Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se zbog malog kašnjenja. Nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 127narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali,molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 97 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Dejan Perjaničić. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O USTAVNOM SUDU (nastavak u pojedinostima) Podsećam vas da smo na jučerašnjem delu sednice rad prekinuli u toku pretresa amandmana narodnog poslanika Srđana Šajna na član 3. Predloga zakona. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Nataša Jovanović, pa potom narodni poslanik Esad Džudžević.
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo dobro znate koliko su dugo poslanici SRS insistirali da se, na osnovu Zakona za sprovođenje Ustava, zakon o Ustavnom sudu nađe na dnevnom redu. Mi smo imali više nego aktivno učešće u raspravi o ovom zakonu, jednom od najvažnijih zakona, posle usvajanja novog Ustava i, kao što vam je poznato, podneli smo na desetine amandmana. Amandmani SRS nisu prihvaćeni. Prihvaćeno je nekoliko amandmana tek da bi Dušan Petrović objasnio kako je, eto, velikodušan, kako je želeo da posluša još neki savet, mada svestan činjenice da ni on ni njegova Demokratska stranka u kampanji za usvajanje novog Ustava prošle godine nisu uzeli aktivno učešće. Setite se i sami, 9. novembra prošle godine, kada je proglašen Zakon za sprovođenje Ustava, kada je on bio šef poslaničke grupe DS, kakav je to govor bio, u dve rečenice – evo, usvojili smo juče, proglasili novi Ustav, danas imamo Ustavni zakon. Da vas ne podsećam da je drama oko toga, svedoci su mi kolega Aligrudić i kolega Dačić, da li će DS glasati za Ustavni zakon trajala do kasnih večernjih sati, u Domu Narodne skupštine, jer im je Majkl Polt, bivši američki ambasador, oko 15 časova, Petroviću i DS, naravno preko Borisa Tadića, ispostavio ove zahteve, toga se vrlo dobro sećate. Onda je bilo, malo je reći, natezanja oko toga da li ćemo posle proglašenja Ustava imati uopšte Ustavni zakon, ili ne. Gospodine predsedniče, juče je Skupština, po dolasku ministra, počela raspravu o amandmanima i stali smo kod amandmana kolege Srđana Šajna. Sledeći amandman o kome treba da raspravljamo je amandman poslaničke grupe LDP, pa kasnije kreću amandmani SRS, jer smo mi počeli da podnosimo amandmane od 13. člana Ustavnog zakona. Ministra Dušana Petrovića nema. Insistiramo, uz uvažavanje ovog gospodina, za koga ne znamo ni ko je ni šta je, viđali smo ga ranije, dolazio je, da, po Poslovniku, gospodin Petrović mora da bude ovde. Najpre da objasni zašto je imao tako selektivan pristup kada su u pitanju amandmani SRS i kada je već ispravno krenuo od usvajanja amandmana koji sam podnela na član 13. Predloga zakona, zašto nije koncept sledio do kraja i zašto se nije držao onoga što je kao princip uzela Srpska radikalna stranka, a to je da Ustavni zakon mora da bude usklađen sa Ustavom, terminološki, suštinski i u svakom pogledu. Insistiram u ime poslaničke grupe SRS, gospodine predsedniče, da pozovete Dušana Petrovića da uzme aktivno učešće u raspravi u pojedinostima o Ustavnom zakonu, kako bismo mogli da nastavimo rad i građanima Srbije pokažemo kakvi su naši stavovi. Koliko nam je važno, nama srpskim radikalima, da dobijemo pre svega zakon, a zatim, pričali smo o tome danima, Ustavni sud kako treba, što očigledno neće biti slučaj.
Naravno, ne bih dopustio da sednica počne a da nemamo garanciju da će ministar stići; čuo sam se sa njim i on će stići svakog minuta. Samo sam želeo da počnemo na vreme sednicu, kolege poslanici da se jave po Poslovniku. Ukoliko ministar ne stigne do trenutka dok ne počnemo da govorimo o ovim amandmanima, daću pauzu i sačekaćemo da stigne. Reč ima narodni poslanik Esad Džudžević.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih sa ove govornice, u skladu sa članom 31. Poslovnika o radu Narodne skupštine, da uputim javno izvinjenje svima onima koji su se juče dok sam predsedavao parlamentom, od 12.00 do 14.00 časova, mogli osetiti povređenim mojim eventualnim propustima u vođenju sednice.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zvonimir Stević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, javljam se na osnovu članova Poslovnika 225. i 226. Vi niste bili tu u ponedeljak, sednici Skupštine predsedavao je gospodin Mrkonjić, ja sam tražio odgovore na mnoga pitanja. Nažalost, nisam ih dobio, izgleda da je to bio razgovor gluvih. (Predsednik: Predlažem da radimo ono što smo radili cele nedelje, a to je da ostavimo za kraj.) Ovo pitanje i ovaj problem ne može da čeka kraj i poslanička pitanja zato što se radi o suboti, zato što se radi o važnom datumu za srpski narod na prostoru Kosova i Metohije, a mislim i za državu Srbiju. Cela javnost zna da su privremene institucije raspisale izbore za 17. novembar. Socijalistička partija je od početka, od dolaska mirovnih snaga, bila protiv toga da Srbi izlaze na te tzv. izbore. Zašto? Iz mnogo razloga; zato što ni posle osam godina, koliko su predstavnici međunarodne zajednice tamo, nisu stvoreni minimalni uslovi za normalan život Srba na prostoru Kosova i Metohije, za život dostojan čoveka, od prava na slobodu kretanja, prava na rad, prava na imovinu, prava na povratak itd., jednostavno, prava na život. Mislim da smo bili u pravu što se tiče našeg stava da Srbi ne treba da izlaze na te izbore. Takođe sam tražio i tražim ovog trenutka od vas informaciju, od nadležnih ministarstava postoje zvanične i poluzvanične informacije, s obzirom na to da je 181 čovek registrovan od strane UNMIK-a na Kosovu i Metohiji u raseljenju u Srbiji i postoji mogućnost zloupotrebe i manipulacija što se tiče izbora. Pitao sam u ponedeljak, sad ponovo pitam, koliko će biračkih mesta na teritoriji države Srbije biti otvoreno i ko je zadužen za sprovođenje tih izbora, koji organi, ko distribuira materijal i ko će vratiti materijal na prostor Kosova i Metohije? Zato SPS poziva Srbe da ne učestvuju na ovim izborima, jer ne postoje instrumenti za zaštitu od majorizacije. To zagovaranje da je dobro učestvovati i da imamo 10 zagarantovanih mesta u parlamentu Kosova je teška zabluda. Kosovski parlament ima 120 poslanika, deset rezervisanih mesta za Srbe; pod pretpostavkom da svi Srbi sa Kosova i Metohije u raseljenju izađu i glasaju, možemo da dobijemo još 10 mesta. Znači, ako je odnos snaga 20 mandata prema 120, to ne znači ništa, a da ne govorim o lokalnim izborima i situaciji na lokalu. Primera radi, Priština ima 51 odbornika; ako bi svi Srbi izašli, dobili bi još tri odbornika i ne bi predstavljali nikakvu snagu i ne bi mogli da predstavljaju narod sa prostora Kosovu i Metohiji, ako se zna da nema instrumenata za zaštitu od majorizacije.
Zahvaljujem. Određujem pauzu od 15 minuta. Rad nastavljamo kad dođe ministar. [[Posle pauze – 10.35]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Poštovani narodni poslanici, poštovani ministre, ja ću pokušati da iznesem još nekoliko stvari za koje smatram da su argumenti u prilog tome da bi trebalo da se usvoji amandman koji sam predložio. Prvo da krenemo od prvog člana Predloga zakona koji se razmatra. U tom prvom članu nigde ne piše da možete da određujete i da se mešate u ljudska prava i slobode. Prvi član kaže: "Uređenje Ustavnog suda, postupak pred Ustavnim sudom i pravno dejstvo odluka Ustavnog suda uređuju se ovim zakonom." Ovim zakonom se ne uređuje ponašanje sudija Ustavnog suda van njihovog radnog mesta i van Ustavnog suda. To je jedna stvar. Druga stvar, u Univerzalnoj deklaraciji o ljudskim pravima u članu 19. jasno je definisano: "Svako ima pravo na slobodu mišljenja i izražavanja, što obuhvata i pravo da ne bude uznemiravan zbog svog mišljenja..." itd. zbog vremena, da ne oduzimam puno. U članu 27. je definisano: "Svako ima pravo na zaštitu moralnih i materijalnih interesa koji proističu iz svakog naučnog, književnog ili umetničkog dela...", a u stavu pre toga stoji da svako ima pravo da učestvuje u naučnom napretku. Dakle, ne može da učestvuje u naučnom napretku ako nema pravo na javno iznošenje mišljenja, kada govorimo o ljudima koji su nesumnjivo, između ostalog, i naučnici. U članu 10. Evropske konvencije o ljudskim pravima je definisano: "Svako ima pravo na slobodu izražavanja. Ovo pravo uključuje slobodu posedovanja sopstvenog mišljenja, primanja i saopštavanja informacija i ideja bez mešanja javne vlasti i bez obzira na granice." Ako krenemo dalje i ako uzmemo Ustav, ako analiziramo određene članove Ustava, onda ćemo videti da se sva ova prava garantuju i ovim Ustavom. Očigledno je pitanje kakva je posledica, kao što kaže gospodin Batić, ako neki sudija Ustavnog suda iznese svoje mišljenje, jer u razlozima za njegovu smenu vi nemate taj razlog definisan u ovom zakonu. Dakle, ovaj amandman treba da se prihvati, jer donosi jednu harmoniju u zakonu i odgovara jednoj stvari o kojoj bi trebalo da razmišljamo, a to je da u toku postupka obezbedimo nezavisno donošenje odluka, odnosno nezavisan rad sudija, a posle toga da omogućimo sudijama da se oni ponašaju kao svi građani. Ne možemo mi na ovaj način da uskraćujemo nekome ljudsko pravo na slobodu mišljenja, zato što pretpostavljamo da će on da politizuje stvari. Ako predsednik države, predsednik parlamenta, ministri mogu u kampanji da iznose svoja mišljenja, a kandiduju se za neku funkciju, ne vidim problem u demokratskom društvu da se sudija Ustavnog suda kandiduje za predsednika države i da može da iznosi svoja mišljenja, između ostalog, i o tim pitanjima. Pa, tako mi na direktan način ograničavamo ne samo njegovo pravo na slobodu mišljenja, već ograničavamo i njegova druga ljudska prava. U tom smislu ja zaista apelujem na vas da sa tim obrazloženjem prihvatite ovaj amandman, da on bude sastavni deo zakona. Ovde se postavlja još jedno pitanje, i sa njim ću da završim, zbog vremena. Od kada do kada on ne može da komentariše te odluke? Koje odluke on ne može da komentariše? Odluke Ustavnog suda u kojima je on učestvovao u suđenju, odluke Ustavnog suda koje su pre njega doneli ustavni sudovi? Da li on može da komentariše odluke kada ode u penziju, kada prestane da bude sudija Ustavnog suda? Ulazimo u jedan nedefinisan prostor, u jedan prostor koji... Ako se ovo postavi pred sve sudije Ustavnog suda, mislim da da će oni, u svakom slučaju, ovaj stav i ovo ograničenje da proglase neustavnim, jer mi nemamo prava nijednom nosiocu javnih funkcija da ograničavamo određena prava, naročito ako analiziramo delove Ustava koji govore o jedinstvu vlasti, o podeli vlasti na ustavnu, sudsku i zakonodavnu.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, gospodine ministre, ostajem pri onome što je navedeno u obrazloženju amandmana. Mora postojati pravni interes, a ne - svako lice. I, poziv na zakon o dostupnosti informacija apsolutno nikakve veze nema sa ovom odredbom zakona, jer bi to značilo potpuni voluntarizam, potpunu anarhiju, potpuni haos. Hteo sam da prokomentarišem i nešto povodom amandmana gospodina Srđana Šajna, kako tužioci, dakle, specijalni tužioci javno komentarišu postupke i postupke koji predstoje. Gospodine ministre, mi smo se naslušali ovde, mislim na ono spektakularno hapšenje bivšeg okružnog tužioca, okružnog tužioca u vreme Vlade Zorana Đinđića, Radeta Terzića, slavodobitnih navoda specijalnog tužioca za organizovani kriminal, intervjua, svega i svačega, i to je jedna stvar. Druga stvar, kako ćete vi da sprečite, i koje će konsekvence za njih biti, sudije Ustavnog suda da komentarišu neku odluku, pogotovu, kako ćete da sprečite buduće partijske sudije Ustavnog suda, koji su već svojom stranačkom pripadnošću opredeljeni. Gospodine ministre, vi ste (čekali smo vas, nije to ništa strašno, ne zameram) učestvovali u emisiji "Kažiprst", ali ste izneli stvari koje su nedopuštene. Rekli ste da se povodom liste kandidata za sudije Ustavnog suda ovde iznose paušalne konstatacije. Ne, gospodine ministre, iznose se istine. Druga je stvar ako vama ta istina smeta. Vi ste konstatovali da nisu stranke predlagale kandidate, nego poslanički klubovi. To je velika mudrost, gospodine ministre. Poslanički klubovi su metafizička kategorija, i nema tu nikakvih veza, mislim na one veze sa strankama, nemojte tako javno da govorite. Popodne ću, kada budu članovi sindikata prisutni u svojim kućama, pričati o ovom drugom delu vaše konstatacije. Još ste nešto rekli, gospodine ministre, povodom izbora treće trećine sudija Ustavnog suda, da vi čvrsto verujete da će Kasacioni sud, Državno veće tužilaca, Visoki savet sudstva, biti konstituisani do sredine, odnosno do osmog meseca iduće godine. Čvrsto verujem, gospodine ministre, da vaša vlada neće postojati do sredine iduće godine, jer to nije u interesu građana Srbije. Gospodine ministre, vi ste čvrsto verovali, kada ste pomešali babe i žabe, donoseći Ustav, koji je sramota za jednu evropsku demokratsku državu, da ćete tim ustavom sačuvati Kosovo i Metohiju, a ovde svaki dan dobijamo od međunarodnih zvaničnika nove predloge, ali nema našeg pregovaračkog tima da nam kaže šta se to radi u vezi sa Kosovom i Metohijom. Čvrsto ste verovali, jer ste upravo vi pominjali da će posle donošenja novog Ustava uslediti izbori na svim nivoima. Prošlo je 13 meseci od kada je donet novi Ustav, a izbora ni na vidiku. Samo bih vas zamolio da za ono što ljudi ovde iznose kao argumente ne navodite da su to paušalne konstatacije. Argumentovali smo da je mimo odredbe Ustava i zakona, jer to nigde ne piše, političke stranke su predložile kandidate. Predsednik Skupštine gospodin Dulić je rekao da se nada da su sve stranke, odnosno poslanički klubovi, a to je jedno isto, to bi bila tautologija, predložile svoje najbolje kandidate. Dakle, to su kandidati stranaka. Neki su bili članovi Centralnog komiteta, neki su i danas članovi JUL-a. Ako vama to ne smeta, onda ja ne znam šta je partijski sud. Naveli smo, nije zakonski uslov, ali je realan uslov da sudije Ustavnog suda u budućnosti imaju položeni pravosudni ispit – polakandidata ga nema. Kako očekujete da profesori pravnog fakulteta, a doći ćemo i do tog amandmana i do te odredbe o primeni procesnih zakona, primenjuju procesne zakone kada nikada nisu bili u sudu, nikada nisu držali u ruci nijedan sudski predmet? Nerealno. Biće haos u pravosuđu, kao i ovo. Zamislite, teoretski, da svi ljudi banu u Ustavni sud, svako kome se prohte, ko nema šta da radi, ko hoće da se ogreje, ko hoće da se zabavi. Šta znači - svako lice? Kakve to veze ima sa Zakonom o dostupnosti informacija? Nikakve. To je svrha ovog amandmana.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo poslanik Miletić Mihajlović. Vlada predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, smisao amandmana na član 4, amandmana koji sam podneo u ime Socijalističke partije Srbije, jeste da se definiše pravo onih lica koja iskazuju pravni interes za uvid u spise predmeta Ustavnog suda. Dakle, SPS smatra da ovakva formulacija u stavu 1. člana 4. i suviše liberalno postavlja to pitanje i da bukvalno svako lice može tražiti uvid u spise, a to može doprineti usporavanju rada suda i bespotrebnom uvećanju troškova. Dovoljno je, smatra SPS, da uvid u spise mogu imati pravna lica koja su predmet žalbe, odnosno koja su u vezi sa žalbom, lica sa jedne ili sa druge strane ili neka treća lica koja po bilo kom osnovu iskažu pravni interes, a u vezi sa ovom ustavnom žalbom. Mislimo da je apsolutno neracionalno i neprimereno da svako lice može imati, u svako doba i u svakom trenutku, uvid u spise Ustavnog suda. To, pored usporavanja rada suda, može stvoriti i privid velikog pritiska na rad Ustavnog suda, što je najcrnja varijanta u praksi rada Ustavnog suda, ako bi se to tako desilo. To me strahovito podseća na ono što je 2000. i 2001. godine činila organizacija "Otpor", koja se preporučila kao organizacija par ekselans, što naravno ne može da bude i nije, koja se postavila iznad sistema i iznad društva, tako da je "Otpor" prisustvovao ispitima u školama ili učestvovao u procesnim radnjama pravosudnih organa, vršio razne revizije rada mnogih institucija u našoj državi, što je apsolutno nedopustivo. Dakle, kroz zakonska rešenja Narodna skupština mora jasno, eksplicitno da definiše obaveze, prava, dužnosti institucija sistema i da te institucije budu nezavisne od uticaja političkih stranaka ili nekih drugih centara moći koji žele da poremete rad institucija koje su u sistemu države. Mi, zapravo, zakonskim rešenjima ne smemo stvoriti mogućnost paralelnog delovanja ili paralelnog funkcionisanja bilo koje vlasti, što je naročito bilo prisutno na početku, posle 2000. godine. Dao sam primer organizacije "Otpor", koja je to činila na zaista neprihvatljiv i neprimeren način. Znate kako, sutradan može da se pojavi neka druga organizacija, pod bilo kojim nazivom, da li će to biti "Stop DOS" ili neka druga organizacija, ne mora da se zove "Otpor", koja će kočiti rad na isti način kao što je "Otpor" to činio 2000. i 2001. godine. Prema tome, SPS smatra da se, naravno, prava građana ne mogu ugrožavati i da se može vršiti uvid u rad institucija, ali na adekvatan i primeren način i da moramo definisati zakon na takav način da institucije uvek efikasno rade, u korist države i njenih građana. Iz tih razloga SPS smatra da ovaj amandman treba prihvatiti.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Po članu 225. i 226. Gospodine predsedniče, pošto mi već dosta dugo razgovaramo o slučaju Skupštine grada Beograda i o neustavnoj, nezakonitoj i mimo Poslovnika donetoj odluci da se izaberu predsednik Skupštine, potpredsednik i v.d. gradonačelnika, gde je grubo prekršen Poslovnik, u šta ste i sami mogli da se uverite, posle dobijanja stenograma, mi smo pokušali da sve uradimo u skladu sa zakonom. Odmah smo, već 9. oktobra, obavestili Skupštinu Republike Srbije, održan je Odbor za lokalnu samoupravu, nedvosmisleno su svi članovi Odbora, na osnovu materijala, odnosno stenograma, doneli odluku da se uputi Ministarstvu za lokalnu samoupravu dopis i da se Ministarstvo za lokalnu samoupravu na osnovu zakona odredi o sednici koja je održana u Skupštini grada Beograda. Prošlo je više od mesec dana, a da Ministarstvo do dana današnjeg nije donelo nikakvu odluku. Razumem da je teško prihvatiti činjenicu da je do sada, evo, od 1990. godine, otkako je počeo višestranački parlamentarni sistem u Srbiji... Nažalost, nije još punoletan, ali ako ovakve stvari budu rađene, izgleda da još dugo neće biti punoletan. Ministarstvo za lokalnu samoupravu nije uradilo ono što je jedino moguće - da poništi odluku Skupštine grada Beograda o izboru predsednika Skupštine, potpredsednika i vršioca dužnosti gradonačelnika grada Beograda. Mi smo strpljivo čekali iz dana u dan, doneće se odluka, doneće se odluka, danas je konačno rečeno da će odluka biti doneta do 12 časova. Nisam imao nameru čak ni da izlazim za govornicu, ali vidim da šef poslaničke grupe DS ili nije obaveštena, ili o tome još uvek ne zna ništa. Ovo pričam zbog javnosti, a pričam i zbog poslanika Skupštine Srbije. Mi ćemo od 12 časova pokušati da ubedimo Skupštinu Srbije u sve ovo što tvrdimo, na jedini mogući način, tako što ćemo vam od početka sednice čitati stenogram kako je tekla sednica Skupštine grada Beograda. Mislim da ćete bez velikih problema iz toga moći da zaključite da je ovo što sam rekao apsolutno istina i da ćete i vi posle toga zahtevati od Ministarstva za lokalnu samoupravu da donese jedinu moguću odluku, jer pretpostavljam da ni vama nije u interesu da predsednik Skupštine iz redova DS-a bude izabran na ovakav način. Kako ne razumete? Vi ste onemogućili drugim odbornicima u Skupštini grada da, što na osnovu Ustava imaju pravo, budu birani. Onemogućili ste nam to. To je apsolutno nedopušteno, to je teror većine i mislim da ćemo vas ubediti da to treba da se poništi. Hvala vam.
Da li još neko želi reč o amandmanu narodnog poslanika Miletića Mihajlovića? Izvolite, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmani na član 4. koje su podnele kolege Vladan Batić i Miletić Mihajlović su suštinski isti. Različite reči su upotrebljene, ali u suštini i jedan i drugi amandman imaju isti smisao, a to je da ne može svako kome padne na pamet, iz samo njemu poznatih razloga, bez ikakvog ličnog, pravnog ili ne znam kakvog interesa, da se pojavi u Ustavnom sudu i da traži uvid u spise ovog ili onog predmeta. I jedan i drugi amandman imaju smisla. Pretpostavljam da i to što Vlada nije predvidela u svom predlogu takođe sa aspekta Vlade ima smisla. Moja pretpostavka je da je Vlada htela da bude širokogruda pa da može svako da uđe u zgradu Ustavnog suda i da traži šta god mu padne na pamet, ali je zaista logičan i jedan i drugi amandman. Mislim da bi bilo potpuno svejedno koji biste amandman u ime Vlade prihvatili, pošto ih Vlada nije prihvatila. Više sam se javila zbog obrazloženja zašto Vlada nije prihvatila ovaj amandman. To što vi mišljenje Vlade donosite onako navrat-nanos, verovatno ga ni sami niste pogledali... Znamo da je juče bilo pitanje da li ćemo nastaviti jučerašnji radni dan ili nećemo, jer predsednik parlamenta zna da ne može da se raspravlja o amandmanima ako nemamo mišljenje Vlade. Ni sam nije znao da li ćemo dobiti mišljenje Vlade u međuvremenu, dok smo završavali onu prethodnu tačku dnevnog reda. Dobili smo to mišljenje, dobili smo ga na vreme, ništa to nije sporno, ali je očigledno da vi, kao resorni ministar, uopšte niste upoznati sa ovim mišljenjem Vlade. Ako jeste, a vidim da reagujete kao da jeste, onda me još više iznenađuje da ste mogli da prihvatite ovakva nebulozna obrazloženja. Ne samo kod ova dva amandmana nego i kod ostalih amandmana, naravno, o tome ćemo kada dođu ti amandmani na red. U obrazloženju zašto ne prihvatate amandman Vladana Batića kažete: "Vlada ne prihvata amandman budući da se član 4. stav 1. Predloga zakona poziva na zakon koji uređuje slobodan pristup informacijama od javnog značaja u pogledu uvida u spise predmeta i prepisivanja spisa." Da li ovo znači, ako vodite računa o ovom zakonu koji ste ovde citirali, da svako može da dođe u zgradu Vlade Republike Srbije, kaže - dobar dan, ja došao da vidim, recimo, ugovor o koncesiji Horgoš-Požega, koji još uvek niko nije ceo video? Da li to znači to? Da li ste vi, kao ministarstva i kao Vlada, otvoreni za svakog putnika namernika da naiđe, da dođe u zgradu Vlade i da dobije sve informacije? Nije, naravno, gospodine Konstantinoviću, i vi znate da nije, kao što cela Srbija zna da još uvek taj famozni ugovor nije viđen sa svim aneksima. Mnogo toga je u Vladi Republike Srbije urađeno i radi se, o čemu građani Srbije nemaju pojma, i vi to dobro znate. Mi ćemo koristiti ova poslanička pitanja, tačku dnevnog reda - poslanička pitanja, na kraju rada ove sednice, pa ćete da vidite i da čujete šta to sve mi iz Srpske radikalne stranke znamo, kakve sve informacije dobijamo, a šta vi sve krijete od građana Srbije. Uostalom, ne znam kako možete vi, kolega, da kažete - da, da jeste Vlada otvorena, kad mi znamo da poverenik za informacije nema ovlašćenja da traži neke informacije od Vlade Republike Srbije. Mi znamo da je Administrativni odbor tražio, pa je morao da traži, pošto Vlada nije dala podatke o zaradama direktora i članova upravnih odbora javnih preduzeća čiji je osnivač Vlada Republike Srbije. Neverovatno je da Skupština, koja bira Vladu, ne može da dobije podatke o zaradama direktora, i članova i predsednika upravnih odbora republičkih javnih preduzeća! To je neverovatno. Administrativni odbor Skupštine Republike Srbije je te podatke morao da traži preko poverenika za informacije, i nije ih dobio. Tako da, ako hoćete da branite vašu tezu da ostaje ovakav član 4. kako ste ga vi predvideli, da svako lice može zahtevati da mu se omogući uvid u spise predmeta, da mu se dozvoli prepis spisa itd, ako hoćete to da branite nemam ništa protiv, ali morate to da odbranite na jedan logičan i pravno opravdan način, ne možete da se pozivate na nešto što nema veze.
Dajem pauzu od 10 minuta. [[Posle pauze – 11.15]] Dame i gospodo, nastavljamo rad posle pauze. Reč ima narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta, kojoj se izvinjavam što smo je prekinuli na polovini diskusije. U pitanju je bila viša sila, ceo Terazijski plato nema struje.
Izgleda da se direktor EPS-a uplašio da ću da kažem kolika je njegova plata, pa je baš u momentu kada sam pominjala plate direktora javnih preduzeća nestala struja u ovoj zgradi, a evo, kako čujemo, i u ovom delu grada Beograda. Šalu na stranu, dakle, završila sam otprilike ono što sam želela da kažem, a što je vezano za amandmane kolega Vladana Batića i Miletića Mihajlovića. Predlažem gospodinu ministru da razmisli da jedan od ova dva amandmana usvoji, jer ipak bi bilo malo previše da vrata Ustavnog suda budu otvorena na način kako je određeno članom 4. vladinog Predloga zakona. Naravno, mi jesmo za apsolutnu javnost u radu svakog organa, pa i Ustavnog suda, jesmo za to, ali zaista ako ima interes, ne da bi se neko iživljavao u nekim organima, nego svako ko ima interes da može da dođe do određenih podataka. Ponoviću, samo rizikujem da opet nestane struja, da je interes građana Srbije, a i narodnih poslanika, zato je to i traženo, da se konačno sazna kolike su plate direktora javnih preduzeća, članova i predsednika upravnih odbora, pogotovo zato što znamo – ti podaci se objavljuju samo u Službenom glasniku, to su odluke Vlade o imenovanju predsednika i članova upravnih odbora – da ima popriličan broj narodnih poslanika iz vladajuće koalicije koji su članovi upravnih odbora javnih preduzeća. Mislimo da je to možda razlog ili da li je to razlog zbog čega građani Srbije i ostali narodni poslanici, koji ne učestvuju u radu upravnih odbora, ne treba da znaju kolike se naknade dobijaju za taj rad. Nije tačna informacija koju je predstavnik Vlade dao Administrativnom odboru Skupštine Srbije - da Vlada ne može da da takav podatak, jer se u Vladi vode nekakvi zbirni podaci. To nije tačno, s obzirom na to da sam, opet podsećam, kroz poslaničko pitanje tražila da mi se odgovori kolika je plata direktora i predsednika upravnog odbora jednog javnog preduzeća. Dobili smo odgovor od Vlade na to pitanje, dobili ste ga svi u skupštinskom materijalu. Taj podatak, prema informacijama koje mi imamo, nije tačan. Kolega Zoran Krasić je tražio od gospodina Jočića, jer je on tada bio ovde, da se njegovo ministarstvo pozabavi tom informacijom i da nam dostavi pravu informaciju. Prošlo je od toga, bogami, više od mesec dana i informaciju nismo dobili. To su, verovatno, državne tajne i to je ono o čemu ne sme da se priča. To je, u odnosu na amandman kolege Srđana Šajna, koji je komentarisao do kada sudija Ustavnog suda ne sme da priča o predmetima i ne sme da iznosi u javnost svoje stavove i svoje mišljenje, pa je kolega Šajn malopre rekao da to nije dobro jer to znači da neko do kraja života ne sme da priča o onome šta radi. Naravno da postoje pripadnici nekih profesija, ne znam, lekari, advokati, sveštenici, ljudi iz državnog vrha, koji ne mogu da govore o svom poslu dok ne budu oslobođeni, recimo, obaveze čuvanja državne ili vojne tajne. A imamo slučaj, recimo, da su sve državne i vojne tajne Republike Srbije otvorene za Haški tribunal. Karla del Ponte ima generalno ovlašćenje da može da uđe u svaki arhiv Srbije, da može da dobije svaki tajni podatak i da svakoga ko se javi da želi da bude svedok Haškog tribunala, na strani optužbe, naravno, Vlada Republike Srbije po hitnom postupku oslobađa čuvanja vojne ili državne tajne. Dakle, mnogo toga može da se poveže sa ovim, vama naizgled bezazlenim, amandmanima, ali ovo zaista suštinski treba da se raspravi. Svi mi koji smo podnosili amandmane, i vi koji to niste radili, trebalo bi da razmislimo i o amandmanima poslanika iz poslaničke grupe koji su podneli amandman, bez obzira što to nije kolega ili koleginica iz naše poslaničke grupe. Bitno je da se vidi da je naša namera da tekst ovog zakona o Ustavnom sudu bude zaista dobar tekst, da ne moramo za nekoliko meseci ponovo da imamo na dnevnom redu izmene i dopune ovog zakona. Zato vas, ministre, pozivam, bez obzira na to što ste već pogledali ove amandmane i što ste rekli, u stvari, klimali ste glavom da znate mišljenje Vlade o svakom amandmanu, da još jedanput ozbiljno razmislite o svakom amandmanu koji ćemo mi ovde danas da obrazlažemo. I, nemojte da budete sujetni, ove amandmane su pisali pravnici, ljudi koji imaju dosta iskustva u komunikaciji sa Ustavnim sudom, bar što se tiče SRS, a pretpostavljam i ostalih, nemojte da budete sujetni, prihvatite amandmane. Što se tiče SRS, verujte, svi su rađeni krajnje dobronamerno, sa iskrenom željom da bar ovaj zakon bude zakon za neki duži rok, da ne budemo opet u prilici da nemamo zakon, pa zato nemamo ni Ustavni sud, jer je posebno pitanje koliko ćemo mi funkcionisati sa dvotrećinskim Ustavnim sudom, što je po Ustavu dozvoljeno, ali ne bi bilo dobro da bude sa nekim neograničenim rokom. Mnogo je posla pred Vladom i pred Skupštinom i zato bi bilo dobro da kada jedanput raspravljamo o jednom zakonu to bude ozbiljna i odgovorna rasprava; kada se donese u ovom parlamentu jedan zakon, da ne moramo da se za nekoliko meseci vraćamo. Vi dobro znate, gospodine Petroviću, iz iskustva, iz ranijeg perioda, kada ste i sami bili poslanik, koliko puta se desilo da amandmani SRS ne budu prihvaćeni i da posle 3, 4 ili 5 meseci imamo izmene i dopune zakona, a izmene i dopune su, faktički, amandmani SRS iz ranijeg perioda. Mi smo vam to sa zadovoljstvom objašnjavali, pokazivali, citirali. Nemojte to da dozvolite. Pokušajte da imate ozbiljan i odgovoran odnos prema ovom zakonu i uopšte prema svom poslu. Zaboravite da ste član Demokratske stranke. Ponašajte se kao ministar Vlade Republike Srbije. Imamo loše iskustvo sa ministrima iz Demokratske stranke, pre svega sa gospodinom Milanom Markovićem, koji je na nezapamćen način pokazao da je partijski ministar onoga dana kada su poslanici Demokratske stranke revoltirani, ne znam više ni čim, nije ni bitno, izašli iz sale i izvesno vreme nisu prisustvovali radu ovog parlamenta, što je legitimno pravo i to ne iznosim kao bilo kakvu optužbu na rad poslaničke grupe DS, ali ministar to nikako nije smeo da uradi. Zato vas pozivam, kao ozbiljnog čoveka, da o svakom amandmanu, bez obzira na to ko je podnosilac amandmana, ozbiljno razmislite, da ga sagledate u kontekstu celog teksta zakona i da ne doživljavate amandmane kao nešto što je protiv Vlade Republike Srbije. Naravno, što se tiče SRS, mi generalno mislimo da je ovo mnogo loša vlada, da je Vlada podeljena na feude, da vi između sebe ne znate šta ko radi; vi iz Demokratske stranke ste jedna grupa, ovi tzv. narodnjaci druga, G 17 treća. To se vidi i po tome kako narodni poslanici učestvuju u raspravi: kada vi, kao predstavnik Demokratske stranke, ovde predstavljate neki zakon, onda u raspravi učestvuju poslanici DS-a; kada je tu Dragan Jočić, onda učestvuju poslanici Demokratske stranke Srbije. Tako je i sa G17. Dakle, nemamo mi nijednu lepu reč za Vladu Republike Srbije. Imamo mnogo primedaba, koje iznosimo i iznosićemo ih javno. Želimo da ta vlada što pre padne. Želimo izbore na svim nivoima, želimo da građani Srbije, koji hoće promene, dobiju priliku da za promene glasaju. Sve to nije razlog da, dok ste na toj funkciji, ozbiljno ne razmišljate o amandmanima poslanika opozicije.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima ministar Vlade Republike Srbije gospodin Dušan Petrović.
Mislio sam da je pri kraju rasprava i mislim da je dobar trenutak. Što se tiče ova dva amandmana, koji imaju istovetan smisao, ima suštinski deo pitanja, ima tehnički deo pitanja. Naravno da sam potpuno uveren da su i ova dva amandmana, kao i svi ostali, uloženi sa namerom da dobijemo najbolji mogući zakon i ova debata će nas dovesti do toga. Dakle, suštinsko pitanje se odnosi na predmet rada Ustavnog suda. O tome se govori u Ustavu i kroz ceo ovaj zakon. Najveći deo pitanja kojima će se baviti Ustavni sud, kao što se bavio i do sada, jeste ocena ustavnosti i zakonitosti opštih akata, naravno i saglasnosti sa potvrđenim međunarodnim ugovorima, opšteprihvaćenim pravilima međunarodnog prava itd. Ima jedan deo pitanja koja se sada uvode, o tome smo govorili – pojedinačni pravni akti, po osnovu ustavne žalbe, takođe će biti predmet ocene. Dakle, suština onoga što radi Ustavni sud jeste da ocenjuje ustavnost opštih pravnih akata, odnosno delova zakona, podzakonskih akata i drugih opštih pravnih akata. Sve su to predmeti, bolje da kažem odluke koje donose državni organi koji, po Zakonu o dostupnosti informacija, imaju obavezu da građane, na način koji je uređen Zakonom o dostupnosti informacija, obaveštavaju o svemu tome. Suština, ratio legis ovog propisa, kako ga je Vlada predložila, jeste da se samo u jednom posebnom postupku koji se bavi zakonima i drugim opštim pravnim aktima takođe omogući građanima da imaju potpuni uvid u ono što je predmet rada Ustavnog suda. Dakle, ako građanin ima pravo da pita parlament, Ministarstvo pravde, BIA ili koga god šta ga zanima, ne samo što se tiče opštih pravnih akata, već i pojedinačnih stvari, onda nije konzistentno, sa stanovišta pravnog sistema, da građanin nema isto to pravo da pita Ustavni sud, kada se radi o oceni zakona, uredaba i drugih pravnih akata. Neću u ovom trenutku ući u to, jer to nije predmet naše debate, da li se prava građana po osnovu Zakona o slobodnom pristupu informacijama ostvaruju na dobar ili na manje dobar način. Ima trenutaka u ovom parlamentu kada se podnose izveštaji nadležnih za to pitanje, pa je to predmet rasprave, ali to je jedno stečeno pravo građana Srbije i zbog toga je ono na ovakav način uneto u zakon o Ustavnom sudu. Šta su pravno-tehnički elementi? Potpuno razumem motiv koji su oba predlagača amandmana naveli, to je pravno korektan rezon za sve sudske postupke, za parnični, za krivični i druge kaznene postupke, za opšti upravni postupak, za upravni spor. Onaj ko ima pravni interes, to svi koji se bave pravom znaju, jeste kvalifikovan, na određeni način, da se bavi predmetima koji su u postupku, da ima pristup spisima, da može da pregleda predmete. To je tako u svim sudskim procedurama. Ovo je jedna posebna procedura. Dakle, radi se, sa stanovišta predlagača zakona, o jednom drugačijem predmetu. Zbog toga je, po našem mišljenju, važno građanima dati mogućnost da svoja prava ostvaruju onako kako sam obrazložio. Zakon o dostupnosti informacija detaljno reguliše proceduru koja građane uvodi u ostvarenje ovog prava. Naravno, kao što ni ovde u Skupštinu građani ne dolaze ni pojedinačno, ni u grupama, manjim ili većim, da traže informaciju, tako neće ni u Ustavni sud dolaziti, već će pisanim putem tražiti informacije; kao i za druge stvari, pre svega mislim na realizaciju prava građana na ustavnu žalbu, jer očekujemo veliki broj ustavnih žalbi. Sudije Ustavnog suda, predsednik Ustavnog suda imaće jedan veliki tehnički, pravno-tehnički, organizacioni zadatak da ustroje rad Ustavnog suda na način kako bi on mogao efikasno da funkcioniše, a to je pitanje Poslovnika i stručnih službi. Verujem da ćemo imati jedan sposoban Ustavni sud i sudije Ustavnog suda koje će biti u stanju da odgovore na sve ono što građani budu, u skladu sa zakonom, koristeći svoja prava, tražili kao informaciju, kao što će biti sposobni da sprovode mnogobrojne postupke po ustavnim žalbama. S druge strane, na Vladi je da predloži adekvatan budžet za ostvarivanje ovakvih funkcija, a na parlamentu je da takav budžet odobri, jer bez dovoljno novca nije moguće obezbediti efikasan rad nijednog državnog organa, pa neće biti moguće obezbediti ni efikasan rad Ustavnog suda.
Zahvaljujem ministru Dušanu Petroviću. Za reč se javila narodni poslanik Nataša Mićić, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovo je nesumnjivo jedan od najvažnijih zakona koji su se našli pred nama, a za ministarstvo na čijem se vi čelu nalazite svakako i ubedljivo najznačajniji. Ne verujem da ćete imati značajniji zakon da nam ponudite. Međutim, ovom zakonu o Ustavnom sudu nije dat potreban značaj. Naime, sam odnos Vlade je takav da nam je zakon predložen kršenjem Ustavnog zakona. Dakle, ne usvajamo ga na Prvom redovnom zasedanju, kako to nalaže Ustavni zakon, čak ni na Prvoj ili Drugoj sednici Drugog redovnog zasedanja, već na Trećoj. To nije ništa novo. To su ovde poslanici već spominjali. Gospodine ministre, imam jedno pitanje za vas, baš me interesuje i volela bih da mi odgovorite. Kako ste se, kao ministar pravde, odlučili, a imali ste dva izbora - da kršimo Ustavni zakon i pri tom donosimo ovako važan zakon, i da izvršimo izmene Ustavnog zakona i da lepo u toku redovnog zasedanja ili do kraja redovnog zasedanja usvojimo ovaj zakon o Ustavnom sudu. Dakle, imali ste većinu, pošto su i za Ustav i za Ustavni zakon glasale sve partije u ovom parlamentu, Liberalno-demokratska partija nije, ali bi, kada bi bila stavljena u priliku da odlučuje da li ćemo da kršimo Ustavni zakon ili ćemo da ga izmenimo, verujte... Verujem da bi svih 250 poslanika, i to smo mogli da završimo za sat vremena... Ovako, počinjemo usvajanje jednog tako važnog zakona kršenjem Ustavnog zakona. Drugo, odnos koalicione većine je već dobro poznat, to je kao partijski Ustav, partijski upravni odbori javnih preduzeća, partijski Državni revizorski savet, a sada ćemo imati i partijski Ustavni sud; na kraju krajeva, predsednik Republike je partijski čovek, što je u suprotnosti sa Ustavom. Ne može, po članu 115. Ustava, gospodine Ratkoviću, predsedniku Republike je zabranjeno da obavlja drugu javnu ili profesionalnu delatnost. U ovom zakonu o Ustavnom sudu član 16. reguliše šta je to i koje su to profesionalne i javne delatnosti koje sudija Ustavnog suda ne može obavljati, pa se tu može primeniti analogija i za predsednika Republike. Dakle, ne smatra se javnom i profesionalnom funkcijom samo delovanje u kulturno-umetničkim, sportskim, nevladinim organizacijama, udruženjima. O tome vam govorim. Ali, nije to tema. Naime, duh zakona zaista nije loš, solidan je i ima niz odredaba na koje se ne može nikakva zamerka dati. Isto tako, ima niz odredaba na koje postoje ozbiljne primedbe i zato je Liberalno-demokratska partija uložila preko 40 amandmana. Ti amandmani odnose se kako na stranke, odnosno inicijatore, odnosno učesnike u postupku, na položaj i ovlašćenja sudija, na postupak, pa i na pravno dejstvo odluka. Jedan od amandmana je i ovaj amandman na član 4, po kome svako lice ima pravo na uvid u spise prema zakonu o dostupnosti javnih informacija. Gospodine ministre, barem da ne znamo stvarno sa kakvim teškoćama se uopšte taj zakon primenjuje, zakon o dostupnosti javnih informacija. To je jedna stvar. Drugo, mi smo našim amandmanom predložili da se posle stava 2. doda stav 3. koji glasi - učesnici u postupku imaju pravo na uvid i prepis spisa, bez obzira na stav 1. i 2, odnosno na zakon o dostupnosti informacija od javnog značaja. Dakle, time što stranke inicijatore postupka izjednačavate sa svim drugim licima, vi faktički degradirate stranke u postupku i kršite njihovo bezuslovno pravo na uvid u spise predmeta. Još je tužnije obrazloženje koje ste nam uputili za odbijanje ovog amandmana. Naime, vi ste rekli da se amandman odbija i pozivate se na primenu člana 8. Zakona o Ustavnom sudu, po kome se na pitanja koja nisu regulisana ovim zakonom shodno primenjuju odgovarajuće odredbe drugih procesnih zakona. Ta odredba, prvo, izaziva i pravnu nesigurnost, a drugo, može da dovede i do samovolje, jer se ne zna ni koji je postupak u pitanju, može biti krivični, parnični, upravni, pa čak i stečajni postupak spada u procesne zakone. Prema tome, šta je glavna mana i ono što ste u stvari izgubili iz vida – nisu sve stranke u mogućnosti da koriste punomoćnike, razumete. Ovako će se jedna stranka, koja bi pribavila taj zakon i sama, recimo, pokrenula neki postupak, na primer podnela ustavnu žalbu, svakako pozvati na ovo prema Zakonu o javnom informisanju, da svako lice ima pravo uvida. Neće znati za vaše obrazloženje i tražiti član 8. po kome se shodno primenjuju drugi procesni zakoni, a onda ići u nabavku svih tih drugih procesnih zakona. Prosto, zamislite tu situaciju. Ne vidim zašto je toliki problem da se doda samo jedan stav koji posebno obezbeđuje pravo učesnicima u postupku. To je nerazumljivo. Što se tiče učesnika u postupku, podneli smo više amandmana, pa bih da iskoristim priliku samo taj deo da povežem. Recimo, nejasne su, nepotpune i konfuzne odredbe člana 80. koje se odnose na ovlašćenja suda da donese odluku o zabrani političkih partija, udruženja, sindikalnih, verskih zajednica i drugo. Tu niti je uređen postupak, niti se navodi koji se dokazi izvode, niti koja su ovlašćenja učesnika u postupku, niti kako se utvrđuju razlozi, na primer, za zabranu jedne verske zajednice. I tu su učesnici apsolutno uskraćeni za neki minimum garancije svojih prava. Na kraju, ako hoćete, i član 93, a vidim da ste se hvalili, novina, gde se u stvari Ustavni sud ovlašćuje da, na inicijativu Narodne skupštine, ispita da li je predsednik Republike prekršio Ustav. Čak ni za predsednika Republike, osim odredbe da on daje odgovor Ustavnom sudu, apsolutno nema određeno ni koja procedura je u pitanju, ni koji se dokazi izvode, ni da li on ima, recimo, pravo da koristi punomoćnika. Što se tiče stranaka, to su, recimo, najveće mane. Što se tiče položaja sudija, htela bih da kažem da je u ovom zakonu apsolutno neprecizno regulisano imenovanje stranaka. Prvo, nisu određeni rokovi. Nema veze što Ustav ne određuje, upravo zakon treba da dopuni i mislim da je jako važno da postoje rokovi za imenovanje sudija. Doći ćemo u situaciju, recimo, neke sudije će otići u penziju ili biti sprečeni da rade, a onda nećemo imati rok i ponovo ćemo doći u situaciju da imamo deblokadu Ustavnog suda, kao što imamo danas. Mnogo je više pažnje posvećeno odlasku u penziju sudija Ustavnog suda, nego što je regulisano njihovo imenovanje. U prvom redu rokovi, a u drugom redu, što je najvažnije, kriterijumi za imenovanje. Da ste ovim zakonom predvideli tačne kriterijume za imenovanje sudija i da ste prethodno, a to bi bilo sjajno, organizovali javnu raspravu, pa da su tu učestvovali predstavnici sa pravnog fakulteta, Društva sudija, Instituta za uporedno pravo, nevladinih organizacija koje prate praksu suda u Strazburu, verujte da bi sigurno obe liste bile daleko bolje. Kao što sada od 20 predloženih kandidata sa dve liste, jednu predlaže predsednik Republike, a drugu Narodna skupština, odnosno vladajuća koalicija, mi faktički imamo samo tri respektabilne biografije, a sve ostalo, morate priznati... Prosto, istaknuti pravni stručnjaci nisu pristali da bez određenih kriterijuma i uslova budu stavljeni na ovakvu listu. Dakle, na taj način biste faktički popravili i listu kandidata. Takođe, što se tiče razrešenja i udaljenja sudija, nema nikakvih ovlašćenja sudija Ustavnog suda, da li ima pravo da se izjasni, da li ima pravo da koristi pravni lek; i zašto ne bi imao, kada sve druge sudije sudova opšte nadležnosti imaju, zašto to ne bi imao i sudija Ustavnog suda. Ovako, na ovaj način, ne mislim da ste to namerno uradili, ali nije ni isključeno, otvara se mogućnost da se faktički proverava podobnost sudija, odnosno da se utiče na njihovu nezavisnost. Ovim bih završila. Podneli smo još amandmane koji se tiču ustavne žalbe, postupka i pravnog dejstva odluka, ali o tome ću kada ti amandmani budu na redu.
Za reč se javio narodni poslanik Vladan Batić.
Dame i gospodo, gospodine ministre, pokušaću da vam objasnim apsurdnost ove odredbe zakona da svako lice može zahtevati da mu se omogući uvid u spise predmeta. Vi ste malopre komentarisali da će se građani obraćati pismeno. To je u kontradikciji sa ovom odredbom ove pravne norme. Svako lice može zahtevati da mu se omogući uvid u spise predmeta, nema pismenog uvida u spise predmeta i vi to znate. Zašto je to apsurdno? Ova konstatacija da je to u vezi sa slobodnim pristupom informacijama od javnog značaja, tako mali Perica zamišlja slobodan pristup informacijama. Po toj logici u krivičnim predmetima bi to moglo da bude isto. Od javnog značaja je kako će biti presuđeno u predmetu za ubistvo Zorana Đinđića. To je raskršće Srbije, ili će se okrenuti ka Evropi ili će se okrenuti ka nekom azijatskom tamnom vilajetu, u kome se već duboko nalazi. Po toj logici, svaki građanin može da traži da izvrši uvid u spise premeta. Nemoguće je, tehnički je nemoguće, jer čim ovo bude usvojeno, pošto ignorišete naš amandman, dokazaću vam prvog dana kada se konstituiše Ustavni sud da je to nemoguće. Evo zašto: evo, DHSS, tako mala i skromna, organizovaće da svi ljudi koji su potpisali inicijativu, a ima ih 20.000, za izmenu Zakona o radiodifuziji radi ukidanja TV pretplate, jer neće da gledaju ''48 sati svadba'' i da još plaćaju to, dođu u Ustavni sud, po 200-300 svakog dana. Gospodine ministre, vi znate da je to nemoguće. Postoje pravila o kućnom redu. Ko će da pusti te ljude, da njih 200-300 traži uvid u spise predmeta, jer je DHSS pokrenula inicijativu za ocenu ustavnosti Zakona o radiodifuziji zbog TV pretplate preko brojila? Ja vam obećavam da će tako biti. Kako će se to organizovati? Kako će da izvrše uvid u spise predmeta? Dovešćete čitavu situaciju do apsurda, paralisaće se rad Ustavnog suda. Nešto što sam vas pitao tri puta, a niste mi odgovorili. Molim vas za malo pažnje, da čujete razrešenje ovog pitanja, pošto nije odgovorio ministar, ja ću odgovoriti. Gospodine ministre, tri puta sam vas pitao, kada ste bili prisutni i kada niste, da li je tačno da bivši predsednik Ustavnog suda Slobodan Vučetić, koji je od 10. oktobra prošle godine u penziji, prima i danas platu predsednika Ustavnog suda, koja je, po nekim saznanjima, oko 230.000 dinara. Niste odgovorili na to. Zašto niste odgovorili? Zbog odgovornosti Vlade i vaše odgovornosti što je to tako. A zašto je to tako? Ustavni sud je septembra prošle godine doneo odluku kojom se konstatuje ispunjenost uslova za penziju Slobodana Vučetića. Ko je trebalo da sprovede tu odluku? Vlada Republike Srbije. Da li je Vlada Republike Srbije sprovela tu odluku, obaveštavajući o tome Administrativni odbor Narodne skupštine? Nije. Prema tome, dame i gospodo, Slobodan Vučetić je i danas predsednik Ustavnog suda Srbije. I danas. Odgovorite ako nije tako, gospodine ministre. Slobodan Vučetić je demonstrirajući savesnost i poštenje rekao – ja sam u penziji, ali vi mu niste dali da i po efektima tog statusa bude u penziji i njemu, naravno, tako savesnom, časnom i poštenom, nije smetalo da prima i dan-danas platu predsednika suda, jer ste mu vi to omogućili. Za to vreme, to je amandman gospodina Šajna, on kao predsednik Ustavnog suda i danas tumači sve. Imate kolumne, prima honorare za te kolumne, brani ovaj nakaradni Ustav, brani Vladu i vama to odgovara. Gospodine ministre, pošteno bi bilo... Ovde se od nekih stranaka koje su neosnovano primile, navodno, ne odnosi se na DHSS, više para iz budžeta nego što je trebalo traži da vrate pare, pa bi bilo pošteno da i predsednik Ustavnog suda, zato što mu je Vlada to omogućila, vrati razliku između penzionerske plate i plate predsednika Ustavnog suda. Molim vas da mi na ona tri prethodna pitanja i ovo današnje pitanje i konstataciju odgovorite.
Reč ima ministar Dušan Petrović.
Naravno, gospodine Batiću, vi ćete dobiti, kao i na sva druga pitanja, odgovor. Znam da vi znate, moguće da ima poslanika kojima to nije bio posao pa nema ni potrebe da se o tome obaveštavaju, da Ministarstvo pravde jeste, po Zakonu o ministarstvima, predlagač zakona o Ustavnom sudu. Ministarstvo pravde nema nikakve ingerencije nad Ustavnim sudom. Ustavni sud ima svoj poseban odeljak u budžetu, za razliku od sudova, koji se nalaze u nadležnosti Ministarstva pravde kada se radi o finansijama. Dakle, gospodine Batiću, vi ste na pogrešnu adresu uputili svoje pitanje i ja kao ministar pravde nemam instrument da vam na to odgovorim. Ne znam da li sudije Ustavnog suda primaju zaradu, ne primaju zaradu. Vlada Republike Srbije, naravno, ima instrumente i vi ćete dobiti sigurno odgovor na svoje poslaničko pitanje. Ali, to nije pitanje vašeg nepoznavanja, već, pretpostavljam, potrebe da pošaljete odgovarajuće političke poruke, što je sasvim legitimno, ja protiv toga nemam ništa, ali prosto nije dobro da unosimo konfuziju ovde, ni vi, niti bilo ko, ja naročito. Dakle, Ministarstvo pravde nema nadležnosti nad zaradama onih osoba, uključujući i sudije koje su zaposlene u Ustavnom sudu. Na sva pitanja ćete dobiti u propisanim rokovima potpune odgovore.
Zahvaljujem ministru Dušanu Petroviću. Za reč se javila narodni poslanik gospođica Nataša Jovanović, potpredsednik Skupštine, a potom gospodin Vladan Batić, replika.
Gospodine Petroviću, nemojte da obmanjujete javnost. Vi lično, Dušan Petrović, zamenik predsednika DS - Boris Tadić, vi kao ministar pravde i te kako imate veze sa Ustavnim sudom, imate veze i pre nego što je formiran. Vi ste, gospodine Petroviću, došli u kabinet Borisa Tadića, doneli mu kandidaturu za jednog kriminalca koga predlažete za sudiju Ustavnog suda, Dragišu Slepčevića. Hoćete da otvorimo ceo taj slučaj? Ne znate? Znate ko je gospodin? Zar niste zagovarali vi i Boris Tadić da taj vajni sudija Vrhovnog suda bude predsednik i Ustavnog suda? Vi sada kažete gospodinu Batiću, koji je u pravu i za prethodni amandman i za ovaj, i ovaj drugi bi mu imao smisla, da se doda stav 3. u članu 4, samo da mu je prihvaćen prvi, znači, posle zapete - stranka koja za to iskaže pravni interes... Ovako, gospodine Batiću, vidite kakav je ministar. Usvojen je pre dve godine Zakon o slobodnom pristupu informacijama, on sada dolazi kao resorni ministar sa zakonom o Ustavnom sudu, koji tek treba da se formira, nakaradan zakon predlaže, ne reaguje na vaše i na amandmane SRS, pre toga učestvuje u lobiranju za kriminalce da budu sudije Ustavnog suda i onda izađe i kaže - ja nemam sa tim ništa. Imate i te kako. Gospodine Petroviću, vi imate političku odgovornost zato što ste ministar koji predlaže ovaj zakon i nemojte onda da trasirate pogrešno put Ustavnom sudu i sudijama Ustavnog suda. Em je tako nakaradan taj izbor koji predlaže Boris Tadić, a dobili smo tu listu, em ne slušate savete koje vam daje kolega Krasić, odnosno svaki poslanik SRS pojedinačno. Šta vi hoćete? Da mi vas unapred amnestiramo od svake odgovornosti? Ne možemo i uvek ćemo da vas prozivamo zbog toga; odgovoran je Oliver Dulić što nije bilo sednice, odgovorni ste vi, i tu nema nikakvog spora. To je jednostavno tako.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nataši Jovanović. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite, gospodine Batiću.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, naravno da ovo nije intonirano lično na vašu adresu i vi znate, vama i meni i svim prisutnim poslanicima to je jasno; jasno mi je takođe kakve su ingerencije i nadležnosti ministra pravde, svojevremeno sam bio u toj poziciji, to je takođe svima opštepoznato. Gospodine ministre, ja ne mogu da se obraćam nekom drugom, jer vi ovde predstavljate Vladu. Vi zdušno branite zakon o Ustavnom sudu. Rekao sam i postavio sam ta pitanja; znam da sedite u Vladi neobaveštenih, da je to već vaš problem, nije moj, postavio sam pitanja na koja se odgovor mogao dati za sat vremena. Znam da je taj odgovor neprijatan, ali nema razloga, i na neprijatno pitanje moraju se dati odgovori. Neprijatan je pogotovo u vremenu kad već deset dana štrajkuju zaposleni u pravosuđu koji imaju petnaest ili dvadeset puta manju platu od predsednika Ustavnog suda. Vrlo je nepopularno sad dati takav nepopularan odgovor. Gospodine ministre, čak i da niste ministar pravde, čak i da ne predstavljate Vladu po Predlogu zakona o Ustavnom sudu, vi ste član Vlade. Ta vlada nije izvršila odluku Ustavnog suda iz septembra prošle godine. Prema tome, ako ste član te vlade neobaveštenih, to ne isključuje vašu ličnu odgovornost, koje objektivno i nema, ali molim vas da date odgovor na ovo pitanje. Građani Srbije su frustrirani kad se o ovakvim stvarima diskutuje i da mi je odmah dat odgovor, ne zbog mene, ja ga znam, nego zbog građana Srbije, ne bismo ovo ponavljali u više navrata. Ponavljam još jednom, ja vas respektujem, ne odnosi se na vas lično, ali vi predstavljate Vladu. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Vladanu Batiću. Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što sam vam i rekao na početku sednice, trebalo je do sada da završite posao koji je morao da se završi. Učinili smo sve što je do nas da, na način koji nijednog momenta ne bi doveo u pitanje rad Skupštine Republike Srbije, pokušamo da razrešimo nastalu situaciju kada je u pitanju potpuno nezakonita i nelegitimna odluka, doneta na sednici Skupštine grada Beograda 8. oktobra. Uradili smo sve kako bismo to razrešili na način koji predviđa zakon. Obavestili smo Skupštinu Srbije jer, između ostalog, po Ustavu, član 162, Skupština vrši nadzor nad radom opština. Zakazana je sednica Odbora za lokalnu samoupravu, čekali smo taj stenogram malo duže, ali po dobijanju stenograma i po uvidu u stenogram nijedan poslanik, bez obzira kojoj stranci pripadao, poslanik u Skupštini Srbije u Odboru za lokalnu samoupravu, nije imao dilemu kada je trebalo doneti odluku da se od Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu zatraži da se, u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, član 111, upozna i donese odluku. Čekamo već više od mesec dana, iako imate prilike da i ovde u Skupštini Srbije od pojedinih poslanika dobijate informacije kako to ministarstvo i ministar vrlo brzo reaguju u situacijama kada je interes DS-a u pitanju; bez ikakvih problema, bez ikakvih pritisaka ministar donosi rešenja, čak i unapred, neka rešenja koja su prosto neverovatna. On unapred skreće pojedinim opštinama pažnju da neće prihvatiti ostavke nekih odbornika ukoliko se pojave. O ovako teškom kršenju Poslovnika Skupštine grada Beograda ministar za lokalnu samoupravu nije našao za shodno da se izjasni, a prošlo je više od mesec dana. Strpljivo smo očekivali da ćete taj problem rešiti tako kako je jedino moguće da se reši, a to je da ćete poštovati zakon. Nažalost, vi to niste uradili i mi smo prinuđeni da iznesemo sve činjenice, koje će ne samo Skupštini Srbije, nego i javnosti potpuno jasno predstaviti šta se desilo u Skupštini grada Beograda i da nema nikakve dileme po pitanju odluke Skupštine grada Beograda o izboru predsednika, potpredsednika i vršioca dužnosti. Vi ste nama uskratili pravo da predložimo našeg kandidata. To je prva stvar. Druga stvar, niste na prvoj narednoj sednici, pošto su predsednik Skupštine i potpredsednik Skupštine podneli ostavku, dođe do izbora predsednika i potpredsednika Skupštine. Kako ste to objasnili? Ja ću vam ovde pročitati iz stenograma, samo da pročitam i završavam, kako je to objasnio šef odborničke grupe DS u Skupštini grada Beograda. Željko Ožegović, na insistiranje da mora da se zakaže druga sednica, da morate da nam date pravo da i mi predložimo kandidata, kaže ovako: "I, zaista, ja ne vidim nikakav problem da oni predlože isto tako kandidata za predsednika Skupštine, jer, kao što znamo, svi mediji su najavili ovu sednicu Skupštine. Svi mediji su najavili šta će se desiti na ovoj sednici Skupštine. Znači, poziv za ovu skupštinu je stigao ranije, ja ne vidim da zaista tehnički nije bilo moguće to uraditi, odnosno predlog podneti". Ovo je prosto neverovatno. Ja vas samo pitam, dame i gospodo poslanici, zašto mi do sada nismo podneli predloge za predsednika Srbije? Kao što znate, izbori za predsednika Srbije su najavljivani već mesec dana unazad, od predsednika Skupštine do svih članova DS-a, da moraju da budu obavljeni itd. Gde su vam predlozi za predsednika Srbije? Ovo je prosto neverovatno da vi imate, prvo, ovakve odbornike, a drugo, da to budu i šefovi odborničkih grupa, odnosno šef DS u Beogradu, čak i predsednik jedne opštine i da on daje ovakva tumačenja. Prosto ne znam gde je, u koju je to školu demokratije on išao, jer znam da ste vi organizovali raznorazne seminare itd. Prosto ne znam gde je on mogao, na kom to kursu, na kom školovanju je mogao da nam iznese ove osnovne principe demokratske procedure. Hvala.
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pročitaću delove člana 42. važećeg Zakona o lokalnoj samoupravi. Članom 42. je regulisano kada predsedniku opštine, analogno tome i gradonačelniku Beograda, prestaje mandat. Pod jedan, kada podnese ostavku (to gospodin Bogdanović nije uradio); pod dva, ako bude osuđen za krivično delo na kaznu zatvora najmanje šest meseci (to nije urađeno, nije pravosuđe završilo posao); pod tri, ako je pravosnažnom sudskom odlukom lišen poslovne sposobnosti (to nije urađeno); ako mu prestane jugoslovensko državljanstvo (ni to nije urađeno); ako vrši poslove koji su ovim zakonom određeni kao nespojivi sa funkcijom predsednika opštine (ni to nije urađeno); ako mu prestane prebivalište na teritoriji opštine (ni to), i u drugim slučajevima koji su predviđeni ovim zakonom. Drugi slučajevi predviđeni ovim zakonom su: ako gradonačelnik, odnosno predsednik opštine umre. Ovim zakonom je regulisano da predsednik Skupštine 15 dana nakon toga, najdalje 15 dana, mora da raspiše izbore za gradonačelnika Beograda, odnosno za predsednika opštine. Pokušaj "demokratora" da uvedu neki novi vid vladavine nad Srbijom jeste i onih 12 opština gde više od godinu dana privremene mere funkcionišu, kako oni to kažu, inače, postoje nametnute privremene mere opštinama: u Smederevu više od godinu dana, u Smederevskoj Palanci više od četiri meseca, a zakonom je predviđeno tri meseca, u Ćićevcu je istekao rok od četiri godine. Prema tome, obavezni su bili. Naravno, "ministar protiv lokalne samouprave" nema nameru da pokrene ovo pitanje, jer su vršioci vlasti u tim opštinama, tzv. privremena veća, sastavljeni upravo od onih zbog kojih su privremene mere uvedene; dakle, vladajuće demokratorske stranke, vladajuće demokratorske stranke Srbije, tu se nađe po neki G17 ili malo manje, ja očekujem da promene ime stranke jer koliko opadaju, odnosno ukoliko ih je manje, uvek je G17 i to plus, kada će G9, G pola itd.Tamo gde su radikali na vlasti pokušavaju na sve moguće načine da otmu vlast. Tu vam je slučaj Ruma, slučaj Stara Pazova i još mnogi drugi slučajevi. Najflagrantnije kršenje svih mogućih pravnih normi, vezanih za lokalnu samoupravu, upravo nasilje nad demokratijom je u Beogradu. Gospodin Bogdanović je preminuo... Stao sam kod ovoga da je gospodin Bogdanović preminuo, javljam se ponovo po Poslovniku, jer nisam rekao ni treći deo onoga što sam imao da kažem.
Završićete idući put. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku.
Dame i gospodo, javljam se na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Nastaviću u jednom delu ovo što je gospodin Dragan Todorović govorio o Željku Ožegoviću, koji je inače predsednik opštine Novi Beograd i šef odborničke grupe u Skupštini grada Beograda. Ja zaista nisam iznenađena da je Željko Ožegović izneo ovo što je gospodin Todorović ovde citirao i uopšte nisam iznenađena kada dobijem još jednu informaciju o nezakonitom radu gospodina Željka Ožegovića. On je pomenut u jednoj od knjiga prof. dr Vojislava Šešelja "Instrumentalizovanje lažnih svedoka", tako se zove knjiga, i tu je objavljena izjava jednog čoveka, integralna izjava, overena u Četvrtom opštinskom sudu, koji je u to vreme bio aktivno vojno lice i od koga je njegov nadređeni starešina tražio da svedoči kao svedok optužbe u procesu protiv dr Vojislava Šešelja pred Haškim tribunalom. Taj njegov nadređeni mu je rekao da je dobio nalog direktno od Borisa Tadića da ga bukvalno natera da pristane da svedoči u haškom procesu protiv Vojislava Šešelja.Tada je na scenu stupio gospodin Željko Ožegović, zato što je ovaj čovek, odnosno njegova supruga je imala privremeni objekat na teritoriji Novog Beograda. Tada su bez ikakvog rešenja izdvojili samo taj privremeni objekat, po nalogu Željka Ožegovića, i uz asistenciju policije pokušali da uklone taj privremeni objekat. Naravno, tada se okupila grupa građana koji su u tom momentu to sprečili, ali je kasnije bez ikakve najave, što se nikada nije desilo i što je nemoguće po zakonu, taj objekat tom čoveku uklonjen. Pozvao ga je Željko Ožegović lično da dođe kod njega u kancelariju da mu kaže da može da reši svoj problem, i tog privremenog objekta i ostalih privremenih objekata, samo neka posluša Tadića i neka svedoči protiv Vojislava Šešelja. Ovo je, gospođo Nado Kolundžija, istina, jer je ovu izjavu čovek overio na sudu. Ja sada ne govorim imena zato što se plašim da ne pogrešim, jer su u pitanju 34 izjave, plašim se da ne pogrešim imena, da nisam pomešala. Donećemo knjigu i citiraćemo, pročitaćemo; taj čovek se ne stidi, jer je tu izjavu overio u Četvrtom opštinskom sudu, sa svim detaljima, gde je na ovaj način pomenut Željko Ožegović. Ako to može da uradi, zašto onda ne bi mogao da prekrši Poslovnik Gradske skupštine? Zahvaljujem.
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, već nekoliko meseci traje ofanziva Demokratske stranke na određene opštine i gradove u Srbiji. S jedne strane, svi smo svedoci pokušaja da se nasilno, protivustavno i protivzakonito preuzme vlast u opštinama gde je na vlasti SRS i gde je biračko telo SRS izuzetno jako. Tu pre svega mislim na pojedine opštine u Sremu, na Rumu i na Staru Pazovu. Očigledno je da postoji jaka politička koordinacija da se preuzme vlast u te dve opštine i da se sa pozicije vlasti dočekaju sledeći lokalni izbori. Demokratskoj stranci je jasno da u pojedinim delovima Srbije, što se tiče biračkog tela, nema šta da traži. Jedan takav deo Srbije, u kome je SRS izuzetno jaka, upravo je Srem. Rezultati izbora, kako lokalnih, tako i parlamentarnih, pokazuju da DS još dugo u Sremu neće imati jako, stabilno i organizovano biračko telo. Onda ono što ne mogu da postignu na izborima pokušavaju da urade tako što instrumentalizuju državnu vlast, "ministarstvo za državnu upravu i protiv lokalne samouprave" i tako što se ministar ne ponaša kao državni funkcioner, nego kao partijski čovek koji u svemu izvršava naloge svoje partije. Rekao sam pre otprilike 20 dana za govornicom Skupštine Srbije da je oko 200 policajaca opselo Gradsku kuću u Rumi gde se nalazi SO Ruma i sedište predsednika opštine. Desilo se to da je sa tih 200 policajaca došla i jedna gospođa, navodno iz Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, koja nije htela da se predstavi ni ko je, ni šta je, ni zašto je došla. Ona je uvedena od strane policije u Gradsku kuću sa namerom da traži pečat SO Ruma. Dobio sam odgovor od ministra Jočića na moje poslaničko pitanje koje sam postavio u Skupštini Srbije 26. oktobra 2007. godine. Ta gospođa, odnosno policajci koji su došli sa njom, navodno da asistiraju u otimanju legalnog pečata SO Ruma, tvrdili su da postoji neki zaključak Vlade Srbije o tome da policija ima pravo da interveniše u ovakvim situacijama. Koliko je meni poznato, taj zaključak Vlade nije objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije" i mi se susrećemo sa jednom izuzetno opasnom političkom pojavom da Vlada Srbije navodno donosi neke ... Javljam se ponovo po Poslovniku, pošto nisam uspeo da završim izlaganje.
Narodni poslanik Momir Marković, po Poslovniku, a onda narodni poslanik Nada Kolundžija.
I onda dolazimo do paradoksalne situacije da ukoliko građani daju vlast "žuto-žutoj" koaliciji, onda je u redu; ukoliko ne daju vlast, onda će ta "žuto-žuta" da preuzme vlast sama. Najočitije kršenje svih normi vezanih za lokalnu samoupravu je upravo grad Beograd. Pošto je gradonačelnik umro, u roku od 15 dana je trebalo raspisati izbore. Lako bi oni raspisali izbore da su ispunili sva ona predizborna obećanja. Podsećam vas da je trebalo tri mosta da dođu u Beograd, jer je 800 miliona evra godišnji budžet grada Beograda. Možete li da zamislite samo kolika je ta cifra? Pošto je... Može se i po sistemu rad po učinku - učinim ja tebi, učiniš ti meni. Pošto se može za tender dobiti, pošto se može za ustupljen posao dobiti provizija itd., ne ispušta se baš rado taj kolač. Znaju da na tim izborima za gradonačelnika ne bi imali šta da traže. Znaju da bi neko drugi sutradan ne samo rukovodio tim narodnim parama i usmeravao ih tamo gde treba, nego znajuda bi se ušlo u arhive i mnogi bi posle toga morali da odu na hladno i mračno mesto da se više ne kvare. Naravno, uplašeni od eventualnog budućeg zatvora, a i vodica im ide na usta kada pomenu cifru od 800 miliona evra godišnje, dosmanlije, demokratori iz "žuto-žute" demokratije uz G17 odlučuju da nađu način da zadrže vlast. Ako je u skladu sa zakonom, u redu, ukoliko nije u skladu sa zakonom, tim gore po zakon. Onda su, da vas podsetim kako je tekla ta sednica, onda su počeli da biraju v.d, pomoćnika v.d, zamenika v.d. gradonačelnika. Jezik da polomi čovek od gimnastike koju su napravili ne bi li pričuvali vlast. Odbornici gradske skupštine iz SRS su odmah u startu upozoravali da dolazi do flagrantnog kršenja zakona, da SRS to neće dozvoliti, da su obavezni, u skladu sa zakonom, da zahtevaju, a predsednik Skupštine da raspiše izbore za gradonačelnika. Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što .... Ja se javljam ponovo za reč, jer sam taman hteo da počnem da čitam stenogram, ističe tri minuta, ponovo me upišite.
Reč ima narodni poslanik Nada Kolundžija.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, članovi 101. i 103, mislim da nema potrebe da ih citiram. Dakle, ovde se postavlja ključno pitanje - zašto radikali ovo rade? Oni znaju da Skupština ovo pitanje niti rešava, niti može, niti treba da reši. Pod dva, oni znaju da to nije tema dnevnog reda. Pod tri, oni znaju da je od izuzetne važnosti da ova Skupština donese zakon o Ustavnom sudu i usvoji predlog za sudije Ustavnog suda, da se formira Ustavni sud. Ostaje samo jedan jedini mogući zaključak. Radikali ne žele da ova skupština donese taj zakon i radikali pokušavaju da spreče da ova skupština izabere Ustavni sud. Dakle, mi ćemo postaviti javno pitanje - koji je interes radikala da to rade?
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Koncentrišite se malo, kolega Džudževiću. Juče sam vas pohvalila, a kad ste jutros počeli pojedinima da se izvinjavate, da se posipate pepelom, vidim da nije trebalo ni da vas hvalim. Član 226. Poslovnika. Gospođo Kolundžija, ovo nije neko udruženje gde smo mi došli iz hobija, građani su nas izabrali ovde. Nemojte da se pravite nevešti da ne znate o čemu se radi. Danas se pitate, 15. novembra, šta hoće radikali; što se niste pitali 9. oktobra kada se pojavio Dragan Todorović i doneo deo stenograma, jer čovek je imao samo one svoje replike i svoja izlaganja, a sada imamo kompletan stenogram. Imate političku odgovornost i Narodna skupština Republike Srbije rešava sva goruća pitanja u državi. Nije da nije moguće, nego je tako. Mi smo kao ozbiljni ljudi od vas tražili ne pre pet dana, nego, ako vas dobro pamćenje služi, ali ja moram da ga osvežim, pošto nam sada spočitavate da mi nećemo ustavni zakon i nećemo Ustavni sud... Onog trenutka kada vi niste znali ni da li ćete da sastavite Vladu, ni kako će to da bude, dok vas Oli i Havijer nisu naterali, Tomislav Nikolić vam je pisao pismo i tražio je i Ustavni sud i sve prateće zakone iz Ustavnog zakona, i da se saberete i da budete odgovorni, što vi niste, i da vršite posao odgovornog narodnog poslanika, da Skupština radi svoj posao. Prošlo je šest-sedam meseci i desilo se to da je umro izabrani gradonačelnik Beograda, pokojni Nenad Bogdanović, i vi onda navrat-nanos sazivate sednicu za 8. oktobar. Što je najgore od svega, evo stoji ovde u stenogramu, Dragan Todorović vas na početku sednice, ove vaše tamo "žutaće" u Skupštini grada i ove Aligrudićeve, upozorava i kaže – nemojte ovo da radite, prekinite ovu farsu, ovo će da vam se obije o glavu. Da li ste vi mislili da je to tako konspirativno, ne prenosi Studio B sednice Skupštine grada, završiće se. Onaj Alimpić će onako malo osvežen (sačuvaj Bože kakav je ovde bio kada je dolazio u Skupštinu) da preuzme funkciju vršioca dužnosti gradonačelnika, pa onda ćete Hrustanovićku da imenujete na nepostojeću funkciju i puj pike ne važi, završili smo posao, ovaj krenuo dalje da radi malverzacije, ovaj haški lobista, što gospođa Radeta malopre kaže da lasom lovi ljude po Beogradu da lažno svedoče protiv profesora doktora Vojislava Šešelja, i ništa. Nemojte, gospođo Kolundžija, svakoga dana pre nego što otpočne radni dan u Skupštini Dragan Todorović vam lepo sa mesta zamenika šefa poslaničke grupe pristojno kaže – Nado, da li ste rešili problem Alimpića, kršenja Ustava, kršenja zakona, statuta, poslovnika, a vi nemate odgovor. Taj problem nije samo na nivou Skupštine, on je stigao i do predsednika vaše stranke, do Borisa Tadića. Nije valjda da vi ne znate i da Koštunica ne zna da je ovo problem u državi? Čekajte, gospođo Kolundžija, šta je Kragujevac i budžet grada Kragujevca, i iz svih opština sad da vam izlaze pojedinačno kolege, za budžet Beograda? Pa to je, maltene, država u državi, sa svojim ovlašćenjima, sa svojim preduzećima, sa svojim budžetom. Pljačka, kriminal na sve strane, i mi pred tim da ćutimo? Nećemo. Nećemo da učestvujemo u radu Narodne skupštine Republike Srbije ni po jednom zakonu dok se ne reši pitanje kršenja Ustava i zakona i nelegitimnog izbora tog nesrećnog Alimpića, koji će morati na kraju da završi u zatvoru. On svakoga dana, od 9. oktobra, potpisuje virmane, naloge, raspolaže milijardama, stotinama miliona iz budžeta grada Beograda. To je politički problem, to je problem za Demokratsku stranku, za Borisa Tadića, za Vojislava Koštunicu i radikali će morati to da isteraju do kraja. Nema više normalnog funkcionisanja u zakonodavnom telu bez toga. To vam je uslov, uzmite ili ostavite, vidite šta ćete.
Zahvaljujem. Sada ću prekinuti sednicu do dva sata, pa ćemo videti kako ćemo da nastavimo. Dakle, prekidam sednicu i najavljujem pauzu do dva sata. Zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, u iščekivanju odgovora iz Ministarstva za lokalnu samoupravu, danas prekidamo rad i nastavak je sutra u 10 časova. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 125narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali,molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Aleksandar Marton, Aleksandra Jerkov i Riza Halimi. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O USTAVNOM SUDU (pojedinosti) Podsećam vas da smo na jučerašnjem delu sednice rad prekinuli u toku pretresa amandmana narodnog poslanika Miletića Mihajlovića na član 4. Predloga zakona. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.