bi se rešili problemi oko osiguranja, odnosno kakve mere planira Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija, Ministarstvo finansija, za pomoć sektoru turizma, koje bi pomogle da se ublaže negativni ekonomski efekti pandemije? Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici. Verujem da većina građana Srbije, u ovom trenutku od nas, njihovih legitimno izabranih predstavnika, očekuje da uputimo inicijativu, ili postavimo pitanje Vladi, na osnovu jučerašnje izjave predsednika Vlade Crne Gore. Zapravo, ja sam o tome govorio pre nekoliko dana. O tome je govorio najpre Dritan Abazović, a onda kroz Krivokapića, ponovo govorio juče, tokom jučerašnjeg dana, Dritan Abazović. Naravno da nećemo postaviti to pitanje, ne zato što smo slabi i zato što se plašimo, to nije nešto što je neočekivano, nećemo postaviti to pitanje i tražiti inicijativu od Vlade, niti od predsednika Republike, jer znamo koliko je teško izgraditi dobre regionalne odnose, a koliko je lako razgraditi i zaoštriti odnose u regionu. Ne želimo da stanemo na put politici koju vodi predsednik Republike i Vlada Republike Srbije, a to je mir i stabilnost, prosperitet, saradnja. Ali, prosto, neverovatno je da neko tokom jučerašnjeg dana da takvu izjavu, neko ko je premijer i ko je, recimo 2006. godine, ako se sećate predsedniče, prilikom izjašnjavanja na referendumu, da li Crna Gora treba da ostane u zajednici Srbije i Crne Gore, glasao za to da Crna Gora ostane u zajednici Srbije i Crne Gore. Ali, ne interesuje nas vlast u Crnoj Gori, nas interesuje položaj prava i slobode Srba u Crnoj Gori, kojih ima 29%, ja se nadam i više, nakon popisa koji će biti sproveden i interesuje nas status i imovina SPC. Moje pitanje, zapravo pitanje poslaničke grupe SPS i JS, koje danas želimo da postavimo, je zapravo upućeno vama, predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, a evo o čemu se radi. Mi smo opet, putem javnosti, informisani da su predstavnici Evropskog parlamenta, sačinili nekakav precizan plan, kako će fazno razgovarati sa šefovima poslaničkih grupa, a sve vezano za međustranački dijalog. Takođe, putem medija, su pomenuli i rezoluciju Evropskog parlamenta, pozdravili, kako mi želimo da, našu odlučnost i opredeljenost da nastavimo međustranački dijalog, ne znam šta su mislili, verovatno da predstavljamo nekakve divljake, po njihovom mišljenju, pa ne želimo komunikaciju i ne želimo konstruktivan dijalog. Nema razloga da nas pozdravljaju. Što se tiče rezolucije Evropskog parlamenta, imamo mnogo toga da im kažemo, a to ćemo im reći kada dođu u Srbiju. Naše pitanje je, da li vi imate uopšte taj njihov fazni i precizno definisani raspored, kada je reč o razgovorima sa šefovima poslaničkih grupa? Jer, znate mi šefovi poslaničkih grupa, u ovom parlamentu, svoj posao rade odgovorno, ozbiljno i posvećeno i bilo bi korektno da nam na vreme kažu termine, kada su zamislili da organizuju te razgovore. Ne želimo da nam bilo ko, bilo šta nameće, pogotovu Evropski parlamentarci, nisu nam oni ni mama, ni tata, a veoma želimo da razgovaramo, imamo mnogo toga da im kažemo i kada je reč o međustranačkom dijalogu, i kada je reč o izbornim uslovima, ali pre svega kada je reč o jednoj licemernoj rezoluciji, koju je usvojio Evropski parlament. Sa druge strane, mislim da je dobro da su nastupili sa ovakvim stavom, jer sa ovakvim stavom, oni šalju poruku i ovoj, kako su sami sebe nazvali, to nije moj rečnik, ali sami sebe su nazvali ova „kvazi opozicija“ i „elitna opozicija“, je sama sebe nazvala „gulaš opozicijom“ i čoporom, pa iz kulturoloških razloga ja neću onaj nastavak upotrebiti, jer oni svo vreme, to je onaj deo opozicije, koji navodno želi da razgovara sa evropskim parlamentarcima, zapravo ne žele oni razgovor, oni žele da izvrše pritisak preko evropskih parlamentaraca na Srbiju, to je potpuno jasno i da pokušaju, a evo ja bi voleo da se varam, da pokušaju da ponovno, bez izbora dođu do vlasti i privilegija, ali ovo je jasna poruka i njima, da zapravo niste vi, kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije taj, koji dezavuiše i koji prolongira međustranački dijalog. Koliko je nama poznato, vi ste evropskim parlamentarcima ponudili da taj međustranački dijalog već započne početkom marta meseca. Pa, vas molim, prosto da ako imate informaciju, odgovorite nam na pitanje, da li uopšte postoji, kako su oni formulisali vrlo precizno, fazno, termini održavanja sastanaka sa šefovima poslaničkih grupa. Zahvaljujem.
Hvala. Samo ovo što je rekao Đorđe, vi ste mogli da čujete u medijima, da su predstavnici evropskog parlamenta najavili da će u naredna dva meseca imati tu pripremnu fazu, koja podrazumeva razgovore sa svim poslaničkim grupama, sa Vladom Srbije i sa opozicionim strankama, ali želim da podsetim da sam ja to predložio 1. marta, kada smo imali tu video konferenciju, i predložio sam da počne dijalog već u toj nedelji, od 15. do 18. marta. Ali, oni nisu bili spremni za to. Tako da želim da svi znate da je ovde reč o njihovom planu, da praktično ne treba puno da se žuri, već je važno da se obavi ta pripremna faza. Što se nas tiče, imam mnogo stranaka koje su se javile za taj međustranački dijalog, a ima i stranaka koji žele da učestvuju u dijalogu, bez predstavnika Međunarodne zajednice, tako da ne čekajući šta će biti na tim sastancima, predstavnika Evropskog parlamenta. Mi ćemo svakako pokrenuti razgovore sa onim političkim strankama, koje žele da kažu svoje primedbe i svoje predloge, ali ne u prisustvu predstavnika bilo koje druge države, odnosno Međunarodne zajednice. Idemo dalje, narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvaženi predsedniče Narodne Skupštine Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, danas se navršava 80 godina od zločinačkog i nacističkog bombardovanja Beograda i bombardovanja naše zemlje. Ono što je simbolično, na današnji dan posle 80 godina, dakle da se prisetimo svi ovde i naši građani, koliko jednu državu samo može da košta neozbiljnost i nedostatak liderstva političara i vođa jedne zemlje, koliko nam je važna stabilnost u ovom vremenu i koliko je značajno što predsednik Aleksandar Vučić stalno govori o tome koliko je stabilnost u zemlji i regionalna stabilnost važna za napredak i modernizaciju našeg naroda. Samo u roku od nekoliko dana pučistička vlada i pučistički generalštab su posle 27. marta ušli u državne avione i napustili svoj narod, napustili svoju vojsku i napustili svoju zemlju. Interesantan je podatak da 40% vojnih snaga, tadašnje još uvek Kraljevine Jugoslavije nije imalo nikakvu vezu sa tim generalštabom i to nas podseća da moramo da budemo oprezni i moramo da jako vodimo računa o tome da poštujemo volju građana, da ta volja građana mora da bude poštovana od svakog instituta i svake institucije u našoj zemlji, pogotovo u vremenu u kojem živimo, koje je isto tako jako turbulentno. Siguran sam da ti izazovi koje je naša država i naša zemlja i naš narod imao od te 1941. godine, a i prethodnih godina, ništa se to danas preterano ne razlikuje. Puno je onih i u regionu, u celom svetu koji ne žele dobro Srbiji, kojima nije prijatno što Srbija ima slobodarskog lidera i slobodarskog predsednika kojem odaju počast i poštovanje, danas svi svetski mediji i sve ozbiljne države po pitanju očuvanja zdravstvenog sistema, očuvanja života ljudi, očuvanja ekonomije. Srbija je danas postala jasan i dobar primer. Ono što se desilo pre 80 godina govori o tome koliko je malo potrebno da se zapali vatra i koliko je malo potrebno da dođe do onoga do čega je došlo u tim ratnim godina, do građanskog rata i do međusobnog ubijanja braće, dakle, istog naroda, faktički koje se završilo slomom jugoslovenske vojske u otadžbini 15. maja posle Bosanske golgote. To nas opominje da danas budemo složni, to nas opominje i ovo istraživanje javnog mnjenja koje pokazuje od pre neki dan IPSOS-ovo, koje pokazuje da predsednik Vučić i SNS imaju negde oko 60% stabilne podrške građana Republike Srbije i da sve ono što predsednik Aleksandar Vučić radi u domenu razvoja zemlje i izgradnje infrastrukture treba da bude podržano i treba da bude odbranjeno. Moje pitanje, naravno, odnosi se na nadležne države organe, odnosi se na tužilaštvo, odnosi se na pravosudne organe, jer smo mi u SNS jako zabrinuti za to da i elementi na domaćoj političkoj sceni, milim isti ti oni koji bi kada bi se, ne daj Bože nešto loše desilo u našoj zemlji ili regionu oni bi samo seli u svoje avione, oni ne bi seli u državne, nego bi seli u sopstvene avione koje poseduju, jer su proteklih nekoliko godina pokazali da je njima samo vlast i lično bogaćenje uglavnom i prioritetnom interesu i da im Srbija i da im zaštita nacionalnih interesa našeg naroda i Republike Srbije nikada nije bila niti prioritet, niti bila deo bilo kakve ideologije i politike. Zato zahtevam i molim sve državne organe da brzo i efikasno deluju po pitanju svih onih afera koje se tiču krađe državnih i narodnih para, posebno onih koji se tiču 53 računa i 69 miliona evra koji je prethodni režim i njegovi čelnici koji su sklonili, na čelu sa Draganom Đilasom širom sveta, na četiri kontinenta koji zasigurno nisu zarađeni poštenim radom i kroz neke poštene privatne poslove i privatne i preduzetničke inicijative. Naravno, da se pod hitno istraži i očekujemo efikasnu istragu i rezultate u pokušaju eliminacije predsednika Aleksandra Vučića, koji predstavlja stub stabilnosti zemlje, stub stabilnosti celog regiona, a odnosi se na kombinovanu, odnosno zajedničku zaveru od strane određenih političara, narko klanova i mafije u Republici Srbiji, koja je imala za cilj da ukloni Aleksandra Vučića i da zaustavi razvoj i modernizaciju Srbije. Nadam se da će ta istraga i rezultat te istrage da dođe što pre, jer je to u interesu našeg naroda, to je u interesu naših građana, da nastavimo sa našom politikom razvoja, da nastavimo sa našom politikom izgradnju ove zemlje. Izgradnjom ovog regiona, Vučić je pokazao svima da ovaj region i da naša zemlja, u stvari može i to mu priznaju čak i Hrvati. Pre neki dan u večernjem listu, imate jedan tekst koji, to je jako retko, ja mislim da se u proteklih 30 godina nije pojavio takav tekst u kojem se kaže da je Vučić definitivno politički lider ovog regiona, da je lider i predstavlja personifikaciju stabilnosti ovog regiona dajući priliku svim poslovnim ljudima i ljudima iz celog regiona da dođu i da se vakcinišu u Srbiji, pružajući ruku i pokazujući celom svetu koliko jedna mala zemlja, ali slobodarska, na čelu sa slobodarskim predsednikom može da bude zemlja koja okuplja zemlje i narode oko sebe i ko jeste stub modernizacije i naravno, napretka. Mi ćemo posle ovih 80 godina da nastavimo svoju tradiciju borbe i gajenja baštine antifašizma, antisemitizma i borbe za nacionalni identitet i zaštitu kulturne, istorijske i religijske baštine. Hvala.
Pošto se više niko ne javlja, obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Đorđe Komlenski. Nastavljamo rad. Prelazimo na jedinstveni pretres o 4. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Tomislav Momirović, ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture i Enes Buhić, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Pošto predstavnik predlagača još nije stigao, pre nego što odredim pauzu, želim samo da vas obavestim da ćemo danas raditi o ovom zakonu, sutra o prvom zakonu u pojedinostima, o popisu i glasanje. Prekosutra je nova sednica za izbor predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Za sledeću nedelju upravo sam potpisao zakazivanje sledećih sednica. Ukoliko budemo izabrali, a pretpostavljam da hoćemo, predsednika Vrhovnog kasacionog suda, on polaže zakletvu na Posebnoj sednici, tako da bismo u utorak imali polaganje zakletve predsednika Vrhovnog kasacionog suda. To će biti Treća posebna sednica u utorak u 10.00 sati. Nakon toga bismo nastavili sa Sedmom sednicom Prvog redovnog zasedanja, gde će biti kadrovske teme, Odluka o prestanku funkcije javnog tužioca u Smederevu i Odluka o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju i nekoliko odluka vezano za sastav delegacija parlamentarnog Odbora za stabilizaciju i pridruživanje i članova odbora. To bi bilo u utorak i sredu. U četvrtak ćemo imati novu sednicu za zakonima vezanim za Ministarstvo energetike. Ovo govorim zbog toga što, kao što znate, zakazujemo sednicu poštujući redovne postupke. Sve zavisi kada zakon stigne u Skupštinu. Zakon kada stigne u Skupštinu, mora da u Skupštini bude 15 dana da bi stigao na dnevni red. Znači, ovi zakoni iz oblasti energetike ne stižu za dnevni red za utorak, već stižu za četvrtak, a moramo da radimo i u četvrtak po tim tačkama zato što nas one tamo nedelje čeka veliki broj zakona iz oblasti finansija. U četvrtak bi započeli, a ako bude amandmana, onda bismo nastavili u onaj tamo utorak. Pošto nema predstavnika predlagača, dajem pauzu do 12.00 sati. U 12.00 sati nastavljamo sa radom. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Želim da pozdravim predstavnika predlagača Tomislava Momirovića, ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Pošto smo otvorili jedinstveni pretres, dajem reč predstavniku predlagača.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovani predstavnici naroda, dragi prijatelji, prvo bih želeo da vam se izvinim zbog jednog malog nesporazuma. Na žalost, imali smo jutros neke ne predviđene probleme na izgradnji jednog od tunela na deonici Preljina-Požega, i to je zaista zahtevalo moje prisustvo. Takođe, imamo posetu crnogorskog ministra za prostorno planiranje i razumeo sam da su stručne službe postigle saglasnost da Narodna skupština, da ovaj predlog, branjenje Predloga zakona može da se pomeri ili da se predvidi u 12 sati. Naravno, obraćanje članova Vlade pred ovim domom i pred vama kao narodnim poslanicima to apsolutno ima prioritet, tako da ovo ne govorim kao svoje opravdanje, ali ukoliko možete da prihvatite kao za izvinjenje, jer zaista nije bilo kakve loše namere koje su išle u drugom smeru, osim u onom smeru da učinim najbolje što je moguće u datim okolnostima za Republiku Srbiju. Prešao bih odmah na ovaj Sporazum koji ima širi značaj od samog Sporazuma koji reguliše. Radi se o Sporazumu o održavanju 11 mostova na reci Drini između Republike Srbije i Republike BiH. Ako mi dozvolite, mi smo tu naravno, odnosno Vlada koja je bila nadležna i ministarka pre mene je to jasno i precizno regulisala, ali ja bih voleo da dam jedan širi kontekst koji pokriva ovu oblast. Kao što znate, otkad je predsednik Republike sproveo fiskalnu konsolidaciju, kad je došao na čelo Vlade Republike Srbije počelo je ozdravljenje naših javnih finansija, počelo je mnoge više da se investira u infrastrukturu, zemlja je dobila jedan novi korak koji je danas doveo do toga da imamo ekonomsku situaciju drastično drugačiju od one kakva je bila pre sedam, osam godina. Ne želim da pričam, toliko puta smo rekli, kolika je tada bila nezaposlenost, kolika je sada nezaposlenost, kolike su tada bile prosečne plate, bile su malo više od 300 evra, danas su one veće od 500 evra. Mi danas, iz nadležnosti mog ministarstva, samo radimo na 12 projekata, autoputeva i strateških pravaca u putnoj infrastrukturi. Tu su i pet obilaznica na kojima aktivno radimo i cilj i zadatak nam je da do kraja godine građevinski krenemo da radimo na osam autoputeva. Dozvolite mi da se osvrnem još jednom na stvar koja je mnogo puta rečena ovde, uvek sa jednom dozom političke osetljivosti, jer zaista imamo isključivo pozitivne namere kada kažemo da mi ne možemo sami, kada predsednik Republike kaže – mi ne možemo sami da izađemo iz ove ekonomske i medicinske krize, odnosno ne možemo da izađemo iz ove krize ako se i region sa nama ne pokrene. Jako smo se puno trudili da u prethodnom periodu uspostavimo komunikacije i naša politika, odnosno politika predsednika Republike, skraćeno nazvana Mini šengen, koji se odnosi na to da ukinemo sve administrativne barijere, da olakšamo sve ekonomske procedure za robu, za komunikaciju između ljudi… Pokušavamo da celu tu priču podignemo na nivo kako bi svi imali ekonomske benefite od tog zajedničkog posla. Nama su Crna Gora i BiH pre svega strateški važne zemlje, imamo najveću ekonomsku saradnju, najveća frekvencija ljudi je sa tim republikama i ovaj Sporazum tj. Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i BiH o održavanju i rekonstrukciji mostova je samo još jedan korak kako bi svi zajednički napravili realne korake unapred na radost naših građana i naše dve republike. Hvala vam puno i nadam se da ćete glasati da se potvrdi ovaj Sporazum.
Hvala, ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon kojim se potvrđuje Sporazum između Republike Srbije i BiH o održavanju mostova. Mostovi su vrednost koja spada u onu pragmatičnu korist prispajanja dve obale, pobedu i uspeh nad preprekom, bilo da je u pitanju reka ili neka druga udolina koja sprečava normalnu komunikaciju. Od najmanjeg mostića ili ćuprije do onih velelepnih mostova kojima se divi ljudska civilizacija kroz istoriju, ali danas mostovi pored te pragmatične uloge važne za čoveka, za ljude imaju i svoju kulturno-civilizacijsku ulogu spajanja različitosti. Svi mostovi, i u mikro i u makro svetu, i onaj na malom potoku i oni koji spajaju kontinente, su nešto što pleni pažnju ljudske vrste, što je čak i mnogo puta i u umetnosti, odnosno književnosti dobilo svoje mesto i ima ga i dan danas. Svi ti mostovi su važni, a mostovi sa komšijom su najvažniji mostovi koje čovek može imati. Zato sa posebnom pažnjom danas mi narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja sudelujemo u ovoj raspravi, svakako dajući punu podršku da ovaj zakon potvrdi ovaj sporazum kako bi obe strane mogle činiti ono što je potrebno da bi važni mostovi, važne ćuprije, koje povezuju Srbiju i Bosnu i Hercegovinu zapravo, bili održavani onako kako je to predviđeno i vršili svoju i saobraćajnu, ali isto tako i svu kulturno civilizacijsku ulogu. Nije slučajno da je most, odnosno na Drini ćuprija bila motiv i tema nobelovca Andrića i da je na taj način, mogu kazati, ne samo ovekovečena već zapravo, dobila upravo mesto koje zaslužuje, iako danas imamo razna kontroverzna tumačenja iz samog romana, ali to ni na koji način ne umanjuje niti značaj romana, a pogotovo ne značaj samog motiva i teme, tj. ćuprije na Drini. Svakako da su i motiv i tema tretirali jedno drugo vreme, ali mi smo danas svedoci, duboko već u 21. veku, kako je i ćuprija na Drini i sve druge ćuprije i svi drugi mostovi na Drini i sama Drina mnogo više od reke, mnogo više od mostova i mnogo više od ćuprija. Zato me raduje opredeljenost zemlje i kroz ovaj zakon, ali i kroz sve ono što se preduzima u pogledu premošćavanja razlika, premošćavanja i savladavanja prepreka na raznim relacijama nešto što ipak jeste stožer politike ove zemlje i nešto što uprkos šibanjima jakih, bočnih i raznih vetrova, nešto što opstaje i nešto od čega se ne odustaje. Bez obzira što je mnogo puta fenomen komšije, fenomen suseda tretiran, opisan, razmatran u politici, književnosti i drugim relacijama, ali to je toliko inspirativan pojam i fenomen, inspirativno neiscrpan i zato želim da ovom prilikom ukazujući na značaj mostova, a pogotovo mosta prema komšiji, ponovno bacim još malo svetla. U svetim knjigama je zapisano da nekada komšija može biti važniji ili komšija je bliži od daljeg brata. Tačnije, bližnji komšija je značajniji od daljnjeg brata. To je vrednost i aksioma koja zaslužuje da kod nas uvek iznova bude oživljena i da uvek iznova dobije na pažnji i na značaju. Naravno da možemo romantičarski uvek govoriti na najpozitivniji način o svim pojavama, svim izazovima, uključujući i ovo što je danas naša tema ali samo ukoliko uspemo uspostaviti ravnotežu između onog idealnog, idealističkog, željenog, onoga čemu težimo, onoga o čemu možemo i pevati i govoriti i umetnički i politički, birajući reči sa jedne strane i sa druge strane, ipak se suočavati i sa onim što jeste realna slika, ako ne uvek onda barem povremena ili tačnije onaj ko želi podizati dobar most nikada u tome neće uspeti ukoliko ne bude svestan opasnosti onoga što razdvaja dve obale. Dakle, neimari Mimar Sinan i Hajrudin koji su gradili mostove i onaj na Drini i onaj u Mostaru, znate koliko dugo je građena na Drini ćuprija, naravno ne zato što nisu imali para ili zato što izvođači nisu ispunjavali svoje ugovorne obaveze, već zato što je Drina bila tako valovita i opasna i pravila je probleme graditeljima. Zato dobar projektant mora uvažiti struje Drine i svake druge Drine i svake druge sile koja deluje suprotno mostu, koja želi da spreči gradnju, koja želi da produbljuje jaz između dve obale i da spreči spajanje te dve obale. Zato dobra politika, dobro delo, pravi kurs i pravi diskurs treba da bude na toj ravnoteži, da ideal lepote izazova gradnje mosta i u njegovom upotrebnom i u njegovom umetničkom arhitekstonskom i svakom drugom smislu ne sme zanemariti statičke opasnosti koje prete da ugroze temelje noseće stubove i noseće stope svog mosta, odnosno te ćuprije. Naravno, da je i kod Andrića, Drina bila simbolom kao što je i Ćuprija bila simbol i da je on upravo iz svoje vizure umetnički neprikosnoveno kvalitetno, idejno uvek svakako za polemiku, zavisi iz kog se ugla šta gledalo, ali definitivno uspeo da da značaj mostu i ćupriji onakav kako niko do sada to nije uspeo na ovim prostorima, što je za svaku pohvalu i svako poštovanje. Nisam siguran da smo svi mi čitaoci na dovoljno kvalitetan ili pravi način razumeli poruku ćuprije, već smo vrlo često tražili u opisnim detaljima ponekad ideološke izbore, što je veoma opasno za svaku politiku kada svoju ideologiju bazira na određenim umetničkim opservacijama. Primera je mnogo kroz ljudsku istoriju do čega dovodi projektovanje ozbiljne politike bazirane na slobodnim umetničkim opservacijama, ilustracijama i metaforama. Svakako, za svakog pametnog ovo jeste lekcija koja će uvek biti pred nama i pametni će moći da iz nje izvlače ozbiljne poruke i ozbiljne pouke. Zato ukoliko želimo da nam istorija bude učiteljica, iako nisam od onih koji priznaju da je istorija glavna učiteljica ili jedina, pogotovo ne jedina učiteljica, istorija je jedna od učiteljica, ali kao i sve učiteljice nikad ne postižu rezultate jednako kod svih učenika, jer je mnogo primera da dobar učenik više nauči od loše učiteljice, nego loš učenik od dobre učiteljice, što znači da je ipak učenik važniji od učiteljice i da je učenik taj koji zapravo bira koliko će, kada i kako da nauči. Zato je naša uloga važnija kao učenika i nosioca odgovornosti i pisara sopstvene sudbine, a posebno sudbine naše dece važnija od same učiteljice, ali i od takve učiteljice koliko god sporne, koja se zove istorija, pametan učenik će jako puno da nauči. Međutim, ono što mi ne ostavlja prostor da ovaj govor danas završavam isključivo u tonu romantičarske fascinacije koja nije uvek vezana za motiv i temu, već je, opet, možda vezanija za moje želje i nade, jer svi mi na kraju profiliramo i svoje stavove i svoje govore mnogo više prema svojim željama nego prema objektivnoj situaciji, ma koliko to bilo rizično. Ja to ne radim nesvesno, iako jesam pobornik lepote i lepoga, iako jesam vaspitan i edukovan u duhu traženja boljeg i lepšeg, pa čak i kada ga manje ima ja nastojim da ga stavim u prvi plan zato što sam svestan da je reč mnogo bitnija nego što mi mislimo, da su njeni efekti i reflekcije mnogo jače nego što mi često tog trenutka verujemo kada je izgovaramo, jer zapravo od biblijskog i kuranskog i svih drugih stavova reč je neprikosnovena. Reč prethodi dobrom delu i zato se i ljudi dele na dve vrste, na dobre i loše, i njihov identitet je, pre svega, različit po tome, a prvu stvar kojom ćete ih identifikovati ili prepoznati jeste ona koja se u narodu često čuje – progovori da vidim ko si. Ne kaže se – kaži to i to da vidim ko si, ne kaže se ni – reci svoje ime i prezime da vidim ko si, nego – progovori šta god, da vidim ko si, jer ništa kao jezik ne može da te oda ili potvrdi. Preko jezika se sve kaže, ma koliko mi želeli da sakrijemo i pokrijemo, ma koliko mi želeli da našim rečima uvek sebe u najlepšem liku i maniru predstavimo. Ipak jezik odaje i naš kulturološki i naš etički i naš odgojni i naš obrazovni i svaki drugi aspekt, aspekt naše ličnosti, našeg identiteta i naših kvaliteta. Zato, slušajući javni diskus, i u ovom parlamentu i na medijima, imam osećaj, a nemam obrazloženje i nemam logike, odnosno temelja za logiku da shvatim zašto. Imam osećaj da Drina nadolazi više nego je normalno, da je Drina valovitija u poslednje vreme, kao da neko neke brane pušta namerno, pa pravi bespotrebnu valovitost i agresivnost Drine. Nekako mi je bilo logično da neposredno posle svih ratova, zločina koji su se desili devedesetih godina, da odmah posle toga, dok je Drina bila krvava, da bude i valovita, da bude nemirna, da bude agresivna, ali sada, ipak posle više od dve decenije, posle 2,5 decenija red je bilo ili za očekivati je bilo da se Drina smiruje, da ona ne bude tako agresivna i valovita, pogotovo da se veštački ona ne budi. Ne mogu da razumem razne govornike, pre svega političare, koji van teme, izvan teme, izvan povoda, nekako se ponekad utrkuju kako da toj Drini doliju neku kap crvenila ili kako da je još više uzburkuju. Hajde, i mimo teme, kako da čarnemo Srebrenicu, kako da dotaknemo u te bolne rane, kako da dobijemo neki sitni politički poen, kako mi to smemo i umemo. Pokušavam da nađem razlog, šta li je razlog? Ne mogu da verujem da postoji toliko neznanja, hajde neznanja, nego da ti ljudi ne shvataju i kako se predstavljaju, da žele da doprinesu svojoj zemlji, da žele dobro Srbiji, ali to je meni pogrešan pravac. Rušiti mostove sa komšijama ili hajde održavati ih fizički, a rušiti sve druge mostove, meni ne samo da je to pitanje odnosa prema komšiji, to je pitanje odnosa prema sebi i to nije prijateljski čin. To ili je zlonamerno ili je plod plitke politike, a plitka politika je uvek štetna za zemlju u ime koje se ona prezentira i predstavlja. Zato, po ko zna koji put, kada dotičem ovu temu, kao što vidite, biram reči. Zar ne mislite da bih i ja mogao izabrati teške reči? Znate dobro da bih mogao, da to umem bolje nego većina. Zar ne mislite da bih ja mogao uzeti, pa da odapnem strelu, pa da gađam tamo gde će da boli i da dobijem neke aplauze, možda nekih radikalnih, ekstremnih elemenata iz mog biračkog tela, iz mog biračkog naroda, pa da mi kažu – svaka ti čast, nek si otišao u Beograd da im to kažeš? I vi i oni znate da to i smem i umem, ali, kao što vidite da neću. Ne zato što ne smem i ne zato što ne umem, ali neću. Ne zbog vas, da znate. Ovo što biram reči ne radim zbog vas, radim zbog sebe i svog deteta, jer dok ovo govorim važnije mi šta će iz mog govora moje dete da izvuče kao lekciju i kao odgojnu poruku nego neki poen i neki glas koji ću više da dobijem. To je razlika. Zato, kada govorim o zločinima, običnim, neobičnim, do genocida i bez genocida, ja imam poseban emotivan osećaj, kao i svi vi, zbog žrtava, ali dodatno poseban emotivan osećaj zato što sam svestan šta odgojno i šta edukacijski za budućnost znače naše opservacije ovde o zločinima. Zato vas molim i ukazujem da, ako ne uspemo da prođemo onu crtu koji nismo do sada uspeli, nažalost, većinski ovde da prođemo, da o zločini, o svim zločinima govorimo, pre svega, etički i fenomenološki ne dajući mu partikularnu dimenziju – moj zločin, tvoj zločin, moja žrtva, tvoja žrtva. Dokle god budemo na tom, tako niskom etičkom, duhovnom i ljudskom nivou, verujte, da zna se ko je glasniji više će se čuti, ko je brojniji, on će pobediti, preglasati. To je surovost politike i to nije sporno. Ali, šta posle i kuda? To je ključno pitanje. Zato mi je danas upravo inspiracija u mostovima. Usvajamo Zakon o mostovima, ali hajdemo napraviti iskorak i praviti zakone, ne usvajati, već ih prihvatiti. Oni već postoje, oni su Božiji, oni su ljudski. Ljudski i Božiji zakoni će nadživeti i preživeti sve naše nedorasle, sve ljudske nedorasle stavove nesnalaženja i pogrešna ponašanja. U Zakonu o održavanju mostova treba nam oživljavanje i buđenja i Božijeg zakona koji je u nama. Znajte, u redu je, možemo mi ovde da se utrkujemo ko će koga da nadglasa i da nadviče, ali kada ostanete sami, da li biste želeli da vaše dete ispravno razume zločin ili pogrešno? To se pitajte. Pitajte vašu savest, kakvi god da smo, svaki od nas ima savest samo kod nekog spava, kod nekoga je budna. Hajmo je probuditi. Takvi mostovi nam trebaju i videćete kakav ćemo imati odnos i sa Bosnom i ona sa nama, i kako ćemo otvoriti nove stranice ili nove perspektive ove zemlje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar Tomislav Momirović. Izvolite.
Poštovani dr Zukorliću, zaista ne želim da repliciram na vaš govor koji je bio izuzetno korektan, kvalitetan, human, u duhu saradnje i pomirenja, ali bi želeo više da se nadovežem da dodatno podvučem sve što ste rekli, zar nije to naša politika, zar nisu reči predsednika Republike uvek išle u pravcu zajedništva da se region poveže? Da li je normalno da vi danas kad prolazite između Francuske i Nemačke nemate granice, ne osećate granice. Kada prelazite iz Srbije u BiH imate administrativne procedure koje su prosto neverovatne iz prošlog veka, pa davno unazad. Poštovani dr Zukorliću, i ja imam decu, neki narodni poslanici ovde su možda tek izašli iz perioda kada mogu da se nazovu deca, a opet se hrabro bore za budućnost svoje zemlje, uzimaju reč, trpe kritike i ne savijaju se. Da li su sve poruke i nas kao sistema i predsednika Republike, na čelu naše države, uvek bile u pravcu – mi moramo zajedno, i Srbija i BiH, i Srbi, i Bošnjaci. Zajednički nam je zadatak da gledamo više u budućnost. Veliki Pekić je rekao – ljubimo zemlju naše dece, a ne naših očeva i dedova. Razmislimo svi ovde zajednički čiji su interesi da se mi u ovom regionu svađamo. Naši nisu. Nisu ni interesi ni naroda u BiH. Mi smo kao Vlada sve snage mobilisali, i investicione, i političke, i ekonomske da bi se približili ljudima u regionu. Na svaku kritiku, na svaku sitnu provokaciju smo reagovali jednim skromnim pružanjem ruke. Nije nam u interesu. Mi moramo zajednički da prevaziđemo sve razlike koje nisu realne, koje i ako su objektivne, stvar su prošlosti, budućnost je zajednička. Sada, u ovim okolnostima kada imamo najveću pandemiju u savremenoj istoriji, mi moramo da se povežemo, mi moramo da budemo zajedno. Mi imamo iza koga da stanemo, iza predsednika Republike Aleksandra Vučića, ali pozivamo i ljude u regionu da oni razmisle dokle je dovela politika koju vodi Republika Srbija. Do neverovatnih investicija, u putnu, železničku, komunalnu infrastrukturu, do najvećeg broja vakcina u Evropi, ako izuzmemo Veliku Britaniju. Dotle smo mi doveli našom politikom i želimo da i BiH bude na tom tragu, i želimo da i njima pomognemo da oni vakcinišu svoje građane, i sve druge zemlje u regionu, sve su to naša braća. Još jednom se izvinjavam, ne radi se o replici, želim da podvučem, mi moramo iz ovoga zajedno da izađemo. Imamo iza koga da stanemo, mnogo smo uradili u prethodnom periodu i svi ljudi ovde stoje iza te politike i uveren sam da će rezultati biti još bolji u narednom periodu. Hvala.
Replika, Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani ministre, hvala vam što ste ovo istakli, što ste me zapravo potakli da dovršim misao koju mogu bazirati na onome što sam prethodno kazao. Vama, celom parlamentu, javnosti, ovde potvrđujem, da ne verujem da je primarna politika ove zemlje, što se najviše vidi na njenom samom vrhu, ovo, ja ovde ne bih sedeo. Dakle, ja u to verujem, i da ne verujem da ova priča, ovako humano, i estetizirano postavljena zapravo ima budućnost. Znam da ništa od ovog sa četiri poslanika ovde ništa ne mogu nametnuti, samo ukoliko budemo imali većinu koja deli ove vrednosti, a ja se iz dana u dan uveravam imam li elemenata da u to verujem. Između ostalog, podsetiću da smo nedavno potpisali Sporazum, dakle, između Stranke pravde i pomirenja i SNS, koji u prva dva člana potencira očuvanje i unapređenje odnosa između bošnjačkog i srpskog naroda, između Srbije i BiH. Dakle, to je prihvatila najveća stranka, nosioc, stožerna stranka u ovoj zemlji. Zapravo su to temelji ovog mog uverenja i verovanja i težnje ali ono na šta sam skrenuo pažnju u prethodnom govoru i sada podvlačim jeste, da bi upravo oni koji pripadaju toj politici samo trebali biti pažljiviji u rečima, jer je to jako važno. Znači, mi imamo odlično opredeljenje zemlje, pravu politiku, nastojanje, ja verujem u tu politiku pomirenja i zbližavanja, i zato zapravo, sam i pristao da budem konstruktivni faktor u ovoj Skupštini, zajedno sa mojim kolegama narodnim poslanicima, baš zbog tih uverenja. Ali, nisam siguran da svi oni koji govore i u ovom parlamentu upravo podržavaju tu politiku samog vrha pa i svog predsednika. Tu bi trebalo biti pažljiviji, da prosto, ne idemo u nedostatku velikih ideja, ponekad posegnemo za emotivno lakim pričama, a one su uvek te koje su možda suprotne, ili iskaču iz ovog diskursa. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik JS Dragan Marković Palma. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja mislim da je ovo jedan dobar početak, imajući u vidu da se uvek počinje od mostova, i da su ti mostovi budućnost saradnje koja poslednjih godina nije postojala. Bile su samo verbalne svađe, koje ništa nisu donosile ni jednom ni drugom ni trećem narodu, imajući u vidu da u BiH žive Srbi, Hrvati i Bošnjaci. Mi moramo da vratimo one druge mostove, oni mostovi koji nam daju za pravo da Srbija i BiH žele da sarađuju ali one ekonomske mostove, mostove kulture, sportske, ta saradnja mora da bude mnogo veća i da ta tri člana veća se manje svađaju oko nečega šta je bilo pre nego da vidimo kako ćemo da idemo napred. Mi moramo da konstatujemo da tamo gde postoje političke, etničke svađe takva teritorija ne interesuje nijednu stranog investitora i da veoma mali broj fabrika je došlo u BiH ili je otvoreno, a bez radnih mesta, bez ekonomske stabilnosti najveću štetu imaju građani koji žive u BiH. Srbija je pokazala da želi da sarađuje i mi ne delimo građane iz bivših republika na versku, stranačku pripadnost i tako dalje. Međutim, javlja se i određena ljubomora, ne mislim samo od BiH nego i od nekih drugih država zato što Srbija ima ekonomski napredak, zato što Srbija drugačije radi kada su u pitanju i građani i ono što se zove prioritet budžeta. Mnogo mi je drago što je naša država dala vakcine i BiH i Crnoj Gori i Makedoniji, a kada pogledamo neke druge države i neke druge mostove, kao što su to mostovi sa Crnom Gorom. Da vam kažem, dame i gospodo, Srbi naši dedovi su pravili te mostove i mi kao turisti, 80% mostova u Crnoj Gori koji se sve manje i manje koriste za drumski saobraćaj. Ako nema drumskog saobraćaja, nema ni ekonomske saradnje. A glavni razlog je ljubomora zato što Srbija dobro radi i Srbija je najpopularnija država u međunarodnim odnosima, siguran sam ne samo na Balkanu već i EU. Kada je u pitanju Crna Gora i mostovi sa Crnom Gorom, oni nisu bili tanki, pokidani ranijih godina ali počeli su da se kidaju od Mila Đukanovića i to je nasledila ova nova vlada. Prvo su nam proterali ambasadora, pa zbog neke izjave nekog ministra iz Crne Gore biće smenjen, naravno, mi ne ulazimo u politiku Crne Gore, ali ta izjava možda se odnosila na Srbiju. Ako tako žele te bivše republike da sarađuju sa Srbijom, siguran sam da od te saradnje nema ništa i da će imati veliku ekonomsku štetu da građani Srbije neće da idu na more u Crnu Goru, neće kada u kontinuitetu napadate stalno građane Srbije. Građani Crne Gore su dobri ljudi, ali političari su ti koji svađaju narod. Kada pogledamo mostove sa Hrvatskom, i tu mostovi su pokidani. Postoje oni drumski mostovi koji se slabo koriste, osim tranzitnog saobraćaja ali kada pogledamo koliko Hrvatskih preduzeća ima u Srbiji, a koliko srpskih u Hrvatskoj, to je odnos jedan prema sto. Tu siguran sam najveći gubitnik je Hrvatska. Kada sam kod Hrvatske i te mostove koje su pokidali i nestali, kada je u pitanju ekonomska saradnja, a geografski položaj imamo najbolji, najveći krivci su političari. Eto, sada dva političara, predsednik Vlade Hrvatske i predsednik Hrvatske Republike, sada su međusobno počeli da se svađaju, ali kada preteraju onda tu ubace Srbiju. Srbija nije saučesnik u svađi, Srbija želi da sarađuje i da ekonomija i život svakog čoveka bude na prvom mestu. Ako bi se mi vraćali unazad ko je za šta kriv, nikada ne bi mogli da sarađujemo sa takvim državama, za svakog su svoje žrtve velike i teške. I, ne moramo da zaboravljamo, ali moramo da idemo napred. Rekao je Zukorlić, sve moramo da radimo zbog dece. Ja sam bio kod pokojnog Bandića, gradonačelnika Zagreba, koji je bio gradonačelnik 20 i nešto godina. Kada sam otišao tamo, ne postoji medij da me nije sačekao ispred njegove kancelarije. Bandić mi je rekao – moram da te zovem uvek kada otvaram ulice, jer ja kad otvaram neku ulicu ili asfaltiram neki put, dođu jedna ili dve kamere. Oni su očekivali da ću ja da se bavim retorikom 90-ih godina. Nisam pomenuo. Rekao sam – kada bi sada izvršili anketu građana Hrvatske, Makedonije, BiH, Slovenije, Crne Gore, da li ste da se ponovo vrati ono jedinstvo, siguran sam da bi obični ljudi koji se ne bave politikom prihvatili, ali bi politika i političari, zarad ličnih interesa i funkcija, odbili takve predloge. Stara Jugoslavija je nekad imala 20 miliona stanovnika. Vi ste imali tržište od 20 miliona, da ste mogli da vozite robu bez da prelazite neke granice. Danas je to tržište mnogo manje za sve republike. Moj poziv tim političarima, a posebno Krivokapiću, koji je na neki način bio nosilac liste, ali nije on sam tamo pobedio, glasali su, siguran sam, i oni građani Crne Gore koji sebe nazivaju Crnogorcima, da je sve izneverio i da se ponovo Srbija i Crna Gora vrate tamo gde su bile za vreme Mila, da ne postoji saradnja. Ne može niko da ospori rezultat koji ima Srbija. Mi smo imali četiri vakcine, kad Crna Gora nije imala ni jednu vakcinu, kad BiH nije imala ni jednu vakcinu, kad Makedonija nije imala ni jednu vakcinu, a oni su mnogo bliži EU. Hrvatska je član EU. Očigledno se vidi da su oni ušli u EU samo da pokažu kako, eto, oni su bolji u nečemu od Srbije, ali kako vreme prolazi, vidi se ko želi da sarađuje sa celim svetom i ko ne vodi ratnohuškačku politiku. To je danas najveći problem. Najveći problem je da mi punimo glave deci i da im pričamo nešto što se zvala istorija. Ta deca to treba da znaju, da se informišu, ali da im ukažemo šta je budućnost. Da se vratim na BiH, mnogo mešovitih brakova ima, Bošnjaka i Srba, Crnogoraca i Srba. U Srbiji i u BiH 97% se sluša ista muzika. Na primer, ja neću da pričam o Safetu Isoviću i šta je on bio, ali ne postoji svadba u Srbiji gde se ne peva pesma „Moj dilbere kud se šećeš, aj što i mene ne povedeš“. Pa, gde da te vodim kad tebi ruke stoje u džepu? Mislim na političare. Stalno nešto kopaju nezarasle rane, itd. Znači, sve je isto, samo što nas vera deli, a veru poštujemo, BiH našu a mi njihovu. Kolo je potpuno isto. Često gledam neke kanale gde ljudi, kada je njihov praznik, po tri-četiri sata se ne puštaju iz kola, muzika, itd, pa mi dođe, ako sam u kući, i ja da igram sam, jer mnogo volim muziku. Hajmo da vratimo to vreme, da se igra, da se peva, da sarađujemo. Srbija je uvek bila inicijator svega. Jedno vreme i Makedonija je bila protiv Srbije, nisu je podržavali. I sada je Srbija pokazala da je makedonski narod takođe bratski narod sa Srbijom, dali smo im vakcine. Hvala Zajevu što je dozvolio da Srbi ne plaćaju putarinu. Nije to nešto mnogo, ali je simbol poštovanja, jer će ove godine najviše turista iz Srbije ići u Grčku na more. Ja sam imao jedno iskustvo, bili su neki studenti na Pedagoškom fakultetu u Jagodini iz siromašne porodice, student i studentkinja. Ja im tako ponekad kad ih sretnem u gradu dam nešto, jer sam upoznao preko njih i njihove roditelje. Kad mi je bio rođendan, kupili su mi par čarapa – jednu čarapu mi uručio student a drugu čarapu studentkinja. To je za mene bilo kao da su mi dali „Mercedes“. Simbolika. Dajte da vidimo da li postoji neka simbolika u BiH, u Crnoj Gori, u Hrvatskoj, za saradnju. Ne postoji. Misle političari da će na svakim izborima da pobeđuju, zato što će da se bore ko je jači Srbin, ko je jači Bošnjak i ko je jači Hrvat. Hajmo da se ne bavimo tom politikom danas u 21. veku. Jedva čeka međunarodna zajednica da se mi svađamo. Gde god je posredovala međunarodna zajednica, svi smo bili gubitnici. Evo sada, kad sam kod Evrope i EU, članovi Parlamenta EU da posreduju kada je u pitanju dijalog između opozicije i vlasti u Srbiji. Gde god su posredovali parlamentarci iz EU, Brisel, Evropa, mi smo ostajali bez neke teritorije. I šta sada oni žele? Da nam oduzmu bez izbora dve teritorije u centru Srbije, u Beogradu, koji se zovu Skupština Republike Srbije i Vlada Republike Srbije, parlament. Pa, te teritorije se osvajaju na izborima – izađete na izbore, građani vam daju ili ne daju poverenje i vi uđete u parlament. Pa nam odlažu dijalog do juna meseca. Ne odlažu oni dijalog zato što se pravi fabrika pa nije završena, nego zato što se svađaju opozicionari svakog dana. Kritikuju Vučića, kažu da daje vitamine. Pazite, Vučić daje vitamine, a šta oni daju? Evro? Da, ali za sebe. Nikada se nije desilo na svetu da opozicija ima opoziciju. I šta ti predstavnici EU žele da nas ubede? Oni imaju zahtev opozicije gde im je opozicija dala još prošle godine, isti je taj zahtev i sada, kaže – da malo sačekamo. Šta? Da porastu deca? Oni konju rep mogu da iščupaju. Da porastu malo deca, jer još nisu zreli. Zato što se ne zna ko će biti prvi, ko drugi, ko treći, jer su to sujetne ličnosti koje samo gledaju kako da dođu na vlast. Ja želim da se takmičim kao bivši sportista i sportski radnik, da te pobedim u ringu. Ako izgubim od tebe, pripremiću se za sledeći meč. Pobedi me u programu, pobedi me u delima. Gde su ti dela? Šta je to što ste vi radili? I to je svakodnevna tema, a onda izlobira ona Tanja Fajon i onaj njen klisar članove Parlamenta EU – bogati, Srbija kriva za nešto. Zašto je kriva? Pa valjda Srbija pošteno radi, a evropski parlament treba da dostavi spisak sumnjivih lica kako su zaradili tolike pare u Srbiji i na osnovu čega? To treba da zahtev evropskog parlamenta prema Srbiji, jer se s tim ljudima razgovara. Tako da, poštovani ministre, vi ste nasledili jedan kontinuitet izgradnje auto-puteva, puteva, ulica, mostova, itd, i mogu da vam kažem da ste se dobro snašli. Malo se više nervirate ali „lanzan ambrezihen“, to je na nemačkom „polako, polako“. Jedan Vučić samo može da bude u Srbiji, ne mogu dva Vučića. Samo jedan. I da budete u dobrim odnosima sa radnicima, sa onima koji izvode radove, itd, kako bi taj kontinuitet bio realizovan u roku kako su potpisani sporazumi, ugovori, itd. Mi dolazimo u situaciju da nemamo radnike. Ljudi, da nemamo radnike, a pre sedam, osam godina koliko je radnika bilo bez posla? Evo, ove godine u Jagodini se otvaraju tri fabrike. Nemačka fabrika „Fišer“, najmoćnija fabrika u Nemačkoj za proizvodnju šrafova, imaju ugovor za pet godina sa "Mercedesom", otvara se austrijska fabrika, kineska itd. Mi nećemo imati radnike. Moraćemo da uvozimo radnike. Kako to destinacija Srbija? Što nije destinacija Crna Gora? Crna Gora živi od turizma četiri meseca, od čega će posle da žive? Ne znam da li sam bio dovoljno jasan i koja je moja namera. Malo mi je tonalitet išao gore – dole, nadam se da ste me razumeli, ali Jedinstvena Srbija podržava ovaj Predlog sporazuma. Ekonomski napredak Srbije ne može više niko da zaustavi. I ako želi, ne može zato što se stalno otvaraju fabrike. Pazite, virus je u celom svetu, i ljudi iz nekih drugih država gde je uveden policijski čas i gde su mere mnogo teže nego što su u Srbiji, dolaze u Srbiju da otvaraju fabrike, jer Srbija je kuća na Balkanu. Odavde je mnogo lakše izvoziti u ceo svet nego iz neke druge države. Pa, su nam pričali - znate šta, vi Srbi, uvedite Rusiji sankcije! Mi da smo to uradili Rusija bi nas načisto otkačila, a sada te države koje su nas savetovale potpisuju ugovore, kupuju ruske vakcine. Zamislite. Da nije tužno bilo bi smešno. Moram da pohvalim predsednika Vučića i Ivicu Dačića, kao predsednika parlamenta, trenutno, a bivšeg ministra inostranih poslova. Ima još dobrih ministara, da ih ne pominjem sve ali tu su vidljivi rezultati. Ta međunarodna politika je mnogo bitna za ekonomski razvoj jedne države. Kada ekonomski ojačate onda ne morate da slušate sve šta vam kažu, ne mogu da vas vuku za uvo. Ranijih godina to je bilo tako, morao si da slušaš, jer nemaš za penzije, nemaš za ono što je osnovno. Na osnovu našeg budžeta i priliva, imate prilivnu i odlivnu stranu, nikada se nije desilo nego poslednjih osam – devet godina, da odlivna strana bude namenska sa prioritetima, da ta odlivna strana čini preventivu kada je u pitanju i medicina, ne smo preventivu nego to što odlivna strana vraća novac u budžet. Danas je to najvažnije. Nije važno ako vi prodate njivu 10, 15 hektara, kupite auto od 30 hiljada evra da se vozite, a krov vam prokišnjava, nego te pare imate da uložite u nešto što će vam kupiti tri, četiri auta, kroz pet, šest godina. Privrednik sam od 1980. godine. Kada sam imao šest kamiona trebao sam da kupim još dva, prodao sam "BMW 316i" i kupio "Juga" jer me nije bilo sramota da vozim, pa posle, kasnije… Tako je Zukorliću. Da li se to smejete zato što je dobro ili zato što je loše? Ništa ne lažem, jer ja da lažem ne bi pobeđivao u petom mandatu sa 70% u gradu gde živim, a u selu gde živim izađe 95% na glasanje, 3% nevažećih listića, 2% za neke druge glasove i za mene 90%. Znači, foliranti u Srbiji ne mogu da prođu, a da dugo traju. Tako da, imam veoma dobro iskustvo i znam šta su prioriteti danas. Kuća Srbija, odnosno budžet Republike Srbije raspolaže se sa prioritetom. Drago mi je što možemo da pričamo otvoreno… (Predsedavajuća: Privodite kraju, gospodine Markoviću, isteklo je vreme) Zahvaljujem, neću da zloupotrebim vreme, imajući u vidu da je Marija, funkcioner Jedinstvene Srbije, i ne samo da je funkcioner JS, ona je prvak Evrope u kik-boksu, 15 godina reprezentativac, vicešampion sveta i pet puta proglašavana za sportistu grada Kraljeva, i ako bi trebao da govorim dalje ne smem. Hvala.
Hvala vam na ovim predivnim rečima. Za reč se javio ministar Tomislav Momirović. Izvolite.
Poštovani gospodine Markoviću, zaista ću se truditi da budem kratak. Samo na par stvari bih želeo da se osvrnem. Zaista, sadržajno izlaganje. U jednom trenutku ste pomenuli - čak i ako neko želi. Ono što je činjenica je želi. Želi da nas pokoleba na ovom našem putu ekonomskog razvoja. Nažalost, možda i nije nažalost, možda je to život, možda nije u realnosti, možda ne postoji podrška, možda nas zaista u realnosti niko ne podržava, nego vas svi vuku na dole, niko vas ne tapše po ramenu, nego svi žele da vas povuku, ne daju vam realnu podršku. Mi smo danas u situaciji da smo vodeća zemlja u borbi sa pandemijom u Evropi. Mi smo danas zemlja koja ima najbolje ekonomske rezultate u Evropi. Da li se to dopada svima? Ne dopada se to svima. Da li žele da nas spuste na neku zemlju i da nas vrate? Žele da nas spuste i ne žele da mi imamo ove rezultate. Postoje neki ljudi koji govore - vi dajete posao Kinezima, Turcima, Amerikancima. Ja ne znam da li ti ljudi vide da mi nemamo nijedan parkirani građevinski kamion, koliko su plate porasle u građevinskom sektoru u prethodnih nekoliko godina i da mi nemamo ni keramičare, ni tesare, ni zavarivače. Kad kažem nemamo, naravno da imamo, njihove plate su značajno porasle ali toliko posla imamo da ih imamo još tri puta više sve bi mogli da uposlimo. To su situacije koje mi srećemo na terenu. Ovo je ekonomski rast. Naši partneri koji dolaze sa nama da investiraju znači samo jedno. Da li mi želimo da ovu infrastrukturu izgradimo sad, kad kažem sad mislim narednih nekoliko godina i da nadoknadimo ono što 50 godina iz objektivnih ili manje objektivnih razloga nije izgrađeno, ili ćemo da pričamo neke prazne priče i da potrošimo još 20 i 30 godina. Možda ja mislim da bi trebalo da čekamo još 30 godina, ali predsednik Republike koji vodi ovu politiku je rekao - u ovih par godina mi moramo da izgradimo svu infrastrukturu, mi moramo da podignemo ekonomski standard zemlje, mi moramo da dođemo na nivo razvoja zemalja Srednje Evrope. Zaključio bih na kraju. Potpuno ste rekli na liniji onoga što ja mislim. Jedan je Aleksandar Vučić. Neki u našoj stranci, u našem sistemu to nisu razumeli, i daleko su otišli u tom nerazumevanju. To je počelo da se graniči ne samo sa nelojalnošću, nego i sa izdajom, a to je ono što se ne prašta ni u ljudskom, ni u moralnom, ni u prijateljskom smislu. Hvala.
Zahvaljujem. Pre nego što pređemo na sledećeg govornika, jedno obaveštenje o današnjem radu. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima ovlašćeni predstavnik Socijaldemokratske partije Srbije narodna poslanica Samira Ćosović. Izvolite.
"Od svega što čovek u životnom nagonu podiže i gradi ništa nije u mojim očima bolje i vrednije od mostova. Oni su važniji od kuća. Svetiji od hramova. Svačiji i prema svakom jednaki, korisni, podignuti uvek smisleno, na mestu na kome se ukrštava najveći broj ljudskih potreba, istrajniji su od drugih građevina i ne služe ničemu što je tajno i zlo." Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, ovo su bile reči Ive Andrića. Poznati književnik i nobelovac. Bio je fasciniran mostovima i o njima je često i rado pisao. Naime, mostovi nisu samo građevine koje služe da se savladaju prepreke, prirodne ili veštačke, kao što su reka, dolina ili put, mostovi spajaju obale, ali mostovi povezuju i gradove, povezuju države i što je najvažnije, povezuju ljude. Dobri mostovi u pravom, kao i u simboličnom smislu predstavljaju dobre veze i zato je važno da gradimo nove mostove, ali i da održavamo postojeće koji za sobom imaju određeni životni vek. Zato je danas pred nama Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova. Ovaj Sporazum se odnosi na ukupno 11 mostova koji se nalaze na granici između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Od toga su preko reke Save u mestu Sremske Rača dva mosta, jedan drumski, jedan drumsko-železnički. Preko reke Drine ukupno šest mostova od Šepaka preko Malog Zvornika i Ljubovije do Skelana u Bajinoj Bašti. Tu su i tri mosta preko reke Uvac. Prema bilateralnom Sporazumu koji su dve države potpisale, Republika Srbija se obavezala da će vršiti održavanje i rekonstrukciju svih šest mostova preko reke Drine, a prema istom Sporazumu Bosna i Hercegovina će vršiti održavanje i rekonstrukciju dva mosta preko reke Save i tri mosta preko reke Uvac. Rekonstrukcija pomenutih mostova omogućiće bolji kvalitet transporta, ljudi i robe i uticaće na jačanje prekogranične saradnje. Neki od mostova koji su predmet ovog Sporazuma, kao što su Rača, Šepak i Karakaj, posebno su bili aktuelni krajem meseca marta, kada su iz susedne Bosne i Hercegovine izveštavali o kolonama koje se formiraju na istoimenim graničnim prelazima. Reč je o masovnom dolasku bosansko-hercegovačkih građana u Srbiju zbog vakcinacije. Ovo govori da mostovi među ljudima nisu samo beton, kamen, gvožđe. To je i pružanje ruke pomoći koju Srbija ovih dana pokazuje na delu i pomaže susednim zemljama u borbi protiv pandemije Kovida-19. Ta pružena ruka Srbije gradi i najistrajnije mostove, a ta pomoć Srbije udara temelje saradnje koji će kasnije lako izgraditi nove puteve, mostove i što kvalitetnije odnose između dve države. Ovaj velikodušni gest Srbije naišao je na veliko odobravanje ljudi u regionu i šire. Ja mislim da je to najbolji put kojim Srbija treba da ide. Sada da se vratim na mostove i na temu bilateralnog sporazuma o kome danas raspravljamo. Mostovi su važni, oni omogućavaju povezivanje država i ljudi. Za građane Sandžaka veliku važnost imaju mostovi na reci Uvac. Posebno je značajan most na graničnom prelazu Uvac. Preko ovog mosta svakodnevno u Bosnu i nazad prelazi veliki broj građana Prijepolja, Priboja, Nove Varoši, Sjenice, Tutina i Novog Pazara, bilo da su razlog porodične veze, školovanje, posao ili neki drugi razlog. Održavanje i rekonstrukcija pomenutog mosta omogućiće bolje i kvalitetnije uslove transporta putnika i robe. Kao što sam rekla, mostovi su važni, njihovo postojanje omogućava povezanost gradova, država i ljudi. Međutim, bez dobrih puteva, mostovi ne znače ništa. Jednom rečju, mala će biti korist od mostova, ako je putna infrastruktura loša ili uopšte ne postoji i o tome treba razmišljati. Zato koristim priliku i prisustvo ministra gospodina Momirovića da obavesti i sugerišem u ime građana Prijepolja, donekle i građana Priboja, da postoji jedan putni pravac koji se gradi kao Skadar na Bojani. Izgradnja je početa još 1947. godine, nastavljena osamdesetih godina prošlog veka, kada je i urađen najveći deo posla koji još uvek nije završen. Taj pravac, koji ide kroz kanjon reke Miloševke, je predviđen za magistralni put Prijepolje – Sjenica. Njegovom izgradnjom put bi bio kraći za skoro 12 kilometara, pa bi građani Prijepolja do Sjenice, umesto 40 kilometara, prelazili put od otprilike 17 kilometara. Ujedno, on bi omogućio i najbliži pristup autoputu koji Srbija gradi prema Crnoj Gori. Prijepolje bi tako najkraćom deonicom bilo povezano sa ključnom saobraćajnicom i ne bi ostalo u zapećku ili kao slepo crevo, jer bi u tom slučaju autoput bio na dohvat ruke. Napominjem da je već probijeno devet tunela, što je bio i najteži deo trase, da je urađen veliki deo najtežih radova i ostaje da se taj projekat završi. Molim vas da o tome razmislite i da najozbiljnije pristupite završavanju ovog projekta planiranjem, eventualno, budžetskih sredstava za, recimo, 2022. godinu. Ovo su direktni zahtevi i lokalne samouprave opštine Prijepolje i ja ih sada prenosim u njihovo ime. Naravno, lokalna samouprava opštine Prijepolje će i zvanično poslati zahtev sa potrebnim obrazloženjem Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Ja se nadam da sam vas uverila koliko nam je ovaj put važan i koliko će nam biti dragocen u budućem periodu. Sporazum između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova, o kome danas razgovaramo, doprineće daljem razvoju i unapređenju regionalne infrastrukture, kao i produbljivanju bilateralnih odnosa dve zemlje. Zato će poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije sa zadovoljstvom podržati potvrđivanje ovog sporazuma u danu za glasanje.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijalistička partija Srbije Milutin Mrkonjić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, danas govorimo o Sporazumu između Republike Srbije i Republike Bosne i Hercegovine o modernizaciji i rekonstrukciji i održavanju 11 mostova. Ja ću kratko samo da se vratim na stara vremena, pošto vi, ministre, često kritikujete nas matore da nismo to dobro uradili. Tako je, ali uvek je pozicija održavanja bili škartirana iz svih budžeta ili gradova ili republike ili federacije. Zašto? Ili nije bilo para ili nije bilo političke volje. Danas imate uslove izvanredne i dobro je da se vraćamo održavanju kao vrlo važnoj stavci, isto toliko važno koliko i građenju, posebno objekata saobraćajne infrastrukture. Zato ovih 11 mostova, šest na Drini, dva na Savi i tri dole na Uvcu. Ovo što je koleginica rekla, ovaj deo puta, vrlo važno, to je dobra odluka. Zato ćemo mi kao socijalisti podržati ovaj zakon i glasati za njega. Dve napomene vezane samo za sadašnje realizacije projekata u zemlji. Malopre ste rekli jednu stvar, verovatno ste mislili na mene to. Ne kritikujem ja što nema naših podizvođača, ali morate ih stvarate. Ja sam pregovarao sa strancima oko realizacije tih projekata i kineskog mosta i deonice Azerbejdžana i znam kolika je muka da na taj kredit, ali mi kredit vraćamo, ubacimo 50% naših izvođača, ali vi morate imati svuda naše podizvođače da bi mogli da rade, grade i održavaju to i dajte ako treba nešto u školstvu da promenimo, da se vraćamo na neke stare škole, da stvaramo naše radnike. Isto tako, mnogo je važno u oblasti saobraćaja da projektovanje rade naša preduzeća. Ja sam to i prošli put govorio. Imate sada vi i što ste raspisali tender za Strategiju saobraćaja od 2022. do 2030. godine. U uži izbor, koliko ja znam, su ušla tri strana preduzeća. Pa, mi imamo institute koji godinama rade to. Morate na svaki način da se izborite da naša preduzeća rade te projekte. Još jedna stvar kod magistralne pruge Beograd – Novi Sad, svaka čast, podrška apsolutno, ali prvobitni zadatak je vrlo jasan, nema 160, 120 ili 200. Samo 200 kilometara na celoj dužini od Horgoša dole do Preševa i dvokolosečna pruga za elektrificirana, za mešoviti saobraćaj. Ja sam video negde izjave da možda na nekim deonicama idemo sa manjom brzinom. Ne, nećemo graditi ako nemamo pare za 200, ali gradite za 200. Molim vas, u ovom paketu obilazaka predsednika sada, naravno, imate punu podršku, obiđite beogradski čvor. Vrlo je važno da deonica Beograd – Novi Sad i beogradski čvor bude završen da bi mogla tehnologija da se osposobi. Završava se Prokop, tehničko-putnička stanica Zemun se završava i vreme je da već u ovom mandatu, ono što vi kažete, date penal. Vi možete to završiti do kraja vašeg mandata. Hvala, Marija.
Zahvaljujem gospodine Mrkonjiću. Ministar Momirović.
Hvala, gospodine Mrkonjiću. Hvala vam, prvo, što ste bili sa nama pre neki dan na obilasku Preljina – Požega i svakako znate koliko je taj koridor značajan za Republiku Srbiju i generalno ceo autoput Miloš Veliki. Naravno da nisam mislio na vas. Naravno, mi smo u komunikaciji. (Milutin Mrkonjić: Ne ljutim se ja.) Dakle, ne, apsolutno ne kritikujemo, poštujem okolnosti u kojima ste vi investirali i vodili javne investicije. To nisu bile okolnosti kao što su danas, u to vreme niste imali ono što mi imamo. Mi imamo predsednika Republike koji je postavio i sproveo fiskalnu konsolidaciju i ojačao zemlju i generisao višak sredstava, ne u potrošnju, nego u investicije i zato imamo ovakve ekonomske rezultate. U pravu ste naš je cilj da idemo, pre svega, prugama 200 na sat i tu nema nikakve dileme. Do kraja godine završavamo prugu u Beograd – Novi Sad. Za 30 minuta ljudi će moći da idu od Beograda do Novog Sada, da sednu u Beogradu, za 30 minuta dođu do Novog Sada, odu pogledaju neku pozorišnu predstavu, popiju kafu, večeraju, vrate se u Beograd. Najsavremeniji vozovi, pričam o najsavremenijoj, najbržoj pruzi u istočnoj Evropi. To je zaista nešto što ova država nije do sada videla, što istočna Evropa do sada nije videla i ono što meni stvara problem i svima nama - kako mi to da objasnimo kad je jako malo ljudi uopšte to ikada videlo? To je nešto što će zaista ovu zemlju pomeriti kvalitativno u dva koraka u odnosu na ceo region. Lepo ste locirali neke probleme, otvorena pitanja, ne znam ni sam kako bih rekao. Mi sarađujemo sa velikim brojem stranih partnera. Oni nama obezbeđuju finansiranje. Oni traže da mi onda protežiramo njihove izvođače. U realnosti mi to ispregovaramo na nivou 51-49% u njihovu korist, ali ono gde je naša prednost i šta mi radimo na terenu, defakto na terenu, svuda naši izvođači imaju minimum 60% do 65% udela. U nekim projektima više od 70%. Potpuno se slažem s vama, projektovanje je ključno, to je znanje, to je onaj „nou-hau“ koji mi želimo, ne samo da gajimo, nego da razvijamo dalje, gde god je to moguće. Mi uključujemo CIP, Institut za puteve, gde god je to moguće, kanališemo. To ne stoji nigde formalno u ugovoru, ali svi projekti koje sprovode ovde razne kineske kompanije uzimaju CIP ili Institut za puteve. To nije ugovorna strana. Oni imaju formalno mogućnost da izaberu koga hoće, ali mi želimo da naše državne kompanije kroz ove projekte značajno ojačaju. To je to na terenu. Tim kompanijama treba podrške. Mi imamo puno problema, to su činjenice, ali čini mi se da poslednjih godina i te kompanije dosta rastu. Postoje, naravno, neke kompanije, odnosno neke međunarodne institucije koje insistiraju na nekim uslovima koji defakto protežiraju strane projektantske kuće. To su činjenice. One jesu u prvom trenutku, kada se vidi, potpuno transparentni i otvoreni, ali kada dođe do apliciranja dolazi do toga da stranci samo mogu da ispoštuju njihove uslove. Ono gde postoji izuzetak, apsolutni izuzetak, to je „Beogradski metro“. Mi nemamo taj „nou-hau“, morate da se složite. Konsultovali smo se zajedno oko toga. Francuzi su dominantni u šinskim sistemima. Tu radimo sa „Ežisom“ i sa „Alstonom“. To su najbolje svetske kompanije. Mi opet jako pažljivo sa njima pregovaramo, jako pažljivo projektujemo. Ne želimo da se razbacujemo narodnim parama. Mi danas radimo sve da bi počeli radili na depou u Makišu do kraja godine, odnosno u oktobru. Mi ćemo to uspeti. Sledeće godine krećemo da radimo na prvoj liniji, od Železnika do Mirijeva, godinu dana posle na drugoj liniji. Godine 2028. imaćemo prvu liniju metroa završenu, 2030. godine drugu liniju metroa. To su veliki koraci. Uveren sam da vi to znate bolje nego mnogi u ovoj zemlji, a možda i najbolje, i to je ono gde su nama zaista neophodni strani partneri i sa njima mi razvijamo ovaj „nou-hau“, odnosno znanje naših kompanija. Drago mi je da se svi slažemo da su investicije koje postoje sa da u infrastrukturi zaista najveće u istoriji. Hvala.
Reč ima Milutin Mrkonjić, replika.
Podrška koju imate vi od države, kad ste već spomenuli, predsednik države pregovara o rokovima sa izvođačima. Pazite, pa koju veću podršku hoćete? Vi imate uslove da sve ono što mi nismo uradili uradite sada. Predsednik države? Zamislite da ja sada Miloševića zovem da pregovara. Čovek to nije ni zamišljao. Imali smo i mi predsednika, doduše nije bio ovakav, ali imate uslove fenomenalne i morate da radite. Molim vas, ne može da se desi, moram to da kažem, da barsku prugu, koja je remek delo građevinarstva prošlog veka, svetskog, koje je projektovala jedna institucija, neću da forsiram taj CIP, jer sam ja tamo radio, projektuju sada Rusi, rekonstrukciju pruge projektuju Rusi. To je neozbiljno. Nije to mandat vaše Vlade, ali morate da se menjate. Naša preduzeća moraju da rade više, molim vas, tu nema kompromisa, a posebno projektanti. Nigde u svetu projektanti ne dolaze iz inostranstva, nego rade domaće firme. Prema tome, ja vas tu molim da me razumete i borim se za te naše. Ja sam ona tri inženjera na tunelu pitao, naravno, veće su plate kod Kineza, da se odmah razumemo, ali moramo da se trudimo da to ostvarimo. Sjajna tri momka, ali oni bi sutra došli kod vas u ministarstvo da rade, divni momci, naša deca. Prema tome, mi moramo stvarati uslove da naši inženjeri ovde u zemlji rade. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani ministre, poštovani i uvaženi narodni poslanici, izgubili smo mnogo godina u proteklom vremenskom periodu i mnogo je važno iz tog razloga da danas razmatramo ovaj zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržanih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Mnogo je važno što je ovaj sporazum u ovom sazivu u kontinuitetu u različitim oblastima, pogotovo je ovaj važan što uređuje pitanje rekonstrukcije i održavanja mostova. Jedanaest mostova na tri reke – na Savi, na Drini, na Uvcu koji povezuju ljude, koji povezuju narode, koji povezuju robnu razmenu između dve države, a koja je izuzetno važna, prvenstveno, za Republiku Srbiju, ali isto tako važna i za Bosnu i Hercegovinu. Izuzetno je važna i za entitet Republiku Srpsku i podjednako važna i za drugi entitet – Federaciju Bosne i Hercegovine. Mi danas razmatramo ovaj zakon i treba da ratifikujemo i potvrdimo ovaj sporazum. Kolege iz Bosne i Hercegovine su u Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine 25. februara 2021. godine već dali saglasnost, s obzirom da je Predstavnički dom Parlamentarne skupštine dvodomni i Dom naroda Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine za 8. april je zakazao zasedanje i imaće ovu tačku dnevnog reda. Suštinski, s obzirom da ćemo mi u našoj poslaničkoj grupi i te kako podržati ovaj sporazum, praktično za nekoliko dana postoje svi uslovi i da on u narednom vremenskom periodu, kako je definisano sporazumom, u punoj snazi bude u primeni. On je u privremenoj primeni od dana potpisivanja njegovog. Dan potpisivanja je 18. septembar 2020. godine kada je prethodna ministarka Mihajlović zajedno sa ministrom Mitrovićem iz Saveta ministara Bosne i Hercegovine potpisala ovaj i te kako važan sporazum. O samom sporazumu hoću samo nekoliko stvari da kažem, pošto on iako ima samo tri člana, u svom drugom članu definiše, da kažem, odnosno sam zakon ima tri člana, u samom zakonu u članu 2. imamo i opisan sporazum, odnosno sve njegove odredbe, sve njegove članove i nekoliko stvari koje su ovde istaknute, a koje su izuzetno važne. Pored toga što se definiše kojim mostovima je reč, a o kojima ću nešto više govoriti, moram da kažem da ono što je i te kako važno, definisano je ovde, u članu 8. i na to bih se posebno osvrnuo i apostrofirao, a reč je o procedurama, carinama i porezima. Ono što je izuzetno važno jeste da sve ono što treba u ovom momentu da se istakne, takođe, da ovaj most, pogotovo most između Ljubovije i Bratunca, most „Bratoljub“ koji nosi to simbolično ime, da kažem, koji je kovanica dve opštine – Bratunca i Ljubovije, ali i u simbolici, a u smislu naziva „Bratoljub“, je i te kako važan, da konačno definišemo danas ovde mogućnosti za njegovu buduću rekonstrukciju i održavanje, već da taj most konačno stavimo u funkciju i da svim građanima Republike Srbije, a pre svega oni koji žive na tom prostoru, kao i Bosne i Hercegovine i Republike Srpske, da konačno stavimo taj most u funkciju. Naime, Republika Srbija zajedno sa BiH je još 11. septembra 2013. godine Sporazumom između Vlade Republike Srbije i u ovom slučaju Vlade Republike Srpske, potpisala Sporazum koji je definisao da se urade pristupne saobraćajnice i da se definiše zajedno sa Bih zajednički granični prelaz. Republika Srbija je još 2017. godine završila izgradnju ovog mosta i ukupan budžet za finansiranje ovih projekata, svih koje sam naveo, bio je 12 miliona evra. Srbija je učestvovala sa 4,5 miliona evra i još 2017. godine završila izgradnju ovog mosta. Međutim, zbog problema, koji su pre svega nastali u kontekstu izgradnje pristupnih puteva, a onda složenih problema koji su postojali sa Savetom ministara i Upravom za indirektna oporezivanja u kontekstu knjiženja ove imovine i svega ostalog, taj proces se odužio i nažalost izgradnja graničnog prelaza koji je po ovom Sporazumu bila u obavezi BiH, još uvek nije završena. Naime, ona je počela 1. aprila prošle godine po rokovima koji su definisani tada. Dakle, 1. aprila je trebalo da taj most bude završen. Po informacijama kojim raspolažem, izvođač radova je tražio dodatne rokove. Nadam se da ministar u ovom slučaju takođe ima informacije i da će ne samo sugestijom, već i apelom prema institucijama BiH usmeriti da ova rasprava ide u tom pravcu koja podrazumeva da se rokovi koji su definisani ispoštuju, bez obzira što je bila pandemija, i u Srbiji je pandemija, vidite da gradimo na svakom mogućem mestu. To je mnogo važno iz prostog razloga zato što građani koji žive na području opštine Bratunac, a ne samo u Bratuncu, već i regije Birač i svih ostalih, onih koji žive na prostoru Republike Srbije u opštini Ljubovija i svim ostalim opštinama, reč je minimalno, sigurno, o 50.000 građana, da ne govorimo o robnoj razmeni, čekaju da taj most, koji smo još izgradili 2017. godine stavimo u funkciju. Iako je on izgrađen 2017. godine zato što nije u BiH izgrađen granični prelaz, on nije u funkciji. I svaki dan koji se troši na procedure, na propuštanje određenih rokova, znači slabije povezivanje između građana obe država, slabiju robnu razmenu, itd. Mnogo je uloženo u ovaj most o kojem govorim, a praktično i ovi današnjim zakonom i Sporazum koji je njegov sastavni deo definiše se i usmeravaju se dve države carinske procedure i sve ostalo na neki način, koliko god je moguće uproste. U tom kontekstu, želim da apelujem pre svega na predstavnike BiH da prihvate inicijativu koja dolazi iz Beograda. Vidimo da sjajna inicijativa koja se tiče integrisanog graničnog prelaza Preševo-Tabanovci prema Severnoj Makedoniji daje svoj pun efekat u smislu što manjeg čekanja vremena kamiondžija, prevoza i svega ostalog i da roba može sada daleko brže i daleko efikasnije da ide prema drugih zemljama, zemljama izvoza itd. I te kako je važno da takav jedan integrisani granični prelaz, koji je sad pilot projekat primer između Severne Makedonije i Republike Srbije da uradimo i prema BiH. Naravno, ta inicijativa koja u nekom širem kontekstu znači otvaranje prostora ideje mini Šengena je jedan od konkretnih stvari koje u ovom smislu od reči treba da ubrza ne samo procedure već i podigne ekonomiju obe države u ovom slučaju omogući otvaranje i novih radnih mesta, ali i brži protok i robe i ljudi. Što se tiče mosta na Rači sećamo se perioda, davno, neki se možda i ne sećaju kada je bio stari most još u funkciji, koji ima i železnicu, pa smo izgradili novi most. Ja se igrom slučaja sećam i 2010. godine da je most bio izgrađen, ali nije dopušteno da ga građani, narod i sa jedne i sa druge strane obale Save koristi, zato što je tada trebalo sačekati Borisa Tadića da on to otvori. Nažalost, te stvari više nisu nešto o čemu mi danas treba da pričamo, ali u svakom slučaju hoću da kažem da smo imali negativne primere gde smo čekali određene političare da dođu da preseku vrpcu po nekoliko meseci, jer im je protokol bio mnogo važniji u tom momentu nego život građana na tim prostorima. Ono što je takođe i te kako važno za Raču, ministar to jako dobro zna, još jednom u iskoristiti priliku da pohvalim sve ono što Republika Srbija radi na prostoru Republike Srbije u smislu izgradnje pristupnih puteva i svega ostalog što je vezano za izgradnju nove trase autoputa koji treba da ide prema Rači i nadam se da ćemo u skorijem vremenskom periodu videti da se to dešava i od strane Republike Srpske i da ćemo imati prostor da spojimo ne samo Beograd i Bijeljinu, nego da spojimo i Bijeljinu sutra sa Banjalukom, obzirom da je Banjaluka izgradila i Republika Srpska autoput Doboja i da ćemo polako približavati Banjaluku, ali izgradnjom ovog autoputa prema Bijeljini, mi ćemo približiti u svakom slučaju i Tuzlu i Sarajevo i to je mnogo važno. Još jednom da se referišem i da apelujem na most između Ljubovija i Bratunca da se rokovi koji su nekoliko puta do sada prolongirani ispoštuju i da izvođači radova, čini mi se da je reč o firmi „Enikvam“ iz Zvornika, da ubrzaju radove i da se konačno završi granični prelaz i da počnemo da koristimo taj most koji se ne koristi, još jednom apeluje iz tog razloga zato što granični prelaz nije završen. U tom kontekstu hoću da kažem još jednu rečenicu u smislu ove diskusije da je Republika Srbija uradila u proteklom vremenskom periodu mnogo, da je kao što vidimo i sami zakonom i sporazumom definisala i budžetske stavke koje se tiču održavanja ovih 11. mostova, prema tome sve što budemo u narednom vremenskom periodu radili, podrazumevaće u ovom smislu reči da ćemo imati i bolje održavanje i bolju rekonstrukciju i bolje puteve, a nadam se u budućnosti i nove mostove. U tom smislu, obzirom da je danas nekoliko mojih kolega referisalo nobelovca Ivu Andrića koji je nekako prva lična paradigma u smislu odnosa i Srbije i Bosne i Hercegovine, obzirom na svoj opus i da mi Ivu Andriću možda najviše poznajemo po njegovom najčuvenijem delu koje nije danas u ovom kontekstu, da kažem, ovih 11 mostova, ali obzirom da je on mostove na Drini ćuprije, najbolje opisao, ja bih ovom prilikom iskoristio i pročitao nešto što je on radio i u poeziji, a što ima veze sa mostovima. Za kraj da pročitam njegovu kratku pesmu koja nosi naziv „Ne ruši sve mostove“ „Ne ruši sve mostove, možda će se vratiti, nisi ptica, ni leptir obalom što leti. Kada nema mostova, uzalud je čeznuti, uzalud je shvatiti, uzalud je hteti. Ne ruši sve mostove, možda će se vratiti, ostavi bar jedan, most između srca i mene. U samoći je lakše neshvaćeno shvatiti, mogle bi te nazad nagnuti uspomene.“ Živela Srbija, živeli mostovi, među ljudima i dragim ljudima.
Zahvaljujem. Prelazimo na listu govornika. Reč ima narodni poslanik prof. dr Jahja Fefratović. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena predsedavajuća. Imali ste priliku čuti da će poslanici Stranke pravde i pomirenja podržati ovaj Predlog zakona, kao i svaki predlog koji vodi da onome što znači spajanje ljudi. Ovaj današnji predlog pored ove materijalne stvari ima i te kako ovu simboličnu ravan koja je izuzetno važna i najbitnija možda za nas ovde na Balkanu i zato su ove današnje diskusije izuzetno važne i smatram da će u budućnosti dati dugoročnih plodova. Zato što je svaka infrastrukturna investicija, a posebno ona koja je međunarodnog karaktera izuzetno važna za sve ljude, bilo da su u pitanju ekonomski izazovi, bilo da su u pitanju kulturološki izazovi, bilo da su u pitanju ljudski ili neki drugi izazovi, sve je to nešto što ide u pravcu pospešenja ukupnih saradnja između naroda, između građana, između svih onih koji žele normalan život i normalne odnose na ovim našim prostorima. Vrlo je važno da imamo što više ovakvih projekata, što više ovakvih zakona koji će biti usmereni na to da jednostavno obnavljamo ono što je zapušteno, da vraćamo živost na tim našim saobraćajnicama i da olakšavamo građanima ono što jeste najbitnije, a to jeste da imaju nesmetan, lak, jednostavan protok roba, ali svega onoga što znači egzistenciju na ovim našim prostorima. Zato smo vrlo radosni što će se i ovaj predlog zakona vrlo brzo implementirati, što će doprineti da sa obe strane Drine, ali svih drugih „Drina“ i svih drugih reka, građani imaju mogućnost da što jednostavnije, što kvalitetnije i što bezbednije prolaze i da razmenjuju svoja kulturna dobra, svoja ekonomska dobra i da na taj način stvaramo one vrednosti koje jesu u suštini svih balkanskih naroda i koje su u stvari u svim ovim našim preplitanjima. Najvažnije je to da ti mostovi služe, kako su ih oni koji su njihovi graditelji u prošlosti, a i danas u budućnosti namerili, služe dobrom povezivanju, umrežavanju i da budu spone između kultura, tradicija, da budu spone koje će garantovati prosperitet svakom pojedincu ili svakom kolektivitetu u celini. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, postoji izreka da su mostovi ruke koje spajaju ljude. Postoje i izreke da onaj koji čini dobro od njega se sve više dobra očekuje. Postoji i izreka da najviše mrze onog koji ne ume da mrzi. Mislim da je Srbija zemlja koja čini dobro od koje se još više dobra očekuje. Da navedem „mini Šengen“. Bosna i Hercegovina je u regionu naš najveći trgovinski partner. Mislim da je njihov interes bio da bez obzira na zajednički preživljenu nesreću da uđu u „mini Šengen“ i da što više robe, usluga, kapitala i ljudi pređe tim mostovima. Srbija maltene insistira na tome ali postoje ljudi koji od razlika prave podele i to treba svakako reći. Zajednički preživljena nesreća je dvadeset i pet-šest godina iza nas. Po meni, zbog interesa stranih sila i opravdanja njihovih intervencija u cilju razaranja one velike zajedničke države insistira se da pojedine strane iz tog sukoba te razlike istaknu i od tako istaknutih razlika naprave podele. Na nama je da pokušamo da insistiramo i da dobrim, što više dobrim uslugama pokušamo da u regionu napravimo što bolju ekonomiju, odnosno da ekonomske mere koje Srbija sprovodi budu sprovedene u celom regionu. Da ono što je dobro podelimo zajedno i da zaboravimo tu zajednički preživljenu nesreću, odnosno ne u potpunosti, da je se sećamo, ali da to ne bude razlog zašto region ne bi ekonomski napredovao i zašto zemlje koje, evo, zajednički obnavljaju mostove pogranične, a to most, odnosno na Drini ćuprija nije. Zašto zemlje koje zanavljaju te mostove ne bi po evropskim pravilima, pravilima Evropske zajednice, sada Evropske unije, ne bi oživljavale svoju ekonomiju, jer je to očigledno da bi bilo na dobrobit svih ljudi koji žive u ovom regionu. Recimo da svako ko je bez posla u BiH, taj posao bi vrlo lako mogao da nađe u Rumi, Inđiji, Staroj Pazovi, Sremskoj Mitrovici itd, ukoliko mu se garantuje slobodan protok ljudi. Ekonomije bi porasle ukoliko bi bio slobodan protok investicija ili neke investicije koje više ne mogu da se realizuju u Srbiji, ili nema, recimo, potreba u Sremu za razvoj tih ekonomija, one bi preko Sremske Rače mogle da se plasiraju u jednom delu BiH. Mislim da bi to bilo od koristi svim stranama. Međutim, kada regioni, gotovo svi, bacaju kamenje na Srbiju, ja ne znam šta je razlog tome, verujem da sada ova pandemija je malo zbližila ljude i da će se to promeniti, ali kada na vas bacaju gomile kamenja sa svih strana, onda od vas zavisi šta ćete tim kamenjem napraviti. Da li ćete praviti mostove ili ćete praviti zidove. Srbija se odlučila da pravi mostove, ali nisam siguran da svi naši susedi iz bivših jugoslovenskih republika, iz bivše SFRJ žele da prave od tog kamenja koje bacaju na nas, da žele da prave mostove. Uglavnom to rade da bi pravili zidove. Mislim da je to interes vladajućih garnitura u okolnim zemljama koje svoje nacionalne i verske interese koriste radi samoobnove vlasti. Uglavnom, lopta je u njihovom dvorištu i ono što ja mogu reći o BiH, a to je dobar savet. Ukoliko želite da sačuvate državu BiH, što verujem da je interes, a Srbija podržava Dejtonski sporazum, koliko ja znam, mi od toga nismo odstupili, ali ukoliko neko želi da sačuva jedinstvenu BiH, onda ne može Republiku Srpsku da naziva šumskom republikom, jer to onda nije interes, to ne vodi pomirenju. Ne može ni da je naziva genocidnom ukoliko želi da ta Republika Srpska bude u njihovom sastavu i ukoliko Srbe tamo naziva agresorima, a oni vekovima žive na toj teritoriji, onda to, ne da ne doprinosi pomirenju, već BiH može da čini nemogućom državom. To je moj savet bosanskim vlastima, odnosno vlastima u BiH, da probaju da prevaziđu taj problem, jer to nije interes njihovih naroda, to je možda interes jedne strane sile koja želi da opravda svoju agresiju. Dakle, mi želimo ekonomske integracije, verujem da će do njih doći. Verujem da će to doći i do glava onih koji još uvek ne shvataju da je „mini Šengen“ od interesa za sve države bivše Jugoslavije, pa i malo više, da po principima EU redimo ovo tržište pa ćemo možda onda biti privlačniji komad za EU koja, meni sada to izgleda kao da želi da evropske integracije zaustavi na liniji nekadašnje Austrougarske, a po tome, po toj istorijskoj činjenici BiH na njoj je izvršena aneksija, a Srbija, ovaj uži deo, nije spadao u Austrougarsku i neki političari u Evropi upravo to žele. Da bi prevazišli to, interes je da slobodan protok ljudi, usluga kapitala, roba na ovoj teritoriji bude po principima makar nekadašnje evropske zajednice i na takav način možda i nateramo Evropu da razmišlja o integraciji sa, kako zovu, zapadnim Balkanom, da i oni osete da je tržište od dvadesetak miliona ljudi ili dvadeset pet, dao Bog, dakle od interesa i za samu EU, odnosno za njihove kompanije da plasiraju svoju robu, onda to svakako diže interes raznih svetskih, finansijskih organizacija da podrže izgradnju autoputeva, ne samo kroz Srbiju, mi to već činimo, već da to podrži kroz druge bivše republike bivše SFRJ. Na kraju da zaključim svoj govor, ono što ja vidim Drina nije granica, Drina je samo reka. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Zagorka Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Narodne skupštine. Poštovani ministre, uvažene kolege, kao što je predsednik naše poslaničke grupe, gospodin Dragan Marković, već istakao, JS će glasati za zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između naše dve zemlje. Ovaj Sporazum je, pored, naravno, izgradnje auto-puta Beograd-Sarajevo, jedan od strateških regionalnih sporazuma i odnosi se na rekonstrukciju 11 mostova, savskog, drinskog i pojasa Uvca. Uređeni i kvalitetni odnosi između Srbije i BiH preduslov su za dugoročnu stabilnost i mir u celom regionu. Naše odnose danas čini razvijena trgovina, mnoštvo projekata u oblasti putne infrastrukture, intenzivan politički i društveni dijalog uopšte. Mi smatramo da odnosi Srbije i BiH ne smeju da determinišu sukobi iz devedesetih, već neraskidive istorijske i kulturne veze naših naroda i zato su nam danas važni mostovi, ne samo oni koji spajaju obale reka, već oni koji spajaju ljude. Zato JS smatra da izgradnjom mostova, brigom o mostovima, ulaganjem u mostove mi šaljemo i šire poruke, a to je daćemo prevaziđi, premostiti probleme i da smo okrenuti ka jedinoj strani koja je važna, a to je interes građana, unapređenje svakodnevnog života ljudi i ekonomska saradnja. Srbiju i BiH suštinski ne čine nikakvi prostori koji su pogodno tle za rast nekih priča iz prošlosti, već ih čine ljudi koji žive u našim državama. Nas interesuje budućnost, bolji uslovi i kvalitet života građana i to je jedini put kojim Srbija može da ide. Srbija je jedan od najvećih investitora na području BiH. Imamo razvijenu kulturnu i privrednu saradnju. Najveći broj turista iz regiona koji posećuje Srbiju dolazi upravo iz BiH, prema podacima RZS. Tako je bilo i tokom 2020. godine, Srbiju je posetilo 50.000 turista iz BiH, a i srpski turisti su tokom 2020. godine bili najbrojniji gosti u BiH. Treba napomenuti da Srbija apsolutni lider u vakcinaciji i otvorivši svoja vrata i onima koji nisu naši državljani mi smo zaista pokazali solidarnost. Podržaćemo sve poteze koji će doprineti poboljšanju regionalnog poslovnog ambijenta, pa smatramo veoma značajnom i ideju o stvaranju zajedničke industrije zone sa Republikom Srpkom, o kojoj je bilo reči. Srbija je posvećena izgradnji trajnih, stabilnih regionalnih odnosa i kroz inicijativu mini Šengen koja je najsnažnija regionalna ekonomska asocijacija. Mi očekujemo da Vlada Srbije i u narednom periodu uloži sve napore kako bi se maksimalno iskoristile prednosti zajedničkog regionalnog tržišta. U danu za glasanje podržaćemo predloženi zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jelisaveta Veljković. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, poštovani ministre Momiroviću, koleginice i kolege narodni poslanici i svakako, poštovani građani Republike Srbije, svaki sporazum koji potpiše Vlada Republike Srbije verujem da je na korist obe strane potpisnice tog sporazuma. Mogli smo više puta da se uverimo u sporazume koje smo mi ovde izglasali, koji su doneli veliku dobit našoj državi i svakako i drugoj državi potpisnici. Stoga će poslanička grupa PUPS – „Tri P“ podržati ovaj Predlog sporazuma, kao i ostale tačke na dnevnom redu ove sednice. Sporazum Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH je veoma neophodan, jer održavanje i rekonstrukcija putnih međudržavnih mostova je izrazito bitna za obe strane. Saobraćajna sigurnost, trgovine, turističke delatnosti, sportske aktivnosti, kulturne manifestacije, sve to spaja države, a neophodno je za život svih građana obe strane. Sporazum između Vlada Republike Srbije i ministara BiH je takav da 11 mostova koji nas spajaju, a nadam se da će ih biti više, Republika Srbija je prihvatila šest mostova da održava na reci Drini, to su: Trbušnica-Šepak, Mali Zvornik-Karakaj, Mali Zvornik-Zvornik, most Kralja Aleksandra, dva mosta Ljubovija-Bratunac, to su stari i novi most, i Bajina Bašta-Skelani. Bosna i Hercegovina će održavati i rekonstruisati dva mosta na Savi, Sremska Rača-Rača drumski i Sremska Rača-Rača drumsko-železnički most. Zatim, tri mosta na reci Uvac, Kapija 2, na ulazu u slobodnu zonu, most u Carevom polju i Uvac-Uvac. Ovaj Sporazum će pratiti i sprovoditi za Srbiju Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, a za BiH Ministarstvo komunikacija i transporta. Ministarstva će odrediti nadležni organ ili druga pravna lica definisana zakonom ili propisima ugovorne strane. Oba ministarstva će dostaviti podatke o nadležnim organima ili drugim pravnim licima za svaki pojedinačni most. Obaveza ovih organa je da dostave neophodnu dokumentaciju u vezi predmetnog mosta, zatim da blagovremeno obaveštava nadležno ministarstvo druge strane o planiranim radovima, režima saobraćaja i trajanju održavanja rekonstrukcije. Nadležna ministarstva su dužna da u roku od 60 dana od potpisivanja ovog sporazuma imenuju članove zajedničkog operativnog tima, a taj zajednički operativni tim će morati u roku od šest meseci da napravi plan rekonstrukcije mostova i njihovog odražavanja. Nadležni organ je dužan da najmanje jednom u dve godine obiđe, pregleda i utvrdi stanje mosta i o tome obavesti drugu ugovornu stranu. Da bi se lakše i brže odvijali radovi, neophodne su carinske i poreske olakšice, tako da je dogovoreno da je za izvođenje ovakvih radova i rekonstrukcije neki materijali, oprema, mašine i uređaji ne podležu carinskoj kontroli i poreskoj upravi. Kontrolu nad ovim poslovima će raditi carinske službe jedne i druge ugovorne strane. Želela bih da se osvrnem i na jedno važno pitanje koje ovaj sporazum takođe dotiče u članu 12. stav 2. rečima da se njime i njegovom primenom neće prejudicirati buduće rešenje u pitanju utvrđivanja i obeležavanja međudržavne granice. Poznato je da između dve zemlje postoje brojna otvorena pitanja u vezi preciznog opisnog prostiranja državne granice, naročito na donjem toku reke Drine koja se sa svojim fizičkim karakteristikama ne retko izliva, plave okolno zemljište i menja svoj glavni tok, stvara brojan rečna ostrva, rukavce i mrtvaje. To u praksi stvara brojne probleme na terenu za stanovništvo pograničnih sela kome se često dešava da reka čitave komade najplodnije zemlje uništi ili jednostavno promenom glavnog toka faktički odnese na drugu stranu. I dok onda pošteni poljoprivredni proizvođači muku muče da dođu i rade na svojim parcelama ovakvo stanje je pravi raj za razne mešetare, a naročito za ilegalnu eksploataciju rečnih nanosa šljunka i peska koja se usled nemogućnosti stvarne kontrole ne smetano odvija, jer državna granica nije precizno definisana, a time ni nadležnost inspekcijskih službi. Pored toga što se ovakvom praksom nanosi šteta budžetima obe države, njome se ugrožava i živi svet u reci, a što je još važnije tokom nekontrolisane eksploatacije se ugrožavaju i sami mostovi o kojima je danas reč. Zato sam mišljenja da bi Vlada Republike Srbije i vlada BiH, morala da razmotri ovaj veliki problem, i da, ako je već teško doći do saglasnosti o samoj granici, onda postignu neki sporazum o zajedničkom radu i nadležnostima odgovarajućih vodoprivrednih inspekcija, i drugih službi u pograničnom području na Drini, a mišljenja sam da bi takav sporazum, doneo do višestrukih koristi na terenu, kako za sve tri strane, tako i za lokalno stanovništvo. U nadi da će biti još mostova, što sam na početku rekla, na ovim rekama, zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovani ministre, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, dakle, kao što je već rečeno, delegacija BiH i Republike Srbije, su 18. septembra 2020. godine potpisale dva Sporazuma, jedan koji se odnosi na održavanje i rekonstrukciju putnih međudržavnih mostova, između Republike Srpske i Republike Srbije i BiH, i drugi koji se odnosi na izgradnju zajedničkog graničnog prelaza Bratunac. Za oba Sporazuma veoma je značajna izgradnja mosta Bratoljub, koji povezuje dve države spajajući Ljuboviju u Srbiji i Bratunac u BiH. Srbija je finansirala izgradnju ovog mosta koji je dug 227 metara, a vrednost radova iznosi oko 13 miliona evra, a napravljeni su i pristupni putevi mostu. Republika Srbija izvršila je izgradnju pristupnih puteva iz pravca Bratunac, dok plato za carinski terminal i granični prelaz gradi BiH, što je predmet drugog sporazuma koji sam naveo na početku. Potvrđivanje Sporazuma o kojem danas govorimo doprineće svakako, daljem razvoju i unapređenju regionalne infrastrukture, kao i produbljivanju bilateralnih odnosa dve države, što je takođe, od izuzetne važnosti i značaja. Odnosi se na održavanje, rekonstrukciju, vi ste to i rekli u uvodnom izlaganju, 11 međudržavnih mostova od kojih je šest na Drini, za koje je zadužena Srbija. Sredstva su predviđena Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2021. godinu u iznosu oko 15 miliona evra, preostalih pet je u nadležnosti BiH, od toga dva su na Savi, a tri na reci Uvac. Danas u svetu postoji, prema nekim podacima, čak 10 miliona mostova. Prema nekim podacima, samo SAD imaju više od 600 hiljada mostova. Mostovi spajaju ljude, kao što je nekad neko rekao, gradove i države. O njihovoj simbolici, o tome je mislim, govorila koleginica iz SDPS, u svojim delima često je pisao nobelovac Ivo Andrić, i mislim da nigde ne bi mogli naći bolji opis. Andrić je mostove doživljavao na jedan poseban način, na njima su se kroz istoriju dešavali mnogi važni događaji. Mostovi su, po njegovim rečima, važniji od kuća, svetinja, hramova, oni su zapravo ti koji spajaju ljude, bez obzira na stalež, bez obzira na društveni status, bez obzira na veru, bez obzira na naciju. Mostovi su izraz čovekove težnje da se poveže sa drugima. Uzimajući u obzir istoriju odnosa sa nama susednom državom, upravo realizacija doprineće dodatnom povezivanju, u to smo potpuno sigurni, kao poslanička grupa, Srbije i BiH. Olakšaće život i komunikaciju ljudima koji u njima žive i vodiće se daljem razvoju regionalne saradnje, povezanosti, kako između Srbije i BiH, tako i sa ostalim državama našeg regiona. Srbija i BiH, to želim da napomenem, su diplomatske bilateralne odnose uspostavile oktobra 2000. godine. Danas imaju dobru političku saradnju sa određenim, otvorenim pitanjima. Veliki je broj bilateralnih sporazuma, saradnja Srbije i Republike Srpske je na veoma visokom nivou. Bosna i Hercegovina je jedan od najznačajnijih spoljno-trgovinskih partnera Srbije. Međusobna robna razmena konstantno raste. Ovaj Sporazum je, rekao bih, još samo jedan korak napred, korak dalje ka ekonomskoj povezanosti Srbije i BiH. Bosna i Hercegovina je država koja je nastala raspadom bivše SFRJ, tvorevina je mirovnog Dejtonskog sporazuma, koji je potpisan 1995. godine, i po svojoj političkoj organizaciji jedinstvene države u svetu sastoji se od dva entiteta, Federacije BiH i Republike Srpske, a kao posebna organizaciona jedinica izdvaja se Distriht Brčko. Za Srbiju je izuzetno važna stabilnost BiH. Mi poštujemo njenu strukturu vlasti na osnovu Dejtonskog sporazuma. Krajem decembra prošle godine, kada govorimo o parlamentarnoj saradnji, sastali su se predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, gospodin Ivica Dačić i predsednik Skupštine Republike Srpske, Nebojša Čubrilović, složili su se oko potrebe dalje unapređenja i saradnje dva parlamenta, što je takođe, od izuzetne važnosti i značaja. Srbija je, Republici Srpskoj pomagala i nastaviće to da čini i za vreme aktuelne krize, izazvane korona virusom. Ulaganjem u infrastrukturu je osnovni pokazatelj razvijenosti jedne ekonomije. Interes Srbije je da razvija regionalnu saradnju, Srbija danas sa svim svojim projektima, učestvuje sa 13 milijardi evra, ispravite me ako grešim, ministre, sa 13 milijardi evra, u regionalnom povezivanju sa svim zemljama regiona. Važno je da se kao region povezujemo, jer to znači brži razvoj, to znače nove investicije, a to samim tim znači i bolji životni standard građana. Ulaganja u infrastrukturu otvara prostor za dolazak novih fabrika, za otvaranje novih radnih mesta, što država više ulaže u infrastrukturu i puteve, time podstiče investicije, privredu, posebno strane direktne investicije, takva ulaganja doprineće većem BDP, što za građane znači bolji životni standard. Predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić, prepoznao je važnost ovog pitanja, kada je započeo obilazak bitnih i važnih infrastrukturnih projekata u zemlji, jer je njihov završetak važan, kako zbog stope rasta, tako i zbog dovođenja stranih investitora. Osvrnuo bih se i na recimo, na Most na reci Savi, jer je to most koji spaja autoput Beograd Sarajevo, to je jedan od najznačajnijih i najvrednijih infrastrukturnih projekata u regionu, čija ukupna procenjena vrednost gradnje iznosi oko 2 milijarde evra. Izgradnja ovog autoputa je jedan od najvažnijih infrastrukturnih projekata koji treba da doprinese i stabilnosti i razvoju regiona. Autoput Beograd Sarajevo je simbol dobrih odnosa, pre svega u budućnosti. Ovaj projekat je bitan za povezivanje Srbije i BiH, bitan je za povezivanje Srbije i Republike Srpske, ali je važan i za povezivanje dva naroda, Srba i Bošnjaka, o čemu je danas i bilo reči. Zbog geostrateškog položaja, moglo bi se reći da smo na raskrsnici puteva koje spajaju istok i zapad, i s tim u vezi veoma je značajno da se neguju dobrosusedski odnosi i jača saradnja, kako između Srbije i BiH, tako i sa ostalim zemljama u regionu. Danas je bilo reči o jednom od najznačajnijih, pre nego što se vratim na ekonomiju, i ono što jeste vaša odgovornost i vaša nadležnost, i o nečemu što je takođe veoma važno, nego u ovom trenutku najznačajnije pitanje, a to je na žalost period pandemije i korone, koja nas je zadesila, dakle, zdravstveni izazov, čiji se, kraj, na žalost, još uvek ne nazire. I ono što želim da kažem, jeste da je pandemija pokazala uspešnost srpske politike. Aleksandar Vučić je ujedinio region, Srbija je donirala preko desetine hiljada vakcina upravo državama u regionu, i nije ovde stvar donacije. Donacija nije pitanje vakcine, ovde je reč pre svega o zajedničkom unapređenju odnosa, o poverenju. Poverenju jedni u druge, važno je da sarađujemo i da zajednički ukazujemo na probleme, pojedinačno smo isuviše mali. Zajedno samo možemo nešto da uradimo i zato u potpunosti podržavamo stav kada predsednik Republike kaže, a o tome sam govorio pre nekoliko dana, jednim glasom kao region ispred EU, ispred Brisela, ispred velikih svetskih sila, jer samo tako možemo nešto zajedno da učinimo i da postignemo. I ne treba da pričamo loše jedni o drugima, jer mi živimo zajedno. Živimo jedni uz druge, živimo jedni pored drugih. Beograd je danas najvažniji grad, ne samo u regionu, nego i šire. Fotografije koje su medije objavile pre nekoliko dana i cifre koliko je stranih državljana vakcinisano u Beogradu, upravo govori u prilog takvoj konstataciji. Srbija želi da razvija regionalnu saradnju, Srbija želi da stvori bolje ekonomsko okruženje na Balkanu za sve zemlje Balkana. Jer, ne treba zaboraviti, pored robne razmene sa EU, to ne sporimo, ali 70-80% robne razmene se upravo vrši u regionu. Pa, dajte da otvorimo granice. Dajte da stvorimo normalnu trgovinsku razmenu, bez barijera. Dajte da omogućimo ljudima da žive bolje i da privreda napreduje. Pa, valjda je to suština svega. Maločas je neko pomenuo kako pokrenuti regionalnu saradnju. Pa, upravo kroz regionalne projekte. Maločas je neko pomenuo jedan regionalni projekat, a ja ću samo kratko navesti pet, za koje smatram da su od izuzetne važnosti i značaja: pre svega, regionalni ekonomski samit, koji je predsednik Republike najavio u Beogradu, drugo, Turski tok, ogroman značaj za nas, za našu industriju, za našu privredu, za naše stanovništvo, dalje, mini Šengen, sloboda protoka ljudi, kapitala, usluga, veća mogućnost za dramatično smanjivanje troškova prilikom prelaska administrativnih linija. Pogrešno je tumačenje onih zlonamernih, nema to apsolutno nikakve veze sa priznanjem jednostrano proglašene nezavisnosti KiM, pa valjda im je to jasno posle Vašingtona, tačka 10. je ostavljena po strani i svako ko pokuša da izvrši pritisak na Srbiju i smatra da će pritiskom Srbija prihvatiti Kosovo kao državu, valjda je svestan da to nije moguće? Četvrta stvar – Vašingtonski sporazum. Bez obzira šta mislili o njemu i kako tumačili pismo Trampa i pismo Bajdena na Sretenje, oni su svakako različitog sadržaja, ne bih danas o tome govorio, ali Vašingtonski sporazum je važan za ekonomsku normalizaciju i on je signal za potencijalne investitore, magnet za potencijalne investitore i upravo se tiče ulaganja u infrastrukturu, u putnu i u železničku infrastrukturu. I kao peti projekat, srž berlinskog procesa je upravo privreda. Dakle, ulaganje u oblasti digitalizacije, inovacije, investicije i razvoj industrije svakako. Gospodine ministre, veoma ću kratko da se osvrnem na neka ekonomska pitanja i na ono što jeste jedan od osnovnih stubova koji je neophodno realizovati da bi došli do ciljeva koje smo definisali kroz budžet za 2021. godinu, tu mislim pre svega na projektovanu stopu BDP od6%. Dakle, Srbija je u 2021. godinu ušla jaka i ekonomski stabilna, sa potpunim uverenjem da će realizovati projektovanu stopu rasta BDP od 6%, sa privredom koja je stabilna, sa privrednom stopom rasta prvom u Evropi, odnosno pada, najmanjom stopom pada u Evropi i upravo jedan od stubova koji treba da doprinese realizaciji tog cilja jesu ogromna izdvajanja za infrastrukturu. Nikada više – 330 milijardi dinara, to je 5,5% BDP. Šta se pokazalo? Pokazalo se da kada država ulaže i kada država investira u infrastrukturu i u kapitalne projekte, to podstiče i domaće i strane investitore. I jedan pokazatelj – nije tačno da je u periodu korone život stao i da se nije radilo. Naprotiv. Kada je reč o infrastrukturnim projektima, realizovani su infrastrukturni projekti od ukupne vrednosti 146 milijardi dinara u periodu od januara do novembra meseca prošle godine. Kada uporedite to sa periodom u odnosu na prethodnu godinu, to je 14,7% više u odnosu na isti period prethodne godine. Dakle, nema ekonomskog bez infrastrukturnog razvoja. Ja sam vas prošli put pohvalio jer smatram da svoj posao obavljate odgovorno, ozbiljno i posvećeno i da je veoma važno da ste kao ministar prisutni upravo tamo gde je potrebno, na gradilištima, na važnim gradilištima. Ja sam pomenuo jedno važno gradilište, a to je obilaznica kod Nepričave, kao lokal patriota, kao Valjevac, ne povezuje to samo Valjevo već čitavu zapadnu Srbiju i to svakako doprinosi i novim investicijama u zapadnoj Srbiji i novim radnim mestima i neće Valjevo biti slepo crevo. Recimo, Srbija je u prethodnih nekoliko godina izgradila 350 km novih auto-puteva, tako da do sada imamo 950 km. Pored toga, Srbija trenutno radi na izgradnji 250 km novih auto-puteva. I naravno, pohvala za… Pre nekoliko dana ste obišli još jedno, zajedno sa predsednikom Republike Srbije, direktorima preduzeća koji se bave putnom infrastrukturom, sa našim kolegom i prijateljem Milutinom Mrkonjićem, koji je uvek spreman da pruži dobronameran savet i poslušajte ga ono – uvek pre roka, neka to uvek bude pre roka kada je reč o putnoj i železničkoj infrastrukturi, mislim na put Preljina-Požega, važno je da je definisan datum, da je to 7. januar 2021. godine i veoma je važno da onog trenutka kada se završi ta deonica, odmah se nastavlja deonica ka Borjanu, odnosno ka Crnoj Gori, ukupne dužine 107 km, a vrednost je 1,5 milijardi evra. Mislim da niko nije mogao da zamisli da će doći dan i trenutak kada ćete automobilom iz Beograda do Crne Gore doći za 2 časa i 15 minuta, ili 2 časa. Gospodine ministre, naravno da ćemo podržati ovaj sporazum, želim vam puno uspeha u narednom vremenskom periodu i imate našu podršku. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Kao što je kolega Milićević najavio, prema članu 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 15 časova i 10 minuta. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedniče Skupštine. Uvaženi ministre, drage kolege, poštovani građani, ja sam Milija Miletić. Dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, a to je najlepši grad u Srbiji. Inače sam u Skupštini izabran sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu.
Sad samo fali - a ja sam najlepši poslanik.
To ne mogu da kažem, to se podrazumeva. Zahvaljujem se. Ja ću, kao i do sada, uvek podržati predloge koji su dobri za građane, za narod, za sve one koji žive u Srbiji, za one ljude koji žive na selu i od sela. Ovaj predlog je veoma bitan za sve nas - izgradnja i rekonstrukcija mostova, izgradnja saobraćajnica. To je nešto što je bitno za sve naše građane ovde u Srbiji i za one u Bosni i Hercegovini. Mislim da je ovo ispravna stvar, uvaženi ministre. Ovo ćemo svi podržati. To je ispravno i veoma je potrebno. Na ovaj način daćemo veću mogućnost ulaganja, pravljenja novih prijateljstava, dovođenja investitora i na ovaj način imaćemo mogućnost da rešimo veliki broj problema koji se tiču svih naših građana i ovde kod nas u Srbiji, a i onih u Bosni i Hercegovini. Inače, ja sam željan i voljan da neke stvari se reše konačno. Inače, mi smo 2000. godine napravili tu saradnju, priznali smo Bosnu i Hercegovinu, imamo te diplomatske odnose, ali do dana današnjeg nemamo napravljenu granicu da znamo šta, gde i kako je, konkretno, da bismo imali mogućnost da, osim tih mostova i puteva koje radimo, rešimo problem i energije. Svi znamo šta je veliki problem. Svi znamo šta znači reka koja je veoma jaka i moćna, gde se mogu uraditi veći broj hidroelektrana, kao što je hidroelektrana kod Bajine Bašte. To je velika potreba. Na ovaj način, kada bismo to uradili, kada bi Sarajevo imalo volju i želju da se taj naš odnos konačno reši… Inače, Republika Srbija i naš predsednik stvarno ima veliku želju i volju da se to reši i to na svakom mestu pokazujemo. Želimo da imamo najbolje odnose sa našim komšijama, sa našim prijateljima i to radimo i pomoć u vezi vakcina, oko izgradnje puteva i svega onoga. Konačno, i poslanički klub u kome sam i ja je poslanički klub gde imamo mogućnosti i želje da taj most pravimo, da radimo jer mi smo isto. Mi smo jedan narod. Mi živimo ovde u Srbiji. Naša zemlja je Srbija, ali naša želja jeste to da se još poboljšaju ti odnosi, da ruka prijateljstva bude tu, urađena na najbolji način i da konačno, kada to uradimo i ove mostove, kada uradimo sve što je započeto, da rešimo problem i te granice sa naše strane. Koliko ja znam, ide sve kako treba i očekujem da to bude i od Sarajeva, da to prihvate, da se to uradi na najbolji način i da konačno rešimo problem hidroelektrana, rešavanje energije, jer to je jedna od mogućnosti da sutra nemamo problema sa ovim mini hidroelektranama, da se rade, da se zabranjuju, već da imamo mogućnost četiri ili pet hidroelektrana velikih da uradimo, kao što je kod Bajine Bašte i da to bude rešen problem energije u našoj zemlji Srbiji. Još jednom, ja ću kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke podržati sve ove predloge, jer jedana od najbitnijih stvari je izgradnja mostova. Mostovi između naroda je nešto najbitnije. Mi te mostove gradimo, pravimo, širimo. Voleo bih da generacije posele nas na tim mostovima, na tim putevima sipaju cveće, da to bude nešto što je najlepše, da nema više mržnje, već da bude ljubavi i poštovanja i, ono što je najbitnije, da uvažavamo svakog, pa nije bitno ko je koje vere. Jednostavno, mi smo svi ljudi i kao takvi moramo na svakom mestu biti takvi kakvi jesmo. Država Srbija je zemlja koja širi svoje grudi i želi svakom da pomogne. Očekujemo to i sa druge strane. Inače, to je nešto što mora biti i na tome ćemo zajedno raditi. Uvaženi predsedniče Skupštine, vi ste bili i ministar spoljnih poslova, vi neke stvari bolje znate nego ja. Očekujem da ćemo rešiti probleme koji su zaostali, ali ti problemi su bitni za život svih nas koji živimo i ovde u Srbiji i tamo u Bosni i Hercegovini. Hvala još jednom.
Hvala, ako neko nije čuo, najlepši poslaniče iz najlepše opštine, iz najlepšeg grada u Srbiji. Reč ima mr Slavenko Unković. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre, uvažene kolege narodni poslanici, ovim zakonom se potvrđuje Sporazum Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između naše dve zemlje. Od 11 mostova na Drini, Savi i Uvcu, koji će biti rekonstruisani i održavani, u nadležnosti Srbije će biti šest mostova, a Bosna i Hercegovina će brinuti o pet mostova. Srbija je za ovaj projekat u naredne tri godine obezbedila 15 miliona evra i još jednom pokazuje nameru da se pomogne našem narodu preko Drine, a ujedno spremnost za dalji napredak u odnosima sa Bosnom i Hercegovinom. Regionalno povezivanje je najvažniji način i uslov razvoja naših država, pa i ovaj sporazum će doprineti stvaranju uslova za što bolju komunikaciju, trgovinu, protok robe i kapitala i povezanost na svaki način. Najveći infrastrukturni projekat regiona je svakako autoput Beograd-Sarajevo, koji će biti realizovan u narednih nekoliko godina, a ukupna procenjena vrednost projekta je dve milijarde evra, koji će delom biti finansirani od Republike Turske. Srbija je prošle godine već krenula u izgradnju prve deonice od Sremske Rače do Kuzmina u dužini od 18 kilometara i preuzela na sebe da investira izgradnju mosta na Rači, a vrednost investicije je 220 miliona evra. Saradnja Republike Srpske i Srbije nikada nije bila bolja. Za građane je najvidljivija saradnja u oblasti ekonomije i zajedničkih investicija. Trenutno ne postoji nijedna opština u Republici Srpskoj gde Srbija nije investirala određena sredstva u infrastrukturne projekte po predlozima i potrebama samih opština i gradova. Tačnije, u 48 jedinica lokalnih samouprava u Republici Srpskoj i u svim opštinama koje se nalaze u drugim delovima Bosne i Hercegovine sa većinskim srpskim stanovništvom investirano je u infrastrukturne projekte, vrtiće, domove zdravlja, domove kulture, škole. Srbija je u zadnjih sedam godina u različite projekte u Republiku Srpsku uložila oko 60 miliona evra, a samo u budžetu za ovu godinu izdvojeno je pet milijardi dinara za jedan od najznačajnijih projekata, a to je aerodrom Trebinje. Ukupna količina sredstava koje je Srbija opredelila za ovaj projekat je 55 miliona evra. Trebinje će imati šansu da bude jedna od najposećenijih turističkih destinacija u ovom delu Balkana i realizacijom ovog projekta očekuje se rast i razvoj privredne aktivnosti, dolazak novih investicija i otvaranje novih radnih mesta. Pre neki dan potpisan je Sporazum o izgradnji gasovoda koji se povezuje na Balkanski tok i koji će doneti sigurnost snabdevanja gasom većeg dela Bosne i Hercegovine, a u taj projekat će biti uloženo oko 125 miliona evra. Na Balkanski tok od Inđije vezaće se gasna interkonekcija prema granici sa Bosnom i Hercegovinom. Magistralni gasovod će biti dugačak 325 kilometara, prolaziće kroz Republiku Srpsku, a jedan krak će ići prema Federaciji. Kapacitet gasovoda je 1,2 milijarde kubika gasa godišnje i zaista je ovo jedan strateški projekat koji će omogućiti gasifikaciju velikog dela Bosne i Hercegovine. Trenutno je ekonomija najjača spona naše dve države i Srbija je veliki spoljno-trgovinski partner Bosne i Hercegovine. Zbog velikih investicija naše zemlje jako nam je bitna stabilnost i mir u celom regionu. Dakle, CEFTA i EU su dva ključna tržišna regiona Zapadnog Balkana i svaka integracija regiona po tom pitanju može uticati na povećanje BDP-a. Treba napomenuti da je Srbija treći najveći investitor u Bosni i Hercegovini sa dosadašnjim uloženim kapitalom od preko milijardu evra i drugi spoljno-trgovinski partner sa oko 13% u trgovinskoj razmeni prošle godine. Privrede naše dve zemlje su prirodno upućene jedna na drugu. Srpske firme i brendovi su prepoznati na bosansko-hercegovačkom tržištu. U svakom slučaju, privredna saradnja je daleko bolja od političke saradnje, koja je uvek opterećena događajima iz bliske prošlosti. Srbija je spremna i to se pokušava na svim nivoima, da se politička saradnja unapredi, pa je tako skoro i dala saglasnost za otvaranje konzulata Bosne i Hercegovine u Novom Pazaru do kraja ove godine. Ovo je svakako dobra vest za Bošnjake iz Raške oblasti, a ujedno i dobra politička odluka od strane Srbije. Prilikom nedavne posete Sarajevu i donacije od pet hiljada vakcina, predsednik Vučić je dogovorio održavanje samita saradnje i poverenja zvaničnika i privrednika Bosne i Hercegovine iz Srbije kako bi se u budućnosti efikasnije rešavali problemi koji opterećuju odnose ove dve zemlje. Opredeljenje Srbije će i dalje biti bliska saradnja sa našim narodom u Republici Srpskoj kada je to god moguće. Srbija je do sada mnogo pomagala. To će i nastaviti u narednom periodu i to nam niko ne može zabraniti. Svakako, i ovaj sporazum današnji u interesu naše zemlje i u danu za glasanje poslanička grupa Jedinstvene Srbije će podržati ovaj sporazum. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Dijana Radović.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvaženi ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, pre više od jednog veka, jedan od najpoznatijih srpskih socijalista pre Prvog svetskog rata, Dimitrije Tucović govorio je da Balkan pati od suviše čestih granica. Danas, 120 godina kasnije, te granice su još uvek izražene, nekada fizičke, nekada političke, a vrlo često i u svesti ljudi. Vlada Republike Srbije svakodnevno, kroz svoje aktivnosti, pokazuje nam kako te granice prevazilazi iznova i iznova, pre svega dobrom saradnjom i dobrosusedskim odnosima, ali i solidarnošću koju pokazujemo u ovim teškim vremenima, ustupajući vakcine, našim susedima iz regiona. Sporazum koji je danas na dnevnom redu, između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH, o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između ove dve zemlje jeste primer kako se granice i barijere prevazilaze na taj način što se zajedničkim aktivnostima i saradnjom otvaraju i nove saradnje i produbljuje postojeća. Ove prostore istorija je povezala tokom prethodnih decenija i vekova, geografskim, ekonomskim, demografskim, kulturološkim, porodičnim vezama, tradicijom uzajamnih poslovnih odnosa, ostavljajući nam zadatke koje zahtevaju kontinuiranu bilateralnu saradnju. Srbija pokazuje da daje poseban značaj očuvanju i razvoju i daljem unapređenju bilateralnih odnosa i kada je u pitanju parlamentarna saradnja, čiji smo mi deo, a koja je i važan činilac sveobuhvatnih procesa. S tim u vezi, podsetila bih i na nedavni susret predsednika Narodne skupštine, Ivice Dačića i predsedavajućeg Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH Nebojše Radmanovića, kao i na formiranje i aktivnost poslaničke grupe prijateljstva sa BiH. Na ovaj način institucija Narodne skupštine Republike Srbije daje svoj veliki doprinos unapređenju bilateralne saradnje dve zemlje, ali takođe pokazuje koliku važnost Srbija pridaje prijateljstvu sa BiH. Potpisani Sporazum o održavanju rekonstrukciji mostova na rekama Drini, Savi i Uvcu od višestrukog je značaja. Sa njim se unapređuje drumski saobraćaj, poboljšavaju se uslovi života ljudi koji žive u ovim krajevima, otvara se brži protok ljudi i robe, nove investicije itd. Zajedničkim ulaganjem u infrastrukturu Srbija i BiH ušle su u jednu novu fazu, a to je faza regionalnih odnosa i regionalne saradnje i važno je da se ova praksa nastavi i na druge sektore, jer je multisektorsko povezivanje važan uslov za prosperitet država u regionu. Ovi projekti su važni jer omogućavaju da se narodi povezuju, a povezivanje naroda biće rezultat tako što će biti bolja budućnost za sve građane koji žive na ovim prostorima, bez obzira kom narodu da pripadaju. Srbija danas sa svim svojim projektima učestvuje sa 13 milijardi evra u regionalnom povezivanju, a vrednost projekta koji povezuje Srbiju sa BiH iznosi 1,7 milijardi evra. U nekom od ranijih izlaganja govorila sam i istakla značaj autoputa Beograd – Sarajevo, i to jeste jedan od najvrednijih i najvećih projekata, ne samo između ove dve države, već i Balkana. Za nas je značajan ovaj autoput i zbog toga što će to biti prvi autoput između Srbije i neke od zemalja u regionu gde ćemo imati zajedničke granične prelaze, a takođe tj. u Sremskoj Rači na teritoriji Srbije, a u Kotromanu na teritoriji BiH. Ovi integrisani granični prelazi doprineće bržem i lakšem protoku ljudi i robe, manjim transportnim troškovima, skraćenju čekanja na granicama, jednostavno, ubrzaće i olakšaće i putnički i teretni saobraćaj, a takođe će i rasteretiti druge granične prelaze prema BiH. Ovim projektom Srbija i BiH ušle su, kao što sam malopre rekla, u jednu novu fazu regionalnih odnosa, u jednu fazu koja će se meriti ostvarenim, izgrađenim projektima, zapošljavati nove ljude, uspostaviti nove mostove, izgraditi nove puteve, ali takođe i razviti privrede ove dve države, što će za krajnji cilj imati dobrobit građana i Srbije i BiH. Ovakva politika predstavlja trajno opredeljenje koje, verujem, ima podršku i građana Srbije, ali i građana BiH, jer su ovo projekti i ciljevi koji vode region ka daljem ubrzanom razvoju i putu ka EU. Imajući u vidu da su moje kolege iz poslaničke grupe SPS govorile sa stručnog aspekta o važnosti ovih 11 mostova, a s obzirom na to da dolazim iz jedne, mogu slobodno reći, kada je u pitanju granica sa BiH, najspecifičnije opštine u Srbiji, opštine Priboj i osvrnuću se na ovaj sporazum i koliko on ima značaj na lokalno stanovništvo. Specifičnost Priboja, odnosno opštine Priboj ogleda se u tome što 2/3 građana naše opštine i 2/3 teritorije nalazi se u prekograničnom delu. To podrazumeva da veliki broj građana naše opštine svakodnevno zbog isprepletanosti administrativnih granica, zbog posla, zbog školovanja ili zbog rada na svojim imanjima, prelazi čak četiri granična prelaza. Za nas su važna ova tri mosta na Uvcu, pre svega, zato što prvi most na Uvcu koji će se rekonstruisati jeste i najviše opterećeni glavni granični prelaz za sve ove stanovnike, za tranzitni, kao i za putnički saobraćaj. Izuzetno je opterećen, a takođe tokom proteklih godina, kada je bio i jedini granični prelaz, gde se otežalo svakodnevno funkcionisanje naših građana i zbog toga što su svakodnevno građani opštine Priboj u Srbiji, ali i građani opštine Rudo u BiH svakodnevno čekali kako bi prešli na drugu stranu. Drugi most koji je tema i koji je predmet ovog sporazuma je most u Carevom Polju, takođe, na reci Uvac koji je u velikoj meri olakšao svakodnevni život građana ovih pograničnih krajeva na taj način što je 2016. godine na zajedničku inicijativu opštine Priboj i Rudo otvoren posle 25 godina za pešake i za granični saobraćaj. Na taj način smanjilo se čekanje i građani opštine Priboj mogli su brže i lakše da dolaze do željenih mesta. Rekonstrukcijom i obnovom ovih mostova na reci Uvac, kao što sam rekla, olakšaće se svakodnevni život svih građana koji žive u pograničnom delu, a za građane ove dve pogranične opštine posebno. Ovaj projekat ne meri se samo metrima asfalta, već i u prilici da mogu brže i lakše da rešavaju zajedničke probleme sa svojim susedima i da mogu mnogo brže da razmišljaju o nekom društveno-ekonomskom razvoju, kao i zapošljavanju. Ovaj sporazum doprineće boljem privrednom razvoju ove dve opštine, njihovom povezivanju, izgradnji čvršćih odnosa i sa srpske i sa bosanske strane, što će doprineti i daljem razvoju bilateralne saradnje između Srbije i BiH. S obzirom na ulogu i na značaj koji sam istakla da lokalne samouprave imaju u unapređenju bilateralne saradnje, odnosno saradnje između ove dve zemlje, istakla bih i posebno napomenula afirmativne i dobre primere lokalnih samouprava ove dve države. To je svakako Memorandum o uspostavljanju međusobne saradnje koje su u februaru potpisale četiri opštine ove dve države. To su opštine Priboj, Rudo, Čajetina i Višegrad. Takođe, važno je da pomenem i Povelju o bratimljenju koju su juče potpisali predsednici opštine Priboj i Rudo, a cilj ove povelje jeste da dugoročno poveže i unapredi saradnju između ove dve opštine u oblasti privrednog razvoja, turizma, omladine, sporta, prosvete, ali i u drugim oblastima koje su važne za funkcionisanje i obostrani interes ove dve pogranične opštine. Moram da napomenem da dobra zajednička saradnja opštine Priboj i opštine Rudo jeste razlog što sve ove stanovnike opštine Priboj čini život manje komplikovanim i zato nam je posebno značajna ova podrška sa republičkog nivoa, a kroz ovakve zajedničke projekte, kako bismo doprineli, kao što sam malopre rekla, lakšem životu građana na ovim prostorima. Ne mogu a da ne pomenem da bi ovakvo zajedničko infrastrukturno rešenje dve države bilo značajno i za održavanje i rekonstrukciju puteva u samom graničnom i međugraničnom pojasu sa BiH, a koje su zbog isprepletanosti administrativnih granica i nadležnosti javnih preduzeća i država neretko zanemareni, a saobraćajne su izuzetno frekventne i opterećene, a samim tim značajni za naše građane. Tu posebno mislim na one rubne delove i rubne saobraćajnice koje se odnose i na završetke jedne, odnosno druge države i gde često dolazi zbog nadležnosti javnih preduzeća koje održavaju te deonice. Bez ovakvih zajedničkih međudržavnih projekata u svim poljima infrastrukture, koji polaze od realnih problema običnog čoveka, od realnih potreba običnog čoveka, kao i težnje za unapređenjem kvaliteta života ljudi koji žive u pograničnim krajevima, ne možemo ni očekivati da oni ostanu da žive u tim područjima. Međudržavna saradnja u oblasti infrastrukture jeste zato i potreba i nužnost pograničnih delova, jer se infrastrukturni resursi protežu i preko administrativnih granica, a ulaganje u njihovo održavanje i rekonstrukciju značajno će se osetiti kod građana i jedne i druge strane. Takođe, smatram da ulaganje u ove mostove ne doprinosi samo boljoj saradnji Srbije i Bosne i Hercegovine, već ima jednu širu regionalnu dimenziju zato što se upravo ovi mostovi na reci Uvac nalaze na putnim pravcima ka Crnoj Gori i u blizini su graničnog prelaza Čemerno. Zato smatram da će ovo ulaganje imati taj veći regionalni značaj, a Srbija kao lider u regionu će svakako nastaviti uspešno da gradi i održava veze i sa ostalim našim susedima. Zbog toga smatram da zadatak i cilj svih učesnika kako onih na lokalnom, tako i na republičkom nivou treba da bude da granice koje su pred nama prevazilazimo tako što ćemo bolje sarađivati, tako što ćemo tu saradnju unapređivati i na druge segmente društvenog života, ali takođe i negovati dobre odnose sa susedima. Ovaj sporazum i još jedan siguran korak u tom pravcu i poslanička grupa SPS će ga sa zadovoljstvom u danu za glasanje podržati. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Sanja Lakić. Izvolite.
Na početku beše reč i sve je kroz nju postalo i bez nje ništa nije postalo, što je postalo. Uvažene kolege, dragi moji Srbi, gde god da živite dijalog je dobar osnov za svaki početak. Iskreno me raduje sve učestaliji dijalog između Bosne i Hercegovine i Republike Srbije. Učestaliji dijalog koji prate konkretna dela, sigurno je jedno od konkretnih dela upravo Zakon o potvrđivanju Sporazuma o održavanju putnih međudržavnih mostova između naše dve zemlje. To je dobar znak uspešne regionalne saradnje i pokazuje danas da je Srbija doživela promene i da želimo bolju saradnju sa Bosnom i Hercegovinom. Pokazuje danas da su reči srpske politike ne samo reči koje rekonstruišu i održavaju stare mostove, već reči koje grade mostove između naroda na različite načine i ceo region je mogao, posebno u poslednje vreme da vidi šta znači srpska zadata reč. A odakle mi pravo da to kažem? Da li je Srbija rekla – želimo da vodimo politiku mira? Jeste, rekla je i nijednim korakom, nijednim potezom nismo zgazili na mir u regionu i rekli smo - mi smo zainteresovani za stabilnost BiH i rekli smo – mi smo garant Dejtonskog sporazuma, ali ćemo poštovati sve što odluče tri konstitutivna naroda i dva entiteta za koja smo podjednako zainteresovani. Vodimo politiku mira, jer je to srpska zadata reč. Jesmo li rekli – želimo u regionu politiku solidarnosti? Rekli smo i 2015. i 2017. godine u poplavama smo pomogli našim sunarodnicima u Albaniji, Makedoniji, 2020. i 2021. i Hrvatskoj i BiH posle krvavih zemljotresa koji su se dogodili. Poklonili smo na hiljade vakcina i Makedoniji i braći u Crnoj Gori i u oba entiteta u BiH i pokazali smo i politiku solidarnosti, ali pokazali smo da Srbija danas u regionu želi da bude prijatelj svim država. Zato smo postali regionalni centar za vakcinaciju, 7.500 privrednika se ovde u centru Beograda vakcinisalo i za toliko puta je ovaj region jači, region zapadnog Balkana. Rekoh, Srbija želi da vodi politiku solidarnosti, jer je to srpska zadata reč. Nismo mi samo prijatelji susednim zemljama, mi smo napokon jaka matica našem narodu u regionu. I ne treba mi to da govorimo iz poslaničkih stolica, ne treba mi to da govorimo iz Beograda, čujte samo reči naših vladika i u BiH i u Hrvatskoj. Znate li koliko svakom detetu i u Drvaru i u Petrićevcu znači obnovljena osnovna škola i vrtić i koliko našem narodu znači izgradnja aerodroma u Trebinju i koliko našem narodu u Republici Srpskoj znači obnova svakog lokalnog puta, svakog aerodroma, svake obilaznice, koliko našem narodu znači izgradnja ovih putnih međudržavnih mostova. To je srpska zadata reč, da poštujemo tuđe, ali i beskrajno volimo svoje. Čujte samo šta kaže i opozicija i pozicija u Republici Srpskoj, nikad niko nije pomogao Republici Srpskoj, nikad niko. Nikad niko za 20 godina, nikad niko Republici Srpskoj nije pomogao za 20 godina, koliko je pomogla Republika Srbija na čelu sa Aleksandrom Vučićem, nikad niko za 20 godina i to je srpska zadata reč. Rekli smo – želimo stabilnu ekonomiju, ne samo srpsku, nego i celog regiona i nismo ostali samo na rečima, nego smo ponudili projekat mini Šengena. Lek i ozdravljenje celog regiona. Znam da nisu još uvek zaboravljene one stotine izbegličkih zavežljaja i da nisu i nikad neće biti povraćeni svi oni životi koji su izgubljeni u ratovima u ovom regionu, ali znam da ćemo naći 1000 tema iz prošlosti koje će biti dovoljne da uprem prstom u bilo koga ili on u mene i znam da napokon treba da sednemo za isti sto, da ne politizujemo ove teške i krvave teme iz prošlosti. Znam da treba da razgovaramo o njima, jer na svakom početku treba da postoji dijalog i to mi upravo činimo. Takođe znam da je naša kopča danas u sadašnjosti i u budućnosti upravo ekonomija i da će se naš zajednički glas u Briselu mnogo bolje čuti, nego pojedinačan samo srpski. Zato za sve one koji sumnjaju u srpsku zadatu reč, ali takođe i za sve one koji stavljaju klipove u točkove naše regionalne saradnje, želim da postavim pitanje, ne kao narodni poslanik, ni kao pravnik, već kao običan čovek – ima li i šta lepše od toga da gineš za svoju državu? Mislim da bi danas Srbija rekla – ima, da za Srbiju živiš, jer je to srpska zadata reč, da za Srbiju napokon živiš. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Nebojša Pavlović.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, pred nama je danas tačka dnevnog reda koja se odnosi na Sporazum između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH o održavanju i rekonstrukciji putnih mostova između Srbije i BiH. Želim da na ovu temu uradim jednu retrospektivu radova vezano za infrastrukturne projekte koji su od velike važnosti, kako za Srbiju i njene građane, ali isto tako i za čitav region. Kada je objavljen plan „Srbija 2025“ koji je obelodanio predsednik Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić videli smo da će Srbija postati moderna, uređena i evropska zemlja na koju će biti ponosan svaki stanovnik ove zemlje. Govorili su svakakve gluposti i smejali se predsedniku kada je na konferencijama crtao buduće, za nekoga možda životne trase i pogled u svet, a smejali su mu se oni koji za vreme svoje vladavine nisu bili u stanju da urade ni jedan kilometar autoputa, već su se bavili isključivo asfaltiranjem svojih dvorišta, svojih imanja, krugova u okviru svojih fabrika. Infrastrukturni projekti koji su najavljeni ove godine jesu čak osam autoputeva koji će se graditi u našoj Srbiji i mislim da mnoge velike svetske i ekonomske sile nisu u stanju da se upuste u ovakvo važne infrastrukturne projekte kakvi će se realizovati kod nas. Ono što na mene definitivno ostavlja najjači utisak jeste to da po prvi put u istoriji ove zemlje, ali po prvi put i u ozbiljnom planu i programu Vlade i predsednika države baca se akcenat na naša sela. Kompletno uređenje kanalizacione mreže, uvođenje širokopojasnog interneta o kome smo razgovarali prethodnih nedelja, uliva nadu da će stanovnici seoskih sredina imati jednako gotovo dobre i kvalitetne uslove za život kakve imaju stanovnici gradskih naselja. Ono što želim da istaknem sa ovog mesta jeste da iznesem pohvale koje dolaze iz opštine Smederevska Palanka i da kažem da je to opština koja je ušla u projekat „Čista Srbija“, koji sprovodi Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, i ovim projektom podrazumevano ili obuhvaćeno je da kompletno sva sela iliti nekih 85% palanačkih sela bude pokrivena sa kanalizacionom mrežom gde će se graditi savremene stanice za prečišćavanje otpadnih voda. Upravo želim da iskažem zahvalnost predsedniku Aleksandru Vučiću, ali i vama ministre što na ovaj način dajete priliku mladom čoveku da se duboko razmisli u trenutku kada možda pomišlja da napusti svoje selo i ode u veći grad ili opštinu. Upravo njima šaljemo jasnu poruku da ćemo im obezbediti osnovne elementarne uslove za život, a tu pre svega mislim na struju, vodovodnu i kanalizacionu mrežu, internet. Lokalne samouprave da se potrude da u okviru svog budžeta pronađu sredstva za rekonstrukciju seoskih domova kultura, mesnih zajednica, izgradnju novih dečijih igrališta i kada uradimo sve ovo što sam naveo stvaramo jednu pozitivnu klimu da se upravo u tom selu otvori i neko novo radno mesto. Koliko Srbija želi da brine o svojim građanima govori ta činjenica da je opština Smederevska Palanka 2016. godine, govorim u periodu od samo pet godina, bila opština koja nije imala uličnu rasvetu, koja je bila najzaduženija opština u Srbiji, koja nije imala uredno vodosnabdevanje, a danas zahvaljujući i predsedniku države i Vladi Republike Srbije, ali i svim resornim ministarstvima to je opština koja u okviru svog budžeta može samostalno da planira izgradnju iliti rehabilitaciju i rekonstrukciju određenih lokalnih saobraćajnica, zamenu vodovodne mreže, izgradnju novih igrališta, a sve to je bila misaona imenica za sve nas koji dolazimo iz te opštine. Kada prođete kroz jedan ovakav negativan proces i kada znate u kakvom je stanju Srbija bila do 2012. godine utoliko vam teže padaju optužbe koje dolaze od strane onih koji nisu marili za građane Republike Srbije, nisu učinili ništa za njih, a imali su priliku. Postavlja se pitanje, da li su Đilas i kompanija mogli bolje od onoga što su učinili ili je katastrofalno stanje njihove politike plod elementarne nesposobnosti? Tada postavljenje poslušničkih kadrova na važna mesta u državi dala su rezultat u glupim i nepromišljenim odlukama, jer su se takvi kadrovi isključivo bavili izgradnjom sopstvene karijere, a manje izgradnjom ili gotovo da se nisu bavili izgradnjom škola, bolnica i puteva. Rezultat njihove politike jeste i puka pohlepa, jer prethodnih nedelja vidimo da, znate, svi ti novci koji su završili, što se pominje, koji su završili i na Mauricijusu, u Hong Kongu, u Švajcarskoj, pa građani moraju da znaju da su to naše narodne pare, da su to pare naše dece, naših očeva, majki. Građani moraju da znaju i ja želim ovom prilikom da građanima prenesem poruku da dobro upamte ovo lice, da dobro upamte ovog čoveka, jer upravo su zbog ovog čoveka tada mnoge porodice gladovale, upravo zbog ovog čoveka mnogi su ostali uskraćeni za svoja socijalna primanja, a Srbija je ostala zbog ovog čoveka bez novih radnih mesta, bez puteva, škola i bolnica. Za profitera Đilasa ulaganje u Srbiju i danas predstavlja uzaludno trošenje novca, a za ovog čoveka patriotizam predstavlja puki atavizam, nešto što je preživljeno i nešto što je nepotrebno. Upravo želim građanima da kažem da jedino, i to dobro da upamte, da jedino i samo SNS predstavlja demarkacionu liniju koja jasno razgraničava patriote i plaćenike, odgovorne ljude od onih koji bi da i dalje profitiraju na narodnoj muci i da se bogate narodnim parama. Srbija je pre devet godina okrenula novi list. Srbija je pre devet godina krenula novim putem i upravo svi usvojeni zakoni, ali i ovi koji su u skupštinskoj proceduri predstavljaju jasnu rešenost Srbije za ostanak na tom putu koji hrabrim koracima temelji Aleksandar Vučić. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvaženi prijatelji Bošnjaci, autohtoni stanovnici ove države, dobri građani ove države, sa posebnom pažnjom i posebnim simpatijama gledaju svaki potez približavanja, jačanja međusobnih veza i prijateljstva sa susednom BiH. Za nas Bošnjake koji živimo u ovoj državi, od presudnog značaja jeste stav i predsednika ove države, i svih predstavnika ove države, mislim na ministre i druge predstavnika, da podržavaju teritorijalni integritet i suverenitet susedne BiH. To nije samo politički korektno i samo pravedno, to je i korisno za nas kao zemlju koja se poziva na međunarodno pravo, poštovanjem integriteta i suvereniteta susedne zemlje i susednih zemalja. Mi tražimo da se poštuje suverenitet i teritorijalni i integritet naše države Republike Srbije. To je jako dobra stvar. Intenzivirane su saradnje između predstavnika Republike BiH i naše države. U martu je naš ministar inostranih poslova bio gost i zaista dao dobre poruke da je za našu zemlju od izuzetne važnost stabilnost susedne BiH i apelovao da se nastavi na dobrosusedskim odnosima i jačanju međusobnih veza. Ja moram da kažem da odnosi dve zemlje se ne obavljaju i ne postižu samo bilateralnim odnosima, već postoji i ona trilaterala u kojoj učestvuje i Republika Srpska, odnosno učestvuje i Republika Turska. Drago mi je da će od maja ove godine u punom kapacitetu početi da funkcioniše naše zajedničko trgovinsko predstavništvo u Istanbulu, znači zajedničko trgovinsko predstavništvo Republike Srbije i Republike BiH u Republici Turskoj i da ćemo mi pokušati da plasiramo svoju robu na tom zaista ogromnom tržištu. Mi dobro znamo da je saradnja sa Turskom u zadnje vreme zaista postigla neki optimum i da smo prešli jednu milijardu evra saradnje. Naravno, saradnja Srbije i Bosne naročito je plodna na polju ekonomije i to je jako bitno i to je čini mi se glavni pokretač poboljšavanja dobrosusedskih odnosa. Mi znamo da je razmena tokom COVID godine iznosila 740.000.000 evra, jeste to pad od 12% ali ako se pogleda ukupna situacija u svetu opet je dobra poruka da je razmena na jednom zaista zavidnom nivou. Velika stvar zaista jeste mini Šengen. Obe države su imale tu krucijalnu ulogu u usvajanju ovog mini Šengena. Poslovično je dobra saradnja koja je postojala između bivših ministara trgovine gospodina, Mirka Šarovića i gospodina, Rasima Ljajića. Taj jedan kvalitet međusobne saradnje i jedan nivo koji smo prezentovali u svetu zaista je podigao respekt svih proizvoda koje nude ove dve države. Saradnja tokom pandemije je posebna tema i zaista me raduje da smo spoznali da imamo iste probleme, da smo zajednički prostor u svakom smislu. Moram da se zahvalim lekarima iz Bosne i Hercegovine koji su došli u julu da pomognu u zaista jednoj teškoj situaciji bolesnicima u Novom Pazaru i našim institucijama, naravno, uz svesrdnu pomoć lekara iz naše države. Zaista, bili su od velike pomoći, to je bio zaista veliki gest. Isto tako, veliki gest jeste i gest našeg predsednika koji je donirao, naravno, bespovratno, besplatno susednoj državi 10.000 vakcina i na taj način još jednom pokazao empatiju i solidarnost sa građanima Republike BiH. To je nešto što treba zaista pohvaliti, jer bez regionalnog pristupa svim problemima, pa i ovom problemu COVID-a nećemo doći do rešenja i do bilo kakvog napretka. Meni je zaista drago što je Vlada Republike Srbije i to je već pominjano, nekoliko puta potvrdila da podržava otvaranje diplomatsko-konzularnog predstavništva BiH u Novom Pazaru i to je odličan potez. Naime, prošle godine član Predsedništva BiH Šefik Džeferović je prihvatio praktično inicijativu gradonačelnika Novog Pazara Nihata Biševca o otvaranju konzulata. Na ovaj način neće se samo poboljšati odnos između Bošnjaka u dve zemlje, već će ovo predstavljati most bolje i kvalitetnije saradnje između dve zemlje. Podržaćemo Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova. Reč je o 11 putnih međudržavnih mostova koji se nalaze na granici između Republike Srbije i Republike Bosne i Hercegovine. Za građane Sandžaka sigurno su najznačajniji oni mostovi na Uvcu, ali značajni su za nas i drugi mostovi preko Drine. Svaka veza sa susednom državom je od izuzetnog značaja. Još jednom želim da pohvalim onu inicijativu kojom smo pokazali, a to je inicijativa malog Šengena, kojom smo pokazali evropskim partnerima da imamo kapacitete i snage da međusobno izbrišemo granice kada je u pitanju ekonomija. Divno je rekla koleginica iz SPS, da na Balkanu postoji plima crtanja granica. Mislim da je došlo vreme da brišemo granice između nas, između ljudi. To je politika koju Socijaldemokratska partija promoviše i na kojoj insistira. U plimi populizma i političkih sukoba i konflikata u politici, što je danas najlakši vid da postanete politički popularni, moramo biti glasovi politike, pomirenja i saradnje i međusobnog poštovanja i uvažavanja. Napredak balkanskih država može biti samo zajednički, kao i stabilnost, ona može biti samo zajednička. Istorija ovih prostora nam je pokazala da možemo napredovati svi ili niko. Mi u SDP-u ćemo snažno podržavati povezivanje sa našim susedima, integraciju Balkana u Evropsku uniju, čiji smo geografski, istorijski i pre svega civilizacijski deo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Svetlana Milijić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovani ministre, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, mostovi nisu samo obične građevine od drveta, gvožđa ili betona kojim se premošćuju neke reke, mostovi su mnogo više od toga, to su ruke koje spajaju obale i ljude. Ovim zakonom o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između ove dve zemlje postiže se, zapravo, bitan projekat i za Republiku Srbiju i za Bosnu i Hercegovinu iz razloga što se postiže ekonomski razvoj, bolji trgovinski razvoj, saobraćajni, kulturni razvoj. Ovim povećanjem učiniće se tržišta otvorenijim, što je osnova za podizanje životnog standarda građana sa obe strane reka. Stvaraju se nove prilike, nove prilike stvaraju nove mogućnosti i daje se doprinos dobrosusedskim odnosima između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine, što predstavlja prosperitet u regionu koji je, zapravo, i ključni elemenat napretka ka članstvu u EU. U pitanju je 11 putnih međudržavnih mostova između Srbije i Bosne i Hercegovine, na tri reke. Reci Drini, Savi i Uvcu. Republika Srbija obavezala se ovim sporazumom na održavanje i rekonstrukciju šest mostova preko Drine i to su mostovi Trbušnica – Šepak, Mali Zvornik – Karakaj, most kralja Aleksandra koji ima posebno istorijsko značenje između Malog Zvornika i Zvornika jer ga je otvorio kralj Aleksandar 1930. godine. Taj most nije od 1930 godine niti rekonstruisan niti se u njega ulagalo, ulagaće sada Srbija. Most preko Drine, stari most Ljubovija – Bratunac, novi most Ljubovija – Bratunac i Bajina Bašta – Skelani. Republika Bosna i Hercegovina obavezala se na održavanje i rekonstrukciju pet mostova i to dva preko reke Save i tri preko reke Uvac. Ono što za mene posebno ima, posebnu težinu daje ova diskusija, jeste da sam ja rođena u Sarajevu i odrastala sam u Sarajevu, a ponosna na činjenicu da živim u Republici Srbiji koja ima predsednika kakav je Aleksandar Vučić ne samo lider ovog regiona nego i šire, što su potvrdili pa čak i hrvatski večernji list, a posebno sam ponosna na činjenicu da je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić pružio ruke prema svim narodima u Bosni i Hercegovini, nebitno koje su one nacionalnosti i omogućio da u ovoj pandemiji i tamošnji ljudi dobiju vakcine, doniranjem određene količine i otvorio vrata, odnosno most gde su i njihovi građani dolazili u našu Srbiju da se vakcinišu. Predsednik Srbije Aleksandar Vučić istakao je da je najvažnije da se grade dobri bilateralni odnosi, da se između obe zemlje gradi mir i stabilnost, jača ekonomski i trgovinski odnos i završiću svoje izlaganje citatom Aleksandra Vučića, predsednika Republike Srbije koji je rekao – Naše je da napravimo okvire u kojima će se ljudi osećati sigurno, da mogu raditi i zarađivati više i živeti bolje. Živela Republika Srbija.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici, Svetlani Milijić. Reč ima narodni poslanik, Tomislav Janković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama je danas jedna veoma važan zakon koji se odnosi na potvrđivanje Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine i ja ću svoje izlaganje početi citiranjem velikog Ive Andrića, čoveka koji je najbolje poznavao prilike na ovim prostorima, ali pisca koji je najviše opisivao mostove kao građevine koje povezuju ljude. U svom delu „Mostovi“ veliki Ivo Andrić u prvom pasusu kaže – od svega što čovek u svom životnom nagonu podiže i gradi ništa nije u mojim očima bolje i vrednije od mostova. Oni su važniji od kuća, svetiji i opštiji od hramova, svačiji i prema svakom jednaki, istrajniji su od drugih građevina i ne služe ničem što je tajno i što je zlo. Kada reči našeg nobelovca prenesemo danas na polje politike, dobije paralelu sa zvaničnom politikom predsednika države i naše Vlade da stvaramo inicijativu za izgradnju mostova prijateljstva među zemljama i narodima koji žive ovde u regionu. Upravo ta politika pozicionira našu zemlju na mesto lidera zapadnog Balkana, a predsednika Vučića za lidera na Balkanu. Kada govorimo o zvaničnim odnosima između BiH i Republike Srbije, ja ću vas, dragi prijatelji, podsetiti da su oni uspostavljeni 15. decembra 2000. godine, a od 2012. godine oni se intenzivno razvijaju i zvaničnici obe zemlje imaju česte sastanke i posete. Predsednik Vučić je 2. aprila ove godine posetio Sarajevo i tom prilikom uručio prvih 5.000 vakcina i najavio da će krajem maja meseca ove godine biti održan Prvi veliki Samit Srbije i BiH, gde će svoje učešće uzeti, kako privrednici, ali i državnici dve zemlje. Cilj Samita je da se pospeši saradnja, poverenje, ali i otvorenost dva naroda, odnosno dve države i tri naroda. To posebno podstiče trgovinsku razmenu koja je iz godine u godinu sve veća i sve značajnija i BiH je najznačajniji spoljno-trgovinski partner naše zemlje u regionu. Podsetiću vas da je 2012. godine ukupna razmena bila 1,2 milijarde evra. Izvozili smo 852 miliona evra vrednosti roba i usluga, a uvozili 360. Godine 2014. razmena je bila 1,4 milijarde. Srbija je izvezla 993 miliona evra, a uvezla 403 miliona evra. Godine 2016. razmena raste na 1,5 milijardi evra. Izvozili smo 1,1 milijardu, a uvozili 406 miliona evra. Godine 2019. razmena je dostigla 1,9 milijarde evra. Izvoz 1,3 milijarde, uvoz 600 miliona evra. Da nije bilo pandemije sigurno bi ova razmena u 2020. godini bila preko dve milijarde. Kada se pogleda ovaj period, 2012. do 2020. godine, ukupno znači devet godina, mi smo na prostor BiH izvezli blizu 10 milijardi evra, tačnije devet milijardi 987 miliona evra, a uvezli vrednosti robe 4,14 milijarde evra i ostvaren suficit 5,8 milijarde evra. To najbolje govori koliko je značajna trgovinska razmena sa BiH. Najviše smo izvozili mineralna goriva, ulja, mašine, kotlove, plastične mase, pića, alkohol, gvožđe, čelik, žitarice. Svakako da je veliki doprinos ovakvom stalnom rastu dala inicijativa predsednika Vučića da se uvede tzv. Mali Šengen za slobodan protok ljudi, roba i usluga. Poplave iz 2014. godine i aktuelna pandemija su najbolja opomena da dve zemlje i narodi koji žive u njima, moraju sarađivati. U toj saradnji graditi najbolje odnose, na obostrano zadovoljstvo i obostranu korist. Posebno smo ponosni na činjenicu da Srbija pomaže naš narod u Republici Srpskoj i drugim delovima Federacije BiH. To je naše pravo i naša obaveza. Gradimo škole, vrtiće, pomažemo obnovu i izgradnju crkava i svega onoga što doprinosi boljem i kvalitetnijem životu našeg naroda. Gradimo dva auto-puta prema BiH, jedan krak od Kuzmina prema Sremskoj Rači i Bjeljini, on će svoj nastavak imati dalje prema Sarajevu, Banja Luci, a drugi od Požege do Kotormana, pa zatim nastavak od Višegrada prema Sarajevu. Neće ovi auto-putevi dodatno približiti BiH samo Srbiji, nego će i približiti i Bugarskoj, Severnoj Makedoniji, Grčkoj, Turskoj i drugim zemljama, a sa realizacijom izgradnje tunela između Ljubovije i Osečine koji se planira posle završetka pandemije, sve će to dodatno uticati na razvoj turizma sa obe strane reke Drine. Ulažemo u aerodrom Trebinje, budući radarski centar u Podrinju, kao i protivgradnu zaštitu na prostoru Republike Srpske. Značajna je naša pomoć našim komšijama u vakcinama, medicinskoj opremi, respiratorima i svemu onome što život znači u ova teška vremena, vremena pandemije. Za samo tri dana, 25, 27. i 28. marta, u Beogradu i Nišu, vakcinisano je više od 22.000 građana i privrednika sa prostora BiH, Crne Gore i Severne Makedonije. Svi smo bili u prilici da vidimo kako su oni ljudi koji su vakcinisani hvalili našu državu, našeg predsednika i zdravstveni sistem Republike Srbije, jer u matičnoj zemlji nisu bili u mogućnosti da se zaštite. Mi smo ponosno na ovaj čin, jer pokazujemo da smo kao država i kao narod solidarni i da želimo da jačamo poverenje i saradnju. Ali, ima i onih koji iznose kritike, pa čak i laži na ovu aktivnost. Radi se o medijima i pristalicama Dragana Đilasa i njegovog poslovnog partnera Šolaka. Oni često serviraju vesti kako se radilo o vakcinama kojima je istekao rok, da se radi o lažnoj solidarnosti, da se radi o jednom lažnom bratstvu i jedinstvu. Zaključak je više nego jasan – ne mogu da prihvate uspeh sopstvene zemlje, jer oni uspeh mere jedino kad se bogate na račun sopstvenog naroda. Naravno da mi iz SNS se ne osvrćemo na ove maliciozne izjave. Naše je da radimo, da gradimo, da pomažemo drugima, jer kad pomažemo drugima na izvestan način pomažemo i sebi. Sasvim je logično i sasvim je opravdano da imamo jedan ovakav Sporazum o rekonstrukciji i održavanju međudržavnih mostova. Sporazum definiše radove na 11 mostova, dva na reci Savi, šest na reci Drini i tri mosta na reci Uvac. Pored radova na samoj infrastrukturi, dve strane se obavezuju da stave na raspolaganje drugoj strani svu dokumentaciju, kako bi se pojednostavile carinske procedure, a na ovaj način ubrzalo održavanje i rekonstrukcija mostova uz nesmetano funkcionisanje saobraćaja. U danu za glasanje, zajedno sa kolegama izabranih sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržaću Predlog zakona sa željom da u danima, godinama i decenijama koje su pred nama sa BiH, ali i ostalim zemljama u regionu i svetu gradimo odnose pune poštovanja, razumevanja na ekonomsku korist i obostrano zadovoljstvo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Tomislavu Jankoviću. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena potpredsednice, koleginice Kovač. Poštovani ministre, uvažene koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, mostovi su oduvek spajali ljude i povezivali ih zbog njihovih potreba. Tako je bilo, tako će i biti i zbog toga je ovaj Sporazum o kojem danas raspravljamo u ovom visokom Domu veoma važan, Sporazum između Republike Srbije i Saveta ministara BiH o rekonstrukciji i održavanju putnih međudržavnih mostova. Taj Sporazum je važan iz dva razloga. Prvi je, po mom mišljenju, zbog jačanja regionalne infrastrukture, a drugi zbog jačanja bilateralne saradnje između Srbije i BiH. Srbija i BiH treba da rade na jačanju političkog i parlamentarnog dijaloga, sa jedne strane, i sa druge strane na jačanju ekonomske saradnje i na zajedničkim nastupima, ekonomskim nastupima sa zemljama trećeg svete, kada je u pitanju ekonomsko tržište. Zato su zajednički infrastrukturni projekti važni za povezivanje građana dve zemlje. Posebno bih istakla kao što su to i moje kolege do sada uradile, autoput Beograd Sarajevo, Srbija će tu svoj deo posla ispuniti, kada je u pitanju izgradnja 19 kilometara od Srbije prema Bjeljini, i izgradnja mosta na Savi. Naravno kada je u pitanju izgradnja i gasovoda koji će od Inđije povezivati u balkanskom toku Srbiju i BiH, aerodrom na Trebinju, i mnogi drugi infrastrukturni projekti. Srbija želi aktivnu saradnju sa centralnim, ali isto tako i sa entitetskim delovima BiH, želimo saradnju u oblastima koje su od značaja za obe zemlje, kao neko ko je rođen u Novom Pazaru, i čija porodica i dalje živi dole, u ovom delu Srbije, želim da istaknem, koliko je za građane, Raške, Sandžaka, važan dobar odnos između Beograda i Sarajeva. Srbija želi da što bolje razume Bošnjake, da razume njihove potrebe i njihove prioritete i državne ciljeve, ali isto tako, Bošnjaci u BiH, treba da znaju da Srbija ima ustavnu obavezu da štiti Republiku Srpsku. Srbija želi sestrinske odnose sa Republikom Srpskom, želi da intenzivira i ulaže u izgradnju ovog dela BiH, a na to nas obavezuju i specijalne veze, koje Srbija ima sa Republikom Srpskom. Istakla bih dva važna regionalna događaja kao primer humanosti i solidarnosti između BiH i Srbije, a to su poplave koje su bile 2014. godine, i ova pandemija sa Korona virusom. Takođe, veoma važno da istaknem da zbog zajedničke budućnosti i regionalne saradnje ostaje otvoren poziv za priključivanje BiH „mini Šengenu“, to bi veoma olakšalo kretanje ljudi, roba, usluga i kapitala i sa ovim delom Zapadnog Balkana. Ohrabruju dva veoma važna događaja koja su najavljena za buduću saradnju BiH i Srbije. Prvi koji je najavio predsednik Srbije Aleksandar Vučić, prilikom nedavne posete Sarajevu, to je zajednički samit dve države koji bi trebalo da se krajem leta i početkom jeseni održi ovde u Beogradu i koji bi trebalo da poboljša i otvori granice dve zemlje. Drugi je zajednička vojna vežba između Srbije i BiH, posle dužeg niza godina, koja bi trebalo da se održi na Manjači. Na kraju, želim da istaknem i pošaljem poruku da Srbija želi što bolju i intenzivniju regionalnu saradnju i što bolje ekonomsko okruženje za sve zemlje u regionu. Tržište zapadnog Balkana je posle EU najvažnije za Srbiju. Zbog toga nam je i bitno međusobno poverenje i da održimo mir. U danu za glasanje sa svojim kolegama i koleginicama narodnim poslanicima iz Srpske napredne stranke ću podržati ovaj sporazum.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Dubravki Filipovski. Reč ima narodni poslanik Mladen Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani ministre Momiroviću, poštovane uvažene kolege narodni poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, javljam se i podržavam Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH, o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i BiH, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Zahvaljujući fiskalnoj konsolidaciji koju smo sproveli i sređivanju javnih finansija, koje su žuti tajkuni na čelu sa Draganom Đilasom uništili dok su bili na vlasti, stekli su se uslovi da možemo danas da razgovaramo na temu Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH o održavanju i rekonstrukciji 11 mostova na reci Drini. Projektno-tehnička dokumentacija je spremna i treba otpočeti sa implementacijom sporazuma odmah po izglasavanju ovog Predloga zakona. Smatram da kao država imamo odličan odnos, ili čak, jedan od najboljih u regionu sa BiH. Citiraću gospodina Milorada Dodika, predsednika Republike Srpske, entiteta u BiH, koji je rekao: „Dobili smo od Republike Srbije za vreme predsednika Aleksandra Vučića, više pomoći nego od BiH za 20 godina.“ Navešću samo neke od pomoći naše države, kako u doba pandemije korona virusa, tako i pre pandemije i nadovezaću se na odličan govor naše koleginice Sanje Lakić i kazaću poštovanim građanima Republike Srbije da u prethodnih nekoliko godina Republika Srbija je pomogla Republiku Srpsku sa preko 59 miliona evra. Pomoć je išla u različitim pravcima. Republika Srbija je uputila više puta jednokratnu pomoć za izgradnju magistralnih puteva širom Republike Srpske. Uloženo je 150 hiljada evra u Dom kulture u Nevesinju i u Gradiškoj. Pomogli smo izgradnju doma zdravlja, vrtića i mesne zajednice u banjalučkom naselju Petrićevac, oko 800 hiljada evra. Godine 2020 smo uplatili preko pola miliona evra za domove zdravlja i škole u Šipovu i Mrkonjić gradu, i još mnogo toga. Tokom pandemije korona virusa Republika Srpska je dobila najveću pomoć od Republike Srbije, dobila je 15 sanitetskih vozila za domove zdravlja u vrednosti od skoro 750 hiljada evra. Pomoć u maju 2020. godine, u prvom kontingentu dobila je 10 respiratora, 30 hiljada maski, 2000 zaštitnih odela, 50 hiljada rukavica, vizire, lekove itd. Takođe, predsednik Aleksandar Vučić uručio je 2. marta ove godine Federaciji BiH u Sarajevu 10 hiljada „AstraZeneka“ vakcine protiv korona virusa. Pitanje je poverenja jednih u druge. Ne živimo za to da ogovaramo jedni druge pred EU. Jedni drugima smo najpotrebniji, jer živimo jedni sa drugima, i jedni pored drugih i zato što nikog bližeg nemamo. Očekivali smo pomoć mnogo moćnijih od nas, ali oslanjamo se jedni na druge. Mi u Srbiji ne možemo biti srećniji ako ljudi u Sarajevu, ako ljudi u Banjaluci, u Tuzli, u čitavom regionu nisu srećni. Takođe, predstavnici naše države dogovorili su sa članovima predsedništva Bosne i Hercegovine da se organizuje veliki samit Srbije i Bosne i Hercegovine u Beogradu na svim nivoima administrativne vlasti privrednika, da to bude najveći samit koji smo napravili, samit poverenja i otvorenosti, da vidimo mogućnosti da šire otvorimo granice jedni prema drugima. Moram da kažem da je budžetom Republike Srbije za 2021. godinu određena pomoć za izgradnju aerodroma u Trebinju u iznosu od 25 miliona Evra. Kako kaže predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić, jačanjem saradnje sa Republikom Srpskom u isto vreme podrazumeva i jačanje saradnje sa Bosnom i Hercegovinom, sa ciljem još boljeg povezivanja u interesu mira i stabilnosti u čitavom regionu. U danu za glasanje podržaću ovaj Predlog zakona i pozivam i moje kolege iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu da isto učine. Zahvaljujem. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas ću govoriti o Zakonu o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Jedan od izuzetno važnih sporazuma, jer, pre svega jača bilateralne odnose, a takođe i mnogo bolju saradnju u regionu. Moram da napravim jednu malu digresiju, pa ću se obratiti ministru. Vi ste bili vrlo uspešan privrednik, a danas ste ministar. Vrlo ste mlad čovek. Ja sam oduševljena vašom posvećenošću. Svuda vas ima, što znači da se radi i gradi, što je dobro za Srbiju. Samo tako nastavite. Prosto sam morala tako nešto da kažem, jer mi je drago da ste primenili ono što primenjuje naša Vlada, a to je rad, red disciplina. Samo napred. Što se ovog Sporazuma tiče, naime, radi se o 11 mostova, o održavanju mostova. Republika Srbija će održavati šest mostova, pet će Bosna i Hercegovina. Izuzetno važno, most spaja, ili bi bar tako trebalo da bude, po meni, uvek spaja, samo možda od 100% jedan slučaj da ne spaja, kod Srpske napredne stranke će spajati, jer mi vodimo jednu pravu, dobronamernu politiku, kako u regionu, tako i spoljnu politiku. Ne zna se koliko smo sporazuma potpisali. Šta to znači? To znači samo jačanje bilateralnih odnosa i stvaranje prijatelja. To se najbolje može videti kroz silne države sa kojima smo napravili sporazume. Narodna Republika Kina, sa puno poštovanja ali i prijateljstva, kao i partnerstva sa odnosima prema Narodnoj Republici Kini, od koje imamo samo blagodeti. O tome ću kasnije. Takođe, tu je Rusija, zatim, kompletan nesvrstani blok i sa njima, pa onda Izrael, sa njima imamo izvanredne odnose i sve ostale zemlje na svetu, Indija. Tako se radi, pravimo prijatelje, što se videlo kad je trebalo da dobijemo vakcine. Upravo danas je došlo još pola miliona vakcina iz Narodne Republike Kine. Mislim da je Srbija u ovom momentu ukupno dobila oko tri miliona vakcina. Dakle, 2.600.000 ljudi se vakcinisalo, a revakcinisanih je 1.100.000. Još jednom, moram da kažem nešto što je izuzetno važno, što se danas nije spomenula, a to je da je naš predsednik, gospodin Aleksandar Vučić danas vakcinisan. Zašto ovo govorim? Zato što su u januaru mesecu ostaci od opozicije govorili da mi nikada u životu nećemo dobiti vakcine, a evo, na današnji dan preko tri miliona vakcina i to četiri vrste vakcina, da ljudi biraju kojom će se vakcinom vakcinisati. Niko u svetu nema četiri vrste vakcina, ljudi moji. Tako se radi. Imamo tu sreću, ali to nije faktor sreće, to je mudra politika našeg predsednika, jer pravi spone, pravi te mostove figurativno, pravi sporazume. E, zato mi danas možemo da se pohvalimo i hvalimo se, pa su nam skrenuli pažnju da se ne hvalimo. Mi se ne hvalimo, samo iznosimo činjenice da smo najbolji u regionu. I to ne kažem samo ja, to su rekli i ljudi iz Zagreba i ljudi iz Sarajeva i čitav region. Mi poklanjamo te vakcine ljudima koji nemaju vakcine, jer nije sreća u tome da samo mi budemo zdravi, već čitav region, čitav svet. A kako će biti zdravi? Tako što se svi vakcinišu. Zašto je važno što sam rekla da je predsednik vakcinisan? Zato što je masa ljudi govorila da vakcine ništa ne valjaju, ko zna šta će nam se desiti, da gospodin predsednik nikada neće da se vakciniše, itd. Evo, dušebrižnici, vakcinisao se i to u Rudnoj Glavi, u selu koje se nalazi pored Majdanpeka, da vide ljudi u istočnoj Srbiji da je predsednik vakcinisan. Ako pogledate danas vesti, videćete koliko je ljudi stalo u red jer veruju predsedniku Republike. Što se gospodina Vučića tiče i njegove miroljubive politike, ne znam odakle da krenem. Verovatno bih trebala da pričam pet dana šta je sve uradio, pošto sam juče čula da ga opozicija naziva čovekom koji gubi pamćenje. Ne bih da govorim ružne reči, to je moj predsednik koji je izuzetno vredan poštovanja i ja mislim da svi ljudi koji su danas ovde sa pijetetom i poštovanjem govore o njemu. Mislim da će on ući u istoriju kao najbolji predsednik ikad. A zašto? Trenutno se gradi osam auto-puteva. Završio je Koridor 10, naravno, Vlada, ministarstvo, gospodin predsednik. Znači, završio je Koridor 10. Gradi se Koridor 11. Gradi se Moravski koridor. Gradiće se „Karađorđe“, gradiće se Fruškogorski koridor, gradiće se auto-put od Beograda do Zrenjanina, gradiće se auto-put prema Sarajevu. Grade se auto-putevi. To su spone. Tako će doći investitori. Zatim, evo meni kaže moja uvažena koleginica iz Priboja, gospođa Milanka Jevtović, da je su samo u Priboju renovirane tri škole. Po čitavoj Srbiji je masa škola renovirana. Sećate se kako su se smejali, opet dušebrižnici, što renoviramo toalete. A šta treba, deca da nam se vrate u srednji vek? Imali smo, što kaže moj kolega, čučavce. Treba deca da se porazboljevaju? Bilo – ne ponovilo se. Nisu ulagali 20 godina, 50 godina u škole. Renoviramo šta god možemo i koliko god možemo. Izgrađujemo bolnice. A šta bi bilo da nismo izgradili ove dve kovid bolnice, koje su, nažalost, pune, jednu u Batajnici sa 930 ležajeva a drugu u Kruševcu sa 500 ležajeva? Sad počinjemo da gradimo takođe kovid bolnicu u Novom Sadu. Napravljeni su projekti za Kragujevac, za klinički centar. Napravili smo Klinički centar u Nišu. Praviće se ponovo klinički centar u Novom Sadu. Završićemo za godinu dana naš Klinički centar koji se gradio, ja mislim, 50 godina. Samo Vučić, predsednik Vučić, završava sve što je neko nekad možda započeo, nekad nije. On je uradio više od svih ostalih, 20, 50 puta više. I to je istina. Mi se ne pravimo važni, jer je to ružno, nego pričamo činjenice. Iznosimo činjenice da ljudi znaju kako stoje stvari. Setimo se samo 2008. godine. Otpušteno je 400 hiljada ljudi. Godine 2008. i 2009. otpušteno je hiljadu sudija, tužilaca, a danas zaposlenih 320 hiljada, i brojkom i slovima. Bilo je nezaposlenih 26% ljudi, danas 7,3%. Doći ćemo mi i do 5% za par godina. Do 2025. godine prosečna plata će biti 900 evra. Danas je 540 evra, a setimo se 2012. godine – 320 evra. Hajmo da se setimo minimalnog ličnog dohotka. Bio je 16.200. Koliko je danas? Danas je 32.600. Znači, na svim nivoima, u svim strukturama radimo. Pogledajte samo „Beograd na vodi“, šta su nam sve radili. Prvo su pričali da nemamo projekat, da izmišljamo, da smo potkupljeni, a danas je to jedno od najlepših mesta za život, najlepša promenada u Evropi, fantastično. Samo gradimo i radimo. Mogla bih ja ovako još mnogo toga, ali, ima još dosta kolega. Nisam spomenula mali Šengen, izuzetno važan sporazum baš za regionalni razvoj, za povezivanje ljudi, a to znači da je napravljen sporazum između Republike Srbije, Severne Makedonije i Albanije. Data je ruka i BiH i Crnoj Gori da radimo zajedno. Zašto smo napravili mali Šengen? Za brži regionalni razvoj. Najnormalnije je da će neko ko je ogromni investitor da uloži u region, a ne u pojedinačne zemljice. To je pod jedan. Pod dva, to je slobodan protok robe, kapitala, ljudi i ono što je najvažnije, prepoznavanje kvalifikacija. Ljudi, mi danas nemamo zanate. I ono što je još mnogo važno, a spomenuto je, to je da će 900 evra biti 2025. godine, a već 2026, 2027. godine, sigurna sam da će biti tako, prosečna plata će biti preko 1.200 evra i garantujem, mladi ljudi se već vraćaju u Srbiju, da će tada svi ljudi koji rade van zemlje za istu tu platu i muče se, mnogo su im veći troškovi, doći u našu maticu, u našu najlepšu zemlju na svetu i živeti mnogo bolje nego što žive tamo. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Ljiljani Malušić. Reč ima ministar Momirović.
Poštovana Ljiljana, hvala vam na ovim lepim rečima. Iskren da budem, ja sam se javio za reč negde na polovini vašeg izlaganja, ali vi ste zaista toliko sadržajno i sveobuhvatno pokrili ne samo ovu temu nego i šire aspekte ekonomske i u samoj Srbiji i naših odnosa sa BiH, da zaista ne bih imao mnogo šta da dodam. Ali, voleo bih da napomenem još jednom da je zaista velika privilegija imati priliku da sediš ovde i slušaš kako vi kao narodni poslanici, moje kolege, se obraćate. Ne govorim sad samo o vama, ali i kolega Bošković, koji je zaista izneo onako taksativno sve elemente koji pokrivaju ovaj sporazum u širem smislu, vezano za naše donacije i naš odnos prema BiH u prethodnoj godini, iskreno, i ja sam mnoge stvari zaboravio i bilo mi je više nego korisno da se podsetim u stvari koliko smo mi do sada izlazili u susret, pomagali regionu, iako i mi, tek sada, poslednjih godina, izlazimo iz neke, uslovno rečeno, zaostajalosti. Kao što ste napomenuli, kolika je bila prosečna plata, a kolika je sada? Možda bih mogao da dodam da je stopa nezaposlenosti bila preko 25% a danas je ispod 9%. To su sve neverovatni rezultati. Koleginica Sanja Lakić je imala zaista jedan dirljiv i čvrst govor, koji nikoga ne može da ostavi ravnodušnim. Dodao bih možda jednu stvar koju nisam rekao a provlačila se ovde, odnosi se na auto-put Beograd-Sarajevo. Kao što znate, po sporazumu koji je postigao naš predsednik Republike sa turskim predsednikom Erdoganom, mi gradimo auto-put Beograd-Sarajevo iz dva pravca. Jedan je preko Kuzmina, Sremske Rače, koji treba da ide preko Bijeljine, dole od Tuzle ka Sarajevu, a drugi ide od Požege, Užica, Kotromana, pa onda kroz bosansku stranu, nisam siguran kako će oni rešiti, tu ima nekih dilema. Mi ovaj deo od Kuzmina do Sremske Rače, u pitanju je 18 km kroz Republiku Srbiju, ćemo završiti 2023. godine. Radovi na mostu idu jako dobro. Pre sedam dana smo otvorili radove na trasi. To je zaista jedan ne preveliki, u smislu dužine auto-puta, ali jako kompleksan deo auto-puta i jako kompleksan most. Ugovorna obaveza naša kada treba da se završi je 2024. godina. Međutim, kada smo seli zajedno sa predsednikom, kao što je inž. Mrkonjić pričao, on je nama postavio neke nove rokove, odnosno nama i našim partnerima da mi to možemo i moramo da završimo pre roka, odnosno 2023. godine, a ove godine na leto završavamo projektovanje dela od Požege, Užica do Kotromana. To je 60 kilometara, izuzetno teška deonica koju planiramo, takođe, da vrlo brzo stavimo u funkciju. U ovom obimu auto-puteva ja često kada pričam o njima pomislim da li je ovo stvarno, realno, da nisam postao neki trećerazredni političar koji priča izmišljene priče, međutim ovo su sve realne stvari. To što niko, pa verovatno ni ja ne mogu ni da poverujem u svoje reči, u ono što radimo, vidim i ne verujem, to samo govori koliki je uspeh ovog našeg sistema i uspeh predsednika Republike, koji je pokrenuo sve ove projekte. Da se mi razumemo, ovi projekti bi mogli bez svakog od nas iz Vlade, ali oni ne bi mogli bez predsednika Republike. I, kada sam već kod njega i kada ste vi već pomenuli da se on vakcinisao danas, ja bih želeo da pozovem sve građane Republike Srbije, ako želimo da pobedimo u ovoj odlučujućoj borbi u ovom trenutku, svi moramo da se vakcinišemo, naročito ljudi stariji od 65, odnosno 55, pa onda ispod 45 godina. Zamolio bih građane ove zemlje da ne podležu nadriantivakserskoj priči i naših kolega iz opozicije i nekih sumnjivih likova. Ovo je priča koja je odlučujuća borba za budućnost ove zemlje, zdravlja nacije i ekonomije ove zemlje. Ako sebe brzo vakcinišemo, moći ćemo i naše komšije da vrlo brzo vakcinišemo. Zahvalnost još jednom za lepe reči, pozvao bih sve građana da što pre uđu u proces vakcinacije. Vakcina ima dosta, vakcina ima najviše u Evropi, jedino u Srbiji vi možete da birate vakcine, iskoristite to pravo. Negativni efekti vakcinacije ne postoje. Vakcinisali samo tri miliona ljudi skoro. Ne postoji ni jedan izraženi negativni efekat. Molim vas, ako ne zbog vas, zbog naše države, zbog građana, zbog budućnosti, zbog naše dece, zaštitimo našu zemlju i zaštite sebe. Hvala.
Zahvaljujem se ministru građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvažene kolege, uvaženi građani Srbije, poštovani ministre, lepo je videti kako pažljivo pratite ovu skupštinsku raspravu i obraćate pažnju na sve ono što vam govore narodni poslanici, ali lepo vas je i videti da obilazite gradilišta u Srbiji. Energično ste krenuli, pa nadam se da će to tako i da ostane, tj. nadamo se da će to tako da ostane i do kraja mandata. To je dokaz da sledite politiku koju je projektovao predsednik države još 2014. godine i u svakom slučaju pohvalno za vas. Što se tiče Sporazuma, odnosno Zakona koji je danas pred nama, vi ste, ministre, ovde na kraju ovog sporazuma naveli razloge zbog kojih bi ovaj sporazum trebao biti potvrđen, u ovom uvaženom domu, odnosno zbog kojih bismo mi trebali da za njega glasamo. Formalno ispravni i tačni i formalno dovoljan motiv da ih mi u ovom uvaženom domu izglasamo. Međutim, razlozi i motivi zbog kojih ćemo mi glasati su mnogo širi od onoga što ste vi naveli na kraju ovog zakona, a ovi razlozi i ovaj zakon su, pre svega, jedan mali segment jedne sveukupne politike koju ova država, na čelu sa predsednikom, vodi od 2014. godine, a tiče se, između ostalog, i brige o našem narodu u regionu i regionalne saradnje u celini. Ta briga svoj vrhunac doživljava u poslednje tri, četiri godine. A, zašto u zadnje tri, četiri godine? Srbija je posle ozbiljne fiskalne konsolidacije, kroz koju je prošla, stvorila mogućnosti da, pored toga što će pomoći građanima koji u njoj žive, pomogne i našim sunarodnicima, u regionu. Znači, korist od napretka Srbije počeće da osećaju svi koji Srbiju doživljavaju svojom zemljom, a i oni kojima ona nije matična država. Svedoci smo poslednjih dana kada je pitanju vakcinacija i mnogo drugih stvari. Korist se ogleda i kroz rekonstrukciju ovih mostova o kojima danas govorimo. Ovo je, ministre, dokaz jedne ozbiljne politike, kada je u pitanju regionalna saradnja. Ovo je dokaz da Srbija staje na čelo regionalnih odnosa, da je Srbija zemlja koja promoviše mir i saradnju u regionu i da je Srbija zemlja koja brine o svom narodu, svakako ne narušavajući teritorijalni integritet, Ustav i zakone svih drugih zemalja, tj. onih gde naš narod živi. Ovo je dokaz da Srbija pruža ruku, njen predsednik, a i srpski narod svima na Balkanu. Avaj, nije to uvek tako kada je u pitanju druga strana. Pitate me zašto? Pa, evo vam poslednji primer u Crnoj Gori. Naime, tamošnji premijer je podneo inicijativu za smenu jednoga ministra koji pripada korpusu srpskog naroda zbog neslaganja o nekim događajima iz bliže istorije Balkana. Naime, tamošnji premijer Krivokapić je juče podneo inicijativu za smenu ministra pravde Leposavića koji je izneo stav o krvavim događajima iz 1995. godine u Srebrenici, a koji je tačno onakav kakav je stav srpskog naroda u celini i onoga u Crnoj Gori, ali i srpskog naroda koji živi u Srbiji i Republici Srpskoj. Sakrio se premijer Krivokapić obrazlažući ovu svoju inicijativu iza odluke suda, ali svi znamo da je suština sasvim druga. Suština je ućutkati politike i političke stavove srpskog naroda u Crnoj Gori. To je prava suština te inicijative – ućutkati srpski narod. Kada se već poziva na odluke suda, onda svako zdravorazumski može da postavi pitanje – šta je sledeće? Sud je osudio Gavrila Principa 1915. godine i Gavrilo Princip je umro u tvrđavi Terezin u Češkoj 1918. godine ne dočekavši kraj Prvog svetskog rata kao osuđenik, terorista. Da li je na redu neki novi srpski ministar ili Srbin iz Crne Gore koji bude negirao odluku tadašnjeg najveće sudske instance da je Gavrilo Princip terorista? Kada su u Osmanskom carstvu ljudi nabijani na kolac po odlukama kadije, tadašnjeg sudije, to je bilo po odlukama najveće sudske instance tog vremena. Da li je na redu neki novi ministar ili neki novi Srbin u Crnoj Gori koji će reći da su ti ljudi bili žrtve i borci za slobodu srpskog naroda i u Crnoj Gori, i u Srbiji, i u BiH, na Balkanu uopšte, a ne osuđenici? Kada su 1942. godine u okolini Kolašina vršeni zločini i punjena pasja groblja to je bila sudska odluka najvažnije sudske instance toga vremena. Da li je na redu neki novi srpski ministar ili neki novi Srbin iz Crne Gore koji kaže da su to bili mučenici, žrtve zločina, a ne osuđenici? Mogli bi mi dugo nabrajati ovde i izneti kontra argumente za ono što danas čini premijer Crne Gore. Međutim, verovatno ništa drugo i ne možete očekivati. Nažalost, moram priznati, o tome je juče govorio predsednik države i sam sam se nadao nešto drugačijim odnosima sa novim crnogorskim vlastima. Ispostaviće se da nisu baš tolike nade bile osnovane, a šta je drugo bilo i očekivati od Zdravka Krivokapića koji će predsednika susedne države, srpskog predsednika povezati sa kriminalom i čiji će to prvi politički potez, spoljnopolitički potez biti kada dođe na vlast? Šta drugo očekivati od njega kada je istrajao u progonu srpskog ambasadora iz Podgorice, onda je logično očekivati zabranu političkog stava srpskog naroda u Crnoj Gori? No, bez obzira na politiku, delovanje, stavove Zdravka Krivokapića ili bilo kog drugog političara u regionu, ruka Srbije ostaje pružena. Kao što juče reče predsednik – nećemo se stideti da u skladu sa međunarodnim pravom pomognemo naš narod gde god on živeo, pa i u Crnoj Gori, možda i pogotovo u Crnoj Gori. Ako li suprotna strana ili neki drugi, da ne kažem tako tešku reč, suprotna strana ima nameru da čini nešto isto ili slično, evo mu primera u srpskom predsedniku i srpskoj Vladi, evo mu primera u jednom ovakvom zakonu kao što je danas u srpskom parlamentu. I nek bude i pola od toga, bićemo zadovoljni. Ministre, hvala vam, zakon ćemo svakako podržati u danu za glasanje.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Momirović.
Biću jako kratak. Naravno da pratim sve reči i morao sam da se javim, jer ste me prošli put na jedan onako fin, suptilan, elegantan, vama svojstven način, blago, ako smem da kažem, pritiskali vezano za aerodrom Trebinje i mislim da sada dugujem da kažem šta smo uradili u toku ovih par dana. Ubrzali smo radove u radnoj grupi, otvorili smo sva sporna pitanja, imajte na umu koliko je to kompleksan projekat. Mi investiramo jedan moderan, ne mali, veliki aerodrom u susednoj državi, u Bosni i Hercegovini koji se po pitanju neba, odnosno kontrole vazdušnog prostora iznad kosi u mnogim nadležnostima sa Republikom Hrvatskom. Otvorili smo sva ta pitanja, hoćemo na najvišem nivou da ih rešimo, jer ne želimo da investiramo u jedan aerodrom čije će nebo kontrolisati neka treća strana, ne moramo mi da je kontrolišemo, ali neka je kontroliše strana u čijoj zemlji se aerodrom nalazi. Raspisujemo tender za projekat, očekujemo da ćemo u narednih šest meseci isprojektovati aerodrom, ulazimo odmah u eksproprijaciju, u sređivanje terena. Ja očekujem, ne mogu da garantujem do kraja ove godine, iako nam je to cilj, ako ne sledeće godine krećemo da radimo na tom aerodromu, a mislim da ste vi već dosta rekli oko drugih nekih tema. Samo bih voleo da podvučem, još jednom, niko srpski narod neće ućutati. Nije mogao ni kada smo bili u ropstvu 500 godina, naročito ne sada kada ovako jaka država stoji iza njega, bilo ovde, bilo u regionu, bilo gde drugde u svetu. Hvala.
Zahvaljujem se ministru. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovana predsedavajuća. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se danas nalazi jedan vrlo značajan zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji međudržavnih mostova koji se nalaze između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. U pitanju je održavanje i rekonstrukcija 11 mostova i to na reci Drini, na reci Savi i na reci Uvac. Prema ovom Sporazumu Republika Srbija će održavati i rekonstruisati šest mostova i oni se nalaze na Drini, a Bosna i Hercegovina će održavati i rekonstruisati pet mostova. Dva se nalaze na Savi i tri mosta nalaze se na Uvcu. O mostovima je najlepše književno delo napisao naš nobelovac Ivo Andrić. To je „Na Drini ćuprija“. Što se tiče književnosti, tu je Ivo Andrić nenadmašan, ali što se tiče graditeljskih sposobnosti, vizije i misije državnika, od 1945. godine do sada nismo imali državnika koji se više bavio graditeljstvom od Aleksandra Vučića. Od 1945. godine do danas kroz Srbiju nije izgrađeno više autoputeva, nije izgrađeno i rekonstruisano više železničkih pruga, nije izgrađeno više mostova, nije izgrađeno više tunela, nije rekonstruisano i otvoreno novih aerodroma. To je sve uradila politika koju realizuje, koju sprovodi, koju je osmislio predsednik Aleksandar Vučić. U tom smislu i ovaj Sporazum vrlo je značajan sa aspekta politike koju realizuje i sprovodi i predsednik Republike, a i Vlada Republike Srbije, a tiče se regionalnog povezivanja i naroda i država, većih investicija, bržeg i boljeg protoka i ljudi i robe i kapitala, ali u fokusu jeste bolji svakodnevni život građana koji žive u tim pograničnim opštinama, bilo da je u pitanju Priboj, bilo da je u pitanju Ljubovija, bilo da je u pitanju Bajina Bašta, bilo da su u pitanju opštine koje se nalaze sa druge strane Drine, a to su i Skelani, i Bratunac, i Rudo i druge opštine. Ono što moram da istaknem da je ovaj Sporazum i te kako značajan sa aspekta daljeg ekonomskog napretka, kako Republike Srbije, tako i Republike Bosne i Hercegovine, jer ideja mini Šengena, jeste ideja Aleksandra Vučića za povezivanje svih naroda radi veće i bolje ekonomske saradnje, radi bržeg i lakšeg protoka ljudi i robe, radi toga da život običnog građanina, ali i naše privrede učinimo boljom, efikasnijom i snažnijom. Da li je ekonomija ikada bila prva, na prvom mestu i pored pandemije Kovida 19 koja je zahvatila čitav svet? Nikada, do Aleksandra Vučića. Da li se naš zdravstveni sistem uopšte nalazio negde na listi merljivosti Evropske unije pre dolaska na vlast SNS i politike koju realizuje Aleksandar Vučić? Nikada. Ona ne samo da se nije nalazila na spisku, jer apsolutno nije bila merljiva. Danas je sa aspekta zdravlja Republika Srbija iznad 14 zemalja Evropske unije. Danas je Republika Srbija prva po broju vakcinisanih ljudi. Republika Srbija jedina na svetu i njeni građani daje mogućnost građanima da imaju izbor između četiri vakcine kojom će se vakcinisati. Republika Srbija je jedina na svetu za četiri meseca izgradila dve Kovid bolnice u Batajnici i Kruševcu i u planu je izgradnja kovid bolnice i u Novom Sadu. Da je regionalno povezivanje i da su mostovi povezivanje i država i naroda pokazali smo odmah po preuzimanju vlasti 2012. godine. Naime, moram da istaknem da je most koji spaja Ljuboviju i Bratunca, most Bratoljub počeo gradnju 2015. godine, a završen što se Republike Srbije tiče 2017. godine. U njega je Republika Srbija uložila 13 miliona evra. Očekujemo da se granični prelaz koji je u ingerenciji BiH da se termin i sam granični prelaz što pre osposobi, kako bi se pobošljao transport i kako bi se i privredi građanima olakšala komunikacija između država. Takođe moram da napomenem da je Republika Srbija što se tiče mosta pešačkog između Malog Zvornika i Zvornika, a to je most koji je sagradio kralj Aleksandar Prvi Karađorđević 1929. godine i koji je pušten u rad 1930. godine obnovila između ostalog i Vlada Republike Srbije, dajući 600.000 evra za obnovu ovog mosta koji predstavlja ne samo sponu između Malog Zvornika i Zvornika, već predstavlja jedan kulturno istorijski spomenik, arhitektonski spomenik i naravno predstavlja turističku destinaciju za ovaj kraj. Takođe moram da napomenem da Mali Zvornik ima kao i sva ova mesta izvanredne turističke potencijale zato što se nalazi na obali reka i zato je turizam sigurna grana koja i te kako može da doprinese rastu BDP. Da su odnosi između Srbije i BiH zbilja zasnovani na politici mira, politici sigurnosti, politici stabilnosti, politici povezivanja, pokazuje ponovo vizija i misija našeg predsednika Aleksandra Vučića, a to je izgradnja autoputa prema Sarajevu koja ustvari ide iz dva pravca. Jedan pravac je Sremska Rača - Kuzmin, dalje prema Bijeljini, Republici Srpskoj i Sarajevu, a drugi pravac je pravac od Požege do Kotromana u dužini od 60 kilometara koji će biti nastavljen naravno završetkom deonice Preljina - Požega, koja je duga 30,9 kilometara u koju je uloženo 450 miliona evra, vrlo zahtevna, na kojoj se nalaze za sada dva najduža tunela, na kojoj se nalazi 51 most. Naravno, sem autoputa koji će dalje ići prema Kotromanu, a onda preko Višegrada, povezivati Republiku Srpsku i dalje ići prema Sarajevu, Vlada Republike Srbije će uložiti i 30 miliona evra za obnovu bolnice u Užicu, što je i te kako značajno. Takođe, moram da istaknem da je za razliku od Vuka Jeremića, Borka Stefanovića, Đilasa, Tadića, koji su postavljali granicu između Srba i Srba na Jarinju i Brnjaku u narednih mesec dana treba da počne izgradnja puta Jarinje-Kosovska Mitrovica, da se više ne stidimo rupa i tog puta, već da taj put bude naše ogledalo. Takođe moram da istaknem da istaknem da će se u Kosovskoj Mitrovici graditi klinički centar, da je Kosovska Mitrovica dobila najsavremeniju laboratoriju za PCR testove i takođe moram da naglasim da će se u Gračanici raditi, odnosno rekonstruisati bolnica, a sve u cilju boljeg života naših građana u našoj južnoj pokrajini. Kada se tiče tri mosta koji se nalaze između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine, a na našoj strani to je granični prelaz Uvac, nadomak opštine Priboj, moram da istaknem da je granični prelaz Sarajevo Polje čekao na otvaranje punih 25 godina. Taj granični prelaz otvoren je 2016. godine i on znači brži protok ljudi koji svakodnevno imaju potrebe kako sa područja teritorije opštine Priboj da odlazi u Rudo, tako i građana opštine Rudo da dolaze u Priboj. Takođe i druga dva mosta značiće unapređenje i protoka ljudi, robe, kapitala ali i ekonomsko povezivanje kako granične opštine Priboju i Rudo, tako i ekonomski napredak čitave naše zemlje. Ono što takođe moram da istaknem da je prema istraživanju Bečkog instituta koji se bavi međunarodnom politikom i ekonomskim odnosima konstatovano da je od 2010. do 2019. godine u Srbiju se vratilo 90.000 mladih ljudi između 19 i 24 godine. To su oni mladi ljudi koji su završili fakultete, koji su se vratili u Srbiju jer u Srbiji vide budućnost. U skladu sa Planom „Srbija 2025“ Srbija će 2025. godine imati 1.200 kilometara autoputeva, imati platu od 900 evra i prosečna penzija biće između 430 i 440 evra. Da mladi ostanu u Srbiji i da naša deca žive u svojoj otadžbini. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Petar Vesović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi ministre, cenjeni građani Republike Srbije, danas se pred nama nalazi sporazum kojim se u potpunosti uređuje rekonstrukcija i održavanje međudržavnih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Za nas je to izuzetno važan zakon kojim ćemo osigurati da infrastruktura između dve države bude kvalitetna, da obezbedi brzi protok između dve države, protok roba i usluga, kao i protok svih građana. Republika Srbija i Bosna i Hercegovina imaju izuzetno blisku privrednu i ekonomsku saradnju i kako bismo obezbedili jačanje između dve države, odnosno jačanje naših ekonomija i privrede infrastruktura nam je izuzetno značajna i izuzetno važna. Važno je i napomenuti da u Bosni i Hercegovini živi preko 1,2 miliona naših sunarodnika, naše braće i sestre i privredna saradnja sa njima i jačanje ekonomskih veza su izuzetno značajni i izuzetno važni. Srbija je danas lider u regionu. Imamo najbrže rastuću privredu, imamo najbrži rast BDP plata i penzija, ali smo svesni da ako želimo da nastavimo rast, ako želimo da nastavimo naš rast privrede i ekonomija moramo da se udružimo sa celim regionom. Kao što je rekla moja koleginica Sanja Lakić, između država Balkana, ne računajući Republiku Srpsku, postoji jedno teško breme istorije koje nas često koči, ali ispred nas se nalaze naša deca i budućnost koju za njih moramo da gradimo, zato se istorije moramo sećati, a budućnost moramo da negujemo i da gradimo svi zajedno. Srbija danas jeste najbrže rastuća ekonomija u ovom delu Evrope, ali Srbija je država koja pruža otvorenu ruku prijateljstva i pomirenja sa svim državama Balkana. Znate, kada imate neki problem u kući, prvi koji vam uvek priteknu u pomoć jesu vaše komšije. Mi međusobno jedni od drugih nemamo bližih. Kada su bili razorni zemljotresi u Hrvatskoj, prva je Srbija pritekla da pomogne. Kada su Makedoniji, BiH, Crnoj Gori bili potrebni respiratori, prva koja je pritekla u pomoć bila je Srbija. Mnogi to nisu očekivali, ali Srbija jeste pokazala humanost i solidarnost. Tako se gradi budućnost, tako se gradi saradnja između svih država na Balkanu. To je ono što je najvažnije. Srbija je dala konkretne mere. Mi nudimo otvorenu ruku, prijateljstvo i saradnju sa svima. Srbija je država koja danas ima najveće infrastrukturne projekte. Gradimo osam autoputeva, Srbija je premrežena brojnim saobraćajnicama. Srbija je izgradila konekcija sa Hrvatskom, sa Bugarskom, sa BiH i sa drugim državama, a završavamo izgradnju sa Crnom Gorom. Na taj način snažnom infrastrukturom možemo da gradimo i „mali Šengen“, jednu veliku ideju malene Srbije o izgradnji zajedničkog, ekonomskog i privrednog regiona Balkana u kome ćemo moći da negujemo i da izgrađujemo našu ekonomiju, u kome ćemo biti konkurentni na tržištu Evrope i gde ćemo zajedno graditi budućnost kroz ekonomiju i privredu. Srbija je država koja je jednom ozbiljnom diplomatijom i velikim prijateljstvom sa liderima celog sveta, a to je prijateljstvo našeg predsednika Aleksandra Vučića, uspela da za sve građane Srbije obezbedi dovoljno vakcina. Jedino u Srbiji građani mogu da odaberu vakcinu za koju oni misle da je najbolja i vakcinu za koju misle da će im obezbediti najbolji imunitet. Sve vakcine su dobre i sve vakcine daju imunitet. Lažu oni koji kažu da to nije tako. Srbija je država koja ima dovoljno vakcina za sve građane, ali mi znamo da ako želimo da obezbedimo kolektivni imunitet, ako želimo da zaustavimo koronu, da to jedino možemo tako što će ceo region biti imunizovan. Zato smo mi i ponudili regionu vakcine. Dali smo BiH preko deset hiljada vakcina, Crnoj Gori i Makedoniji smo dali preko četiri hiljade vakcina pojedinačno svakoj državi. Ponudili smo vakcine svim državama regiona kako bi se njihovi zdravstveni radnici imunizovali i kako bi svi zdravstveni radnici regiona mogli da se bore za građane koji su oboleli od korone. To je ono značajno. Srbija je jedina država u regionu, ali i celom svetu koja je otvorila svoje granice i koja je ponudila besplatnu vakcinaciju svim građanima Balkana, ali i celog sveta. Do sada su tu mogućnost prihvatili preko deset hiljada građana Balkana, a mogli smo da pročitamo u novinama pozitivna iskustva mnogobrojnih Italijana koji su došli da se vakcinišu i revakcinišu u Srbiji. Italijanska ambasada na svom zvaničnom sajtu danas ima uputstvo na koji način da se potpuno besplatno, preko e-vakcine prijavite i primite vakcinu koju želite. Srbija je otvorena zato što želi da pomogne. Mi imamo dovoljan broj vakcina. Potpisali smo ugovor sa ruskim institutom kako bismo započeli proizvodnju Sputnjik vakcine. Potpisali smo ugovor sa „Sinofarmom“ kako bismo počeli da proizvodimo i kinesku vakcinu. Mi ćemo imati dovoljno vakcina za sve, ali želimo i da naš region i da ceo svet ima vakcine koje su toliko neophodne i koje mogu da im pomognu. Srbija je danas ponosna što se vakcinisalo preko dva miliona i šesto hiljada stanovnika, a revakcinisalo preko milion i trista hiljada. Srbija postepeno gradi kolektivni imunitet kako bi mogli da pobedimo koronu. Prosto mi je neverovatno nakon svega što smo videli, toliko smrti, toliko patnje, toliko obolelih, da i dan danas u Srbiji postoje oni ljudi koji ne veruju da korona postoji, koji ne veruju u vakcinu i koji ne veruju u naše zdravstvene radnike. Znate, zdravstveni radnici koji se nalaze u crvenoj zoni, tu provode i po 24 sata. Oni su u skafanderu četiri do šest sati, nose dve ili tri maske, a nekome je teško da stavi na svoje lice jednu masku. Nose rukavice, nose kaljače, preznojavaju se. Oni u tih četiri do šest sati ne mogu da jednu, ne mogu da piju, ne mogu da sednu da se odmore kako bi pružili pomoć onima koji su oboleli, vašim prijateljima, vašim članovima porodice, daju im vodu, daju im hranu, daju im lekove, pružaju im podršku kada je najpotrebnije. Da li ste se zapitali nekada kako izgledaju moje kolege kada skinu skafander i masku? Kako izgledaju njihova lica? Koliko su iznurena? Koliko rana i koliko promene imaju? Ja želim da svi vide lica mojih kolega? Ovo su kolege iz Prokuplja koji rade u kovid zoni. Ovo je doktor Steva i doktorka Jelena, a to su mnogi drugi i doktorka Nena, doktorka Milena, doktor Dragan, doktor Stefan i mnogi drugi, ne samo lekari nego i medicinski tehničari, negovatelji i drugi koji se bore za sve građane Srbije. Ovo je rođak, nažalost, moje koleginice koja se nalazi "hajflou" respiratoru, on nosi "fulfejs" masku. Ovo je maska koja pokriva celo lice, koja obezbeđuje kiseonik pod visokom pritisku i velikom protoku. To je maska koji nosi 24 časa dnevno, čak 20 i više dana, kako bi izbegao respirator. Ovo nije najgore stanje u kojem se pacijent može naći. Da li mislite da on može da pobedi koronu bez hrabrih lekara, koji su ostavili svoje porodice i koji su svesno došli na prvu liniju fronta da se bore za sve građane Srbije i ako znaju da mogu da obole? S druge strane, imamo nešto neverovatno. Savski trg i grupu ljudi koji se vesele, koji pevaju i igraju. Pitam se čemu se oni vesele? Čemu se raduju? Da li se raduju smrti preko 5.000 naših sugrađana? Da li se raduju preko 60 mojih kolega lekara, sestri, tehničara, koji su preminuli boreći se za njih, boreći se na prvoj liniji fronta? Čemu se oni raduju? Verujte mi, oni se ne raduju. Moje kolege i ja se ne radujemo, mi zajedno patimo i oplakujemo. S jedne strane, imamo borce, sa druge strane, imamo nepromišljene ljude koji ne znaju šta rade. Zamislite kako se osećaju moje kolege kad nakon 12 ili 24 sata u zoni izađu izmoreni, željni svoje porodice, željni svojih prijatelja i vide nekolicinu ljudi koji se vesele, raduju i koji ne nose maske. Zamislite i zapitajte se kako se oni osećaju? To nije najgore, nekima smeta snažna Srbija, smeta im vakcinacija, smeta im borba protiv kovida. Sećamo se svih laži da korona ne postoji, da je vakcina laž, da će nas čipovati, da ćemo postati poslušni i da ćemo ostati sterilni, da nećemo imati potomstvo i mnogo toga? Sećamo se da su govorili da se predsednik neće vakcinisati zato što on ne veruje u koronu, a danas je predsednik Republike vakcinisao. Vakcinisala se cela Vlada, vakcinisao sam se i ja mnoge moje kolege koje ovde sede. Svi verujemo u koronu i želimo da je pobedimo. Sada imaju neku novu ideju, da vakcina ne stvara antitela, pa rade neke testove gde to pokušavaju da potvrde, ali je problem što oni ne znaju osnovne stvari o imunitetu. Znate, kada se neko vakciniše "Sputnikom" ili "Fajzerom", njemu je bespotrebno da radi IGG obična antitela. Potrebno je da radite antitela na spajk protein, a rezultate koji su oni prikazali su u stvari ti lažni rezultati na obična antitela koji vakcinisani od „Fajzera“ i „Sputnika“ neće razviti. Znate, da biste razumeli kako vakcina deluje i šta je imunitet mora da poznajete imunitet. Imunitet je toliko kompleksna stvar koja se sastoji iz 1.001 elementa i koja je, čak i studenti medicine, lekari teško razumeju. Znate, antitela se samo vrh ledenog brega, ona služe da kada virus uđe u ljudski organizam da se brzo vezuje za virus i da ne dozvole da on uđe u ćeliju, ali čak i mnogi ljudi koji su preležali koronu nemaju antitela i ona nisu jedini faktor koji će obezbediti, bezbednosti, sigurnost našem organizmu. Mnogo bitnije jeste pored tog humoralnog i celuralni odgovor, a to su b4, memorijski limfociti i natural kiler ćelije. Beli limfociti dugo godina pamte infekciju i kada virus sledeći put uđe u naš organizam oni će u roku od nekoliko sati početi da produkuju veliku količinu antitela, koji će vezati virus i izbaciti ga napolje pre nego što uđe u ćeliju, a čak i kada i virus uđe u ćeliju, mi imao nautral kiler ćelije, to su teške ubice koji će uništiti svaku ćeliju koja je zaražena i sprečiti da se virus proširi. Vidite, da biste pričali o imunitetu, da biste pričali o vakcini, da biste pričali o koroni, morate prvo da pogledate u oči čoveka koji se bori za dah. Morate da pogledate u oči porodicu ljudi kada im saopštavate da im je otac, brat, prijatelj, preminuo od korone, a to nije lako. Lako je njima da se vesele, da pevaju, da igraju, kada se nisu susreli sa bolom koja porodica nosi nakon gubitka bližnjeg. Verujte mi, kada kažem da moje kolege i ja danas ne slavimo, mi patimo, oplakujemo i žalimo svakog građanina Republike Srbije, svakog građanina sveta koji je preminuo od korone. Žalimo porodicu koja mora da živi sa gubitkom oca, majke, brata, sestre, deteta ili koga već. Žalimo svaku mladu i staru osobu koja je pobedila koronu, a koja se sada nosi sa teškim posledicama korone. Mi patimo, oplakujemo, ali se borimo. Borimo se godinu i po dana već i ne posustajemo, jer se uvek setimo da smo pobedili i Prvi i Drugi svetski rat, da smo pobedili nemaštinu, razaranje, bombardovanje, variolu i mnoge druge bolesti samo zato što smo bili zajedno i što smo se zajedno borili, i nećemo dozvoliti nekolicini da uništi i razori naše jedinstvo. Ja vas zato sve pozivam da se vakcinišete, da se pridržavate mera. Želim da ponudim jedno veliko hvala svim mojim kolegama koji su danas, koji će biti i sutra, preksutra, dok god je to potrebno da se nalaze na prvoj liniji fronta i da se bore protiv korone. A oni koji ne veruju u koronu, koji ne nose masku, koji se vesele, koji pevaju, koji ne veruju da virus postoji, neka dođu u Kruševac, u Batajnicu, u Prokuplje, u Niš i neka odmene moje kolege barem na pola sata, njima će to puno značiti, a ti ljudi će možda osetiti bar šta je humanost, a ne laž. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica, Snežana Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi ministre, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, kaže se da mostovi i putevi spajaju predele i ljude. Naravno, to je tačno i u prilog tome i te kako idu mostovi na rekama Drini, Savi i Uvcu, između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Na dnevnom redu današnje sednice je Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnim međudržavnih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Naime, radi se o 11 mostova na pomenute tri reke, a u skladu sa potpisanim sporazumom 18. septembra 2020. godine u Bratuncu i koji će u skladu sa potrebama biti rekonstruisani i održavani. Prema ugovornim obavezama Republika Srbija vršiće održavanje i rekonstrukciju šest mostova i to na reci Drini, dva na graničnom prelazu u Malom Zvorniku, dva u Ljuboviji, po jedan u Bajinom Bašti, na graničnom prelazu Trbušnica. Bosna i Hercegovina vršiće održavanje i rekonstrukciju pet putnim međudržavnih mostova i to na reci Savi, granični prelaz Sremska Rača i tri mosta na graničnim prelazima na reci Uvac. Potvrđivanje sporazuma sigurno će doprineti daljem razvoju i unapređenju regionalne infrastrukture ali i produbljivanju bilateralnih odnosa dve zemlje. Značaj predmetnih mostova i njihova bezbednost je velika a posebno je značajna za građane koji žive u pograničnim mestima i koji zbog različitih potreba i obaveza gotovo svakodnevno koriste. Pored značaja mostova ovom prilikom želim da istaknem značaj i izgradnju novih kao i obnovu i rekonstrukciju postojećih puteva i saobraćajnica kojima se i dolazi do zapadne Srbije i mostova o čijoj rekonstrukciji danas govorimo. Dolazim iz zapadne Srbije, iz grada Užica i nije mi lako da nađem prave reči kojima bih izrazila značaj izgradnje auto-puta Miloš Veliki od Beograda do Preljine i dalji nastavak izgradnju od Preljine do Požege za celu zapadnu Srbiju, imajući u vidu sve probleme i teškoće i nebezbednost dosadašnjeg putovanja Ibarskom magistralom. Rasterećenost i bezbednost saobraćaja i izgradnjom ovog dela auto-puta na značajnom nivou i višestruko doprinosi kvalitetu putovanja. Najava završetka radova na delu auto-puta od Preljine do Požege za januar 2022. godine je nesumnjivo novi zamajac razvoja cele zapadne Srbije. To će sigurno rezultirati razvojem novih investitora i otvaranjem novih radnih mesta i boljem standardu građana ovog dela zemlje. Turistički potencijali zapadne Srbije kako oni manje poznati, tako i veliki turistički centri poput Zlatibora, Tare, Zlatara izgradnjom auto-puta dobiće mnogo više na značaju i sigurna sam da će znatno povećati broj turista koji će posetiti naš kraj. Takođe, pozdravljam najavljena nova ulaganja od trista miliona dinara u aerodrom "Ponikve", čijim će puštanjem u rad biti upotrebljena infrastruktura bržeg bezbednijeg i savremenog putovanja kako domaćih tako i stranih putnika do ovih krajeva zemlje, bilo da u njih dolaze poslovno, turistički ili iz nekih drugih razloga. Budući razvoj avio saobraćaja sa aerodroma "Ponikve" pored putničkog otvara mogućnost i razvoja i kargo transportnog saobraćaja koji će omogućiti transport roba, a posebno voćarskog asortimana proizvoda u svežem stanju do najudaljenijih delova sveta. Ovde prvenstveno mislim na crveno zlato, našu malinu, najboljeg kvaliteta u svetu, koja se na velikim površinama uzgaja u celoj zapadnoj Srbiji i koja je sve više tražen proizvod na svetskom tržištu. Ovom prilikom osvrnula bih se i na još dva velika infrastrukturna projekta značajna, kako za nas Užičane, tako i za ceo Zlatiborski okrug i dalje za sve koji vrše transport i putuju ka Republici Srpskoj, BiH i Crnoj Gori. Radi se obilaznici oko Užica i tunelu „Kadinjača“ prema Bajinoj Bašti i dalje ka Republici Srpskoj i BiH. Aktivnosti na izgradnji obilaznice oko Užica započete su još davne 1990. godine, a radovi su dalje započinjani 1993. i 2006. godine na trasi cele obilaznice rešeni su imovinsko-pravni odnosi u dužini od 4.846 metara i značajna je jer bi se njenom izgradnjom izmestio deo trase državnog magistralnog puta iz užeg gradskog jezgra imajući u vidu nepovoljnu saobraćajnu infrastrukturu grada kao intenzivan tranzitni saobraćaj koji takođe prolazi centrom grada. Realizacijom ovog projekta rešili bi se dobrim delom i dugogodišnji problemi Užičana vezani za aero zagađenost kao posledicu uticaja saobraćaja. Želim da naglasim da je predsednik Republike Aleksandar Vučić pre nekoliko dana upravo spomenuo da će obilaznica oko Užica, posle toliko godina, 30 godina od početka prvih radova na njoj, negde u septembru ove godine početi sa izgradnjom. Nadam se uvaženi ministre Momiroviću i vi ste upoznati sa problemom ove obilaznice i ovog dela i da će zaista izgradnjom ove obilaznice, doprineti sve boljem, bezbednijem saobraćaju, kako građana Užica, samog grada, tako i boljem i bržem tranzitnom saobraćaju. Kada je reč o tunelu „Kadinjača“ više od 70 godina se Užičkom kraju o njemu govori. On bi povezao srednje Podrinje i Republiku Srpsku sa Zlatiborskim i Šumadijskim regionom. Od 2013. godine Bajina Bašta i Užice zajedno intenzivno rade na pripremi dokumentacije i do sada su urađene prethodne studije opravdanosti, generalni idejni projekat i dati su lokacijski uslovi. Ovaj nivo dokumentacije je dovoljan da se otpočnu pregovori o izgradnji tunela „Kadinjača“ i nadamo se da će u doglednoj budućnosti se to i desiti. Ja sam sigurna uvaženi ministre Momiroviću da će se uz vaše lično angažovanje i pomoć i uz pomoć vašeg Ministarstva, Vlade Srbije i predsednika Republike svi navedeni infrastrukturni projekti o kojima sam govorila privesti nameni u predviđenim rokovima, a na dobrobit svih građana Republike Srbije. U danu za glasanje podržaću predloženi zakon. Hvala.
Reč ima ministar.
Hvala predsedavajući. Vrlo ću kratko. Hvala vam zaista što ste pomenuli tu obilaznicu oko Užica. Zaista mi jako puno pričamo o koridorima u ovim strateškim pravcima u koje investiramo milijardu evra, ali ne smemo da zaboravimo da su za mnoge lokalne samouprave baš ove saobraćajnice pitanje života, elementarnog kvaliteta života, osnovnih uslova života. Mi smo na jednom sastanku pred posetu radova Preljina-Požega zajedno u jednom užem timu sagledali problematiku koja prati sad autoput „Miloš Veliki“ i predsednik je presekao i dao nam je nalog da vrlo brzo uđemo u realizaciju ne samo obilaznice oko Užica, već i oko Požege, Gornjeg Milanovca, a Čačak sam po sebi izgradnjom ovog autoputa će biti rešen deonicom između Preljine i Pakovraća. U petak imamo prvi sastanak. Krećemo na tom projektu Užice-Požega-Gornji Milanovac da radimo punom snagom. Ne bih želeo da sada preciziram sve te rokove, ali imajte na umu da će to biti zaista od vrlo važnog i vrlo visokog na listi prioriteta ovog ministarstva i da će to postati deo investicija u autoput „Miloš Veliki“. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Viktor Jevtović.
Hvala vam predsedavajući. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre Momiroviću, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, govoriću o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma Vlade Republike Srbije i Saveta ministara BiH, u održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i BiH. Mostovi su simbol trajne vrednosti, kao što je danas često citirano, naš Nobelovac Ivo Andrić reče u svom delu „ Na Drini ćuprija“, mostovi su simboli čvrste građevine, koja je večno prisutna, dok su ljudski životi prolazni. Zato je od krucijalnog značaja da podržimo ovaj predlog zakona sa pogledom u budućnost za koju se zalaže predsednik Srbije Aleksandar Vučić. Ostavimo demone prošlosti i zajedno gradimo novu budućnost za čitav region, za korake, kojima će mostovima mira koračati nove generacije. Ovaj sporazum se odnosi na održavanje i rekonstrukciju putnih međudržavnih mostova reke Save, Drine, Uvac. Kroz plan i program, održavanje rekonstrukcije, koja nije samo rekonstrukcija, već i čitav novi bedem, stabilnost u regionu, noseći stub mira za koji se zalaže Aleksandar Vučić i SNS, to su cvetovi nove epohe balkanskih naroda, svetlo i simbol novog temelja budućnosti. Politika Aleksandra Vučića bila je i jeste, da gradi mostove mira i stabilnosti. Tu posvećenost najbolje možemo videti u ovom zlu od pandemije, koja nas je sve zadesila od pomoći preko vakcina i medicinske opreme, svima u regionu, kao što se u vreme strahovitih zemljotresa koji pogodili Hrvatsku, najbolje videla veličina državnika koji je sa Vladom Srbijom bez trunke oklevanja, priskočio u pomoć i to jeste razlog zašto je narod Srbije glasao i izabrao Aleksandra Vučića, čiji je jedini interes dobrobit građana Srbije, ali i dobrobit okruženja, u kome živimo. Takođe da se borimo za svoja prava, da živimo u miru, za pravo na lično dostojanstvo, i stabilnost koja nam je svima preko potrebna, obnavljajući sve ono, ali baš sve ono što je bivši režim bahato trošio, a sem ličnih interesa ništa mu nije bilo sveto, ponajmanje narod, putevi koji čine krvotok jedne zemlje, a samim tim privlače i nove investicije, zasluga su Aleksandra Vučića i Vlade Srbije, bolnice, škole, muzeji, nove fabrike i nova radna mesta, su ono što su Đilas i njegova horda kleptomana uništavali godinama, gradeći samo mrežu ličnih interesa, od mosta na Adi, gde se još utvrđuje stepen pa nadalje, od bankovnih računa na Mauricijusu, Hong Kongu, Moldaviji, Bugarskoj, Švajcarskoj i ko zna na kojim još poreskim, rajevima, do 68 miliona, ali ni to im nije bilo dovoljno. Jedini njihov odgovor na pitanje odakle toliki novac je mržnja prema Aleksandru Vučiću, njegovoj porodici, SNS, narodnim poslanicima, ali i svim poštenim i slobodnim ljudima koji imaju hrabrost da Đilasu, to pitanje i postave. Imaju li šta da o politici Aleksandra Vučića, koji pomaže čitav region, kažu u Evropskom parlamentu, npr. pojedinci koji ovde imaju ogromnu podršku, koji su Srbiju doveli do ivice propasti, švercera šunki i perača prozora Đikija 619 miliona i njegovih satrapa Marinike Mauricijus, Šolaka sa Devičanskih ostrva, Jeremića Patrika Hoa, neostvarenog drvoseče Obradovića, Borka Stefanovića, Pajtića, koji su davno bankrotirali sa politikom, ali su na svojim bankovnim računima, jakim novcem, koji su oteli od naroda Srbije, samo su tu jaki. Danas su nervozni, jer čuju da ruka pravde kuca na vrata. Aleksandar Vučić obezbeđuje Srbiji da ide napred sa novim bolnicama, putevima, fabrikama, povećanjem plata i penzija, novim radnim mestima, ali da na tom putu isto tako Vučić ceo region, narod Srbije to vidi, ali još više vidi i ceo svet i zato živela Srbija.
Hvala, gospodine Jevtoviću. Reč ima narodna poslanica Adrijana Pupovac. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici i na prvom mestu cenjeni građani, Odbor Narodne skupštine za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikaciju je na sednici održanoj 25. marta 2021. godine razmotrio i jednoglasno podržao Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i BiH. Na predlog delegacije Republike Srbije dogovoreno je da se primeni privremeno stupanje na snagu Sporazuma danom njegovog potpisivanja. Razlog za privremenu primenu Sporazuma i mogućnost postupanja po Sporazumu odmah nakon potpisivanja s obzirom da je završena neophodna tehnička dokumentacija i moguće je odmah započeti sa rekonstrukcijom. Pored toga, pojedini mostovi su u vrlo lošem stanju, tako da predstavljaju opasnost sa stanovišta bezbednosti za sve korisnike. Imajući u vidu činjenicu da Odbor vodi izuzetno kvalitetna i odgovorna žena, narodni poslanik Katarina Rakić, kojoj ovom prilikom čestitam i na imenovanju na mesto predsednika Parlamentarne mreže za digitalnu bezbednost, sigurna sam da će saradnja između Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture i Odbora Narodne skupštine i u budućem periodu biti ne samo formalizovana i institucionalizovana, već i uspešna i efikasna saradnja koja zahteva međusobno poverenje, a sve u cilju realizacije infrastrukturnih projekata u predviđenim rokovima. Republika Srpska jedan je od dva entiteta u BiH pored Federacije BiH. To da je Republika Srbija stožer stabilnosti u regionu govori i nesebična pomoć predsednika Republike Srbije ne samo srpskom narodu, već i ostalim narodima u okruženju. S obzirom da su moje kolege prethodnici izneli mnoge činjenice i rezultate i kako se ne bismo ponavljali kada govorimo o međunarodnim odnosima izneću primer iz sopstvenog života. Moja baka je Bosanka. Rođena je u Kozarskoj Dubici. U Jasenovačkom logoru izgubila je oca, ujaka, stričeve. Kao ratno siroče ta izuzetno dobra i hrabra žena sa majkom je došla u Bor i njena lepša strana starosti se ogleda u tome da je u Boru dočekala treću generaciju. Do dolaska Aleksandra Vučića dešavalo nam se da na putu za BiH od strane konduktera budemo provociranu uz pitanje da li idemo za bosansku ili pak za hrvatsku Dubicu? Baka je uvek odgovarala da idemo u Kozarsku Dubicu. Tada bi nam naglo upadali u kupe, budeći nas iz sna, kako bi nam pokazali da srpski narod ni u vozu ne može da oseća sigurnost. Danas, zahvaljujući odgovornoj politici Aleksandra Vučića i nesebičnoj pomoći kako Sarajevu i Srebrenici, tako i Banja Luci, Kozarskoj Dubici, Trebinju, Drvaru, ne samo u vakcinama kada su im najpotrebnije, već i u infrastrukturnim projektima imamo odličnu saradnju sa našim susedima. Narod se više neda prevariti. Ljudi ne veruju nečijim rečima, nego delima. Sada smo došli u situaciju da se u Bih, ali i u Republici Hrvatskoj njihov narod stidi pojedinih političkih analitičara koji sve ovo što je uradio Aleksandar Vučić nazivaju ne solidarnošću, već pseudo solidarnošću. Ne samo pružanjem pomoći, već i iniciranjem ideje o Mini Šengenu Republike Srbije je potvrdila svoju ulogu stuba regionalne stabilnosti i nosioca razvoja čitavog zapadnog Balkana. Upravo je Aleksandar Vučić najiskreniji zagovornik oko pitanja kulturoloških, jezičkih i ekonomskih barijera i uspostavljanja slobodnog protoka ljudi, robe, kapitala i usluga. Pored rekonstrukcije 11 mostova na granici sa BiH na inicijativu Republike Srbije obrazovana je i Radna grupa za rekonstrukciju mostova na granici sa Republikom Hrvatskom. Zvanični pregovori su započeti. Tekst Sporazuma u pravljenju, održavanju rekonstrukciji drumskih mostova na zajedničkoj državnoj granici je takođe usaglašen. I ovom prilikom čestitam ministru Momiroviću i njegovom timu na postignutim rezultatima i na velikom posvećenom radu, uprkos sramnom napadu i kritici ministra i „Utisku nedelje“. Poštovani ministre, vaša dela govore mnogo više i od njihovih 1.000 reči. Zato oni što nikada ništa nisu ni uspeli da urade i što su iza sebe ostavili ruševine umesto mostova i mogu samo da govore. U danu za glasanje sa poslaničkom grupom Aleksandar Vučić, za ono što je nama najsvetije, - Za našu decu, sa posebnim zadovoljstvom ću podržati današnji Predlog zakona, kao što sam to uradila i 25. marta 2021. godine na sednici Odbora, imajući u vidu činjenicu da mostovi spajaju obale i ljude, da predstavljaju simbol života, ljubavi i prijateljstva. Za kraj svoj izlaganja svim Srbima, Bošnjacima, Hrvatima citiraću rečenicu iz pesme našeg poznatog nobelovca Ive Andrića koja glasi: „Ne ruši sve mostove, možda ćeš se vratiti.“ Živela pomirljiva politika Aleksandra Vučića, posebna zahvalnost našem predsedniku što se danas vakcinisao u Borskom upravnom okrugu. Živela Republike Srpska, živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Tomislav Momirović. Izvolite.
Zahvaljujem. Hvala vam, Adrijana, na ovom divnom izlaganju, hvala vam što ste pomenuli „Utisak nedelje“. Kad su mi juče javili morao sam da odmah ustanem iz kreveta i vratim program unazad, da vidim kako je izgledao taj „Utisak nedelje“. Nisam mogao da gledam one mlade nade opozicije, zaista, Borisa Tadića i Čedomira Čupića, ali verujem da su ljudi koji su igrali kolo oko spomenika Stefana Nemanje… Da se samo razumemo, Srbija je demokratska zemlja, nas podržava, pre svega predsednika Republike, podržava oko 58%, 60% ljudi, ima i onih ljudi koji glasaju za druge, ali oni kad vide koje mlade nade idu napred verujem da su oni otrčali da odigraju jedno kolo, tako da nisam mogao to brižljivo da propratim, ali sam morao da gledam sebe kao utisak u „Utisku nedelje“, jer ja nekako pamtim „Utisak nedelje“ iz 2001. godine, u to neko teško vreme kada su zaista stvarnu i realnu vlasti imali neki opskurni likovi iz Surčina, iz Zemuna i neke sumnjive strukture su zaista bile i ta vrhovna vlast… „Utisak nedelje“ je tada bila emisija i sada gledam sebe u toj emisiji kao utisak, prvo i onako montiran potpuno stojim iza svojih reči, nema šta. Odlično sam sve rekao, sve bi to ponovo ponovio, čak onako izmontirano jedno da stoji do drugog ne bi tu ništa menjao, ali nisam siguran da toj emisiji montaža mojih govora može da podigne gledanost. Ta emisija iz onog što je bila 2001. godine, se pretvorio u jedan lični obračun autora prema predsedniku Republike. Zaista to ne mogu da razumem. Zašto? Prvo, mi svi gledamo predsednika kao jednu istorijsku ličnost, kao dominantnu ličnost, kao jakog čoveka, kao čoveka koji je podigao ovu zemlju, onda i okupio region uprkos naporima, ali ja, iskreno da vam kažem, pošto ga i poznajem malo bliže, znam da je on, pre svega dobar čovek, to je ono što ne može da se vidi sa strane, ali ako ga poznajete vi znate da je on jako empatičan, jako dobar, jak ali i pravičan. Prosto ne mogu da shvatim da neko može sebe do te mere da mobiliše, da celu jednu emisiju stavi u funkciji napada na jednu ličnost, makar on bio Aleksandar Vučić istorijska ličnost i predsednik Republike. S te strane gledano, čast mi je veća što sam bio deo tog „Utiska nedelje“. Draga Adrijana, mi vrlo brzo u julu ili avgustu, ne držite me baš u dan, krećemo investicije u Boru, komunalnu infrastrukturu, četiri postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, 105 kilometara kanalizacione infrastrukture, 80 miliona evra Bor i Borsko jezero, sve ćemo rešiti u smislu komunalne infrastrukture. Bor će doživeti jednu potpuno drugačiju perspektivu sa ovim investicijama. Bor nam je jedan od prioriteta i zaista, možda nije uz ovo što sam prvo pričao ali jeste prilika. Vrlo brzo krećemo u te investicije i mislim da će građani Bora imati i zašta da budu zadovoljni. Hvala, još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Gospodine Orliću, uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege poslanici, građani Republike Srbije, Srbija je u prethodnom periodu pokazala svoju privrženost razvoju regiona, njegovom ujedinjavaju i povezivanju samih naroda, zato što smo svi u ovom periodu i na putu ka EU, ali zajedničkim snagama se borimo protiv jednog od najvećih izazova u poslednje vreme, a to je borba protiv koronavirusa. Inače, Sporazum koji je danas pred nama je još jedan u nizu važnih sporazuma koji će pomoći da se naša država poveže bolje sa susednom Bosnom i Hercegovinom i, zahvaljujući ovom sporazumu, kao što smo imali prilike da čujemo od prethodnih govornika, države će zajedničkim snagama u narednom periodu raditi na održavanju mostova koji nas povezuju preko reka Drine, Save i Uvac. Inače, to su mostovi koji spajaju naše narode, koji su kroz istoriju povezani, ali, nažalost, administrativnim granicama su razdvojeni. Inače, na ovaj način, kao što sam rekao, fizičkim putem bićemo povezani, a svakako zahvaljujući inicijativi „Mini Šengenu“, čiji je inicijator predsednik Aleksandar Vučić, a svako poziv za priključenje ovoj inicijativi ima i Bosna i Hercegovina, obezbediće se još bolje i jače povezivanje u drugim segmentima kao što su privreda, kultura, prosveta, obrazovanje, mladi, trgovina. Inače, pokazali smo u ovom periodu da umemo da budemo šampioni, da se borimo za interese i građana Republike Srbije, ali ne samo Republike Srbije, već i šire. Mi nismo samo uspešni po tome što smo u prethodnom periodu uspeli da izgradimo dve kovid bolnice u rekordnom periodu, za četiri meseca, da ćemo graditi novu kovid bolnicu kod Novog Sada, da smo uspeli, zahvaljujući borbenosti našeg predsednika Aleksandra Vučića, i da obezbedimo veliki broj respiratora, koji danas služe da se sačuva zdravlje naših građana, da se izborimo za njihovo zdravlje. Nabavili smo i veliki broj vakcina i retka smo zemlja u Evropi koja ima mogućnost da svojim građanima ponudi četiri različite vakcine kada je u pitanju vakcina protiv korone. Ono što je jako bitno da kažemo jeste da nije suština da se mi samo hvalimo ovim rezultatima, već, zapravo, ne želimo da dozvolimo da drugi, posebno naše komšije, ako imaju probleme da ispaštaju. U ovoj borbi, kao što sam rekao, nismo sami, već svi zajedno učestvujemo. Mi danas, zahvaljujući uspešnom sprovođenju procesa vakcinacije, imamo oko 26% populacije vakcinisano jednom dozom, odnosno 19% populacije koja je revakcinisana, odnosno vakcinisana drugom dozom. Ono što želim da napomenem jeste koliko smo mi privrženi i pomažemo našim komšijama, da smo mi donirali određenu količinu vakcina i građanima Severne Makedonije, da smo donirali građanima Crne Gore, a 2. marta smo to učinili građanima Bosne i Hercegovine, gde je donirano pet hiljada doza „Astra-Zeneka“ vakcina, taman toliko da se otpočne proces vakcinacije kod njih, pre svega lekara, koji, kao što i naši medicinari, što je uvaženi kolega doktor govorio, bore se za zdravlje svojih građana i oni se bore za zdravlje građana u Bosni i Hercegovini, tako da je Bosna i Hercegovina postala na ovaj način treća država od republika bivše Jugoslavije koja je dobila našu pomoć, a mi smo apsolutno otvoreni i spremni da svakom našem susedu, svakom našem prijatelju pomognemo kome je pomoć u ovom teškom trenutku potrebna. Podsetiću vas da se tu naša pomoć nije završila, već da smo 23. marta donirali Republici Srpskoj 30 kliničkih i pet transportnih respiratora i 10 hiljada maski koje će svakako pomoći u njihovoj zajedničkoj borbi za očuvanje zdravlja građana. Ne samo da je ovo način kako smo se borili, već smo svoje granice otvorili, omogućili i državljanima susednih država vakcinišu kod nas. Sećamo se svi slike od prošle nedelje, gde smo i u Beogradu i Nišu imali velike gužve građana drugih država koji su došli da se vakcinišu u Republiku Srbiju, tako da je za tu priliku oko 10 hiljada doza vakcina opredeljeno. Konkretno, kada pričamo o privrednicima ne samo iz Bosne i Hercegovine, već i Severne Makedonije, Albanije, Crne Gore i sa područja Kosova i Metohije, ali i drugim građanima sa ovih područja, sve u cilju da se zajednički izborimo, da stanemo na put ovoj pošasti, koronavirusu i da sprečimo širenje novih sojeva. Dok se mi borimo da gradimo mostove koji će spajati naše države, koji će nas spajati sa susedima, i u ovoj borbi se trudimo da budemo jedinstveni. Imamo, nažalost, i one druge koji se trude da nas razdvoje i koji se trude da te mostove uruše i koji jedino čime se bave jesu pretnje i svađe. Mislim, naravno, na ovu čuvenu vanparlamentarnu opoziciju, na Đilasa, Jeremića i na njihove saradnike, koji, evo, kao što smo videli, u poslednje vreme počeli su međusobno da se svađaju i da se prepucavaju, bez obzira koliko se oni trudili da govore da imaju samo prosto razmimoilaženje mišljenja. Svi znamo da to nije tačno. Oni dok su bili na vlasti jedino što su znali da grade su mostovi prema egzotičnim destinacijama, gde su iznosili novac građana Republike Srbije. Stavljali su na svoje račune koje su, naravno, koristili kako bi se enormno obogatili i ono što danas rade jeste upravo da sačuvaju taj novac na tim računima i sve što pokreću jeste upravo odbrana tih svojih nedela, da tako kažem. Pored toga što su gradili te mostove i spajali se sa egzotičnim destinacijama, neki od njih su bukvalno gradili mostove da bi iznosili taj novac. Podsetiću vas, pričao sam i o tome, to je čuveni Most na Adi, koji je izgradio Dragan Đilas. Setimo se da je inicijalna vrednost i procena trebala da bude 160 miliona evra i da se to na kraju završilo na 400, pa i više miliona evra. Danas zahvaljujući hrabrim novinarima istraživačima znamo gde je taj višak novaca završio i čudo je samo što nije završilo konkretno samo na egzotičnim destinacijama, već i na nekim čudnim destinacijama, gde ljudi u tim državama čak ne čuvaju novac, a oni su se našli pametni da taj novac tamo iznesu. U svakom slučaju, ovim pitanjem baviće se u narednom periodu nadležni organi i jasno će zapravo pokazati šta su ti politikanti, sadašnja opozicija, nekada ljudi koji su, nažalost, bili na vlasti radili samo da bi obezbedili svoj novac u inostranstvu. Ono što je interesantno, videli smo da njihova sujeta nema granica, tako da pored dve stvari za koje znamo, a to je svemir i ljudska glupost koji nemaju granice, uspešno je dokazano da je njihova sujeta još jedna stvar koja nema granicu. U svakom slučaju, ovakve inicijative o kojima i danas razgovaramo, kao što je ovaj sporazum, je samo jedan od niza sporazuma za koje sam siguran da će biti pred nama parlamentarcima, koji će omogućiti da Srbija kakvu danas znamo, a to je jaka, moderna, Srbija koja napreduje, koja se razvija, koja privlači mlade akademce iz inostranstva da se vrate i da žive ovde i da rade, da se još bolje poveže sa svojim susedima. Naravno, u interesu je da čitav region napreduje i da čitav region može još efikasnije i bolje da se izbori sa izazovima koji su sada pred nama i budućim izazovima koji će biti pred nama. Gospodine ministre, u danu za glasanje sa zadovoljstvom ću zajedno sa kolegama iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – za našu decu, podržati ovaj Predlog sporazuma, jer smo svi videli i u diskusijama kolega pre mene, a i siguran sam u budućim diskusijama koliko je ovakav vid povezivanja važan za sve nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Tijana Davidovac. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnim međudržavnih mostova, koji je danas na dnevnom redu, značajno doprinosi daljem razvoju i unapređenju regionalne infrastrukture, kao i produbljivanju bilateralnih odnosa dve zemlje. Ono što moram istaći jeste da je Srbija ostvarila veliki pomak kada je u pitanju izgradnja putne infrastrukture i da prednjači u odnosu na zemlje u regionu. Razvoj infrastrukture je, pre svega, važan jer podstiče ekonomski rast. Bez putne infrastrukture nema novih investicija, kao ni otvaranja novih radnih mesta. Putna mreža u Srbiji sastoji se od preko 45.000 kilometara državnih i opštinskih puteva, od čeka su 925 kilometara autoputevi. Ono što smo zatekli kada je SNS, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, došla na vlast a kada je u pitanju izgradnja putne infrastrukture u našoj zemlji jesu brojni problemi poput nerešenih imovinsko-pravnih odnosa, kao i kašnjenje sa projektima zbog kojih su dobavljačima plaćane kazne. To je period kada su često najavljivani projekti za koje su postojali samo idejni planovi i period kada su radovi otvarani i po nekoliko puta, a u periodu od 2000. do 2012. godine izgrađeno je svega 63 km auto-puteva. U periodu posle 2012. godine izgradnja putne infrastrukture postala je prioritet. Pored izgradnje novih auto-puteva, radilo se i na održavanju putne mreže, gde je obnovljeno preko 4.000 km državnih i lokalnih puteva, od kojih je većina prvi put asfaltirana. Recimo, samo u opštini Lazarevac, rekonstruisano je preko 230 km putnih pravaca. Od 2012. godine urađeno je 362 km auto-puteva, u okviru kojih je završen južni i istočni krak Koridora 10, koji je predstavljao jedan od najzahtevnijih građevinskih projekata u Evropi. Takođe, urađen je deo Koridora 11 u dužini od 120 km, koji povezuje Beograd i Čačak. Trenutno se u Srbiji gradi 262 km auto-puteva, u okviru kojih Moravski koridor zauzima ključno mesto u dužini od 112 km. Pored završenih i započetih auto-puteva do 2025. godine u planu je da se izgradi 435 km auto-puteva i preko hiljadu kilometara brzih saobraćajnica. Kada se završeni planirani auto-putevi Beograd-Zrenjanin-Novi Sad, Beograd-Vršac, Vožd Karađorđe, Požega-Boljare, Ruma-Šabac, kao i druge deonice, putna infrastruktura Srbije biće potpuno promenjena, što će značajno olakšati putovanje kroz našu zemlju, ali će značajno doprineti i našoj ekonomiji. Biće ostvaren jedan od ključnih preduslova za dalji razvoj Srbije. U danu za glasanje poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, podržaće ovaj sporazum. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima Miodrag Linta.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću takođe na početku svog izlaganja izraziti svoje zadovoljstvo da je na dnevnom redu sporazum čiji je cilj održavanje i rekonstrukcija mostova između Srbije i Bosne i Hercegovine. To je jedan od brojnih dokaza da Srbija vodi politiku mira u regionu, da se zalaže za stabilnost, za bržu i jaču ekonomsku saradnju i za pomirenje. Nema dileme da se radi o iskrenim namerama državnog rukovodstva Srbije da vodi ozbiljnu i odgovornu politiku, čiji je cilj ekonomski razvoj, otvaranje novih radnih mesta, povećavanje životnog standarda i bolji život svih građana na prostoru bivše Jugoslavije. Međutim, da vidimo kako na ovu politiku reaguje bošnjačka politička, verska i intelektualna elita. Da li ona prihvata ispruženu ruku saradnje od strane Beograda, da li prihvata ovu dobronamernu politiku, dobrokomšijsku politiku ili ne? Nažalost, zvanično Sarajevo, bošnjački političari, na čelu sa Bakirom Izetbegovićem, vode evo gotovo 26 godina od završetka rata ratno-huškačku politiku, politiku širenja mržnje i netrpeljivosti prema Srbiji, Republici Srpskoj i srpskom narodu. Navešću samo nekoliko primera. Bakir Izetbegović je niz puta ponovio da nema pomirenja, da nema poverenja između Srba i Bošnjaka dok god Beograd i Banja Luka ne priznaju nepostojeći genocid u Srebrenici, dok god se ne odreknu, kako kaže Bakir Izetbegović – izopačene politike. To isto ponavlja i vrhovni verski poglavar Bošnjaka u BiH, Husein Kavazović, to ponavlja i potpredsednik Republike Srpske iz reda Bošnjaka, Ramiz Salkić. Pored toga, Bakir Izetbegović je u dosta navrata javno izjavljivao da su Srbi loš narod, da su Srbi skloni ubijanju svojih komšija Bošnjaka, da je Srbija izvršila agresiju na BiH i nema pomirenja dok Srbija ne prizna da je bila agresor, da je Republika Srpska nastala na genocidu i masovnim zločinima nad Bošnjacima, da je usvajanje Deklaracije o osnivanju Republike srpskog naroda u BiH, kasnije nazvana Republika Srpska, 9. januara 1992. godine, početak sveg zla, početak genocida nad bošnjačkim narodom. Da li su to poruke mira i saradnje zvaničnog Sarajeva? Nažalost, nisu. Želim ovom prilikom da poručim, što se tiče lično mene, apsolutno nije moguće nikakvo pomirenje i poverenje između Srba i Bošnjaka dok god bošnjačka politička intelektualna i verska elita ne odustane od najbezočnije laži i izmišljotine da se u Srebrenici desio genocid. U Srebrenici se nije desio genocid. U Srebrenici se desio jedan od brojnih zločina koji su se dešavali, nažalost, na prostoru bivše Jugoslavije, a te su zločine činile sve tri strane, odnosno sve zaraćene strane. Kako mi da prihvatimo odluku Međunarodnog suda pravde u Hagu iz 2007. godine da se u Srebrenici desio genocid, kad je ta odluka zasnovana na nepravednim, pristrasnim i lažnim presudama Haškog tribunala? Kako ja mogu da prihvatim da se u Srebrenici desio genocid, kad je taj isti Haški tribunal, čije su presude bile, ponavljam, osnov za odluku Međunarodnog suda pravde u Hagu, kada je 2012. godine Haški tribunal doneo sramnu, skandaloznu presudu o oslobađanju hrvatskih generala Ante Gotovine i Mladena Markača, i to Drugostepeno veće, preglasavanjem tri prema dva, iako je Prvostepeno veće gotovo konsenzusom donelo presudu da su Gotovina i Markač bili učesnici udruženog zločinačkog poduhvata na čelu sa Franjom Tuđmanom, čiji cilj je bio proterivanje srpskog naroda sa područja Krajine, i tom prilikom su počinjeni masovni zločini, izvršena sistematska pljačka, paljenje i uništavanje srpske imovine. Kako da prihvatim da se u Srebrenici desio genocid, kada je Haški tribunal doneo sramne i skandalozne odluke o oslobađanju ratnih zločinaca i to jednog od komandanta tzv. armije BiH u Srebrenici Nasera Orića i teroriste Ramuša Haradinaja. Kako da prihvatim da se u Srebrenici desio genocid, kada su brojne presude Haškog tribunala prema pripadnicima vojnog i političkog rukovodstva Srba iz Republike Srpske Krajine, Republike Srpske i SRJ u velikoj meri zasnovane na lažnim iskazima svedoka. Postoje činjenice koje su utvrđene da sud nije sankcionisao beznošče laži tih svedoka, iako je na osnovu tih lažnih iskaza su neki ljudi osuđeni na doživotne kazne zatvora. Kako da prihvatim da se u Srebrenici desio genocid, kada se sramno ćuti o više o 3.200 ubijenih Srba na području srednjeg Podrinja od 1992. godine do 1995. godine. Samo od aprila do decembra 1992. godine, dakle u prvoj godini rata ubijeno je preko 400 Srba na području opštine Srebrenica, preko 560 Srba na području opštine Bratunac, uništena su 43 srpska sela sa preko 100 zaseoka, veći broj verskih objekata, uništeni krstovi na pravoslavnim grobljima. Većina ubijenih su bili srpski civili, žene, deca, starci. O tim se žrtvama ćuti. Ne možemo govoriti o bilo kakvom pomirenju između Srba i Bošnjaka dok god se ne uspostave između ostalog isti standardi u suđenjima za ratne zločine. Neprihvatljivo je da početkom jula kada se obeležava stradanje više od 3.200 Srba u Bratuncu, znači stradanje Srba u srednjem Podrinju, dakle u opštinama i Srebrenica, i Zvornik, i Bratunac, i Milići, i Šekovići, i Vlasenica da niko od predstavnika bošnjačke politike neće doći u Bratunac da se pokloni srpskim žrtvama, a onda sedam dana kasnije dolaze predstavnici Međunarodne zajednice u Potočare i tamo se samo glorifikuju bošnjačke žrtve i samo se priča o genocidu. To nije dobronamerna politika Sarajeva. To je politika, ponavljam mržnje i netrpeljivosti prema Srpskom narodu, prama Srbiji, Republici Srpskoj. Ja se snažno zalažem za pomirenje između srpskog i bošnjačkog naroda, ali to pomirenje i iskrena saradnja se može samo uspostaviti na punoj istini. Srbija snažno podržava suverenitet i teritorijalni integritet Bosne i Hercegovine i dosledno poštovanje Dejtonskog mirovnog sporazuma. Šta kaže Bakir Izetbegović? On ne priznaje suverenitet i teritorijalni integritet Srbije. On uspostavlja najbolje odnose sa Prištinom i kaže da mu je žao što Bosna i Hercegovina ne može da prizna lažnu državu Kosovo. Jel to dobra komšijska politika zvaničnog Sarajeva? Jesu to isti standardi? Naravno da nisu. Istu ili gotovo sličnu politiku imamo i od strane zvaničnog Zagreba. Dakle, podržavam ovaj Sporazum, podržavam iskrene namere državnog rukovodstva Srbije da uspostavlja najbolje odnose u regionu, ali plašim se da, ponavljam, nije moguće pomirenje između Srba i Bošnjaka dok god bošnjačka elita se ne suoči sa zločinačkom politikom Alije Izetbegovića, dok ne odbaci tu politiku, dok ne prihvati iste standarde u suđenjima za ratne zločine, dok se ne poštuju jednako sve žrtve i Srpske i Albanske, dok ne odustanu od lažnih optužbi i bezdušnih laži o genocidu o Srebrenici, o Srbima da su loš narod, o Srbima da su skloni ubijanjima svojih komšija Bošnjaka, dok god iskreno ne prihvati Dejtonski mirovni sporazum, dok god ne prihvati iskreno Republiku Srpsku, dok bošnjački predstavnici ne dođu 9. januara u Banja Luku i sede tamo zajedno sa predstavnicima srpskog naroda. To bi bila iskrena politika zvaničnog Sarajeva. Na kraju želim da kažem da ću u danu za glasanje da podržim ovaj Sporazum. Hvala.
Hvala. Reč ima Mirela Radenković.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, uvaženi ministre, uvaženi građani Srbije, BiH u Srbiji ima pravog i iskrenog prijatelja koji to pokazuje poštovanjem teritorijalnog integriteta i jačanjem privrednih i političkih veza. Najbitniji i najvažniji prijateljski gest Srbije je donacija vakcina koju je u Sarajevu uručio predsednik Aleksandar Vučić. Danas kada se sve države zatvaraju u svoje okvire, Srbija je svojim primerom pokazala da se može raditi drugačije. Pokazali smo da smo i kao region upućeni na međusobnu saradnju. Predsednik Aleksandar Vučić nam je delima pokazao put kojim treba da idemo, a to je put budućnosti. Jedan od naših osnovnih ciljeva svakako je saradnja u oblasti privrede, odnosno unapređenje ekonomske saradnje u svim segmentima. Takođe, Srbija je posvećena jačanju saradnje između zemalja regiona i to je jedini način da čitav region napreduje, jer svi smo mi balkanski narodi i samo zajedničkom saradnjom i dogovorima sami sebi pomažemo. Prilikom posete Sarajevu predsednik Srbije Aleksandar Vučić inicirao je veliki samit Srbije i BiH kome bi prisustvovali svi nivoi vlasti, ali i privrednici obe zemlje. Da je saradnja Srbije i BiH dobra, naročito na polju ekonomije, pokazuje podatak da je trgovinska razmena u vreme korona virusa iznosila milijardu i 740 miliona evra. Takođe, saradnja se ogleda i kroz investicije, Srbija je na trećem mestu zemalja koje su investirale u BiH. Sporazum između Srbije i BiH o održavanju međudržavnih putničkih mostova takođe je još jedan do pokazatelja dobre saradnje. Ovim sporazumom jasno su definisane obaveze obe države. Srbija je preuzela održavanje i rekonstrukciju šest mostova, a BiH pet. Infrastruktura i povezivanje su ključ bržeg razvoja. Što više zajedničkih projekata, što više zajedničkih sporazuma svakako je dobra vest za građane Srbije, za građane BiH, ali i za čitav region. Rezultat tih projekata i rezultat tog povezivanja svakako je bolja budućnost ljudi koji žive na ovim prostorima. Takođe, danas moram da pomenem i autoput Sarajevo–Beograd. To je prvi autoput koji će Srbiju povezivati direktno sa Bosnom i Hercegovinom. To je put, autoput od velike važnosti za privrednike, za turizam, odnosno za čitav region. Danas, Srbija gradi autoputeve. Danas, Srbija gradi puteve mira. Srbija je jaka i stabilna zemlja, cenjena u regionu, kao i u svetu. O Srbiji se danas govori sa uvažavanjem. Imamo jaku i stabilnu ekonomiju. U ovim teškim vremenima pomažemo i privredu i građane da zajedno prođemo kroz krizu izazvanu korona virusom, a ujedno gradimo i dobre komšijske odnose. Zahvaljujući odgovornoj politici predsednika Aleksandra Vučića, Srbija danas ide putem razvoja i napretka sa ciljem da svojim građanima stvori pristojan i dostojanstven život. U danu za glasanje sa zadovoljstvom ću podržati ovaj sporazum, jer ovaj sporazum i svi zajednički projekti i svi zajednički dogovori pišu novu budućnost Srbije i Bosne i Hercegovine. Hvala.
Hvala. Reč ima prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, doktore Orliću, poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, Srbija se opredelila za gradnju, kako reče naš uvaženi poslanik Marijan Rističević, mostova, a ne zidova u regionu i svetu. Za politiku mira, politiku solidarnosti, politiku bezbednosti i politiku ubrzanog ekonomskog razvoja, a kako ja često volim da kažem, a motor ubrzanog društveno-ekonomskog razvoja je naš uvaženi predsednik Republike Aleksandar Vučić. Poštovani narodni poslanici, posebno smo zainteresovani za saradnju sa Bosnom i Hercegovinom, ali i Republikom Srpskom i muslimansko-hrvatskom federacijom, bez obzira na našu prošlost i tretiranje te prošlosti. Prošlost možemo i moramo istražiti na bazi istorijskih izvora. To moramo učiniti i mi i Bošnjaci i Hrvati zbog naše budućnosti. Kada je u pitanju nesretni rat u Bosni i Hercegovini, verovatno se nećemo složiti još uvek po tretiranju te prošlosti sa Bošnjacima i Hrvatima. Isto to vredi i po pitanju Srebrenice. Nauci, poštovane dame i gospodo, moramo dati prednost, tragajući za istinom, pa makar ona zadirala u najsvetije temelje jednog pojedinog naroda. Kada je u pitanju Srebrenica, najvažnije o Srebrenici znati da se na njenom području ginulo u vremenu od 1992. do 1995. godine. Srpska populacija u području Srebrenice bila je izmasakrirana od strane muslimanskih snaga. Srpsko stanovništvo u Srebrenici, njih oko 1.500 koji nisu pobegli, bili su svi pobijeni, a kuće spaljene. U tom času komandant muslimanskih snaga bio je Naser Orić, koji nije osuđen za ratne zločine, niti za zločine protiv čovečnosti. Konačni spisak srpskih zločina u Srebrenici i okolini iznosi 3.262, a od toga 880 stradalo je iz redova vojske i policije, dok su 2.382 žrtve bile civili. Najviše Srba stradalo je u 1992. godini, više od 71% od ukupnog broja žrtava u tom kraju. Međutim, takozvana međunarodna zajednica bila je slepa i gluha za ove krvave srpske nevine žrtve. Muslimani su spalili oko 200 okolnih srpskih sela. Glavnu odgovornost za taj deo rata i te pogibije snose zapadni državnici koji su priznali nezavisnost Bosne i Hercegovine pre dogovora njena tri konstitutivna naroda Srba, Bošnjaka i Hrvata, znajući da će se upravo taj čin dovesti do rata i krvoprolića. Posle toga, zapadne sile predvođene sa SAD, minirale su, kako znate dame i gospodo narodni poslanici, Lisabonski sporazum 1992. godine. Upravo je to bila inicijalna kapisla za otpočinjanje krvavog rata u BiH. Kutiljerov plan iliti Lisabonski sporazum zasnivao se na tri stuba i to suverenosti BiH, ravnopravnosti tri konstitutivna naroda i kantonizaciji. To je bila šansa za mir. Posle povlačenja potpisa sa Kutiljerovog plana od strane Alije Izetbegovića sporazum je propao, jer ga je pozvao Klinton, on se složio na početku, povukao sporazum i rat je otpočeo. Zapad ne bi mogao to ostvariti da nije bilo Alije Izetbegovića. Alija je na pitanje, podvlačim, da li bi žrtvovao mir za nezavisnost, odgovorio da bi žrtvovao. Tako je isto učinio i dr Franjo Tuđman u Hrvatskoj, koji je rekao, citiram - rata ne bi bilo da ga Hrvatska nije želela, ali mi smo procenili da samo ratom možemo izboriti samostalnost Hrvatske. Zbog toga smo vodili političke pregovore, a iza tih pregovora smo stalno naoružavali svoje oružane postojbe. Znači, mi Hrvati smo rat mogli izbeći, a ne bi ostvarili nezavisnost Hrvatske, završen citat. Vidite, dame i gospodo, ja bi voleo da istoričari hrvatski i bošnjački zaista daju relevantne izbore i da sučeljavamo, ne samo u naučnim časopisima, ni knjigama, nego i u parlamentima. Da li se u Srebrenici zaista desio genocid? To ne zavisi isključivo od toga šta se pod tim pojmom podrazumeva, to zavisi isključivo od toga šta se pod tim pojmom podrazumeva, a ne od toga kakva je bila presuda Haškog tribunala u bilo kojem pojedinačnom slučaju. To je vrlo bitno. Izvinite, ali moram zaista ovde dati definiciju genocida, jer oko toga imamo problema. Šta je genocid? Jedan niz radnji čiji je cilj uništavanje jedne nacionalne etničke, rasne ili religiozne determinisane ljudske grupe. Genocid podrazumeva postojanje jedne specijalne namere, podvlačim ovo, specijalne namere da se genocid počini tzv. dolus specijalis, jer bez toga ne bi bilo genocida bez obzira na broj žrtava, radilo bi se o homocidu tj. o ubijanju ljudi, a to nije genocid. Da slikovito građanima kažem, genocid, pripremni period se dešava pre ratnih ubistava. Na primer, Stjepan Mesić je 1990. godine u Gospiću na jednom mitingu, na predizbornom skupu rekao, među deset hiljada Hrvata, kiša je padala, držali deset hiljada kišobrana, i on kaže citiram - kada mi Hrvati dobijemo državu, svi Srbi staće pod jedan kišobran. Dakle, pre rata nameru da će uništiti taj narod itd. Dakle, to bi bio genocid, a u tom smislu zaista je genocid bio 1941. do 1945. u NDH, ali i "Oluja", jer mi imamo pre rata u Hrvatskoj, ja bar imam negde oko 200 citata hrvatskih državnika, koji su namere iskazivali da Srbe treba proterati, uništiti ili pokatoličiti. Kako znate, poštovani građani, vršene su velike laži u BiH kada je u pitanju srpski narod zbog demonizacije. Cilj je bio demonizacija Srba kako bi ga bombardovali, a onda i uništili. Ja ću samo, primera radi, jedna od mnogo brojnih laži bila je i ta da su Srbi u BiH držali 47 logora za silovanje i da su navodno silovali od 20 do 120 hiljada Muslimanki i to je bila obična izmišljotina u cilju demonizacije srpskog naroda. Međutim, Komisija UN za ratne zločine iznela je cifru 330 dokumentovanih slučajeva silovanja počinjenih od sve tri strane u sukobu kako Bošnjaka, Srba, tako i Hrvata. Tako je jedna Muslimanka, koja je svedočila da je bila silovana od Srba i pri tom ostala u drugom stanju, porodila crno dete u Ženevi. I to kad bacite u štampu širom sveta onda zaista demonizacija na svaki način. Pored Međunarodne zajednice predvođene SAD najveći neprijatelj Srba bili su i sami pojedini Srbi. Skoro da nije poznat slučaj u istoriji da je neki narod, predstavnici nekog naroda preko izjava svojih elita sami sebe toliko demonizovani kao što su to pojedini Srbi radili. Zapravo, ostvaruje se Hegelova proročanska misao o tome kako nakon završetka borbe pobeđena strana poprima ideologiju njenih gospodara. Tadašnje političke elite u Srbiji govore tačno one laži koje im nameću njihovi SAD gospodari. Zapad je uveliko nagrađivao pojedince. Ja ću samo jedan slučaj mogu vam stotine slučaja, jer su pojedini ljudi živi danas aktuelni u politici, ali jedan slučaj. Tako je jednog nezavisnog novinara po imenu Miroslava Filipovića dopisnika lista „Danas“ iz Kraljeva zapad za njegovu navodnu objektivnost proglasio internetskim novinarem godine pošto je ovaj Srbin, bajni iz Kraljeva, u stranoj štampi upravo pisao o tzv. zločinačkom delovanju srpske vojske na Kosovu tokom humanitarne agresije NATO. Molim vas obratite pažnju. Njegove izjave koje je dobio navodno od svedoka svodile su se na sledeće, Srbi su pred roditeljima Albancima otkidali glave njihove maloletne dece, tela bez glave prodavali su njihovim roditeljima za 5.000 maraka tako su ubili barem 800 Albanske dece ispod pet godina. Dalje, srpske snage nikada nisu nailazile, tvrdi Filipović, teroriste OVK, srpski tenkovi služili su za ubijanja Albanske dece i civila. Ono što je važno Filipović je bio osuđen zbog špijunaže od strane vojnog suda na sedam godina zatvora, ali su ga peto oktobarski revolucionari oslobodili. Gle čuda, oslobodio ga je po služenoj dužnosti Vojislav Koštunica na pritisak potpredsednika SAD pokojnog Zorana Đinđića i dosovskih svih glavešina. Verovali ili ne, na izlazu iz vojnog suda u Nišu, gle čuda, dočekao ga je poljoprivrednik u pokušaju, Zoran Živković, gradonačelnik Niša, a kasnije, nažalost i premijer Vlade Republike Srbije, sa buketom cveća ga dočekao, kasnije postao državni sekretar u Vladi Republike Srbije, da dalje ne navodim, a ti ljudi su i danas aktuelni. Isto tako nikakvih logora za silovanje nije postojalo u Republici Srpskoj, a tvrdili su stotine da ih je bilo. Uostalom, to je najbolje posvedočio jedan od najvećih mrzitelja Srba, Bernard Kušner. On je početkom rata izmišljao pored ostalog da su Srbi posedovali logore za silovanje. Međutim, sustigla ga valjda griža savesti, pa je ipak 2004. godine izjavio, citiram – nije bilo nikakvih logora smrti, koliko da su ta mesta bila užasna mislio sam da će moji navodi izazvati bombardovanje Srbije, završen citat. U Srebrenici nije bilo nikakvog genocida, poštovane dame i gospodo. Projekat Srebrenica osmislili su Bil Klinton, Alija Izetbegović i dr Franjo Tuđman. Klinton se zalagao za to da srpske snage uđu u Srebrenicu i izvrše pokolj Muslimana, te da će onda bombardovati Republiku Srpsku. O tome svedoči i predsednik SDP-a Srebrenice Musliman Hakija Meholjić, a o tome je uvaženi narodni poslanik prošli put govorio, dr Aleksandar Martinović, a danas jedan poslanik aludira na njegovu diskusiju kao da nije tačna, on je zaista citirao, a evo ja ću ponoviti taj citat. Meholjić je rekao, citiram – znate, meni je Klinton nudio u aprilu 1993. godine da četničke snage, srpske, tako su ih nazivali, uđu u Srebrenicu, izvrše pokolj 5.000 Muslimana i da će biti vojna intervencija, završen citat. Jedan od najvećih mrzitelja srpskog naroda bivši francuski ministar inostranih poslova Bernard Kušner priznao je da u stvari nije bilo nikakvih masovnih grobnica, ne samo ni za silovanje, nego i masovnih grobnica, a njegove ranije izrečen ocene o tome imale su za cilj da se bombarduju Srbi itd. Da vas na mnogo ne zamaram sa ovim citatima kako vidite ne radi se o ovim citatima od strane Srba, nego od strane inostranih izvora. Da se u Srebrenici nije desio genocid potvrdio je i prvi komandant mirovnih snaga UN u Sarajevu general Luis Mekenzi. On je rekao citiram – neukusno je reći, ali mora da se kaže, ako se čini genocid onda se ne puštaju žene, jer žene su ključ za održavanje grupe koja se želi uništiti, završen citat. Kako znate u Srebrenici su puštene prilikom ratova, žene su puštene. Poštovani narodni poslanici, tvrdnja da su srpske snage ubile oko osam hiljada muslimana nikada nije niti će biti dokazana. To je obična konstrukcija koja je bila naručena od strane SAD, odnosno Bila Klintona kako bi mogao izvršiti bombardovanje Srba. Josif Bodanski iz Međunarodnog udruženja za strateške sudije u Vašingtonu, savetnik američkog senata za terorizam nazvao je cifru od sedam hiljada ubijenih u Srebrenici običnom dezinformacijom. On kaže, citiram – svi nezavisni forenzički dokazi ukazuju na broj od nekoliko stotina muslimanskih žrtava i to verovatno u nižim stotinama. Neprestano insistiranje na visokom broju muslimanskih žrtava takođe služi prikrivanju prethodnih ubistava civila u tom gradu od strane muslimana, završen citat. To je na početku mog govora, govorio sam o tri hiljada Srba u Srebrenici i okolini o kojima nažalost se retko govori. Filip Korvin, bio je u vreme rata oko Srebrenice očevidac, ali najviši zvaničnik UN. On je u svom istraživačkom projektu rekao, citiram – činjenice iznete u ovom izveštaju predstavljaju jasan argument da je cifra od sedam hiljada ubijenih sa kojom se često barata u međunarodnoj zajednici jedno neodrživo preterivanje. Prava cifra verovatno je bliža sedam stotina. Završen citat. Korvin je sve do svoje smrti 2012. godine stalno tvrdio da Srbi su ubili oko sedamsto bosanskih muslimana i da je razlika između tog broja i osam hiljada koja se stalno propagira, čisto politička. Poštovani narodni poslanici, Srbi, Bošnjaci, Hrvati trebaju se okrenuti budućnosti i sarađivati na svim poljima unatoč različitom viđenju ratne prošlosti. Prošlost treba izučavati ali trebaju je izučavati profesionalci istoričari na bazi istorijskih izvora, tragajući za istinom koliko god ona bila gorka za dotični narod jer to deluje lekovito. Jedino tako ćemo imati svi zajedno sretniju budućnost. Na kraju, poštovani građani ne bi valjalo gospodina Đilasa ne spomenem. Dok naš predsednik Srbije, Aleksandar Vučić svakodnevno vraća međunarodni ugled naše zemlje, ne samo u Evropi nego širom sveta, sprovodeći politiku mira, kako vidite politiku solidarnosti, ne samo u regionu nego i šire, politiku zdravlja svih naših građana u zemlji i okruženju, politiku ubrzanog ekonomskog napretka u ovim teškim pandemijskim vremenima, bitanga, Dragan Đilas čini sve da sačuva svoje ogromne milione i eura i dolara na računima Mauricijusa, Švajcarskoj, Holandiji, Bugarske, Hrvatske, Hong Konga i bog zna kojih još zemalja. Neka mu je Bog u pomoći. Hvala vam.
Zahvaljujem. Preostalo vreme za raspravu je 35 minuta. Reč ima narodna poslanica Ana Beloica. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, poštovani građani Srbije, pred nama je danas još jedan sporazum koji govori o tome da je Srbija jedna prosperitetna zemlja, zemlja napretka, zemlja koja nastavlja da niže istorijske uspehe verujući u sebe, u svoju snagu i naravno u svoj narod. Iz tog razloga zaista verujem da će uvaženi narodni poslanici koji sede u ovom visokom Domu prihvatiti ovako definisan sporazum i da će ga prihvatiti, naravno, u danu za glasanje, ja ću to svakako učiniti, zajedno sa svojom poslaničkom grupom. Sporazum koji je danas na dnevnom redu, Sporazum između Vlada Republike Srbije i Saveta ministara BiH pre svega se odnosi na rekonstrukciju 11 međudržavnih mostova, putnih prelaza preko reka Save, Drine i reke Uvac. To je za građane Republike Srbije od izuzetno velikog značaja, kao naravno i za građane BiH. To je pokazatelj politike koju sprovodi SNS, politike koju sprovodi predsednik Republike Aleksandar Vučić i naravno Vlada Republike Srbije, to je svakako politika povezivanja, politika mira i stabilnosti u regionu. To smo najbolje pokazali pre nekoliko dana, kada smo organizovali besplatno vakcinisanje za sve građane iz regiona, dakle za strane državljane, kao naravno i za privrednike iz regiona, a bilo je i onih iz Albanije, onih iz BiH, onih iz Hrvatske, što je upravo pokazatelj da je Srbija apsolutni lider u regionu bez premca u ovom delu Evrope. Da se vratim na Sporazum. Naime, ovim sporazumom, definisano je, tj. Srbija se zapravo obavezala da će rekonstruisati šest mostova preko reke Drine, dok se BiH obavezala da će rekonstruisati dva mosta preko reke Save i tri preko reke Uvac. Mostovi su ti koji povezuju ljude, koji brišu razlike među ljudima i bez obzira da li se izjašnjavamo kao Srbi, kao Bošnjaci, kao Hrvati svi smo mu u biti jednaki i svi mi imamo zapravo iste potrebe i svi smo mi ljudi. O tome je govorio naš cenjeni nobelovac, Ivo Andrić, i ako mi dozvolite za trenutak da ga citiram : „Od svega što čovek u životnom nagonu podiže i gradi ništa nije u mojim očima bolje i vrednije od mostova. Svačiji i prema svakome jednaki, korisni, podignuti uvek smisleno na mestu na kom se ukrštava najveći broj ljudskih potreba istrajniji su od drugih građevina i ne služe ničem što je tajno i zlo“. Dakle, ulaganjem u mostove ulažemo u povezivanje ljudi, u zadovoljavanje osnovnih ljudskih egzistencijalnih potreba i zato ovaj sporazum koji je danas na dnevnom redu ima veliki značaj, pre svega jer produbljuje bilateralne odnose između Republike Srbije i BiH i, naravno, podstiče unapređenje regionalne infrastrukture. Za razliku od onih koji su godinama uništavali ovu zemlju ostavivši je bez ikakve perspektive, bez ikakve nade da će sutra biti bolje, za razliku od njih koji novac ulažu na kojekakve tajne račune, mi novac građana Republike Srbije ulažemo u mostove, ulažemo u puteve, ulažemo u podizanje kvaliteta života za sve naše građane. Upravo ti, danas pretenduju da lažima i manipulacijama ponovo dođu na vlast, ne bi li završili ono što su započeli i ne biraju sredstva da se obračunaju sa svima koji su spremni da građanima Republike Srbije kažu istinu u lice, a to je, poštovani građani i građanke Republike Srbije, to je da ste godinama pljačkani, da je otimano parče hleba iz usta vaše dece, da ste imali privredu koja je bila urušena i u kojoj su funkcionisale samo kompanije pojedinih političkih lidera. To je, poštovani građani, da ste imali jednu ekonomiju, jednu državu u kojoj je stopa inflacije bila 11,5%, u kojoj je zdravstveni sistem bio potpuno urušen, bez da je obnovljena, rekonstruisana i jedna bolnica, i jedan dom zdravlja, da ste imali državu u kojoj bezbednosni sistem gotovo da nije postojao i da, cenjeni građani i građanke Republike Srbije, niste mogli da imate nadu da će sutra biti bolje. Za razliku od njih, mi poverenje građana Republike Srbije dobijamo na izborima i dobijamo isključivo našim zalaganjem i rezultatima. To najbolje potvrđuje i nedavno istraživanje koje je sprovedeno i koje kaže da su sada parlamentarni izbori da bi čak 58% građana Republike Srbije dalo podršku SNS. Podsetiću građane Republike Srbije da je čak 70% budžeta za 2021. godinu opredeljeno za kapitalna ulaganja, za infrastrukturne projekte. U ovom momentu, dakle, gradimo čak četiri auto-puta. To su auto-put Čačak-Požega, Čačak preko Kruševca do Pojata, Kuzmin-Sremska Rača i auto-put i brzu saobraćajnicu Ruma-Šabac-Loznica. Do kraja 2021. godine mi ćemo biti jedina ekonomija u Evropi koja će da gradi čak osam auto-puteva u istom momentu. Dakle, gradimo četiri nova auto-puta, a to su: Fruškogorski koridor, Moravski koridor, auto-put od Požarevca preko Velikog Gradišta do Donjeg Milanovca i, naravno, auto-put Beograd-Zrenjanin. I pored ulaganja u putnu infrastrukturu, mi akcenat stavljamo na ulaganje i u železničku infrastrukturu, tako da se u ovom momentu gradi brza pruga od Beograda do Novog Sada i tu deonicu će građani Republike Srbije da prelaze za nešto više od 30 minuta. Mi želimo da razvijamo i južni deo naše zemlje, želimo da ekonomski osnažimo i podstaknemo, tako da, želimo da gradimo i brzu prugu od Beograda prema Nišu. Nekada je važila izreka – što južnije, to tužnije. Danas, svi mi koji dolazimo sa juga naše zemlje znamo da više nije tako. Mi želimo da povežemo celu teritoriju Republike Srbije, da se umrežimo, i to ne samo u okviru granica naše zemlje, već da se povežemo i sa regionom i da na taj način iskoristimo dobar geo-strateški položaj koji Republika Srbija zapravo ima. Na taj način želimo da ostvarimo tu, pre svega, ekonomsku dimenziju, u smislu da na taj način podstičemo ekonomski rast, podstičemo priliv investicija, otvaranje novih radnih mesta, ali sa druge strane mi želimo da ponudimo nadu mladim ljudima da mogu da ostanu u Srbiji i da upravo u Srbiji na svojim vekovnim ognjištima zasnivaju svoje porodice. Već sam nekoliko puta govorila o tome u plenumu i govoriću uvek, zato što se zalažem za to da mladi ljudi koji su otišli u inostranstvo da se vrate u Republiku Srbiju, da u našoj zemlji pronađu svoje uhlebljenje, da pronađu zaposlenje i da svo svoje znanje i iskustvo koje su sticali svuda širom sveta, primene u našoj zemlji, jer nam je potrebna jaka, snažna, mlada i zdrava Srbija. Na sve ove rezultate koje sam nabrojala možemo da budemo ponosni svi mi zajedno, jer smo uspeli zajedno da ih ostvarimo menjajući navike, menjajući način razmišljanja, prolazeći kroz težak period da bismo danas mogli da merimo uspehe, i to ne one pojedinačne uspehe koji se mere nulama na kojekakvim računima, ne, već uspehe koji se mere kilometrima auto-puteva, brojem novootvorenih fabrika i koracima koji nas dele od lepše, svetlije budućnosti za našu decu. Ono što bih na kraju želela da poručim je da treba da prestanemo da se žalimo na našu zemlju za sve neuspehe i nedaće, već da treba da pođemo od sebe i da uradimo dobro svoj deo, jer smo svi mi delovi jedne iste slagalice u kojoj se svi zajedno borimo za bolji život, za bolju i lepšu Srbiju, lepšu, svetliju i napredniju budućnost za našu decu. Živela Srbija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kroz diskusiju koja traje već dobar deo dana, mnogo smo čuli o značaju saobraćajne infrastrukture, o našim odnosima u regionu. Moram da se složim sa kolegama poslanicima, da svakako jeste jedan ovakav sporazum jako važan i to nije jedini projekat kad je u pitanju infrastruktura koju Srbija ima sa BiH. Naravno, neki u Srbiji su se i zapitali zašto mi to radimo. Postoji više razloga. Ima onih političkih, naravno, ima onih demografskih, ima i onih čisto ekonomskih. Politički šaljemo poruku da se Srbija zalaže za mir. Demografski po pitanju migracija ekonomskih. Po pitanju razvoja regiona u ekonomskom smislu i Srbije kao države u ekonomskom smislu, jer ako neko misli da će Srbija na duži vremenski rok da ima ovakav rast ekonomskog razvoja, a da pri tome privrede u regionu stagniraju ili beleže gubitke u velikoj je zabludi. Jednostavno, delimo isti ekonomski prostor, upućeni smo jedni na druge, naše privrede su kompatibilne. Svakako da zbog toga imamo jednu veliku ekonomsku razmenu koja daje za pravo da se ulaže u infrastrukturu, pa čak, kroz sporazume i sa drugim državama. Onaj demografski jeste zato što na teritoriji BiH živi veliki broj građana koji su pripadnici srpskog naroda. Cilj Republike Srbije nije da oni napuštaju svoja ognjišta zbog ekonomske nemoći države u kojoj žive i sele se po Evropi, u dijasporu ili dolaze u maticu Srbiju, cilj Republike Srbije je da oni ostanu na tom prostoru, a da ekonomski budu razvijani i da ekonomski ne postoji taj motiv zbog koga bi dolazili u Srbiju. Svakako da jedan od ovih sporazuma ide tome u prilog. Međutim, gospodine ministre, koliko god da se vi upinjete da objasnite koliko je ovo značajno za Republiku Srbiju, koliko god svi mi zajedno ulažemo velike napore da se Srbija izgradi u svako smislu, koliko god ulažemo napore da se smanji broj nezaposlenih u Srbiji za 320 hiljada radnih mesta, novih radnih mesta, odnosno povećao broj zaposlenih u odnosu na 2011. godinu, bez obzira što je Republici Srbiji dato preko 2,5 milina doza vakcina, bez obzira što je sad već preko 21% vakcinisanih, bez obzira na to što smo dali pomoć privredi na početku pandemije kada je bilo vanredno stanje, koje je naša privreda trebala da preživi, šta god da ste uradili gospodine ministre, vi, ja, bićete zajedno sa predsednikom Republike Srbije optuženi da to ne radite za narod, da to ne radite za građane, da to ne radite za Srbiju, nego da radite da biste opstali na vlasti. Evo, unazad nekoliko dana, ta teza preovladava kroz medije koje kontroliše Dragan Đilas. Uvek će da vam se javi neki penzioner koji će traži da mu se vrati penzija, koja je umanjena 2014, odnosno 2015. godine. Gospodine ministre, tada niste bili u politici, mere fiskalne konsolidacije započete su krajem 2014. godine, to je bio novembar mesec. Tačno je da je tada zbog jako lošeg stanja koje je država imala u javnim finansijama trebalo kupiti vreme da se započne oporavak srpske privrede i da kroz taj oporavak imamo bolju ekonomsku situaciju nego tada. Nažalost, tada su morale da budu smanjene i penzije, jedan deo penzija, ne svih penzionera i zaposlenih u organima državne uprave. Znate li, ministre, kolike su bile uštede na penzijama za taj period 2015/2016, 2017. godine, kada smo počeli sa ublažavanjem mera. Na penzijama se uštedelo negde oko 700 miliona evra. Da li znate koliko je Đilas prihodovao od 2008. do 2012. godine? Isto 700 miliona evra. Deo tih 700 miliona evra nalazi se na Mauricijusu, po raznim egzotičnim destinacijama, pa, bih tog našeg sugrađanina koji traži da mu država vrati umanjenu penziju, pozvao da tuži Dragana Đilasa, da mu taj deo novca koji mu nedostaje, a koji nije hteo da solidarno podeli sa državom da mu to da Dragan Đilas, jer da nije on ukrao tih 700 miliona evra, penzije ne bi bile ni smanjene. Ali, zamislite tu percepciju, gospodine ministre, da je bolje napraviti stelt autoput, da vas ne bi napali, da se dodvoravate građanima i ponovo budete ministar, doduše, oni koji su pravili stelt autoputeve, a svedoci smo da je toga bilo do 2012. godine, pa nestao nam je čitav autoput od Preševa do Vranja, jel tako? Nema ga, plaćen je. Svi kriju novac po egzotičnim destinacijama i Mauricijusu. Tada bi valjda vas Đilas obožavao. Kažu da smo onih 100 evra, tzv. helikopter novac, davali građanima da bi pobedili na izborima koji su bili održani 2020. godine. Taj novac je bio potreban građanima i zbog vanrednog stanja, pandemije i zbog psihološkog stanja, i da se kroz taj novac naš realni uslužni sektor, pa i turizma održi na jednom određenom nivou. Nema to nikakve veze sa izborima, ali je lepo praviti kao jedno poređenje. Da smo takvi kao što nas oni predstavljaju, gospodine ministre, da li bi mi 2016. godine, raspisali vanredne parlamentarne izbore? Tada smo imali komotnu većinu ovde u Narodnoj skupštini, 156 poslanika je imala lista koju je predvodio Aleksandar Vučić. Jer, samo u tom trenutku mere fiskalne konsolidacije su bile najžešće, najžešća su bila umanjena i u javnom sektoru i u penzijama i mi smo izašli na izbore. Sad dolazimo do apsurda još jednog, koji je, po meni morbidna stvar. Spominjali smo do sada puteve, neki novac, mostove, pruge, aerodrome, ali da optuže predsednika Republike Srbije da je obezbedio vakcine ne da bi zaštito javno zdravlje i živote građana Srbije, nego da bi pobedio na predsedničkim izborima. Pazite to ludilo. Godine 2009. i 2010. nismo imali ni jednu jedinu vakcinu protiv svinjskog gripa. Ljudi u Srbiji su umirali. I oni valjda zato to nisu nabavljali, da bi mogli više da ukradu. Još kažu – nije Vučić kupio te vakcine, to smo mi građani kupili. Pa, ko je i rekao da je kupio Aleksandar Vučić? Kupila je Srbija, prihodima koje ima iz budžeta, koji puni naša privreda, naši građani. Jedan tih od tih 100 evra se vratio državi kroz poreze, doprinose zaposlenih, itd, itd. Ali, po njihovoj percepciji, bolje je da ukradete. To je njihova percepcija. Tako oni gledaju državu. Zašto napadaju toliko Aleksandra Vučića? Pa, da bi došli na vlast. Zašto hoće vlast? Pa, zato što je Srbija ponovo finansijski i ekonomski mnogo jača nego kad su odlazili sa vlasti i ponovo hoće 700 miliona evra za četiri godine. Ponovo hoće da pune svoje račune po deviznim destinacijama i na Mauricijusu. A narod, pobediće ih. Kako je ono rekao Mirko Cvetković – statistički, Srbija je izašla iz krize samo to građani još ne osećaju. E, sad prave neke obrnute statistike – da Srbija nije izašla iz krize, ali da građani pogrešno osećaju da mnogo lakše žive nego što su živeli za vreme njihovog režima. I statistički će opet da kažu da ti putevi koji se prave, ti mostovi koji se obnavljaju i prave, nemaju nikakvog ekonomskog smisla, jer zašto bismo mi rešavali problem naših građana Republike Srbije tako što će oni zbog svih tih projekata da dobiju priliku da ostanu u Srbiji. Njima je cilj da naši građani napuste Srbiju i odu u EU, ne da budu u Srbiji u EU. Draganu Đilasu je cilj, Šolaku i svima ostalima da građani Srbije napuštaju Srbiju, jer njihovo obećanje EU u koju su nas vodili 12 godina je da smo imali strahovite migracije u periodu od 2003-2004. do 2014. godine, koji su uzrokovani baš time kakva nam je bila ekonomija i privreda, kakva nam je bila infrastruktura, kako su naši ljudi i građani živeli. To je njihova vizija Republike Srbije, pošto su uvideli da nemaju kapacitet da Srbiju odvedu u EU. Rešili su da građane proteraju tamo, čak i one kojima se ne ide. A usput, što će biti bogati, pa, to je valjda nagrada. Naši građani treba da se pomire. Učinili su im uslugu, oterali su ih iz mesta gde su se rodili, gde su se školovali, gde su porodice planirali da ostvare. To je nagrada na koju polaže pravo Dragan Đilas, Šolak, Mišković i cela ta bulumenta, to bogatstvo. Otvorili su nam oči da u Srbiji nema budućnosti. Zato najviše Aleksandar Vučić smeta. Zato svaki rezultat i uspeh koji Srbija ima to je zarad, eto, da ostanemo na vlasti. A oni bi da dođu da kradu ponovo. E, pa, neće više nikad oni doći na vlast! Možda neki drugi, jednog dana, prirodno je izgubiti izbore u normalnom demokratskom društvu kakvo je Srbija, ali ova bulumenta, ovi lopovi koji su ojadili Srbiju, koji su napravili „stelt“ puteve, koji su nam zatvarali fabrike, koji su nam upropašćavali porodice… Gospodine ministre, meni je nešto preko 50 godina, 14 godina mi je ukrao Dragan Đilas i njegov režim, 14 godina života ukrao je svakom čoveku koji je bio živ tada u Srbiji. Ovi mlađi imaju prilike da mnogo više osete kvalitet ovih reformi koje sada mi sprovodimo. Ali, ta lopuža, da bi sejao po svetu novac, mi je otela, ne samo meni, nego još sedam ili osam miliona građana Srbije, godine života i deo budućnosti. Zato više nikad oni da vladaju Srbijom neće.
Zahvaljujem. Reč ima Olja Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovane građanke i građani Republike Srbije, pred nama je danas Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. Razlozi za potvrđivanje ovog sporazuma su potreba održavanja i rekonstrukcije međudržavnih mostova. U Sporazumu je sadržano njih 11, nakon čega će se urediti osnove saradnje, kao i podela nadležnosti između država. Ugovorne strane su napravile podelu da će održavanje i rekonstrukciju na šest mostova vršiti Republika Srbija, dok će BiH na ostalih pet, i to će obavljati nadležni organi i druga pravna lica definisana zakonima i drugim propisima u državama ugovornih strana. Takođe, nadležni organi i druga pravna lica će za potrebe sprovođenja ovog sporazuma obezbediti i staviti na raspolaganje drugoj ugovornoj strani odgovarajuću dokumentaciju koja se tiče predmetnog mosta i nadležno ministarstvo države jedne ugovorne strane blagovremeno obaveštava nadležno ministarstvo druge ugovorne strane o planiranim radnjama, privremenom režimu saobraćaja i vremenu trajanja rekonstrukcije mostova. Zajednički operativni tim će u roku šest meseci od dana potpisivanja sporazuma pripremiti plan i program održavanja rekonstrukcije mostova koji će sadržati izveštaj o stanju mostova, sa preporukama za potrebe vrste radova, procenom finansijskih sredstava i dinamičkim planom. Za sprovođenje ovog sporazuma obezbeđena su sredstva Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2021. godinu, kojim se izdvojeno čak 330 milijardi dinara za kapitalne investicije. Danas se u Srbiji gradi više nego što se gradilo decenijama iza nas. Ništa više nije daleko. Sve što je urađeno u oblasti infrastrukture, novi putevi, pruge, aerodromi, su veliki ponos svih nas. Programom „Srbija 2020- 2025“ u 2021. godini predviđena su ogromna ulaganja u kapitalne investicije, koja će značajno još više podići rast BDP u Srbiji, a već smo prvi po stopi rasta BDP-a u Evropi i to je pokazatelj da smo stabilna država, da smo reagovali pravovremeno, dobro i odgovorno i prilikom krize koja je zadesila ceo svet. Srbija nastavlja da se gradi, pa nas u ovoj godini očekuje više važnih infrastrukturnih projekata, a svakako među njima najznačajniji su novi auto-putevi i brze saobraćajnice, čija gradnja počinje tokom 2021. godine, pa bi tako do 1. decembra trebalo da imamo u izgradnji čak osam auto-puteva. Očekuje se početak radova na izgradnji Fruškogorskog koridora, ali i izgradnja auto-puta i brze saobraćajnice do Požarevca, zatim do Velikog Gradišta, pa do Donjeg Milanovca. Trenutno se radi na auto-putu Čačak - Požega, gradnji moravskog koridora do Čačka preko Kruševca do Pojata i auto-putu Kuzmin - Sremska Rača. Radovi su u toku i na auto-putu Ruma - Šabac - Loznica. Takođe, u planu su radovi na još dva važna auto-puta, a to su Zrenjanin - Beograd, šumadijski koridor "Vožd Karađorđe", a očekuje se i gradnja deonice auto-puta od Požege do Boljara ka Crnoj Gori, dugačka čak 107 kilometara, koja će ubrzati putovanje ka Jadranskom moru. Predviđenim sporazumom, koji je danas pred nama na dnevnom redu, doprineće se daljem razvoju i unapređenju regionalne infrastrukture, kao i produbljivanju bilateralnih odnosa dve zemlje. Već smo svedoci da su odnosi Republike Srbije i BiH i te kako na visokom, prijateljskom nivou, što se i videlo u ovoj krizi. Srbija je svojim postupcima, svojoj podrškom BiH, ali i celom regionu, svojim nesebičnim deljenjem vakcina, ali i odlukom predsednika Aleksandra Vučića da se u Srbiji mogu vakcinisati i strani državljani, postavila nove standarde prijateljstva, solidarnosti i svesti o opštem zajedničkom interesu, bez obzira na naciju, veru ili pripadnost određenoj društvenoj grupi. Srbija na čelu sa Aleksandrom Vučićem borbu sa koronavirusom od samog početka gleda kao borbu za živote ljudi, a ne kao političku borbu. Početkom marta prve doze vakcine u BiH stigle su iz Srbije. Članovima predsedništva BiH lično je Aleksandar Vučić uručio vakcine kao pomoć Srbije ovoj zemlji u kriznim vremenima. Takođe, osim zaposlenih u Ustavnom sudu BiH, koji su se vakcinisali u Srbiji, prethodnih dana su mogli svi zainteresovani građani da dođu i vakcinišu se u našoj zemlji, iako su strani državljani. To je solidarnost Srbije koja će u istoriji ostati upamćena. U prethodno periodu je Aleksandar Vučić i srpskom članu predsedništva Bosne i Hercegovine Miloradu Dodiku uručio i medicinsku opremu, odnosno 30 kliničkih i pet transportnih respiratora i 10.000 N-95 maski, kao poklon Srbije Republici Srpskoj. Srbija je pokazala da je u svakom trenutku spremna da pomogne svojim prijateljima kojima je pomoć potrebna, jer samo zajednički možemo da pobedimo ovu pandemiju. Srbija je svojim mudrim postupanjem i prijateljskim odnosom našeg predsednika uspela da obezbedi sada ukupno 3,5 miliona doza vakcina, dok je samo iz Kine u Srbiju dopremljeno 2,5 miliona doza vakcina. Danas je kineskom vakcinom vakcinisan i sam predsednik Aleksandar Vučić u Rudnoj Glavi. Ohrabruje nas činjenica da imamo 26% od ukupne punoletne populacije vakcinisane jednom dozom i 20% sa dve doze, dok je u starosnoj populaciji između 65 i 74 godine vakcinisano preko 51% stanovništva, pa je broj zaraženih počeo da pada poslednjih sati kao i broj ljudi na respiratoru. Osim što smo obezbedili vakcine za naše građane predsednik Aleksandar Vučić se definitivno potvrdio kao lider regiona, pa i cele Evrope odlukom da vakcine protiv korona virusa ponudi i građanima regiona, i to ne kažemo mi, već o tome pišu hrvatski mediji. U trenutku kada vakcinaciju ceo svet vidi kao jedini izlazak iz pademije, Srbija je među najboljim u Evropi i u svetu u pogledu imunizacije stanovništva. Pored toga, Srbija je odgovornim radom, trudom i mudrim merama ostala i ekonomski jaka i nastavlja se sa ulaganjima u našu zemlju. Na samom kraju uvaženi ministre želim da vam pružim punu podršku i poželim uspeh u daljem radu na realizaciji svih ambicioznih, ali i realnih zacrtanih ciljeva u narednom periodu. Zlim jezicima ostaje da kritikuju, jer oni samo to i znaju. Ljudi vide rezultate i cene rad i trud i vaš i našeg predsednika i samo nastavite da radite kao i do sada i ovim putem koristim priliku da vas javno pozovem da posetite i Pirot grad odakle ja dolazim. U danu za glasanje zajedno sa poslaničkom grupom Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržaću ovaj predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandar Mirković.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, uzimajući u obzir da je ostalo nešto manje od pet minuta za diskusiju, ja ću svoj govor pokušati maksimalno da skratim, ali želim da se osvrnem na diskusiju kolega poslanika koji su pre mene diskutovali i mislim da ste i vi, ministre, bili u prilici da vidite koliko je ova diskusija danas bila konstruktivna i koliko svi poslanici danas polažu punu nadu i veru u vas u Ministarstvo koje vi predvodite, ali pre svega u Vladu Srbije i politiku predsednika Aleksandra Vučića. Morate to da razumete iz prostog razloga što poslanici dolaze iz raznih krajeva naše zemlje i do 2012. godine većina tih krajeva je bila apsolutno zapuštena. Njihova infrastruktura je bila zapostavljena i nije čudo da u 21. veku za neke građane Srbije je svakodnevnica bila da nemaju asfalt. Nažalost takvu situaciju nam je ostavila Demokratska stranka i tada režim Borisa Tadića, Dragana Đilasa i Vuka Jeremića. Sve ovo što smo danas čuli govori u prilog tome da je Srbija za vrlo kratko vreme postala, ne samo lider u regionu, već je postala jedna od najbrže rastućih ekonomija u Evropi i jasno je sebe pozicionirala kao zemlju u koju vredi ulagati, zemlja koja nudi perspektivu i budućnost deci i generacijama koje dolaze i postala je zemlja koja više ne kleči i ne savija se ni pred kim, ali je uvek tu za pruženu ruku i za ruku pomirenja sa svakim. Danas smo čuli mnogo stvari koje se tiču odnosa između Srbije i Republike Srpske, Bosne i Hercegovine, ali i odnosu Srbije sa ostalim zemljama u regionu. Nažalost, mislim da niko to od kolega poslanika nije pomenuo, 2015. godine u julu mesecu predsednik Aleksandar Vučić je napadnut u Srebrenici kada je još jednim gestom, ljudskim gestom, pokušao da pokaže da je Srbija uvek spremna za pomirenje, za dijalog. Međutim, tamo je naišao na golu borbu za život, ali nažalost do dana današnjeg niko nije odgovarao za to. Niko u Srbiji nije zlopamtilo, niti je predsednik Aleksandar Vučić to uzeo nekome za zlo, već nekoliko nedelja, možda mesec dana kasnije imali smo uzvratnu posetu predstavnika BiH Beogradu. Kada pričamo o donacijama, mislim da je već mnogo toga rečeno i Srbija će nastaviti da gradi i škole i vrtiće i da ulaže u infrastrukturu u Republici Srpskoj, a to danas možemo zato što je naša ekonomija jaka i stabilna, a sve zahvaljujući odgovornoj politici koju sledimo, a koju nam je trasirao predsednik Aleksandar Vučić. Što se tiče mostova, mostovi nisu samo nešto što fizički vidimo, nisu to ni kilometri, nisu to ni tone uloženog materijala. Mostovi su, pre svega, odnosi između ljudi i mostove gradimo mi sa ove strane i svako drugi sa one druge strane. Dokle god ima prostora za dijalog i pomirenje, Srbija će uvek biti ta koja će pružiti ruku pomirenja. Međutim, ostalo je još minut i po, pa ću završiti uskoro, kada pomenete most u Beogradu i u Srbiji, nikako da taj most nas ne podseti na most Dragana Đilasa koji je preplaćen više puta, koji je duplo više puta plaćen u odnosu na most u Francuskoj, koji je opet duplo puta duži. Ono što nama ostaje kao boljka velika jeste činjenica da kada smo pitali zašto su se na taj način ophodili prema budžetu Beograda, prema budžetu Srbije, nismo dobili odgovor, a danas, vidimo poslednjih nedelja, poslednjih meseci, da li je nešto dva puta, da li je nešto tri puta preplaćeno najbolje pokazuju računi na Mauricijusu, u Hong Kongu, u Švajcarskoj gde se budžet grada Beograda i građana Srbije, preko Dragana Đilasa i njegovih firmi, osiromašio. Nisam slučajno upotrebio taj termin duplo puta. Ako je neko pratio pažljivo sednice Skupštine grada, to je termin koji je najčešće Dragan Đilas upotrebljavao kao gradonačelnik, jer sve što je radio, radio je duplo, pa jedan deo ostane u troškovima, a drugi deo završi kod njega. E, da nam se nikad više duplo puta, kako on to kaže, ne bi ponovilo, zato su građani Srbije jasno njega poslali u političku istoriju i političku prošlost. Vama, poštovani ministre želim mnogo uspeha, želim mnogo napretka i želim da imamo što više ovakvih sporazuma u narednom periodu, jer ćemo na taj način raditi u interesu, ne samo naše zemlje, već u interesu celog regiona, jer je pre svega to interes naše dece i generacija koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija.
Zahvaljujem. Na listama više nema prijavljenih za reč. Ovlašćenih predstavnika nema prijavljenih u sistemu. Reč po članu 96. ima ministar. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, hvala vam, biću zaista kratak. Hvala Aco puno, Olja hvala. Sa velikim zadovoljstvom ću doći u Pirot. Imamo zaista puno tema koje treba da otvorimo. Na žalost ili na sreću, toliko ima projekata koji se odnose na ove strateške koridore da je jednostavno teško voditi svoje vreme poslovno, da kažem, maksimalno efikasno, jer dan je opet jako kratak. Da bi se sve ovo postiglo, mi nažalost moramo da nadoknadimo decenije izgubljene, naročito u ono vreme posle 2000. godine kada je u realnosti trebalo da bude najviše urađeno, jer su prilike bile takve da su zaista sve ove stvari ili mogle da se realizuju ili da uđu u neku završnu fazu realizacije. Tu smo gde smo, šta da radimo, moramo sada ovo da uradimo. Nismo mi birali vreme, nismo mi birali okolnosti. Okolnosti i zemlja nas je stavila pred ovaj izazov i samo je na nama da li ćemo ga mi ispuniti ili ne. Čulo se zaista jako puno govora ovde, jako kvalitetnih od starijih kolega, kolege Arsića koji je zaista imao, on je iskusan političar koji ume zaista svoje misli jako jasno da izloži ubojito, do mlađih kolega. Ja zaista moram da izrazim jedno zadovoljstvo i ponos što imam priliku da ovde govorim, jer ako se zamislimo sada, da li bilo gde u regionu ovaj nivo diskusije možete da čujete. Mi danas pričamo na izgled o jednoj relativnoj, jednostavnoj temi, hajde uslovno da tako kažem, pričam o 11 mostova na tri reke i o načinu na koji će oni biti održavani. Ali, mi u stvari pričamo o budućnosti naše zemlje, našeg regiona, saradnje Srbije i Bosne i Hercegovine, budućnosti „mini Šengena“, da li mi sebe vidimo da živimo zajedno i da zajednički napredujemo i svi ovde ili većina, govorimo bez strasti, bes srdžbe, iako smo svi mi svesni da je sigurno 500 hiljada pripadnika srpskog naroda u prethodnih 20 godina pobeglo iz svojih kuća i svoj novi dom našlo ovde posle stotinu godina života, da li u Bosni i Hrvatskoj ili gde god. Ja ovde nisam osetio srdžbu, ja sam ovde osetio perspektivu, pruženu ruku, ljubav. Sve one rezultate koje mi danas postižemo, nije bitno da li su to infrastrukturni projekti, putevi, pruge, vodni saobraćaj, vakcine, mi našim prijateljima iz regiona kažemo - budite deo ovoga, mi pružamo ruku, ne možemo mi da se odvojimo i isečemo od vas, neprirodno je da mi imamo administrativne barijere na prelazu između Srbije i Bosne i Hercegovine. To ne može da funkcioniše. To nije normalno. To niko ne želi. Želeo bih da zaključim taj nivo razgovora, taj nivo vizije, taj obim mladih ljudi koji su spremni da se za svoju zemlju žrtvuju, koji sede u ovoj Skupštini, to je ono što plaši mnoge, to je ono u čemu mnogi vide problem, Aleksandar Vučić pod jedan, je onaj u kojem vide problem, zato što on pravi ovaj naš sistem daleko boljim od svih zemalja u regionu, koliko god oni formalno bili u nekim integrativnim procesima ispred nas. U realnosti ili ćemo mi vući region ili će svi stagnirati. Hvala vam puno i još jednom vas pozivam da podržite ovaj zakon, on je u interesu naše zemlje, naših građana, ali i naših partnera u regionu. Hvala.
Hvala vama, gospodine ministre i hvala svima koji su učestvovali u raspravi i zaključujem jedinstveni pretres. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 časova.