Gospodine predsjedniče, uvažena dame i gospodo, kao i svake godine, i ove godine pred vama nalazi se Izvješće o provedbi Nacionalne strategije i suzbijanje zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2006. godinu. Sukladno Zakonu o suzbijanju zlouporabe opojnih droga, Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga Vlade Republike Hrvatske u suradnji sa svim nadležnim središnjim tijelima državne uprave izradio je kako znate novu Nacionalnu strategiju o suzbijanju zlouporabe opojnih droga za razdoblje od 2006. do 2012. godine. Slijedom navedene strategije izrađen je je i Akcijski plan suzbijanja od 2006. do 2009. godine. sukladno istovjetnim planovima država članica Europske unije. U ovom izvješću prikazan je određeni napredak za koji se nije potrebno zavaravati u, prikazanim uspjehom u jednom dijelu već je jasni, već je potrebno jasno istaknuti kako u Republici Hrvatskoj postoji uzlazni trend broja osoba liječenih zbog zlouporabe opojnih droga, droga poznatih već dulji niz godina. Kao i novih droga na tržištu te i potpuno nepoznatih novih supstanci koje se otkrivaju gotovo svakodnevno. Sigurno isto tako da tome pridonosi i geografski položaj Republike Hrvatske kao zemlja tranzit između Europske unije i država «Trećeg svijeta». Zato napori kao što su uspostava registra o kvalitetnijem evidentiranju novih ovisnika kao i recidivista možemo sa određenom statističkom sigurnošću odrediti trendove i smjerove te vidjeti tračak nade u borbi protiv ove moderne pošasti. Možemo vidjeti u konačnom smanjenju vremena od prvog konzumiranja do početka liječenja i u drugim prikazima i smjernicama. Nije to revolucionaran napredak već samo signal da se stalnom i upornom borbom mogu polučiti rezultati uz obavezno uključujući cijelog društva u tu borbu. U izvješću je prikazano za 2006. godinu da je liječeno 7 tisuća i 427 osoba, većinom ovisnika o opijatima što je povećanje od otprilike 11% u odnosu na 2005. godinu. 2000 osoba bilo je prvi put na liječenju uz udio onih koji su koristili opijate manji od 50%. 13% ovisnika 2006. godine više javlja se na prvo liječenje. Ranije navedeni registar kojeg vodi Hrvatski zavod za javno zdravstvo ukupno ima evidentiranih 23 tisuće 990 osoba liječenih od ovisnosti. Veseli nas podatak iz tog registra da je 2006. godine za 15% manje ovisnika umrlo u odnosu na 2005. godinu. Taj podatak moguće je uzrokom u donošenju smjernica za primjenu substitucijske terapije Metadonom i Kuprenorfinom kao i uključivanje potonjih na listu lijekova HZZO-a. Dozvolite da kažem da u ovom Visokom domu politički se često može čuti inicijativa dekriminalizacije lakih droga kao jedno od mjera što je bilo navedeno i u raspravi o prethodnom izvješću. Osobno mi je žao zbog tih inicijativa. Ne zato što smatram kako bi trebalo zatvarati ovisnike ili stigmatizirati iste za cijeli život već zbog poruke koja se upućuje mladima koji političko prepiranje doživljavaju kao sustav sukoba mišljenja koje ostavlja mogućnost kako lake droge i nisu stvarni problem već nametnuti problemi. I kada se danas jasno borimo protiv one nazovimo je legalne ovisnosti, pušenja, dokazujući svu štetnost tog 100-ljetnog poroka s druge strane razmišljamo i šaljemo poruku da je potrebno olabaviti na recimo lakim drogama. Ne postoje lake i teške droge već postoji ovisnost. Društvo je zrelo za kvalitetnu procjenu stvarne ovisnosti i isto tako društvo je zrelo danas umjesto razgovora o lakim i teškim drogama vidjeti na koji način pomoći na što svrsishodniji način. Vidljivo je to već iz ovog izvješća gdje se praćenjem uočava kako i Državno odvjetništvo za mladež smatra svrsishodno u većini slučajeva postaviti obvezu savjetodavnog tretmana u službi za prevenciju ovisnosti ili u službi za mladež nego provoditi kazneni provod. Borba protiv droge mora biti u službi mladih i kroz prevenciju i pomoć a ne u službi dnevne politike ili ne daj Bože programa predizbornih kampanja. Napredak koliko god skroman bio i što je vidljivo iz ovog izvješća isključivo je zbog što bolje koordiniranosti od svih razina, od županijskih razina, županijskih povjerenstava do sustava prevencije i tretmana ovisnosti na državnoj razini. Dosljednost primjene mjera akcijskog plana dovode polako ali sigurno do koordiniranog djelovanja na svim razinama od poboljšanja sustava liječenja ovisnika. Od većeg broja zaplijene opojnih droga. Aktivnijeg uključivanja lokalne i područne uprave u suzbijanje zlouporabe opojnih droga tako i preventivnih edukativnih aktivnosti ima u cijelom sustavu a posebno u školskom sustavu. Konstruktivna rasprava koja se i očekuje u ovom jednom izvješću i u ovom jednom problemu zasigurno će staviti mnoge nedoumice ali vas pozivam sve zajedno da tom konstruktivnom raspravom pošaljemo samo jasnu poruku iz ovog Visokog doma za sve mlade a to je: Droga ne! Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa državni tajnik reče da je u prethodnoj točci bila riječ o legalizaciji lakih droga. Gospodine državni tajniče niti riječi, ja se nisam zalagala za legalizaciju lakih droga nego za drugačiji način kažnjavanja ovisnika u cilju i sa svrhom da se ovisnicima počiniteljima kaznenog djela odredi onakva mjera koja će biti najbolja za društvo, a i za njih najučinkovitija. Dakle niti jednom riječju niti jednim slovom se ne zalažem za legalizaciju.
Je li, je li državni tajnik govorio da se vi zalažete?
Govorio, jedino sam ja govorila o drogi pa se to može protumačiti da je državni tajnik rekao da se ja zalažem za legalizaciju što gospodine predsjedniče vi znate da je to nemoguće.
Da. Neki nesporazum je. Obitelj, mladež i šport odbor? Rad, socijalnu politiku i zdravstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, gospodine predstojnice vladinog Ureda za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, kolege i kolegice zastupnici. Kao i prethodnih godina pred nama je vrlo kvalitetno izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga promatrano s aspekta podataka temeljem kojih se može prosuđivati stanje u području i sustavu zlouporabe opojnih droga. Naše zadovoljstvo s izvješćem ne znači da smo zadovoljni sa stanjem niti funkcioniranja sustava. 24 tisuće registriranih ovisnika nije konačni broj. Način procjene stvarnog broja može biti različit i nije usuglašen u stručnim krugovima, ali je nesporno da je broj daleko veći od onoga registriranog i problem koji imamo odavno je postao zabrinjavajući. Izgradnja sustava borbe protiv zlouporabe započeta je 2001. godine donošenjem Zakona o suzbijanju zlouporabe opojnih droga, a u izvješću za 2005. godinu mogli smo pročitati da je te godine završena izgradnja sustava. I tada smo smatrali, a danas možemo samo potvrditi da je konstatacija bila prehrabra jer u sustavu ima itekakvih manjkavosti koje je potrebno popravljati, a onda kada se uklone nedostaci potrebno je uspostaviti njegovo gotovo savršeno funkcioniranje kako bi dao što je moguće bolje rezultate. Željenim rezultatima sustava mogli bismo se osnovano nadati samo onda ako mu prethodni politika kojoj će cilj biti prevencija pojave ovisnosti. Za porast ovisnosti u Republici Hrvatskoj stručna javnost smatra najznačajnijim utjecaj socioloških čimbenika od kojih je na prvom mjestu gospodarsko stanje, zatim porast kriminaliteta i dostupnost droge. Poboljšanjem socijalnog položaja pojedinca i potpore obiteljima i mladima općenito, a posebice pružanjem potpore socijalno isključenim i marginalnim društvenim skupinama jačat će se i zaštita od zlouporabe droga. Dakle bez uspješne gospodarske, socijalne i obiteljske politike, nema uspješne borbe protiv ovisnosti jer se ona svodi samo na gašenje požara u smislu liječenja posljedica. Mi smatramo da danas nema uspješne ni gospodarske, ni socijalne, ni obiteljske politike, a sustav je manjkav i nedovršen i zbog toga imamo stanje kakvo imamo koje ne može ublažiti niti podatak da se više ovisnika uključuje u sustav liječenja. Danas imamo nacionalnu strategiju borbe protiv ovisnosti, imamo i akcijski plan, a za provedbu aktivnosti potrebno je osigurati sredstva. Prošle godine je potrošeno 63 milijuna kuna iz državnog proračuna, ali u izvješću ćemo pročitati, citiram: "Pojedini nositelji provedbe nacionalne strategije i mjera i aktivnosti Akcijskog plana za suzbijanje zloporabe opojnih droga i dalje nemaju unutar državnog proračuna posebno osigurana sredstva za navedenu namjenu već se to financira u sklopu redovite djelatnosti što otežava prikaz iznosa sredstava utrošenih za gore navedenu namjenu" završen citat. Što to znači? To znači da ne znamo pouzdano koliko je sredstava potrošeno i ne znamo u koju namjenu je potrošeno. Trošenje sredstava dijelom je netransparentno, a tamo gdje je trošenje netransparentno nema niti kontrole utroška sredstva, a nije moguće niti vrednovanje opravdanosti uspješnosti uloženog niti kontrola zlouporabe korištenja tih sredstava. Izvjestitelj kaže da je najveći iznos utrošenih sredstava bilježi s pozicije Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi. Ukupno 20 milijuna 786 tisuća 570 kuna. Pitamo koliko je od tih sredstava iz proračuna, a koliko je od tih sredstava od lutrije. To se iz ovog izvješća ne vidi. Od tih 20 milijuna, 17 milijuna 361 milijun uloženo je za financiranje djelatnosti prevencije i liječenja ovisnosti u županijskim zavodima za javno zdravstvo dok je s pozicije uprave za socijalnu skrb utrošeno ukupno 3 milijuna 425 tisuća kuna od čega 3 milijuna 333 tisuće kuna za podmirenje troškova smještaja osoba ovisnih o alkoholu, drogama ili drugim opojnim sredstvima u ustanovama socijalne skrbi na temelju sklopljenih ugovora o međusobnim odnosima. E pa ovdje se trebamo malo i zadržati. U nacionalnoj strategiji ukazano je na važnost terapijskih zajednica u odvikavanju od ovisnosti. Nekoliko godina sredstvima državnog proračuna gradio se "Pulac" prema odluci iz 1997. godine, kao državna komuna radi povećanja kapaciteta u komunama kako ne bismo svoje građane slali u komune u inozemstvo. Prema našim spoznajama uloženo je negdje, podaci su različiti, ali prateći izvršenje proračuna negdje oko 13 milijuna kuna. Umjesto otvaranja te komune, što je predviđeno i zacrtano i nacionalnom strategijom i akcijskim planom, ministar nas putem tiska informira da je samoinicijativno izvršio prenamjenu objekta. Dakle ministar sam mijenja volju ovoga Sabora očitovanu kroz donošenje strategije. On sam utvrđuje da terapijske zajednice nisu tako važne za odvikavanje ovisnosti bez obzira što struka drugačije misli. Od izgradnje još tri ili četiri komune kako je bilo zacrtano ondašnjom strategijom, nema ama baš ničega. Očito da on ima neku svoju politiku za koju po njegovom mišljenju ne treba polagati račune prema tisku, niti Vladi Republike Hrvatske, a niti ovom Saboru. Ta ministrova samovolja i nedostatak volje za suzbijanje zloporabe droga dolazi do izražaja i u odnosu prema civilnom sektoru i terapijskim zajednicama u vlasništvu udruga. U Ministarstvu zdravstva niti jedan cijeli profesionalac nije angažiran na suzbijanju zloporabe opojnih droga. U nacionalnoj strategiji ukazuje se na značaj civilnog sektora u suzbijanju zloporabe, zacrtan je razvoj civilnog sektora, no umjesto toga imamo stagnaciju i nazadovanje. Predstavnici civilnog sektora više od godinu dana traže sastanak s ministrom, da bi ukazali na probleme i zajednički tražili rješenje, no ministar im ne želi niti odgovoriti. Za njih nema vremena niti potpredsjednica Vlade. Što takav odnos znači? Da li to znači da se iz sustava potiskuje civilni sektor iako njegovu zamjenu nemamo u državnom sektoru, pada broj terapijskih zajednica, a pada broj ovisnika na odvikavanju u njima. Zašto je to tako? Tvrdimo zbog ignorirajućeg odnosa prema civilnom sektoru u kojem se i nalaze terapijske zajednice, jer državnih nemamo. Taj odnos se ne očituje samo u koordinaciji i komunikaciji, očituje se i u nacrtu financiranja. S dvije udruge je država zaključila ugovor o međusobnim odnosima. Za realizaciju program psihosocijalne rehabilitacije i radne terapije ovisnika, za pripremu za povratak rehabilitiranih ovisnika u društvo, za njihov smještaj i prehranu ugovorena je naknada države, odnosno tzv. glavarina. To se dogodilo još davne 2001. godine i od tada pa do danas iznos glavarine nije povećan niti za jednu jedinu lipu. Razlika u glavarini smještenih u ustanovama socijalne skrbi u civilnom sektoru i smještenih u ustanovama u državnom sektoru iznosi i po nekoliko tisuća kuna po jednom štićeniku. Kada smo tražili odgovor na takav nesrazmjer, odgovoreno nam je da su u državnom sektoru veći troškovi smještaja. Zar i u civilnom sektoru štićenici ne trebaju dobiti jednako kvalitetnu uslugu kao i u državnom. Po nama trebaju, i zbog toga onima s kojima je država zaključila ugovor država mora omogućiti financijski da zaposle odgovarajući kadar, mora stvoriti financijsku podlogu za realizaciju programa kojeg je ocijenila da je kvalitetan i kojeg će kontrolirati da li daje očekivane rezultate. Da li se u Hrvatskoj uopće školuje kadar koji bi bio dovoljno stručan za provedbu psihosocijalne rehabilitacije, radne terapije te pripremu povratka rehabilitiranih ovisnika u društvo. Koliko nam je poznato takvog školovanja nema. Civilni sektor je fleksibilan i prilagodljiv. Sposoban je stvoriti kapacitete i bez ulaganja državnog novca, ali svoj rad ne može sam financirati iz prikupljenih donacija jer je njih sve manje i manje. Naš ministar zdravstva nema vremena razgovarati o ovome, a Ured za suzbijanje zloporabe opojnih droga kojeg se percipira kao najodgovornijeg u sustav za to nije nadležan i ovaj Sabor i Odbor za rad, zdravstvo i socijalnu politiku svojim zaključcima je obvezalo Vladu da se statusno ojača ured, da mu se dadu nužno potrebne ovlasti, no na žalost od toga do danas nema ništa. Mi zapravo nemamo jedno centralno mjesto kreiranja i vođenja politike borbe protiv zloporabe. Ta politika se vodi na bezbroj mjesta pa su i rezultati takvi kakvi jesu. Kao i s politikom ista je situacija i s financiranjem. Novac je podijeljen u raznim mjestima i takva razasutost otežava i onemogućava kako njegovu kontrolu trošenja tako i vrednovanja rezultata njegovog ulagnaja. Pitamo se koliko je novca uzalud potrošeno. Odgovor na to pitanje u ovako šupljikavom i nedovršenom sustavu nećemo dobiti, Odbor i Sabor obvežu Vladu da se pravno urede terapijske zajednice kako bi se propisale njihove ovlasti, nadležnosti i odgovornosti, kako bi se stvorila pravna podloga za njihov rad i razvoj, a državi omogućilo vrednovanje rezultata rada. Unatoč zaključcima ministar zdravstva kaže ne dozvolim Zakon o terapijskim zajednicama, pa ni onaj koji je predložila struka, a podržao civilni sektor. Pod pritiskom rasprava saborskih zastupnika u drugom čitanju Zakona o socijalnoj skrbi ubaci odredbu prema kojoj jedinice lokalne i područne samouprave, trgovačko društvo, udruga ili druga domaća i strana pravna osoba može pružiti skrb izvan vlastite obitelji i usluge psihosocijalne rehabilitacije kao terapijska zajednica za ovisnike o opojnim drogama i povremene uzimatelje opojnih droga bez osnivanja doma pod uvjetima propisanim ovim Zakonom. Na ovaj način nije pravno uređena terapijska zajednica, nema definicije što je to terapijska zajednica, nema uvjeta pod kojima se može osnovati jer to nigdje zakonom nije propisano, ne zna koja su joj prava i ne zna se koje su joj obveze. U usmenom obrazloženju rečeno nam je da se primjenjuju odredbe koje se odnose na dom. Očito je da ministar ne zna specifičnosti terapijske zajednice, a mišljenje struke ga ne zanima pa svojom voljom može samostalno izmijeniti i nacionalnu strategiju koju je predložila Vlada Republike Hrvatske, a prihvatio ovaj Sabor. Dakle, iz samog izvješća vidljivo je da se dio novca namijenjenog suzbijanju zloporabe opojnih droga troši netransparentno što onemogućava kontrolu i vrednovanje utrošenog, da se pojedine aktivnosti iz akcijskog plana i nacionalne strategije u proračunu ne osigurava novac, da nemamo jednog mjesta kreiranja i vođenja politike i borbe protiv zloporabe opojnih droga pa nema niti odgovornosti za stanje s kojim nitko nije zadovoljan da nam sustav putem ministra zdravstva ignorira civilni sektor kao značajan faktor u sustavu i ne dopusti njegovo napredovanje i razvitak, nego potiče stagnaciju i nazadovanje da se ne grade državne komune, a izgrađenu ministar zdravstva samoinicijativno namjenjuje protivno političkoj volji i Vlade i ovog Sabora. Imajući na umu da nema odgovarajuće i uspješne gospodarske, socijalne i obiteljske politike na prevenciji ovisnosti, onda preostaje samo jedno pitanje. Da li se iskreno želi spriječiti ili barem zaustavit pošast ovisnosti, da li se želi pomoći ovisnicima da se vrate u normalan život ili je sveukupni sustav borbe protiv zloporabe opojnih droga samo obični dekor kojim upravlja kapital s narko tržišta stečen na životima i zdravlju nesretnika. U sustavu koji je potpuno uređen, u čijem funkcioniraju caruje samovolja pojedinaca nema uspješne borbe protiv ovisnosti, ali je itekako nekima pogodan za raznoraznim manipulacijama i zloporabama manjkavosti za vlastitu korist. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će ovo izvješće naglašavajući da podržava izvješće kao zbir podataka, ali sa stanje nismo zadovoljni.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Netočno je kolegica navela da je Ministarstvo zdravstva i Ministarstvo obitelji, branitelja, međugeneracijske solidarnosti nema sluha za civilni sektor. Iz izvješća je vidljivo, na mjestu gdje ministarstvo, gdje je opisano Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, gdje recimo u programu smanjenja šteta harm eduction zamjena šprica provodila se uz Ministarstvo zdravstva, uz Hrvatski crveni križ, a sa udrugama Let, Tera, Help u Zagrebu, Splitu, Zadru, Rijeci, Puli i Dubrovniku i niz drugih primjera.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegica je povrijedila članak 200. svojim netočnim navodima ispravljajući moj točni navod, jer posjedujem pismo od civilnog sektora kojim prije godinu i po dana traže sastana sa ministrom zdravstva, a on im nije odgovorio.
Ne možete ispravljati netočni navod kroz firmu povrede Poslovnika. Vi ste vrlo vješta pravnica i. Klub zastupnika HSP-a, poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Iz ovoga svega, iz ovoga izvješća svejedno ne mogu zaključiti tko je sve točno uključen u borbu protiv suzbijanja zloporabe uključujući Vladine i nevladine organizacije, dakle ministarstva, županije, lokalne zajednice, komune, terapijske zajednice, retro centre, udruge. Koliko novca država daje pojedinim institucijama, kako troše taj novac i koliko koristi od tih institucija. Dakle, jedino rezultat ovdje priznajem, a toga rezultata ovdje nigdje ne vidim. Što se tiče Hrvatske stranke prava, mi smo odavno govorili da u prevenciji postoje tri glavna stupnja. To je prevencija, rano otkrivanje i tek onda liječenje ili kako statistika pokazuje u većini ovoga izvješća čista statistika. Čekamo liječenje. To je kao ono što sam govorila kad dovedete dijete da se igra u parku, pijesak i tamo nađete komadiće stakla i znate da će se vaše dijete porezat na to staklo. I onda ćete lijepo kao dobri roditelji naći ručnike, zavoje, vodu da to dijete operete na kraju, pa ćete pokazati kako ste dobar roditelj. Pa maknite staklo, neće doć' do porezivanja, uopće neće doć' do toga. Dakle, glavno je prevencija. Glavno je edukacija djece i roditelja. Ako znamo da sve počinje u obitelji i završava u obitelji a znamo da sve počinje u obitelji, onda trebamo tu prevenciju okrenit na djecu i roditelje. Nać' modus kako roditelje osnovnoškolaca natjerat da dođu u školu, da nauče sve o drogi, jer droge ima sve više, što god mi govorili. Gospođa jedna koja mi je rekla da ju je sin zamolio da mu izmasira ruku, da ga ruka boli. Ja nikad nisam čula da nekoga tu ruka boli, da se treba masirat. Mali je imao tri uboda igle. Žena nije znala. Ona ga je pitala, što je to? Ma to sam se uboo na kupinu. I ona ga je izmasirala i tek kasnije je saznala da su to ubodi od heroina. Znači, dijete je tražilo pomoć, a mama nije mogla prepoznat. Pa gospodo, jučer ujutro to je dijete nađeno mrtvo u Lumbardi. Dakle, što se tiče prevencije i edukacije, tu smo totalno promašili. U Splitu je dosada umrlo 15 njih, samo ove godine. Roditelji nisu znali. Opet smo pali na prevenciji. Ili kad gospođa iz Splita, čije je dijete isto ove godine, čija je mala umrla, kaže da je došla u WC, vrata otvorena, mala uzima heroin, mala se drogira, mala se bode. Ja pitam što je napravila? Kaže zatvorila vrata jer nije znala kako se ponašati. Nije do tog ništa znala. Mala je isto umrla, predozirala se. Pa znači, djeca se, roditelji nemaju pojma. Mogu nama roditelji govoriti što hoće. Roditelji nemaju pojma. Djeca u osnovnim školama nemaju pojma. Možete govoriti što hoćete. Ja sam išla u nekoliko osnovnih škola. Pitala sam djecu, kako izgleda droga? Što je droga? Što su vidjeli od droge? Nemaju pojma. Ovdje ima edukacija djece, ali to bi trebalo bit jedinstveno za sve škole. Ne može Grad Zagreb ovoliko imat toga, a druga mjesta pogotovo otoci nemaju ništa. Oprostite, ali djeca se drogiraju u svim mjestima, u svim školama. Dakle, ova edukacija djece, ova edukacija roditelja, to je posve podbačeno. Zatim, rano otkrivanje. To je isto što se mi zalažemo za rano otkrivanje i testiranje. Čisto stoga ne zato da se djecu izbaci iz škole, nego da se upravo toj djeci pomogne. Jer kad bi se djeca testirala na upis u prvi razred srednje škole pokažu se čista, u drugi srednje, u trećem se pokaže da su nešto uzimali. Dakle, to je tek početak. Ta djeca imaju vremena da se izliječe. Pogotovo ako ovdje kaže u ovome izvješću, da roditelji ovisnika o heroinu, većina njih sazna tek nakon dvije do tri godine drogiranja. Tek onda saznaju da im se djeca drogiraju. Gospodo, ta su djeca punokrvni ovisnici dotada. Dakle, što se mene tiče i što se nas tiče u HSP-u definitivno testiranje na upisu škole. Čisto zato da se toj djeci pomogne, da se ima vremena toj djeci pomoć. I tek onda ovo liječenje i ova statistika. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa koje je najviše zaduženo za to da se ta djeca uče, pogotovo osnovnoškolci dobije 2 milijuna 958 tisuća kuna. A ako nam je prevencija najglavnija gospodo, onda bi ovdje najviše novaca trebalo otići. Dakle, moramo misliti na djecu, moramo misliti na roditelje. Najviše novaca mora ići u Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa. Ovdje nema spomena o državnoj komuni. Ima govora o liječenjima, o raznim komunama, resocijalizaciji. Kako? Ta djeca nemaju škole. Ta djeca nemaju posla. Zašto ne državne komune? Ako smo već ozbiljni u borbi protiv ovisnosti, zašto ne državne komune gdje će se ta djeca liječiti, a ujedno i završiti nekakav zanat, školu? Pa da toj djeci da se da nekakva sigurnost za budućnost, pa će onda djeca možda i više nastojat da se oslobode toga. Prošli puta sam isto govorila i još nisam dobila izvješće, Državna komuna "Pulac" kod Rijeke. Dosad je u nju utrošeno 17 milijuna kuna. Možda mi netko ovdje može odgovoriti što je s tom državnom komunom? Gdje? I zašto 17 milijuna kuna, ta komuna nije počela? Da li je to nekom u interesu da ta komuna ne radi, ne znam. Ali bi voljela znat, danas da mi se kaže što se tiče te državne komune. Nadalje. Ovdje kaže "Športom protiv droge!" Gdje su te dvorane? Gdje su te dvorane gdje će se naša djeca igrat? U onim gradovima u kojim su izgrađene dvorane, one se iznajmljuju. Djeca ne mogu doći do tih dvorana. Djeca se igraju vani na ulicama. Djeca su totalno na ulici. Ali to mi djeca govore. To mi govore, to meni djeca govore na koji način oni rade, na koji način se oni igraju. I na kraju bi samo rekla isto za što se tiče liječnika i što se tiče metadona i ostalih načina liječenja ovisnosti. Nema kontrolne provedbene mehanizacije, nema nigdje. Negdje 20% ovisnika koji su se predozirali, predozirali su se metadonom. Dakle, tu nema nikakve kontrole. U cijelom ovom izvješću, tu bi i u budućem radu, tu bi trebala biti nekakva kontrolna provedbena mehanizacija. Onda točno znamo što je tko napravio, točno znamo tko što nije napravio i gdje se može popravit. A do onda opet će biti izvješće i statistika. Hvala lijepa.
Klub SDP-a, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite!
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Zaista se treba upitati kao što je moja prethodnica i navijestila, neovisno o podnesenom izvješću koje govori o brojevima, o statistikama iz čega bi se dalo zaključiti čak da ima tu svjetla u ovom tunelu u kojem caruje droga. Je li država ustvari kapitulirala pred drogom? Je li borba protiv zlouporabe droge adekvatna? Je li uopće i Nacionalna strategija suzbijanja zlouporabe opojnih droga adekvatna? I ovdje često se govori dakle i kada smo usvajali Nacionalnu strategiju za suzbijanje zlouporabe droge, govorimo uvijek o posljedicama. Govorimo o zlouporabi droge. Govorimo o sitnim dilerima, onim uličnim preprodavačima koji su na zadnjoj onoj crti piramide, dole. Na hipotenuzi. A vrh nitko ne dira. I ovako postavljene stvari od 1998. godine tzv. kaznenom mini reformom uvedene su u naš i zakonodavni sustav, a onda i u praktično djelovanje koje apsolutno nezadovoljava. Imali smo pokušaj 2003. godine, gospoda iz HDZ-a sada na vlasti. Niste htjeli glasovati za taj zakon. I danas smo ovdje gdje jesmo. Zaštićeni su tko? Narko bosovi, mafijaši, narko dileri, oni su kažem ugledni građani i sponzori. Čiji i kakvi ne bih se htjela vraćati u to razdoblje devedesetih godina o čemu su pisali naši tjednici, ali svakako na vlastito kao reakcija na to u naše kazneno zakonodavstvo i odatle mnoge nevolje i čitavog zatvorskog sustava i neadekvatne borbe protiv suzbijanja opojnih droga uvedeno je u naše kazneno zakonodavstvo Republike Hrvatske. To je bilo još dok je bila postojala u sastavu bivše države, nije postojalo to djelo ali je 1997. stupio na snagu zakon 1.1.1998. godine posjedovanje droge kao ozbiljno kazneno djelo kako se evo država bori proti droge. I od tada imamo erupciju i eksploziju i zlouporabe droge sve mlađa dob zlouporablja odnosno koristi opijate. Dakle, očito nešto ne štima. Drugačiji su nam zahvati potrebni, ali mi se apsolutno dakle oglušujemo na to i zadovoljavamo se eventualno nekim statistikama. Nije adekvatan ovo način. Pogledajmo malo izvješće Ministarstva pravosuđa. Naš Kazneni zakon ima negdje oko 300 i nešto kaznenih djela sa ublažavajućim i otežavajućim okolnostima, dakle s kvalifikatornim oblicima. Ima negdje oko 7 stotina inkriminacija. Evo, iz ovog izvješća je to također vidljivo jer to iz godine u godinu se ponavlja sam trendom čak porasta. Čime se bavi naš represivni sustav? Policija i kasnije kazneno sudovanje. Od ukupnog broja prijavljenih i kasnije osuđenih 10%, 9,9, dakle skoro 10% odnosi se na zlouporabu droga. Što onda sudovima ostaje čime da se još bavi u tom postotku. Pa 700 inkriminacija ima. Kad će doći na red druge inkriminacije? Ali posjedovanje droge, tu smo vrlo, vrlo efikasni, i policija i pravosuđe. I to je jednostavno atrofiralo i pokazalo sustav, i učinilo sustav neefikasnim ovakav način borbe. U ukupnoj masi kriminaliteta kod kaznenog djela zlouporabe droga dakle preko 75%, dakle sada već 78% imate samo na posjedovanje droge. I onda vidite čime se mi bavimo. Mi se bavimo djecom, žrtvama koji trebaju otkriti taj lanac tko im je dao. Oni tamo šute. Dobiju neku sitnu kaznu. Sada više ne mogu dobiti niti uvjetno jer je to jako opasno, umjesto da se idu liječiti, da društvo pokaže gdje im je mjesto pa onda tek ako se ne idu liječiti i prekršajno odgovarati da se odgovori strožim mjerama. Ne, oni su jako opasni. Ta djeca kojima je netko tutnuo jedan Extazy, oni moraju, ovaj dodao drugome, to je za tri godine zatvora bez mogućnosti ublažavanja kazne. Naravno da se i pravosuđe i sudbena vlast digla i oglasila protiv takvih rješenja koje je apsolutno neadekvatno. Kako je to apsolutno neprovedivo u praksi jer nije normalno vidite što mi imamo, to je na strani 44. gdje lijepo sebi policija daje za ovlast koje će djelo smatrati neznatnom društvenom opasnošću i čijeg će sina ili kćer dalje uputiti Državnom odvjetništvu na procesuiranje i tri godine zatvora a kome će ono samo molim vas po vlastitom nahođenju odlučiti koga će eskulpirati. I zato u izvješću kažemo da imamo manji broj prijavljenih i manji broj onda kasnije optuženih i sankcioniranih jer policija sebi daje za pravo i ovlast ono što si ne da pravo ovaj Visoki dom kako ga često volimo nazivati. Lijepo gospodo, to je krasan korak naprijed pogotovo uz onu krilaticu. Doduše, manje se u zadnje vrijeme govori "Iznad Sabora samo Bog" itd. … [[Upadica se ne čuje.]] Žao mi je gospodine predsjedniče, ali ja vam tu ne mogu pomoći. … [[Upadica se ne čuje.]]
O anđelima je riječ.
Dakle, apsolutno pogrešan način pristupanja ovoj materiji dovodi do ovog. Temeljno pitanje je ovdje gospodo kako dolazi droga u Hrvatsku. Gospodine državni tajniče, kako dolazi droga u Hrvatsku i kako to da je ima, to je pitanje. To je temeljno pitanje. I dok osnovna naša nacionalna strategija ne postavi to pitanje kao temeljno pitanje mi ćemo se baviti sitnicama, oprostite i ovo su čak i neozbiljne stvari na ovakav način pristupati ovako zaista ozbiljnom problemu. Svi znamo da se upravo na trgovini drogom pogotovo u određenom razdoblju koje je zadesilo bilo Hrvatsku ne svojom krivnjom ovaj posao je cvjetao. Mnogi i danas su dakle ne zaziru od ovakvog i nema sumnje da je ovo posao kojim se bavi organizirani kriminalitet. Prema tome, ovakvo jedno zavaravanje iz ovog izvješća eto da nema organizirane proizvodnje droge ili prekursora. Pa djelomično bi se mi iz Kluba SDP-a mogli složiti da nema organizirane proizvodnje droge ili prekursora, bar u nekakvoj raširenoj mreži ali da ima organiziranog uvoza to je nedvojbeno. Droge ima na svakom mjestu. I trebamo se prestati tome iščuđavati ili godine u godinu. Ali dakle, nismo ovdje plaćeni da se čudimo nego da iznalazimo rješenja. A ako zaista mislimo, ovo nisu stvari za politiziranje, nego ukoliko želimo bar početi rješavati ovaj problem. Dakle, ispravnost prilazu ovog problema nije, nisu posljedice ovo što nađe pozornik jednog omladinca ili omladinku da koristi, odnosno da uzima drogu. Pa nitko ne govori da to nisu opasna ponašanja ali to je najmanje opasno od onoga tko je njemu drogu dao, tko ju je nabavio i koji u pravilu, to je opasno samo najopasnije je za tu žrtvu. Zato i mi tvrdimo u Klubu SDP-a da su to žrtve prije svega organiziranog kriminaliteta kojima nikako da dođemo na kraj. Evo ovdje iz izvješća je razvidno koji neznatan postotak, niti 2% i to onih u srednjoj ljestvici bude obuhvaćen rukom pravde. Oni postaju nedodirljivi, ne uhvatljivi. Ukoliko želimo ispravan način, to je da upravo na one koji su žrtve kriminaliteta, to je najčešće ta mladež o kojem je naša kolegica Ruža-Tomašić pričala, govorila, u ime Kluba HSP-a. Dakle, ukoliko njih želimo zaštiti, mi moramo udariti po narkobossovima, po narkodilerima, po tim proizvođačima, oni su u ovakvom sklopu nedodirljivi. Jer taj lanac je moguće otkriti jedino ako oni od kojih su nabavili srednje, do one najniže razine progovore. Ali oni tamo šute jer ne žele da butu optuženi za organizirani kriminal, u tom lancu. Zato ih mi moramo osloboditi kao dragocjene svjedoke i kao one koji će otkrivati. A na ove reagirati na drugi način, također im poručiti da je to apsolutno neprihvatljivo društveno ponašanje, ali da društvo dok ove ne zgrabi i ne zatvoriti pipe, i granice organiziranom kriminalitetu i drogi, da im želi pomoći, ali im također poručiti da je to ponašanje koje je apsolutno neprihvatljivo, da je štetno prije svega za njih same, pa će ih prekršajno kazniti, pa će im odrediti mjeru liječenja, to smo sve imali. Kažete, ne nije dobro, oni moraju u zatvor tri godine. I što onda imamo? Onda imamo ovo. A ostaje neadekvatno, odnosno ne ostaje neadekvatni odgovor, zapravo na nešto što se ovdje nismo zapisati odakle gospodo dolazi droga u Republiku Hrvatsku. Hvala lijepa.
Hvala. Pet ispravaka. Prva, poštovana zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegica se zaista svemu čudi, no ispravljam njezin navod, citiram: "U vrh droge nitko ne dira.". Dok ova Vlada radi na prevenciji, na liječenju, na rehabilitaciji, resocijalizaciji itd., kolegice vaš čelnik stranke za kojeg ne mogu reći da je gospodin, Milanović, promovira pušenje marihuane. A što se tiče hvatanja mafije, dilera i bossova, koliko se sjećam za vrijeme vaše koalicijske vlasti pomilovali ste dilere.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Gospođo govorite neistine, koristeći i zlouporabljajući Poslovnik, pa ste ga tako i povrijedili, odredbu Članka 209. … [[Upadica se ne čuje.]] Za vrijeme mandata koalicijske Vlasti ni jedan jedini diler nije bio pomilovan. Odnosno prijedlog Ministarstva je da se odbije. To možete provjeriti. Izvolite, da se to provjeri, ako se ne vjeruje. A drugo, vi se ne znate ponašati u Hrvatskome saboru pa ste uvijedili ovdje predsjednika naše stranke. Prema tome, to je nešto apsolutno nedopustivo. …/Upadica se ne čuje…. Ja mislim da je nama ovdje osnov da se mi naučimo pristojnosti.
Da svakako!
Prema tome, to je bio osnovni uvjet. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Vas vrijeđaju samo činjenice, nemojte osobe vrijeđati. Činjenice gospodo, činjenice.
To je obrazloženje ispravka netočnog navoda, a ovo nije povreda Poslovnika. Drugo, poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Molim vas lijepo, ja bih počela da mi vrijeme ne istekne, jer imam dosta toga za ispraviti. Kolegica je kazala da se se prema ovom Izvješću zadovoljava samo sa statistikom, sa brojkama, što nije točno. Ovo Izvješće mora imati brojke, mora imati statistiku ali iza tih brojaka i te statistike stoji ogroman rad na prevenciji droge, na suzbijanju droge i na svim represivnim mjerama. Isto tako ste rekli, kaže, po ovom Izvješću bavimo se samo žrtvama, djecom, a vrh piramide ostaje netaknut. Što nije točno. Po svim ovim pokazateljima a i onome s čime sam direktno upoznata bavimo se žrtvama i djecom u preventivnom smislu i u svim mjerama koje su im određene ako ih se uhvati u dilanju ili konzumiranju droge. A vrh piramide itekako je otkriven u zadnjih dvije godine, ekipirana je policija sa ljudstvom koje ste vi otpustili, ekipirana je sa sredstvima, ekipirana je i utvrđeno je i raskrinkano puno velikih lanaca i utvrđene ogromne količine droge. A kažete [[Upadica: Hvala lijepa, hvala lijepa.]] a kažete, kaže sada se [[Upadica: Hvala lijepa.]] Hvala.
Poštovani zastupnik Franjo Arapović, sljedeći ispravak.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Samo jedan netočan navod bih ispravio uvažene kolegice kada je rekla da bi državni tajnik gospodin Golem trebao znati za ilegalni uvoz droge. Gospodine tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi mislim da bi o ilegalnom uvozu droge trebao netko drugi znati s obzirom da ste bili 4 godine ministrica vi ste isto pozvani da o tome malo bolje govorite ne bi danas imali predstavu. Hvala.
Poštovana zastupnica Zdrenka Babić Petričević. Sljedeći.
Gospodine predsjedniče, uvažena kolegice. Nije država, odnosno državna vlast ova kapitulirala u borbi protiv zlouporabe suzbijanja droge SDP je počesto kapitulirao pa hvala Bogu dogodila mu se kapitalizacija kada se borite za dekriminalizaciju lakih droga a vaš put ispravnosti u borbi protiv ove nažalost mukloga rata nije dobar jer vama je u genama, vaši prvi ljudi puše pa kako će onda raditi na tome da ne puši hrvatska mladost.
Povreda Poslovnika.
209. Riječ geni je muškog roda a ne gena, pa se onda kaže u genima, ako ste mislili reći a ne u genama, je li tako, to je jedna stvar, moramo voditi računa, pogotovo kao što ulazimo u Europu da ne zaboravimo meterinji jezik, ispravno ga govoriti. A što kaže kolegica, ... … [[Upadica se ne čuje.]] Gen da, ali u hrvatskom jeziku, da, genis je rod, a gen je u hrvatskom … … [[Upadica se ne čuje.]] Pogledajte malo dakle.
Eto hvala lijepa, hvala lijepa. Sljedeća ispravak Pero KOvačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod uvažene kolegice Ingrid koja je rekla da je vrh narko mafije, narko bosovi da su nedodirljivi. Nisu. To je, najbolji je slučaj gospođe Ruže Tomašić koja je prokazala narko dilere s područja Korčule i nagnala institucije pravne države da počnu raditi svoj dio posla jer moramo biti svjesni preko dvije milijarde kuna godišnje je narko mafija najmanje zaradi na drozi u Hrvatskoj i prema tome svi trebamo imati tu hrabrost kao što ima gospođa Ruža Tomašić i to je jedini način da se počnemo boriti odlučno protiv ove pošasti. Hvala.
Hvala lijepo. Možemo, možemo dalje sa raspravom? U ime Kluba HDZ-a kolegica Karmela Caparin. Izvolite kolegice zastupnice.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Poštovani tajniče, predstojnice Ureda, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je u izvješću o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja i zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2006. godini te je ocijenio da se radi o vrlo kvalitetno napravljenom izvješću. Nažalost iz ovog izvješća možemo vidjeti daljnje širenje epidemije ovisnosti koja ne poznaje granice ali i razvoj novih programa i smanjenje potražnje, ponude droga, smanjenje štete, liječenja, rehabilitacije i reintegracije te preventivne aktivnosti u vezi sa narko kriminalom. Strateški dokumenti su Nacionalna strategija o suzbijanju zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 2006. do 2012. godine te Akcijski plan suzbijanja zlouporabe opojnih droga za razdoblje od 2006. do 2009. Svakodnevno se suočavamo sa sve jeftinijom, dostupnijom, novom vrstom droge ali koja ima razarajući učinak na mozak i što se kaže na dušu. Pojava zlouporabe droga u modernom društvu je globalna pojava protiv koje se bore i s kojom se suočavaju sve zemlje svijeta. Od kud dolazi nije nepoznanica. Mi kao zemlja nalazimo se na tzv. Balkanskoj ruti. Zarada se mjeri stotinama milijuna EUR-a. Zadnje cifre govore o tristotinjak milijuna EUR-a a problemi ulaze u lokalne zajednice, u obitelji koja je temeljna jedinica našeg društva. Problematika ponude u Republici Hrvatskoj nije izolirana i ovisi o situaciji na europskom odnosno svjetskom ilegalnom tržištu opojnih droga. U potrošačkom društvu smisao života je u prestižu, u hedonizmu, novcu, moći. Možemo govoriti o moralnoj krizi, poremećenim sustavima vrijednosti. Iz izvješća je vidljivo da je Republika Hrvatska suočena sa ozbiljnim problemom ovisnosti o opojnim drogama. Ukupno je registrirano 23 tisuće 990 osoba a sami znamo da je cifra sigurno puno veća. Dakle osoba koje su liječeni zbog zlouporabe psihoaktivnih droga. Broj novih osoba godišnje je 850. Dominira ovisnost o heroinu. Veći napredak se vidi u boljem funkcioniranju centara u svim županijama što se ogleda u tome da sve dulje uspijevaju zadržati ovisnike u tretmanu. Tijekom 2006. na liječenju je bilo 7 tisuća 427 osoba od kojih je 2 tisuće i jedna osoba dakle 26,9% bila prvi put na liječenju. U odnosu na 2005. godinu za 11% je povećan ukupan broj liječenih ovisnika. U sustav liječenja dolaze sve više mladih i maloljetnici koje je na liječenje uputio Centar za socijalnu skrb ili Općinsko državno odvjetništvo a koje u većini slučajeva nisu opijatski ovisnici. Od 7 tisuća 427 liječenih, 39,4% je nezaposleno. 26,1% u stalnom radnom odnosu, a 12,3% imalo povremeno posao. Učenika i studenata je bilo 14,2%. Međutim pažnju plijeni podatak prvo uzimanje bilo koje droge zbiva se s 15,9 godina. Prvo uzimanje heroina s 20 godina. A prvo uzimanje intravenoznog heroina sa 20,8 godina. Dok je 2006. godine prosječna dob prvog dolaska na liječenje heroinskih ovisnika bila 25,5 godina što znači da od prvog eksperimentiranja do dolaska na liječenje protekne 10 godina. To je zabrinjavajući podatak. Prosječna dob muškarca je 29 godina. A žena 28,6 godina dakle u dobroj generativnoj dobi. Najviše osoba liječeno je zbog heroina 75,5%. A zbog zlouporabe marihuane 14,4%. Nažalost nailazimo i na druge dijagnoze kao što su hepatitis B i C, alkoholizam, shizofrenija i drugi poremećaji ličnosti. Smanjenje broja umrlih tumači se donošenje smjernica za farmakoterapijsku, farmakoterapiju opijatskih ovisnika heroina donešenu 30.1.2006. i smjernica za farmakoterapiju Bubrenorfinom te stavljanjem istog na listu lijekova Hrvatskog zavoda za osiguranje. Značajnu ulogu imaju 8 terapijskih zajednica i 32 terapijske kuće koje provode programe psihosocijalne rehabilitacije, radne terapije, savjetovanje obitelji i promidžbene programe s ciljem prevencije u zajednici i resocijalizaciji. Članovi Kluba Hrvatske demokratske zajednice nadaju se donošenju novih propisa kojima će se zaista definirati osnovni uvjeti i standardi programa terapijskih zajednica. Iz izvješća je vidljivo da su sva resorna ministarstva aktivno provodila programe Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga i Akcijskog plana za suzbijanje zlouporabe opojnih droga. Kratko rečeno obrazovanje, prevencija ovisnosti i afirmacija zdravih stilova života su najbolji lijek protiv droge. Iščitava se potreba kreiranja cjelovite preventivne strategije te preventivne politike usmjerene na ciljane skupine. Smanjuje se represivni odnos prema mladima. Kod 70,7% maloljetnika kaznena prijava je riješena odbačajem po načelu svrhovitosti nakon što su maloljetnici izvršili obvezu savjetodavnog tretmana u službi za prevenciju ovisnosti ili savjetovalištu za mladež. Vidljivo je da se znatno više ulaže u preventivu nego do sada jer se na taj način može smanjiti interes mladih za drogu ali i dalje moramo smanjiti dostupnost i potražnju droge na tržištu. Danas na području manjih jedinica lokalne samouprave nije droga već alkohol koji se konzumira ali može biti naravno uvod u ovisnost. Provedba Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga zahtijeva multidisciplinaran pristup od mjera primarne prevencije, sekundarne prevencije, smanjenje štetnih zdravstvenih i socijalnih posljedica vezanih za zlouporabu droga. Psihosocijalni tretman i liječenje, rehabilitaciju i reintegraciju ovisnika. U mladima treba jačati samopoštovanje i samopouzdanje za donošenje odluka i odupiranju pritiscima uz odabir zaista zdravog stila života jer ova pošast je poput zarazne bolesti. Ona ne poznaje granice. I ja vas molim iz ministarstva i iz ureda, klub HDZ-a, raspravljao je i o drugim vrstama ovisnosti, mi se danas susrećemo sa ovisnosti o alkoholu, o ovisnosti o tabletama, o ovisnosti o cigaretama. Dakle o ovisnostima o kojima možemo raspravljati i gdje možemo djelovati na prevenciji. Možda bi ubuduće bilo dobro i razmisliti i o tome, da se ostvari i osnivanje ureda za borbu protiv ovisnosti ovakve vrste. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegice. Sljedeći je za raspravu prijavljen u ime kluba IDS-a, kolega zastupnik Damir Kajin. Izvolite kolega zastupniče.
Poštovana gospođo potpredsjednice, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ja bih rekao ovako ili ovako bih počeo. Da je ovaj materijal najveća kritika izvršne vlasti od same izvršne vlasti ili najveća kritika institucija od samih institucija. Moj je dojam neki da smo na dobrom putu da kapituliramo pred pošasti droge. No, ima jedan dobar primjer. Evo ovdje na stranici 51 gdje se doslovce kaže, a riječ je o testovima na drogu, da testovima na drogu tijekom 2006. godine testirano je 2 tisuće 167 zatvorenika od kojih je 196 bilo pozitivno. Znači svaki deseti u zatvoru je pozitivan. Ova se aktivnost provodi kontirano s ciljem prevencije unosa i konzumiranja droga u kaznionicama i zatvorima, sprječavanju širenja njene zloupotrebe te poduzimanju odgovarajućih zdravstvenih tretmanskih i sigurnosnih mjera prema onim zatvorenicima čiji rezultati budu pozitivni itd. itd. Znači ako testiramo zatvorenike, ja javno postavljam pitanje, zašto ne bi testirali na drogu i naše učenike i studente. Ja sam duboko uvjeren da nam na tome naši roditelji ili roditelji ne bi zamjerali. Ovaj citat govori još nešto, naši zatvori nisu sigurni. U zatvorima ima droge kao na ulici, o tome smo govorili malo prije. Ako droge ima u najčuvanijim objektima u Republici Hrvatskoj, a po meni bi to ipak trebali biti zatvori, pa gdje onda te droge nema? Možda je nema ovdje u Saboru, ali ja sam duboko uvjeren da je drugdje ima svugdje. Nisam siguran Ljubice, ali pretpostavljam da nema u ovim klupama, ali svugdje drugdje ima, od policije do medija, od škola do fakulteta, od bolnica ne znam do koje druge institucije. Na strani 5 doslovce se kaže da u Republici Hrvatskoj uočen je stalan trend porasta broja osoba liječenih zbog zlouporabe opojnih droga. Prema svim pokazateljima u Republici Hrvatskoj posljednjih se godina povećala ponuda droga koja je postala i raznovrsnija, a istodobno se time i povećala dostupnost droge što je prouzročilo povećan trend konzumiranja droge osobito među mladima itd. itd. U 2006. rast liječenih osoba porastao je i u odnosu na 2005. za 13%. Znači broj će sa pet godina naprosto poduplat se. Postavlja se pitanje kamo onda svi idemo. Svi mi koji imamo djecu, mi se naprosto plašimo gotovo patološki da nam se djeca ne nađu u jednoj takvoj situaciji. Nema strašnije stvari, ulažeš cijeli život u dijete sve što imaš i onda ti ga preko noći naprosto uzme droga. Kako se tome suprotstaviti? Ja naprosto vjerujem u te testove na drogu. Ako je potvrdno, podvrgnimo se najprije mi ovdje u ovome Domu i onda idemo i među njih. No, jedina po mom sudu stvarna obrana je, ne znam tko je o tome pričao malo prije, da se o tom problemu počme pričati. Ima liječenih ovisnika čuli smo, ali nikada nisam čuo da je i jedan od njih rekao, pa eto do droge sam došao preko ovoga ili ovoga. Svi naprosto šutimo. Policija šuti, roditelji šute, bivši ovisnici šute i onda se postavlja pitanje kako razbiti tu omertu, odnosno taj zavjet šutnje. Ja pozivam isto tako s ovoga mjesta policiju u Puli da iznesu podatke tko je zapalio onaj motor pred nekoliko dana u Kandlerovoj ulici u Puli nakon čega su četiri osobe bile opečene, teško opečene. Jedna je od tih posljedica čak i preminula, stradala. Svi znamo da je bila riječ o mafijaškom obračunu, znači ljudi koji dilaju taj heroin, drogu itd. i sada postavlja se pitanje da li ćemo i kada ćemo doznati počinitelje. Ispred pulskih škola, zagrebačkih sve jedno, riječkih, šibenskih, osječkih, zadarskih, pa najlakše je doći do droge. Kada ćemo naprosto to izmijeniti, kada ćemo to promijeniti. Možemo li sačuvati djecu, preko djece roditelje, obitelji, učitelje od tog terora. Ono što se meni naprosto svidjelo danas to je rečenica državnog tajnika, da nema lakih droga. Sve je naprosto ovisnost. Nema lakih droga, sve je ovisnost. Kaže se u ovom izvješću da je najveći broj prijavljenih za liječenje iz Istre i da je to dalje citiram, dobro jer Istra ima više centara za borbu protiv ovisnosti od drugih. Ja ne znam što da naprosto na tu rečenicu kažem osim da benevolentnost bivših ovisnika, roditelja, policije, nas naprosto doprinosi širenju tog problema. Na strani 21 rečeno je koliko je osoba umrlo samo te 2006. godine, odnosno od tog predoziranja. Čak 90-tero ljudi, najviše iz Zagreba 34, zatim Splitsko-dalmatinske županije 10, zatim iz Istre 9 osoba ili 10%. I upravo taj podatak naprosto zabrinjava. Imamo 5,5% stanovništva, a 10% od te brojke od 90 ovisnika koji su umrli predoziranjem je naprosto iz Istre. Što treba učiniti? Možda su gospodarske prilike u Istri nešto bolje nego drugdje. Da li možda zbog lakše zarade taj problem je tamo izražajniji. Da li zbog činjenica da dobar dio ide raditi na još bolje plaćena radna mjesta u Italiji, da li zbog tog turizma, da li zbog nekih drugih izvora prihoda ja ne znam šta se zbiva, ali problem je naprosto akutan. A onog čega ima u jednoj Puli, zasigurno ima u jednome Poreču. Onoga čega ima u Poreču, ima u Pazinu. Ono čega ima u Pazinu, Buzetu, Roču da ne nabrajam sva ostala manja mjesta. Na strani 42 je dat isto tako jedan zanimljiv prikaz, prikaz podnijetih kaznenih prijava za počinjanje kaznenih djela zloporaba opojnih droga od 96. pa do 2006. godine. Znači 2003., 2004., 2005., 2006. je bilo manje prijava nego 99., 2000. i 2001. a problem je zasigurno prisutniji bio 2003., 2004., 2005., 2006. no što je bio 99. godine. I onda se postavlja pitanje zašto. Isto tako na strani 45 govori se o prijavljenim, optuženim, osuđenim punoljetnim osobama za kaznena djela posjedovanje droge. 2001. prijavljeno je 4 tisuće 622, 2002. 5 tisuća 131 osoba, 2003. 4 tisuće 382, 2006. svega, pod navodnicima, 3 tisuće 672, 2005. još manje 3 tisuće 338, itd. Znači opada i broj optuženih i broj osuđenih, a znamo da problem vezan uz drogu u ovoj zemlji naprosto eskalira. Na strani 46 govori se da posjedovanje opojne droge kao osnovni i najblaži oblik kaznenog djela iz članka 173. Kaznenog zakona najzastupljeniji participira u ukupnoj masi zloporabe opojnih droga sa 74,9%. Na drugom mjestu je preprodaja opojne droge koja po broju prijavljenih osoba participira sa 15,7%, zatim udruživanje za prodaju opojne droge 2%, davanje droge na uživanje i omogućavanje uživanja 5,3%, kvalificirana djela itd. Davanje droge znači djeci mora biti posebno tretirano. Dileme, dekriminalizacija s jedne strane legalizacija. Protiv legalizacije tih lakih droga treba biti 100%. Posjedovanje opojnih droga, tih lakih droga, da li to treba brisati iz kataloga inkriminacija. Ne. Ali suci moraju imati jedan dovoljan dijapozon kazni da ih se tom kaznom ne unište te male ljude, a pogotovo da se sutradan ukoliko nakon proteka vremena od dvije ili tri godine oni nisu pokazali taj recidiv naprosto brišu iz tih njihovih evidencija. To bi trebala biti neka poruka. Znači treba isto tako jasno uputiti poruku, društvo to neće tolerirati. U životu niti sam vidio, niti sam probao neku drogu, ali isto tako pošaljimo djecu poruku nemojte se naprosto s time igrati. Borite se protiv toga, ali što ćete kada npr. u nekim anketama i gore su mladi ljudi, njih 30, 405 u prvom, drugom ili trećem razredu osnovne škole već odgovara da je došlo u doticaje sa nekom od droga i to je naš problem. I zašto ne sada onda uvesti te testove na drogu u te završne razrede osnovne ili srednje škole ili na fakultetu. Kako da hrvatska policija i to je isto jedno pitanje, u zemlji koja ima 4,3 milijuna stanovnika ne uspijeva doći do velikih igrača o čemu je kolegica prije govorila. To je problem. Da li ih netko štiti. Vi jako dobro gospodo zastupnici znate da npr. sredinom 90-tih u Šepurinama, ako se ne varam, navodno u vojnom središtu avionima, cestama malim je dolazila droga, vojna policija je pod onim rotirajućim svjetlima tu drogu uvozila u Split da ne govorim imena Maglov itd. Navodno da su neki generali bili ofinancirani od talijanske mafije itd., itd. Jasno, ja ne želim ovom prilikom baciti stigmu na vojsku, ali ako ništa drugo dobro je da se ukinu ne znam barem ovo služenje vojnog roka jer za to nema potrebe. Što se tiče zapljena. Na strani 59. i tu isto vidimo da imamo problem, ne ide nam to od ruke. Npr. 2004. imali smo zaplijenjenih 114 kilograma 431 gram heroina, 2006. 81 kilogram. Šta ja znam. Marihuana, 2004. 428 kilograma, 2006. 202 kilograma. Kokain, 2004. bilo je zaplijenjeno 14,595, zapravo 17 kilograma i 595 grama, 2005. 8 kilograma, 963 grama, 2006. 5 kilograma 640 grama itd., itd. Ecstazy 2004. zaplijenjeno 27 tisuća 048 tih tabletica, 2006. 16 tisuća 350 tih tableta i tome slično. Znači, manje je svega zaplijenjeno, a svi smo sigurni da je broj ovisnika u tih dvije godine povećao se za najmanje 25 možda i više posto, ali to se ne vidi iz zapljene, odnosno iz ovih tabelica. Ja neću reći da naša policija ne radi. Radi, ali opet rezultate kakve očekuje javnost na žalost ne postiže iako trebamo biti pošteni i primijetiti da ove 2007. Benko i njegovo ravnateljstvo uspjelo je presjeći nekoliko lanaca droge diljem Republike Hrvatske. To isto treba primijetiti. Ja znam da su to dugotrajne procedure, postupci, da se to ne može od danas do sutra, ali treba priznati i ono što su dobro učinili. Znači zaključak za kraj. Od akcionog plana ostali smo izgleda više na planu, nego na akcijama, stvarnih rezultata kakve očekujemo još uvijek nema. Ja znam da nema nezahvalnije materije od ove, ali isto tako pozivam sve da o toj materiji ne šutimo, jer ono se ili ona se ne dešava uvijek drugima. Još jedanput, nije da se ništa ne čini, 2006. za taj plan utrošeno je 23,9 milijuna kuna, no ako znamo da je u igri biznis od preko 200 milijuna eura ili više ne znam od 2 milijarde kuna koje je ovdje netko spomenuo, onda su to mrvice, ali imamo na umu da i policija ima proračun od 4 milijarde kuna i carina ima neki svoj proračun, i vojna policija ima svoj proračun, i Državno odvjetništvo, i kaznionice imaju svoj proračun za borbu protiv droge, i u školama se troši za te namjene tako da je tih 63 milijuna kuna vrh sante leda koje se iskazuje u ovom materijalu kao sredstva koja iz proračuna idu za borbu protiv droge. Ja, da završim ovim riječima. Ja se bojim da ni nova Vlada neće revolucionarno promijeniti prilike, kao što nije ni ova revolucionarno pospješila borbu protiv droge u odnosu na bivšu Vladu. Dapače svi znamo da će broj ovisnika 2008. biti više nego ih je bilo 2007., 2009. biti će ih više nego što će ih biti 2008., 2010. biti će ih više no što će ih biti 2009. Ja za kraj dijelim mišljenje onih u ovom Saboru da se neće više održavati javni partiji za pušenje marihuane ovdje dole na Trgu bana Jelačića i da će ta poruka između ostalog biti upućena iz ove sabornice. Nema lakih droga, čuo sam sve je naprosto ovisnost, i nemojmo podilaziti mladim ljudima, i ja sam pušio marihuanu, pa nije to ništa strašno, pa zašto ne bite i vi probali da znate u što se upuštate. Za kraj, samo još jedna rečenica. Mi pričamo, pa oni koji zarađuju na krvi, na dušama tih mladih ljudi, roditelja itd. i dalje rade svoj posao. Imam dojam da nam se smiju koliko smo uvjerljivi u svojim nastupima.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Prije nego krenemo na ispravke netočnih navoda, obavještavam vas da je sukladno članku 207. stavku 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od deset minuta. Idemo na ispravke netočnih navoda. Prvi se javio zastupnik Lučin. Izvolite kolega zastupniče!
Pa mislim da moglo bi se dosta toga ispraviti. Ispravit ću samo jedan krivi navod, a to je da testiranje kao najniži oblik represivnog djelovanja će dat nekakve rezultate. Pogotovo testiranje na slinu. Iskustva zapadnog svijeta pokazala i ako se uputite i upoznate sa testerima koji su sada u opticaju, morate znati sljedeće, da se u slini ne zadržava veliki broj teških droga. Zapravo samo lake droge. Prema tome, dobit ćemo krivu sliku. Druga stvar. Ja nikad kao roditelj ne bi dopustio da se moje dijete testira, jer ja mislim da svi mi kao roditelji najprije doma moramo obaviti svoj posao. I ja sa svojim djetetom gradim odnos povjerenja i edukacije da ne padne ni jednom ni drugom na pamet koristiti drogu. Prema tome, mislim da bi ta priča oko testera koje u zadnje vrijeme se ovaj tu javlja, ona je suvišna jer ne daje pravu sliku stanja.
Hvala kolega zastupniče. Sljedeći ispravak netočno navoda, zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite!
Hvala lijepa gospođu potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega Kajin u svom izlaganju koji dobrim dijelom podržavam imao je nekoliko netočnih navoda, konstatacija koje ne stoje. Ja ću navesti dvije. Prva. Na dobrom smo putu da kapituliramo u borbi protiv droga. Smatram da hrvatsko društvo i hrvatska Vlada i institucije hrvatskog društva reagiraju adekvatno, ali problem droga nije samo problem u Hrvatskoj. To je i problem suvremenog svijeta. S druge strane ću spomenuti da jedinice lokalne samouprave i nevladine udruge daju također svoj obol i doprinosu u prevenciji. I drugi netočan navod je da svi šutimo. Smatram da i mi u Hrvatskom saboru i da mediji dosta govore, dosta pišu o tom, možda na jedan senzacionalistički način, ali u svakom slučaju bi trebalo više govoriti o edukaciji. Svakako bi naglasio ulogu crkve. Kad je riječ o glasnosti, kad je riječ o porukama mislim da ona na najbolji mogući način upućuje poruke i obitelji i svakom pojedincu, a poglavito mladim ljudima koji su de facto svaki dan u prilici da, i u prilici da konzumiraju odnosno da budu, da uđu u jedan svijet u koji nitko od nas ne bi želio da uđu. Evo, hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Još jedan ispravak, zastupnik Marin Jurjević. Izvolite!
Kolega Kajin je rekao, citiram: "U Saboru nema droge, svugdje drugdje ima." Po ovome bi značilo da je kolega Kajin siguran da ima u dječjim vrtićima, a da isto tako siguran da je nema u Saboru. Pa pošto… … [[Upadica se ne čuje.]] Da, to je rekao. Citiram ga. Ali ja mislim da, dajte omogućite mi da govorim. "U Saboru nema droge, svugdje drugdje ima." To je rekao. Citat završen. To znači ima je recimo u dječjim, implicite u dječjim vrtićima, ovdje nema. Pošto predlaže testiranje svih pa i djece u osnovnim školama, u srednjim školama, ja predlažem da se testiraju i saborski zastupnici. Zašto ne? Zašto bi mi bili intaktni? I druga stvar. Druga stvar, dekriminalizacija i legalizacija droga nisu ista stvar. O tome će sigurno biti još riječi. A mislim da nam nije dobro ni da govorimo o jednoj kataklizmičkoj viziji, kao da je Hrvatska totalno narkomansko ili drogirano društvo. To nije tako. To je jedna pošast kod koje se treba boriti. Ali ne treba ni kataklizmički o tome govoriti.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeći je u ime kluba HSLS-a kolega zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite kolega zastupniče.
Štovana gospođo potpredsjednice, štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! I lijep pozdrav galeriji. To je zapravo najvažnije da upravo nas ta populacija sluša i gleda. Što se tiče ovoga izvješća uvijek kada su u Saboru na dnevnom redu izvješća, ja onda ovako kažem onu jednu uobičajenu rečenicu, da je izvješće korektno, da ispunjava sve uvjete žanra kako se zapravo i trebaju pisati izvješća. Ali uvijek, poslije svakih tih izvješća ostaje ono pitanje, a što poslije toga? I mislim da je ovo doista ovo izvješće pokazuje jednu tragičnu, onu ružniju stranu onog našega društva, ali je isto s jedne druge strane dobro da se mi kao društvo i možemo suočiti da droga doista nije mimoišla niti naše društvo, da ona postoji, da je ona veliko zlo. I na kraju upravo ova statistika o tome i govori. Ali uvijek što iza svake statistike pa tako i iza ove stoje žive sudbine, živi ljudi, njihove obitelji, obitelji i onda s te strane kažem, pokazuje se eto, da nismo izmaćali toj globalnoj pošasti i da doista droga pripada kulturi svijeta i da je ovoga momenta nam predstoji nimalo jednostavna borba protiv tog zla. Ali uvijek se pitamo kako se možemo boriti? Ako se ne znam ovdje vrti oko dvadesetak milijuna kuna s jedne strane što je predviđeno za prevenciju, a s druge strane imate preko dvjestotinjak milijuna eura koji se obrću. Imam osjećaj da kao da ne znam da gasite požar sa žlicom vode, pa onako trčkarate i puni želje, ali zapravo nemoći da to riješite. Ono što jest dobro to je da smo se kao društvo, da smo senzibilizirani i da o tome govorimo. Droge je postojalo i prije '90. godine. Ona je itekako bila prisutna. Ali normalno u onim vremenima to su bile stvari o kojima nije bilo dobro govoriti i na neki način su bile predviđene isključivo za crne kronike. Danas ipak je to stvar o kojoj se, s kojom se otvoreno suočavamo i sami sebi priznajemo eto, da nismo, da ona postoji. I ono kažem cijela ta tragedija je što upravo zahvaća ovu najmlađu populaciju i što na neki način taj start u društvo počinje na taj način. Ali sada se zapravo uvijek moramo pitati što mi kao politika, kao možemo promijeniti, što možemo učiniti? Prije svega imamo mogućnost kada se izglasava proračun da se upravo ova relativno niska ili gotovo zanemariva stavka podigne i da doista budemo svjesni da s našim dizanjem ruku, inzistiranjem da upravo sve ove institucije koje se time bave a ima ih puno, ali me malo podsjećaju znate, ono kako kaže narod, puno babica kilavo dijete, na neki način da je to prilično disperzivno, da ne postoji ova jedna da kažemo krovna organizacija koja bi se sa tom, sa tim fenomenom zla na pravi način suočila. A tim više što smo i sami svjesni da je to samo vrh ledene sante i da se obično govori da iza svakog tog ovisnika stoji barem još dva ili tri, ili čak četiri puta više oni koji ni na koji način nisu posebnim tretmanom zahvaćeni. Znači, upravo ova činjenica ovoga što kažu otvorenoga društva da hrvatsko društvo jest otvoreno društvo, da smo se s time suočili, da doista postoje i te balkanske ili tko zna koje već sve rute koje ovdje nalaze itekako. Tu se sad pokazuje ta naša dobra pozicioniranost zemljopisna, geostrateška, onda plaćamo i taj danak i toj dobroj pozicioniranosti i da čitav niz upravo kažem tih puteva zapada, istoka ide preko Hrvatske i onda se tu zapravo i događa. Ali i ono što je zapravo, što sam si sam i kao gradonačelnik pa i saborski zastupnik suočio s jednom zapravo nemoći. Ja isto znam, u Osijeku je također jedan od nažalost velikih centara gdje doista kola puno droge i uvijek imate osjećaj s kim god razgovarate na ulici ili profesionalno da svi sve znaju ali da se zapravo gotovo ništa ili vrlo malo čini. Ja ću samo prisjetiti, prije nekoliko godina imali smo jedan slučaj sukoba jednoga od onih u policiji koji je zadužen za suzbijanje droge. On je došao u sukob sa dvoje dilerima. Taj sukob nije završio nimalo, bilo je tu i razbijenih glava i palice su radile. Ali onda drugi dan što je bilo zanimljivo u medijima su ovi dileri bili jedni od boljih odnosno što se kaže jačih dilera u gradu su bili prikazani kao nevine žrtve. Ja sam se našao u poziciji da sam ondašnjem ministru gospodinu Lučinu napisao pismo i zamolio upravo da tog čovjeka ne sankcionira drastično, ne znam bilo je čak govora odnosno u medijima se provlačilo da bi ga trebalo izbaciti iz policije. Nisam želio ulaziti u onaj kodeks ponašanja ono što se mora biti ali svakako rekao sam da se to dogodilo jedna drastična sankcija da bi zapravo izgubili još jedan od ratova protiv tih dilera i da taj čovjek je svojim radom, djelovanjem i upornošću i željom da se droga u Osijeku iskorijeni bio na neki način simbol. I hvala Bogu, moram priznati i ovdje javno reći da je kolega Lučin ondašnji ministar policije uslišio zapravo moj apel, moju molbu da se sukladno ipak zakonima koji vrijede, ali isto također da vodi računa da bi svaka sankcija onih ljudi koji se svakodnevno izlažu bila bi još poruka zapravo eto dileri grad, svijet je vaš i samo radite slobodno, ništa vam se ne može dogoditi. Ovo tu su manje-više svi govornici prije mene koji su govorili doista droga je prisutna od onog što se kaže od vrtića ali ono tamo već od viših razreda osnovnih škola, srednjih škola, gdje god ovih partija, zabava je prisutna i to je nešto što moramo ne samo konstatirati nego vidjeti što se to može i suprotno napraviti. Pa onda i zbog toga bi također i ove naše izjave, ove javne geste, taj javni pa čak i politički diskurs trebao biti tako usmjeren da nema potrebe ni na koji način podilaziti i zapravo prepričavati svoja amsterdamska ili neka druga iskustva. Ja se slažem s kolegom Jurjevićem između dekriminalizacije, legalizacije lakih droga da su to dvije različite stvari ali zapravo to je nešto što vi i ja znamo ili neki ali se to zapravo drugačije prevodi u stvarnosti. Meni se kolega Ivaniš kojeg nažalost ovdje nema uvijek je rekao kao liječnik, kaže nitko ne počinje odmah s teškim drogama. Zapravo, to je taj gotovo logičan put da prvo počnete sa lakim da biste došli do teških droga. I sad svaka zapravo priča, odnosno umanjivanje te štetnosti lakih droga zapravo na neki način stvara jedan osjećaj u javnosti odnosno pogotovo kod tih mladih ljudi da zapravo to i nije tako strašno. A kažem, pogotovo onda još ako ih mi sa nekoliko neozbiljnih, neodgovornih izjava u tome potaknemo. Ja se sjećam kad je bila negdje još prije pet, šest godina ovdje ta rasprava bez obzira na neki način što bi moj liberalni svjetonazor trebao biti takav da zapravo, da to jednostavno prihvaćam. Pa na neki način to je kao in u europskim liberalnim demokratskim društvima. Ja sam isto također uvijek imao tu jednu ajde svijest i ne samo političara i građanina nego i roditelja, otprilike ne znam da svom djetetu nikada ne bih upravo to sugerirao da pušenje marihuane, da to nije tako loše i da to ne proizvodi nikakvu ovisnost. Kao isto, recimo vidite ova priča o sportu recimo. Nema ja mislim žalosnije parole "Sportom protiv droge!". Ja u Osijeku također čitam odnosno veliki broj športaša koji nažalost sada ne mogu imati potomstva i žele imati potomstvo a ne mogu imati potomstvo i to zapravo svjedoči upravo toj tragediji. Mnogi od njih su čak bili športaši u nekim bivšim vremenima što se pokazalo gotovo da je bilo legalizirano na neki način da njihovi športski uspjesi budu provocirani i uzimanjem određenih ovih sredstava. Biciklizam evo, ovogodišnji Tour de France, zapravo nema nijednoga Tour de Francea koji nije u sjeni droge. Ne znam, mi smo prije pet, šest godina se slavila ova Marion Jones, ona danas odnosno jučer je priznala upravo tu tragičnu činjenicu, vraća sve medalje a na neki način i naši mediji su isto sudjelovali u stvaranju mita. Nema gotovo nijednoga vrhunskoga kažem atletičara, bicikliste i nažalost i u drugim sportovima to je također prisutno. Ljudi koji ne znam dižu utege ili ovako dalje doista ne izgledaju svaki puta sukladno onome, odnosno da i ta mišićna masa i sve drugo da je to došlo, da u toj priči ima i nekih sredstava koje bi bilo zapravo da ljudsko tijelo nikada ne konzumira. Zato kažem isto ono što, odnosno s jedne strane to nije nikakav alibi ali rat i sve ono što se događalo tijekom Domovinskoga rata i poslije kada se zapravo isto vrlo pokazalo kako je sve to bilo pomalo onako da kažemo preko noći, drukčije zapravo nije ni moglo biti da budemo iskreni kako se stvaralo. Nažalost, uvijek je bilo onih likova koji su to vrlo vješto koristili i da su upravo tu jednu svetu priču itd. koristili za jednu brzu zaradu i da je upravo vojska i … [[Govornik se ne razumije.]] stanje koje uvijek je izvan, svakako da nije normalno jer velike količine su se stavile u distribuciju. A kasnije imamo čitav niz, pao je neki general tamo sa 600 kila u Riječkoj luci. Normalno, to se ne odnosi na sve generale, to je ta manjina ali nažalost u javnosti upravo su ti takvi crni slučajevi zapravo bili eksploatirani i to je posve normalno. A onda se ipak osjećalo da je postojala i politička zaštita tim nekim zasluženim, da ih se zapravo ne procesuira, ne sankcionira i kažem pomalo sve to skupa bilo je vrlo neozbiljno. Tu smo pokazali i kao politika i kao ovaj Visoki dom što o tim stvarima nismo govorili jasnije, nismo govorili kasnije ili kad smo govorili onda se zapravo naš govor prevodio da mislimo nešto drugo. Ne mislili smo upravo na to da se događa, da se događa tragedija i da najveću cijenu plaća hrvatska mladost. Istodobno treba upravo istaknuti veliki broj također u ovom svom djelovanju, ovom javnom, upoznao sam veliki broj ljudi koji doista, evo iz vladinih, ne vladinih udruga liječnika koji doista taj posao rade, rade marno, koji su pravi borci, samo im upravo treba omogućiti od sredstava, od stvaranja, stvaranja prostora i, kažem ne samo i materijalnog poticaja, nije ni to bitno, nego upravo i to priznanje, jedno simbolično priznanje koje ti ljudi trebaju dobiti da se, da doista to vaše kažem ne izgleda ono izvješće koji eto na neki način opisuje, opisuje svu, svu tragediju, svu tragediju, ovoga našega društva. I to crnu, ovu lošiju stranu, jer kažem, nije svaki puta, nije svaki puta ti rizici otvorenoga društva, globalnog društva su, i imaju kažem i te svoje tamne strane. Znači u ime Kluba mi to kažem, možemo primiti k znanju, mislim da se to i ne radi, to se nema, kažem, to su kažem vjerojatno, podaci su točni. Ja vas neću uvrijediti ako kažem, znate Balzak je rekao ništa glupo kao činjenicu, ništa glupo kao brojka. To sam mislio ako da doista iza toga ne uslijedi jedna žešća akcija, odnosno reakcija koja će se ovom zlu gdje se okreće 200-tinjak milijuna eura suprotstaviti upravo na pravi način. I one kazne, znate kao što smo kolega Letica i ja veliki borci protiv pušenja upravo zbog toga što to i u vlastitom, što to vidimo o u svojoj okolini. Tako isto razumijemo i našu kolegicu Ružu i neke druge koji to doista, doista sagorjevaju i pokušavaju se zapravo suprotstaviti s … [[Govornik se ne razumije.]] zlom čak i po cijenu i neke vlastite, fizičkoga integriteta. Ali bojimo se još uvijek je to samo se zapravo hvata i ova najniža zapravo, i ovi pioniri i ovi mali sitni potrčkala, a da ovi pravi narko bossovi su još uvijek su negdje zapravo negdje drugdje, još nisu na pravi način locirani, ili ako jesu ja bih volio to čuti i na kraju da se upitamo a tko to može u ovom društvu može biti zaštićen i da mu se ništa ne dogodi. Znači prihvaćamo ovo znanje, ali isto apeliramo i kada se bude nosio i novi proračun i upravo tako da ne žalimo jednu nulu ispred ili neku dvojku ispred ove sume koju ovoga momenta i … [[Upadica se ne čuje.]] ne dvojka ispred, dvojka ispred a nula iza, pa mislim razumijemo se, pardon lapsus. O.K. Hvala, doviđenja.
Hvala lijepo vidim da je i licitacija završena. Imamo isprvke netočnih navoda. Molim vas kolege, kolega Kovačeviću, molim vas lijepo. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvi je zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Prvo želim kazati da je vrlo važno da svi shvatimo sa su većina mladih zdravi. Da se radi o jednoj bolesnoj skupini ili kriminalnoj skupini koja je manjina u društvu. Jer nam prijeti opasnost ovdje da se nekako stekne dojam da su svi narkomani, zbog toga upozoravam na to mislim da je to važno. Drugo, važno je zaštititi zdrave i liječiti bolesne. Zbog toga ova kampanja treba biti okrenuta čini mi se sa onim da, da životu, ne narkomaniji O.K., ali da treba biti prije onoga NE. Da, životu. Kolega Kramariću, dakle, ono što želim ispraviti, dekriminalizacija i legalizacija. Dekriminalizacija na nikakav način ne znači legalizaciju. To znači u sveru prekršaja da to ide. To znači da se obvezuje bolesnik na liječenje, uostalom to je rješenje koje je bilo do 98. godine ovdje. Ali zaista mislim da svi dobronamjerno o ovome želimo govoriti. Mislim da je vrlo bitno da ne stvorimo, jer inače ćemo se nazvati alkoholičarskim društvom, narkomanskim društvom, alkoholičara još više nego narkomana. Sve su to pošasti protiv kojih se treba boriti, ali niti je naše društvo alkoholičarsko niti narkomansko. Ali imamo različiti pristup oko toga što je pametnije i što je bolje oko ovoga.
Hvala lijepo. Imamo povredu Poslovnika zastupnik Kramarić. Izvolite kolega.
Članak 209. Nije mi jasno zašto je kolega Jurjević toliko dekoncentriran. On govori ono što sam ja govorio. Ja bih molio da ta dekoncentracija da malo popusti i da se malo sabere. Ništa drugo, hvala.
Malo je sporan ovaj članak 209. To je omiljeni članak svih zastupnika ali dobro, bitno da smo se složili. Hvala lijepo. Sljedeći ispravak netočnog navoda zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Prije svega drago mi je da je ovaj briljantni … [[Govornik se ne razumije.]] govor pred vama održao kolega Kramarić. Ako ne bude na prvom mjestu vaše liste u Osijeku ide kod mene na listu, neovisna lista Slavena Letice na prvom mjestu. Ali moram ispraviti pogrešan navod.
Članak 209. molim vas, 209. kolega.
Nema 209. ja ne ispravljam, ne ispravljam, znači ispravljam pogrešan navod kojim je on doveo sportom protiv droge u pitanje kao projekt. Znači, nikako se to ne smije jer je sport jedan od preventivnih medija za razvoj zdrave osobe. A što se tiče samog sporta protiv droge. Još jednom podsjećam nenazočnog ministra sporta da je zadnji čas sutra da imenuje nacionalno vijeće za sport inače ću ga smatrati ospstruktorom zakona i okriviti ću njega osobno, mog prijatelja i studenta i predsjednika Vlade.
Hvala lijepo, ovo su ozbiljna upozorenja prije raspuštanja. Sljedeći ispravak je kolega Franjo Arapović. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Ispravio bih netočan navod uvaženog kolege, možda čak i lapsuz, kada je rekao, jedan veliki broj sportaša konzumira opojne droge. Sigurno to ne može biti točno, ako jedan, ja ne znam da li jedan hrvatski sportaš je ikada pao na jednom doping testu. Bilo je nekih pokušaja podvale prije godinu dana, znamo slučaj rukometaša pa je na kraju se ispričavala cijela Španjolska i svi doktori španjolski. Tako da ako ćemo naći nešto što je najzdravija prevencija a to je sigurno šport. Reći ću vam primjer da nas, da nas ima, ne znam, negdje oko 75 tisuća aktivnih sportaša u Hrvatskoj da niti jedna nije nikada imao problema sa drogom, ili što smo mi skloni ako jedan pojedinac da smo mi svi. Znači ako u Hrvatskom saboru jedan čovjek konzumira alkohol da smo svi alkoholičari. Tako smo i u ovoj raspravi puno puta čuli da su nam mladi zavedeni, da manje-više su svi narkomani. A pogledajte kako lijepo izgledaju gore na galeriji. I pozdravljam ih.
Hvala lijepo. Prelazimo dalje na rasprave po Klubovima. Ovaj predizborni duh se osjeti u sabornici. Klub HNS-a. Kolega zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo ja ću biti relativno kratak i nastojati ću ne ponavljati ono što je već rečeno. Svaki ovakav Izvještaj kada dođe na naše klupe, kolegice i kolege ima dva osnovna cilja. Jedan je cilj da nas kao saborske zastupnike izvijesti o stanju stvari u tom području i putem jasno naše rasprave da se izvijesti javnost hrvatska. Drugi je cilj da ta ista rasprava se kritički osvrne na pojedine sadržaje u tom izviješću i da onda Vladi služi i služe ti podaci da može korigirati strategiju, da može korigirati akcijski plan, da može nadopuniti, da može promijeniti sustav financiranja i tako dalje. Ovo što smo do sad izrekli u tijeku ove rasprave mislim da ne služi Vladi u te svrhe niti je nešto u tom smislu rečeno, ali čini mi se da to i nije moguće. Uistinu mislim da nije moguće. Ovo izvješće nam ne daje one prave parametre temeljem kojih bi uopće mogli doći do određenih zaključaka da bi povukli određene poteze da ispravimo strategiju, akcijski plan ili bilo što drugo. Ja ću samo ukazati na neke nelogičnosti iako su mi uvaženi predstavnici Vlade prethodnih godina stalno upozoravali na potrebu da se podaci nadopune, da se podaci drugačije prezentiraju, da nam se odgovori na brojna pitanja. Ovo izvješće se ne razlikuje od prošlogodišnjeg niti onoga prije toga. Prema tome uistinu niste realizirali one naše zahtjeve koje smo postavili pred vas i zamolbe koje smo postavili pred vas. Evo ja sam liječnik i ja ću se osvrnuti na onaj dio koji se odnosi na terapijske zajednice i na liječenje. To je poglavlje 3. Zaključak s tim u svezi se nalazi i na 34. stranici. Prve dvije rečenice: «Iz navedenog je razvidno da terapijske zajednice pružaju sve kvalitetnije», podvlačim «kvalitetnije programe na području rehabilitacije ovisnika. To potvrđuje i sve manji broj ovisnika koji se upućuju na odvikavanje u inozemstvo i sve više novopridošlih ovisnika u terapijske zajednice.» Za mene to nisu nikakvi argumenti koji bi tvrdili ili mogli opravdati izrečeno da se kvalitetnije radi. Apsolutno ne. Samo dvije ili tri stranice ranije stoji: «Udruge su tijekom 2006. godine provodile različite programe,» ponavljam «različite programe usmjerene na prevenciju s ovisnicima, rad s mladima, rad s ovisnicima i konzumentima droga i rad s obiteljima ovisnika». To znači da svi ti različiti programi su bili očito jednako efikasni, jednako djelotvorni. Ja se s time ne mogu složiti. Ja tvrdim, barem na području gdje ja živim gdje imamo nekoliko takvih zajednica da neke od njih imaju vrlo dobre rezultate, drugi imaju znatno skromnije rezultate. I ja bih volio znati gdje su bolji, gdje su lošiji, a gdje su najlošiji rezultati? Pa bih onda mogao zamoliti da se uglavnom opredijelimo za one uspješne programe po modelu uspješnih udruga a ne onih koji to nisu. Ja to iz ovoga apsolutno ne mogu iščitati. Nadalje stoji u 2006. godini u odnosu prema 2005. ukupan broj ovisnika o drogama kojima su udruge pružile pomoć smanjen je za 45% dok je broj obitelji ovisnika kojima je pružena pomoć manji za 35%. A mi govorimo o sve uspješnijem i uspješnijem modelu. To ove rečenice negiraju bez obzira na daljnji tekst kojim se može opravdati nekakvih desetak, petnaest posto razlike ali su ove razlike 45 i 35%. Zatim vezano uz rad policije, rad naših sudova. Na 47. stranici imamo jednu zbirnu tabelu koja nam pokazuje da imamo sve manje prijava u razdoblju od 4. do 6. godine. Da imamo sve manje optuženih i da imamo sve manje osuđenih. Opet isto pitanje. Ovo su sumarni podaci za cijelu Hrvatsku. Kolegice i kolege ja vjerujem da ima sudova dakle još samo da možda izvučem ono oko čega ću se još kretati. Dakle broj optužbi je otprilike 20% manji od broja prijava. Globalno gledajući i zbirno gledajući. Ja vjerujem da je ta razlika manja u nekim sudovima i volio bih znati koji to sudovi rade bolje, a koji sudovi rade drugačije. Ja bih to volio znati. Ja ne znam kako to izgleda u pojedinim županijama i ne znam u biti da li ja smijem svoju kritiku usmjeriti ka ovom i nekom drugom županijskom sudu. Volio bih znati te podatke. Što se kolegice i kolege same statistike tiče i načina izvještavanja Sabora mene uistinu ponižava ovakav način prikaza. Dakle nemam sve ove važne podatke koji mi trebaju da uopće mogu donijeti objektivan sud, a sa druge strane pogledajte kako izgledaju tablice koje su nam ovdje ponuđene. Ja ću samo izabrati nekoliko njih. Pogledajte tablicu 1. Ona se samo ponavlja u grafičkom obliku kao slika 1. Pa onda imamo tablicu 2. Tablica 1. i tablica 3. se onda samo saberu i stave se kao tablica 3. Čemu to? Sami možemo zbrojiti dva podatka i izračunati postotak. Dajte nam rađe odgovoriti na sva ona pitanja koje smo postavljali prošle i pretprošle godine i 3, pred 3 godine. Da zaista možemo sudjelovati u kreiranju strategije. Da zaista možemo ocijeniti kvalitetu akcijskog plana. Evo, samo smo to imali potrebu ispred HNS-a izreći jer smatramo da ovakva rasprava uistinu ne vodi ničemu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda zastupnik Sabati. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa dvoumio sam da li da ispravljam, ispravljam kolegu Dorića ali kad je na početku govorio što daje ovo izvješće spomenuo je da ovo izvješće ne daje prave zaključke. Formalno ako se gleda na kraju svakog poglavlja ako tako možemo kazati postoji zaključak, ali se slažem da ovaj zaključak je samo formalne naravi jer on ne daje ama baš nikakve prijedloge mjera što se i trebalo očekivati iz jednog ozbiljnog izvješća. Znači ovo izvješće je svakako skup statističkih informacija koje su iz godine u godinu sličnije i koje slično opisuju problematiku. Naravno brojke se mijenjaju. Ali posebno me zbunjuje zaključak ovdje kad se govori o županijama. Ispada da neke županije, da u nekim županijama ima daleko veći broj liječenih ovisnika a u nekim manje. A nigdje u izvješću se ne spominje da u principu to ovisi od toga kad je koje Županijsko povjerenstvo ili centar započeo sa radom, koje programe je pokretao? Onda bi se vidjelo da možda i taj broj ovisi i o tom radu tih centara ili povjerenstava.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nema više prijavljenih klubova ni ispravaka netočnih navoda. Idemo na pojedinačnu raspravu. Prvi je prijavljeni zastupnik kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa tu imamo pred sobom jedno kvalitetno sastavljeno izvješće, ali što ono pokazuje. Ono pokazuje da mi tu bitku sa drogom gubimo. Da je situacija iz godine u godinu sve lošija. Sve je više ovisnika, sve je više droge. Mi imamo nacionalnu strategiju, iz te nacionalne strategije nastao je akcijski plan i što možemo zaključiti jedino logično, da oni ne djeluju. Ili je strategija krivo odabrana ili taj akcijski plan ne valja, ali svakim danom stanje je sve lošije. Ja mislim da je to donekle logično jer mi se čini da je odabrana kriva meta. Moramo si postaviti pitanje tko je neprijatelj, protiv koga se mi borimo, jesu li to ovisnici ili su to dileri i trgovci. Ako se mi borimo protiv ovisnika, ako su oni nama neprijatelji, onda je i strategija fenomenalna i akcijski plan krasan. Jer mi njih, policija ih pronalazi, njih se hapsi, njih se izvodi pred sudove. Konzumente, narkomane, ovisnike. Ali ja mislim da oni nama ne bi trebali biti neprijatelji, da oni ne bi trebali biti cilj borbe države protiv pošasti, protiv zla pojave droge. Meta bi morala biti druga. A u pronalaženju te mete i u obračunu s tom metom, nismo efikasni. Gospođa Ruža Tomašić, naša kolegica, morala je prozvati imenom i prezimenom dilera s Korčule da bi se državni aparat pokrenuo i da bi se na Korčuli koliko-toliko stanje sredilo. Ali ljudi Božji, jel' vama treba za svaku općinu, za svaki grad po jedna Ruža Tomašić? Očito je da treba. Očito je da treba, jer tek tada kada je i gospođa Tomašić to pitanje istaknula direktno prozivajući imenom i prezimenom, tada se tamo nešto učinilo. Svi znaju tko su ti dileri u manjim općinama i gradovima, to znaju roditelji tih narkomana, konzumenata, to svi znaju, to nije nikakva tajna, a ipak se ne poduzima ništa. E sada umjesto da ovo izvješće nama odgovori na to pitanje a zašto se ne poduzima ništa, ono donosi, to je zbirka jednih tužnih statističkih podataka. Postavimo si rađe pitanje što je s obrazovnim sustavom. Pa zašto nemamo obavezan recimo nastavni predmet u osnovnim školama o ovisnosti? Pa da ide od 4. razreda do 8. pa da se uči kao što se uči matematika. Inače to je udžbeniku mislim za šesti razred, jedna stranica o svim ovisnostima, dakle o nikotinu, alkoholu, o drogi. Jedna stranica. To je na jednom nastavnom satu se obradi ili na pola sata i to je sve što djeca o tome čuju. Pa ako je to opasnost, a jest, ako se droga već dila pred školama osnovnim a dila se, ajmo tu djecu zaštititi da promijenimo te obrazovne programe. Zašto? Pa da ne bi govorili ili da ne bi mislili, da ne bi živjeli u krivom uvjerenju kakvo se i ovdje može čuti, da nema lakih i teških droga. Ima ljudi Božji! Ima droga koje stvaraju ovisnost od prvog uzimanja, ima onih koji ne stvaraju. Ja ne kažem da ih treba stimulirati da uzimaju ove koje ne stvaraju, pa to stvarno nitko ne misli, ali da se trebaju upoznati s time, to je sasvim sigurno točno i to bi sasvim sigurno bilo korisno. Kao što se ne možemo boriti protiv zla alkoholizma ako budemo tvrdili da je s čašom vina se postaje alkoholičar. Ne možemo. S takvim nebulozama nećemo se boriti uspješno. Moramo zlo prepoznati i moramo te potencijalne žrtve educirati, školovati, objasniti im o kakvom se zlu radi. Zašto u školskim dvorištima nema policije ako se zna da se tamo dila? Zašto akcijski plan to ne predviđa. Ajmo u onom razdoblju kada djeca dolaze, izlaze u školu, da tamo bude pozornik u civilu, prikriven da proba te dilere uhvatiti ili ih bar obeshrabriti. Jer pazite ako oni tamo vide policajca, pa neće oni tamo dolaziti, pa neće riskirati. Da je meta krivo odabrana vidi se i u izvješću, pazite to ovdje lijepo piše. Posjedovanje opojne droge kao osnovni i najblaži oblik kaznenog djela iz članka 173. Kaznenog zakona, najzastupljeniji je i participira ukupnoj masi zlouporabe opojnih droga sa 74,9% a udruživanje za prodaju opojne droge s 2%. 2% smo uspješni. 2% u hvatanju onih koji su se organizirali, dakle u hvatanju narkomafije, a 74% smo uspješni u hvatanju narkomana. Šta se događa s tih 74,9% to piše na prethodnoj stranici. Unatoč većem broju prijavljenih osoba i nadalje se iz godine u godinu smanjuje broj optuženih osoba. U odnosu na prethodnu godinu, broj optuženih manji je za 8%, smanjenje broja optuženih osoba tumači se češćom primjenom članka 28. Kaznenog zakona u slučajevima kada se radi o malim količinama opojne droge pronađene kod ovisnika za njihove osobne potrebe te se kaznena prijava odbacuje i inicira prekršajni postupak koji je u pravilu brži i efikasniji. A samo to tvrdimo godinama, da je prekršajni postupak brži i efikasniji. I sada vidite što se događa. Policija podnese kaznenu prijavu, sud odbaci kaznenu prijavu zbog tog posjedovanja i prijeđe na prekršajni postupak. Suci postupaju logično. A kada tvrdimo da bi to takvo njihovo logično postupanje zapravo trebalo i ozakoniti, zbog toga da bismo bili efikasniji to je i državni tajnik napisao jer je to efikasnije, brže i efikasnije, i samo hoćemo biti brži i efikasniji u borbi s tim zlom. Dakle kada to predlažemo, onda slušam evo danas Kajina koji govori o legalizaciji droge mislim da je, ne znam da li je i Kramarić o tome. Mi se kao da se ne razumijemo ili kao da se ne slušamo. A tko je ikada zagovarao legalizaciju bilo kakve droge? Ali ako i državni tajnik kaže da je prekršajni postupak efikasniji u borbi, pa ajmo ga onda odrediti kao strategiju te borbe. Pa zašto inzistiramo na rješenju koje evidentno ne valja, jer da valja onda bi narkomana bilo manje. Prema tome, ovo nije stvar koju bi trebalo politizirati. Ovo nije stvar ove ili one Vlade, ove ili one stranke, ovo je stvar društva, zajednice. Želimo li u tome biti uspješni ili ćemo se praviti da nešto radimo, a vidimo da bitku gubimo i onda dalje inzistiramo na tom pogrešnom rješenju hvaleći na sva usta Vladu koja eto baš takvo rješenje ponudila i provodi ga. Stvari treba pristupiti trijezno, hladne glave, na temelju podataka, na temelju sudske prakse i odlučimo se, odlučimo se prvo za ona zakonodavna rješenja koja će biti bolja i efikasnija, a drugo odlučimo se da natjeramo represivni aparat, policiju da u tome bude efikasnija, jer se ne može dogoditi ljudi Božji da njima iz policijskog vozila pobjegne diler i nikome ništa. Pustili su ga. Valjda ih je potplatio, šta ja znam šta se dogodilo. Ili surađuju. Ali to se ne smije događati. To kao društvo ne smijemo dopustiti. Hvala.
Hvala lijepo kolega. Imamo nekoliko replika i ispravak netočnog navoda. Prvo se javio za repliku zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Pa mislim da je pitanje koje je postavljeno osnovno pitanje protiv koga se borimo. Ja bih rekao da se svi ovdje ustvari borimo protiv besmisla života, jer narkoman je jedan oblik eskapizma, bjegstva od života, dakle odlazak u smrt. Zato sam rekao da borba protiv narkomanije mora biti određen, jer oni afirmativnim da životu ne smrti, ne bjegstvo od života. Zbog čega dio mladih ljudi, govorimo sad o njima, dolazi u situaciju da želi pobjeći iz stvarnosti koja mu je nepodnošljiva, to je jedno široko i duboko pitanje. Ono o čemu je Nenad govorio, on je postavio dilemu na razini toga da li naši pozitivni zakoni stimuliraju borbu protiv dilera ili kažnjavanje bolesnika. Cijeli naš nesporazum vjerujući u dobronamjernost obje strane je u tome kako gledamo na to da li će netko tko je zaista bolestan, tko je pogođen na taj način biti kažnjen kao kriminalac i da li će to omogućiti onda upravo da kriminalci se izvuču iz te situacije i budu … [[Govornik se ne razumije.]] Mislim da nikome to nije cilj i zbog toga te rasprave koje se često politiziraju i koje će se politizirati u ovo predizborno vrijeme podmećući se da je netko za širenje narkomanije, a drugi tobože za sprječavanje, mislim da se trebaju zaustaviti. Tim više, ponavlja, što i HDZ-ove Vlade su do '98. godine zastupale ono za što se mi sada zalažemo. Ne pada mi na pamet da optužujem te Vlade da su bile za protežiranje bilo kakve vrste narkomanije. Ako raste broj narkomana uz ovakve pozitivne zakone znači da oni ne vrijede. Ako raste broj mrtvih na cestama uz nula promila znači da to ne doprinosi ničemu. To je zdrava ljudska logika i svak će odgovoriti mijenjaj zakon, jer on ne pomaže.
Hvala lijepo. Slijedeća replika, kolegica Ingrid Antičević Marinović.
Mijenjaj zakon, ne daje rezultate. Kasno je za promjenu zakona, ali nešto treba promijeniti sa garniturom koja će promijeniti zakone kao što kažete kolega Staziću protiv koga se treba boriti i uperiti oštricu. Dakle to je osnovno pitanje, da li protiv proizvođača, narko bosova, narko mafije koji ni u kom slučaju nisu uživatelji droge. Oni na vrhu piramide nisu uživatelji droge. Kažem to su ugledni građani, to su sponzori. E pa sad kada je sve jasno da ovi rezultati ne daju mjere, da ove mjere ne daju rezultate, treba nešto mijenjati. Dakle ono što kolega Stazić postavlja osnovno pitanje, nešto tu treba mijenjati, a zašto se to ne mijenja. E to je pravo pitanje. Zašto se to ne mijenja? Koga se ovdje štiti? Jer ja mogu vjerovati da je ispočetka bila jedna zabluda. Ako sad statistički podaci jasno pokazuju da je eksplodirala jednostavno uporaba droge i da nitko ne postavlja pitanje odakle dolazi droga u Hrvatsku i tko štiti te osobe. Ja mislim da se odgovor nameće sam od sebe, jer zakon kako je postavljen, on jednostavno betonira. Ti su zaštićeni po zakonu, tobože njih se progoni, ali sustav tako funkcionira i otkrivanje da one koji bi mogli prokazati te šute jer je logično da šute, jer bi ih se onda imputirala organizacija i oni šute i odgovaraju da to posjedovanje droge koji ste i namijenili tri godine zatvora bez mogućnosti ublažavanja kazne. I onda je logično da, evo vidite policija i druge izvršna tijela preuzimaju ono što ni u kom slučaju ne bi mogli, jer policijska diskrecija je jedna vrlo, vrlo opasna stvar. Kolega Staziću, s pravom govorite onda i o odgoju.
Hvala.
Obrazovanju. A šta govorite.
Replika, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Je, da ispravak.
Ispravak krivog navoda. Pa evo kolega Stazić krivo navodi da učenike u školama ne upoznajemo sa opasnosti od droge. Nije točno. U školama su organizirana predavanja borbe protiv ovisnosti od cigareta, alkohola i droga, a ono što priznajemo da u udžbenicima još uvijek nema slika poznatih političara SDP-a koji poručuju mi smo uživali droge pa smo postali predsjednici stranke. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Franjo Arapović. Interne replike stišajte.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. … [[Govornik se ne razumije zbog najave.]] gospodine Staziću na jednoj konstruktivnoj raspravi, pozorno sam vas slušao. I slažem se sa vama da u školama je nažalost problem kao roditelj dvoje djece, imao sam se priliku susretati u nekim noćnim satima, sreća pa mi djeca idu samo do dvorane na trening pa vidim da se po školama parkiraju neki automobili koje ja kao bivši vrhunski sportaš nisam mogao kupiti. Jako su skupi i ne znam šta rade u školskim dvorištima. A drugu stvar se ne mogu složiti. Možda bi mi vi mogli objasniti da Vlada, bilo koja Vlada može riješiti problem ilegalnog uvoza droge. Ja još nisam vidio ni jednoga premijera ni jedne europske zemlje da je došao i rekao u Parlament, u svoj Sabor, bilo gdje, ja sam riješio drogu u svojoj državi. Nažalost, mi možemo imati strategiju, bilo kakvu. Ovo je recimo jedan pokušaj da se napravi nešto, da se nešto pokrene, da bi barem jedan manji dio tih ljudi koji razmišljaju o tome da se pokušaju razuvjeriti da je to zlo. Druga stvar, po meni najbitnija stvar, sve polazi iz obitelji. I nas ima, u mojoj obitelji pet braće i sestra šesta, puta troje djece u prosjeku. I nikada, nitko nije probao ni jedan stimulans, nikakvu drogu, nikoje. Jer stvar je kućnog odgoja po meni. Znači, prva po meni je prva stvar obitelj. A mi nažalost s ovim ovdje govorimo da u Hrvatskoj ništa ne valja, da u Hrvatskoj su svi narkomani, da je čaša vina i joint jednako. Ja mislim da nije sve tako crno i da puno ima starih ljudi, starijih ljudi koji su na visokim položajima, ne u politici koji su puno veći narkomani od ovih mladih koje mi hoćemo zaštititi.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Nisam ja kolega Arapoviću ni pomislio da bilo koja Vlada može problem droge riješiti zauvijek i trajno. Tu ste posve u pravu. Ja sam zato i rekao da to nije stvar ni ove Vlade, ni one Vlade ni bilo koje Vlade. Govorio sam samo o smislenosti napora. Ja mislim da se svi mi slažemo. I kao roditelji, ja imam dijete od 13 godina, ako se ičega bojim, ako se ičega bojim, onda se bojim toga. I ja sam uvjeren da nema među nama, ali inače među građanima nikoga tko ne bi bio za efikasniji, smisleniji pristup borbi protiv droge. Ima, ima kolega poput Markovinovića koji to sad koristi za nekakve politizacije u ispravcima netočnih navoda, potpuno bez veze, pokazujući time da ne razumije bit problema. I nije vam problem u tome da li je čelnik ove ili one stranke probao jedan joint pa o tome govori ili ne govori. Nije u tome problem. Problem je u organiziranom naporu društva. U organiziranom naporu društva da se suzbije jedno zlo. A toga napora nema. Pazite! Evo, dok vi govorite o autima skupim pred školama, dok nemamo kontrole tih školskih dvorišta u osnovnim školama, a to policija može organizirati, može, natjerajmo ih kao zastupnici. Mi smo na kraju mandata. Doći će drugi saziv. Natjerajmo ih da to rade. Promijenimo školske programe. Nešto ćemo napravit. Ali ovo evidentno ne valja. Ma, ne tvrdim ja da to ne valja zato što to je ova Vlada ponudila. Pa ja bi bio najsretniji da je izvješće drugačije, da ono govori o tome da je droge sve manje i da je ovisnika sve manje. Pa, nitko sretniji od mene. Ni od vas, vjerojatno. Ali kad tome nije tako, pa onda budimo kritični prema svojim postupcima bez obzira koja to Vlada bila i promijenimo to.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Izvolite!
Hvala lijepo. Ja se slažem s kolegom Stazićem da nešto stvarno radikalno treba mijenjati. Činjenica je i ovo što je rekao kolega Arapović da drogu ne možemo iskorijeniti ali možemo je smanjiti na minimum. Da li se u ovo proteklo vrijeme to napravilo? Očigledno ne, jer porast je ogroman. Evo, u Hrvatskoj se godišnje dogodi tri milijuna kaznenih djela prodaje jedne ili dvije male doze heroina. Kad bi policija rješavala samo 10% tih kaznenih djela trebalo bi 300 tisuća takvih slučajeva riješiti. To je jednostavno nitko u ovoj zemlji nije u stanju napraviti. I umjesto da ovdje pred saborske zastupnike dođe izvješće koliko je dilera uhićeno, koliko ih je kažnjeno, koliko im je oduzeto imovine, kao što se vidi Hrvatska još nema Zakon o oduzimanju imovinske koristi stečene kaznenim djelom. Da ima onda bi se sigurno ovo područje narkomafije bitno smanjilo. I dobro je kolega Stazić primijetio, potrebno je uvesti predmet, on se u Americi u nekim državama, Sjedinjenim Američkim Državama zove "Naše zdravlje", i tu učenici od osnovne i srednje škole uče o tome kako prepoznati drogu, kako se obraniti od nje, koje su sve vrste droge i slične stvari. Pitajte našu djecu koliko ih zna prepoznati drogu? Danas je jedna tableta ekstazija jeftinija od jednog sendviča u školi. I o tome treba razmisliti kada se donose strategije i akcijski planovi.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Ma, svrha bi svakog izvješća bila prije svega ta da mi sagledamo provedivost i učinkovitost određenih strategija odnosno akcijskih planova. Znači, u ovome slučaju Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2006. godinu i onoga akcijskoga plana. Ali ako se čita ovo izvješće i ako se znaju podaci da narkodileri, narkomafija godišnje zaradi preko dvije milijarde kuna, znači trgovinom opojnim drogama onda je vidljivo da njima posao cvijeta i da strategija kao takva i akcijski plan kao takvi ne odgovaraju onoj svrsi zbog čega smo ih mi u Hrvatskom saboru donosili. Znači, imamo dvije mogućnosti. Ili nam ne valjaju nacionalna strategija i akcijski plan ili nadležna tijela koja su kao takvi … [[Govornik se ne razumije.]] u akcijskome planu i strategiji ne rade svoj dio posla. S druge strane imamo podatak da država ulaže, daje 64 milijuna kuna za borbu protiv, za provedbu strategije odnosno borbu protiv zlouporabe opojnih droga, s druge strane imamo 2 milijarde kuna da narkomafija i narkodileri zarade. I očito je tu novi nesraz. Dalje ako vidimo da se povećava broj ovisnika znači, 24 tisuće i nešto je službena brojka, a preko 100 tisuća je ona brojka koja je procijenjena, prema tome to već govori o dosta situaciji gdje zvoni se, alarmirati se treba javnost i stvarno poduzimati mjere. A jedna od glavnih mjera bi bila ta krenuti u odlučnu borbu protiv narko dilera i narko mafije, ali na to moramo prisiliti institucije sustava, institucije pravne države. To je uspjela moja kolega gospođa Ruža Tomašić. Bilo je teško, bilo je prijetnji, bilo je atentata. I dan danas to traje ali je to jedini način odgovorno krenuti u borbu protiv toga pa onda i policija i nadležna tijela počinju poduzimati one mjere koje su trebali poduzimati kao normalnu aktivnost, kao normalan posao. Ali nažalost, oni to ne rade i mi moramo znači kao zastupnici također pomoći gospođi Tomašić i moramo pomoći roditeljima, moramo pomoći mladeži da stvarno smanjimo na minimum broj korisnika droge i da damo jasnu poruku narko mafiji, narko dilerima da možda u ovom trenutku proistječe da država, da mi gubimo bitku ali da mi rat nećemo izgubiti. Ali zato tražimo da institucije pravne države rade svoj posao kako treba raditi. Ilustrirat ću vam sa par primjera a to vam je i stvar jasna. U lokalnim sredinama, bio sam nazočan kad su gospođi Tomašić prijavljivali narko dilere na nižim razinama i onda je Ruža kazala prijavite lokalnoj policiji. Nakon toga su se opet ti isti ljudi javljali, ja sam bio u tri slučajeva, takvih slučajeva je više. Lokalna policija je rekla ne, ti podaci su netočni, nema ništa vezano za marihanu i još su bile neke druge droge. Nakon toga je gospođa Ruža zvala vrh policije Ministarstvo unutarnjih poslova, otišla je ekipa iz Zagreba i pronašla je to. Prema tome, vidljivo je da se narko mafija pokušava infiltrirati u sve strukture i na taj način, nažalost na taj način i uspijeva u ovome dijelu. Prema tome, bitno je krenuti se boriti protiv uzroka a uzrok je u ovome dijelu narko mafija, narko dileri jer borba protiv posjednika, protiv konzumenata, protiv sitnih dilera nas vodi u krivome smjeru. To moramo biti svjesni, ta borba nas vodi u krivome smjeru jer nemamo nekih narko bosova, nemamo narko dilera da je pravna država poduzela svoje mjere. Dapače, osim u slučaju ovoga što je akcije poduzela gospođa Ruža Tomašić ove druge brojke govore da se mi bavimo posljedicama a ne bavimo se pravim uzrokom. Prema tome, znači ova strategija kao takva očito da nije ono što mi hoćemo niti ovaj akcijski plan nije ono što bi trebalo da se poduzmu odgovarajuće mjere i da imamo odlučnu borbu protiv znači i narko mafije i narko dilera i ne smijemo se zadovoljiti ovim izvješćem jer ovo izvješće u biti govori o tome da je u porastu broj konzumenata i svega ostaloga. Prema tome, stvarno je bitno da svi zajednički djelujemo u tome dijelu. Ovdje nema potrebe se politički prepucavati ali je vidljivo da nam prevencija nije dobra, da nemamo ovaj odgojni dio dobro razrađen u školama. I sama činjenica da ministarstvu nadležnom za ovaj dio prevencije odgojni ima nešto oko 2 milijuna i 400 milijuna kuna dovoljno govori o tome da je to nikakav iznos. I sama ova činjenica 64 milijuna da država izdvaja po svim stavkama opet dovoljno govori o tome da je to mali iznos kad vidimo ovdje da su preko 2 milijarde kuna godišnje zaradi narko mafija. Prema tome, jedini pravi put borbe protiv ove pošasti, protiv narko mafije, narko dilera je put kojim je krenula HSP i gospođa Ruža Tomašić. Hvala.
Hvala. Replika poštovana zastupnica Ruža Tomašić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega je rekao da treba pomoći Ruži Tomašić. Meni ne treba pomoć, ja radim svoj posao kao što bi trebali i svi drugi raditi jer u Hrvatskoj ima negdje oko 100 tisuća ovisnika na 4,5 milijuna ljudi. To je sramota, to se može kad bi svi radili svoj posao od lokalne samouprave, od roditelja, od djece, od učitelja, od županija, policije, sva ministarstva, taj bi se broj mogao svesti na tolerantan minimum. Ponavljam, 100 tisuća ovisnika na jednu malu Hrvatsku je previše i to je alarmantan broj. Hvala.
Druga replika poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Štovani predsjedniče. Pero je dobro kazao ali nije se stekao takav dojam. Izvješće je dobro. Ono je jako dobro jer je ukazalo ustvari kakvo je istinsko stanje stvari a ono je loše. Ono je zato dobro što je pokazalo gdje se nalazimo. 100 tisuća ovisnika, preventiva koja ne djeluje, sustav koji ne reagira pravovremeno, borba sa uzročnicima takvog stanja nedovoljno jasna, policijski aparat nedovoljno efikasan. Sve su to argumenti da uistinu ova rasprava ne bi smjela imati nikakve političke konotacije ali bi trebala dati politiku kako se nositi i boriti sa ovim zlom koje se zlo ne samo Hrvatske nego zlo koje stanuje u gotovo svakoj državi. Ali razina labavosti je ustvari razina do koje ovo zlo može doprijeti. 100 tisuća koliko ih navodno prema procjenama ima u Hrvatskoj koji uživaju ili koji su nažalost konzumenti tog zla govori da smo previše elastični kad su u pitanju ozbiljna politika kojom se treba postaviti da bi se borilo. Prema tome, nikakvo popuštanje uključivo ni dekriminalizaciju odnosa bio bi također još jedan uzmak i još dodatno popuštanje u borbi koja mora imati ozbiljnu politiku kao preduvjet da se sa ovim zlom nosimo.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Hvala lijepa. Pa upravo tako kolega, ja sam to i kazao. Žalosna je činjenica da se mi bavimo posljedicama a ne bavimo se uzrokom. Konstatirali smo znači da nadležna tijela ne rade nažalost svoj posao jer je broj konzumenata u porastu ali kad bi radila svoj posao onda bi rješavali uzroke. Znači, odlučna borba i sankcioniranje narko dilera, narko bosova a ne borba protiv konzumenata, protiv sitnih dilera i to je pogrešan put kojim se borimo protiv narko mafije, protiv droge i zbog toga mislim da bi to trebao biti jedan od zaključaka naše današnje rasprave da institucije stavimo u funkciju jer imam bezbroj primjera koje sam vidio zajedno sa gospođom Ružom da nam na nižim razinama institucije sustava ne funkcioniraju. Ne funkcionira nam ni policija, ni državno odvjetništvo, na nižima razinama to je primjer Korčule, to je mnogo drugih primjera, to je mnogo drugih primjera, to je ta jedna umreženost, uvezenost gdje su i odvjetnici umreženi uvezenom, gdje opet je vidljivo da se borbom protiv narkomafije, narkodilera borimo i protiv korupcije. Jer nažalost da bi ovakva narkomafija mogla raditi tu je na djelu i korupcija. A korumpirani su ljudi iz državnoga aparata koji ne rade svoj posao, neki ne rade namjerno svoj posao a neki ne znam zbog čega ne rade. Ali locirali smo znači te krivce. Prema tome, poduzmimo te mjere. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Cilj strategije 2006. i 2012. godine svakako je zdrav pojedinac a time i zdrava hrvatska obitelj, što je preduvijet gospodarstvo, općeg gospodarskog i društvenog razvitka naše države. U skladu ove strategije zacrtana je uloga svih subjekata u Republici Hrvatskoj i kada je riječ o prevenciji i kada je riječ o suzbijanju droge, Vlada, Sabor koji je usvojio tu strategiju kao i državna tijela poduzimaju određene korake i određene mjere u suzbijanju i prevenciji. Ja bih rekao da jedinice lokalne samouprave zavisno od jedne do druge, ali dobar dio jedinica lokalne samouprave je prihvatio ovu strategiju i kao jedan od svojih obveza da bi u svojoj sredini, na svom području imali zdrave mladiće, zdrave djevojke, time zdravo društvo. Svakako da su nevladine udruge, da im treba dati potporu u ovom procesu i ovom svakodnevnom poslu. A ja bih istakao veliku ulogu crkve kao i drugih vjerskih zajednica koja je uvijek bila glasna, ukazivala na probleme, i slala poruke pojedincima, obiteljima, mladim djevojkama, mladićima onima koji su na pragu života. Ja inače se nisam mislio javljati o ovoj temi, međutim, nazvali su me moji prijatelji, moji sugrađani iz Udruge Novi put u Sinju, te su me zamolili da iznesem neka njihova opažanja, neka njihova iskustva po pitanju droga, po pitanju zlouporaba. Oni rade već 10 godina i kao njihov sugrađanin i saborski zastupnik evo ovdje pred hrvatskom javnošću upućujem im najiskrenije čestitke za sve ono što su učinili u proteklih 10 godina. Prije nego iznesem neke njihove opservacije i neka razmišljanja postavio sam im određena pitanja na koja su mi dali sljedeće odgovore. Pitao sam ih što misle o nadležnim ministarstvima, državnim tijelima i Vladi Republike Hrvatske i njihovoj potpori kada je riječ koju oni imaju kao Udruga u njihovom radu. Njihov odgovor je bio pozitivan i rekli su "da". Kada je riječ o gradu, gradu i županiji također smatraju, odnosno njihova je procjena da potpora s njihove strane je adekvatna, ne samo financijski nego da je ona, da je ona i daju im de facto i jednu moralnu podršku. Ono što je mene interesiralo kao zastupnika jest kako je njihovo razmišljanje, njih koji rade u udruzi po pitanju represije. Njihov je odgovor bio da represija je neophodna ali da ona ne daje, ne može dati one rezultate, očekivane rezultate i da bi trebalo najveći akcenat staviti na prevencije radi koje su se one osnovali, radi koje koje su se oni udružili i osnovali udrugu Novi put. Ono što smatraju da bi s obzirom da je njihov rad volonterski i da grade ti mladi ljudi, mlade dame, djevojke koje su uključene u udrugu iz entuzijizma, iz ljubavi prema svojim sugrađanima, prema bližnjem i prema njihovim obiteljima jest da bi im trebalo zaposlenje ne u toj udruzi, samo u toj udruzi, nego da bi im trebala jedna kompetentna stručna osoba ako se uzme u obzir prevencija kao glavni pokretač njihovog rada. Znači treba jedna kompetentna stručna osoba u prvom redu radi edukacije, koja bi mogla pokrivati jednu, dvije, tri ili više udruga ali koja bi bila isključivo tim udrugama na dispoziciji. I u tom pravcu moj bi bio prijedlog da Vladin ured, odnosno da nadležno Ministarstvo razmotri tu inicijativu. I da u tom pravcu se osiguraju sredstva za zaposlenje jedne osobe koja bi pokrivala znači nekoliko udruga ali bi bila isključivo na dispoziciji tim udrugama. Ono što smatraju također potrebnim, jest osnivanje školskih odbora za prevenciju. Mogu reći da s tom akcijom smo mi počeli u Sinju cca. ima godinu, dvije upravo kada je ova strategija bila i donešena ovdje u Hrvatskome saboru. Znamo da cilj, da cilj prevencije, tih preventivnih školskih odbora nije samo pitanje droge nego je to pitanje i pušenja, pitanje alkohola. I svakako u prvom redu kroz takve školske odbore mogu se educirati djeca, ukazati na probleme, educirati se njihove obitelji. I smatram da bi osnivanjem tih odbora u svim, tih odbora u svim, da bi trebalo biti obvezno u svim osnovnim i srednjim školama i da bi rezultati po pitanju prevencije bili daleko bolji i daleko efikasniji. Ja bih rekao da na kraju dajem podršku ovom prijedlogu i ovom svemu što čini Vlada, nadležno Ministarstvo i Vladin ured. Ja bih rekao da problem droga nije samo problem hrvatskog društva, to je jedan globalni, to je jedan svjetski problem, to je problem suvremenog svijeta, problem suvremenog čovjeka, suvremene obitelji. I smatram da jednom kombinacijom u prvom redu, jednim dijelom represije ali u prvom redu kroz prevenciju, kroz edukaciju da se mogu postići dobri rezultati, rezultati, treba gledati iskustva drugih zemalja. Hrvatska ne može biti oaza, ne može biti izolirani otok bez tih pošasti nažalost. Mislim da dijelimo, ne samo svoje okruženje, nego djelimo sudbinu suvremenog, cijelog suvremenog svijeta. I smatram da ova strategija ide u pravcu, upravo u tom pravcu da se svi čimbenici hrvatskog društva uključe, uključe u ovaj proces. Politiziranje, prozivanje Vlade, institucije i bilo koga drugog i neko vikanje u Saboru o ovom pitanju mislim da nije dobro. Da smatram da po pitanju kada je riječ o suzbijanju o prevenciji da trebamo postići politički konsenzus. I smatram da ova strategija ukaziva na problem ali i ukaziva na rješavanja koja su u tijeku, koja su u procesu. Evo toliko. Hvala lijepa.
Tri replike. Prvo poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega je dao jednu usku sliku gledanja na problem iz onog kraja iz kojeg naravno najbolje pozna odnose. Naravno ona može biti i univerzalna. Međutim svi oni koje se, sudjeluju u prevenciji bilo kao pojedinci bilo kao udruge, oni koji sudjeluju u otklanjanju posljedica uživanja droga kao pojedinci ili kao udruge naravno njih je, njihov rad je izuzetno vrijedan, gotovo nemjerljiv, human. Međutim upravo ovo izvješće govori da je to ipak bitka koja je neravnopravna. Broj narkomana na gotovo 100 tisuća, posljedice takvog stanja govore o gotovo alarmantnoj situaciji. I evidentno je da se ne može pojedinac ni udruge ma koliko bile rasprostranjene i organizirane nositi sa ovakvom situacijom. Potrebna je čvrsta politika koja će organizirati sve sastavnice ovih koji sada mukotrpno rade na terenu ali se naprosto ne mogu nositi sa sustavom jer oni protiv sebe nemaju samo dilere. Oni imaju sustav koji ima svoju glavu, svoju politiku, svoju organizaciju ako hoćete. Prema tome njima se samo može, mora suprotstaviti jednako takvi ozbiljan sustav koji će se boriti protiv toga. Na drugoj strani činjenica je da su izloženije u posljednjih nekoliko godina mala mjesta, mali gradovi od velikih urbanih centara. To govori o novoj dimenziji koju je ta, takva politika zauzela. I našu politiku obrane moramo upravo pozicionirati na tim činjenicama. Ali samo organizirano društvo, samo ozbiljna politika sa svim institucijama, ne možemo mi sad kazati: policija, policija, policija. Policija nije ta koja može biti najbolje organizirana, koja će u potpunosti spriječiti ili smanjiti ove, ovakvo stanje. Sve sustavnice javne uprave …
Hvala lijepo. Zastupnik od, hvala lijepa, hvala lijepa [[Upadica: Moraju se uključiti u to.]] Pa morate, 5 minuta imate već. Držite se malo. … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Markov, ja, dobro možda je vaša bila percepcija da sam ja govorio iz jednog, sa jednog uskog stajališta. Ne. Ja sam govorio u ime jedne udruge koja se susreće sa jednim, sa određenim problemima i kako oni vide određene stvari. Svakako, svakako. A i u strategiji ne stoji da su nevladine udruge te koje bi bile, trebale biti glavni nositelji kad je riječ i o prevenciji, kad je riječ o suzbijanju. One imaju svoje mjesto, one su jedna dopuna jednoj općoj strategiji. Ali morate biti svjesni da bez obzira na naše političke stavove, naša politička stajališta u Hrvatskoj o tom pitanju, … [[Govornik se ne razumije.]] ona sama po sebi nisu dovoljna. Ako govorimo o općoj politici. Nama treba jedan europski, nama treba jedan svjetski konsenzus po pitanju borbe protiv droga a onda kad se koristi druge mehanizme kad je riječ o sudstvu, policiji i tako dalje. To je u smislu suzbijanja i ovog represivnog dijela. A kad je riječ o ovom dijelu što treba raditi Ministarstvo, vladin Ured, ja smatram da temeljem iskustava ove a i drugih udruga njihovi su stavovi pozitivni.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] trenutak. Druga replika poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega zastupnik je ispravno konstatirao da Hrvatska ima Nacionalnu strategiju borbe protiv ovisnosti i tu strategiju je donio ovaj Sabor. Međutim sama ta činjenica da mi imamo usvojenu strategiju ne znači puno u borbi protiv zlouporabe opojnih droga. Ta strategija se treba i provoditi. Ta strategija sadrži i političku volju i vas i nas i svi tu. I nadam se da smo u toj političkoj volji našli suglasje. Međutim po nama se ta strategija ne provodi. A da je to tako evo recimo primjer kao što sam u raspravi spomenula to je … [[Govornica se ne razumije.]] kao državne komune. Sada ministar zdravstva samoinicijativno, samovoljno, mimo i vaše i naše volje i mimo volje Vlade preinačava tu komunu u nešto drugo, a isto tako imamo u strategiji zacrtanu potrebu jačanja suradnje i razvoja civilnog sektora u borbi protiv zlouporabe opojnih droga. Jer civilni sektor ima jedini terapijske zajednice za odvikavanje i za dvije udruge postoji zaključen sporazum. Međutim iz ovog izvješća evidentno je da se ne jača odnos sa civilnim sektorom. Ne jača se civilni sektor. A tako su udruge pružile pomoć za 45% manje pomoći ovisnika nego u prošloj godini odnosno njihovim obiteljima za 35%. I sada ako imamo podatak i ako imamo dokument, ako imamo pismo civilnog sektora kojim on prije godinu i po dana traži sastanak sa Ministarstvom zdravstva jer je u civilnom sektoru stanje neizdrživo. Oni se više ne mogu financirati. Oni imaju zaključene ugovore sa državom međutim ne mogu se financirati sa iznosom koji je određen još 2001. godine. I ako ih ministar za godinu i po dana nema vremena ni primiti. Ni primiti a kamoli s njima nešto drugo napraviti onda ukazuje da postoje znatna istupanja od strategije, Nacionalne strategije borbe protiv zlo, protiv, borbe protiv ove ovisnosti. Dakle kolega mi ne želimo politizirati. Ne želimo se baviti politikanstvom nego tvrdimo da upravo ovo izvješće nam ukazuje na sve manjkavosti, rupavosti i nedovršenosti tih sustava.
Hvala [[Upadica: Jedan sustav je počeo raditi]] Hvala. Odgovor na repliku, hvala lijepa [[Upadica: Međutim nije još uvijek završen.]] Odgovor na repliku poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolegici bih vrlo kratko odgovorio. Vi ste doveli u pitanje političku volju. Upravo strategija, strategija iz 2006., 2012. godine koju smo donijeli na prijedlog Vlade ovdje u Hrvatskom saboru jest izraz te političke volje. Kad je riječ o udrugama ne pada nikome napamet, ja mislim niti nama u Saboru niti bilo kom članu Vlade da se bilo kakve obveze koje državna tijela, koje Hrvatski sabor ili bilo tko drugi treba po ovom pitanju, na koje treba odgovoriti i što treba provesti, ne pada nikome na pamet da ih prebaci na udruge. Udruge su samo jedan segment u … [[Govornik se ne razumije.]] ovome. Njihova, ja gledam njihovu ulogu u prvom redu što su ti miljei, nažalost ljudi koji su upali u taj pakao na neki način oni vrlo jednostavnije uspostavili komunikaciju nego ako to dolazi neki državni službenik, netko tko je možda i profesionalac u tom poslu, a poglavito ne netko tko radi u policiji. To je jedna činjenica i udruge imaju svoje mjesto i da, treba imati i dalje ne samo financijsku nego i svu drugu potporu i potporu u ovom smislu o kome sam i ja govorio u svom izlaganju. Da sada to ne bih ponavljao. Hvala lijepa.
Samo trenutak. I poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ja sam shvatio vašu ideju za osnivanjem školskih odbora za prevenciju dobronamjerno da se što više ljudi uključi. Rekli ste i osnovnim i srednjim školama i da bi tada rezultati bili efikasniji. Ja nisam baš uvjeren da bi bili baš puno efikasniji jer što bi taj Odbor radio? Da li bi on evidentirao određena devijantna ponašanja ili bi ne znam kontrolirao da li ima dilera oko škola ili komunicirao s policijom itd. Meni se čini da bi bilo možda puno efikasnije kako da se u školu uvede čitav niz kvalitetnijih programa koji su vezani prije svega uz edukaciju djece, ali jednako tako, isto tako i edukaciju učitelja, profesora kao i školskih pedagoga koji će biti educirani za prepoznavanjem takvih devijantnih ponašanja. Posebno želim istaknuti da u te mlade ljude, ako govorimo naravno srednja škola, ajde potencijalno i osnovna škola, ne treba tretirati a priori već unaprijed kao nekakve potencijalne konzumente opojnih droga i stalno to, o tome govoriti na takav način već prije svega kao nekakve partnere, jer ta djeca i kroz procese edukacije, dakle kroz prevenciju, moraju biti dovoljno svjesni opasnosti koja im prijeti, odnosno trebamo ih tumačiti, trebamo ih prihvatiti i postaviti kao partnere u toj općoj kampanji protiv zlouporabe opojnih droga. Znači vidim nekakvo rješenje u više tih programa, u ovom izvješću vidite u Istarskoj županiji ja znam u svojoj Varaždinskoj županiji da smo i sufinancirali takve programe koji su se provodili i kvalitetno bili prihvaćeni i od učitelja, pedagoga pa i od djece u osnovnim i srednjim školama i ja mislim da bi to nekako trebalo biti putokaz kako što više ljudi senzibilizirati u toj zajedničkoj nekakvoj borbi protiv zlouporabe opojnih droga.
Hvala. Poštovana zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodo predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Eto prva rečenica ovog izvješća spominje zabrinjavajuću činjenicu. Iako u Republici Hrvatskoj raste broj osoba liječenih zbog zlouporabe droga, alarmantan je trend povećanja ponude i dostupnosti droga, a time i broj konzumenata droga posebice mladih. Dakle, ni nacionalna strategija suzbijanja zloporabe droga 2006.-2012. ni Akcijski plan suzbijanja droge 2006.-2009. nisu na žalost doprinijeli suzbijanju droge niti smanjenju broja dilera kao ni količine i vrste droga dostupnih na ulici. Kao što je u tekstu naveden ukupan broj od 23 hiljade 990 registriranih ovisnika do kraja 2006. bio bi koristan podatak o ukupnom broju ovisnika ranijih godina kako bi se moglo usporediti kretanje ukupnog broja registriranih ovisnika u odnosu na broj liječenih i tako pratiti uspješnost tog liječenja. Iz izvješća je također vidljivo da terapijske zajednice pružaju sve kvalitetnije programe odvikavanja pa je neshvatljiva najava odluke ministra zdravstva o ukidanju programa terapijske zajednice na "Pulcu" u Rijeci i njezina prenamjena koncesijom u druge svrhe komercijalne naravi. Iako je još 2005. godine ukinuta stavka u državnom proračunu koja se odnosi na terapijsku zajednicu "Pulac" u ovom se izvješću spominje tehnički pregled zgrade na "Pulcu" i rok za otklanjanje uočenih nedostataka kako bi uporabna dozvola bila izdana tijekom ove godine pa me zanima da li postoji, da li imate uopće podatke u kojoj je to fazi, je li zgrada sanirana i je li izdana uporabna dozvola. Ako nije, zašto nije i kada će biti? Ipak me najviše zanima zašto se prostor terapijske zajednice "Pulac" prenamjenjuje i to bez konzultacije sa gradom Rijekom unatoč postojanja ugovora između grada i ministarstva o zajedničkom ulaganju u izgradnju čija je prva faza procijenjena na 10 milijuna kuna, a čuli smo tijekom rasprave i da je do sada uloženo 17 milijuna. Grad Rijeka je proveo parcelaciju u vrijednosti 36 hiljada 600 kuna i sufinancirao izgradnju komunalne infrastrukture sa milijun kuna. S obzirom na činjenicu da u Državnom proračunu od 2005. godine više nema stavke terapijske zajednice "Pulac" izgrađeni objekti stoje i propadaju, a namjerom ministarstva od ovakve odluke ukoliko bi se provela, grad Rijeka bi bio izigran. Kako bi se barem ublažila šteta ovakve odluke ukoliko bi se provela, grad Rijeka je predložio kompromisno rješenje problema kojim bi se Centar za rehabilitaciju Rijeka sa sadašnje dvije lokacije u cijelosti preselio na "Pulac" a Centar za autizam u dosadašnji prostor Centra za rehabilitaciju na Potoku. Takvo bi rješenje zadovoljilo i potrebe Centra za rehabilitaciju i Centra za autizam, a ujedno bi se riješilo i pitanje nezadovoljstva stanovnika mjesnog odbora Pulac smještajem terapijske zajednice na Pulcu. Kako je potreba za terapijskom zajednicom za ovisnike i dalje aktualna, nadam se da ministarstvo neće u potpunosti odustati od realizacije njezina projekta i naći drugu lokaciju za nju na području Primorsko-goranske županije. Kao dugogodišnja aktivna sportašica ne mogu ne spomenuti i problem dilanja i zloupotrebe droge koje se u zadnje vrijeme pojavljuje u sportu kroz ponudu tzv. dodataka prehrani bez deklaracije ili sumnjive deklaracije porijekla i sastava koji imaju dugoročno pogubno djelovanje na sportaše, a sve češće i smrtne ishode. Iako smo nedavno imali prilike čuti vijest o smrti 22-godišnjeg i 13-godišnjeg nogometaša, moguće je i kao posljedice upotrebe steroida ili sumnjivih dodataka prehrani, o ovom problemu u ovom izvješću nema ni slova, a na žalost ni sustavnog rješenja kvalitetne zdravstvene zaštite sportaša kroz Zakon o sportu. Još se nitko tim problemom u Hrvatskoj nije počeo baviti pa se pitam koliko sportaša mora izgubiti život da bi netko to utvrdio kao problem. Kako je ovo Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja droga šteta što u V. poglavlju nisu obuhvaćene i ostale županije osim Istarske, Zadarske, Šibensko-kninske i Grada Zagreba iako na Internetu postoje podaci i za njih, jer bi na taj način izvješće zaista bilo potpuno, a time i kvalitetno sadržajnije. U nacionalnoj strategiji istaknuti osnovni ciljevi smanjenje potražnje i smanjenje ponude opojnih droga teško su ostvarivi bez suradnje svih institucija i društva u cjelini vezano uz aktualne probleme kao potencijalne uzroke ulaska u svijet droga kao što je velika nezaposlenost, teškoće pri nalaženju prvog zaposlenja, nasilja u školama i u obitelji pa i na radnom mjestu, a ne treba zanemariti ni problem porasta delikvencije, prostitucije, beskućništva i kriminala. Dakle bez rješavanja suštinskih problema društva i bez kvalitetne prevencije ne možemo i sigurno nećemo riješiti problem ovisnosti i zlouporabe droga bez obzira koliko strategije i programi bili dobro pisani. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolegice Perman, uistinu nema uspješnosti u borbi protiv ovisnosti ma koliko strategija imali, pogotovo ako imamo izostanke potrebnih aktivnosti, pa i na regionalnoj samoupravi, a ovdje u izvješću kaže u Splitsko-dalmatinskoj županiji nije se održao niti jedan sastanak županijskog povjerenstva te već duže vrijeme nemaju imenovanog novog predsjednika Županijskog povjerenstva. No nisam se javila za repliku zbog toga, nego je to ovako na vaše zadnje riječi, nego sam se htjela osvrnuti na pitanje … [[Govornica se ne razumije.]] koje ste vi fantastično elaborirali. Uistinu 17 milijuna kuna je preveliki novac da bi se s time kockao apsolutno ministar zdravstva i ministar zdravstva je taj koji to hoće prenamijeniti bez obzira na druge. Međutim, naš ministar zdravstva nije egzibicionista samo u pitanju prenamjene pulca. Taj njegov egzibicionizam i nepoznavanje opće potrebe ovog sustava očituje se primjerice. Rekla sam već u svom izlaganju da država ima zaključene ugovore o smještaju sa dvije udruge, a sa drugima nema zaključene. Tamo gdje ima zaključene sporazume tu plaća globarinu. I sada na sve zahtjeve tih udruga da se poveća glavarina, jer nije moguće funkcionirati, ministar zdravstva odgovara na sljedeći način. U udruzi s kojom nema zaključeni ugovor o međusobnim odnosima i smještaju ovih ovisnika, njima daje 500 tisuća kuna, a udruzi koja ima zaključen ugovor, koja ne može dati kvalitetnu uslugu zbog nedostatka sredstava njima daje 300 tisuća kuna. E pa sada kad se taj egzibicionizam našeg ministra uzme u obzir, zar je čudo što imamo ovakvo izvješće?
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Biserka Perman.
Pa evo, hvala lijepa gospođo Lalić. Obzirom na ono što ste spomenuli kao primjer u Splitsko-dalmatinskoj županiji mogu samo reći da eto i na ovom primjeru grad Rijeka, a i kompletna lokalna samouprava u našoj županiji je pokazala i pokazuje konstantan interes za rješavanje, odnosno sudjelovanje u rješavanju ovog problema, ali na žalost evo ovom neshvatljivom odlukom jednostavno ne znamo kako i na koji način će ovako počet projekt završiti i kakav će on konačni ishod imati na kompletnu populaciju ovisnika ne samo u našoj županiji, nego i drugdje, a evo na svako zatraženo pitanje na žalost ne dobivamo odgovore. Ja se nadam evo da će možda gospodin državni tajnik ipak moći dati barem neke od odgovora na ova pitanja što sam ih ja ovdje postavila, pa da stvari možda postanu malo jasnije. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Slaven Letica.
Poštovani gospodine predsjedniče. Prije svega ću limitirati granice svoje nekompetencije. Ja nisam ekspert za ovisnost, još i manje dobar poznavatelj terapijskih doktrina i procedura. Ja ću govoriti o fenomenu ovisnosti u širem smislu kao jednom izuzetno zanimljivom sociologijskom fenomenu. Mislim da je hrvatsko društvo kao posttranzicijsko, postratno društvo izloženo ovisnostima najšireg spektra. Znači od zgrtačke ovisnosti koja progoni našu vlastitu djecu, susjede, znači u društvu u kojem se jedna mala skupina ljudi, njih 30-tak, 40 toliko silno obogatila da djeca odrastaju u normalnim obiteljima srednje klase i promatraju ljude koji za rođendane, za mature, za izlete dobivaju Ferarije, ne znam športske mercedese S klase ili A klase, ne znam već. Znači postoji jedna vrsta ovisnosti koja je gotovo bih rekao podsvjesnog karaktera. Što se drugih tipova ovisnosti tiče, ja često govori o ovisnosti o duhanu i ovisnosti o alkoholu. Ako promatrate europske rang liste javnozdravstvenih nesreća, često samo govorio da smo po bolestima koje su izravno uvjetovane pušenjem, a to su karcinomi usta, grla, pluća i respiratornog sustava ili na drugom ili na trećem mjestu u svijetu. Hrvatski narod je bio tradicionalno jedan narod koji je nesklon bio samoubojstvima osim u nekim lokalnim zajednicama u dijelu Slavonije i u dijelu Hrvatskoga zagorja. Već danas smo se po samoubojstvima probili na 13. mjesto među 60 zemalja u Europi. Po nesrećama različitim oblika probili smo se na 8. mjesto, itd., itd. Prema tome, kad mi govorimo o tome kako se nositi sa problemom ovisnosti, moramo promatrati ovisnost u tom širem smislu jer su sociopsihološki, socijalni, društveni korijeni ovisnosti bez obzira na pojavne oblike ovisnosti manje-više slični ili jednaki. Neko pobjegne u alkohol, netko pobjegne u ovisnost o opijatima, netko pobjegne u ovisnost o tabletama, tabletomanija pogotovo među usamljeničkim starijim ljudima u Hrvatskoj, osim toga što je ekonomski vrlo skupa također ima mnoge patološke elemente. I u tom smislu bi bilo dobro da se ubuduće konzultiraju i psihijatri i ljudi koji imaju iskustva u terapijskim zajednicama jer bi bilo dobro da se angažiraju i ozbiljniji sociolozi i socijalni psiholozi. Na žalost hrvatska javnost u tim konzultativnim ili u medijskim istupima usmjerena prema Mirjani Krizmanić koja u životu nije napisala ni jednu ozbiljnu knjigu. Ako otvorite svaki javni medij, pa i vlastiti televizor ona ispada kao ekspert za sve i svašta. U tom smislu tako šire promatrano fenomenologija ovisnosti dovodi do onoga o čemu je pokušao govoriti kolega Kramarić. On nekada, toliko mu brzo idu misli da mu riječi ne stignu iskazati artikulirano ono što je mislio kazati, a ja vas uvjeravam to što je mislio kazati je bilo gotovo genijalno. Znači Hrvatska gradi jedno moderno, otvoreno društvo. Njena otvorenost je višestruka. Ona je prije svega otvorena na balkanskoj ruti trgovine ljudima, organiziranim kriminalcima, pa i narkoticima. Ona je otvorena u turističkom smislu. Ona postaje otvorena useljenička zemlja bez javnih kriterija o useljavanju. Pa onda imate jednu situaciju kad nemate jasne kriterije, onda se dovoljno neobrazovani ljudi kao što je jedan naš bivši kolega javno izjašnjavaju na rasistički način o poželjenim useljenicima, pa kažu da Hrvati bi trebali useljavati najprije kršćane, pa sve ostalo, što nanose štete hvala Bogu vlastitoj stranci, ali nanose štete i nama. Postoji jedan fenomen koji bi ja nazvao fenomenom kulta tijela koji mi uopće ne kontroliramo. Ovoga trenutka u Hrvatskoj imate možda stotine ili dvije tisuće različitih prostora u kojima različiti ljudi vježbaju bez ikakve kontrole. Proteinski, steroidni preparati, uvidi na tim područjima su vrlo ograničeni i to stvara različite vidove fizičkih, emocionalnih šteta pa i različite vidove ovisnosti. Spomenut je problem tu javnog pravljenja važnim vlastitim tzv. adolescentnim iskustvima sa jointima. Vidite, civilizirani političari davno u svijetu su zbog različitih političkih računa znali kazati ne znam da su probali marihuanu ili joint. Neki ako žive u Americi čak i nije ni štetno ako nastupaju u Kalifoniji ili na Floridi da kažu da imaju iskustva i sa kokainom. Međutim, kad se to dogodi kod nas i kad se time hoće prikupiti nekakav tip simpatije od jednog dijela mlađeg biračkog tijela, ja bi u odnosu na to primjenjivao logiku nulte snošljivosti. I kad je u pitanju odnos prema tim ljudima i da se na njih djeluje edukativno. Na neke se nažalost ne može više djelovati jer nisu živi, a ne znam da li se može djelovati i na ove koji na neki način su retrogradnu svijest oživjeli unutar vlastite stranke i pokušavaju oživjeti jedan dio povijesti koji svakako ne služi ni njima, ni nama, ni toj stranci. Konačno vraćamo se na institucije koje bi trebale pripomoći u pružanju emocionalne, socijalne i svake druge podrške na tom području. Svakako ta ključna jedinica je obitelj. Ne radi se tu o stabilnosti obitelji, o uzoritosti obitelji. Svakome se može dogoditi da mu je dijete došlo u loše društvo, da je došlo u emocionalnu krizu, da je došlo pod veliki pritisak. Znači, svakome se ta nevolja može dogoditi. Međutim, bez uključivanja obitelji u nošenje sa tim problemom nije to moguće. Zatim problem susjedstva. Vidite, u Zagrebu je grad živio gradski. Ja nekoliko godina primjećujem jedan fenomen poseljačenja Zagreba. Od banalnih oblika gdje se oživljava seljački bioritam. Recimo naš gradonačelnik je najviše volio otvarati ulice i vodovode ujutro u četiri, pet sati. Tako sam ja živio na selu. Znači, prije nego zakukuriču pijetli ja idem na polje, zalijevam, kopam itd. Međutim, kad se takav fenomen ruralizacije grada promijeni na širokom spektru onda se iskorijene zelene površine u gradu, onda se grad divljački razvija. Ako mi promatramo šta će se dogoditi sa Zagrebom iz perspektive sljedećih pedeset godina kad ljudi budu gledali što smo mi radili u našem vremenu, oni će zaključiti da smo gradili šoping centre i da smo iskorijenili nogometna igrališta, košarkaška igrališta, prostore urbanog druženja, zelenila, držanja cure za ruke, prvih poljubaca, pisanja pisama i lovljenja golubova. Toga više u Gradu Zagrebu neće biti. I zbog toga se Grad Zagreb i priroda Grada Zagreba pobunila protiv toga. Ona se pobunila. Urušavaju se ulice, propadaju ljudi u podrume toga grada, priroda nam kazuje da nešto s nama nije u redu. Međutim, narod šuti. Čak i vodstvo stranke SDP-a šuti. Svi tretiraju kao da gradonačelnik uopće nije iz Milanovićeva štaba nego kao da je eksteritorijalna, kao da je neka vrsta E.T.-a koja se tu pojavila. Prema tome, ako hoćemo se nositi sa svim urbanim problemima, s njima se ne mogu nositi ni kliničari, ni psihijatri, ni neproduktivni psiholozi, u tom smislu je Furio Radin, jedan od najozbiljnijih hrvatskih psihologa, međutim nitko njega ne konzultira u takvim stvarima. I završit ću sa jednom tužnom pričom koja se tiče obitelji. Ovih dana ste svjedoci jedne tužne priče. Jedan čovjek hoće jednu zdravu ženu strpati u ludnicu. Hoće je proglasiti ludom. Hoće je prisilno hospitalizirati, da bi oteo od nje imovinu koja njoj zakonom jedinoj pripada. Pošto on pripada tzv. lijevom krugu svatko šuti. Hrvatska je zemlja sveopće šutnje. Morate biti sigurni da će se i tu priroda pobuniti. Zbog toga bi ja molio i vas iz ministarstva da demedikalizirate nošenje sa tim ozbiljnim problemima jer društvo poslije rata u tranziciji rađanja kapitalizma u kojem ljudi kažu da su ponosni jer su probali marihuanu i joint, a neki su probali ali se sa tim nikada javno neće pohvaliti. Jel' tako predsjedniče? Hvala vam lijepo.
Ja nisam probao nikakvi opijat, nikakvu drogu. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ante Markov. Također. Klub zastupnika HSU-a Silvano Hrelja, pet minutna rasprava. Nema ga. Gubi pravo na riječ kao i poštovana zastupnica Ruža Tomašić u ime Kluba zastupnika HSP-a. Državni tajnik nema nakanu dati završni osvrt. Završavam raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15 sati sa raspravom o Izvješću o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2007. godine. Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zloporabe opojnih droga u Republici Hrvatsko u 2006. godini. Dajem na glasovanje zaključak. "Prihvaća se predloženo izvješće." Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Prihvaćen zaključak sa 90 za, 35 protiv i 4 suzdržana.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Vlada Republike Hrvatske shodno zaključku od 6. listopada 2005. godine ima obvezu svakih šest mjeseci podnošenje šestomjesečnog Izvješća o korištenju pretpristupnih fondova Europske unije s posebnim osvrtom na planirane, a neiskorištene programe povučena, a neiskorištena sredstva te mogućoj prijevari i nepravilnosti u postupku korištenja fondova. Ovo je dakle drugo izvješće koje se podnosi do sada, dakle od kada imamo nacionalni fond i od kad je Republika Hrvatska dobila akreditaciju za korištenje pretpristupnih sredstava. Prvo izvješće je bilo za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2006. godine. Ovo je izvješće napravljeno za prvo polugodište 2007. godine. Ja bih ovdje samo napomenuo dakle da su do sada ispunjeni, odnosno ugovoreni programi za CARDS 2001., CARDS 2002., CARDS 2003. i CARDS 2004. te su zabilježeni vrlo visoki postoci ugovaranja, dakle preko 96% za CARDS 2001. i 2002., a za CARDS 2003. čak 97% od onoga što je dakle programirano i ugovoreno, a za CARDS 2004. 94,6%. Do 30. lipnja 2007. godine zatražena sredstva od Europske komisije su u iznosu od 73,5 milijuna eura, a doznačeno je 59,4 milijuna eura. Razlika je zapravo vezana samo za razdoblje koje je potrebno dakle da se od trenutka zahtjeva do trenutka doznake sredstva doznače na račun nacionalnog fonda. Ono što je zapravo važno za istaći je to dakle da u CARDS-u 2003. imamo projekte u iznosu od 28,6 milijuna eura, dakle ili 97,7% decentraliziranih sredstava. Do 30. lipnja doznačeno je 20 milijuna za 200 tisuća eura ili 70,5% ugovorenog iznosa. Treba napomenuti da je rok za provedbu projekata 31. prosinca 2008. godine što znači, a za plaćanje dakle 31. prosinca 2010. godine što znači zapravo da ima sasvim već dovoljno vremena da se potroši i iskoristi preostalih 8,6 milijuna eura koji zapravo još nisu isplaćeni i iskorišteni za CARDS 2003. godine. Ono što je evo u ovom izvješću ja se nadam da će biti zastupnicima i dobra informacija. Dakle do detalja su navedeni svi ugovori iz CARDS-a 2003. godine i s tim da se ovdje nalaze detaljno ugovoreni iznosi i plaćeni iznosi, dakle isplaćeni iznosi do 30. lipnja 2007. godine. Vezano za CARDS 2004. godine čije je ugovaranje završilo 29. lipnja ove godine, dakle 2007. godine, dakle tek nedavno su završila sva ugovaranja, iznos ugovoreni je 44 milijuna eura ili 94,6% sredstava koji su namijenjeni za ugovaranje Republici Hrvatskoj do 30. lipnja za projekte isplaćeno 5,6 milijuna eura ili 12,1% ugovorenog iznosa. Ono što treba reći dakle da je rok za provedbu projekata 30. prosinca 2009. godine, dakle još pune dvije godine te stoga ima sasvim dovoljno vremena da se iskoriste svih 44 milijuna eura koji su ugovoreni. Također plaćanja još dvije godine nakon što se provedba projekata napravi, do 30. prosinca 2011. godine. Ovdje se možda čine dosta duge godine i dosta duga razdoblja, ali oni su uobičajeni za provedbu pretpristupnih programa ne samo za Hrvatsku nego i za ostale zemlje koje su ušle u Europsku uniju. Primjerice čak i Slovenija još uvijek nakon što je ušla, dakle prošlo je dvije i pol godine skoro, dakle oni još uvijek imaju projekte koji su iz PHARE programa ugovarani u 2003. odnosno u 2004. godini pa tako će Hrvatska imati u onom trenutku kada uđe u Europsku uniju, još uvijek pretpristupne programe koji će se izvršavati i obavljati. Nadalje, ako možemo malo govoriti o budućnosti, za PHARE 2005. godine program je potpisan 17. svibnja 2006. godine. Ugovaranje se završava za nacionalni program PHARE 30. studenoga 2007. godine. Do sada je dakle nekoliko programa također prekogranične suradnje, obavljeno je i u tom smislu, dakle imamo program za susjedstvo u iznosu od 3 milijuna eura, program PHARE jadranski program 3 milijuna eura, program u području nuklearne sigurnosti 641 tisuću eura i ono što je možda najvažnije, najveći program za PHARE 2005. nacionalni program u iznosu od 71,5 milijuna eura. Isto tako PHARE 2006. čije će ugovaranje tek biti u 2008. godini, u iznosu od 61 milijun eura. Do sada možemo isto tako reći, ISPA programi, dakle uz PHARE i CARDS imamo dakle imamo trenutno šest programa, obnova željezničke pruge Vinkovci-Tovarnik za što možemo reći objavljen oglas, dakle tender i u tom smislu taj projekt će biti izvršen i iskorišten. Program za vode i otpadne vode Karlovac koji je pri kraju. Regionalni centar za gospodarenje otpadom "Bikarac". Priprema liste projekata u sektoru zaštite okoliša i priprema liste projekta u sektoru prometa i tehnička pomoć središnjoj jedinici za financiranje i ugovaranje. Dakle Ministarstvo financija je Nacionalni fond s ovim izvješćem detaljno dakle dalo informacije o projektima za CARDS, PHARE i ISPA-U. Također htio bih reći i ovdje se nalaze detaljni pregled ugovorenih projekata za SAPARD, zapravo za poljoprivredu. Ukupno u prvom i drugom natječaju ugovoren iznos je 7,6 milijuna eura. 7,6 milijuna eura napominjem, a iznos dakle, iznos koji je dakle namijenjen za prvu i drugu mjeru, iznosi 14,7 milijuna eura što znači da je zapravo preko 50% projekata ugovoreno iz SAPHARD-a što je izuzetno dobar rezultat ako se uspoređujemo sa zemljama koje su trenutno u Europskoj uniji, koje imaju puno, puno nižu razinu apsorpcije za SAPHARD što zapravo daje i baca jako dobro svijetlo na ovaj dio korištenja pretpristupnih programa budući da će se iz programa SAPHARD, odnosno iz programa za ruralni razvoj u trenutku ulaska u Europsku uniju koristiti najveći dio sredstava iz zajedničkog proračuna Europske unije. Ovdje smo također po mjerama i po nazivu projekta detaljno izvijestili Sabor, dakle i o ugovorenom iznosu, o iznosu koji se plaća iz programa SAPHARD i iznos koji se plaća iz nacionalnog proračuna. Ono što je važno na kraju naglasiti je dakle da u sustavu upravljanja pretpristupnim programima Europske unije su detaljno definirana pravila Europske Komisije u dijelu koji se odnosi na nepravilnosti i prijevare, propisano je obvezno uspostavljanje sustava praćenja, izvještavanja o nepravilnostima i prijevarama te u skladu s tim poduzet niz aktivnosti. Svako tijelo koje sudjeluje u provedbi pretpristupnih programa ima jasne, sveobuhvatne pisane procedure postupanja s nepravilnostima, postojanje procedure, otkrivanje i postupanje s nepravilnostima jedan je od osnovnih preduvjeta za uspostavljanje unutarnjeg i vanjskog sustava nadzora i kontrole kroz koje se procesi ispravljaju i poboljšavaju. Ono što je važno za reći dakle da tijekom prve polovice 2007. godine u svim tijelima uključenim u provođenje pretpristupnih programa održana je dodatna edukacija zaposlenih iz područja nepravilnosti kako bi svi znali prepoznati što je uopće nepravilnost i kako zapravo postupiti kada se nepravilnost pojavi. Također je u Ministarstvu financija osnovan odsjek za suzbijanje nepravilnosti i prijevara u Ministarstvu financija, tzv. AFKOS koji direktno ima komunikaciju sa institucijom OLAF koja zapravo je tijelo Europske Komisije koje se bavi zapravo nepravilnostima i prijevarama. Ono što želim reći na kraju prvih 6 mjeseci na području provođenja pretpristupnih programa nije uočena nepravilnost u provedbi. Na kraju bih samo rekao dakle da institucije Republike Hrvatske su pokazale da su u kratkom roku uspjele prihvatiti i u praksi primijeniti europska pravila za provedbu projekata financiranih iz programa pomoći Europske unije. Potvrda za to, da ponovim, su programi CARDS 2003. i 2004. koji su nama dani dakle Ministarstvu financija i Vladi na ugovaranje, koji su ugovoreni u visokom postotku od 97,7%, odnosno 94,6%. Ako se usporedi iskustvo drugih zemalja svih postoci iznad ugovorenih, iznad 80% smatraju se izuzetnim uspjehom. Naravno, ono što je cilj je zadržati trend uspješnih rezultata, odnosno jednako dobro ugovoriti i provoditi projekte koji su predviđeni za financiranje iz PHARE programa, ISPA programa i SAPHARD programa. Hvala vam lijepo.
Hvala. Nema prijavljenih za raspravu. Zaključujem ovu točku dnevnog reda. Izvješće o korištenju pretpristupnih programa pomoći Europske unije za razdoblje od 1. siječnja do 30. lipnja 2007. godine. Dajem na glasovanje zaključak. Prihvaća se spomenuto izvješće, predloženo izvješće. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Jednoglasno sa 129 glasova za prihvaćen predloženi zaključak.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine predsjedniče Hrvatskog Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2006. godinu koje je Agencija sukladno odredbama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja dužna dostaviti Hrvatskom saboru na usvajanje. Dakle, u 2006. godini Agencija je donijela ukupno 246 akata među kojima treba izdvojiti 77 odluka u upravnim predmetima koje se odnose na ocjene sporazuma, zlouporabe vladajućeg položaja i ocjene dopuštenosti koncentracija te 41 mišljenje o prijedlozima zakona, drugih akata i ostala stručna mišljenja. Usporedne statistike iz godine u godinu pokazuju rast broja zaprimljenih predmeta, ali istodobno i sve bolju i veću ažurnost Agencije u njihovu rješavanju, mada rast broja zaposlenika ne prati rast broja zaprimljenih predmeta, odnosno aktivnost Agencije. Pored postupanja na zahtjev stranaka Agencija ima i mogućnost pokretanja postupaka po službenoj dužnosti, kada ima saznanja o mogućem kršenju Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja ili ako stranka želi ostati anonimna, a Agencija utvrdi da je vođenje određenog postupka u javnom interesu. Uz provedbu upravnih postupaka u svom radu Agencija ulaže napore na upoznavanju poslovne i pravosudne zajednice te državnih tijela s pravilima o zaštiti tržišnog natjecanja kako bi se ostvarila u najvećoj mogućoj mjeri preventivna svrha zakona, odnosno našeg postojanja. U svezi s tim organiziramo savjetovanja za poduzetnike i suce u cilju širenja znanja ovom području jer se radi o relativno mladoj grani prava o kojoj u hrvatskoj pravnoj praksi postoji vrlo malo iskustva, a usudila bih se reći i znanja. Također Agencija surađuje s tijelima državne vlasti prilikom priprema pojedinih prijedloga zakona i drugih akata kako bi već u ranoj fazi izrade oni bili sukladni načelima tržišnog natjecanja. Što se tiče primjene Zakona o državnim potporama Agencija je u 2006. godini riješila negdje oko 94 predmeta upravnim rješenjima ili u obliku mišljenja na akte na koje Zakon o državnim potporama propisuje takav oblik odlučivanja. Važno je ovdje istaknuti da se svake godine bilježi sve veća disciplina davatelja državnih potpora u odnosu na odredbe, odnosno postupanje sukladno odredbama zakona i posebno se to odnosi na institucije, odnosno ministarstva i sva ona tijela središnje državne vlasti. Ostaje ipak još dosta posla u educiranju tijela regionalne i lokalne vlasti kako bi i oni pravovremeno prijavljivali prijedloge državnih potpora Agenciji. Obzirom na složenost ovog područja Agencija također nastoji ostvariti što neposredniju suradnju sa davateljima državnih potpora, pa u tu svrhu organizira redovite zajedničke koordinacijske sastanke sa ciljem učinkovite provedbe zakona i ispunjavanja obveza i Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i zapravo također pripreme za pregovore o poglavlju tržišno natjecanje. Pored brojčanih pokazatelja o riješenim predmetima u djelokrugu Agencije dozvolite mi da se ukratko osvrnem i na temeljne odrednice politike zaštite tržišnog natjecanja i kontrole državnih potpora koje su obilježile proteklo razdoblje i na kojima će biti težište aktivnosti Agencije i u njenom budućem radu. Naime, nakon gotovo desetogodišnjeg iskustva u primjeni Propisa o zaštiti tržišnog natjecanja i zahtjeva koji proizlaze iz pregovora o stjecanju članstva u Europskoj uniji u ovom području, može se sa sigurnošću utvrditi na koji način je potrebno postojeći sustav zaštite tržišnog natjecanja unaprijediti i dovesti ga na razinu koja jamči njegovu stvarnu učinkovitost i punu implementaciju. U prvom redu to se odnosi na potrebu daljnje dogradnje postojećeg pravnog okvira, ne samo dakle Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja već i propisa koji se odnose na sudske ovlasti u ovom području te na značajnije povećavanje sredstava potrebnih za rad agencije kako bi se ona stručno, kadrovski i materijalno osposobila za provedbu složenih postupaka otkrivanja i utvrđivanja najtežih povreda propisa o zaštiti tržišnog natjecanja. Kao što smo već u više navrata pred ovim Visokom domom naglasili radi se o potrebi da agencija raspolaže ovlastima za neposredno sankcioniranje prekršitelja zakona, posebno Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja te o potrebi da se za razliku od postojećeg rješenja gdje dva suda rješavaju svaki u svom djelokrugu jedan od zakonitosti odluka agencije, a drugi o žalbi na visinu izračene kazne osigura da jedna sudska instanca odlučuje o zakonitosti odluka agencije i o izrečenim kaznama. Ovakav sustav je opće prihvaćen među većinom članica Europske unije i standard je koji jamči učinkovitost ali i pravnu sigurnost poduzetnicima na koje se odnose odluke agencije. Istodobno kao što pokazuje praksa najrazvijenijih zemalja takav pristup jamči potreban stupanj opće i posebne prevencije odnosno odvraćanje poduzetnika od kršenja zakona i time zapravo posredno viši stupanj zaštite interesa potrošača. Stoga je agencija u 2006. godini pokrenula inicijative pred mjerodavnim državnim tijelima da se krene u izmjene zakonodavstva koje bi to i omogućile te se planira da u 2008. godini to zakonodavstvo bude i usvojeno. Druga važna značajka rada agencije u 2006. godini odnosi se na područje kontrole državnih potpora. S obzirom na to da je donošenjem Zakona o državnim potporama krajem 2005. godine i postupnim preuzimanjem europskih normi u nacionalno zakonodavstvo dakle, putem odluka Vlade Republike Hrvatske bitno povećana odgovornost i nadležnost agencije na ovom području u odnosu na prethodnu 2005. godinu. Naime, agencija je donošenjem tih propisa dobila sve one ovlasti u provedbi nadzora nad dodjelom državnih potpora koje ima Europska komisija kao nadnacionalno tijelo u odnosu na zemlje članice. Iako je razvidan pozitivan pomak u politici dodjele državnih potpora još uvijek ostaje za riješiti problem dodjele državnih potpora djelatnostima čije su poslovanje i opstanak na tržištu tradicionalno ovisni o državnim potporama odnosno potrebno je taj sustav, dosadašnji sustav uskladiti sa zakonom i podzakonskim aktima koji su u međuvremenu doneseni. To je ujedno i uvjet za početak pregovora sa Europskom unijom jer su u Poglavlju-Tržišno natjecanje određena mjerila koja zahtijevaju donošenje planova restrukturiranja brodogradnje te industrije željeza i čelika radi uspostave njihove tržišne održivosti bez dosadašnjeg načina dodjele državnih potpora. Tijekom prošle godine pokrenut je proces restrukturiranja koji je na području industrije željeza i čelika već daleko odmakao a obje željezare već su i privatizirane, dok su na području brodogradnje također pokrenute početne aktivnosti odnosno sačinjeni planovi restrukturiranja koji su dostavljeni agenciji na ocjenu. Cilj tih planova je hrvatska brodogradilišta preusmjeriti na tržišno poslovanje i učiniti ih konkurentnim jačanjem njihove vlastite učinkovitosti i proizvodnosti, a ne korištenjem novca poreznih obveznika koji su na sadašnji ili dosadašnji način izravno financirali inozemne kupce odnosno snosili troškove poslovanja brodogradilišta. Drugim riječima, sa ili bez pritiska Europske unije ozbiljan i bespovratan proces sanacije i restrukturiranja ove značajne hrvatske industrije nema alternative. Agencija je stoga tijekom prošle godine u proteklom ovogodišnjem razdoblju pa i ubuduće će bila i bit aktivan sudionik u odvijanju tog procesa sukladno svojim zakonskim ovlastima, ali također prenošenjem znanja i iskustva i najboljih praksi drugih zemalja odnosno Europske unije kako bi se provelo restrukturiranje i okončalo na način da jamči održivost, ekonomsku održivost i tržišnost hrvatskih brodogradilišta. Pri tom treba naglasiti da će spomenute djelatnosti dakle, i brodogradnja i industrija željeza i čelika jednom kad prođu proces restrukturiranja i prestanu poslovati s gubitkom moći primat državne potpore ali samo one namijenjene jačanju njihove konkurentnosti kao što su potpore za inovacije, istraživanje i razvoj, zaštitu okoliša, nove investicije i slično. Dakle one koje će olakšati njihovo preusmjeravanje na nove proizvode i nove tehnologije. U okviru rada agencije također treba imati u vidu i činjenicu da njene nadležnosti pokrivaju samo ona područja u kojima je zakonom dopušteno tržišno natjecanja, ali ona ne može djelovati na onim područjima u kojima je isključeno tržište odnosno u slučajevima kada se zakonima ili drugim propisima određenim poduzetnicima jamči monopol ili ekskluzivno pravo u obavljanju neke djelatnosti odnosno kada se konkurenciji zakonskim rješenjima sprječava ili ograničava pristup određenom tržištu. Mada je u posljednjih nekoliko godina učinjen bitan pomak i na ovom području te donesen niz zakona kojima je pokrenut proces deregulacije i liberalizacije i onih tradicionalno najzaštićenijih sektora kao što su telekomunikacije, energetika, promet i slično, još uvijek smo u praksi daleko od uspostave stvarnih tržišnih odnosa u većini spomenutih djelatnosti. Također ono što zabrinjava je u posljednje vrijeme i pojačan trend zatvaranja i pokušaji monopolizacije određenih tržišta, osobito tržišta slobodnih profesija odnosno pružanja usluga odvjetništva, revizije, ljekarništva i slično, a sve pod izlikom pružanja bolje i kvalitetnije usluge. Agencija u tom pogledu koristi svoje zakonske ovlasti da stručnim mišljenjima ukaže na posljedice prihvaćanja rješenja koja otežavaju ili onemogućuju otvoren pristup novim poduzetnicima pojedinim tržištima ili slobodno formiranje tarifa odnosno cijena te na činjenicu da se ciljevi i zaštita određene profesije ili osiguranja kvalitete određene usluge mogu ostvariti sredstvima manje štetnim po slobodno tržišno natjecanje i ono što je najvažnije po potrošače, korisnike tih usluga. Drugim riječima, agencija zagovara zakonska rješenja koja su poticajna za razvoj poduzetništva odnosno ona kojima se ne štiti nužno zatečena poduzetnička struktura na pojedinom tržištu već se omogućava njegov razvoj u interesu slobode izbora krajnjeg korisnika te bolje kvalitete i nižih cijena odnosno tarifa. Za sada naša mišljenja i prijedlozi nisu uvijek nailazili na razumijevanje i prihvaćanje, znamo slučaj sa odvjetničkim uslugama, uslugama revizije ili kod taksi prijevoza. Ti početni neuspjesi nas neće obeshrabriti pa će sukladno svojim zakonskim ovlastima agencija i nadalje istraživati pojedina tržišta, analizirati stanje na njima i ukazivati na mogućnosti i potrebu unapređenja kako institucionalnog okvira tako će i pokrenuti postupke u slučajevima kada se pojedini poduzetnici koriste nezakonitim sredstvima u svrhu očuvanja svojih tržišnih pozicija. Hvala lijepo.
Hvala. Nema prijavljenih. Pardon, prije toga, ispričavam se, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu, predsjednik poštovani zastupnik Drago Pukleš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 66. sjednici održanoj 28. rujna 2007. godine razmotrio je Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2006. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora sukladno članku 36. stavka 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja dostavila Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja aktom od 10. kolovoza 2007. godine. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskoga sabora o navedenom Godišnjem izvješću raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno izlaganje podnio je predstavnik predlagatelja. U raspravi odbor je raspolagao mišljenjem Vlade Republike Hrvatske. U raspravi je izneseno da je agencija u 2006. godini riješila 246 predmeta iz područja zaštite tržišnih natjecanja. Naglašena je potreba za dodatnim sredstvima za rad agencije kako bi se ona mogla nositi sa znatnim i stalnim povećanjem poslova i potrebama usavršavanja djelatnika. Potrebno je daljnje usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije i na području djelotvornijeg suprotstavljanja poduzetnicima koji sklapaju zabranjene kartele. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskome saboru donošenje zaključka da se prihvaća Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2006. godinu. Hvala lijepo.
Zaključujem raspravu. Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2006. godinu. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se predloženo izvješće.". Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 129 glasova jednoglasno prihvaćen predloženi zaključak.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Dakle, pred vama se nalazi i Izvješće o državnim potporama za 2006. godinu koje je Agencija sačinila sukladno članku 20. Zakona o državnim potporama. To godišnje izvješće sadrži standardizirani prikaz državnih potpora u nominalnom i relativnim vrijednostima pa iz njega proizlazi da je prošle godine dodijeljeno državnih potpora u visini od 8 milijardi i 587 milijuna kuna što predstavlja rast od 63% u odnosu na prethodnu 2005. godinu. U relativnim vrijednostima, dakle u odnosu na bruto društveni proizvod državne potpore iznose u 2006. godini 3,43% što također predstavlja rast i to od 49% u odnosu na prethodnu godinu kad su iznosile 2,3% bruto društvenog proizvoda Republike Hrvatske. Kada se od ukupnog iznosa državnih potpora izuzmu potpore dodijeljene poljoprivredi, ribarstvu i prometu tada nominalni iznos državnih potpora iznosi oko 4 milijarde kuna što čini 1,7% bruto društvenog proizvoda. To statističko izdvajanje vršimo iz razloga što su poljoprivreda i promet dio posebnih politika a sličnom politikom odnosno metodologijom koristi se i Europska komisija u svojim izvješćima. Godišnje izvješće daje prikaz dodijeljenih državnih potpora i prema instrumentima državnih potpora kao i prema kategorijama korisnika potpora. Tako su u 2006. godini prevladavale subvencije i jamstva kao instrumenti dodjele državnih potpora dok su sektorske potpore najviše zastupljena kategorija državnih potpora. Naime, od ukupnog iznosa dodijeljenih potpora brodogradnji je dodijeljeno 2,6 milijardi kuna ili oko 30%, prometu 1,8 milijardi kuna ili oko 22% i poljoprivredi 2,5 milijarde kuna također negdje oko 30%. Dakle, iz ovih podataka je vidljivo da su državne potpore u nominalnom i relativnom iznosu u 2006. godini bitno više u odnosu na 2004. i 2005. godinu. To je djelom osobito kada se radi o brodogradnji i željeznici rezultat novog metodološkog pristupa jer su napokon sva financijska jamstva koja su dodijeljena brodogradnji odnosno subvencije i željeznici obuhvaćene ovim izvješćem. A kada se radi o poljoprivredi tu je došlo i do stvarnog rasta potpora za otprilike 27%. Ohrabruje postupan ali stvaran rast horizontalnih i regionalnih potpora a osobito niz zakonskih rješenja i programa koje je agencija ocijenila sukladnim Zakonu o državnim potporama a kojima se sve više sektorske potpore zamjenjuju onima namijenjenim poticanju novih ulaganja, istraživanju i razvoju ili poticanju regionalnog razvitka i slično. To ukazuje na postupno prihvaćanje pristupa koje vrijedi i u Europskoj uniji, manje ali bolje usmjerene državne potpore. Dakle, nužno je i dalje raditi i poticati politike na uvođenju što više horizontalnih potpora koje su dostupne većini ili svima koji udovoljavaju propisanim uvjetima ili kriterijima a namijenjene su ne poduzetnicima već njihovim aktivnostima koje su okrenute novim ili boljim poboljšanim proizvodima i uslugama, suvremenim tehnologijama, usavršavanju zaposlenika, zaštiti okoliša i slično a manje potpora dodijeljenih pojedinačnim korisnicima koji ih koriste za svoje tekuće poslovanje odnosno koji se zahvaljujući državnim potporama održavaju na tržištu. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu, predsjednik odbora poštovani zastupnik Drago Pukleš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici agencije, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 66 sjednici održanoj 28. rujna 2007. razmotrio je godišnje Izvješće o državnim potporama za 2006. godinu koje je predstavniku Hrvatskoga sabora sukladno članku 20. stavku 1. Zakona o državnim potporama dostavila Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja aktom od 10. kolovoza 2007. godine. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskoga sabora navedenom godišnjem Izvješću raspravljalo u svojstvu matičnog radnog tijela. U raspravi Odbor je raspolagao mišljenju Vlade Republike Hrvatske, uvodno izlaganje podnio je predstavnik predlagatelja. U raspravi je ukazano na to da su podaci o Izvješću još uvijek u cijelosti ne odražavaju stanje na području dodjele državnih potpora u Republici Hrvatskoj zato jer svi davatelji ne prijavljuju državne potpore agenciji. U 2006. godine državne potpore u Republici Hrvatskoj iznosile su 8 milijardi i 587 milijuna kuna, što je raslo 63% u odnosu na 2005. godinu. Udio ukupnih državnih potpora u bruto društvenom proizvodu 2005. iznosio je 2,3%, a u 2006. 3,4%. Rast potpora temeljem uključivanja potpora sadržanih u jamstvima za sanaciju brodogradnje jako je utjecao na ukupnu razinu potpora dodijeljenih u 2006. godini. … [[Govornik se ne razumije.]] potpora brodogradnji ukupan iznos potpora ne računajući u poljoprivredi, ribarstvo i promet iznosio bi 2 milijarde i 809 milijuna kuna što znači 1,12% bruto društvenog proizvoda. Ovo ukazuje na neodrživost daljnjeg poslovanja brodogradnje na ovakav način. Problematika potpore brodogradnje također i prepreka članstva Republike Hrvatske Europskoj uniji. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskome saboru donošenje zaključka da se prihvaća godišnje Izvješće o državnim potporama za 2006. godinu.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a. Poštovani zastupnik Tomislav Tomić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospođo predsjednice sa suradnikom. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će Izvješće o državnim potporama za 2006. godinu. Izvješće je iz godine u godinu kompletnije i raduje činjenica da je registar državnih potpora u testiranju i da raste svijest svih davatelja potpore o prijavi potpora kako bi se zaista vidio stvarni udio potpora u bruto društvenom proizvodu a što je izuzetno bitno za ukupan i cjelovit razvoj Republike Hrvatske. Rast državnih potpora u 2006. godini uvjetovan je povećanjem državnih potpora u brodogradnji, sektoru prometa, željeznicama, poljoprivredi, ribarstvu i regionalnim potporama i ukupno iznosi 8 milijardi 587 milijuna što 63% više nego 2005. I gotovo 50% u postotnom iznosu, znači 3,43 bruto društvenog proizvoda, što je gotovo 50% više nego u 2005. godini. Međutim, kako je i spomenula predsjednica radi metodologije, taj iznos je takav a s obzirom da se Zakonom o državnim potporama ne odnosi na dodjelu potpora u poljoprivredi i ribarstvu u 2006. godini iznose 2,5 milijarde i veće su za cca. 38% u odnosu na 2004. godinu. I zaista potpore u poljoprivredi vidljivo rastu. A državne potpore dodijeljene u sektoru prometa odnose na kompenzaciju troškova prilikom obavljanja službe od općeg gospodarskog interesa a što se ne smatra državnom potrebom. Te kada bi se izuzele potpore brodogradnji, odobrena državna potpora za sanaciju, realizirano 1,4 milijarde jamstava, to je ta nova metodologija u 2006. godini udio potpora u bruto društvenom proizvodu iznosio bi 1,12 i ostalo bi negdje na razini 2005. kada je bio 1,11%. Izvješćem je vrlo dobro obrađeno trogodišnje razdoblje radi mogućnosti komparacije podataka koristeći metodologiju koju koristi Europska komisija u izradi svojih izvješća te usporedba sa potporama u zemljama Europske unije. Najznačajnije potpore u 2006. godini su državna jamstva 50,5%, i subvencije od 27,9% ali treba imati na umu radi usporedbe podataka za 2004./2005. državna jamstva se nisu u cijelosti prikazivali kao državna potpora. Promatrano po kategorijama, najveći dio potpora u razdoblju 2004./2006. godine odnosi se na sektorske potpore, osobito promet, poljoprivreda, ribarstvo i brodogradnja. Logično je da početak procesa restrukturiranja hrvatskog brodogradilišta i primjena propisa o državnim potporama rezultira porastom sektorskih potpora. Horizontalne državne potpore poticanja, istraživanja i razvoja, zaštita okoliša, ušteda energije, potpora malim i srednjim poduzetnicima, usavršavanje, zapošljavanje, kultura veća su za 16,6% u odnosu na 2005. godinu i to je podatak koji na neki način raduje jer zaista treba poticati horizontalne državne potpore. Najviše je izdvojeno u tim potporama za zapošljavanje a potom za razvoj malog i srednjeg gospodarstva. Dok su 200.4/2005. godine najčešći instrument dodjele potrebe malim i srednjim poduzetnicima bile subvencije u 2006. godini zamjetno je povećanje potpore u obliku povoljnih kredita što postavlja zaista kvalitetni pomak u politici dodjela potpora malom i srednjem poduzetništvu. Zamjetan je trend, stalan trend rasta regionalnih državnih potpora i za očekivati je intenzivniji rast tih potpora osobito nakon donošenja novog Zakona o poticanju ulaganjem. Potpore koje daju županije, gradove i općine ne odražavaju pravo stanje potpora na tom nivou. Međutim, za razliku od prijašnjih godina ipak je vidljiv pomak i za vjerovati je da će uskoro sve jedinice lokalne samouprave dostaviti podatke kako bi izvješća bila cjelovita i registar državnih potpora u potpunosti funkcionirao. Zaključno, podaci iz izvješća pokazuju rast potpora kako u apsolutnom iznosu tako i relativno mjereno udjelom potpore u bruto društvenom proizvodu. Potpore su značajno veće u sektoru poljoprivrede i ribarstva, prometa i brodogradnje. Pozitivan trend rasta horizontalnih potreba nastavljen je u 2006. i što je bitno za sve namjene očuvanje okoliša zapošljavanje, malo i srednje poduzetništvo. Izvješće ukazuje na činjenicu da se u 2006. godini najveći dio potpora dodjeljivao temeljem programa, znači davatelji državnih potpora prijavili su to agenciji i poštivali pravila pri dodjeli potpora sukladno spomenutim programom. Evo još jedanput Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Godišnje izvješće o državnim potporama za 2006. godinu. Dajem na glasovanje zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja o državnim potporama za 2006. godinu.". Tko je za ovaj prijedlog zaključka? Hvala. Suzdržan? Hvala. Protiv? Jednoglasno sa 129 glasova za prihvaćen predloženi zaključak.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče i potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici ovoga Visokog doma. Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za izvještajnu 2006. godinu na prvi pogled gotovo da je identično izvješću o radu i poslovanju Zavoda za prethodnu godinu. Međutim o kojem je ovaj Visoki dom i raspravljao i odlučivao na 22. sjednici 20. listopada 2006. godine. Međutim to je samo tako na prvi pogled. Naime ovo izvješće koje je na vašim klupama kad je u pitanju rad i poslovanje Zavoda sadrži nedvojbeno kvalitetan pomak u svim segmentima poslovanja u davanju usluga Zavoda osiguranicima i korisnicima. Tu mislim praktički od prijave na osiguranje pa do pravomoćnog rješenja o ostvarivanju prava. Primjerice u sklopu «Hitro HR-a» izvršen je iznimno važan projekt «E mirovinsko» te je zavod uveo E prijavu čime je dosadašnji klasični način podnošenja prijave na mirovinsko osiguranje dopunjeno mogućnošću podnošenja prijave elektroničkim putem. Pored ovoga bez sad daljnjeg navođenja i nabrajanja projekata jer su u izvješću detaljno nabrojeni usvojen je cijeli niz projekata koji znatno u svojoj ukupnosti poboljšavaju kvalitetu usluga koje Zavod daje korisnicima usluga. Sve je to učinjeno radi realizacije glavnog cilja zbog kojeg je zavod, zbog kojeg se zavod kao ustanova preustrojava a taj je da ostvarivanje prava utvrđenih zakonom budu pravno utemeljeni i ostvareni u što kraćem roku. Od kada postoji zavod kao institucija smatramo da nije bilo intenzivnije i plodonosnije razdoblje kako redovite tako i izvanrednih poslova. Odnosno nije se intenzivnije i plodonosnije radilo kako redovite tako i izvanredne poslove. Pri tome valja naglasiti da je, da su redoviti izvanredni poslovi Zavoda obavljeni kvalitetno i u roku. Što se tiče stanja sustava mirovinskog osiguranja, međugeneracijske solidarnosti on, sustav mirovinskog osiguranja čini pravni okvir koji uređuje način ostvarivanja, način osiguranja rizika i to rizika starosti, invalidnosti i smrti kao i institucionalno uređenje provedbe mirovinskog osiguranja. Nedvojbeno je da važnost mirovinskog sustava se ogleda u gospodarskom, socijalnom i političkom životu Republike Hrvatske i da se ogleda u broju osiguranika koji plaćaju ove doprinose za mirovinsko osiguranje, u broju korisnika mirovine i članova njihovih obitelji koji žive od mirovine kao i u visini izdataka za mirovinsko osiguranje i njihovom udjelu u bruto domaćem proizvodu. Neki karakteristični pokazatelji stanja u mirovinskom sustavu o kojima ćemo govoriti u nastavku kao što su udjel u svakom slučaju izdataka, bolje rečeno troškova za mirovinsko osiguranje u bruto domaćem proizvodu. Zatim omjer broja osiguranika i korisnika mirovine. Priljev novih korisnika mirovine i razne mirovine u odnosu na plaću. Što se tiče konkretno pokazatelja i brojki u Zavodu je na 31. prosinca 2006. godine bilo evidentirano milijun i 100 tisuća i 86 korisnika mirovine i milijun i 538 tisuća 170 osiguranika što nam daje omjer 1:1,40. Možemo zaključiti nakon dugogodišnjeg kontinuiranog pogoršanja pokazuje se makar minimalno poboljšanje tog omjera značajnog za stanje održivosti sustava mirovinskog osiguranja, međugeneracijske solidarnosti. Kad bi se vratili nekoliko godina unazad možemo zaključiti da je najniži omjer bio u 2001., 2002. i 2003. godini gdje smo negdje imali 1:1,36 pa se to povećavalo u 2004. godini na 1,37. U prošloj godini je to bilo odnosno u izvještajnom razdoblju 2005. 1, naprama, 1,39 dok u ovoj godini je kao što sam napomenuo to se popelo i daje omjer 1:1,40. I u 2006. godini što se tiče ukupnih rashoda mirovinskog osiguranja oni su rasli sporije od rasta bruto domaćeg proizvoda u Republici Hrvatskoj i udjel izdataka osiguranja u BDP-u u 2006. godini je iznosio 11,54% što u odnosu na prethodne godine znači daljnji pad. Primjerice nekoliko godina unatrag od 2003. godine kad je iznosio 12,44 pa u 2004. 12,22 do 2005. godine 11,80. U ovoj godini je taj iznos ponavljam 11,54 godine i to ukazuje na određeno također financijsko stabiliziranje mirovinskog sustava. Prosječna mirovina za mjesec prosinac u 2006. godini iznosila je tisuću i 903 kune i 99 lipa što je za nešto više od 3%, 3,02 % više nego u prethodnoj godini. A udjel prosječne mirovine u prosječnoj plaći iznosio je 40,21%. Prosječna mirovina koja je ostvarena za rad u punom radnom vremenu, koja se u Europskoj uniji smatra parametrom razine mirovine u Republici Hrvatskoj iznosi 63%. I s tim možemo biti zadovoljni jer je to približno razini mirovina u nekim članicama Europske unije primjerice u Belgiji 67%, Finska 62, Njemačka 63, Slovačka 63 i što se tiče ukupnog prihoda mirovinskog osiguranja u 2006. godini on je iznosio 28,965 milijuna, 28 milijardi 965 milijuna kuna. A ukupni rashodi za mirovinsko osiguranje u toj godini su iznosili 28 milijardi 918 kuna. Naravno ovdje su uključena sredstva za hrvatske branitelje i članova njihove i članove njihovih obitelji iz Domovinskog rata. Od ukupnog rashoda gotovo 98% odnosi se na isplatu, isplate korisnicima. A ostali rashodi su rashodi poslovanja stručne službe, financijski rashodi te rashodi za nabavu nefinancijske imovine i obvezno osiguranje posebnih kategorija osiguranika drugi stup. Osim mirovinskog osiguranja na temelju međugeneracijske solidarnosti Zavod provodi i ostvarivanje prava na doplatak za djecu i u prosincu 2006. u Zavodu je bilo 221 tisuća 288 obitelji korisnika doplatka za 416 tisuća 177 djece. Prosječna svota doplatka je iznosila 275 kuna i 45 lipa po djetetu što je za 1,5% više nego u prethodnoj godini, a za financiranje doplatka za djecu u 2006. godini utrošeno je ukupno milijardu i 350 milijuna. Kad se razmatra stanje mirovinskog sustava nedvojbeno je da se ne mogu zaobići ova dva zakona koji su istina doneseni u ovoj godini, ali kojima se pridonijelo njegovoj daljnjoj stabilizaciji i kojima će se osobito poboljšati materijalni položaj korisnika mirovine. To su naravno Zakon o dodatku na mirovinu ostvarenu prema Zakonu o mirovinskom osiguranju i mirovinama ostvarenim prema Zakonu o mirovinskom osiguranju i Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. Prvim zakonom, znači Zakonom o dodatku, već od prvog mjeseca od ovoga mjeseca, mirovine ostvarene od 99. godine će se povećati u rasponu od 4 do 24,9% u 2007. godini. U 2008. za daljnjih 25,9% a u 2009. za 26,4% i u 2010. i u narednim godinama za 27%. Tu bi napomenuo samo da ovim dodatkom će se povećati značajne razine mirovine ostvarenih po općim propisima i ublažiti, a u nekim slučajevima i eliminirati negativni učinci produženja razdoblja za izračun mirovine. To će biti od posebne važnosti ne samo za korisnike koji su u mirovinu odlazili posljednjih godina nego osobito i za one koji će odlaziti u mirovinu u narednim godinama. Još samo nekoliko riječi o zakonu, odnosno izmjenama i dopunama ZOMO-a. Od 1. siječnja 2008. doći će do daljnjeg znači povećanja opsega i razine prava koja se ostvaruju primjenom Zakona o mirovinskom osiguranju i samo kratko, tako će se primjerice starosne mirovine, prijevremene starosne mirovine umjesto dosadašnjih 0,34 po mjesec ranijeg odlaska u mirovinu ubuduće smanjivati za 0,15 po mjesecu što znači, što u slučaju ostvarivanja te mirovine 5 godina prije znači ukupno smanjenje od 9% umjesto dosadašnjih 20,4%. Najniže mirovine određivati će se za svaku godinu navršenog mirovinskog staža u nesmanjenoj svoti od navršene 31 godine, a ne kao do sada u smanjenoj svoti. I invalidske mirovine ostvarene na temelju profesionalne nesposobnosti za rad koje će se isplaćivati za vrijeme zaposlenja njihovih korisnika, primjenom mirovinskog faktora povećat će se negdje u rasponu, ovisno o kojoj kategoriji se radi, za 33, odnosno 50%. Ovom zakonskom mjerom biti će obuhvaćeni i korisnici koji su prvo na mirovinu ostvarili od 1.1.99. i njima će se po službenoj dužnosti preračunati od početka mirovine, od početka iduće godine. Valja još napomenuti da će se usporedo s novim i poboljšanim izračunom ovih mirovina ponovno odrediti dodatak na mirovinu u ovim slučajevima. Što se tiče rada stručne službe zavoda, za uvod bi rekao da zavod, Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje je javna ustanova s javnim ovlastima u rješavanju o pravima i obvezama iz mirovinskog osiguranja osnovan Zakonom o mirovinskom osiguranju i Zakonom o mirovinskom osiguranju je uređeno obvezno mirovinsko osiguranje na temelju međugeneracijske solidarnosti i tu mislimo naravno na 1. stup trodijelnog mirovinskog sustava. Mislim da nema potrebe navoditi ostale dijelove sustava, 2. i 3. stup. Što se tiče obveznog mirovinskog osiguranja na temelju generacijske ili međugeneracijske solidarnosti obavezno se osiguravaju pravo na starosnu, privremenu starosnu, invalidsku, obiteljsku mirovinu, najnižu osnovnu, profesionalnu rehabilitaciju, naknada zbog tjelesnog oštećenja, naknada putnih troškova u svezi ostvarivanja prava, a sve to skupa čini osnovnu djelatnost zavoda. U sklopu provedbe mirovinskog osiguranja na temelju međugeneracijske solidarnosti u 2006. godini u zavodu je bilo na rješavanju blizu 600 tisuća zahtjeva, točnije 591 tisuća 421 zahtjev o pravima iz mirovinskog osiguranja i doplatka za djecu od kojih je riješeno 521 tisuća 014 zahtjeva ili 88,10% što je poboljšanje u odnosu na 2005. godinu kada je od približno istog broja zahtjeva bilo riješeno 86,4%. Pri tome valja istaknuti da je broj zahtjeva koji je riješen u roku dva mjeseca povećan za 3,01% postotnih bodova u odnosu prema prethodnoj godini što znači nastavak pozitivnog trenda u nekoliko posljednjih godina i također je važno napomenuti da je smanjen i broj neriješenih zahtjeva početkom izvještajnog razdoblja za nešto više od 10%, 10,36% pa je tako u 2005. godini bilo preneseno 88 tisuća i 638 neriješenih predmeta iz ranije godine, a u 2006. godini je bilo preneseno manje, 80 tisuća 317 neriješenih zahtjeva iz 2005. godine. Osobit pomak u rješavanju zahtjeva učinjen je u provedbi međunarodnih ugovora o socijalnom osiguranju te su riješena 45 tisuća 244 zahtjeva ili 67,05% što je za 7,03% postotna poena ili postotna boda više nego u 2005. godini. U zavodu se osim redovitih poslova obavljali naravno i veliki broj ili niz izvanrednih poslova koji su dani u mjerodavnost na temelju, zavodu na temelju zakona Republike Hrvatske. Ovdje treba prije svega istaknuti one najvažnije, a to je svakako provođenje odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 98. godine. I samo nekoliko osnovnih podataka. Da je pravo na obeštećenje ostvarilo gotovo 430 tisuća, točnije 426 tisuća 309 korisnika, a izračunata svota obeštećenja je iznosila početna svota 11,5 milijardi, 11.458 na što treba dodati obeštećenje na ime kamata u iznosu od 2,3 milijarde. Isplata obeštećenja odvijala se po dva modela, po poznatom modelu a) i modelu b). Po modelu a) isplata tijekom prve godine, prve dvije godine trajanja fonda se isplaćivala isplate fonda u iznosu obeštećenja, naravno zaboravio sam uvećan za kamate se umanjivao za 50% i isplaćivao se, odnosno isplaćuje se u 4 rate. Do sada su isplaćene tri rate obeštećenja po ovom modelu u ukupnom iznosu od 3,6 milijardi, 600 milijardi kuna. Model b), radi se o isplati tijekom 8 godina od kojih su prve dvije godine poček i isplaćuje se cijela svota pripadajućeg obeštećenja uvećana za kamate, razdijeljena na 6-godišnje obroke i prva rata po ovom modelu biti će isplaćena u ovoj godini u prosincu 2007. godine. Prema podacima raspoloživim više od 70% korisnika mirovine odlučilo se za kraću inačicu isplate uz smanjenje svote obeštećenja. Napomenuo bih dalje provedbu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. To je poznato obeštećenje korisnika obiteljskih i najviših mirovina. Pravo na obeštećenje ostvarilo je više od 35 tisuća i 456 korisnika mirovine u svoti od 1,4 milijarde kuna na što treba pridodati i pripadajuću svotu kamate u visini od 19,9752%. Isplata se vrši po istim modelima kao što sam naveo, kao korisnicima koji su ostvarili pravo na obeštećenje po Zakonu o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja '98. i prva rata po ovom modelu isplaćena je u 6. mjesecu ove godine u iznosu od nešto više od 125 milijuna. Isto tako bih istakao da je Zavod također radio provedbu Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Radilo se o isplati razlika do prevedene mirovine, to je tzv. dug hrvatskim braniteljima prema Zakonu o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji iz 2001. i 2002. godine i radilo se o ukupnom iznosu od 516 milijuna kuna. Prema tim zakonima, točnije prema zakonu iz 2001. godine dug je za 2001. godinu isplaćen u 2006. godini u iznosu od 159 milijuna kuna, dug za 2003. i 2004. godinu isplaćen je u 2007. godini u iznosu od 207 milijuna kuna i prema zakonu iz 2005. dug za 2005. godinu u iznosu od 150 milijuna kuna bit će isplaćen, odnosno u tijeku je isplata, bolje rečeno isplata je pri kraju, ova je gotovo već završena prije redovite isplate mirovina u ovom mjesecu, za protekli mjesec naravno. Još bih napomenuo da je Zavod imao još jedan izuzetno važan izvanredan posao, a to je isplata božićnice korisnicima mirovine u 2006. godini i svota božićnice je iznosila od 100 do 350 kuna ovisno o visini primanja u isplati, a za korisnike mirovine ostvarenih prema ostvarenih u republikama bivše SFRJ kojima se mirovina isplaćivala u Republiku Hrvatsku isplaćena je božićnica u iznosu od 200 kuna bez obzira na visinu mirovine koju primaju. Za isplatu božićnice su osigurana sredstva u iznosu od 165 milijuna, isplaćene su iz dobiti kapitalnoga fonda d.d. ostvarena prethodnih godina, a ukupno je za božićnicu isplaćeno 157 milijuna kuna. Modernizacija Zavoda kao jedno važno poglavlje u radu i poslovanju Zavoda u svakom slučaju, ako ćemo na neki način reći formalno započela je u lipnju 2005. godine kad je Vlada Republike Hrvatske prihvatila studiju o osnove preustroja Zavoda čime je započet jedan opsežan rad na modernizaciji Zavoda. Cilj preustroja je bila preobrazba Zavoda u modernu jednu ustanovu za provedbu mirovinskog osiguranja na temelju međugeneracijske solidarnosti, podizanja razine kvalitete usluge koju Zavod pruža svojim korisnicima, skraćivanje trajanja postupka za ostvarivanje prava kao iz mirovinskog osiguranja te naravno smanjenje troškova poslovanja. Radi preustroja Zavoda na načelima procesno orijentirane organizacije u 2006. godini započeti su sljedeći projekti: poboljšanje poslovnih procesa, reorganizacija kadrovske politike, erp rješenja, elektronički sustav upravljanja dokumentima i izgradnja računalno komunikacijske infrastrukture, pored aktivnosti koje su se odvijale unutar projekta i naravno i uz zajam Svjetske banke Zavod je u 2006. godini samostalno koristeći s raspoloživim ljudskim potencijalima i materijalnotehničkim resursima nastavio započeti proces modernizacije i unapređenje poslovanja izradom projekta upravljanja ljudskim potencijalima te nizom ostalih aktivnosti od kojih najznačajnije je provedba mjera za skraćivanje trajanja postupka, rješavanja o pravima iz mirovinskog osiguranja, zatim modernizacija poslovanja arhiviranja uz kontinuirano obavljanje poslova izlučivanja registraturnog gradiva, primjerice izlučeno je gradivo iz približno 500 tisuća mirovinskih spisa i mikrofilmirano blizu 2 milijuna dokumenata. Zatim bi spomenuo rad na uspostavi dugoročne dokumentacijske politike i uvođenje elektroničkog poslovanja, projekt poznat pod e-mirovinsko u sklopu projekta e-Hrvatska. Radi se naravno o e-prijavi na osiguranje. Kratko o portfelju Zavoda. Naravno zakonski temelj za upravljanje i gospodarenje portfeljem Zavoda ostaje isti od 2000. godine i podaci o stanju su detaljni u izvješću. Što se tiče portfelja, dijela portfelja kojim upravlja Hrvatsko mirovinsko investicijsko društvo mogu napomenuti da je to društvo u vlasništvu, stopostotnom vlasništvu tvrtke, u stopostotnom vlasništvu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i da osnovni prihod čini naknada naravno HMID-a za upravljanje kapitalno fondom koje iznosi 2% od prosječne godišnje neto vrijednosti imovine fonda. U 2006. godini HMID je ostvario neto dobit u iznosu od 22 milijuna, nešto više od 22 milijuna kuna, a u 2006. godini kapitalni fond je ostvario realiziranu dobit u iznosu od 70 milijuna 633 tisuće i 737 kuna, a nerealizirana dobit od početka poslovanja fonda do 31. prosinca 2006. iznosi milijardu 238 milijuna i 135 tisuća 751 kunu. U 2006. godini ostvaren je najveći rast vrijednosti imovine fonda od njegovoga osnutka 51% što je posljedica povećanog interesa inozemnih domaćih ulagača za hrvatskim dionicama i posljedično rasta njihovih cijena. Vrijednost imovine na 31. prosinca 2006. godine iznosila je milijardu i 320, govorim 31. prosinca 2005. milijardu i 328 milijuna da bi godinu dana kasnije iznosila milijardu i 846 milijuna kuna, s time da je ta vrijednost umanjena za isplaćenu dividendu iz dobiti ostvarenih prethodnih godina, o tom smo već govorili, naravno radi se o božićnici. Zaključno bih naveo da unatoč tome što je Zavod u izvještajnom razdoblju obavio zaista ogroman broj redovnih, izvanrednih poslova za napomenuti da je sve obavljeno na najbolji mogući način što je i potvrđeno nalazom Državnog ureda za reviziju koji je bezuvjetan i to po drugi put za redom u povijesti Zavoda. Bez obzira na to mi u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje smo svjesni važnosti uloge i zadaće koju mirovinski sustav ima u hrvatskom društvu, naravno i njegovog socijalnog i gospodarskog značaja i sve svoje znanje i vještine i sposobnosti usmjerit ćemo ubuduće u pravcu izvršavanja naših zadaća na zakonit i profesionalan način, a vodeći računa i o racionalnom upravljanju sredstvima u skladu sa svrhom za koju je zavod i osnovan. Ja zbog svega toga osjećam i dužnost i potrebu da se zahvalim svojim suradnicima od pomoćnika ravnatelja do svih zaposlenika na njihovome predanom, požrtvovanom i stručnom radu koji je doprinio ovakvim rezultatima zavoda. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za zdravstvo? Uvaženi zastupnik Bačić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani članovi Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje! Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 82. sjednici odbora održanoj 27. rujna raspravio je Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2006. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavio Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje aktom od 20. srpnja ove godine. Odbor je izvješće raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnijeli su predstavnici predlagatelja. Iz dostavljenog izvješća koje je po mišljenju članova odbora kvalitetno i profesionalno sačinjeno vidljiva je ukupna slika poslovanja zavoda za izvještajno razdoblje. Razvidno je da se trend pozitivnog poslovanja zavoda i dalje nastavlja. Važno je napomenuti da je već dvije godine zaredom nalaz državne revizije potpuno besprijekoran. Razvidno je da se trend pozitivnog poslovanja dakle, nastavlja. Preustroj i modernizacija zavoda koji su u tijeku uz informatičku podršku i uvođenje digitalnih dokumenata doprinose podizanju razine i kvalitete usluga koje zavod pruža korisnicima čime postupno postaje i javni servis građana. U postupcima ostvarivanja mirovinskog osiguranja na temelju međugeneracijske solidarnosti nastavljen je prošlogodišnji trend porasta broja osiguranika odnosno poboljšan je odnos između broja korisnika mirovina i broja osiguranika u omjeru 1:1,40 što ukazuje na stabilnost prvog stupnja mirovinskog sustava, istaknuto je u raspravi. Tijekom rasprave članovi odbora podržali su način prikazivanja podataka i tabela u ovom izvješću, a koji se razlikuju od dosadašnjih pristupa. Izraženo je i mišljenje da bi trebalo odvojeno prikazati mirovine koje se isplaćuju primjenom međunarodnih ugovora o socijalnom osiguranju u slučaju kada se radi o međusobnom odnosu visine mirovine i prosječne plaće u Republici Hrvatskoj. Nakon kraće rasprave članovi odbora su većinom glasova uz jedan suzdržan odlučili podržati i predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2006. godinu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba HSU-a uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ravnatelju sa suradnicima, kolegice i kolege! Neću biti dug, ali se moram osvrnuti radi svega onoga što je Hrvatska stranka umirovljenika radila vezano uz aktivnosti Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Nekako osjećam i dužnost osvrnuti se na sve njihove aktivnosti. Dakle, sjećam se prošlogodišnje rasprave koja je bila vrlo burna u ovom Saboru gdje su neke naše kolegice odnosno kolege cijelo vrijeme govorile da je ovo izvješće jednako kao ono predlani, pa da je to sve copy, paste tehnologija. Ja dajem ovim izvješćima jednu visoku razinu pažnje i neke stvari pogledam i moram vam reći da su ova izvješća sva vrlo različita. Iz godine u godinu rješavaju se različiti problemi, rješavaju se i drukčiji pokazatelji. Unose se novi pokazatelji da bi slika o stanju u sustavu bila bolja. U svakom slučaju mislim da je napredak u ovim izvješćima zamjetan iz godine u godinu i činjenica je da se uvažavaju zastupničke primjedbe koje su izrečene na ovakvim raspravama u Hrvatskom saboru. Ono što je karakteristika ovogodišnjeg izvješća je da on govori puno više odnosno svjedoči o puno više aktivnosti Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u 2006. godini u odnosu na neke druge godine. I prema vašem izvješću te su više-manje aktivnosti na zadovoljstvo i osiguranika odnosno korisnika mirovina riješene. Ako i nešto kažem kritički vezano uz ovo izvješće onda znajte da je to zbog želje da ovaj subjekt sa javnim ovlastima bude što kvalitetniji i što više po mjeri građana Hrvatske dakako osiguranika i korisnika mirovine. Ono što ovako sa strane gledano mislim da treba u ovom Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje hitno učiniti, to je jedan izuzetni financijski napor u smislu financiranja jedne dobre, dobre informatizacije sustava. I mislim da hrvatska Vlada mora predvidjeti sredstva za tako nešto, jer je to kompliciran sustav od kojeg se traži da bude iznimno brz u izdavanju rješenja prema građanima. I mislim da ako budem u prilici, ako to Vlada ne predvidi da ću intervenirati amandmanima da se to učini. Drugo što mislim da u tom sustavu treba učiniti je svojevrsna decentralizacija sustava odnosno mogli bi bolje reći preciznije alokacija dijela usluga iz samog organizacionog kostura Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. I pouzdano znam da je u nekim aktivnostima bilo govora ovih dana i upravo nije baš sretna okolnost da zakon, da ovaj Sabor završava sa zasjedanjem, jer smo mogli možda nešto i zakonski u tom smislu urediti, ali nam to ostaje trajna obaveza. Ono što bih rekao da nedostaje u ovom izvješću, odnosno barem što se tiče, mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika nismo u potpunosti zadovoljni je ocjena stanja sustava. Naime, ovoj ocjeni koju vi iznosite nema se što prigovoriti. Međutim, nama nedostaju neki drugi parametri, a to je koliko je naših mirovina zaista pokriveno doprinosima. Dakle drugo, koliko mi na tržištu rada imamo izbjegavanja plaćanja doprinosa odnosno koliko nam je uzrok ovakvom stanju nepokrivanja mirovinskih rashoda doprinosima, niska razina službenih plaća a odnosno plaćanje ispod stola. Nadalje, nedostaje mi ocjena za unapređenje odnosno prijedlozi za unapređenje stanja u sustavu odnosno da se ocijene uzroci da li su stvarni razlozi pada prosječne mirovine u odnosu na prosječnu plaću samo u povećanju obračunskog razdoblja novih umirovljenika i povećanja broja umirovljenika ili pak je to famozna formula koja sama po sebi generira zaostajanje prosječnih mirovina u prosječnoj plaći negdje na razini oko 1% godišnje. Prema tome, to bih volio. Međutim, ja znam ograničenja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje ali konstatiram da nam to fali. Dalje, jedna ocjena zašto imamo veliki broj invalidskih mirovina. Treba u ocjeni stanja bi svakako trebalo stajati da mirovinski sustav nije jedan vertikalni stup koji stoji sam za sebe. On je uzročno posljedično povezan i sa tržištem rada, dakle i sa Zavodom za zapošljavanje i sa drugim sustavima. Naime, jedna činjenica na koju skrećem pažnju. Mirovinski sustav je podloga i za socijalna davanja, određena socijalna davanja na razini općina i gradova umirovljenicima itd. Imamo jedan nedostatak a to je da u našem poreznom sustavu mirovina iz inozemstva ne tretira se dohotkom. Ona može ne tretirati. Ali ona se može tretirati neoporezivim dohotkom ali se mora odnosno morala bi se prijaviti jer na tu razinu mirovina kasnije se apliciraju druga socijalna prava i onda imamo krivu sliku, socijalnu sliku Hrvatske. Ono što mislim da bi morali svakako promijeniti je da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje ima dvostruku upravu. Prvo, struka u mirovinskom sustavu mora biti odvojena od političke uprave, dakle od onoga sudionici na tržištu rada a to su dakle sindikati, poslodavci i država odrede kao mirovinsku politiku. Struka bi uvijek morala imati svoje pravo veta ili završnu riječ to može ili to ne može proći. Naravno, ono za što bih se zalagao bez obzira na velike i dobre promjene u zadnjih dvije, tri godine što ja pratim je još veća javnost rada. Promjene su uočljive, zavod je zaista postigao kvalitetne pomake u i javnosti rada, dakle i kroz svoje publikacije, i kroz svoje web stranice i kroz svoje biltene. Zaista koga taj sektor interesira može se vrlo kvalitetno informirati i vrlo su dostupni. Međutim, javnosti i rada nikad dovoljno jer je ovo oblast koja je u žiži interesa gotovo milijun i pol građana Hrvatske. Ono što bih htio reći i ukazati na moguću na neki način ne vašom krivicom da se razumijemo obmanu je slijedeće. Slika broj 13 "Udjel ukupnih mirovinskih izdataka u bruto društvenom proizvodu". Ja skrećem pažnju da smo poprilično nekonzistentni u tumačenju statističkih podataka jer ako gledate mi moramo se prvo dogovoriti da li je obeštećenje mirovinski izdatak ili nije, jer 2001., 2002., 2003., 2000. do 2004. obeštećenje kroz institute 100 kuna i 6% i kroz institut 0,5 do 20% je bio mirovinski izdatak. Međutim, 2006. to nije mirovinski izdatak i nema ga u učešću u bruto društvenom proizvodu. E sada, moramo se dogovoriti da li je to bio mirovinski izdatak 2001. i 2002. ili je to sada isto tako mirovinski izdatak jer forma je promijenjena ali suština nije promijenjena. 2004. mi smo promijenili formu tog obeštećenja da je on postao individualno pravo koje je postalo nasljedno pravo, međutim on spada u mirovinska prava. I kad bi se on pridodao ovim u 2006. godini izdaci vezani uz obeštećenja udio mirovinskih izdataka u bruto društvenom proizvodu bi bio značajnije veći. Ja samo ukazujem da moramo dobro razumjeti ove tabele, one su statistički ispravne, nema se što reći ali može i tu biti jedna zamka. Nadalje, nešto što bih otvorio danas kao problem i koristim priliku s obzirom da je kraj zasjedanja Sabora je i jedan problem s kojim sam se susreo u zadnjih mjesec dana i želim ga podijeliti s vama. Postoji određeni problem kod ostvarivanja prava na mirovinu naših građana koji su bili zaposleni kao građanska lica u bivšoj vojsci, bivšoj armiji. Naime, sa svih strana dolaze nam informacije da su se njihovi obrasci M4 koji govore doista o uplati doprinosa negdje izgubili. Ja to jednostavno ne mogu vjerovati jer u ovoj državi i njezinom pravnom predniku su postojale neke uzance da se ti obrasci M4 moraju čuvati na više mjesta. Nemoguće je da u institucijama na više mjesta gdje se čuvaju ovi obrasci da oni budu potpuno, da oni potpuno nestanu na svim mjestima istovremeno. Jer ti ljudi trpe. Zašto trpe? Njima u obračun njihove mirovine ne ulazi taj staž koji je odrađen u pojedinim službama već se oni, njima se određuje mirovina na razini najniže mirovine bez obzira da li je netko radio kao čistač u bivšoj vojsci ili je netko radio kao viša medicinska sestra ili doktor. Pa imamo specijaliste, doktore koji danas sa 35 ili 40 godina staža imaju tisuću i 600 kuna. Ti se ljudi meni javljaju, ja moram to otvoriti kao problem. I ja od vas gospodine ravnatelju tražim da se tu učine pomaci. Ako treba dignuti dignut ćemo na razinu Vlade, ali da se učine pomaci da se ili vještačenjem ili nekim drugim metodama utvrdi stvarno stanje njihovih uplata doprinosa jer smatram da se to može jednom koordiniranom akcijom učiniti. Naime postaje, postoje i evidencije o njihovom radu, o njihovom bolovanju, postoje evidencije o plaćama. Dakle iz više evidencija bi se te stvari morale vrlo realno, vrlo realno odrediti. Takvih ljudi ima na desetke. Ja ne znam da li je to, da li je to isto tako praksa ili se to događa u drugim dijelovima Hrvatske ali ja znam da u Puli ima više desetaka takvih, takvih slučajeva i ja sam obavezan ovo pitanje otvoriti pred svima vama. Mi ne možemo reći da je nešto nestalo i zbog toga netko ima cijeli život dalje umanjenu mirovinu jer tu nema njegove, tu nema njegove krivice. Mi smo kao sustav dužni ili čuvati te dokumente, znati izračunati mirovinu ili pak na drugi način doći do, do stvarnog podatka. I na kraju želim reći da su naši stavovi vezano uz upravljanje imovinom u HMID-u i HMO istovjetni zavodovim međutim u onoj drugoj slobodnoj imovini koja je na upravljanju Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje naši stavovi su bitno različiti. Mislim da je tu Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje kao institucija sa javnim ovlastima i zavod osiguranika i umirovljenika bitno oštećen, dugoročno oštećen ali to je pitanje za jednu širu raspravu i jednu drugu političku utakmicu. Na kraju želim reći da sa zadovoljstvom svaki put analiziram ova izvješća jer su mi oni inspiracija, ali uvijek u pozitivnom smislu ka poboljšanju sustava. Koristim priliku da zahvalim svim ovim ljudima koji ovdje sjede na izvrsnoj suradnji tijekom mandata uz činjenicu da će Hrvatska stranka umirovljenika prihvatiti i podržati ovo izvješće o radu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Stjepan Kozina.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ravnatelju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje sa suradnicima, dame i gospodo zastupnici. Dozvolite mi da se uključim malo oko ove rasprave s obzirom da mene dosta to zanima. Prije svega ja bih odao priznanje Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje za protekle ove dvije godine i za ovu godinu s obzirom na obim poslova koji su oni dobili. Prije svega dobili su oko obeštećenja dosta veliki posao, a ovim novim Zakonom o, za nove umirovljenike dobit će još veći posao prije svega oko ove naknade. Isto tako od 1.1. trebat će nova rješenja dati po novom zakonu kojega smo mi i dobili. Ja moram reći da jako veliki broj upita dolazi u Mirovinski zavod. Ja govorim sa stajališta područne službe Varaždin i ispostava onih koje imaju oni gdje ljudi mogu u realnom vremenu dobiti sve podatke koji ih zanimaju i ja sam Mirovinskom fondu na tome zahvalan. Drugo, što se tiče samih mirovina. S time Mirovinski, Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje nema velikog utjecaja. On samo prikazuje ono što se stvarno dogodilo. Evo pa mi vidimo da je u 2006. godini prosječna mirovina iznosila hiljadu 903 kune 99 lipa ili je to za 3,02% više nego u prethodnoj godini. Ako mi uzmemo kolika je bila inflacija za tu godinu onda praktično ne vidimo povećanja mirovina. Mislim da bi tu trebalo nekako bolje, da bi tu švicarsku formulu trebalo jednom prekinuti s njom i da bi izračun mirovina trebao biti prema rastu plaća prije svega jer su mirovine i vezane na plaću. Mislim da nije dobro da je ovaj Sabor donio odluku da se prihvati švicarska formula, a ne izračun prema rastu plaća. Drugo, udjel mirovina u bruto društvenom proizvodu ovdje je iznosio 11,54%. Ja mislim da su to sve mirovine obuhvaćene. I ove po posebnim uvjetima, po posebnim zakonima. To su sve. Ako mi uzmemo samo ove mirovine koje su bez toga onda je to negdje oko 9%. A ako mi znamo da zemlje Europske unije imaju to učešće od 13 do 14%, a mi težimo prema Europskoj uniji i morali bi vidjeti na koji način da i mi dođemo do toga između 13 i 14%. Mi smo prije toga sada imali ovoga o državnim potporama i vidimo da su one velike. Da one dosta iznose. A ako bi mi samo polovicu tih državnih potpora usmjerili u mirovinsko osiguranje naše mirovine bi se znatno, znatno povećale. S druge strane ovdje su prihodi od doprinosa. E sada što se toga tiče ja mislim da tu vlada pravi nered. Prije svega prihode prikuplja porezna uprava i oni to, daju te novce na žiro-račun Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje odakle mi i dobivamo mirovine. Ako mi sada gledamo da negdje oko 50% se ne isplaćuju plaće prema Zakonu ja mislim da se sad hoće isplaćivati, donijeli smo novi Zakon o računovodstvu gdje je vidljivo da bi trebala biti rigoroznija kontrola nego je bila do sada i gdje bi se obračun plaća trebao obaviti prema svim pravilima koji su, koji vrijede u svijetu, a trebali bi vrijediti i kod nas. A nekada su vrijedili. Znači nitko ne bi mogao isplatiti plaću dok ne bi dao doprinos za mirovinsko, za zdravstveno osiguranje koja je, koja je znatno takvo. Ako mi gledamo da danas ljudi službeno imaju, službeno dobivaju tri hiljade plaću, pet hiljada dobi ispod stola. Ja sam nedugo razgovarao s jednim čovjekom koji mi je rekao da ne može podići zajam jer ima službeno 3 hiljade plaću, a 5 hiljada dobi ispod stola. Sad si vi zamislite kolika je tu, zakinut je porez, prirez, doprinos za mirovinsko i doprinos za zdravstveno. Mislim da bi ti prihodi morali biti znatno veći i mislim da bi država morala pronaći način da se to ostvari. Jedan od načina jest i ovaj prijedlog o minimalnim plaćama koji smo mi dali u saborsku proceduru međutim nije došlo na dnevni red tako da se vidi da bi ti doprinosi prema toj minimalnoj plaći trebali tako iznositi. Sada ako gledamo i ovu minimalnu mirovinu mislim da bi kao društvo, kao socijalno društvo trebali voditi računa o tomu da minimalna mirovina ne bi smjela biti manja od minimuma egzistencije. A ako prema nekim proračunima taj minimum egzistencija sada negdje oko hiljadu 700 kuna znači da bi najniža mirovina trebala iznositi tih hiljadu 700 kuna tako da čovjek ima redovno za život. Tako da oko toga bi trebalo tu vidjeti. Isto tako smanjuje se, prema ovim pokazateljima smanjuje se izdvajanje iz proračuna za mirovinsko.Mislim da to nije u redu. Nije u redu radi toga jer sada za generacijsku solidarnost manjka onih 5% koje novi radnici izdvajaju u 2. stup. Koji je taj iznos, trebalo bi ga proračunati. I normalno tolika sredstva bi trebalo dati Mirovinskom fondu tako da bi se mogle te mirovine isplatiti na način kako to odgovara. S obzirom da je to i tranzicijski trošak koji je i ovaj Sabor izglasao prilikom donošenja novog zakona. Znači kada se išlo na 1. i 2. stup, znači ovaj 1. stup generacijska solidarnost trebalo bi kroz ovo vrijeme, proračun bi trebao osigurati sredstva tako da bi ta sredstva bila otprilike dostatna za isplatu mirovina prema zakonskim odredbama. Evo još jednom ja se zahvaljujem Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, na svemu onome što pruža našim korisnicima, a moram vam reći da su ljudi zadovoljni, barem ja tako istražujem, barem na mojem području, sa osobljem mirovinskog osiguranja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključno, predlagatelj ravnatelj gospodin Mile Rukavina. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih samo se osvrnuo u par, na par navoda vezano za izlaganja uvaženih zastupnika, čisto nekoliko informacija. Naima je naravno drago da zastupnici daju određene prijedloge i sugestije i mi ćemo to u svakom slučaju razmotriti što se tiče Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Kao što smo i do sada, a što je evo recimo i gospodin Hrelja naveo ispred kluba Hrvatske stranke umirovljenika. Naravno da ćemo sa posebnom pozornošću razmotriti probleme koji se javljaju bilo da se radi o konkretnim slučajevima ili bilo da se radi o određenim pojavama u samom sustavu. Problem koncepcije uplate doprinosa sigurno nije pitanje koje zavod sam može riješiti nego je to pitanje za širu raspravu, ali čisto informativno, rast sredstava od uplaćenih doprinosa u 2006. godini u odnosu na 2005. godinu je bio 7,7%. Evo bar djelomično možemo na to pitanje odgovoriti. I sigurno da bi evo rado koristim ovo da odgovorim što se tiče većeg ulaganja u informatiku. Bilo je otprilike tako pitanje i sugestija. Ja moram napomenuti da je u restrukturiranju zavoda posebna pozornost posvećena razvoju informatike jer nama je jasno da bez dobre informatike, bez educiranih ljudi u informatici, svi ovi projekti o kojima sam govorio, osobito izvanredni, koji su ogromni, ne mogu se napraviti i mi to i činimo, možda je to nedovoljno. Međutim kada to prevedemo da je za edukacije zaposlenika, da je za ulaganje u tehničku osnovicu, da je za osposobljavanje ispostava, povezivanje ispostava na on line sustav utrošeno u prošloj i ovoj godini blizu 18 milijuna kuna, ja mislim da to ipak ima određenu težinu, ali kažem radi se o velikom sustavu koji više problema ima sa kadrovima u informatici koje ne može dobiti jer je zavod nekonkurentan u tom smislu sa privatnim tvrtkama pa i drugim ako hoćete državnim institucijama. Više je to problem nego što je problem sam novac za ulaganje u informatiku. Evo ja ne bih više dužio, sve ćemo primjedbe i sugestije i prijedloge sagledati i ono što je u nadležnosti zavoda pokušati riješiti u idućem razdoblju. Hvala vam lijepa na pažnji.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2006. godinu. Dajem na glasovanje zaključak: "Prihvaća se predloženo izvješće.". Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 96 glasova za i 33 protiv prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću - Izvješće o radu nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje za 2006. godinu – Predlagatelj: Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje Sukladno članku 13. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju Nacionalno vijeće za visoko obrazovanje dostavilo je navedeno izvješće. Materijale ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite, predstavnik predlagatelja, prof. Parać.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zastupnici, dame i gospodo. Pred vama je Godišnje izvješće Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje za 2006. godinu. Moram napomenuti samo nekoliko riječi i neću vas previše zamarati. Prošlogodišnje izvješće koje sam na ovom skupu također branio, izvješće za 2004. godinu, je zacrtalo rad u strateškom smislu rada ovog Nacionalnog vijeća. U 2006. godini je taj rad koji je zacrtan još prošle godine 2005. je nastavljen i to u pravcu vrednovanja i davanja dopusnica za doktorske studije, dakle naglasak u 2006. godini je bio na doktorskom studiju. Uz sve one aktivnosti koje po zakonu pripadaju djelokrugu rada Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje. Moram reći također da je rad Nacionalnog vijeća, ali i zajedno sa Agencijom za znanost i visoko obrazovanje sve komatibilniji jasno doprinoseći krajnjem rezultatu koje Nacionalno vijeće po zakonu je dužno obaviti. U izvješću je dakle obuhvaćen tekući rad Nacionalnog vijeća koje je samo nastavilo rekao bih svoj obuhvatan i vrlo kompleksan rad koji je imao već i 2005. godine. Također moram reći da u saborskoj proceduri konkretno na Oboru za znanost, kulturu i visoko obrazovanje, sam čuo također i neke primjedbe koje bih sada samo rekao bih malo podcrtao i rekao o čemu se radi. Ono što je moja ocjena ovog izvješća dakako da u jednom dijelu sam i kritičan prema tom izvješću, a pogotovo u onom dijelu koji se tiče obaveze Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje da donese mrežu visokog obrazovanja koje ovaj Visoki dom bi trebao usvojiti. Moram reći da je rad na mreži bio zastao zbog određenih razloga. Međutim on je ponovno aktiviran jer je to jedna vrlo delikatna tema koja će svakako biti pomno pripremljena i predočena ovom tijelu. Dakle to je ono što u ovom izvješću nije kompletno i što bi siguran sam biti, u sljedećem izvješću će biti sadržano. Također smo dobili primjedbe da ubuduće u ovakvom izvješću kao dio izvješća mora biti također pribrojen i financijski aspekt rata Nacionalnog vijeća pa će to svakako u sljedećem izvješću i biti prisutno u ovom izvješću. Gospodine potpredsjedniče, to bi bilo otprilike sve što bi trebalo. Bit ću na raspolaganju za bilo koja pitanja od zastupnika ovog Sabora. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba Hrvatske narodne stranke, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi članovi Nacionalnog vijeća, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja neću biti naročito dug, ali ipak smo smatrali u klubu Hrvatske narodne stranke da se treba ovom prilikom očitovati. Naime, 80-tih godina je bilo jasno da konkurentnost europskog gospodarstva, mislim na zemlje Europske unije pomalo gubi dah u odnosu na gospodarstvo SAD-a, Japana i još nekih zemalja i uključuju se alarmna zvona, doduše ništa se tih godina ne događa jer je Europa još uvijek vjerovala da će kroz informatizaciju svoga gospodarstva steći novu prednost 90-tih godina, ali se to na žalost nije dogodilo. Dapače izgubljeno je niz godina i Europa se zato odlučuje za jednu sasvim novu strategiju, za lisabonsku strategiju. Lisabonska strategija, dakle strategija gospodarskog razvoja Europe temelji se na europskim prednostima, a osnovna prednost je društvo znanja. Bolonjski proces je u biti okvir obrazovni, znanstveni i tehnološki kojim se treba lisabonska strategija koristiti u realiziranju svojih ciljeva. Ovo je sve bilo uvod, obzirom na ono što ću pitati i tražiti mišljenje naših uvaženih gostiju. Naime, svima je postalo jasno još prije 20 godina da tržište i tržišna ekonomija sama po sebi neće moći riješiti sve probleme, da je potrebna jedna snažna koordinacija između države i gospodarstva. Država mora znati u kom pravcu ide gospodarstva, država mora znati koje profile treba, koje znanje ti stručnjaci moraju imati i u kom broju se mora obrazovati ljudi kojeg profila. Dakle i upisna politika i programska politika mora biti naslonjena na realne potrebe gospodarstva te zemlje. Zato je moje pitanje našim gostima sljedeće. Obzirom da vidim u izvješću, a ja se potpuno slažem sa tim izvješćem da Nacionalno vijeće bilo je pomalo iznenađeno velikim brojem prijedloga koje i dalje zaprima za pokretanjem novih studija, također pristigao i iznenađujuće veliki broj prijedloga za osnivanje novih visokih učilišta itd., itd. A obzirom da znamo da naše Nacionalno vijeće ima obvezu da evo predloži mrežu visokih ustanova, odnosno učilišta da vrednuje studijske programe, da izdaje dopusnice itd. mene zanima da li je ikada došlo do nekog zajedničkog sastanka Nacionalnog vijeća sa predstavnicima Vlade, prije svega gospodarstva, zdravstva, pravosuđa da se vidi u biti koliko će Hrvatskoj za 5, 10 i 15 godina trebati ne znam profesora, koliko će trebati liječnika, koliko će trebati pravnika i sa kojim znanjem. Nadalje, da li je bilo zajedničkih sastanaka sa Gospodarskom komorom, sa HUP-om, da li je bilo pokušaja da se vertikalno poveže sustav obrazovanja, dakle srednjoškolski programi da budu, jasno bude direktni nastavak. To bi nas zanimalo da možemo biti sutra bolje raditi, bolje zaključivati i pomoći vama u vašem poslu. Evo, hvala lijepo.
Hvala lijepo. Nema više prijavljenih. Zaključujem. Imate li vi? Želite li? Izvolite. Prof. Frano Parač.
Poštovani gospodine zastupniče, kratko odgovoriti. Vi ste i sami rekli da je okvir uspostavljen. Bolonjski proces je okvir, jedan rekao bih zajednički nazivnik i proces koji će trajati i koji će ne samo kod nas trajati, nego će trajati u cijeloj Europi. Što se tiče konkretnog vašeg pitanja, a to znači da li Nacionalno vijeće na neki način kompatibilno surađuje sa određenim informacijama koje doprinosi onda krajnjim rezultatom, a to znači eventualno određivanju prioriteta i poticanja rekao bih takvih sadržaja koji će dovesti do gospodarskog prosperiteta, ja bih vam rekao da to Nacionalno vijeće stalno radi, na razne načine. Prvi i osnovna stvar je da u sastavu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje po zakonu kojeg je ovaj Sabor donio u sastavu Nacionalnog vijeća su ljudi i predstavnici, članovi Vijeća koji dolaze iz gospodarstva i koji su direktno involvirani i rekao bih u radu Nacionalnog vijeća participiraju upravo na taj način u radu Nacionalnoga vijeća. Također u radu Nacionalnog vijeća surađujemo sa svim ministarstvima koji su nadležni iz svojih resora i uvjeravam vas da je to i takva praksa i da će i biti i dalje. Dakako transformacija svega i događanja koje Bolonjski proces je inaugurirao u naše stvarnosti je tako golem i tako rekao bih sveobuhvatan da ne možemo biti zadovoljni sa stupnjem svih funkcioniranja svih onih čimbenika koji bi morali doprinijeti da možda i brže i bolje idemo ka boljem jednom rekao bih sustavu visokog obrazovanja, ali ovo je proces u kojem treba biti strpljiv i u svakom slučaju vaše izlaganje poštovani gospodine zastupniče, ja ću prenijeti članovima Nacionalnog vijeća i Agenciji i svakako ćemo to uzeti u obzir. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu
Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za visoko obrazovanje za 2006. godinu. Dajem na glasovanje zaključak: "Prihvaća se predloženo izvješće.". Molim, tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 128 za i 1 protiv prihvaćen predloženi zaključak.
i prelazimo na – - Izvješće o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka za 2006. godinu – Predlagatelj Nadzorni odbor FINA-e Izvješće je temeljem članka 31. Zakona o zaštiti osobnih podataka dostavila Agencija za zaštitu osobnih podataka. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješće ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti? Da. Ravnatelj Agencije, gospodin Franjo Lacko. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Cijenim znači da ste unatoč umoru evo smogli snage da ipak još malo ovdje ostanete. Ja ću obzirom da vi imate izvješće samo jedan kratak osvrt. Dakle ova agencija koja je temeljem i direktive Europske unije znači predvidjela za sve buduće članice znači legislativu na tom području, zakon je dakle 2003. donesen i po ocijeni europskih stručnjaka to je jedan dobar zakon. Normalno da će on kasnije vjerojatno i doživit neke manje izmjene i dopune. Ali kažem za sada je to jedan dobar zakon u koji su ugrađena načela iz direktive i međunarodnih konvencija koje mi isto primjenjuje ovdje. Vi ste ovdje prošle godine isto digli ruku i isto ste ratificirali ovu jednu konvenciju. Šta bi dakle gledajte mogao reći. Znači da svi, sve naše, taj screening, ekspertize su rekle da je Hrvatska na dobrom putu kad je u pitanju zaštita osobnih podataka, da znači dakle da se radi dobro. Međutim, mi ne skrivamo ni neke određene slabosti i probleme koje ćemo rješavati u idućem razdoblju. Znači prvi je da ćemo morati znatnije ići upoznati građane o njihovim pravima. A istovremeno ćemo morati i obveznike koji provode zakon normalno upozoravati dalje na kršenje ali istovremeno i na dostavu ovih evidencija u centralni registar koji vodi inače Agencija za zaštitu osobnih podataka. Obzirom da ću ja biti ovdje isto i normalno tu sam zato da odgovorim na svaka vaša pitanja, ja ću samo dakle reći da je kroz, tijekom godine znači u dakle dolaskom eksperata Europske unije ponekad su i pojedini zastupnici, predsjednici pojedinih Odbora sudjelovali u tom radu. Ja im zahvaljujem. Tako da znači da bih ja odgovarao na vaša pitanja ako ih bude. Još jedino zaključno bih rekao da ovaj naš rad je prepoznat i na način od Europske unije, da je pred potpisivanjem znači dakle pomoć u iznosu od cca. 2 milijuna eura. To su uglavnom sva sredstva Europske unije koja će omogućiti agenciji da u roku nekoliko godina zaista stane uz bok najrazvijenijih demokratskih zemalja Europe. Evo, ja sam ovdje, ja vam zahvaljujem još jednom. A ovdje sam znači da odgovorim na vaša pitanja.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Predstavnik Vlade? Ne. Otvaram raspravu. Nitko se nije javio za raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Hvala.
Izvješće o radu Agencije za zaštitu osobnih podataka za 2006. godinu. Dajem na glasovanje zaključak: "Prihvaća se spomenuto predloženo izvješće.". Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 96 za, 31 protiv, 2 suzdržana prihvaćen predloženi zaključak s tom većinom.
Prelazimo na - Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije za 2006. godinu – predlagatelj Nadzorni odbor FINE Sukladno članku 21. zakona Financijska agencija i Nadzorni odbor dostavio je navedeno izvješće. Materijal ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za financije, državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Ne. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Nitko se nije javio. Zaključujem raspravu.
Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije za 2006. godinu. Dajem na glasovanje zaključak: "Prihvaća se spomenuto izvješće o poslovanju Financijske agencije za 2006. godinu.". Dajem na glasovanje taj zaključak. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 95 za, 33 protiv i 1 suzdržanim donesen predloženi zaključak.
Deseto - Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti Izvješće je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ratne veterane. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Želi li izvjestitelj odbora? Ne. Otvaram raspravu. Nema rasprave. Zaključujem raspravu. Sa 11. točkom ćemo sutra početi, pa ćemo preskočiti 11. i 12. točku. Idemo na točku 13. - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske zajednice i Republike Hrvatske o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu "Europa za građane", hitni postupak – prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 792 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik Središnjeg ureda za upravu gospodin Antun Palarić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici! Samo nekoliko riječi kako bi uz obrazloženje ovog zakona i zapravo naglasio da je u Hrvatskoj civilno društvo u stalnom usponu i velikom razvoju, da u Hrvatskoj postoji preko 30 tisuća razno raznih nevladinih organizacija, da smo u proteklom mandatu uložili velike napore kako bi se olakšao rad civilnom društvu, pa između ostalog i potpisivanje ovog sporazuma pa i danas predlaganjem Zakona o ratifikaciji otvara se prostor da hrvatske udruge sudjeluju u projektima koji se financiraju iz Europske zajednice. I čini nam se da je to još jedan vjetar u leđa u razvoju civilnog društva u Republici Hrvatskoj, pa stoga molim zastupnice i zastupnike da podrže donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Je li se itko javio za raspravu? Nitko se nije javio za raspravu. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske zajednice i Republike Hrvatske o sudjelovanju Republike Hrvatske u Programu "Europa za građane". Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Jednoglasno sa 127 glasova za donesen predloženi zakon.
14. točka - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu zajednice "Inteligentna energije – Europski program za konkurentnost i inovacije" (2007.-2013.), hitni postupak – prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 794 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva gospodin Vladimir Vranković. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče, cijenjene dame i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite samo par riječi o predmetnom zakonu. Ovdje se radi o Programu "Inteligentna energija za konkurentnost i inovacije" i dio su okvirnog programa za konkurentnost i inovacije i koncipiran je kao podrška za aktivnosti i mjere u području energetike a posebno u području energetske učinkovitosti iz obnovljivih izvora energije. Predmetni program je nastavak Programa "Inteligentna energija u Europi" iz ciklusa provede programa 2003.-2006. godina u kojem je Republika Hrvatska sudjelovala u zadnje 2006. godini ciklusa provedbe. Svrha programa je potpora energetskim politikama Europske unije u području energije temeljem "zelene knjige" o sigurnosti i opskrbi energijom, "bijele knjige" o transportu i ostalim pripadajućim odredbama pravne stečevine Europske unije. Vlada Republike Hrvatske 28. veljače 2007. godine donijela zaključak o prioritetnim programima Europske zajednice, a 13. rujna 2007. godine i Odluku o pokretanju postupka za sklapanje Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u programu zajednice "Inteligentna energija – europski program za konkurentnost i inovacije". Slijedom odluke od 3. listopada 2007. godine u Bruxellesu je i potpisan memorandum o razumijevanju a potpisivanje memoranduma o razumijevanju bio je neophodan preduvjet za otvaranje mogućnosti sudjelovanja podnositelja projektnih prijedloga iz Republike Hrvatske u predmetnom programu putem natječaja za prijavu projekata koje raspisuje Europska komisija. Jedan od uvjeta je i isplata financijskih doprinosa koje je Republika Hrvatska dužna uplatiti Općem proračunu Europske unije u iznosu od 364 tisuće eura članarine što će biti osigurano Državnim proračunom Republike Hrvatske za 2008. godinu. Cilj zakona je potvrđivanje Memoranduma o razumijevanju što će omogućiti zakonsku osnovu za ispunjavanje gore navedenih uvjeta te sudjelovanje korisnika programa iz Republike Hrvatske. Treba napomenuti da preliminarni rezultati evaluacije projekata u okviru natječajnog ciklusa za program "Inteligentna energija u Europi" za 2006. godinu pokazuje da je prijavljeno 47 projekata prijedloga od raznih korisnika od kojih je dvadeset i odobreno što predstavlja stopu uspješnosti od 43%. Tih dvadeset projekata nositelja ili partnera kao korisnika iz Republike Hrvatske sufinancirat će se u iznosu od milijun i 159 tisuća eura što iznosi 290% od financijskog doprinosa ili članarine koju je Republika Hrvatska uplatila u Opći proračun. S obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država i formalno izražava spremnost da bude vezana već potpisanim međunarodnim ugovorom kao i na činjenicu da su ovoj fazi postupka u pravilu ne mogu vršiti izmjene i dopune teksta međunarodnog ugovora predloženo je da se predmetni prijedlog zakona raspravi i prihvati po hitnom postupku objedinjujući prvo i drugo čitanje. Hvala vam na pažnji.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Zahvaljujem.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u Programu zajednice "Inteligentna energija – Europski program za konkurentnost i inovacije". Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Isto jednoglasno sa 127 glasova za donesen predloženi zakon.
Prelazimo na 15. točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Međunarodnog sporazuma o šećeru iz 1992. godine, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 793 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu i šumarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva gospodin Herman Sušnik. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zastupnici i zastupnice Hrvatskoga sabora. Pred vama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Međunarodnog sporazuma o šećeru iz 1992. godine. Dopustite mi evo da kažem par uvodnih riječi. Međunarodni sporazum o šećeru iz 1992. godine usvojen je na Konferenciji Ujedinjenih naroda o trgovini i razvoju održanoj 20.3.1992. godine i stupio je na snagu 10.12.1996. godine. Do sada je pedeset i osam država postalo strankom predmetnoga sporazuma. Međunarodna organizacija za šećer je međudržavna organizacija sa sjedištem u Londonu koja upravlja Međunarodnim sporazumom o šećeru usvojenim 1992. godine. Cilj ove organizacije je unapređenje međunarodne suradnje u području proizvodnje … [[Govornik se ne razumije.]] šećerom. Broji danas sedamdeset i osam članica uključujući Europsku uniju i njenih dvadeset i sedam država članica osnovana je 1968. godine. Djeluje putem Međunarodnoga vijeća za šećer. Vijeće se sastaje u pravilu dva puta godišnje gdje se vrši analiza stanja svjetskog tržišta šećera. Vijeće čini po jedan predstavnik svake članice zemlje koje su unutra uključene promatrajući promjene na globalnoj razini te reformu na tržištu šećera u Europskoj uniji. O pristupanju Međunarodnoj organizaciji za šećer omogućilo bi se Republici Hrvatskoj da sudjeluje u procesu odlučivanja o pitanjima o budućnosti industrije šećera. Proizvodnja šećera u Republici Hrvatskoj ima strateški značaj u poljoprivrednom izvozu i čini 15% te je naš najvažniji proizvod u izlasku prema Europskoj uniji te se pristupanje ovome sporazumu i čini korisnim. Učlanjenjem u Međunarodnu organizaciju za šećer Hrvatska se obavezuje na isplatu članarine te dostavljanju mjesečnih i godišnjih statističkih podataka, proizvodnji, potrošnji i trgovini šećerom u Hrvatskoj. S druge strane, omogućuje se dobivanje informacija o svjetskoj proizvodnji, cijenama, uvozu, izvozu, potrošnji i zalihama šećera kao i o porezima na šećer te ostala sladila. Svaka članica sporazuma raspolaže određenim brojem glasova. Hrvatska će dobiti sedam glasova a godišnji doprinos iznosi 3 tisuće 492 funte odnosno 41 tisuća 916 kuna. Predlažem Hrvatskom saboru donošenje ovoga zakona po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. Nitko se nije prijavio. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Međunarodnoga sporazuma o šećeru iz '92. godine. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Sa 128 glasova za jednoglasno donesen predloženi zakon.
Prelazimo na 16. točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o suradnji u nadzoru državne granice, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 797 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske a kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ne. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Bosne i Hercegovine o suradnji u nadzoru državne granice. Dajem na glasovanje konačni prijedlog ovog zakona. Tko je za? Hvala. Suzdržan? Protiv? Protiv prvo? Suzdržan? Jednoglasno sa 128 glasova za donesen predloženi zakon.
Prelazimo na 17. točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o nacionalnoj zakladi za potporu učeničkom i studentskom standardu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 795 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. U ime Vlade predstavnik predlagatelja profesor doktor Slobodan Uzelac državni tajnik. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Dopustite da vas podsjetim kako su sredstva za poboljšanje studentskog standarda predviđena državnim proračunom u prošloj godini iznosila 45 milijuna kuna što je svakako nedostatno s obzirom na izražene i stalno sve veće stvarne potrebe u svim segmentima studentskog standarda posebno imamo li u vidu dosege bolonjske reforme o kojoj zadnjih dana dosta govorimo i u ovom Visokom domu. Podsjećam vas također kako su osim potreba iz studentskog standarda u užem smislu prehrana, smještaj i slično za organiziranje kulturnih, sportskih i drugih programa zaduženi studentski centri, studentske udruge da u tom smislu ministarstvo im dodjeljuje sredstva u okviru raspoloživih mogućnosti. Jednako tako podsjećam vas da potrebe vezane za prijevoz studenata i subvencioniranje tih potreba ministarstvo vrši u suradnji sa gradovima, općinama, sveučilištima i drugim visokim učilištima nastojeći koliko je god moguće poboljšati studentski standard u čemu su studenti u različitim pozicijama ovisno o tome studiraju li u gradu Zagrebu gdje je, gdje su troškovi prijevoza na primjer sasvim pokriveni odlukom grada Zagreba. U nekim sveučilištima je to dobrim dijelom riješeno, a u nekim uopće nije riješeno. Na pozicijama Ministarstva nisu osigurana sredstva na primjer za nagrađivanje i stipendiranje studenata što bi svakako bio poželjan mehanizam za stimuliranje uspješnih da budu još uspješniji, a oni manje uspješni dakako da budu uspješniji. Donošenjem ovoga Zakona uredit će se pružanje potpore i podizanja razine učeničkog i studentskog standarda a posebice kroz isplatu državnih stipendija, nagrada nadarenim studentima i učenicima te davanje potpore posebnim programima koji doprinose podizanju razine životnog i kulturnog standarda učenika i studenata. Uz sve navedeno zakonom se ostavlja mogućnosti i dodatnog pružanja potpore studentima i učenicima za potrebe prijevoza, smještaja, prehrane i ostalih segmenata standarda. Molimo za odluku da se zakon razmatra po hitnom postupku. Razlog tome je vrlo jednostavan. Naša je želja da ono što bismo napravili već naredne kalendarske godine počne živjeti kako bismo dakle već s 1.1.2008. godine mogli ići s natječajem. Što se samoga zakona tiče iz njegovih predloženih odredbi nadam se da je lako razvidno kako je riječ o zakonu koji jasno propisuje osnovne elemente kakav takav zakon mora imati. Osnivač zaklade je dakle Republika Hrvatska. Sjedište Zaklade je u Zagrebu, samo osnovne stvari ponavljam. Tijela Zaklade su donatorska skupština i upravni odbor odnosno upravitelj do imenovanja upravnoga odbora. Da donatorsku skupštinu čine donatori koji će na račun zaklade uplatiti najmanje 20% iznosa vrijednosti osnovne imovine zaklade. Da donatorskom skupštinom predsjeda ministar nadležan za poslove obrazovanja. Inače zakladom kad se konstituira upravljat će upravni odbor od 7 članova. Vidimo da članove imenuje i razrješava Vlada Republike Hrvatske. Podsjećam ovdje piše u članku 7.: «Po jednog člana Upravnog odbora Vlade, Vlada imenuje na prijedlog nadležnog ministra.» Tu je Agencija za odgoj i obrazovanje. Posebno važna Agencija za strukovno obrazovanje i dakako Agencija za znanost i visoko obrazovanje. Članovi Odbora Zaklade biraju između sebe predsjednika Upravnog odbora i dva zamjenika. Podsjećam da je mandat članova Upravnog odbora 4 godine s pravom reizbora. Osnovnu imovinu zaklade čini iznos koji je osiguran od sada od milijun i 5 stotina tisuća kuna. Inače zaklada se financira iz prihoda od osnovne imovine, darovnica i ovim Zakonom propisanih drugih prihoda. Prihode od osnovne imovine čine kamate i drugi prinosi od financijske imovine kao i najamnine i slično. Darovnice su novčana sredstva, robe, usluge i prava koje zaklada dobiva za ostvarenje svoje svrhe. Pod drugim prihodima smatraju se stjecanje prihoda od popratnih aktivnosti kao što je organizacija dobrotvornih priredbi, izrada i prodaja tiskovina, amblema, znački i slično. Financijska godina da i to kažemo Zaklade počinje 1. siječnja a završava 31. prosinca date godine. Evo na kraju, na kraju za, kao prvi korak da bi Zaklada radila što je moguće prije imenuje se upravitelj Zaklade do imenovanja upravnog odbora. Upravitelj je dužan sazvati konstituirajuću sjednicu donatorske skupštine u roku od mjesec dana od dana uplate iznosa navedenog u ovom Prijedlogu zakona. Eto toliko za početak. Za sva eventualna pitanja stojim vam na raspolaganju. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? … [[Govornik se ne razumije.]] Otvaram raspravu. Nitko se nije prijavio. Zaključujem raspravu i zaključujem sjednicu. A sutra ćemo u 10 sati, dakle u 10 sati početi sa točkom 11. i 12. pa onda dalje je li, možda budemo preskočili 18. jer neće biti podobna nego za popodne, ali ide 19., 20. i tako redom. Hvala lijepa i prijatno.
Konačni prijedlog zakona o Nacionalnoj zakladi za potporu učeničkom i studentskom standardu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Jednoglasno sa 129 glasova za prihvaćen predloženi zakon. Gospođe i gospodo zastupnici. Otvaram sjednicu. Na dnevnu redu je sada trebao biti raspravljen Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, prvo čitanje. Predlagatelj Zakona su Klubovi zastupnika HSLS-a i HSS-a. U 12 sati je sjednica Vlade. Vlada nije dala svoje mišljenje na ovaj Prijedlog zakona. Bilo je i predviđeno da će sjednica Vlade se održati dan prije toga, dakle jučer tako da se stvore i formalne proceduralne pretpostavke da Vlada da svoje mišljenje, dakle da je to bilo jučer. Ali iz različitih razloga sjednica Vlade je pomaknuta na današnji dan u 12 sati. Molim predlagatelje da prihvate to obrazloženje. Pa bi onda nakon sjednice Vlade gdje bi dala Vlada svoje mišljenje u popodnevnom dijelu onda bio taj Zakon raspravljen. Izvolite, potpredsjednica Doma, poštovana zastupnica Đurđa Adlešić.