Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Evo pred vama je još jedno izvješće Hrvatskog olimpijskog odbora. Želim ga samo ukratko prokomentirati, skrenuti pozornost na one točke iz izvješća koje držim da su najbitnije za ovaj Visoki dom. Izvješće je strukturirano na način da pokazuje glavne strateške pravce, odrednice djelovanja u protekloj godini. Nadovezuje se na to onaj dio koji se odnosi na financije i kontroling. U prvom dijelu navedeni su športski rezultati i hvala Bogu u športu stvari su egzaktne tako da, i mjerljive, tako da vidite iz prvog dijela izvješća da su naši športaši i športašice učinili sve što je bilo u njihovoj moći da nas tijekom protekle godine razvesele i da nam priskrbe veliki broj odličja sa svjetskih i europskih prvenstava. Na to se nadovezuje i politika Vlade Republike Hrvatske i premijera koji su ih za to i adekvatno nagradili. Vjerojatno je to više zabolilo ministra Šukera, ali nas sve druge razveselilo. U tom dijelu moramo posebno istaknuti da veliki broj odličja je osvojen a to vidite iz izvješća, od športašica i športaša koji su dio individualnih programa skrbi o mladim športašima. Tom rečenicom vas želim uvesti u drugi dio izvješća koji govori o razvojnim programima Hrvatskog olimpijskog odbora, razvojnim programima o kojima je u ovom Visokom domu bilo sugerirano pred jedno tri godine da ih počnemo razvijati. Danas imamo situaciju da je u tim razvojnim programima i programima individualne skrbi obuhvaćeno preko 300 športašica i športaša u dobi od 12 pa nadalje godina. I možemo odgovorno reći da danas nema nijednog mlađega športaša ili športašice koji nisu obuhvaćeni nekim od razvojnih programa Hrvatskog olimpijskog odbora, što znači da su svi dio sustava i financirani od strane sustava. Drugi dio aktivnosti vezan je za promicanje lokalnog športa. Iz izvješća je razvidno da se taj dio najviše povećavao u protekloj godini. Zajedno sa ministarstvom i lokalnim športskim zajednicama uveli smo čitav niz programa i posebnih programa vezanih za promicanje športa na otocima, na ratom devastiranim područjima u gradu Vukovaru i u gradu Kninu, koji su dali izuzetno dobre rezultate. Treći segment je ona suštinska djelatnost Hrvatskog olimpijskog odbora, a to je priprema za Olimpijske igre u Pekingu i Vancouveru. Tu ćete vidjeti da, kako danas situacija jeste i broj kvalificiranih športaša, da zapravo rezultat je i opet lijep i mjerljiv. Mi ćemo sigurno imati 15-tak do 20% više sudionika u Pekingu nego što smo imali u Ateni, što je posljedica zapravo svih ovih programa o kojima sam govorio. Svojedobno u ovom Visokom domu bilo je prijedloga da se unaprijedi zdravstvena zaštita športaša. Mi smo to riješili u protekloj godini putem naših sponzora tako da svi naši olimpijci imaju osiguranu besplatnu vrhunsku zdravstvenu zaštitu preko Poliklinika "Sunce" i taj dio je riješen na najbolji mogući način u okviru hrvatskih uvjeta. Posebni dio odnosi se na stručni rad u športu. Moram vas izvijestiti, a vidljivo je iz izvješća isto tako, da preko 50 najboljih hrvatskih trenera, trenera svih hrvatskih juniorskih, seniorskih selekcija su financirani od strane programa Hrvatskog olimpijskog odbora tako da možemo reći da se izuzetkom gospodina Slavena Bilića, svi drugi su uključeni u program Hrvatskog olimpijskog odbora. Slaven, na svu sreću za njega to nije potrebito zbog toga što Hrvatski nogometni savez ima dostatna financijska sredstva da to sam osigura. Što se tiče financijske strane vidite da se čitava filozofija temelji na tome da se povećavaju vlastiti prihodi, a da se drže rashodi pod kontrolom. U izvješću ćete vidjeti jednu stvar koja je vezana na prihodovnu stranu, a odnosi se na financiranje Olimpijskih igara iz tekuće pričuve. Naime, od postanka Hrvatske države dakle od Barcelone, nastupa u Barcelonu nadalje, sve Olimpijske igre uvijek su se financirale iz tekuće pričuve tako da to nikakav izuzetak nije i ostalo je tako i do današnjih dana. Što se pak tiče kontrole trošenja tih sredstava, mi imamo pet stupnjeva kontrole. Imamo našu internu kontrolu, Nadzorni odbor, Državnu reviziju, Komercijalnu reviziju i kontrolu od strane Proračunskog ureda Ministarstva financija. Imate sva ta izvješća u izvješću i ona su sva bez primjedbe. Isto tako, u protekloj godini Hrvatski olimpijski odbor kao jedini europski olimpijski odbor zadržao je ISO 9001, dakle normu koja jamči da je poslovanje vođeno u skladu sa najvišim standardima. Toliko u uvodnom dijelu. Ja vam se svima zahvaljujem. Tu ima puno ljudi među vama koji su i pojedinačno i kao dio sustava pomogli hrvatskom športu u protekloj godini. Ja vam se svima zahvaljujem i vjerujem da će to naši športaši i športašice vratiti na najbolji način u Pekingu. Hvala lijepo. Predsjedniče hvala vam.
Hvala gospodinu Zlatku Mateši. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani kolegice i kolegice, predsjedniče Hrvatskog olimpijskog odbora, tajniče. Dozvolite mi nekoliko riječi u ime kluba SDP-a. Mi u SDP-u ocjenjujemo da je ovo izvješće vrlo korektno napisano. Meni koja tu sjedim i nekoliko godina čini se da je čak i detaljnije posebno u financijskom dijelu razrađeno nego ona izvješća koja su bila prošlih godina. Iz izvješća se zaista vidi da se u ostvarivanju programskih zadaća u razvoju vrhunskog sporta u Hrvatskoj, sukladno zakonu i drugim dokumentima Hrvatski olimpijski odbor izvršava svoju zadaću. Mi bi iz SDP-a posebno voljeli istaknuti programe koji obzirom na financije Hrvatskog olimpijskog odbora koje nisu zanemarive i koji možda na neki način trebaju i u budućnosti dobiti veći fokus odnosno veću potporu u samom funkcioniranju Olimpijskog odbora iako to ne spada u primarne zadaće Hrvatskog olimpijskog odbora. Dakle, programi poticanja sporta u lokalnim zajednicama odnosno programi iz područja sporta djece i mladih i meni je drago da je kao što je to i uvodno predsjednik Mateša izgovorio da one sugestije koje su bile ovdje u raspravama saborskim proteklih godina su na neki način i implementirane i da ti programi doživljavaju i svoje ostvarenje. Meni je osobno drago što je jedan novi razvojni program ovdje stavljen, razvojni program potpore sportašima mlađih dobnih kategorija jer je zaista bilo poprilično otužno prije pet ili više godina čitati ova izvješća Olimpijskog odbora koja su se odnosila gotovo isključivo na seniorske kategorije i vrhunske sportaše. Što se financijskog dijela izvješća tiče mi zaista pozdravljamo aktivnosti na povećanju vlastitih prihoda Hrvatskog olimpijskog odbora odnosno na privlačenju sponzora obzirom da ta imena koja su sponzorima zanimljivi su uglavnom imena vrhunskih sportaša i sportašica koji ostvaruju odličja na ovim velikim natjecanjima i mislim da bi negdje strateški cilj Hrvatskog olimpijskog odbora trebao biti da zapravo marketinškim aktivnostima privuče što više sponzora odnosno da ovaj dio javnog novca što iz proračuna što iz … [[Govornica se ne razumije.]] sredstava na neki način ostane više za amaterski rekreativni sport i ostali natjecateljski sport koji spada u ove neolimpijske sportove a da na neki način u nekakvoj budućnosti ovaj vrhunski sport postane i samoodrživ, to je za sada još uvijek prilično u budućnosti. No međutim, već sada u nekim većim sportovima je to slučaj. Mislim da negdje možda kao strateški cilj djelovanja u Olimpijskom odboru treba biti da ovaj vrhunski sport postane naprosto samoodrživ a da ovaj novac javni dakle iz proračuna, iz … [[Govornica se ne razumije.]] sredstava ostane više na raspolaganju za ove sportove koji su ili manje atraktivni ili koji naprosto nemaju toliku moć privlačenja sponzora. Stoga je nama iz SDP-a osobito drago da je to negdje i predsjednik Mateša istaknuo u svom uvodnom izlaganju i da to negdje tomu ide iako mi se čini da je to poprilično daleka budućnost. U financijskom dijelu izvješća je vidljiv gubitak u odnosu rashoda i prihoda. Donekle ga razumijemo, no međutim isto tako nas zabrinjava jer on nije zanemariv, on je gotovo šestina ukupnog proračuna i znam da je relativno teško planirati financijska sredstva obzirom da se ne zna koliki će točno iznosi biti posebno iz … [[Govornica se ne razumije.]] sredstava ali da negdje treba raditi da takve velike diskrepancije se ponavljaju i u budućnosti. Mi iz SDP-a pozdravljamo programe zdravstvene zaštite sportaša koje provodi Olimpijski odbor. No, budući da se taj program odnosi samo na neke vrhunske sportaše koji participiraju programima Olimpijskog odbora i dalje ostaje pitanje zdravstvene zaštite, prevencije i zdravstvenog zbrinjavanja ozlijeđenih sportaša posebno u lokalnim sredinama, posebno malim lokalnih sredinama gdje najčešće nema stručnih sportskih zdravstvenih radnika a nema ih niti u klubovima a što posebno vrijedi ne dakle samo za male lokalne sredine već vrijedi i za tzv. male sportove. I naravno, tu se opet ponovo nameće problem kojeg novi Zakon o sportu nije riješio pa čak ni dotaknuo iako smo mi iz SDP-a svojedobno predlagali da se zdravstvena zaštita sportaša ugradi u cjeloviti zdravstveni sustav. Pozdravljamo negdje činjenicu da od strane stručnih udruga je uvedena nova specijalizacija dakle sportske medicine kao zajednička specijalizacija radne i sportske medicine. No međutim, samo otvaranje infrastrukture, sportskih ambulanti kažem posebno u manjim sredinama, lokalnim sredinama je nešto na čemu još uvijek treba raditi. Rezultati koje su postigli naši sportaši i sportašice govore pa možda iz Hrvatske, iz naše pozicije koji sportaši aktivni nismo prepotentno reći o klasičnoj uspješnosti hrvatskih sportaša na koju su nas navikli iako i tu ima određenih problema koje valja podvući. Poznato je da sportaši iz olimpijskih sportova ostvaruju nagrade iz državnog proračuna za ostvarena odličja i to ne dobivaju samo oni nego njihova cijela logistička ekipa, dakle treneri i medicinsko i tehničko osoblje. No međutim, želimo ponovno istaknuti da u ostalim sportovima, dakle neolimpijskim sportovima sportaši koji osvajaju zlatne medalje na svjetskim prvenstvima ne dobijaju čak niti nekakvu formalnu afirmaciju za taj svoj rad u smislu da ih barem primi neki državni dužnosnik ili Vlada a o novčanim sredstvima da niti ne govorimo. Negdje mislimo da je zlato osvojeno na svjetskom prvenstvu naprosto medalja zlatnog sjaja koja zaslužuje istu vrstu nagrade od strane državnog proračuna bez obzira radi li se o olimpijskom ili neolimpijskim sportovima. Kad govorimo negdje o toj razlici poznato je da većina olimpijskih sportova ima i odličnu medijsku popraćenost a samim time i prilično dobru u nekim slučajevima izvanrednu financijsku potporu kroz sponzorske i reklamne ugovore, pa se nameće pitanje jesu li uza sve te prihode zaista nužne i te dodatne nagrade, tim više kad one na neki način i nisu ravnopravne. U tom smislu Hrvatski olimpijski odbor bi možda trebao poduzeti aktivniju ulogu u afirmaciji sportaša koji iako kažem možda primarno ne spadaju pod njihov djelokrug odgovornosti iako se radi o vrhunskim sportašima samo u neolimpijskim sportovima da im na neki način i pomogne s jedne strane u njihovoj afirmaciji u javnosti ali na neki način temeljnom svrhom da se osiguraju bolji i radni uvjeti putem dodatnih sredstava od samih sponzora. Iz ovog izvješća vidimo da je sport na otocima itekako atraktivan i zanimljiv za mlade koji nemaju nekih drugih mogućnosti za slobodne aktivnosti, posebno u zimskim mjesecima. No, budući da je za razvoj sporta na otocima u državnom proračunu su predviđena zaista simbolična sredstva od 150 tisuća kuna očito da je taj na neki način interes za bavljenje sportom što nije samo interes za bavljenje sportom već i interes za zdravlje i za provođenje slobodnog vremena mladih na otocima gotovo deklarativne naravi. U tom smislu ovaj dio potpore koji dolazi od Olimpijskog odbora je zaista dobro došao iako se to radi zaista o minimalnim sredstvima. Što se tiče angažmana trenera trebalo bi po našem mišljenju možda razmisliti o tome da se izvršavaju rigoroznije kontrole angažiranih trenera, njihovih kvalifikacija kao i ostvarenih rezultata i pritom prvenstveno mislimo da se taj period od pet godina na neki način skrati jer je to zaista predugi period u kojem se može napraviti nepopravljiva šteta u slučaju njihove nekompetentnosti. Nasuprot tome a to je istakao i predsjednik Mateša u uvodnom izlaganju gdje su neki treneri nacionalnih selekcija volonteri dobar dio njih dobivaju određenu financijsku potporu od strane Olimpijskog odbora. No međutim, negdje mislim obzirom da se ne radi ipak o zanemarivim iznosima da bi se oni u nekim slučajevima mogli prepoloviti tako da se mogu financirati treneri i muških i ženskih selekcija. Imamo i negativne primjere. Loš primjer koji to oslikava je iz kuglanja koje je neolimpijski sport pa možda dosta dobro ove radikalne situacije oslikava. Hrvatski olimpijski odbor u kuglanju financira ili sufinancira samo jednog trenera i onda je Hrvatski kuglački savez imenovao jednog čovjeka da bude voditelj svih selekcija i u svim dobnim uzrastima, koji onda naravski obzirom na opseg posla, taj svoj posao, niti može obavljati kvalitetno, niti on može uopće kontrolirati sve selekcije. Njegovi pomoćnici su u potpunosti volonteri. Ta osoba također nema nikakvu stručnu kvalifikaciju već je polaznik akademije. Naravno da su se takvi rezultati pokazali i na prošlom svjetskom prvenstvu gdje su seniorke ispale u prvom kolu, seniori ispali u drugom, kadeti bili ispod 10-og mjesta i tako dalje. Dakle, kada se negdje govorio i o tom sufinanciranju trenera možda ipak s jedne strane raditi višu kontrolu, a s druge strane možda ta sredstva i prepoloviti i sa manjim iznosima financirati podjednako i muške i ženske selekcije. Naravno, posljedica ovog slučaja je da se naprosto nikome dogodilo nije ništa, čovjek je dalje tamo još uvijek trener svih trenera. I mislim da na neki način svojim financiranjem Olimpijski odbor takvu praksu ne može podržavati, ponavljam, iako se radi i o malom i olimpijskom sportu, radi se ipak o sportu u kojem smo imali zaista vrhunske rezultate. U poglavlju gdje se govori o pravnim poslovima se navodi da se provode radnje za pripremu propisa kojim bi se nositelji olimpijskih odličja stekli pravno na stalnu mjesečnu naknadu. Mi bi samo uz podržavanje naravno takvog stava, htjeli upozoriti da tu zapravo treba biti poprilično oprezan jer se nikako ne bi smjelo dogoditi da naknadu od 10 ili 15 tisuća kuna primaju primjerice 30.-godišnji sportaši ili sportašice, profesionalci čiji godišnji prihodi su i dalje i po više milijuna eura, a nasuprot tome nekakvi višestruki svjetski prvaci u neolimpijskim sportovima da nemaju pravo niti na jednokratne naknade. Dakle, da se negdje tu nađe ipak kakav takav balans. … [[Govornik se ne razumije.]] uz ovu raspravu, samo jedna rečenica koja se tiče izdvajanja iz državnog proračuna općenito za sport, odnosno za program javnih potreba u sportu izvorna sredstva su u državnom proračunu pala sa 30 milijuna kuna koliko su bila izdvajana od 99. do negdje 2005. godine. Prošle 2007. godine na 26 milijuna kuna u rebalansu je to smanjeno još za čini mi se 2 milijuna, iako to zaista nema veze sa Olimpijskim odborom. Mislim da negdje i u ovoj raspravi, kao i zastupnice i zastupnici, mi trebamo izdeklamirati, a ne samo izdeklamirati, nego kod donošenja proračuna i osvjedočiti da zapravo ako želimo širiti bazu iz kojeg ćemo sutra generirati vrhunske sportaše i vrhunske sportašice o kojima će se onda brinuti Olimpijski odbor. Mi zaista moramo ojačati financijska sredstva posebno za rekreativni, za školski, za studenski sport. Jer kod nas je zapravo vrlo mali broj djece mladih, a što je, o tome se još negdje govori. Ali posebno odraslih se malo ljudi bavi bilo kakvim oblikom tjelesnog vježbanja. Ili nekakvog rekreacijskog ili natjecateljskog sporta što onda naravno ima i zdravstvene implikacije a kažem i na neki način u smislu baze za vrhunske sportaše. Evo i zaključno, na samom kraju, uz naravno našu čestitku svim našim sportašicama i sportašima koji su u prošloj godini osvajali odličja, uz dobre želje naravno na uspjeh na olimpijskim igrama u Pekingu i ovim velikim natjecanjima koji nam slijede iduće godine, mi ćemo iz Kluba SDP-a podržati ovo Izvješće. Ponavljam ono je konkretno, u nekim detaljima financijskima je i detaljnije nego prošlih godina. Naši zastupnici i zastupnice će još u pojedinačnim raspravama istači pojedine detalja iz samog ovoga Izvješća. I samo na neki način na kraju ponavljam, možda i ključnu poruku Klub SDP-a, negdje je naša želja da ovaj vrhunski sport koji je zanimljiv i medijima, pa time onda i marketingu na neki način treba razvijati k tomu da on postane samoodrživ, samofinancirajući a da ova ipak mala i limitirana sredstva koja izdvajamo iz državnog proračuna odnosno iz … [[Govornik se ne razumije.]] ipak ostanu za razvij rekreativnog sporta, sportskog vježbanja, odraslih, čisto iz razlike i prevencije zdravlja ali i širenje baze i povećavanja broja ljudi u Hrvatskoj koji se bave sportom. Zahvaljujem.
Hvala. Na redu je klub IDSP-a i gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predsjedniče Hrvatskog olimpijskog odbora, uvažena gospodo zastupnici. Hrvatska ima šansu kao nikada da se sa jedne olimpijade vrati sa čitavim nizom odličja. Pa čak usuđujem se reći i onih zlatnih. I u rukometu i u vaterpolu i u skoku u vis, pa i u plivanju i u ženskim i u muškim kategorijama, u veslanju, u borilačkim vještinama, pa čak eto sada pratimo u zadnje vrijeme i sjajne uspjehe na konju sa hvataljkama. Jasno je da utoliko Olimpijskom odboru u ovoj olimpijskoj godini treba pomoći, ono što bi Parlament, ono što bi Vlada trebala učiniti, možda bi trebalo uputiti nakon današnjeg glasanja ili usvojiti jedan zaključak da se gubitak Hrvatskog olimpijskog odbora koji dostiže, ako se ne varam 24 milijuna kuna na neki način anulira. Kada pogledamo ovu tablicu na strani tri pa čovjek gotovo da ne može vjerovati. Znači, ovdje se govori o plasmanima hrvatskih sportaša od 1 do 3 mjesta na velikim međunarodnim natjecanjima u 2007. godini. Znači usvojili smo 87 zlatnih medalji, osvojili smo 113 srebrnih medalji, osvojili smo ili na neki način u ime ove države osvojili smo i 93 brončane medalje. Ukupno znači, riječ je o 293 medalje. Hrvatska po osvojenim medaljama pa u pravom smislu te riječi velesila. I sada tko to kaže da nas nema, tko to laže, ne? Četiri i pol milijuna stanovnika, a samo 2007. osvojili su dečki i cure, eto u ime ove zemlje 293 medalje. Razumljivo je da treba pozdraviti svaki dobar rezultat, pa tako i one koji se nisu vratili sa medaljom, a bili su u svjetskom ili europskom vrhu, nije to jednostavno. Oni znaju najbolje sami, koliko odricanja, koliko muka, koliko novaca i vlastitog i svojih roditelja moraju u sve to unijeti. Ovi rezultati koje sam pročitao dovoljni su razlog da usvojimo ovo Izvješće. Jasno je da kao što je govorila moja prethodnica iz Kluba SDP-a da treba pratiti mlade. Ali možda u tome bi trebalo više razgovarati prilikom recimo proračuna za neku tekuću godinu kako bi se eto više sredstva izdvojilo za gradnju dvorana, škola, odnosno drugih takvih institucija. Jasno je da isto tako treba pratiti i paraolimpijce, no da sada ne dužim. Želim jasno, Hrvatskom olimpijskom odboru puno marketinškog uspjeha i da ih ubuduće isto tako prati i proračun Republike Hrvatske. Proračun Republike Hrvatske i prati Hrvatski olimpijski odbor. To je manje-više sve rečeno na strani 42. Ostvareno je 114 milijuna 694 tisuće prihoda. Postavlja se pitanje zašto su recimo ova redovna sredstva Državnog proračuna umanjena za 2 milijuna kuna. Dobro ajde, to je kompenzirano sa dva milijuna kuna od igara na sreću. Ali pustimo sada to. Što želim reći? Ima nekih olimpijaca, ima nekih sportaša koji su zadužili ovu zemlju, a danas su u izrazito teškim financijskim uvjetima ili u izrazito teškom financijskom stanju. Ja mislim da bi tim ljudima trebalo na neki način pomoći. I kao što smo uveli, ako se ne varam, povlaštene mirovine za osvajače medalja ovdje bi trebalo recimo preko Hrvatskog olimpijskog odbora pratiti te sportaše jer ako to ubuduće bude išlo iz Proračuna tko zna kako će na to reagirati, da budem ciničan, sindikati? O čemu se zapravo radi? Mislim da bi trebalo formirati jednu zakladu za pomoć sportašima koji su u jednoj takvoj materijalnoj stisci ili situaciji. Neki su od njim možda osvajali medalje, neki su osvajali sjajne rezultate, a nisu osvajali medalje pa nisu u toj kategoriji povlaštenih mirovina. Puno su dali Hrvatskoj. Nisu se uspjeli prodati za nekoliko milijuna EUR-a, prodati pod navodnicima. Nisu konačno svi mi znamo svi Modrići, a možda su hrvatskom sportu dali daleko više od Modrića kojemu jasno želim najbolji mogući nastup prije svega u Austriji za hrvatsku reprezentaciju, a nakon toga i sjajan uspjeh u Engleskoj jer će njegov uspjeh na neki način biti i uspjeh hrvatskog sporta. Evo to je možda jedina primjedba koju Klub IDS-a ima na ovo izvješće. Ajmo razmisliti da li je moguće u ovoj zemlji formirati jednu zakladu za pomoć sportašima a koju bi na neki način pratili i sponzori, ali i državna tijela. Sportaši koji su zadužili svakoga od nas na neki način ponaosob, zemlju, ne smiju biti zaboravljeni. Što još reći? Neka normalno Hrvatskom olimpijskom odboru bude sa srećom u Pekingu. Do Vankuvera vjerojatno ćemo se ovdje ponovo sresti. Pokušajte gospodine predsjedniče utjecati na to da nam se i Janica vrati za Vankuver, ne? To bi mogla biti druga zamjerka ovome izvješću. Ali još samo jednu malu distinkciju u odnosu na istup gospođe Lugarić. Ma jasno je da treba pratiti i profesionalni sport. Bez profesionalnog sporta, bez dobrih rezultata u pojedinim disciplinama nema niti tog rekreativnog niti amaterskog sporta. Bez dobrih uspjeha koji postižu recimo naši plivači neće biti većeg angažmana u tim plivačkim disciplinama. Bez sjajnog uspjeha, ne znam, Vlašićke u skoku u vis ili sada dečki koji nastupaju diljem svijeta na konju na hvataljki neće biti većega uspjeha oko okupljanja cura i mladića u tim amaterskim, ne znam, atletskim disciplinama. Bolje rečeno treba pratiti i profesionalni sport i treba pratiti amaterski sport. Zašto profesionalni sport? Jer, jer bez pune predanosti tom, toj nekoj disciplini, bez 24 sata odricanja, bez odricanja njihovih roditelja koji su na neki način usuđujem se reći prave žrtve u početku i tih cura i tih mladića, pustimo kasnije kada postignu rezultate poput jednoga Ivaniševića ili Blanke Vlašić ili ne znam Janice Kostelić, ali u početku su ti roditelji doslovce žrtve tih mladića i cura i utoliko držim da im također treba pomoći. Mi možemo ovdje govoriti i o sportu nad sportovima, da se tako izrazim, o nogometu ali koliko je meni poznato iz ovog izvješća njega ne prati Hrvatski olimpijski odbor. Znači sport treba pratiti i u onom amaterskom i u profesionalnom dijelu i država i lokalna samouprava i Hrvatski olimpijski odbor, a sponzori će se kasnije jasno pojaviti ali u pravilu oni prate samo najbolje. Utoliko kada znamo da je ogroman angažman tvrtki u dominantnom vlasništvu Hrvatske države možda bi bilo prirodnije da Hrvatske pošte koje i same imaju ogroman, ogromne probleme pa i gubitke da, zašto ne tome reći, prate recimo ove discipline koje nisu toliko marketinški atraktivne a one druge da se možda prepusti ne znam nekim drugim sponzorima čije tvrtke se ionako pokušavaju dokazati na tržištu. Želim vjerovati, a znam da gospodin Mateša ima utjecaj i na DDR da će ubuduće i taj koncern pratiti u značajnijem iznosu Hrvatski olimpijski odbor gdje jednom riječju ako se ja ne varam ni nije prisutan. Izvješće je po meni sjajno. Uspjesi naših sportaša su fantastična. Očekivanja sviju nas od naših sportaša sad u Austriji, u Pekingu, u Vankuveru su neograničeni gotovo planetarni. I meni ne preostaje ništa drugo nego doista sa punim zadovoljstvom dići ruku za jedno ovakvo izvješće i zaželjeti Hrvatskom olimpijskom odboru a onda i svakom građaninu ponaosob ponajviše sportaša da se sa idućih velikih takmičenja ponovo vraćaju sa barem toliko ili još više medalja.
Hvala. U ime predlagača gospodin predsjednik Olimpijskog odbora Zlatko Mateša. Izvolite.
Ja se ispričavam gospodine predsjedniče. Napravio sam jedan previd. Slušajući uvaženu zastupnicu i zastupnika u ovom, prethodni dio zaboravio sam objasniti tzv. gubitak koji je samo financijski iskazan. Pogledajte stranicu 42. Nema potrebe da to bilo tko pokriva. Mi smo to sami pokrili iz svojih sredstava racionalnim ponašanjem u protekle dvije godine. Prema tome nije to, osim što mora biti financijski iskazano nije stvarni problem i ni jedan program nije zbog toga bio izvršen sa manjim dijelom nego što je bilo predviđeno Proračunom. Dakle mi smo akumulirali neka sredstva racionalnim djelovanjem u protekle dvije godine i sad smo ih utrošili za to tako da u financijskom smislu taj gubitak nije potrebno sanirati. On je već pokriven. A što se tiče Zaklade Zaklada je osnovana. Na čelu Zaklade je, predsjednik Zaklade je gospodin Zvonimir Boban i ona već je počela s djelovanjem.
Hvala. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Perica Bukić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovani predsjedniče Hrvatskog olimpijskog odbora, glavni tajniče, cijenjeni kolege zastupnici. Dopustite mi da na početku u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice izrazim zadovoljstvo kvalitetom ovog izvješća što potvrđuje jednoglasna potpora koje je izvješće dobilo u raspravi na matičnom odboru, ali isto tako posebno mi je drago da su moja kolegica Lugarić i kolega Kajin vrlo pohvalno govorili ne samo o izvješću Hrvatskog olimpijskog odbora, ulozi Hrvatskog olimpijskog odbora već i o uspjesima sporta, sportaša i značaju sporta. Iskoristit ću ovu prigodu i posebno se zahvaliti na financijskoj ali i svakoj drugoj pomoći koju evo i savez kojem sam ja na čelu, ali i uopće sport, sportaši koji su dobili kako od Vlade Republike Hrvatske, Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta ali tako i od naše krovne institucije Hrvatskog olimpijskog odbora. Zašto u uvodu ovo naglašavam? Pa mislim da je vaterpolo primjerice najljepši primjer kako sustavna organizacija i pomoć u osiguravanju financijskih sredstava utječu na ukupan rezultat u nekom sportu i koliko nama Hrvatima malo treba da bi bili najbolji na svijetu. Želim još jednom zbog javnosti, zbog nas, zbog sporta i sportaša, zbog mladih ljudi istaknuti kako je sport prevelika i prevažna društvena djelatnost i tim je uloga Hrvatskog olimpijskog odbora tim veća i značajnija obzirom na sve ono što je u nadležnosti te naše krovne institucije i sporta u Hrvatskoj. Ja ću na početku i ovom prigodom pohvaliti kao što je i naš predsjednik Olimpijskog odbora naveo uvođenje standarda ISO 9001 za unapređenje sustava upravljanja što omogućuje još kvalitetnije poticanje i razvoj sporta u Hrvatskoj. Naravno da je za pohvalu iz izvješća smo i čuli program poticanja sporta lokalne razine u što su uključeni zajednički programi Hrvatskog olimpijskog odbora i lokalnih sportskih zajednica, te programi iz područja sporta, djece i mladeži, te posebni programi za poticanje razvoja sporta na lokalnoj razini. U ovom segmentu posebno bih istaknuo poticanje razvoja sporta na ratom devastiranim područjima, te posebice u Kninu i Vukovaru, te poticanje razvoja sporta na otocima, naravno u okviru financijskih mogućnosti. Također, mislim da posebno treba pohvaliti jedan od najznačajnijih projekata, a radi se o obrazovanju trenera svih uzrasnih kategorija, gdje je i nacionalnim sportskim savezima omogućeno da uz pomoć Hrvatske olimpijske akademije podignu razinu stručnosti i osposobljenosti trenerskog kadra što je ključan preduvjet ne samo ostvarivanja visokih ili vrhunskih sportskih rezultata već možda još i više, danas još i potrebnije, a to je pravilan odgoj i nekakav životni temelj mladima koji se u sve većem broju organizirano bave sportom. U tu svrhu je organizirano dvadesetke seminara, tečajeva i stručnih skupova. Također, u sklopu tog projekta postignut je napredak i u segmentu izobrazbe sudaca međunarodne kategorije. Naravno, također u suradnji sa nacionalnim sportskim savezima. Ono što je posebno osjetljiv segment, a koji traži neprestano usavršavanje ukoliko želimo u korak sa svijetom jest zdravstvena zaštita od poletaša o kojoj nerijetko ovisi ne samo rezultat sportaša već i kvaliteta života nakon završetka sportske karijere, pa ponekad i sami životi sportaša. Imali smo nedavno primjer našeg plivača Marka Strahije koji je nakon problema sad će početi sa natjecanjima. Hrvatski olimpijski odbor ali i nacionalni sportski savezi posebnu pažnju posvećuju upravo zdravstvenoj zaštiti športaša, ali i prevenciji koja se očituje kroz stalne preglede u najkvalitetnijim poliklinikama ali i kroz skrb o prehrani, vitaminizaciji, nabavi lijekova itd. Također, jedan od hvale vrijednih projekata o čijoj važnosti ne treba posebno govoriti je projekt “karijera poslije karijere“. Naime, jedan od glavnih problema koji se javljaju u sportu, a posebice u vrhunskom sportu je upravo nastavak života tih mladih ljudi koji zbog opredijeljenosti i angažmana u sportu nerijetko zapostavljaju obrazovanje i nakon završetka sportske karijere nemaju ni priliku ni mogućnost uključivanja da tako kažem pod navodnike normalne životne tokove. Ponosim se što dolazim upravo iz sporta koji gaji veliku tradiciju brige o mladima upravo u tom segmentu obrazovanje uz vrhunski sport, gdje čak u nazivima klubova imamo pridjev akademski. Malo koji vrhunski vaterpolist primjerice nije završio neki od fakulteta i naravno da je to najbolji, najlakši način socijalizacije sportaša nakon aktivnog igranja. Da naglasim samo da se referiram na kolegu Kajina. Na žalost ne postoje povlaštene mirovine sportaša niti nešto slično tome. Postoji inicijativa i još uvijek ide inicijativa Kluba hrvatskih olimpijaca uz ovu zakladu koja je osnovana kojom bi se za najuspješnije hrvatske sportaše, znači oni koji su osvajali olimpijska i svjetska zlatna i srebrna odličja, posebnom uredbom Vlade osigurala sredstva za doživotne naknade tim sportašima, gdje je bilo poprilično kritika nakon prošlogodišnje takve inicijative. Po mom mišljenju prvenstveno iz razloga neinformiranosti, obzirom da se vrhunski sportaši još uvijek gledaju kroz prizmu doslovno nekolicine materijalno situiranih sportaša iz isto takvih sportova. Međutim, istina je da je jedan veliki broj sportaša kako je gospodin Kajin naglasio koji su olimpijski pobjednici i svjetski prvaci nakon karijere na rubu egzistencije i da slično kao i u velikoj većini drugih država da je nužno, čak bih rekao i naša obveza omogućiti tim ljudima normalan život nakon završetka sportske karijere, nakon igranja posebice obzirom na sve one uspjehe koje su oni postigli u bavljenju sportom. Međutim, još je tu i niz pozitivnih učinaka, a takve moguće odluke primjerice, to bi bio najbolji mogući motiv osim naravno sportskog motiva koji mora biti primaran. Ali motiv u stvaranju toliko spominjanog kulta reprezentacije, znači jedan motiv mladima koji dolaze da i oni svojim radom i zalaganjem naprave sve da se jednog dana podignu da dođu na pobjedničko postolje. Pri kraju ovog mog izlaganja sam ostavio financiranje prihode i rashode Hrvatskog olimpijskog odbora, tj. sporta hrvatskog uopće bez obzira što proračun Hrvatskog olimpijskog odbora raste iz godine u godinu najviše zahvaljujući prihodima od igara na sreću. Mišljenja sam da bi taj prihod u budućnosti svakako trebalo bitno povećati kako bi Hrvatski olimpijski odbor mogao u još većem dijelu sudjelovati u ukupnim potrebama svakog nacionalnog saveza. Naravno, tu mislim i na vrhunski sport, ali i na ovaj sport mladih, rekreativnih itd. Tu naravno treba svoje mjesto imati i Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta. Naime, navest ću primjer mog saveza, gdje naravno znam situacije iz prve ruke. Dakle, sredstva od Hrvatskog olimpijskog odbora pokrivaju otprilike 30% ukupnih potreba što bi u nekim drugim okolnostima bilo puno premalo za sve ono što je potrebno za normalno i kvalitetno funkcioniranje saveza. Od 5 selekcija mlađih dobnih kategorija od kojih dvije imaju nastupe na europskim svjetskim natjecanjima, pa do svega onoga što je potrebno da bi najbolja selekcija bila konkurentna ostalim najboljim svjetskim reprezentacijama. Primjerice, grčki, talijanski ili evo srpski vaterpolski savez dobiju kroz donaciju njihovih Olimpijskih odbora otprilike pet puta više sredstava nego što je to slučaj kod nas. Donedavno je ta razlika bila čak i 10 puta. Koliko god mi danas tu razliku uspijevamo nadoknaditi sponzorima i donacijama, vrlo teško možemo očekivati da ćemo tako moći funkcionirati u budućnost. Ono što želim posebno naglasiti, što mislim da je važno da Hrvatski olimpijski odbor iz postojećih financijskih sredstava iz onog što priskrbi, uspijeva izvući maksimum i služit ću se sa gospodinom Kajinom da je ta lista uspjeha hrvatskih sportaša veličanstvena i za svaku pohvalu. Moje iskrene čestitke Hrvatskom olimpijskom odboru na tim rezultatima i na trudu. Mislim da ne treba uopće govoriti o našim ponosima, o zanosima cijele nacije prigodom ne baš rijetkih srećom uspjeha naših pojedinaca i nacionalnih saveza na velikim natjecanjima dok nastupaju pod nacionalnom zastavom i zbog njihovog uspjeha gotovo pola svijeta sluša našu himnu. Dame i gospode, govoreći o važnosti olimpijskog pokreta u svijetu dovoljno je naglasiti da on u svojim redovima ima više članica nego Ujedinjeni narodi, a vrlo često je i utjecaj blizak, gotovo takav isti. Zaključno, Klub hrvatske demokratske zajednice će podržati ovo izvješće sa željom da ove predstojeće olimpijske igre budu uspješnije nego ikada do sada i po broju sportaša sudionika i po rezultatima koje ćemo ostvariti. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba HNS-a, gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospodo iz Hrvatskog olimpijskog odbora, kolegice i kolege. U ime Kluba Hrvatske narodne stranke, želim iskazati potporu izvješću Hrvatskog olimpijskog odbora kao i potporu radu Hrvatskog olimpijskog odbora. I u ovom izvješću kao i za onih o kojima smo raspravljali prethodnih godina, vidljivo je da Hrvatski olimpijski odbor posluje dobro, da se potrebama sportaša i nacionalnih saveza posvećuje sve veća pozornost i da se cjelokupno promišljanje sporta u okviru Hrvatskog olimpijskog odbora kao krovnog tijela stavlja na jednu puno višu kvalitetniju razinu, razinu koja promišlja o budućnosti. Konačno je, za razliku od nekih prijašnjih vremena Hrvatski olimpijski odbor u funkciji sportaša više ne služi za običnu distribuciju novaca i nije sam sebi svrha. Najbitnija činjenica koja je tome pridonijela je svakako to da je prije nekoliko godina došlo do promjena u Hrvatskom olimpijskom odboru te je izabrano i novo vijeće Hrvatskog olimpijskog odbora koje je sasvim sigurno pridonijelo kvalitetnijim odnosima unutar Hrvatskog olimpijskog odbora. Novom ulogom Hrvatskog olimpijskog odbora promijenjeno je okruženje u kojem djeluje olimpijska obitelj u Hrvatskoj, ali sve to ne bi bilo dostatno da se dolaskom novih ljudi posao u Hrvatskom olimpijskom odboru nije počeo raditi na drugačiji, bolji i kvalitetniji način. Danas Nacionalni sportski savez ima i bitnu ulogu, uvažavaju se njihovi prijedlozi, veća se pozornost posvećuje programima poticanja sporta u lokalnim sredinama, statusnim pitanjima sportaša, sportu mladih, sportskoj rekreaciji građana i sportu za sve, zdravstvenoj zaštiti sportaša, zaštiti od dopinga te ono što je kod prijašnjih struktura bilo teško zamislivo, povećavaju se vlastita sredstva Hrvatskog olimpijskog odbora, sredstva ostvarena iz marketinških aktivnosti. Naravno da su hrvatski sportaši i uspjesi koje ostvaruju primamljivi raznim sponzorima, ali nepobitna je činjenica da je stvaranje Hrvatskog olimpijskog odbora kao jakog i uspješnog, a nadasve odgovornog sportskog tijela u Republici Hrvatskoj uz kojeg gospodarski subjekti mogu izgrađivati vlastiti imidž, isto tako zaslužno da se uz sport i sportaše vežu i tvrtke sa svojim marketinškim aktivnostima. Povećavaju se i sredstva potrebna za programe nacionalnih sportskih saveza i što je važno napomenuti, potrebna sredstva osiguravaju se na vrijeme, isplaćuju u rokovima, što je izuzetno bitno savezima radi pravodobne pripreme i izvršavanja planova. Sve to kada se kvalitetno posloži i kada se posla prihvate ljudi koji imaju znanja, obrazovanja i stručnosti, rezultira kvalitetnijim rezultatima i sportaša, mnoštvo medalja i dobrih plasmana na najvećim svjetskim i europskim natjecanjima. Ono što nas ipak treba brinuti nije vezano direktno uz Hrvatski olimpijski odbor, već uz funkcioniranje trenutne vlasti, njihovo promišljanje sporta. Naime, i prilikom donošenja Zakona o sportu bilo je vidljivo da ne postoji želja da se izgrade transparentni, jasni i nedvosmisleni kriteriji financiranja sporta jednaki za sve. Ali iz brojnih primjera vidimo kuda sve to vodi pa smo svjedoci raznih afera o gradnji ili negradnji stadiona i dvorana, o opraštanju ili neopraštanju dugova, u istim rangovima natjecanja imamo udruge građana i potencijalna dionička društva, transferima igrača bez da se ijedna jedina kuna poreza slije u državni proračun, puno je nažalost negativnih primjera koji nam jasno i nedvosmisleno govore da se moramo svi puno više založiti da stanje u sportu bude bolje i to je osnovni zadatak ove, ali i svake druge Vlade. Sport i sportaši su ulaganje u budućnost, najbolja promocija Hrvatske i njezinih građana. Ne dokazuje se potpora sportu u sportašima samo kroz isplaćivanje nagrada na osvojene medalje i slikanjem uz pobjednike. Ali, kao što sam napomenuo ranije, to je pitanje koje ne potpada pod raspravu o radu Hrvatskog olimpijskog odbora, nego jedno puno šire pitanje, pitanje strateškog promišljanja budućnosti, a to ova Vlada tek treba dokazati da zna. Stoga, Klub Hrvatske narodne stranke, evo zaključno podržava programsko i financijsko izvješće Hrvatskog olimpijskog odbora za 2007. godinu sa željom da se i ove olimpijske godine veselimo velikim uspjesima hrvatskih sportaša i da se i nadalje svi zajedno borimo za njihov što kvalitetniji status. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi predsjedniče i tajniče Hrvatskog olimpijskog odbora, kolegice i kolege zastupnici. Evo, u nizu datih pohvala i izraženih stavova ispred naših klubova, stavova potpore i mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržavamo ovo programsko i financijsko izvješće jer smatramo da je na stručan i sadržajno potpun način obuhvatilo djelovanje Hrvatskog olimpijskog odbora i detaljno analiziralo postignuća i aktivnosti u hrvatskom športu. Izvješće potvrđuje da je Hrvatski olimpijski odbor ostvario punu odgovornost za razvoj vrhunskog športa u Republici Hrvatskoj, a to je i vidljivo iz ostvarenih športskih re prethodnim izlaganjima 293 medalje na svjetskim i europskim KUP-ovima i europskim i svjetskim prvenstvima. Posebno ukazujemo na uspješno djelovanje Hrvatskog olimpijskog odbora u promicanju olimpijskog načela i skrbi o nadarenim športašima. Razvojni projekti u području športa posebno su važno poglavlje i svojevrsna novina na području športa, a posebno naglašavamo nove programe Hrvatskog olimpijskog odbora pripremljene za lokalnu razinu. Veliki broj zahtjeva pristiglih iz lokalne razine, a vidljivo je iz izvješća da ih je 78 pristiglo za sufinanciranje programa lokalnih športskih zajednica, govori o stanju športa na lokalnoj razini, ali i o mogućnostima lokalnih i regionalnih zajednica, odnosno govori o teškoćama s kojima se susreće lokalna zajednica u financiranju pojedinih športskih programa, ali istovremeno govori i o Hrvatskom olimpijskom odboru koji pokazuje razumijevanje za programe i športska događanja na lokalnoj razini unatoč vidljivog nedostatka financijskih sredstava. Veseli pokazano razumijevanje i osigurana podrška za potpore športa, a posebno pokazano razumijevanje za programe športa djece i mladeži. Da je budućnost hrvatskog športa sigurna vidljivo je iz realizacije programa potpore športašima mlađih dobnih kategorija. Ulaganje u mlađe, garancija je za dugoročno uspješno djelovanje i dobre športske rezultate hrvatskog športa na međunarodnim natjecanjima. Broj osvojenih medalja opravdava uložena sredstva i osigurava daljnji rad mladih i nadarenih športaša. Posebno ukazujemo na pokazano razumijevanje za pojedinačne športove koji su često puta medijski zapostavljeni ili nedovoljno atraktivni, a samim tim i nedostupni našoj javnosti. Naši građani nemaju spoznaje o uspjesima športaša u tim našim pojedinačnim športovima. Naglašavamo važnost jednog najtrofejnijih športova prema broju osvojenih medalja u Republici Hrvatskoj, a to je streljaštvo. Streljaštvo je kao prvi organizirani šport u Republici Hrvatskoj organizirano počeo djelovati još davne 1784. godine, a evo sljedeće godine u Osijeku na prvenstvu Europe obilježiti ćemo 225 godina streljačkog športa u Republici Hrvatskoj. Strijelci su osvojili preko 180 medalja od osamostaljenja Republike Hrvatske do danas, a da nije bilo razumijevanja Hrvatskog olimpijskog odbora ovi rezultati ne bi bili postignuti. Podsjećamo i koristimo ovu priliku da ukažemo na poteškoće s kojima se streljaštvo susreće, a jedan od temeljnih razloga je Zakon o oružju koji uvelike ograničava aktivnost i rad vrhunskih strijelaca, a u datoj mjeri povećava financijske troškove streljačkih udruga, a time i Hrvatskog streljačkog saveza. Unatoč svim poteškoćama rezultati nisu izostali zahvaljujući pokazanom razumijevanju Hrvatskog olimpijskog odbora. Strjeljački djelatnici i natjecatelji vjeruju i nadaju se daljnjoj suradnji i potpori Hrvatskog olimpijskog odbora ovome športu, a koji je posebno važan u sustavu obrane koji je dao veliki doprinos u obrani i stvaranju Republike Hrvatske. Veliki doprinos u programu školovanja športskih djelatnika, sudaca i trenera dala je i Olimpijska akademija koja osigurava stručno osposobljavanje i edukaciju športskih djelatnika koji uspješno svoje znanje prenose na mlađe športaše. Vidljiv je i velik broj polaznika, njih preko 340 u 12 športova koji pokazuju interes za osposobljavanjem i edukacijom iz područja obrazovnog programa za potrebe Hrvatske vojske iz čega proizlazi da i druge strukture hrvatskog društva pokazuju određeno razumijevanje i daju određeni značaj športu. Veliki športovi imaju mogućnosti samofinanciranja ili im pod navodnim znakovima mislim "veliki" ili im nije potrebno značajnija potpora, financijska potpora za redovan rad i djelovanje. Stoga vjerujem da će Hrvatski olimpijski odbor i njegova tijela još više pokazati razumijevanje i dati potporu pojedinačnim športovima, jer to prema broju osvojenih medalja ti pojedinačni športovi i zaslužuju. Također podržavam novi razvojni program čiji su korisnici već dokazani športaši na međunarodnoj sceni koji zasigurno prenose ime i prenositi će ime Republike Hrvatske diljem Europe i cijelog svijeta. Financijski dio izvješća prikazuje negativni financijski rezultat koji je prije svega nastao zbog neostvarenih planiranih sredstava iz tekuće zalihe državnog proračuna, no ukazujemo na gospodarenje raspoloživim financijskim sredstvima iz kojih je vidljiva primjena načela dobrog i marljivog gospodara sa trošenjem i raspodjelom raspoloživih sredstava. Uočava se da su želje i potrebe uvijek veće od mogućnosti, ali primjena načela, pravičnosti i vrednovanja prema osvojenim rezultatima dodatno motivira i potiče na jače angažiranje u velikom broju športskih nacionalnih saveza. Iz izvješća se može iščitati i uspješno djelovanje iz svih tijela Hrvatskog olimpijskog odbora sukladno zakonskim propisima, a što je i dodatni razlog da Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podrži ovo programsko izvješće Hrvatskog olimpijskog odbora. Na kraju mi dozvolite da u ime kluba HSS-a čestitamo na uspjesima i djelovanju Hrvatskom olimpijskom odboru i dakako da hrvatskim športašima na olimpijskim igrama kao i na svim međunarodnim natjecanjima želimo puno uspjeha i osvajanje svih planiranih medalja. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Gvozden Flego.
Uvažene kolegice i kolege, gospodine predsjedniče Olimpijskog odbora ponajprije puno čestitki na puno uspjeha koje su naši športaši koje ste vi okupljali i stimulirali, postigli. Ali dakle sam izvještaj govori o tome, ja mislim da je on izvrstan i slažem se sa mojim prethodnicima koji su vas hvalili, dakle ja vas isto hvalim i čestitam. Ja ću ga naravno prihvatiti uz dvije, tri napomene ili možda pokoji prijedlog o kojem čini mi se bi valjalo porazmisliti. Kada god je naime riječ o sportu, ne mogu se oduprijeti porivu da ne govorim o tzv. masovnom sportu ili o cijelom nizu mreža, o amaterskom sportu i bez obzira što to nije u vašoj primarnoj djelatnosti, čini mi se da i zbog svog ugleda kao i zbog svojih uspjeha, ali i zbog same logike stvari jednim dobrim dijelom pripada i u ono čime se bavi Olimpijski odbor. Naime, za razliku od tankoslojnog takmičarskog i vrhunskog sporta, meni se čini da Hrvatskoj strahovito nedostaje mnoštvo organizacija i sustavnog brojnog amaterskog i natjecateljskog, a pogotovo rekreativnog sporta gdje se gotovo nigdje njime ne možemo baviti osim u nekim udrugama i naravno o vlastiti trošak. Tako da pokatkad stječem dojam, bez imalo malicioznosti o tome, da je Olimpijski sport ili natjecateljski, vrhunski sport bez svojevrsnog temelja, kako bi to narod rekao čardak ni na nebu ni na zemlji. Jer, u cijelom nizu zemalja o kojima sam uspio skupiti neke podatke vrhunski sport slijedi dakle kao odabir iz masovnih sportskih aktivnosti. Kod nas nekako toga nema. Po podacima dakle iz, dijelom 2005., dijelom 2006. godine, Skandinavske zemlje imaju 80-tak, a pokatkad i više posto stanovništva uključenog u različite sportske aktivnosti dakle organiziranog, neke razvijene zemlje 60-tak, pokatkad i 70-tak, a Hrvatska svega 10-tak. Molio bih gospođu zastupnicu da ne ometa pozornost mojih adresata. Hvala lijepa. Oprostite. Dakle, naravno da je za pohvalu cijeli niz aktivnosti koje Olimpijska akademija poduzima, sportska skrb o mladima. Međutim, u toj sportskoj skrbio mladima mi se čini ključnim poticanje školskog i studentskog sporta, dakle organizirano poticanje školskog i studentskog sporta koji bi mogao biti taj upravo temelj na kojem bi mogao izrastati onda vrhunski sport. Školskog i studentskog sporta, koji mi se čini je trenutačno ili sistemski zapostavljen i koji ima znatno veće potencijale, jer mi se čini da su recimo školska sportska infrastruktura može biti infrastruktura za bavljenje sportom u večernjim naravno satima lokalnog stanovništva za poticanje cijelog niza aktivnosti, amaterskih, rekreativnih i natjecateljskih. Školski sport može biti cijeli sistem za okupljanje, za takmičenje, za međusobno natjecanje, ali jednako tako za suživot, za suradnju itd., itd. Dakle, on bi mogao imati cijeli niz dobrobiti. Jednako tako bi se on mogao organizirati na mjesnoj razini, na regionalnoj razini, na nacionalnoj razini itd., itd. Ja mislim da vrhunski sport bez obzira zapravo što promiče Hrvatsku i njezinu afirmaciju u svijetu, jest nešto što može biti uzor ostalima, dakle koji se žele baviti sportom. Ali mi se čini da je ključno onaj dio programa koji opet pretendira obuhvatiti što veći broj stanovništva, koji je podupro u zadnjih desetak godina i koji stimulira cijeli niz međunarodnih organizacija, između ostalog Svjetska zdravstvena organizacija, a meni se slogan čini odličan: "Kretanjem do zdravlja". U sjedećoj civilizaciji kretanje nam je ključno i stoga bi, ako mogu reći omasovljenje sporta, bilo značajno i donijelo bi cijeli niz dobrobiti. Gospodine predsjedniče Olimpijskog odbora još jedanput vam čestitam, a želim vama i sportašima koje ćete odvesti u Peking mnogo uspjeha. Naravno da je važno sudjelovati, ali tu i tamo je važno i pobijediti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Nadica jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predsjedniče Hrvatskog olimpijskog odbora, tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Budući su moji prethodnici uglavnom govorili o programskom dijelu ovoga vašega izvješća, ja ću svoju raspravu ograničiti na onaj financijski dio. Iz financijskog izvješća, naime, iščitavamo da je 2007. godina bila eto slaba poslovna godina, obzirom da je zaključena, kako sastavljač izvještaja kaže, negativnim financijskim rezultatom tj. gubitkom u iznosu od 23 milijuna kuna. Ovdje ću reći da bi bilo dobro, budući da je Hrvatski olimpijski odbor neprofitna organizacija i vodi neprofitno knjigovodstvo, dakle da u izvještavanju koristi i adekvatnu zakonsku terminologiju, odnosno da se kaže da je ostvaren manjak prihoda nad rashodima, eto u iznosu od 23 milijuna kuna. U 2007. bilo je i određenih problema s održavanjem likvidnosti, odnosno s podmirivanjem dospjelih obveza. Nelikvidnost i gubitak idu ruku pod ruku, odnosno nelikvidnost je prethodnica gubitka i to upravo slučaj Hrvatskog olimpijskog odbora i potvrđuje. Srećom, kako je rekao već u svom obraćanju predsjednik Mateša, najveći dio ovog manjka, 19 i pol milijuna kuna pokriven je viškom prihoda prenesenim iz prethodnih godina, dok će ostatak od 3 i pol milijuna kuna biti pokriven u 2008. godini iz tekućih prihoda. Sastavljač ovog izvješća kaže da su problemi s likvidnošću koji su eto u konačnici rezultirali i manjkom prihoda nad rashodima, uvjetovani podbačajem prihoda iz tekuće rezerve državnog proračuna koji su planirani u svoti od 10 milijuna kuna, a realizirani su u svoti od zanemarivih 50-tak tisuća kuna. Naime, daleko najveći dio ukupnog prihoda, a u 2007. je to bilo 99 milijuna ili 86% Hrvatski olimpijski odbor ostvaruje iz državnog proračuna, dok preostalih 15-tak milijuna ili 13% ukupnog prihoda čine prihodi od marketinških djelatnosti, prihodi od olimpijske solidarnosti, te ostali prihodi. Naravno da je izostanak državnog supporta Hrvatskom olimpijskom odboru u predolimpijskoj godini malo teško razumjeti. Naime, ova su sredstva bila namijenjena pripremama hrvatskih sportaša za Olimpijske igre u Pekingu 2008. No, bez obzira na izostanak sredstava iz tekuće proračunske rezerve, treba reći da e pojava ovako velikog manjka prihoda ipak malo začuđujuća, jer su istovremeno prihodi od igara na sreću, a koji čine apsolutno najveću stavku u financiranju programa Hrvatskog olimpijskog odbora, povećani u odnosu na 2006. godinu čak za 26 milijuna kuna, te iznose visokih 75 milijuna, a to su dvije trećine ukupnog prihoda u 2007. Unatoč ovako visokom povećanju ti prihodi nisu bili dovoljni da pokriju sve učinjene rashode, tako da dio odgovornosti za iskazani manjak ipak snosi i Hrvatski olimpijski odbor jer očito nije dobro usklađivao dinamiku trošenja sredstava s ostvarenim prihodima odnosno da budemo malo slikoviti, protegnuo se malo više nego što se mogao pokriti. Sve u svemu, kako je sam sastavljač izvještaja ocijenio, planirani proračun za 2007. godinu bio je razvojni. Uporište za takvu ocjenu nalazi u činjenici da su za razvojne programe nacionalnih saveza, kao i za razvojne programe na lokalnoj razini utrošena 24 milijuna kuna, što predstavlja više od 17% ukupno raspoloživih sredstava. Na kraju, moram primijetiti da bi ovo izvješće bilo kompletno da mu je priložen nalaz Državnog ureda za reviziju. Istini za volju, sastavni dio izvješća jest kratak nalaz komercijalne revizije a i Ministarstvo financija obavljalo je proračunski nadzor ali samo za transfere Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa. Dakle, bez nalaza Državne revizije nemamo cjelovitu ocjenu zakonitog i namjenskog trošenja proračunskih sredstava u 2007. godini. Pritom dakako ne želim reći da sumnjam u nezakonito trošenje sredstava ali želim reći da je u posljednjem nalazu revizije a koji je napravljen za 2004. godinu i koji je usput rečeno bio uvjetan iznesena primjedba koju nažalost Hrvatski olimpijski odbor nije ispoštovao ni u 2007. godini i što je zapravo moja osnovna primjedba na ovaj izvještaj. Naime, i u ovom izvješću trošenje sredstava iskazano je samo po programskim aktivnostima odnosno nema prikaza prema računskom planu za neprofitne organizacije tako da zapravo uopće nije vidljivo trošenje sredstava po osnovnim vrstama troškova a nije moguća nažalost ni usporedba izvršenih izdataka u poslovnim knjigama s planiranim izdacima. Osim toga, nema nikakvih podataka o imovini i izvorima sredstava. Posljednja inventura napravljena je s 31.12.2006. Ne znamo je li napravljena iza 2007. godinu iako zakon nalaže da se ona radi obavezno svake godine. Da imamo podatke o imovini možda bi nam danas primjerice bilo malo jasnije da li su u međuvremenu razriješena potraživanja od prodaje stanova na kojima je Hrvatski olimpijski odbor imao stanarsko pravo a koja su iskazana unaprijed spomenutom revizorskom izvješću dakle za 2004. godinu u ukupnom iznosu od 882 tisuće kuna. Zato predlažem da u buduće u godišnjem izvještaju budu iskazani i podaci o imovini da bi se zadovoljio standard financijskog izvješćivanja. Hrvatski olimpijski odbor nije lokalna udruga mažoretkinja uz dužno poštovanje svim udrugama i doista si eto ne bi trebao dopuštati ovakve sportskim rječnikom rečeno amaterske propuste tim više što je očito poduzeto niz mjera kao što nam je i predsjednik Mateša rekao od ustrojavanja interne kontrole do uvođenja sustava upravljanja kvalitetom da svoje poslovanje učini maksimalno transparentnim. Naravno da nas itekako raduju rezultati naših sportaša ali hrvatski građani kao financijeri imaju pravo cjelovitog uvida u cijenu tih rezultata i uspjeha. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Goran Maras. Nema ga. Predstavnik Olimpijskog odbora uvaženi Mateša. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, evo mislim da zaslužuje ova rasprava nekoliko odgovora. Bila je Državna revizija i nakon 2004. i ona nije utvrdila ništa od toga što ste vi rekli. Za 2007. još nije ni bila. Prema tome, Hrvatski olimpijski odbor biti će dio izvješća Državne revizije kao i svake godine kao i svi drugi korisnici proračunskih sredstava. Što se pak tiče dijela koji se odnosi na inventuru. Inventura se naravno radi svake godine, radila se za 2007. i usvojena je od strane vijeća. Što se tiče metodologije na kojoj se planira i radi obračun neprofitnih organizacija tu čak postoji jedan prijepor između ljudi koji to stručno promišljaju dakle na koji način se treba voditi iskazivanje tih financijskih rezultata. Mi to radimo na način kako to rade i drugi olimpijski odbori u Europi, dakle istom metodologijom a koje je ako Državna revizija stoji na motrištu da to treba promijeniti mi ćemo to vrlo rado promijeniti. Što se tiče ovih drugih dijelova mislim da mogu reći da činjenica da se i to je navedeno u izvješću, da se sve olimpijske igre do sada od postanka Hrvatske države financiraju iz tekuće pričuve a izostanak tih prihoda je isto tako normalan s obzirom na proces konstituiranja Vlade i postizborni period u protekloj godini. To će se vjerojatno nadoknaditi u ovoj godini i mislim da to neće biti posebni problem. Naravno da je iz toga izašla potreba preraspodjele ranije akumuliranih sredstava za programe tekuće u 2007. godini. Inače, kao što vidite iz izvješća primjerice Atena da imate dojam o projektu sami nastup u Ateni koštao je negdje oko 20 milijuna kuna, u Pekingu će biti naravno i puno više s obzirom na veći broj športaša i na veće logističke troškove s obzirom na udaljenost i to je otprilike iznos koji dakle negdje 30 milijuna kuna koliko će koštati nastup hrvatskih športaša i športaša u Pekingu.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Vedran Rožić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine predsjedniče Hrvatskog olimpijskog odbora, gospodine tajniče, kolege zastupnici. Evo, čini mi iznimnu čast što mogu dati potporu ovom programskom financijskom izvješću Hrvatskog olimpijskog odbora za 2007. godinu. Naime, ovo je jedna od tema gdje se evo i svi klubovi i ja vjerujem svi zastupnici slažemo jer hrvatski šport a Hrvatski olimpijski odbor je krovna organizacija cijelog hrvatskog športa je onaj jedan temelj i ona jedna promocija, najbolja promocija i Hrvatske države jer ako se sjetimo Hrvatska država još nije bila međunarodno priznata a Hrvatski olimpijski odbor je uspio na onim zimskim olimpijskim igrama doprinijeti da Hrvatska nastupi. Što se tiče Hrvatskog olimpijskog odbora kao krovne organizacije vidimo kroz ove programe jer ovdje je prije bilo u raspravi spomenuto da hrvatski šport nema baze. Međutim, kad vidimo kroz ove programe koliko hrvatskih športskih saveza sudjeluje a to je brojkom 79 nacionalnih športskih saveza sudjeluje u programu Hrvatskog olimpijskog odbora. Kad bi uzeli samo da je po jednom Hrvatskom nacionalnom športskom savezu tisuću, dvije sudionika športa onda vidimo koliko je to ogromna brojka. Tako možemo slobodno kazati da hrvatski šport iz godine u godinu, iz godine u godinu ima sve širu bazu, a to se i vidi po sve boljim rezultatima, koji se postižu na međunarodnom planu. Evo, pa tako vidimo i u izvješću da je samo u ovoj protekloj 2007. godini osvojeno na međunarodnim natjecanjima 87 zlatnih medalja, 113 srebrnih i 93 brončane medalje. To je izniman uspjeh. Međutim, isto tako treba pohvaliti stotine, pa i tisuće amatera koji sudjeluju u svim tim športskim klubovima i športskim savezima, jer bez njihovog doprinosa, ti rezultati bi bili puno manji. Vidimo da iz programa Hrvatskog olimpijskog odbora 259 športaša prima naknade koje su im itekako neophodne za njihove pripreme, ne samo za olimpijske igre, ovo je godina olimpijskih igara. I ja vjerujem da su te potpore i još značajnije, međutim svake godine Hrvatski olimpijski odbor daje ta sredstva jer ti mladi vrhunski športaši sudjeluju i na europskim i na svjetskim natjecanjima. Sigurno da Hrvatski olimpijski odbor ima itekako zadaću za skrb ukupnog hrvatskog športa, a jedno posebno poglavlje, evo gdje se dugo godina nastoji napokon urediti taj olimpijski centar, ja mislim da bi svi skupa mi trebali dati potporu kada se izglasava proračun države da se napokon i za taj Olimpijski centar pronađu sredstva. Jer ja vjerujem da kada se osposobi taj centar na Bjelolasici, a ne samo taj centar, nego bi trebalo osnivati još i više centara da bi onda i rezultati hrvatskih športaša bilo još i bolji. Vlada Republike Hrvatske, evo vidimo kako iz godine u godinu tih uspjeha sve više, vidimo da i Vlada sa svojim sredstvima daje priznanje tim mladim športašima i klubovima nakon tih brojnih osvojenih odličja na svjetskim i europskim prvenstvima, Vlada sa svojim sredstvima daje i jednu naknadu koja je izvan ovih proračunskih sredstava Hrvatskog olimpijskog odbora. Evo, još jednom bih želio zahvaliti Hrvatskom olimpijskom odboru na ovoj potpori koju daje i hrvatskim športašima, jer šport je ona jedna grana koja daje najbržu promidžbu Hrvatske države. A zašto je to tako? Zato jer su ti rezultati mjerljivi, izravno su mjerljivi i uvijek se mogu procijeniti i taj trud koji ti športaši ulažu kroz godine on je uvijek mjerljiv. I ja vjerujem da zbog toga i ovo izvješće ima cjelokupnu potporu ovoga našega Sabora. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Najprije obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta u 10 sati i 40 minuta. I imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Davor Bernardić.
Hvala, poštovani potpredsjedniče. Replicirati ću vam u dijelu količine dobrih sportskih rezultata i onog gdje se možemo složiti definitivno da to treba poticati i da je ovo izvješće jedan prilog tome. No, međutim, ukoliko uistinu želimo imati što više kvantitativno rečeno medalja, ukoliko uistinu želimo imati što više boljih sportskih rezultata onda se isto tako trebamo zapitati, a tu ću i sublimirati onu raspravu koju smo imali na odborima, a na tragu profesora Flege, kolika količina ljudi, znači koji broj ljudi u Hrvatskoj se bavi sportom? Dakle, podatak od profesora sa Kineziološkog fakulteta da je 91. taj postotak u Hrvatskoj iznosio 7%, sada se popeo na 12,5% a u nekim Nordijskim i razvijenim zemljama postotak iznosi čuli smo 70 do 80%. I jedino je tu prostor za više medalja. Sigurno je da ako se 7 puta više ljudi bude bavilo sportom, da nećemo imati sedam puta više medalja, ali ćemo imati u svakom slučaju više medalja. I na tragu toga, kada ste pričali o ulozi Vlade, ja bih se složio da je uloga Vlade u tome dijelu i odgovorna prema Hrvatskom školskom sportskom savezu. 94.-te on je osnovan, pa je jedno vrijeme bio privremeno ukinut, pa je opet osnovan. No međutim, dokle god taj savez ne iznađe, a tome treba govoriti i danas ovdje i dobro je da imamo raspravu o ovome, ali o tome treba govoriti i dalje i povodom svake rasprave o sportu, dok god taj savez ne iznađe dostatna financijska sredstva za zapošljavanje stručnih kadrova za znači kapacitete za treninge samih sportaša, odnosno djece u školama, a nema bolje prevencije od ovisnosti i maloljetničke delikvencije od školskog sportskog sustava. I kada će broj djece koja se u školi bave sportom biti na razini nordijskih zemalja 70% onda ćemo imati i manje droge, a sasvim sigurno i više medalja. I u tom smjeru želim apelirati da svaku raspravu u tom smjeru usmjeravamo [[Upadica: Završite, hvala lijepa.]] da, hvala. Isteklo mi je vrijeme. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Vedran Rožić.
Pa evo, kolega zastupniče, mogao bih se složiti na ove vaše jedne opservacija. Međutim, ovdje u ovom izvješću se vidi da je 79 športskih saveza u Hrvatskoj uključeno u programu Hrvatskog olimpijskog odbora što nije mali broj. A što se tiče rekreacije, sigurno da jedan veliki broj i bivših športaša sudjeluje u rekreaciji, međutim, evo imali smo i nedavno raspravu o pedagoškim standardima, to je jedan način gdje država sa svojim sredstvima i lokalne zajednice će sudjelovati jer treba izgraditi najprije i športske dvorane i športska igrališta. Tako da bi se svi ti rekreativci imali gdje i baviti tom rekreacijom. A naročito mladi kroz škole, od onih najnižih od vrtića pa do osnovne i srednje škole i do naših sveučilišta. Tako da Hrvatski olimpijski odbor itekako vodi brigu o tome. Međutim, na svima nama i jedinicama lokalne zajednice je zadaća u svojim prostornim planovima predvidjeti i ta mjesta iza dvorane i za igrališta.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom pojedinačnom. Uvaženi zastupnik Šemso Tanković. Uštekajte se.
Hvala vam lijepo. Izvinite, ovaj laptop je na neki način kumovao da sam zaboravio na taj detalj. Dakle prije svega želim i osobno i Klub će podržati ovo izvješće i sasvim sigurno je da ova današnja rasprava za novinare, medije koji prate tijek ove rasprave bit će nezanimljiva jer jednostavno ovdje postoji jedno tako izraženo suglasje između svih nas jer jednostavno znamo da suvremeni šport pogotovo olimpizam puno, puno znače za afirmaciju svih nas, za razvoj svih nas i na neki način upravo od onog trenutka kada je Piere Cuberten na neki način svoju ideju obnove olimpizma realizirao u stvarnost tog trenutka doista mi možemo govoriti o modernoj povijesti. Tog trenutka mi doista možemo kazati: «Svijet je postao jedno veliko selo.» Ono što ovdje najvjerojatnije u ovom izvješću se neće moći izravno vidjeti, ali svi oni koji bolje poznaju impulse, impulse koje neki događaji stvaraju u javnosti među ljudima mi praktički možemo kazati da onog trenutka kada je Kina, Peking određena da bude domaćin ovih ljetnih igara tog trenutka žiža svijeta je krenula upravo u tom smjeru. I zbog toga i određena politička događanja, politička događanja koja se odigravaju unutar same Kine jer Kina je jedna složena zemlja sa brojnim nacionalnim manjinama, sa brojnim manjinama koje imaju poteškoća u komunikaciji sa onom vlašću. I možda upravo ove Olimpijske igre u Pekingu su otvorile neke teme da se o njima itekako raspravlja. Ono što sam ja želio danas spomenuti jeste da šport, olimpijske igre i politika idu u velikoj mjeri zajedno. Ali opet s druge strane mi nastojimo da politiku praktički ako, koliko god je mogućno izbrišemo iz djelovanja na šport i ono što nazivljemo olimpizmom. I u tom smislu ja bih upravo našem Hrvatskom olimpijskom odboru čestitao jer doista vi se držite, barem ja imam takav osjećaj, onih klasičnih postulata olimpizma premda znamo da je olimpizam tijekom vremena mijenjao određene svoje norme ponašanja. Sjećamo se, pa bilo je to ne tako davno, da su na olimpijskim igrama učešće mogli imati samo amateri. Znatno kasnije su i profesionalci dobili, dobili svoje pravo zastupanja određenih športova. Olimpizam i šport su puno učinili na afirmaciji manjinskih zajednica. Prvi šport, prvi, prve olimpijske igre bile su ajmo kazati igre bijelih, bijelaca. Međutim razvoj sporta je jednostavno potakao i neke druge manjinske zajednice pogotovo onu crnu zajednicu koja je stekla jednu punu afirmaciju zahvaljujući športu i zahvaljujući olimpizmu. I to je ono o čemu na neki način valja progovoriti. Meni se u ovome izvješću posebno dopala, dopali neki detalji koji govore o vezi olimpizma i okoliša. Danas je okoliš itekako značajna tema. To znači sve su ljudske aktivnosti na neki način povezane i upravo naglašavanje ovdje izrijekom da okoliš je dio brige olimpizma meni je na neki način značilo da se ovdje itekako ozbiljno i afirmativno radi. Ovdje se također izrijekom spominje briga o mladima. Naravno to je ono što nama svima treba i što treba jasno naglasiti. Briga o ljudskom zdravlju također je ovdje u ovome izvješću spomenuto. Pa mi znamo, nemojmo se zavaravati, slučaj našega nogometaša Klasnića. Vidite ako je športski uspjeh jedino mjerilo, a ne i briga za ljudsko zdravlje onda dolazi do veoma, veoma ozbiljnih problema. Ovdje bi se moglo još govoriti o nekim drugim segmentima. Spomenuo bih samo još dva. Prvo, puno se u Hrvatskom saboru govorilo kako poticati razvoj naših otoka. Mnogi naši otoci su mrtvi, doslovce mrtvi. Vidim da u ovome vašem programu postoji i … [[Govornik se ne razumije.]] otoka. Jesam li tako dobro rekao? Ali sasvim sigurno to je jedan poticaj koji ima, ima mogućnosti da se i kroz šport pomogne razvoju naših otoka. I konačno, dakle još jedanput ponavljajući da ćemo podržati ovo izvješće kao i većina saborskih zastupnika spomenuo bih da ja sam predstavnik 5 manjina, Bošnjak sam. Evo i mi Bošnjaci smo uključeni u razvoj športa. Ja znam da vi ovdje ne možete izrijekom govoriti o nekim pojedinačnim aktivnostima. Ali eto da iskoristim i ovu prigodu da samo kažem da smo mi Bošnjaci iz Republike Hrvatske prijavili svoje učešće na nogometnom prvenstvu Europe bošnjačke dijaspore koje će se održati u Birmingenu pa evo u toj niski ja bih volio da vam se pohvalimo da smo dostojno zastupali i svoju zajednicu ali i hrvatski šport kao cjelinu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike, prvo je uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Složio bih se sa kolegom Tankovićem da nam je i sa ove i sa one strane sabornice ovdje danas vrhunski sport na pameti, odnosno da dajemo svi podršku vrhunskom sportu i olimpijzmu i da s te strane možda neće biti interesantnih polemika što se tiče novinara. Ali kada odemo korak dalje od deklaratorne podrške postoje razlike između onoga što smo napravili i što činimo da taj vrhunski sport ima bolju poziciju danas u Hrvatskoj. Dat ću dva primjera. Jedan je primjer Hrvatskog olimpijskog centra Bjelolasica. Znači, svaka država u svijetu ima jedan takav centar gdje se vrhunski sportaši mogu pripremati, odnosno gdje država pokazuje da skrbi o vrhunskom sportu i gdje je to jedan centar olimpijzma te zemlje. Kod nas je situacija sa Olimpijskim centrom Bjelolasica samo u imenu je taj olimpijski naziv, odnosno nema nikakvih konkretnih promjena, odnosno podrške od strane aktualne Vlade, bez obzira što već pet godina postoji povjerenstvo ili četiri godine postoji povjerenstvo za razvoj tog centra, gdje sjedi ja mislim i predsjednik Olimpijskog odbora kako bi se taj centar konačno stavio u funkciju i kako bi se taj olimpijski, ajmo duh i pripreme naših sportaša mogle odvijati u tom centru. Možda čak i ekonomska logika bi bila tu išla tome u prilogu, jer vidimo iz ovog izvješća da se nekoliko desetaka milijuna kuna godišnje troši na pripreme naših sportaša koji najčešće završavaju u nekim drugim zemljama. Tako da osim deklaratorne podrške treba nekada dati i nešto konkretno, odnosno država bi trebala stati iza takvih projekata i na kraju krajeva pomoći da se olimpijski sport u Hrvatskoj razvija.
Zahvaljujem. I druga replika, uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodin Tanković je spomenuo kao i mnogi danas brigu o mladima, naravno što je vrlo bitno obzirom da svi mladi imaju pravo na zdravlje, odnosno na sport koji zapravo je prava preventiva zdravlja. Isto tako, prava preventiva nasilnog ponašanja, odnosno preventiva i svih ovih ovisnosti koje su na žalost pošast u današnjem društvu. Međutim, ja bih danas spomenula i to da djeca sportaši naravno odrastaju u specifičnim uvjetima, gdje naravno imamo uz pozitivne poticaje imamo isto tako i stresne situacije i vrlo često je tanka granica između discipliniranja i čak i zlostavljanja. Zašto ovo spominjem? Upravo zbog toga što smo nedavno imali ovdje izvješće pravobraniteljice za djecu i na žalost iz tog izvještaja ako se sjećamo imali smo da je u 2007. godini bilo prijava uredu i na taj način je ured djelovao tako da je zapravo preporukama išao prema sportskim savezima, odnosno i prema Hrvatskom olimpijskom savezu. Međutim, brine me to što Hrvatski olimpijski savez po izvještaju pravobraniteljice nije dao nikakav odgovor na te prijave koje su bile i upravo zbog toga apeliram i na mogućnost zapravo i na odabire treninga i na edukacije zapravo trenera, jer oni rade s našom djecom koji su u vrlo osjetljivom razdoblju svoga života. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Stjepan Kundić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Hrvatskog olimpijskog odbora, gospodine tajniče. Na ovu raspravu me potaknulo kao prvo izvještaj vrlo kvalitetno od kolegice Lugarić i to onaj dio i gospodina Tankovića gdje su naglasili da je vrlo važna medicinska zaštita sportskih radnika koja je sad ja bih se usudio reći insuficijentna. Budući da ovdje imam dva vrhunska nogometaša pred sobom, znači gospodina Čopa, gospodina Vedrana Rožića ja ću, oprostite gospodine Tankoviću. Ja bih htio istaknuti jedan vrlo važan problem, a budući da se ja isto bavim kao liječnik dežurstvima i nogometima u amaterskoj svojoj sredini Velikoj Gorici koja vam ima preko 2000 registriranih nogometaša – od limača, seniora, a tu su sad i veterani. Naime, o čemu se radi. Radi se o tome, vi znate da oni imaju svi svoje sportske iskaznice i da su te sportske iskaznice na žalost često ovjerene bez pregleda. Naravno da ti ljudi su prešli određene preglede, ali to se u svakom slučaju ne bi smjelo dešavati. Drugo. U nižim kategorijama, znači limači, pioniri, juniori često se igraju utakmice bez prisustva medicinskog radnika što je također nedopustivo. Svi su klubovi u tim velikim krizama, a ja ističem da je to zaista jedan veliki problem i očekujem gospodine Čop da ćete vi nešto o tome reći, jer je ovo, meni se čini da je ovo prilika da nisam zalutao u temi. Jer nogometni klub “Radnik“ vi znate da je bio u prvoj ligi, sad smo u trećoj. Ja se nadam da ćemo se vratiti, ali mislim da ta medicinska zaštita je insuficijenta i da bi u svakom slučaju nekako trebalo popraviti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Time zaključujem raspravu pojedinačnu i molim predsjednika Olimpijskog odbora, uvaženog Matešu da uzme riječ. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Evo, ja vam se stvarno zahvaljujem na doprinosu raspravi i na vašim prijedlozima. Kao što ste mogli vidjeti iz izvješća mi svake godine vrlo ozbiljno razmotrimo to što nam vi sugerirate i pokušamo promijeniti ono što je moguće. Često puta se Hrvatski olimpijski odbor percipira u puno široj nadležnosti nego što on stvarno ima. Ja moram reći da što se tiče baze i širenja baze naša uloga tu nije velika. Ali radimo sve što je u našoj moći. Ja nisam išao u detalje ovog izvješća, jer bi uzelo previše vremena. Ali primjerice samo Olimpijski festival dječjih vrtića koji mi organiziramo obuhvaća 41 grad u Hrvatskoj i 14000 djece predškolske dobi što je najveća akcija na nivou predškolske dobi u športu u Hrvatskoj uopće. Znano mi je, sad izlazim iz svoje nadležnosti da ministarstvo čini dosta na tome da se školski i studentski šport unaprijedi i ja vjerujem da i promjene na čelu Hrvatskog školskog športskog saveza i dolazak gospodina Arapovića će to bitno tome doprinijeti. Mi danas imamo vrlo kvalitetne školske lige u rukometu i u košarci neprofesionalne, dakle ne djece koja treniraju u klubovima, nego djece koja su normalnog školskog uzrasta i evo upravo ovih dana u Ivancu i ne znam di još će biti i finale košarkaške športske lige i rukometne športske lige. Mi ocjenjujemo i vrlo kvalitetnim i odluku da se školske športske dvorane ne mogu komercijalno koristiti do 9 sati navečer čime je otvoren jedan potpuno novi prostor za i dana je mogućnost djeci da oni budu prvenstveno korisnici toga. Sve to, nadam se da će dovesti do onog cilja o kome je govorio doktor Flego, dakle da Hrvatska postepeno se i u ukupnom bavljenju populacije športom približava nekom europskom prosjeku. Mi smo zaduženi za stvaranje uvjeta da naši športaši kvalitetno nastupaju na međunarodnim natjecanjima, evo uz vašu pomoć, ja mislim da je vaša rasprava i direktno njima najjasniji signal što ovaj Visoki dom misli o njima, o njihovim uspjesima i učiniti ćemo sve što je moguće da ti uspjesi i dalje budu relevantni i da ova olimpijska godina dobro za nas završi. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem uvaženom predsjedniku, gospodinu Zlatku Mateši i želim njemu i svim našim olimpijcima na Olimpijskim igrama u Pekingu dobre rezultate. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti za glasovanje o tom izvješću.
Programsko i financijsko izvješće Hrvatskog olimpijskog odbora za 2007. godinu. Predlagatelj je bio Hrvatski olimpijski odbor. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu matičnog radnog tijela koji glasi: - Prihvaća se Programsko i financijsko izvješće Hrvatskog olimpijskog odbora za 2007. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo je izvješće prihvaćeno većinom glasova sa 107 glasova za i 4 suzdržana.
Sedmu točku dnevnog reda ćemo preskočiti jer nije stiglo još mišljenje Odbora za zakonodavstvo pa prelazimo na 8. točku dnevnog reda a to je - Prijedlog Zakona o sigurnosnim provjerama, prvo čitanje, P.Z.E. broj 66. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Temeljem članka 84. Ustava Republike Hrvatske i članka 129. Poslovnika, materijale ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi državni tajnik Ivan Damjanović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo saborske zastupnice i saborski zastupnici. Materije sigurnosnih provjera koje se provode radi utvrđivanja razloga iz područja nacionalne sigurnosti, ako koji bi predstavljali zapreku za dodjeljivanje određenih dužnosti, radnih mjesta, poslova ili drugih statusnih prava trenutno je u pravnom sustavu Republike Hrvatske propisana većim brojem zakonskih i podzakonskih propisa na način koji je nastao kao rezultat zadovoljenja parcijalnih potreba u različitim razdobljima i područjima državne uprave u kojima se sigurnosna provjera ustanovljavala kao prikladan instrument preventivne zaštite onih dužnosti, radnih mjesta, poslova ili statusa koji su važni sa stajališta zaštite nacionalne sigurnosti. Najvećem dijelu materije sigurnosnih provjera je regulirana s jednim setom zakona, kao što je Zakon o sigurnosno-obavještajnom sustavu, Zakonom o tajnosti podataka, Zakonom o strancima, Zakonom o policiji, Zakonom o državnom odvjetništvu, Zakonom o carinskoj službi, Zakonom o Oružanim snagama Republike Hrvatske. Iz naprijed izloženog vidljivo je da je materija sigurnosnih provjera uređena većim brojem zakonskih i podzakonskih propisa iz čega proizlazi zaključak o nedovoljnoj ujednačenosti materije i problemima u tumačenju istih odredbi u praksi. Predloženim zakonom predlaže se cjelovito i jedinstveno pravno uređenje provedbe sigurnosnih provjera kojima se kod kandidata za određene dužnosti, radna mjesta, poslove ili statusna prava provjerava eventualno postojanje sigurnosnih zapreka iz područja nacionalne sigurnosti, odnosno podataka koji naznačuju postojanje rizika od zlouporabe navedenih pozicija na štetu nacionalne sigurnosti. Cjelovitost i jedinstvenost uređenja ove materije obuhvaća osobito vrste i stupnjeve sigurnosne provjere s obzirom na njihovu namjenu i stupanje važnosti, postupke i metode obavljanja sigurnosne provjere, pitanja koja su predmet provjere ili sigurnosti upitnici nadležna tijela za provođenje sigurnosnih provjera, dragovoljnost kandidata, odnosno sloboda pristanka na provođenje sigurnosne provjere utvrđene pisanom suglasnošću sigurnosne zapreke. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, a u prilogu ovoga materijala dostavljena je izjava o usklađenosti sa pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Ocjenjuje se da se donošenje, odnosno provedba ovog zakona ne bi zahtijevala osiguranje posebnih sredstava u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2008. godinu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Da. Potpredsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 8. sjednici održanoj 16. svibnja 2008. raspravljao je o Prijedlogu Zakona o sigurnosnim provjerama koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 8. svibnja 2008. godine. Sukladno članku 63. Poslovnika Hrvatskog sabora, odbor je predloženi zakonski prijedlog razmatrao u svojstvu matičnog radnog tijela. Predstavnik predlagatelja upoznao je članove odbora sa predloženim zakonskim prijedlogom ističući kako se predlaže cjelovito i jedinstveno pravno uređenje provedbe sigurnosnih provjera kojima se kod kandidata za određene dužnosti i radna mjesta, poslove ili statusna prava provjerava eventualno postojanje sigurnosnih zapreka iz područja nacionalne sigurnosti, odnosno podataka koji naznačuju postojanje rizika od zlouporabe navedenih pozicija na štetu nacionalne sigurnosti. Nadalje je istaknuo kako će donošenjem ovog zakonskog prijedloga u potpunosti biti regulirana i usklađena sa EU standardima cjelokupna materija iz područja nacionalne sigurnosti, nužno za ispunjavanje utvrđenih obveza za pristup euroatlantskim integracijama. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje sljedećih zaključaka. Prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o sigurnosnim provjerama, i drugo, sve primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi upućuju se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. I prvo, u ime klubova. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Evo, za uvod želim reći da Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o sigurnosnim provjerama u ovom prvom čitanju. Ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Ovo područje sigurnosnih provjera do sada je bilo riješeno većim brojem zakonskih i podzakonskih propisa, čime se u najvećoj mjeri radi o područjima državne uprave u kojima se provode poslovi u vezi sa raspolaganjem klasificiranim podacima višeg stupnja tajnosti. Nadalje u svezi sa osiguranjem osoba i objekata od posebnog značenja za nacionalnu sigurnost i također sa dužnostima čiji je djelokrug posla u vezi sa interesima nacionalne sigurnosti. Najvećim dijelom sigurnosne provjere regulirane su Zakonom o sigurnosno obavještajnom sustavu, Zakonom o tajnosti podataka, Zakonom o informacijskoj sigurnosti. Potrebno je spomenuti i Zakon o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Europske unije o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka kao uvjet za dopuštenje pristupa podacima koji su dostavljeni ili razmijenjeni sa Europskom unijom. Isto tako Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Republike Hrvatske i organizacije sjevernoatlantskog ugovora kojim je uređeno pitanje i način provjere za sve hrvatske državljane koji imaju pristup razmjeni informacijama. Nadalje, sigurnosna provjera bila je i poseban uvjet za prijem na pojedine poslove u državnu upravu, a to pitanje riješeno je kroz Zakon o Državnom odvjetništvu, Zakonom o policiji, Zakonom o Carinskoj službi, Zakonom o Službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske. Sve ovo navedeno potvrđuje da je materija sigurnosnih provjera uređena sa više zakona i podzakonskih propisa što je stvaralo i određene probleme u praksi. Predloženim zakonom predlaže se cjelovito uređenje pitanja provođenja sigurnosnih provjera. Zakonom se jasno određuju vrste i stupnjevi sigurnosnih provjera. Zakon uvodi sigurnosnu provjeru za pristup klasificiranim podacima, temeljnu sigurnosnu provjeru, sigurnosnu provjeru u svrhu zaštite štićenih osoba i objekata, naravno ovisno o stupnju tajnosti i ovisi koliko opsežno će se provoditi postupci sigurnosne provjere. Dakle prema djelokrugu posla i dodijeljenim ovlastima klasificira se stupanj tajnosti od povjerljivo, tajno do vrlo tajno. Sukladno stupnju tajnosti provoditi će se sigurnosne provjere prvog, drugog ili trećeg stupnja. Sigurnosna provjera provodi se na temelju upitnika za sigurnosnu provjeru koji mora sadržavati i suglasnost koja mora biti dragovoljno i vlastoručno potpisana od osobe za koju se provjera provodi. Obnavljanje sigurnosne provjere provodi se nakon proteka roka od pet godina. Po provedenoj sigurnosnoj provjeri nadležna obavještajna agencija dostavlja izvješće podnositelju zahtjeva za provođenje sigurnosne provjere i to ovisno o stupnju provjere sa zadanim rokom koji ne može biti kraći niti dužni od propisanog u članku 37. Podnositelj zahtjeva za provođenje sigurnosne provjere donosi na temelju Izvješća o provedenoj sigurnosnoj provjeri konačnu ocjenu o postojanju sigurnosnih zapreka. Prijelaznim odredbama također je određeno da je Vlada Republike Hrvatske uredbom određuje štićene objekte i osobe, odnosno postrojenja i sredstva od posebnog značenja za nacionalnu sigurnost i to je određen rok od 15 dana od stupanja na snagu ovog zakona. I na koncu evo još jednom ću ponoviti, klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona u prvom čitanju. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ja se usuđujem reći da ovo nije običan zakon. Ovaj zakon može duboko zadirati u ustavna i građanska prava čitavog niza hrvatskog državljana. Da se razumijemo, ja sam prvi da se materija koja je regulirana sa nekoliko zakona ubuduće vodi kroz jedan zakon, prije svega vis a vis preglednosti da znamo što u datom trenutku tko može činiti. Inače ova materija je sada razbacana po čitavom nizu zakonskih prijedloga od Zakona o sigurnosno obavještajnom sustavu kojega smo usvojili 2006. pa onda imamo Zakon o tajnosti podataka iz 2007. pa Zakon o informacijskoj sigurnosti iz iste godine, pa Zakon o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka između Republike Hrvatske i Europske unije iz 2006. i da ne nabrajam dalje i konačno imamo ovaj po meni sporan Zakon o potvrđivanju Sporazuma o sigurnosti između Republike Hrvatske i NATO-a iz 2003. godine. Ovaj zakon koji se predlaže šta god netko mislio, za mene ima jedan dubok demokratski deficit. Ja sam o tome govorio i o NATO-u u Bruxellesu pa i u nekim drugim destinacijama koje su vodili NATO-vi eksperti od Bratislave na dalje, i uvijek sam se pitao kako to da ljudi koji su dobili mandat građana, koji imaju legitimitet građana recimo u jednoj Njemačkoj, Češkoj, Engleskoj ne znam gdje, da moraju eto prolaziti te sigurnosne provjere, jednom riječju govorim o zastupnicima. Mi u Hrvatskoj te provjere nakon 2000. godine želim vjerovati u to, nismo prolazili. Zastupnici nemaju što prolaziti te provjere. Mi ne smijemo ih prolaziti ma ne zbog nas nego zbog digniteta ovoga Doma bez obzira što se pojedini zastupnici mogu naći u doticaju ili se nalaze pojedinih povjerljivih dokumenata. Na primjer ja sam član Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i kao što rekoh, nadam se, da me nitko nije provjeravao nakon 2000. godine. Mi se ne smijemo vratiti u jedan sustav pod navodnicima "nadzora" iz 90-tih godina. To se može zloupotrijebiti i to se može isto tako zlorabiti. Kako te provjere npr. izgledaju? Eto npr. jedan djelatnik kluba IDS-a da ne spominjem ja sada ime, čovjek se razveo da bi dobio posao u Saboru iako je to smiješno da ljudi na toj razini moraju prolaziti provjere. Mora proći jasno provjeru da bi ovdje mogao raditi i sada što rade oni koji vrše provjere. Prvo odu njegovoj bivšoj ženi, e ako prođeš kod bivše žene e onda jasno možeš ići i u Sabor i nakon toga vjerojatno drugi korak je kod bivše punice i ako si tu zadovoljio e onda možeš, onda si siguran da si siguran. Ja se slažem da ovi ljudi koji rade u upravi na pojedinim poslovima itd. moraju neki od njih prolaziti određene provjere, ali nemojmo dopustiti da zastupnici budu predmet obrade tajnih službi. Sabor istima, tim službama mora biti nadređen, a ne obrnuto. Taj američki ne znam ja ću ga nazvati sustav vlasti, taj američki oblik nadzora, ta amerikanizacija sigurnosti, ta američka fikcija ugroženosti koja vodi ka potpunim provjerama i totalnom nepovjerenju prema svima meni se jednostavno ne sviđa. Predmnijeva ili bi se trebalo pretpostaviti da zastupnik će čuvati tajnu. Iza njega konačno stoji taj legitimitet 15, 20 tisuća ljudi koji su glasali za nekoga od nas. Pretpostavlja se znači da zastupnik na temelju tog legitimiteta, pa makar krnjeg legitimiteta, kako ga ja zovem, jer nismo neposredno izabrani za što se stalno zalažem, da budemo birani kao načelnici, gradonačelnici, župani, znači pretpostavlja se da vodimo interes o građanima, samim time o državi. Tko nas ima pravo provjeravati? Ja mislim da nitko na to ne bi trebao imati pravo. Iza svakog, kao što rekoh, stoji 15 ili 20 tisuća ljudi. Bojim se da samo na nama neće ovo stati. Za nama će onda i ministri i suci, jasno državni tajnici, pa sve do samoga predsjednika države. I onda se postavlja pitanje kako bi to državom postajemo? Neću reći policijskom, jer je to jedan standard kao što rekoh koji je i vani, ali mislim da se toga treba kloniti. Na strani 2. ovdje se govori, vidljivo je da je materija sigurnosnih provjera uređena većim brojem zakonskih prijedloga itd. Ovdje na strani 3. se između ostalog govori tko će se primjerice za pristup podacima stupanja tajnosti kojima se u manjem opsegu zahvaća privatnost kandidata, nego kod sigurnosnih upitnika 2. ili 1. stupnja itd. znači o tim upitnicima, ali da sada to preskočimo. Znate što isto tako mogu reći? Mi koji smo '90.-tih recimo prolazili, ma neću reći brutalnost obavještajnog sustava, ali oni koji su to prolazili pa i kao zemlja možda smo mila majka prema ovome što nam se na neki način ovakvim zakonskim prijedlozima danas sprema. Treba se s druge strane međutim, nadati da se ti podaci koji će se prikupljati neće zlorabiti. Treba se nadati da pojedinci iz vlasti ili tog obavještajnog miljea podatke neće dilati, ne znam trećima, od medija nadalje i treba se isto tako boriti, ne samo nadati, da će se te službe 100% nadzirati, ali ne samo u podjeli nadzora koji je sigurno djelotvoran na relaciji Vlada – Predsjednik države, nego naprosto taj sustav treba nadzirati upravo preko ovoga Parlamenta. Što budu službe u Hrvatskoj imale veću moć, a ovim zakonom službama se daje ta moć ili ona raste, to nadzor nad njima mora biti sve veći i jasno mora biti sve temeljitiji. I to je za mene naprosto bit. Mislim da će ubuduće možda to postati jedna od temeljnih uloga ovoga Parlamenta. Mi moramo poslati poruku tim službama, nećete vi biti ti koji ćete Parlament nadzirati nego će Parlament biti taj koji će vas nadzirati. Bilo kako bilo, mi imamo još uvijek relativno malo informacija kako će to funkcionirati i stoga je, kako bih rekao, normalno da zakon ide u drugo, pa ako treba upravo radi materije kojom se on bavi i u treće čitanje. Ovdje u članku 3. stavku 2. doslovce se kaže sigurnosne zapreke kod provođenja temeljne sigurnosne provjere jesu činjenice koje upućuju na zlouporabu ili postojanje rizika od zlouporabe radnog mjesta ili dužnosti, znači dužnosti, na to stavljam naglasak, odnosno određenih prava ili ovlasti na štetu nacionalne sigurnosti ili interesa Republike Hrvatske. U članku 13. stavku 1. kaže se temeljna sigurnost provjera provodi se za osobe koje se imenuju ili se imenovane na dužnost, osobe koje se imenuju ili su imenovane za rukovodeće državne službenike, osobe koje se prime na rad ili rade u tijelima sigurnosno-obavještajnog sustava, osobe koje se prime na rad ili rade u specijaliziranim tijelima za suzbijanje organiziranog kriminala, osobe koje se primaju za rad ili rade u objektima ili postrojenjima od posebnog značaja za nacionalnu sigurnost itd. Međutim, ono što je zapravo bit to su upravo ove dužnosti odnosno, znači ljudi koji se biraju na te pojedine dužnosti. Na ovom zakonu, rekoh da je tako manje-više regulirano svugdje u Europi, ali njima a sutradan može i nama može zavidjeti i sam Orwell. Rekoh, zakon se piše na temelju konvencije koju je ovaj Parlament ratificirao tamo 2003. godine i koji je jedan od uvjeta da uđemo u taj sigurnosni sustav i NATO-a i nekih drugih međunarodnih asocijacija. Mi, usuđujem se i to reći, amerikaniziramo društvo, jačamo sigurnosnu zajednicu i umjesto da se ona malo više bavi kriminalom, npr. ne znam jedne, onoga iz Kaštelanske HVIDRA-e ili nekim generali a la, da ne spominjem sad imena, Korade i tako, oni će se izgleda baviti zastupnicima. On će jasno reći da neće. Rekli su da nisu ni '90.-tih godina, pa znamo da jesu. Pa, nećemo valjda dopustiti da netko vrši provjere za Predsjednika države, Vlade ili Sabora. I u tom dijelu mislim da ovaj zakon nije dobar, bez obzira što je to jedan europski standard. Mislim utoliko da je bivši bio bolji, rekoh da se to temelji sve na Međunarodnoj konvenciji iz 2003. koju je ratificirao ovaj Parlament. Ja znam da će i javnost reći "pa što, neka ih provjeravaju", ali mislim da su na neki način oni koji tako nastupaju u krivu, jer ovaj Dom mora biti svetinja. Nije tu sad u pitanju ne znam, Kajin, Kruno, Rožić, Jarnjak, ne znam, Flego, gospođa Antunović itd. Ja tvrdim da među javnim institucijama, kada gledamo od sindikata do medija, još uvijek je možda ovaj Dom najčasnije mjesto, što god netko mislio o tome i zato me smeta kada pojedinci iz Doma ili izvan Doma dezavuiraju vjerodostojnost istog. Ovaj Dom mora biti nadzor svima svim institucijama na neki način, jasno poštujući njihovu autonomnost a ne obrnuto. Bez slobode ovoga Doma nema ni slobode građana i ako padne pozicija Sabora onda na neki način pada i vjerodostojnost ne samo građana u politiku nego i hrvatske demokracije. Desetljećima usuđujem se reći da su se najhrabriji sinovi i kćeri borili za uspostavu parlamentarizma a ovim zakonom na neki način dobijamo jedan kvazi jedan oktroirani parlamentarizam bez obzira, to ću po četvrti, peti put ponoviti, što slična ili identična rješenja imaju i druge zapadno-europske zemlje. Znači, ovo je prvo čitanje. Dobro da je ovo prvo čitanje, zakon sam uvjeren da će biti usvojen. Ali isto tako ovo je jedna prokleta ozbiljna materija ili prokleto ozbiljna materija o kojoj treba isto tako ozbiljno progovoriti pa ako treba i konfrontirati se.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima. Imamo jedan ispravak. Ali prije toga bih htio samo napomenuti da su spomenuti generali ali u jednom ne dobrom kontekstu, pa bih molio kada se to tako govori bez obzira koja je grupacija posebno generali da se onda poimenično kaže o kome se misli a ne sve zajedno. Imamo ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Iako se sa gospodinom Kajinom slažem u velikom dijelu njegovog izlaganja.
Oprostite, morate početi koji navod ispravljate a ne u čemu se slažete.
Ispravljam navod gospodina zastupnika Kajina u svezi provjere američkog tipa i punca i punice ako baš hoćete konkretno. Naime, mislim da je jednaka provjera na ovoj američkoj strani kao i na ruskoj strani. A što se tiče punca i punice tu izravno govori članak 28. ovoga prijedloga i da se kod provođenja sigurnosne provjere provjerava i osoba koja održava kontakte s drugim osobama uključujući i članove uže obitelji, dakle ne samo punac i punac nego.
Molim vas, nije jasno šta ste vi ispravili. To nije ispravka netočnog navoda. Zahvaljujem.
Rekao sam, gospodine potpredsjedniče.
Zahvaljujem. Idemo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Dragan Vukić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici, poštovani predstavnici Vlade. Pred nama je Prijedlog zakona o sigurnosnim provjerama čime se naše zakonodavstvo usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije. U Republici Hrvatskoj sigurnosne provjere tretiraju se kroz više zakonskih i podzakonskih propisa na način koji je nastao kao rezultat zadovoljenja parcijalnih potreba u različitim razdobljima i područjima državne uprave u kojima se sigurnosna provjera ustanovljavala kao prikladan instrument preventivne zaštite određenih dužnosti, radnih mjesta, poslova ili statusa koji su važni sa stajališta zaštite nacionalne sigurnosti. Do sada u Republici Hrvatskoj materija sigurnosnih provjera regulirana je Zakonom o sigurnosno-obavještajnom sustavu, Zakonom o tajnosti podataka, Zakonom o informacijskoj sigurnosti. Zakonom o sigurnosno-obavještajnom sustavu najvećim djelom definirana je materija područja sigurnosnih provjera te metode koje se u tom postupku primjenjuju. Zakonom o tajnosti podataka propisuju se provođenje sigurnosne provjere kao postupka koji prethodi odluci nadležnog tijela o dozvoli pristupa klasificiranim podacima odnosno odluci o izdavanju uvjerenja o obavljenoj sigurnosnoj provjeri. Zakon o informacijskoj sigurnosti radi zaštite od strane sigurnosno neprikladnih osoba pristupu klasificiranim podacima propisuje sigurnosne provjere kao jedno od pet područja informacijske sigurnosti zajedno s fizičkom sigurnosti, sigurnosti podataka, sigurnosti informacijskog sustava i sigurnosti poslovne suradnje. Sigurnosne provjere uz ostale postupke za pristup klasificiranim podacima koji su dostavljeni ili razmijenjeni s Europskom unijom regulirani su Zakonom o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Europske unije o sigurnosnim postupcima za razmjenu tajnih podataka a Zakonom o potvrđivanju Sporazuma o sigurnosti između Republike Hrvatske i organizacije Sjeverno-atlanskog ugovora regulirano je da svi hrvatski državljani koji u okviru svojih službenih dužnosti imaju pristup razmijenjenim informacijama trebaju biti na odgovarajući način provjereni. Slijedom odredbi ova dva međunarodna ugovora koje je Republika Hrvatska sklopila sa Europskom unijom i NATO-om i ratificirani su u Hrvatskom saboru Vlada Republike Hrvatske je donijela Uredbu o sigurnosnim provjerama za pristup klasificiranim podacima. Isto tako, za prijem na pojedine poslove u državnu upravu pojedini zakoni propisuju prethodno provođenje sigurnosne provjere kao što su Zakon o policiji, Zakon o carini, Zakon o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske. Vidljivo je iz do sada izloženog da materija sigurnosnih provjera je regulirana većim brojem zakonskih i podzakonskih propisa iz čega proizlazi zaključak o nedovoljnoj ujednačenosti materije i problemima tumačenja u praksi. Donošenjem Uredbe o sigurnosnim provjerama za pristup klasificiranim podacima umjesto do tada važeće uredbe prolongirano je donošenje ovog zakona da se uvede cjeloviti trostupanjski sustav sigurnosnih provjera. S obzirom na vrste zakon uvodi sigurnosnu provjeru za pristup klasificiranim podacima temeljnu sigurnosnu provjeru i sigurnosnu provjeru u svrhu zaštite sigurnosti štićenih osoba i objekata. Sigurnosni upitnici se ispunjavaju i potpisuju dragovoljno i vlastoručno zajedno s izjavom o suglasnosti za provođenje sigurnosne provjere koja je sastavni dio upitnika. Sigurnosne zapreke utvrđuju se s obzirom na vrstu sigurnosne provjere a primjereno posebnostima namjene svake vrste. Izvješće o provedenoj sigurnosnoj provjeri podnosi se podnositelju zahtjeva u okvirima zakonom utvrđenih rokova. Cjelokupna materija iz područja nacionalne sigurnosti potrebita za ispunjavanje utvrđenih obaveza za pristup euroatlantskim integracijama, donošenjem ovoga zakona u potpunosti će biti reguliran.
Hvala. Gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. S obzirom da je ovo prvo čitanje, slažem se sa svima koji kažu da se radi o jednom izuzetno važnom zakonu. Naime, ovim prijedlogom zakona usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Ovim zakonskim prijedlogom u cijelosti će se objediniti zakonska regulativa koja regulira ovu materiju. Jer je u pravnom sustavu Republike Hrvatske ovo područje propisano većim brojem zakonskih i podzakonskih propisa na način koji je nastao kao rezultata zadovoljavanja potreba u različitim razdobljima i područjima državne uprave u kojima se sigurnosna provedba ustanovljavala kao prikladan instrument preventivne zaštite onih dužnosti radnih mjesta, poslova i statusa koji su važni sa stajališta zaštite nacionalne sigurnosti. Radi se u pravilu od područjima državne uprave u kojima se provode poslovi raspolaganja klasificiranih podacima viših stupnjeva tajnosti, te osiguranje osoba i objekata od posebnog značaj za nacionalnu sigurnost. Dakle, najvećim dijelom materija sigurnosne provjere regulirana je Zakonom o sigurnosno obavještajnom sustavu, Zakona o tajnosti podataka, Zakona o informacijskoj sigurnosti i da ne nabrajam sve zakone i uredbe koje reguliraju ovaj zakon. Zakon o sigurnosno obavještajnom sustavu donesen je 30. lipnja 2006. godine. On je značajan po tome što je reducirao tajne službe na jednu civilnu i jednu vojnu, dakle, sigurnosno obavještajnu agenciju i vojno sigurnosno obavještajnu agenciju, njihov odnos, te način kojim se okvirno obuhvaćaju područja primjene sigurnosnih provjera i metodu koje se u tom postupku primjenjuju, te tko izdaje nalog za sigurnosnu provjeru i tko to sve kontrolira. Hrvatski sabor je 13. srpnja 2007. godine donio Odluku o proglašenju Zakona o tajnosti podataka. Ovim se Zakonom utvrđuje pojam klasificiranih i neklasificiranih podataka stupnjem tajnosti, postupak klasifikacije i deklasifikacije, pristup klasificiranim podacima, njihova zaštita i nadzor te na koga se zakon primjenjuje. Međunarodni ugovori koje je Republika Hrvatska sklopila sa Europskom unijom i NATO-om Vlada je 2007. godine donijela Uredbu kojom se ugrađuju standardi koji za provođenje sigurnosne provjere proizlaze iz zakonodavstva pojedinih zemalja Europske unije, kao i posebnih sigurnosnih akata Vijeća Europske unije i Europske komisije. 2007. godine donesen je Zakon o strancima koji propisuje uvjete za stjecanje određenih statusnih prava koji proizlaze iz tog zakona uz prethodno provođenje sigurnosne provjere. Ovim Prijedlogom zakona o sigurnosnim provjerama predlaže se cjelovito pravno uređenje provedbe sigurnosnih provjera kojima se kod kandidata kroz određene dužnosti ili statusna prava provjerava postojanje sigurnosnih zapreka iz područja nacionalne sigurnosti odnosno podataka koji ukazuju na postojanje rizika u zlouporabe i navedenih pozicija na štetu nacionalne sigurnosti. Kod sigurnosnih provjera ovim zakonom propisani su stupnjevi provođenja sigurnosne provjere, koji su regulirani u člancima od 16. do 29. Dakle, postoje tri stupnja, prvi, drugi i treći, tako se u članku 17. za klasificirane podatke sa oznakom tajnosti u vrlo tajno propisuju sigurnosne provjere prvoga stupnja. Za podatke sa oznakom tajnosti tajno, propisuju se sigurnosne provjere drugog stupnja, a za podatke trećeg sa oznakom tajnosti povjerljivo, sigurnosna provjera trećeg. Članak 37. propisuje u kojem je roku nadležna sigurnosna obavještajna agencija dužna podnositelju zahtjeva dostaviti izvješće o provedenoj sigurnosnoj provjeri prvoga stupnja. Naravno taj rok ne može biti kraći od 30 i ne duži od 120 dana. Za sigurnosne provjere II. stupnja, ne kraćem roku od 20 dana i ne dužem od 90 dana. III. Stupanj, ne kraće od 10 dana i ne duže od 30 dana od primitka zahtjeva. Valja napomenuti da se sigurnosna provjera provodi na temelju upitnika čiji je sastavni dio suglasnost za provođenje sigurnosne provjere. Upitnik za sigurnosnu provjeru treba biti osobno ispunjen a suglasnost dragovoljna i vlastoručno potpisana od strane osobe za koju se ista provodi. Sigurnosno obavještajna agencija neće pristupiti provođenju sigurnosne provjere sukladno odredbama ovoga Zakona ukoliko nije potpisana suglasnost za provođenje sigurnosne provjere. Do donošenja ovoga zakona cjelokupna materija iz područja materijalne sigurnosti potrebna za ispunjavanje obaveza za pristup u Europsku uniju u NATO biti će, dakle, sa ovim prijedlogom zakona i usklađena. S obzirom da je ovo prvo čitanje, dakle, i mislim da se radi o kvalitetnom prijedlogu zakona naravno da predlažem da ga održimo u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani, evo dozvolite nekoliko riječi o ovom važnom, ali nadam se da i svi razumijemo nužnom zakonu. Kada govorimo o tom zakonu onda ga moramo promatrati u širem kontekstu, a ja bih rekao na ipak dobro izbalansiran način. Vodeći računa zašto trebamo ovaj zakon, zašto gotovo sve države imaju ovakve zakone, zašto se inzistira na visokim standardima u provedbi ovih zakona, vodeći računa o ljudskim slobodama, o ljudskim pravima, ali istodobno vodeći računa o zajedničkoj sigurnosti sigurnosti ljudi, sigurnosti života, sigurnosti objekata, nacionalnoj sigurnosti, sigurnosti gospodarstva i mnogim drugim aspektima i zbog toga ja bih rekao svakako komentiranje ovog Zakona na isključivo jednostran način nije dobro i nije u skladu sa onim ciljevima zbog kojih ovaj Zakon itekako ima važno mjesto u našoj zajedničkoj sigurnosti. Iz tih razloga vrlo često kad govorimo o ovim zakonima govorimo o visokim europskim standardima, govorimo o visokim NATO standardima. S obzirom na procese euroatlanskih integracija postojanja odgovarajućih zakona u Republici Hrvatskoj ali i njihova provedba itekako je važna. Nakon ulaska Hrvatske u NATO, nakon dobivanja pozivnice u Bukureštu kao i završetka pristupnih pregovora može se reći da Republika Hrvatska danas već gotovo funkcionira kao punopravna članica NATO-a. Sudjeluje u gotovo svim radnim tijelima. Tako izaslanstvo Hrvatskog sabora u NATO-ovoj Parlamentarnoj skupštini, na skorom zasjedanju NATO-ove Parlamentarne skupštine u Berlinu sudjelovati će po prvi puta u radu stalnog Odbora NATO-ove Parlamentarne skupštine, najvećeg upravljačkog tijela NATO-ovog Parlamenta. Sudjelujemo u raspravama, sudjelujemo u razgovorima ali još uvijek ne glasujemo, ali to će se dogoditi vrlo brzo već iduće godine. U provedbi ovih zakona odnosno ovog Zakona ono što je bitno visoka profesionalna etika, visoka profesionalna kompetentnost, a ja bih rekao i zajednička kultura je taj naš odnos prema zajedničkoj sigurnosti zahtjeva i odgovarajuću razinu kulture i razumijevanja onoga što sam u početku naglasio zajedničke odgovornosti za zajedničku sigurnost. Dobro se sjećam još davne 1994. godine kad sam dobio na svoj stol jedan važan dokument, security, zvao se tako «security program regulation», jedna crvena knjiga i tad mi je rečeno: «To je važan dokument». Sveto Pismo za Ministarstvo obrane kad je u pitanju međunarodna vojna suradnja. Svakako Hrvatska već danas ima značajnu odgovornost glede razmjene podataka vrlo osjetljivih koji određuju ne samo nacionalnu sigurnost Republike Hrvatske u Hrvatskoj nego i sigurnost na jednom širem međunarodnom planu. Hrvatska obavještajna zajednica je na neki način prisutna kroz svoj, kako se to zove nacionalni obavještajni dio u misiji u Afganistanu tzv. «Nick Nationaly Inteligence Unit». Ta postrojba, ti ljudi moraju uvažavati visoke standarde jer svojim radom, razmjenom podataka u cjelini određuju ne samo svoju sigurnost nego i zajedničku sigurnost i zbog toga ti visoki standardi, visoka selekcija, visoka razina selekcije obuke, treninga pa i obrazovanja je itekako važna. Ono na što bih ja htio možda malo više ukazati sa nekoliko riječi se odnosi na činjenicu da provjera nije nikakva egzaktna ocjena koja je točna bez ikakvog dodatnog upitnika. To je jednostavno procjena. To je estimacija koja se bazira na čitavom nizu elemenata koji onda određuju kvalitetu te provjere odnosno procjene odnosno u konačnici sigurnosni rizik. Ta provjera svakako ovisi prije svega o ljudima, profesionalcima, njihovim sposobnostima, obuci, treningu. Zavisi o informacijama koje stoje na raspoloženju, ali ono što je jako važno zavisi i o analitici, sposobnosti da se određeni podaci na kvalitetan i dobar način interpretiraju. Vrlo često kad se radi o velikoj količini podataka tada ljudska intuicija nije dovoljna i potpora različitih informacijskih tehnologija i metoda kao što je «Dana Maning», ne znam prevesti na hrvatski, postaje itekako važno. Ono što je u ovom Prijedlogu zakona istaknuto u članku 25. uz procjene ljudi, uz podatke postoje i određene metode odnosno elementi koji se služe i koriste u tim provjerama – poligrafska ispitivanja. I ta poligrafska ispitivanja u svakom slučaju imala su važnu ulogu i mjesto i ja bih iskoristio priliku upozoriti na neka nova saznanja i ocjene što se tiče kvalitete poligrafskih ispitivanja. Evo citiram dio nalaza, istraživanja u uglednom američkom časopisu «Nature», stranica 428, april 2004. i tako dalje. Američka akademija znanosti provela je opsežna istraživanja kako bi konstatirala kolika je pouzdanost poligrafskih testiranja. Ono što je bilo iznenađenje za mnoge koji su tada vjerovali u visoku pouzdanost te tehnologije tih uređaja svodi se na sljedeće: dobro trenirani ljudi mogu vrlo lako i visokopouzdano pobijediti mašinu koja se zove poligraf. Testiranja koja su obavljena pokazala su da je veliki broj, nad velikim brojem simulacija da taj uređaj nema odgovarajuću razinu pouzdanosti i to je izazvalo veliko uznemirenje ne samo u Američkoj obavještajnoj zajednici, ne samo u Ministarstvu obrane, Ministarstvu domovinske sigurnosti nego i u nekim drugim institucijama kao što je Department za energiju pa su odgovarajući laboratoriji nacionalni koji se bave problemima sigurnosti učinili sljedeće da su vrlo brzo reducirali broj ljudi koji su imali povećane razine rizika. Ono što želim konačno naglasiti, kvaliteta obavljanja tog posla je izuzetno važna. Određena je čitavim nizom komponenata, ljudima, analitikom, informacijskom potporom, ali i nekim tehnologijama i nekim uređajima koji definitivno danas gube onu vjerodostojnost koju su nekad imali. Visoki standardi u provođenju ovih zakona, ne samo da je interes svih nas u Republici Hrvatskoj, nego se na visokim standardima, provedbi tih zakona koji određuju zajedničku sigurnost ne bez razloga inzistira Europskoj uniji, NATO-u itd. Na kraju, ja bih rekao u svakoj ozbiljnoj poslovnoj, gospodarskoj organizaciji. Svakako sukladno tim saznanjima određene dopune ovog prijedloga zakona bit će nužne, pa ću bit u tom smislu slobodan nadam se i predložiti ih. Hvala lijepo.
Hvala. I gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi državni tajnici, kolegice i kolege. Pa meni su uglavnom razumljivi obrambeni i sigurnosni i zaštitni sustavi društva koji reguliraju određene sigurnosne mjere, pa i jasno je da svaka država i nema države na svijetu koja nema određene sigurnosti ili zaštitne mehanizme. Ali, uvijek se to pojavljuje pitanje ali, moramo li ipak pripaziti na određene granice koje ovdje ovim zakonom omogućujemo, a mislim na granice provjera. Zašto napominjem ovu bojazan? Pa kolega Kajin je malo prije također spomenuo određene bojazni i sigurno je da svaka provjera koja ulazi u privatnost i zadire u živote pojedinaca i obitelji izaziva određenu gorčinu, odnosno budi određena sjećanja na određena vremena, vremena dosjea i određenih otvaranja tih istih dosjea i dostupnost tih sadržaja tih dosjea javnosti, odnosno korištenje određenih podataka u neke svrhe za što se oni i ne prikupljaju. Ako provjeru gledam kao instrument preventivne zaštite u području nacionalne sigurnosti tada je sigurnosna provjera potrebna. Ali također trebamo vidjeti sada imamo li mjere u tome. Sadašnje stanje ove materije regulirano u nekoliko zakonskih propisa četiri ili pet što mislim da nije dobro i što dovodi do teškoća u primjeni ovih propisa, odnosno do preklapanja i jasne primjene određenih ovlasti ili nadležnosti pojedinih tijela ili organa koje provjeru vrše. I što u stvari mi provjerom utvrđujemo? Mi ovdje kažemo da utvrđujemo odanost, povjerljivost i pouzdanost provjeravane osobe, odnosno utvrđujemo njezinu neprikladnost te osobe za obavljanje određenih poslova ili pristupu određenih povjerljivim informacijama. No, ovdje iz bližih nam događaja sjetimo se i spomenute ovdje HVIDRA u Splitu, da smo prije mjesec dana provjeravali osobu zbog određenih poslova na nekom radnom mjestu. Moje je uvjerenje da bi osoba dobila prolaznu ocjenu i ispunila tražene podatke iz upitnika. No, vidimo da za mjesec dana se otkrivaju neke nove stvari i dešava nova situacija. Ja ovdje ukazujem samo na čimbenik vremena. Znači, i vrijeme po meni treba biti ovdje uključeno kao čimbenik, važan čimbenik koji mijenja određeno stanje u određenoj provjeri, odnosno u upitniku. Što znači da evo ne možemo unatoč svega garantirati ni tom provjerom sigurnost za sve osobe. Ovdje bi također ukazao na članak 25. kojeg smo ovdje spominjali, a koji govori o poligrafskom, primjeni poligrafskog ispitivanja, odnosno mjerama tajnog prikupljanja podataka. Mislim da se stvarno radi o ozbiljnoj materiji i da ozbiljno trebamo pristupiti sadržaju i mislim da je ovdje dobro što je dato da se te radnje vrše uz pristanak osobe koja se provjerava. Ako bismo to izostavili mislim da bi otišli u sustavu u jednu drugu krajnost. Iz istaknuti bojazni koje se odnose na sadržaj prijedloga zakona želim ukazati i na dobar pokušaj cjelovitog i jedinstvenog pravnog uređenja provedbe sigurnosnih mjera, a sve jasno u cilju zaštite nacionalne sigurnosti. Jasno da ovdje prihvaćam i argument usklađivanja sa propisima Europske unije, ali još jednom ukazujem na ozbiljnost materije i smatram da sigurnosne mehanizme ne smijemo zaboraviti kod ovih provjera. Jer, ako ih zaboravimo bojim se da će doći do zloupotrebe ili moguće zloupotrebe ovih podataka koji se provjerom prikupljaju. Stoga evo, drago mi je da je ovo prvo čitanje i da imamo mogućnost još jednom raspraviti svu ovu materiju u drugom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. I gospođa zastupnica i potpredsjednica, gospođa Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja želim izraziti svoje zadovoljstvo što se materija sigurnosnih provjera regulira ovim zakonom. Zbog čega? Naime, sigurnosna provjera nešto je posve normalno za određene poslove koji se obavljaju. Posve je normalno da netko tko obavlja povjerljive poslove za državu ili za bilo koga drugoga ima određen kredibilitet, odnosno da se zna da li je on pogodan i da li je siguran u obavljanju tih poslova. Kod nas postoji predrasuda zbog loših iskustava i rada onih koji su obavljali sigurnosne provjere mimo zakona, mimo morala i u korist nedržavnih interesa, nego u korist pojedinačnih interesa ili još gore pojedinačnih obračuna ovakve ili onakve vrste. Međutim, potreba za reguliranjem sigurnosnih provjera za prihvaćenjem sigurnosne provjere kao jednog normalnog procesa i postupka kad se daju ovlasti određenim ljudima da odrađuju određene državne poslove ili poslove od državnog interesa postaje sve veća činjenicom da Hrvatska ulazi u sve veći broj međunarodnih organizacija i Europska unija i nato imaju dokumente, imaju podatke koji su klasificirani oznakama tajnosti ili povjerljivosti. I što je širi krug ljudi koji takvim podacima raspolažu, to je veća mogućnost da se ugrozi njihova tajnost i ako mi kao zemlja koja ulazimo u te asocijacije prihvaćamo pravila njihove igre, moramo prihvatiti i pravila sigurnosne provjere. I u svom dosadašnjem radu kao zastupnica i kao državna dužnosnica bila sam u situacijama u kojima se narušavala vjerodostojnost čitave zemlje, čitave države Republike Hrvatske zbog toga što su neki dokumenti koji nisu sadržavali nekakve velike tajne podatke, ali su imali klasifikaciju tajnosti a dolazili su ili iz NATO-a ili iz Europske unije, probijali naš sustav i postali predmet nepotrebne rasprave i razvlačenja u našim medijima. Do tih dokumenata mediji nisu dolazili u NATO-u ili u Europskoj uniji, dolazili su u pravilu od ljudi koji su obavljali neke poslove u Republici Hrvatskoj. Ja mislim da to nije dobro, da to doista narušava vjerodostojnost Republike Hrvatske, narušava naš ugled i našu osposobljenost da budemo punopravan, ravnopravan i vjerodostojan sudionik tih međunarodnih asocijacija i da na pravi i ravnopravni način sudjelujemo u promicanju kako hrvatskih interesa, ali tako i interesa tih međunarodnih organizacija. Nadam se da će predlagatelj zakona uzeti u obzir sve primjedbe koje su ovdje izrečene i izrečene tijekom rasprava na radnim tijelima Sabora i da ćemo doći do najboljeg mogućeg rješenja koji neće nepotrebno zadirati u privatnost onih koji moraju se podlijeći sigurnosnoj provjeri i da ta sigurnosna provjera upravo temeljem ovog zakona postane nešto normalno u prihvatljivo za sve one koji raspolažu podacima koji su klasificirani nekim od razina tajnosti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I zaključno, u ime predlagača Ivan Damjanović, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, hvala lijepa. Dame i gospodo saborske zastupnice i zastupnici. Evo, zahvaljujem se na raspravama, na svim primjedbama, prijedlozima pa i bojaznima koji su izrečeni u odnosu na ovaj prijedlog teksta zakona. Jednu od bojazni mogu odmah otkloniti a to je u odnosu na bojazan za sigurnosnim provjerama u odnosu na vas saborske zastupnike. Podsjetit ću vas da Zakon o tajnosti podataka predviđa na prvome mjestu, dakle ovako da pristup klasificiranim podacima bez certifikata, pa tako i bez sigurnosne provjere, imat će u okviru obavljanje poslova iz njihovih djelokruga, na pravo mjestu saborski zastupnici. Dakle, bez sigurnosnih provjera, a onda dalje ministri, suci, glavni državni odvjetnik, a u članku 24. i Predsjednik Republike Hrvatske, predsjednik Hrvatskog sabora i predsjednik Vlade Republike Hrvatske. Dakle, nema bojazni od sigurnosnih provjera koje bi išli prema vama, saborskim zastupnicima, a podsjećam također na još jedan mehanizam zaštite u odnosu na potencijalne zlouporabe prigodom sigurnosnih provjera, a to je upravo upitnik koji je preduvjet da bi se pristupilo sigurnosnoj provjeri, koji se mora vlastoručno popuniti od strane onoga tko je predmet te sigurnosne provjere i također izjava o suglasnosti za provođenje te sigurnosne provjere. U svakom slučaju, hvala vam lijepa na svim primjedbama i prijedlozima i voditi ćemo o njima računa. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivati će se kad se steknu uvjeti. Prijedlog zakona o sigurnosnim provjerama, P.Z.E. br. 66 Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje slijedeće zaključke: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o sigurnosnim provjerama. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova sa 101 glas za i 8 suzdržanih prihvaćen Prijedlog zakona o sigurnosnim provjerama, odnosno ne zakon nego ova dva zaključka.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče Hrvatsko sabora, uvažene zastupnice i zastupnici. U 2007. godini minski sumnjivi prostor u Republici Hrvatskoj smanjen je za 47 milijuna kvadratnih metara ili 47 kvadratnih kilometara, te je on 1.1.2008. godine definiran, utvrđen na površini od 997 kvadratnih kilometara. 47 kvadratnih kilometara, od 47 kvadratnih kilometara, 20 kvadratnih kilometara vraćeno je metodom općeg izvida koji obavljaju izvidnički timovi Hrvatskog centra za razminiranje, a 27 milijuna kvadratnih metara vraćeno je radovima razminiranja koje obavljaju za to ovlaštene pravne osobe u Republici Hrvatskoj. u 2007. godini ukupno je ugovoreno preko 36 milijuna kvadratnih metara radova razminiranja. Razlika između ugovorenih i ostvarenih kvadrata prije svega leži u nepovoljnim vremenskim uvjetima u 11. mjesecu 2007. godine, što je uvjetovalo smanjenu realizaciju u tim periodima. U strukturi vraćene površine dominiraju poljoprivredne površine koje ukupno sudjeluju sa 33%, šumski prostori sa 13%, infrastrukturne površine sa 10%, prostori unutar nacionalnih parkova i parkova prirode sa 17%, ovdje bih posebno želio naglasiti da se to prije svega odnosi na protupožarnu zaštitu unutar nacionalnih parkova i parkova prirode i uklanjanje divljih odlagališta otpada na tim prostorima. Dozvolite mi nekoliko riječi o osnovnim financijskim pokazateljima. U 2007. godini za poslove razminiranja ukupno je utrošeno 291 milijun kuna, od čega državni proračun sudjeluje sa 164 milijuna kuna, investitori. Pravne osobe koje u Republici Hrvatskoj financiraju razminiranje vlastite infrastrukture su u 2007. sudjelovali sa 80 milijuna kuna. Ovdje bih želio istaći da je najveći investitor iz tog izvora su Hrvatske šume koje su uložile u razminiranje svojih površina preko 41 milijun kuna i donacije koje su u 2007. dakle u promatranom periodu sudjelovale sa 47 milijuna kuna u isto vrijeme donacije su ugovorene sa 66 milijuna kuna. Od donacija najveći donator za razminiranje u Republici Hrvatskoj je Europska unija gdje smo mi u 2007. godini dakle angažirali 25 milijuna kuna od čega je od toga najveći dio se odnosi na sredstva CARDS-a 2004. godine i sredstva kroz borbe, dakle to su sredstva Europske unije za uklanjanje minske opasnosti na graničnim područjima gdje su obavljani radovi razminiranja na području Vukovarsko-srijemske županije i Dubrovačko-neretvanske županije. U 2007. godini održana je ukupna i potpuna obilježenost minski sumnjivog prostora. U prostoru se nalazi preko 14 tisuća i 500 propisanih oznaka minske opasnosti, dakle oznaka upozorenja. Ovdje bih želio istaknuti da je svaka od tih postavljenih oznaka minske opasnosti dio baze podataka Hrvatskog centra za razminiranje i na odgovarajući način putem odgovarajućih karata zajedno sa minski sumnjivim poligonima i pozicijama postavljenih oznaka distribuirana svim lokalnim upravama i samoupravama koje imaju minski problem, tijelima državne uprave i svim ostalima koji se u svom radu susreću sa minskim problemom. Promatrano u periodu Hrvatski centar za razminiranje je sukladno izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju intenzivirao kontrolu kvalitete radova razminiranja i ona se danas obavlja sa svakodnevnim monitoringom na svim radovima koji se u Republici Hrvatskoj obavljaju. U 2007. godini bilo je sedam minskih incidenata u kojima je stradalo 8 osoba od kojih su 3 poginule. Ja bih ovdje želio reći da je 2007. godina, godina sa najmanje incidenata i najmanje minskih žrtava u dosadašnjem periodu suočavanja Republike Hrvatske sa minskim problemom. Jedna od karakteristika koja nije bila prisutna unatrag godinu-dvije, znači 2006. i 2005. je povećanje stradavanja pirotehničara. U 2008. od ukupno 8 stradalih osoba, 3 su pirotehničara od kojih je jedan smrtno stradao, jedan je dobio teške tjelesne ozljede i jedan lakše tjelesne ozljede. U sva tri slučajeva se radi o stradavanjima na obavljanju poslova razminiranja. U značajnoj mjeri je smanjenje minskih žrtva koji u jednom od najznačajnijih ciljeva protuminskog djelovanja, dakle u najznačajnijoj mjeri osim obavljenih radova obilježenosti je sasma sigurno doprinijela i kontinuirana i koordinirana edukacija o minskoj opasnosti koja se u Republici Hrvatskoj provodi organizirano prema ciljanim najugroženijim skupinama pa evo u tim ciljanim i najugroženijim skupinama poseban prioritet imaju djeca i u 2007. godini je preko 100 tisuća djece prošlo različite oblike ciljane edukacije o minskoj opasnosti. Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, potpredsjednik Odbora gospodin Tomislav Čuljak. Izvolite.
Predsjedniče hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 8. sjednici održanoj 16. svibnja 2008. godine raspravljao je o Izvješću o provedbi plana humanitarnog razminiravanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2007. godinu koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. svibnja 2008. godine. Sukladno članku 63. Poslovnika Hrvatskoga sabora Odbor je predloženi zakonski prijedlog razmatrao u svojstvu matičnog radnog tijela. Predstavnik predlagatelja upoznao je članove Odbora sa temeljnim zadaćama plana za 2007. godinu te njegovim ostvarenjem i utrošenim financijskim sredstvima. Odbor je bez rasprave odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje sljedećeg zaključka: Prihvaća se Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiravanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2007. godinu. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Prvi je na redu u ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Davorko Vidović. Nema ga. Gubi pravo rasprave. Gospođa zastupnica Nevenka Marinović u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici Hrvatskog centra za razminiranje, kolegice i kolege zasatupnici. Republika Hrvatska pretrpjela je velike štete tijekom Domovinskog rata, a u procesu poslijeratne obnove povratka i oživljavanja gospodarstva posebno ograničenje predstavljao je i na žalost još uvijek predstavlja minski problem. Velike površine Republike Hrvatske bile su zagađene minama, oružjem koje ubija dugo nakon rata. Žrtve mina uglavnom su civili, ali evo čuli smo danas i pirotehničari koji stradavaju desetljećima nakon što se vojske povuku i utihne oružje. S obzirom na tu okolnost kao i na posljedice koje izazivaju, a koje su po žrtvama i troškovima uklanjanja usporedive sa velikim ekološkim katastrofama, mine smatramo oružjem koje za sobom ostavlja najgore moguće posljedice. Iako je Republika Hrvatska slučajno sa ovim problemom odmah krenula u rješavanje zabranom upotrebe, skladištenja i prijevoza protupješačkih mina i kao jedna od prvih potpisnica Otawske konvencije, odlučila pomoći žrtvama mina i razminirati i obilježiti čitav prostor još uvijek je problem naglašen. Posjetiti ću samo da je Vlada Republike Hrvatske još 96. godine donijela opsežan plan razminiranja za cijeli državni prostor. Zastupnički dom Hrvatskoga državnog sabora donosi Zakon o razminiranju, Vlada Republike Hrvatske osniva trgovačko društvo MUNGOS, 97. se proglašava moratorij za upotrebu, odnosno potpisivanje Otawske konvencije i krajem znači 97. i početkom 98. započinje u biti protuminsko djelovanje osnivanjem Hrvatskog centra za razminiranje. Znači iako je dosta napravljeno još uvijek ima posla, još uvijek je to značajan problem, a broj žrtava koji na razini Republike Hrvatske od 98. do 2007. iznosi 284 žrtve od toga 105 smrtno, govori o veličini ovog problema. Evo danas imamo izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2007. koji je bio osnova za izvršenje protuminskog djelovanja u Republici Hrvatskoj, znači za navedeno razdoblje. Plan se sastojao od poslova humanitarnog razminiranja koji uključuje opći i tehnički izvid, projektiranje, pretraživanje, razminiranje i nadzor, zatim edukaciju stanovništva sa ostalim institucijama, ali pomoć stradalima od mina. Koje su bile temeljne zadaće plana u protekloj godini? Polazna osnova za izradu plana bio je utvrđen minski sumnjiv prostor koji na području Republike Hrvatske iznosi 1044 kilometra kvadratna, a ja volim reći ovako milijardu i 44 milijuna metara kvadratnih, možda zvuči malo bolje, a planirana financijska sredstva za navedeno razdoblje su iznosila 291 milijun 780 tisuća kuna. Osnovne zadaće postavljenje planom su bile: ukloniti minsku opasnost sa površine nešto manje od 30 kilometara kvadratnih i to pretraživanjem i razminiranjem, dovršiti reviziju cjelokupnog minski sumnjivog prostora, održati obilježenost cjelokupnog minski sumnjivog prostora Republike Hrvatske, intenzivirati kontrolu kvalitete radova, staviti u primjenu novi informacijski sustav o miniranosti, pripremiti se za povlačenje sredstava kredita Svjetske banke, izraditi novi nacionalni program protuminskog djelovanja, nastaviti sa edukacijom stanovništva i pomoći žrtvama mina, ali i jačati međunarodnu suradnju. Što je od tih zadaća odrađeno sadrži ovo izvješće. Pa evo, 1. 1. 2007. ukupan MSP je bio, već sam spomenula, znači 1044 kilometra kvadratna, na području 12 županija i 116 jedinica lokalne samouprave, obilježen sa 12 tisuća 328 tabli upozorenja. 31. 12. 2007. ukupan minski sumnjiv prostor konačno je pao ispod tisuću, znači ispod tisuću kilometara, on iznosi 997 kilometara kvadratnih. Još uvijek na području 12 županija nešto manje, znači 112 jedinica lokalne samouprave, ali sa nešto više tabli, 14 i pol tisuća tabli, ali imamo i nove žrtve u 7 minskih incidenata, imamo 8 žrtava od čega 3 smrtno stradale osobe. Dakle, evo ova prva zadaća koju sam prije navela ostvarena je kako vidimo sa 92,3% što čini nešto više od 27 kilometara kvadratnih što je dobro, a dobro je s tim jer je ugovoreno preko planiranog, znači sa 116,6%. Dobro je, osim što je dosta tog odrađeno, što su najznačajniji prioriteti određeni i definirani, odrađeni najznačajniji prioriteti kojeg u ovom slučaju određuju jedinice regionalne samouprave na osnovu prijedloga jedinica lokalne samouprave. To je dosta dobar, organiziran i uhodan sustav određivanja prioriteta. Drago mi je da vidim evo iz izvješća kroz ove županije da su ti prioriteti jedinica lokalne samouprave i jedinica regionalne samouprave ispoštovani gotovo u potpunosti. Analizom po županijama, pretpostavljam da će više reći kolege kasnije, ali su prioriteti određeni na način da je dana prednost kvalitetnim poljoprivrednim površinama. Možda ću ovdje podsjetiti samo iz ove analize vidi da je sudjelovanje sredstava predpristupnih fondova vrlo značajno, a podsjetit ću Zadarska županija je, već sam govorila o onom povlačenju predpristupnih fondova, bila prva u povlačenju ovih sredstava iako nije išlo jednostavno, delegacija nije bila spremna prva sredstva iz predpristupnih fondova uložiti u razminiranje. Međutim, model koji je primijenila Zadarska županija, a to je da smo sredstva predpristupnih fondova stavili na mečiranje preko Međunarodnog fonda za razminiranje i udvostručili ih i vratili u Zadarsku županiju jedan dio, drago mi je, išao je i u druge županije i taj model su kasnije počele primjenjivati i ostale županije, što se evo iz ovog izvješća vidi, da se dobri modeli šire i dalje. Možda je ovo prigoda reći da bi bilo dobro da se i ostala ministarstva u planiranju i povlačenju sredstava da su koordinirana sa Hrvatskim centrom za razminiranje i da u programiranje uključe i razminiranje. Struktura pretraženih razminiranih i ugovorenih površina u 33,4% znači poljoprivrednih površina, 16% turističke, ja bih rekla bolje ne odredišta nego turističke infrastrukture, 13% šuma i 10% infrastrukturnih objekata i 8% okućnica ukazuje da je, što je dobro, da je preko 57% projekata vezano uz socio-ekonomski razvoj, 34% uz sigurnost, a 8,8% na ekološke prioritete. Ovo nam govori o poodmakloj fazi razminiranja Republike Hrvatske, jer ja se sjećam kad su preko 95% projekata bili vezani uz sigurnost. Što se tiče stručnog nadzora, a iz izvješća vidljivo da je u 16 slučajeva tijekom kontrole pronađeno minsko-eksplozivnih sredstava ili neeksplodiranih ubojitih sredstava ukazuje da ima prostora za poboljšanje i to pojačanim nadzorom i sankcijama tvrtkama koje to ponavljaju. Brojka od ukupno uklonjenih 6 tisuća i 120 minsko-eksplozivnih sredstava govori da još nismo ni blizu potpunog uklanjanja minskog problema u Republici Hrvatskoj. Kapaciteti koje Republika Hrvatska ima su respektabilni. Radi se o 27 komercijalnih tvrtki, jednoj nevladinoj organizaciji, 571 pirotehničarom, 46 strojeva i 74 psa za razminiranje. To su kapaciteti koje Republika Hrvatska u ovom desetogodišnjem razdoblju, prethodnom desetogodišnjem razdoblju, razvijala i oni su garancija da možemo puno brže i puno bolje rješavati minski problem. Treba ih angažirati u potpunosti, ali i razvijati i to u onom segmentu znanja i tehnologije i izvoziti. Što se financiranja tiče, od osnivanja Hrvatskog centra za razminiranje do sad uloženo je 2 i pol milijarde kuna. Sredstva državnog proračuna udvostručena su, znači od 83 milijuna na 164 milijuna u 2007. godini. Veseli rast ulaganja pravnih osoba odnosno investitora i jedinica lokalne i regionalne samouprave, ali i povećanje donacija koje čine 16% Ja bih iskoristila ovdje priliku zahvaliti i u ime kluba HDZ-a ali i svih nas donatorima kojih nije mali broj u ovom segmentu humanitarnog razminiranja. Najveće donacije vidimo u protekloj godini da su bile delegacije Europske komisije. Međutim, ne smijemo zaboraviti ni one donatore koji su od '98. na ovamo svesrdno pomagali. Ja ću spomenuti samo jedan primjer najizraženiji na području Zadarske županije a to je Kraljevina Norveška čija sredstva plasirana preko nevladine udruge Norveške narodne pomoći koja je do sada uložila u Zadarsku i Vukovarsko-srijemsku županiju preko 11 milijuna eura. Osim Kraljevine Norveške tu je još Vlada Sjedinjenim Američkih Država sa značajnim sredstvima, Italije, Francuske, Monaca i mnogih drugih. Dovršetak revizije cjelokupnog minski sumnjivog prostora Republike Hrvatske koji je započeo još 2005. godine svakako treba što prije dovršiti jer je to osnova za izradu kvalitetnih planova razminiranja, definiranje prioriteta ali samim time i racionalnije korištenje financijskih sredstava. Budući da se i obilježavanje i kontrola oznaka provodi istovremeno svakako utječe i na sigurnost građana. Potpuna primjena novog informacijskog sustava o miniranosti za što su napravljene mnoge pretpostavke i jedva ga čekamo na terenu treba što prije staviti u funkciju i učiniti dostupnim svim jedinicama lokalne i regionalne samouprave i institucijama ali i građanima. Intenziviranje kontrole kvalitete radova mora biti stalna zadaća Hrvatskog centra za razminiranje. A što se tiče priprema za korištenje kredita Svjetske banke mi u klubu HDZ-a držimo da su mogle biti bolje, brže jer se radi o kreditu. Nisu bespovratna sredstva nego je kredit doduše pod povoljnijim uvjetima kojeg se moglo brže s obzirom da znam da je gotovost projekata u Hrvatskom centru za razminiranje na vrlo visokom nivou mogla povući. I sam način kandidiranja projekata za ovaj kredit je malo drukčiji od sustava koji se do sada koristi. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava aktivnosti vezane uz edukaciju i koordinativnu ulogu Hrvatskog centra za razminiranje u pomoći žrtvama mina. Iako se godinama znatno smanjuje broj žrtava još uvijek je prisutan o čemu govori evo u proteklom razdoblju 7 minskih incidenata i 8 stradalih i ukazuje da stradavaju civili u svojim poljima, u lovu ali i pirotehničari što govori o težini i opasnosti posla pirotehničara. I ovdje ima prostora za poboljšanje. Svakako podržavamo sve aktivnosti koje su vezane uz pomoć žrtvama mina ali i jačanje međunarodne suradnje pogotovo u onom dijelu koji se odnosi na izvoz naših tehnologija i znanja, mislim da imamo tu puno toga za izvesti. Stoga će klub HDZ-a podržati ovo izvješće. Hvala.
U ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Centra za razminiranje, zastupnice i zastupnici. Hrvatska seljačka stranka podržat će Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenih financijskih sredstava za 2007. godinu. Kad govorimo o ovoj temi humanitarnog razminiranja onda je to zasigurno tema koja je za mnoge tužna jer su mnogi ljudski životi u Hrvatskoj jednostavno ugašeni zbog mina. Ta priča je također i skupa zbog toga što doista da bi se razminiralo cijelu Republiku Hrvatsku potrebno je još uložiti puno financijskih sredstava, puno godina ali i zaposliti još podosta ljudi kako bi to okončali. Ta priča je također i isprepletena problemima i sumnjama ali i očekivanjima građana onih koji su vlasnici zemljišta a to zemljište se danas još uvijek nalazi pod minama. Naravno da se mogu sa raznih strana čuti i pritužbe da postoje one parcele koje se razminiraju pa onda se na njima ponovo postave table pa se opet iznova razminiravaju ali tu sigurno treba pojačati sustav kontrole da bi se takve sumnje otklonile. U ovoj priči velikih očekivanja zasigurno da stoje i oni koji nose glavu u torbi i koji hodaju po tim minskim poljima i pokušavaju učiniti Hrvatsku sigurnom od mina a to su pirotehničari koji s pravom očekuju puno veće plaće. A naravno da je tu i Centar za razminiranje koji je nositelj svih ovih važnih aktivnosti i on ima svoja očekivanja i ta očekivanja su s pravom usmjerena prema Vladi Republike Hrvatske, prema Saboru i prema raznim donatorima jer bez obzira što je do sada osigurano podosta sredstava za razminiranje, povećani su odnosi kad je riječ o državnom proračunu ta sredstva su još uvijek nedostatna kako bi se problem mina riješio do 2009. godine na što nas obavezuje EI kao zemlju potpisnicu Otavske konvencije akt koji smo potpisali. Hrvatski centar za razminiranje je utvrdio minski sumnjivi prostor na gotovo 11 tisuća poligona koji su precizno ucrtani u karte u uvedeni su u datoteku. Važno je istaknuti i strukturu tih minsko sumnjivih područja iz kojih je vidljivo kao što je i sam ravnatelj spomenuo da je od sadašnjih 997 kilometara kvadratnih najveći dio šumski prostor i to 54%. Rješavanjem prioriteta do sada je stvorena i sigurnost na gotovo ukupnoj infrastrukturi područjima obnove i povratka a minski sumnjiva područja obilježena su sa 15 tisuća oznaka minske opasnosti. Ono što mora zasigurno zabrinuti sve nas a vjerujem da brine i odgovorne ljude u Centru za razminiranje jest informacija da svake godine se ukrade oko 2 tisuće znakova za opasnost od mina, da još uvijek nitko nije ni prekršajno ni kazneno sankcioniran, da je uopće nelogično kako nekome pada na pamet krasti te table i dovoditi u opasnost tuđe živote. A za obnovu tih zakona HCR utroši godišnje pola milijuna kuna za što bi primjerice mogli kupiti itekako kvalitetan mamograf za rano otkrivanje raka dojke umjesto da saniramo štetu neodgovornih građana. Iz izvješća je također vidljivo da je postignuta uravnoteženost razminiranja po županijama. Važno je reći da je ugovoreno više radova od planiranih a za informaciju za razliku od susjedne Bosne i Hercegovine kod nas se godišnje razminira tri puta više područja. Kapaciteti hrvatskih tvrtki neprestano su povećani. Danas je na tržištu ukupno 28 komercijalnih tvrtki koje su u strojeve i opremu uložile više od 30 milijuna eura. 45 različitih strojeva učinilo je razminiranje bržim, jeftinijim i u svakom slučaju sigurnijim. Ako pogledamo ciljeve i ukoliko želimo povećati razminiranje za 30% više površina godišnje nego što je to bilo dosadašnjom dinamikom, onda osim povećanja ljudskih resursa zasigurno treba povećati i bar 30% sredstava i kroz državni proračun, ali i kroz različite donacije kako bi taj proračun došao godišnje bar do 450 milijuna kuna i kako bi se ispunili zadani ciljevi. Smatramo naravno da ta sredstva postoje, da ih je moguće osigurati malo snažnijim angažmanom, ali naravno i kada je riječ o rebalansu. Ono na što se često upozorava i što treba biti tema razgovora je problem koji nije rasvijetljen do kraja to je pitanje povrata PDV-a za razminiranje, tj., nitko se ne protivi da se PDV naplaćuje ali svakako bi bilo pozitivno kada bi se upravo ta sredstva vraćala u razminiranje i time bi se prema procjenama na godišnjoj razini povećala površina razminiranja od 4 km kvadratna. Sredstva donatora kao što su mnogi spomenuli su značajna, ali još uvijek nisu dostatna da bi taj cilj mogli postići. Postoje resori koji moraju biti direktno zainteresirani u Republici Hrvatskoj da se ubrza razminiranje, to je prije svega Ministarstvo kulture koje brine o zaštićenim područjima ali i nadležna Ministarstva poljoprivrede kada je riječ o poljoprivrednim površinama ili šumarstva i vodnog gospodarstva kada je riječ o šumama. I u tom smislu se očekuje njihov veći angažman u korištenju predpristupnih fondova. Možda se danas može i u medijima čuti, posebno od nedavno osviještenih nekih državnih dužnosnika da je moguće na razminiranim područjima zbog toga što su godinama mirovala primijeniti principe ekološke proizvodnje hrane, no još uvijek se o tome, mogla bih reći lamentira na jednoj marketinškoj razini a ne pristupa se ozbiljno. A zasigurno je da to jest resurs, da takvo zemljište jest resurs za primjenu ekološke proizvodnje. Da i ovaj Sabor u okviru donošenja proračuna za poljoprivredu znatno povećao sredstva upravo za ekološku proizvodnju hrane, da to rade i neke županije. Pa mogu reći moja županija Sisačko-moslavačka gdje je upravo smješten Centar za razminiranje i koja je uz Vukovarsko-srijemsku još uvijek najviše opterećena sa minama. I da u tom smislu zasigurno treba krenuti u poticanje ekološke proizvodnje hrane na razminiranom području. Kolegica je iz HDZ-a spomenula da proces realizacije zajma Svjetske banke za socioekonomski oporavak u kojem je za komponentu za razminiranje 17 milijuna eura, birokratski poprilično otežan i to je istina. I ta dosta usporena procedura uvjetovala je ustvari da u 2007. godini nije ništa realizirano, a nadamo se da će se ta dinamika ubrzati jer doista bi bila šteta da se taj novac ne povuče. Neka od javnih poduzeća nešto slabije ispunjavaju svoje zadane okvire i tu ne možemo pohvaliti HEP i Hrvatske željeznice, ali zato možemo pohvaliti Hrvatske šume, od kojih se upravo i nadalje očekuje najveći angažman. Apsolutni prioritet u razminiranju trebalo bi biti vrijedno poljoprivredno zemljište, područja protupožarne zaštite, područja nacionalnih parkova i parkova prirode, kao i i svi prostori koje su u analizama definirali ljudi iz HCR-a kao opću sigurnost i to negdje čini oko 10% ukupnog prostora. Nažalost dosadašnjim aktivnostima nije se uspjelo aktivirati na adekvatan način domaće donatore. Oni sudjeluju sa svega 9% ukupnih donacija, dok strani donatori sudjeluju sa 91%. I naše stajalište u HSS-u da tu postoje određene šanse čime bi plan, dakle, mogao biti uvećan za sljedeće razdoblje. Ono što nas brine i što nas plaši i tu bih voljela čuti gospodine ravnatelju kasnije i vaš komentar, jest natpis iz jednih dnevnih novina od prošlog tjedna koji obavještava o tzv. biotehnološkoj tvrci Ares, koja se bavi razvojem GMO biljaka za otkrivanje mina i djeluje u Hrvatskoj. I koja je prionula na zivkanje i telefoniranje i uznemiravanje ljudi na terenu posebno u Slavoniji i Baranji, Sisačko-moslavačkoj županiji, Karlovačkoj županiji, gdje zovu vlasnike tih sumnjivih, miniranih, ali vrijednih poljoprivrednih zemljišta i pitaju ih da li je vaša zemlja zagađena minama, zanima li vas prodaja vašeg zemljišta ili imovine. I dakle, tim krajnje neobičnim do sada nezabilježenim oglasom, ta danska tvrtka, očigledno želi kupiti poljoprivredno zemljište u Republici Hrvatskoj, što znamo da Zakonom o poljoprivrednom zemljištu nije moguće, dakle, to su protuzakoniti pokušaji prije svega. A drugo, žele plasirati nedopustivu GMO tehnologiju o kojoj smo se mi u ovom Hrvatskom saboru kroz niz zakona izjasnili što mislimo, a mislimo da nema prostora u Republici Hrvatskoj da se dozvole takvi eksperimenti i da na našoj koži netko vježba i igra se Boga. Ja se nadam da će se tome usprotiviti osim vas, kao nadležnog tijela i tvrtke koje se u Hrvatskoj bave razminiranjem, a njih je 28. Jer mislim da ne bi trebalo pustiti, pod navodnicima rečeno "međunarodnim varalicama" koji namjeravaju mešetariti jeftinim zemljištem, kupljenim od siromašnog hrvatskog seljaka da skupo naplaćuje i zarađuje na tehnologiji koja zasigurno nama u Hrvatskoj nije prihvatljiva i HSS nikada neće dozvoliti da se takvi živi, genetski modificirani organizmi ispuštaju u okoliš, da naruše našu biološku ravnotežu, da unište naše autoktono sjeme i da unište konkretno poljoprivredu i okoliš u Republici Hrvatskoj. Dakle, tu svakako bi molila vaše reagiranje i vaše očitovanje. Željela bih još podsjetiti na statistike Hrvatskog centra za razminiranje 110 tisuća još neotkrivenih mina, 997 km miniranog područja koje nije očišćeno, 12 županija, odnosno njihovi dijelovi još uvijek minirani, 114 općina nije potpuno očišćeno od mina, 2,5 milijarde kuna ili 340 milijuna eura, utrošeno na uklanjanje mina, 85% otkrivanja i uklanjana mina financirala je država, 15% otkrivanja i uklanjanja mina financiralo se iz međunarodnih donacija, 330 milijuna kuna godišnje izdvaja se za razminiravanje zemlje, 2019. godine najavljeno je da je krajnji rok za uklanjanje svih mina u Republici Hrvatskoj. Mi bi naravno u Klubu HSS-a voljeli da to bude puno prije. 1878 ljudi od 1991. godine stradalo je od mina. 474 osobe poginule su od mina. Na kraju u ime Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke želim zahvaliti osim naravno vama u Hrvatskom centru za razminiranje i našim pirotehničarima, hrvatskim pirotehničarima u obavljanju ove u Republici Hrvatskoj velike nadasve odgovorne, opasne aktivnosti poslova humanitarnog razminiranja. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Hrvatskog centra za razminiravanje pa ja mislim da se svi mi slažemo ovdje da nema veće tragedije za čovjeka, nema veće tragedije za jednu zajednicu, za narod od rata. Jedna od najvećih onda tragedija rata ili svakoga rata to su ubijeni, to su ranjeni, to su razoreni gradovi i razumljivo onda to su i mine. Plan za 2007. bio je od minskog prostora od 1044 kvadratna kilometra ukloniti mine sa 29,39 kvadratnih kilometara. No ono što treba isto tako priznati je da je taj plan prebačen i mine su uklonjene sa 47 kvadratnih kilometara tako da je ostalo još 997 kvadratnih kilometara pod minama. Ako je tome tako onda je ovaj plan za 2007. godinu premašen za 60%. I onda je razumljivo to za svaku pohvalu. Međutim ako se bude radilo ovim tempom koji je za pohvalu Hrvatskoj će trebati još najmanje 21 godina da bi mogla reći zemlja smo bez mina. Mine su samo jedna posljedica rata jasno. Najgori su, najgora posljedica svakog rata to su mrtvi, to su osakaćeni životi, razoreni gradovi, uništeno gospodarstvo, napušteni krajevi u koje se do današnjeg dana ne vraćaju ljudi, izgubljene, propuštene poslovne prilike i razumljivo onda i minama kontaminiran prostor. Što želim reći? Hrvatska još i danas, a tako će biti zasigurno i u narednih 10, 15, 20 pa možda i 30 godina morati će 6 do 7% svog proračuna izdvajati samo za saniranje posljedica rata. Tih 6, 7% proračuna to je direktna šteta koja se svake godine iz državnog proračuna isplaćuje obiteljima stradalih, invalidima, za povratnike, za obranu, za razminiravanje i tako dalje. Koliko je to novaca? To je otprilike na godišnjoj razini oko 7 milijardi kuna. Samo Ministarstvo branitelja i međugeneracijske solidarnosti raspolaže sa, znači samo za branitelje, proračunom od 5,6 milijardi kuna. Znači tih 7 milijardi kuna to bi bio jedan ekvivalent kojim bi u godinu dana u Hrvatskoj mogli obnoviti sve bolnice ili pola bolnica novih izgraditi. Razumljivo da imamo neke prioritete i normalno da moramo skrbiti pod broj 1 o ljudima koji su stradali u ratu. Tih 7 milijardi kuna, zato to govorim da vidimo koja je to veličina novca, to je onoliko novaca koliko bi nam bilo dostatno da u godinu dana saniramo svu hrvatsku brodogradnju ili da izgradimo u godinu dana kanal Dunav-Sava plus tunel kroz Učku. To je ono što znači naš građanin ili naši građani godišnje moraju izdvajati samo za posljedice rata i razumljivo je da se ta politika mora nastaviti. Moramo mi izdvajati nažalost, ne nažalost i za obnovu srušenih kuća po «Oluji» ali o tome nekom drugom prilikom. Zašto kažem nažalost? Zato jer nije trebalo nakon «Oluje» bespotrebno uništiti, srušiti, minirati preko 20 tisuća što obiteljskih, što gospodarskih zgrada. Kada kažem da ćemo ta sredstva morati izdvajati i u narednih 20, 30 godina nisam daleko uistinu, od istine bez obzira što ćemo izvršiti i obnovu recimo porušenog a to je stoga što mi za 500 tisuća branitelja znači koji se nalaze u registru ali nažalost taj registar još uvijek nije javan i čuva se ko zmija noge. Imamo znači tih 500 tisuća branitelja u sustavu pod navodnicima svojevrsnih povlaštenih mirovina odnosno ti ljudi koji su bili branitelji primat će ubuduće ili primaju već sada 45% prosječne plaće ukoliko imaju odgovarajuće uvjete. Ono što je bit kao takvo rečeno je ovdje recimo na strani broj 5 iz ukupnog ostvarenja u 2007. godini potrebno je istaknuti da je u cijelosti citiram «uklonjena minska opasnost, sve područja gradova Biograda na moru, Nina, Sinja te općine Tovarnika. Minska opasnost u cijelosti je uklonjena s područja mogućih pojedinačnih i masovnih grobnica žrtava agresije na Republiku Hrvatsku koju je tijekom godine zatražilo Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Ugovoreni su i poslovi pretraživanja, razminiravanja trase budućih plinovoda Bosiljevo-Split i regionalnih pripadajućih lokalnih plinovoda. U 2007. godini su obrađeni poslovi na preko 92% ugovorenih površina. U prošloj godini uklonjena je minska opasnost sa svih elektrodistribucijskih objekata u Republici Hrvatskoj izuzevši dalekovod 35 kilovati, Vinkovci, Vinkovci 1, 2 i tako dalje.» Znači moramo ipak priznati da je dosta toga učinjeno. Zašto sam govorio o sredstvima koje recimo Hrvatska godišnje izdvaja za posljedice od rata? Zato jer bi i Europska unija morala razumjeti tu dimenziju u kojoj se nalazi Hrvatska i da Hrvatska nije mogla imati jednu tranziciju poput recimo jedne Slovenije, Mađarske, Poljske, Češke, Slovačke, ne znam Litve, Estonije, Latvije iako je tamo otprilike pretvorba, privatizacija završila na način na koji je to završila i u Republici Hrvatskoj. Inače samo za razminiravanje godišnje se izdvaja bez penzija za pirotehničare 291 milijun kuna što je recimo ekvivalent od 40-tak cirka milijuna EUR-a. Od tog novca znači od tih 294 milijuna, 291 milijuna kuna 164 milijuna kuna daje proračun plus pravne osobe i dijela državne uprave povezane recimo sa javnim vlastima i još 72,9 milijuna kuna. A donacije pretpostavljam iz svijeta iznose negdje 46 milijuna kuna ili 6 milijuna EUR-a. Svima njima a o tome se govori na strani 19 treba reći jedno veliko, veliko hvala. Ovdje vidimo koji su to izvori financiranja kroz formu donacija Europske unije. Ugovoreno je bilo za 2007. 25,9 milijuna kuna, doznačeno je 13,5 milijuna kuna. Kraljevina Norveška plan ugovorena donacija u iznosu od 13,2 milijuna kuna. SAD ugovorena donacija u iznosu od 8 i pol milijuna kuna. SR Njemačka 5,8 milijuna kuna. “Kvadrat mira“ 2,9 milijuna kuna. Veliko vodstvo Luxembourga milijun 69 milijuna kuna. “Vipnet“ je dao milijun kuna. “Adopt“ milijun 360 milijuna kuna. Kraljevina Belgija milijun 98 milijuna kuna. Kanada 245000 kuna. Japan 816000 kuna. Kneževina Monaco 544000 kuna itd. itd. Namjerno ih spominjem, jer na njih ne smijemo zaboraviti i svim tim financijerima trebamo se iskreno zahvaliti, jer pomažu u razminiravanju Republike Hrvatske. Možda bi trebalo isto tako potaknuti upravu da bude aktivnija u traženju donacija. Međutim, kako vrijeme prolazi od rata to će zasigurno biti sve teže i napori koji će se u tom pravcu činiti biti će sve teži, a financijski rezultati da se tako izrazim, donacija sa strane sve neizvjesnije. Ono što je dobro, a o čemu je i ravnatelj ako se ne varam ovog Hrvatskog centra za razminiravanje istaknuo da iz godine u godinu imamo sve manje stradalih od mina. Na primjer, '98. od mina u ovoj zemlji se stradalo čak 88 građana. 2004. hajde da preskočimo neko vrijeme 16, 2005. 13, 2006. njih desetero, a lani njih troje. Od ove trojice jedan je kao što smo čuli bio pirotehničar. Nema vjerojatno nezahvalnijeg posla na kugli zemaljskoj od njihovog i utoliko tim ljudima valja maksimalno izići u susret od uvjeta rada koje treba na jedan poseban način propisati, od vođenja brige o njihovim plaćama, pa sve do tog prijevremenog umirovljenja odnosno penzija. Sve u svemu još jedanput za kraj hvala donatorima, hvala tim pirotehničarima koji rade na razminiravanju Republike Hrvatske. To je jedan zasigurno od najhrabrijih poslova i zato te ljude treba nagraditi, ali isto tako valja angažirati i one koji će doći iz trećih zemalja kako bi Republika Hrvatska bila što je moguće brže razminirana, a ne da nam treba još 21 godina, pa da tek nakon isteka 21 godine možemo reći eto zemlja smo bez mina. Sve u svemu, upravo zbog ove činjenice da je plan razminiravanja u prošloj godini prebačen za čak 60%. To je hvale vrijedan podatak. Ovo izvješće treba podržati i razumljivo nadležni Hrvatski centar za razminiravanje stimulirati da radi na dobivanju sredstava i da se barem takvim intenzitetom ako ne i većim nastavi razminiravati Republika Hrvatska.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi je uvaženi zastupnik Petar Mlinarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Pripremio sam negdje dvije stranice, ali zbog vremenskog ograničenja bit ću vrlo kratak. Napominjem da je na Grad Vukovar palo 800000 granata. Zadnjih 86 dana vukovarskog pakla u okruženju padalo je od 700, 800 granata na dan, ne na mjesec, na dan što je rezultiralo 80 postotnim rušenjem grada. Osjeti se to na stoljetnim platanama koje su bolne još uvijek, nemaju veliko lišće kao prije, osjeti se to i na žiteljima. No, ipak je naš Vukovar pored Dunava, Dunav mu je dao snagu da stane na svoje noge i ne bi ga mijenjali ni za jedan grad. No, idemo dalje za “Hrvatsku bez mina“. Hvala.
Hvala. Štovani, bez dobacivanja iz klupe. Molim vas lijepo! Nije primjereno! Da li je 3b ili 4b nije primjereno. Idemo dalje. Uvaženi zastupnik Ivan Šantek.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ravnatelju, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2007. godinu. Mi koji dolazimo iz Sisačko-moslavačke županije, županije koja je značajno bila zahvaćena ratom čiji je teritorij bio okupiran preko 53% uvijek sa velikom pozornošću pratimo izvješća koja se odnose na neposrednu sanaciju ratnih posljedica. Tako sam u ovom izvješću obratio pozornost na stavke koje se odnose na Sisačko-moslavačku županiju, ali i na sveukupnu situaciju oko razminiranja u protekloj godini na cjelokupnom prostoru Republike Hrvatske. S obzirom da ja isto kao i kolega Mlinarić želim značajno skratiti ovo svoje izlaganje reći ću samo nekoliko riječi o Sisačko-moslavačkoj županiji. U mojoj županiji u 2007. godini uklonjena je minska opasnost s preko 2 milijuna kvadratnih metara poljoprivrednih zemljišta uz okućnicu u naseljima Sunja, Petrinja, Četvrtkovac i Vedro polje u općini Sunja, Glinska poljana i … [[Govornik se ne razumije.]] u gradu Petrinja, a … [[Govornik se ne razumije.]] u gradu Glina, te Jasenovac i Uščica u općini Jasenovac. U ostvarivanju plana Sisačko-moslavačke županije potrebno je istaknuti investiranje Europske unije iz programa CARDS 2003. u odnosu 999000 eura poslovi razminiranja i pretraživanja iz tog izvora sredstava u potpunosti su ugovoreni u 2006. godini. Ali se cjelovito izvršenje realizirano u prvom polugodištu 2007. godine. Kao što vidimo u strukturi razminiranih površina uglavnom se radi o poljoprivrednim površinama što mi pozdravljamo, a isto tako pozdravljamo i deminiranje okućnica koje su razminirane u prostoru od 11 zagađenih županija, a što je odjel u ostvarenju od 8,7% ili preko 3 i pol milijuna kvadratnih metara razminiranog i pretraženog područja. Stoga bih evo na kraju isto tako rekao da prihvaćamo ovo izvješće i zadovoljstvo mi je što je to izvješće realizirano sa preko 90% cjelokupno, a isto tako i na području Sisačko-moslavačke županije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Ante Kotromanović.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine ravnatelju. Humanitarno razminiranje koje se provodi u Republici Hrvatskoj je jedan složen dugotrajan proces i svi znamo kako je nastao i zbog čega. O tome ne bi trebalo trošiti riječi i potpuno razumijem moje kolege vojnike Mlinarića i druge kad su ovako malo emotivnije govorili o svemu tome. Nakon ovog Izvješća o provedbi plana humanitarnog razminiranja nameću mi se dva pitanja ili problema. Prvo, u kakvom je položaju razminiranje Republike Hrvatske u odnosu na nacionalni program donesen 1998. godine i u kakvom je stanju odnosno položaju HCR? Iz ovog izvješća se to meni baš jasno ne vidi. Ovo izvješće ne govorio o problemima kojih vjerojatno ima u razminiranju iako su oni poznati nama svima, a prvenstveno mislim na kronični nedostatak sredstava za ljude koji vode Centar za razminiranje. Samo nekoliko dana prije imali smo štrajk pirotehničara, a općenito nekoliko puta godišnje dolazi do obustave rada pirotehničara. To je vrlo važno i ja mislim da o tome moramo progovoriti. Postavljam pitanje zašto, zbog čega, iz kojih razloga? Da li je to zbog neriješenog statusa pirotehničara, o tome smo nešto malo čuli, ljudi još nemaju, nisu riješili svoje statuse, to moramo se pozabaviti svi skupa da ih riješimo, njih ima oko 700 i moramo nešto napraviti da ti ljudi napokon imaju zadovoljštinu, onu koju trebaju imati. Da li je to zbog kolektivnog ugovora koji također nije definirao određene stvari i po pitanju pirotehničara? Da li je to zbog pitanja nedostatka posla, nedostatka sredstava za razminiranje ili pirotehničara iz drugih zemalja koji su puno jeftiniji, koji danas rade na našim minskim poljima? Na ova važna pitanja moramo imati odgovore da bi mogli uspješno sagledati probleme razminiranja u našoj lijepoj državi. Kao što ste vidjeli u izvješću, još jedan veliki dio RH nalazi se pod minama ili je minsko sumnjiv. Nacionalni program za razminiranje donesen 1998. godine izglasan u ovom parlamentu je jasno odredio cilj i viziju. To je 2010. godina kao krajnji rok da se očiste minska kontaminirana površina kompletna. Danas nam je potpuno jasno i vidljivo je da mi ne možemo ispoštovati ovaj nacionalni program i da moramo nešto napraviti drugo. Ja predlažem da se napravi nekakav drugi nacionalni program koji neće biti mrtvo slovo na papiru i kojega se moramo svi pridržavati jer znamo koji problem imamo sa tim nesretnim minama na čitavom prostoru od Dubrovnika do Vukovara. Razlog naravno da nije u HCR-u, oni rade svoj posao, guraju svoj posao, nije ni u broju pirotehničara i strojeva, već razlog je nedovoljna sredstva koja izdvajamo iz državnog proračuna i državnih tvrtki HEP, Šume, Vode, vidjeli ste tvrtki koje više izdvajaju, ima onih koji se baš nisu potrudili izdvojiti, a po zakonu moraj određena sredstva za razminiranje. Ovogodišnji proračun je također malen s obzirom koliko imamo ovlaštenih pirotehničara i tvrtki koje se bave ovim poslom. Kada smo imali raspravu o državnom proračunu u ovom Saboru, neke su parlamentarne stranke su kroz amandmane tražile više sredstava za razminiranje i bile su glatko odbijene. Nakon ovog zadnjeg štrajka pirotehničara, potpredsjednica Vlade Đurđa Adlešič je obećala izdvojiti veća sredstva vjerojatno kroz rebalans proračuna kada bude sada razminiranje i to je dobro i to je trebalo napraviti po meni pije na samom početku kada smo počeli ovu godinu, ali opet nikad nije kasno za dobru stvar i mislim da treba ta odvojiti sredstva jer ovaj tempo je užasno spor i na ovakav način nećemo možda idućih još desetak godina razminirati Hrvatsku. Ovo je problem svih nas. Mine ne pitaju za političku orijentaciju i nacionalnu pripadnost, one ranjavaju i ubijaju jednako i lijeve i desne pa čak i strance, vidjeli smo imali smo slučaj na Visu kada je čovjek ostao bez noge u blizini vojarne gore. Ponovit ću, da bi uspješno i brzo razminirali Republiku Hrvatsku treba izdvajati najmanje po 400 milijuna kuna godišnje i to isključivo za razminiranje, ne za HCR, ne za hladni pogon u HCR-u za ljude koji su zaposleni, nego samo isključivo za razminiranje. Kada sam u uvodu postavio pitanje o stanju i položaju HCR-a, prvenstveno sam mislio na njegov položaj i nastojanje da učini maksimum u povećanju proračunskih sredstava i kao na ustroj i viziju razvoja HCR-a u budućnosti, o tome bih volio nešto više znati. Da li se misli nešto drugačije raditi, nekakve promjene, inovacije, to me jako interesira? Prije ove rasprave su me kontaktirali nekoliko ljudi iz Udruge poslodavaca i onda su me zamolili da kažem ovdje da, na naravno jedan fin način jer ja znam da ste vi odgovorni i jako pošteni ljudi, oni smatraju da je možda sustav malo birokratiziran i da bi trebalo razmišljati da se zauzme fleksibilniji stav prema tvrtkama koje rade taj posao u smislu normiranja učinka na terenu, ali opet, ono što ja naglašavam, da vi čvrsto držite nadzor razminiranih površina, ne smije se, naravno desiti da oni to naprave brzo, a da se nakon toga u nadzoru koji sprovodi HCR desi da se nađu minska sredstva koja su ubitačna. Znamo da je tempo razminiranje užasno mali, a kapaciteti su puno veći i tu dolazimo do velikom nesrazmjera i eventualne pogibije pirotehničara. Ljudi, to kolege znaju, a i moje kolege vojnici da jedan dio pirotehničara je možda poginuo iz razloga zato što ih poslodavci tjeraju da rade, da budu učinkovitiji, da naprave što više, a opet postoje ograničenja u HCR-u, točno se znaju normativi koliko se može napraviti dnevno u minskom polju, a koliko u minsko sumnjivom polju. Čini mi se čitavo izvješće, i to bih volio znati koliko ima zaposlenih u HCR-u i ima taj nesrazmjer za mene u odnosu sredstava koja se izdvajaju za razminiranje i ono što se troši na hladni pogon. Pa kasnije možda dvije riječi o tome. Ono kako sam rekao, čini mi se da treba napraviti novu strategiju razminiranja i vidjeti koji su to relativni i objektivni rokovi kada možemo čvrsto biti sigurni da će naši ljudi sigurni biti i da možemo riješiti taj problem razminiranja. Ja ću isto skratiti da ne bi sad odužili se, naravno da podupirem svako nastojanje koje će pridonijeti bržem i kvalitetnijem funkcioniranju HCR-a, potpuno podupirem ravnatelja HCR-a u njegovom nastojanju da prikupi sredstva sa raznih strana i o nakani da održi jedan pozitivan balans između HCR-a i tvrtki koje provode humanitarno razminiranje. Ja znam kakvi su to odnosi i to je dobro i treba nastaviti ovako fino sve skupa to odraditi do kraja. Naravno da ću poduprijeti ovo izvješće i nadam se da ćemo u doglednom periodu osigurati dovoljno sredstava da bi mogli ljudima koji rade u razminiranju osigurati i veće plaće i bolje statuse, a na kraju da bi mogli što prije i kvalitetnije razminirati prostor Republike Hrvatske za koji je užasno težak, pogotovo sad ove stvari koje dolaze. To su planinska područja, prioriteti su bili neki drugi i mislim da u tom segmentu trebamo maksimalno svi poduprijeti HCR, bez obzira koja Vlada bila na čelu ove države i osigurati im dovoljno sredstava da oni mogu to planirati i izvršiti ono što su njihove zadaće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Tomislav Vrdoljak.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ravnatelju sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiravanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2007. godinu. Naime, prije 10 godina Vlada Republike Hrvatske je uredbom osnovala Hrvatski centar za razminiravanje kao središnje državno tijelo sa zadaćom da koordinira i rukovodi svim aktivnostima koje su vezane za protuminsko djelovanje. Plan humanitarnog razminiravanja za 2007. godinu izrađen je na temelju Zakona o humanitarnom razminiravanju i bio je osnova za izvršenje protuminskog djelovanja u Republici Hrvatskoj u 2007. godini. U 2007. godini protuminsko djelovanje provodilo se kroz više aktivnosti, a nešto ću više reći o aktivnosti edukacije i stanovništva od opasnosti od neeksplodiranih ubojitih sredstava jer držim da je to važna aktivnost kojom možemo spriječiti ono najgore. Kao i cijeloj protuminskoj svjetskoj zajednici tako se i u Republici Hrvatskoj provodi edukacija i osvješćivanje stanovništva od ovih opasnosti. Osnovni cilj informacija za javnost, različitih formalnih i neformalnih programa i održavanje kontinuirane razine spoznaje o minskoj opasnosti u periodu dok minirani prostori ne budu onečišćeni od mina te predani korisnicima na sigurnu upotrebu. Većem broju različitih ciljanih skupina potrebno je jasno i kontinuirano ukazivati na opasnost od mina. Kako da je prepoznaju u uvjetima minskog okruženja, kako preživjeti period do uklanjanja minske opasnosti i kako pronaći primjerene oblike ponašanja u različitim svakodnevnim aktivnostima i godišnjem dobu. Na dan 31. siječnja 2007. godine ukupan minski sumnjivi prostor u Republici Hrvatskoj iznosio je 1044 km2. Ovaj se prostor nalazi na području 116 gradova i općina i bio je obilježen sa 12 tisuća 328 oznaka od opasnosti od mina. Minsko sumnjivi prostor u Republici Hrvatskoj u veličini od 1044 km2 i planirana financijska sredstva u iznosu od 291 milijun 780 tisuća kuna bili su polazna osnovica za izradu plana za 2007. godinu. Ovaj plan humanitarnog razminiravanja za 2007. godinu ostvaren je na sljedeći način. Na dan 31.12.2007. godine smanjen je minski sumnjivi prostor sa 1044 km2 na 997 km2. Ostvaren je plan u dijelu razminiranih i pretraženih površina u iznosu od 92,3%. Budući da dolazim sa područja Šibensko-kninske županije posebno me veseli što je u 2007. godini na tom području uklonjena minska opasnost sa područja Nacionalnog parka Krka uzimajući u obzir činjenicu što znači Nacionalni park Krka u turističkom pogledu za Šibensko-kninsku županiju, ali i za cijelu Republiku Hrvatsku. Ugovoreni su i preko 40% izvršenih poslova pretraživanja i razminiravanja preko jedan milijun metara kvadratnih, prioritetnih područja u gradovima Drnišu i Skradinu kod kojih se posebno ističe područje buduće turističke zone Prukljan. Kod ostalih aktivnosti u ovoj županiji moram istaknuti uklanjanje neeksplodiranih ubojitih sredstava KB1 s područja brda Obilić uz gradsko groblje Kvanj i naselja Šubičevac u gradu Šibeniku. Razminirano je također i 150 tisuća m2 poljoprivrednog zemljišta u naselju Velika Glava u Skradinu sredstvima Savezne Republike Njemačke i ovim putem im se zahvaljujem. U 2007. godini ukupno je provedeno 307 stručnih nadzora nad obavljenim poslovima i 1013 stručnih nadzora u tijeku obavljanja poslova pretraživanja i razminiravanja. Najveći dio u pretraživanju i razminiravanju imale su tvrtke MUNGOS d.o.o. sa udjelom od 14,6% zatim tvrtka "Deming" sa 12,1% i tvrtka "Doking" sa 8,5%. Tijekom 2007. godine razminirano je 265 tisuća metara vojnih objekata koji su financirani sredstvima MORH-a a izveli su ih pripadnici 33. inžinjerinske brigade Hrvatske kopnene vojske. Ovim putem se zahvaljujem i pohvaljujem sve one iznimno hrabre ljude koji rado na ovako rizičnim poslovima, a sve u svrhu da u Republici Hrvatskoj bude što manje mina i što manje stradavanja, a posebno što na taj način štite djecu koja su najkritičnija skupina i najnezaštićenija skupina. Zahvaljujem se naravno i svim onim donatorima koji se uključuju u humanitarni plan razminiravanja. Svima nama je zajednička želja da u idućim godinama bude što manje područja naše zemlje bez mina i da u konačnici Hrvatska jednog dana bude zemlja bez mina. Zbog svega izrečenog podržati ću ovo Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiriavanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2007. godinu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Branko Kutija.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ravnatelju sa suradnikom, kolegice i kolege. U procesu poslijeratne obnove i povratka prognanika, oživljavanja gospodarstva posebno ograničenje predstavlja i još uvijek predstavlja minski problem. Gotovo četvrtina kopnene površine Zadarske županije nakon Domovinskog rata bila je zagađena minama, podmuklim oružjem koje ubija dugo nakon rata. Žrtve mina uglavnom su civili koji stradavaju desetljećima nakon što se vojske povuku i nakon što oružje utihne. S obzirom na tu okolnost kao i na posljedice koje izazivaju, a koje su po broju žrtava i troškovima uklanjanja usporedive sa velikim ekološkim katastrofama, mine smatramo oružjem koje za sobom ostavlja najgore moguće posljedice. Čitava područja zagađena minama postaju stanovništvu nedostupna, plodna zemlja ostaje neiskorištena i na taj način prestaje biti značajnim izvorom egzistencije za veliki broj ljudi. Zadarska županija uz Osječko-baranjsku, Vukovarsko-srijemsku, Sisačko-moslavačku i Karlovačku jedna je od najzagađenijih minama. Još uvijek je prema procjenama Hrvatskog centra za razminiranje, minama ili minski sumnjivo oko 77,4 km2 površine županije. Zadarska županija iako u društvu najzagađenijih, ali ne i najzagađenija, na žalost po ukupnom broju minskih žrtava vodeća je u Republici Hrvatskoj, a zaključno sa 31.12.2007. godine ukupan broj žrtava 264. Prutominsko djelovanje u 2007. godini provodilo se kroz poslove humanitarnog razminiranja, edukacije stanovništva i pomoći stradalim od mina i neeksplodiranih ubojnih sredstava. Provedbom općeg izvida te poslovima pretraživanja smanjen je minski sumnjiv prostor u veličini od 47 milijuna m2. Sukladno navedenom u Republici Hrvatskoj ostalo je 997 km2 minski sumnjivog prostora. Znači probijena je ona famozna barijera manje od milijun km2. U strukturi površina planiranih za humanitarno razminiranje najveći udio imale su poljoprivredne površine prvog reda naravno s ciljem stavljanja poljoprivrednog zemljišta u funkciju i pokretanja poljoprivredne proizvodnje. U 2007. godini kao i prijašnjih godina, najveći izvor financiranja radova razminiranja bio je državni proračun koji je sudjelovao u financiranju sa 56,5%. Značajno je za istaknuti rast ulaganja pravnih osoba, odnosno investitora od 67% u odnosu na 2006. godinu. Zajednički nam je zadaća sustavno i uporno raditi na tome da opasnost zvana mine zauvijek uklonimo i tako svim žiteljima omogućimo siguran život. S obzirom na kvalitetu izrađenoga izvješća, potpora za izvješće. Hvala.
Zahvaljujem. Pojedinačna rasprava, uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Nakon čitanja ovog izvješća može se steći dojam da je u djelatnosti humanitarnog razminiranja u Republici Hrvatskoj sve idealno, da praktički problema nema i da su sve predviđene aktivnosti, planirane aktivnosti u 2007. godini i ostvareno. No, da li je baš tako? Izvješće u cjelini odgovara na pitanje same provedbe, predviđenog plana humanitarnog razminiranja za 2007. godinu, dok su pitanja poput utroška financijskih sredstava u 2007. godini, stvarnog stanja u pogledu stručnog kadra za provedbu humanitarnog razminiranja, zapošljavanja mimo javnih natječaja ostala neodgovorena. U 2007. godini za provedbu humanitarnog razminiranja državnim proračunom bilo je predviđeno 232 milijuna 975 tisuća kuna. Od tog iznosa za samu aktivnost razminiranja bilo je predviđeno, a i realizirano 164 milijuna 406 tisuća kuna odnosno 70,56% od ukupnih financijskih sredstava koja su osigurana državnim proračunom. Analizom usvojenog proračuna za 2008. godinu primjećuje se pad udjela financijskih sredstava koja su direktno planirana za provedbu razminiranja u odnosu na ukupan financijski iznos koji je predviđen i odobren u sklopu državnog proračuna. Iz usporedbe proračuna iz 2007. godine i proračuna iz 2008. godine nameće se činjenica da su ukupna financijska sredstva iz državnog proračuna, koja se odvajaju za humanitarno razminiranje povećana, dok je udio sredstava koja se direktno usmjeravaju na samu aktivnost razminiranja manji i to za oko 10%. Isto tako, primjećuje se porast financijskih sredstava na stavci administracija sa 38 milijuna 295 tisuća 309 kune, u odnosu, znači u 2007. godini, na 42 milijuna 822 tisuće kuna u ovoj godini. Nameće se pitanje da li je sustav razminiranja u Republici Hrvatskoj uspostavljen radi što bržeg rješavanja minskog problema u RH, a u korist i za sigurnost svih građana Republike Hrvatske, ili uspostavljen radi zbrinjavanja i zapošljavanja određenog broja ljudi. Ono što stvarno ovo izvješće čini nekompletnim je nepostojanje podataka iz dijela koje se odnosi na provedbu javne nabave, odnosno koliko je u 2007. godini, sukladno Zakonu o javnoj nabavi, provedeno javnih nadmetanja, koliko je bilo direktnih pogodbi ako ih je uopće bilo, koliko je bilo pozitivnih natječaja, koliko je bilo aneksa, potpisanih ugovora i slično. Ako se uzme u obzir iznos financijskih sredstava koja su utrošena te nepostojanje podataka iz dijela javne nabave koji se odnosi na transparentan prikaz utroška financijskih sredstava od hrvatskih građana, ovo izvješće se može u najmanjoj mjeri smatrati nepotpunim. Nadalje, u izvješću se prikazuje podatak o ukupnom broju trenutno angažiranih i akreditiranih tvrtki, 27 komercijalnih i 1 nevladina organizacija, te akreditiranih pirotehničara 571 osoba u poslovima humanitarnog razminiranja. Izvješće ne sadrži podatak koliko je pirotehničara koji su akreditirani i imaju ovlasti, stvarno bilo angažirano u djelatnosti razminiranja, koliki je broj dnevno ili godišnje angažiranja i općenito angažiranja pirotehničara. Isto tako, u izvješću se ne može pronaći podatak koliko je novih pirotehničara školovano u 2007. godini. U 2007. godini nije održan niti jedan tečaj za pirotehničare, što ukazuje da se nedovoljno brine o edukaciji kadra koji obavlja vrlo složen, a i po život opasan posao. I na kraju podatak da se godišnje razminira samo približno 28 kilometara kvadratnih od ukupno 997 kilometara kvadratnih minski sumnjivog prostora ukazuje na složenost problematike humanitarnog razminiranja u Republici Hrvatskoj, te da ista radi sigurnosti građana Republike Hrvatske zahtijeva jedan drukčiji i ozbiljniji pristup nego što je to bilo do sada. Nadam se da će Nacionalni program protuminskog djelovanja koji je Vlada Republike Hrvatske u obvezi izraditi do polovice 2008., godine pružiti potrebna rješenja i ubrzati dinamiku čišćenja Republike Hrvatske od mina i to u za građane razumnom roku. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba, završno pet minuta, uvaženi zastupnik Davorko Vidović. Izvolite. Molim vas, još malo strpljenja.
Gospodine potpredsjedniče, uvažene kolege iz HCR-a, kolegice i kolege. Pa evo, ne treba ni pet minuta za četiri ili pet ocjena u vezi sa ovoga ovogodišnjega izvješća. Prvo, klub SDP-a će podržati ovo izvješće, iako ste imali prilike čuti i pojedinačne kritičke objekcije i mislim da bi bilo dobro uzeti u obzir upravo i ovo što je sada izrečeno kao nadopunu moguću za idući izvještaj, da ne bude nedoumica. Ja znam da osim samog humanitarnog razminiranja, Hrvatski centar za razminiranje predstavlja instituciju koja po mnogo čemu predstavlja jedinstveni obrazac i u svjetskim razmjerima, obrazac dobro organizirane i dobro uređene institucije koja obavlja čitav niz drugih poslova, koji se između ostaloga navode i u ovome izvješću. Od edukacije, od činjenice da je suportirana edukacija pirotehničara na veleučilištu, testiranja strojeva, dakle da ne ponavljam sve ono što se u samom izvješću samo djelomično dotaklo. Stjecajem okolnosti mi je poznato kako radi HCR i zato to ne bih specijalno ovdje niti pohvaljivao niti o tome govorio. To je prvo, dakle prihvaćamo to izvješće. Drugo, svakako je najvažnija činjenica da najmanje, otkada postoji HCR, imamo žrtava minskih u jednoj godini. To je za svaku pohvalu i ja mislim da se to ne događa slučajno i nije niti samo posljedica smanjivanja minski sumnjivih površina, nego je sasvim sigurno i posljedica jednog ozbiljnijega pristupa i edukacije, naročito mladih, djece, i boljeg označavanja minski sumnjivih prostora. To treba i dalje ostati jedan od ključnih prioriteta. Dok ne može razminirati bar možemo ograditi i ljudima reći evo nemojte se igrati sa svojim životima i svojim zdravljem. Treće, najveći problem, svi smo ga ovdje spominjali. U dva navrata pokušavao sam ga predložiti kao moguće rješenje, je relativno nestabilno i sasvim sigurno nedovoljno financiranje. Predlažem, radi se novi desetogodišnji program protuminskog djelovanja u Hrvatskoj. Predlažem još jednom Hrvatskoj Vladi da se odvoji fiksni postotak za razminiranje, konkretno predlagao sam i predlažem i dalje, neka to bude 0,4% državnog proračuna. To znači dvostruko više novca za razminiranje, negdje oko 480 milijuna kuna iz državnog proračuna. To znači da će ti pirotehničari raditi, to znači da se na stabilnom proračunu može planirati stabilan rad za godine koje dolaze. I najzad, još jedna sugestija. Upravo iz činjenice da imamo orgware, software, hardware sve imamo što trebamo. Imamo izvanrednu bazu podataka, imamo iskustva. Mislim da Hrvatska mora početi izvoziti ozbiljnije znanja i iskustva koja smo stekli u protuminskom djelovanju u godinama koje su ovdje. I najzad, još jednom ponavljam što sam rekao i lani. Hajdmo ljudi pronaći način da se Kraljevini Norveškoj, Luxemburgu i još nekim zemljama koje su nesebično pomagale da se odužimo barem nekim velikim državnim priznanjem. To je elementarno jer oni ne moraju to raditi ali rade i neke zemlje neusporedivo više nego što njihova ekonomska, financijska ili politička moć u svijetu pridonose smanjivanju minskog problema. Evo, to je sugestija ne HCR-u nego sugestija Vladi da se i na ovakav način u fokusu drži na pozitivan način minski problem u Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Uvaženi Oto Jungwirth ravnatelj Hrvatskog centra za razminiranje.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Dozvolite mi prije svega da vam se zahvalim na izrečenim i iznijetim ocjenama, sugestijama i kritikama i da izrazim uvjerenje svoje a što će biti vidljivo prilikom našeg slijedećeg susreta kad će se analizirati izvješće iz 2008. godine da je najveći dio onoga što ste vi danas ovdje izrekli da će biti ugrađeno u izvještaj odnosno da će postati sastavni dio rada Hrvatskog centra za razminiranje. Gospodine potpredsjedniče, dozvolite mi samo da dam dvije ocjene odnosno dva odgovara u odnosu na postavljeno kroz diskusiju. Što se tiče kredita Svjetske banke u cijelosti se slažem sa svim izrečenim i želim obavijestiti Sabor da je upravo u fazi projektiranja prva faza korištenja tog kredita i da ukoliko neće biti dodatnih teškoća će se gotovo 50% ukupnih sredstava iz kredita realizirati u 2008. godini. I drugo, u pogledu aktivnosti angažmana danske kompanije "Arezza" želim jasno izreći da je Hrvatski centar za razminiranje u dosadašnjem periodu ostvarivao kontakte sa tom kompanijom kojom prilikom su hrvatskom centru prezentirani razvojni ciljevi i dostignuća u korištenju biotehnologija u detekcija mina i da u nijednom prilikom Hrvatski centar za razminiranje nije izlazio izvan okvira svoje djelatnosti ni po pitanju upotrebe GMO organizama u Republici Hrvatskoj niti po pitanju otkupa ili kupnje zemljišta jer to nisu pitanja o kojima Hrvatski centar za razminiranje može razgovarati. Ako se slažete na sva ostala izrečena pitanja Hrvatski centar za razminiranje će vam se pismeno očitovati.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu uvjeti. Još ćemo proći dvije točke za koje nema prijavljenih za raspravu pa ćemo onda prijeći na glasovanje.
Izvješće o provedbi prana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2007. godinu. Prihvaća se izvješće, prijedlog je zaključka: Prihvaća se Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2007. godinu. Molim uključimo se. I glasujmo. Rezultat? Ovo je Izvješće prihvaćeno sa 105 glasova za, 6 suzdržanih.
To je 15. točka dnevnog reda. - Prijedlog odluke o razrješenju dosadašnjeg ravnatelja i zamjenice ravnatelja o imenovanju novog ravnatelja i zamjenice ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka, Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Na temelju članka 29. Zakona o zaštiti osobnih podataka predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Antun Palarić državni tajnik Središnjeg državnog ureda. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Hrvatska Vlada stvorila je materijalne i tehničke pretpostavke kako bi u Republici Hrvatskoj funkcionirao mehanizam zaštite osobnih podataka pa u tom kontekstu osnovana je Agencija za zaštitu osobnih podataka te je imenovan ravnatelj i zamjenica ravnatelja od strane ovog cijenjenog Doma. S obzirom da su dosadašnji ravnatelj i njegova zamjenica uspjeli ustrojiti agenciju, uspjeli su se je kadrovski i materijalno opremiti, uspjeli su obaviti svoju zakonsku obavezu predlažemo da se zbog isteka mandata razriješe dužnosti gospodin Franjo Lacko ravnatelj agencije i gospođa Biljana Gašparović zamjenica ravnatelja agencije te da se istovremeno ponovno imenuju gospodin Franjo Lacko ravnateljem Agencije za zaštitu osobnih podataka i gospođa Biljana Gašparović zamjenicom ravnatelja agencije. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Tko se javlja za riječ? Prijavljenih nema. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti za glasovanje.
Prelazimo na 17. točku, Prijedlog odluke o razrješenju dosadašnjeg ravnatelja i zamjenice ravnatelja o imenovanju novog ravnatelja i zamjenice ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o razrješenju dosadašnjeg ravnatelja i zamjenice ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka. Glasujemo o razrješenju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Za razrješenje je glasovalo 100 zastupnika, suzdržanih 9 i 2 protiv. A sada glasujemo o imenovanju ravnatelja i zamjenice ravnatelja Agencije za zaštitu osobnih podataka. Molim uključimo. Imenuje se za ravnatelja Franjo Lacko, a zamjenice Vilena Gašparović. Izvolite se uključiti i glasovati. Molim rezultat. Većinom glasova je prihvaćen ovaj prijedlog, 81 za, 12 suzdržanih i 18 protiv.
I točka 16. - Prijedlog odluke o razrješenju dijela dosadašnjih i o imenovanju dijela novih članova Vijeća za elektroničke medije, Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Na temelju članka 59. Zakona o elektroničkim medijima predlagatelj odluke je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Nina Obuljen državna tajnica u Ministarstvu kulture.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene gospođe i gospodo saborski zastupnici i zastupnice. Vijeće za elektroničke medije sukladno Zakonu o elektroničkim medijima imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske na vrijeme od pet godina. Za početni sastav vijeća od ukupno sedam članova dva člana se imenuju na vrijeme od tri godine, dva člana na vrijeme od četiri i tri člana na vrijeme od pet godina. Prema članku 59. stavku 3. Zakona o elektroničkim medijima Hrvatski sabor je na sjednici održanoj 30. travnja 2004. godine donio Odluku o imenovanju članova Vijeća za elektroničke medije. Navedenom odlukom dva člana vijeća imenovana su na vrijeme od četiri godine i mandat im je istekao 30. travnja 2008. godine pa stoga Vlada Republike Hrvatske na sjednici 24. travnja utvrdila je Prijedlog odluke o razrješenju dosadašnjih članova Vijeća za elektroničke medije radi isteka mandata. Vlada je isto tako 7. ožujka ove godine objavila javni poziv za imenovanje dva člana Vijeća za elektroničke medije. Na javni poziv javilo se 12 kandidata. Vlada je na temelju provedenog postupka po objavljenom javnom pozivu na sjednici održanoj 24. travnja 2008. godine, utvrdila Prijedlog odluke o imenovanju dijela novih članova Vijeća za elektroničke medije, te se Hrvatskom Saboru predlaže imenovanje Ljubomira Stefanovića i Marije Udiljak. Za predložene kandidate, Ljubomira Stefanovića i Mariju Udiljak uvidom u prijave pristigle na javni poziv utvrđeno je da ispunjavaju sve zakonom propisane uvjete. Vlada je Saboru uz navedeni prijedlog odluke dostavila i ponude svih kandidata koji su se javili na spomenuti javni poziv, te predlaže Hrvatskom saboru usvajanje Odluke o imenovanju novih članova Vijeća za elektroničke medije. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prijavljenih za raspravu nema. Zaključujem. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Dakle, žele li izvjestitelji odbora? Žele. U ime Odbora za informiranje gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dakle, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, razmotrio je na svojoj petoj sjednici održanoj 6 svibnja ove godine prijedloge odluka o razrješenju dijela dosadašnjih i o imenovanju dijela novih članova Vijeća za elektroničke medije koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 24. travnja ove godine. Odbor je navedene prijedloge odluka raspravio kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istaknula je kako je dijelu dosadašnjih članova Vijeća za elektroničke medije istekao mandat od četiri godine s danom 30. travnja 2008. godine. Vlada Republike Hrvatske zbog toga je utvrdila prijedlog Odluke o razrješenju dijela dosadašnjih članova Vijeća za elektroničke medije kao i Prijedlog odluke o imenovanju dijela novih članova Vijeća za elektroničke medije s danom 30. travnja 2008. godine. Pri tome je naglasila da se jedan član Vijeća predlaže ponovo imenovati, dok se za drugog člana predlaže imenovati nova osoba. U raspravi na odboru postavljeno je pitanje koji su bili motivi i kriteriji Vlade Republike Hrvatske da predloži imenovanje jednog starog člana a drugog ne. Isto tako postavljeno je i pitanje da li su obavljeni razgovori sa svim prijavljenim kandidatima. Odgovoreno je da razgovori nisu obavljeni, a kriteriji su bili objavljeni u javnom pozivu. Vlada se odlučila predložiti za imenovanje naveden kandidate na temelju podataka vidljivih iz životopisa i to one za koje smatra da će najbolje obavljati svoju dužnost. Članovi Odbora iz vladajuće stranke istaknuli su da je postupak izbora proveden sukladno propisanoj proceduri i podržali su prijedlog odluka, no članovi odbora iz reda opozicije mišljenja su da i među ostalim kandidatima ima onih koji ispunjavaju uvjete, te da je Vlada trebala obaviti razgovore sa svim prijavljenim kandidatima. Nakon proveden rasprave odbor je prvo proveo glasovanje o Prijedlogu odluke o razrješenju dijela članova Vijeća za elektroničke medije te jednoglasno sa 11 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Podržava se donošenje Odluke o razrješenju dijela članova Vijeća za elektroničke medije u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske. Nakon toga se glasovalo o Prijedlogu odluke o imenovanju dijela članova Vijeća za elektroničke medije pojedinačno za svakog predloženog kandidata. Za gospođu Mariju Udiljak glasovalo je 7 za, 1 protiv i 4 suzdržana. A za gospodina Ljubomira Stefanovica 10 za i 2 suzdržana. Sukladno tome odbor je većinom glasova odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Podržava se donošenje Odluke o imenovanju dijela članova Vijeća za elektroničke medije u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala. Otvaram raspravu u ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus-Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Posve je jasno da Vlada ima zakonom utvrđeno pravo predložiti razrješenje ili imenovanje članova, između ostaloga i Vijeća za elektroničke medije. Dakle, to na načelnoj razini nije sporno. Imamo li u vidu da je Europska komisija ukazala na potrebu jačanja tzv. administrativnog kapaciteta Vijeća za elektroničke medije, odnosno prevedeno na razumljiviji jezik jačanja agencije. Onda je više nego jasno da treba budno paziti kako se taj posao radi. Kao što znadete zakon je utvrdio da je predsjednik Vijeća ujedno i ravnatelj Agencije za elektroničke medije, znači prvi profesionalac u toj Agenciji, osoba izravno odgovorna ne samo za funkcioniranje Vijeća nego i pratećeg administrativnog aparata. Imamo sada situaciju da Vlada predlaže da se dosadašnji predsjednik toga Vijeća, odnosno ravnatelj agencije razriješi. I to nije ništa čudno niti bi trebalo biti problematično, ukoliko se jasno kaže, zašto do toga dolazi. Naime, osobi koja je do sada bila ravnatelj agencije, odnosno predsjednik Vijeća istekao je mandat i dolazimo u jednu situaciju kada predlagatelj mora obrazložiti da li je ta osoba u tom svom mandatu od četiri godine prekršila neka od pravila, da li je možda napravila nešto što nije sukladno zakonu, propisima, očekivanjima Vlade, uputama i diskusijama Sabora prilikom prihvaćanja godišnjih izvješća ili se zapravo radi o tome da je pronašla napokon kandidata koji može bolje odgovoriti tako zahtjevnome poslu predsjednika Vijeća ili ravnatelja Agencije. Nemojmo zaboraviti da je Hrvatski sabor, odnosno veći broj zastupnika imao čitav niz primjedbi na rad toga Vijeća, da se u javnosti u nekoliko navrata vodila i snažna polemika oko indicija o korupciji o tome tijelu i da je to jedna materija koja se s posebnom pozornošću prati, ne samo u hrvatskim medijima nego i u europskom miljeu, odnosno u javnosti oko Europske komisije. Što je to dakle, opredijelilo hrvatsku Vladu da predloži da osoba kojoj ističe mandat jedna od dvije više ne bude u tome vijeću pa da automatizmom vijeće i agencija ostanu bez čelnoga čovjeka, a što ju je opredijelilo da na mjesto te osobe predloži gospođu Udiljak koja je podsjetit ću za mnoge saborske zastupnice, zastupnice i zastupnike poznata osoba jer je višegodišnja izvjestiteljica Hrvatske informativne novinske agencije HINA-e iz Hrvatskoga sabora. Nažalost kad smo pitali sva ta pitanja nismo mogli dobiti nijedan odgovor i između ostaloga nam je rečeno da s nijednim od ovih brojnih kandidata čije ste životopise i podatke dobili u prilogu nije obavljen razgovor. Dakle ne s nekima od njih nego s nijednim kandidatom pa to uključuje i gospođu Udiljak. Ne bi bilo dobro da donosimo odluku na temelju pregleda papira jer stara izreka kaže da papir trpi svašta nego da naprosto oni koji su u Vladi bili zaduženi da se ovo vrlo važno, kadrovski vrlo važno mjesto popuni najboljim mogućim kandidatom imaju neposredan uvid pa i reference koje se provjeravaju u razgovoru s kandidatom, a ne uvid na osnovu papira. Jer vjerujte ako se budemo rukovodili samo papirom onda će u ovoj zemlji biti jako puno dobrih kandidata a jednako su dobri svi koji su se javili na javni poziv. Dakle po ničemu se gospođa Udiljak po papirima ne izdvaja od ostalih kandidata ali Vlada predlaže samo isključivo nju što zapravo implicira da je došlo do određenoga dogovora. Da li je slučajnost, da li je koincidencija to što ovih dana čak dvije osobe iz HINA-e ulaze u tijela koja su izrazito važna. Jedna je, jedno je tijelo za elektroničke medije, drugo je tijelo koje prati poslove oko suzbijanja korupcije ja ne znam. Ali bilo bi dobro da se Vlada očituje i da nam kaže zašto se smjenjuje dosadašnji ravnatelj Agencije. Ja sam siguran da Vlada ima dobre argumente ali bi ih volio čuti. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dakle Vijeće za elektroničke medije nije nevažno regulatorno tijelo. To su ljudi koji … [[Govornik se ne razumije.]] o koncesijama, odlučuju o koncesijama u kaznama za nepoštivanje zakona. To je jedna od najbitnijih regulatornih tijela u suvremenom hrvatskom društvu. I kad se ustanovljavalo bili smo za to da se ustanovi i dobro je da se ustanovi i moglo bi djelovati nezavisno od politike. Sad imamo situaciju dakle da po isteku mandata predsjednik toga tijela, da mu se uskraćuje podrška od strane Vlade. I imamo prijedlog da se u to tijelo imenuje gospođa Udiljak. Kakav je bio postupak? Na taj javni poziv došlo je dosta prijava sa biografijama. Sve su one respektabilne, mogle su ući u razmatranje, ali već na Odboru za informiranje, informatizacije i medije pitamo predstavnicu Vlade kako su razmatrane te ponude? Je li obavljen razgovor sa kandidatima? Nije. Nitko tamo u Vladi nije obavio razgovor s kandidatima i ostaje nejasno zašto se Vlada odlučila za jednu kandidatkinju i zašto baš tu kandidatkinju i samo nju predlaže Hrvatskom saboru? Ako je to ovlast Vlade da određuje tko će biti tamo onda se ne treba igrati nikakvih javnih natječaja niti demokracije. Onda brate nek Vlada predloži izmjenu zakona pa nek ona imenuje to sama i snosi odgovornost za to što je imenovala. Ali ovako kako postupa da zapravo cijelu tu stvar oko izbora, oko natjecanja za to mjesto čini farsom to nema smisla. Jer pazite nitko od onih koji predlažu dakle a to je Vlada ne zna obrazložiti a zašto, a zašto? Kažu: «To je razvidno iz podataka u biografiji.» Nije razvidno. Jer su i ostale biografije pune odličnih podataka. Ima tu još jako puno kandidata. Ali nekoliko puta je na Odboru, na matičnom Odboru postavljeno pitanje predstavnici Vlade: «Dajte nam objasnite. Možda imate razloge. Možda postoji nekakav racionalan razlog zašto vi baš ovu kandidatkinju predlažete?» Odgovora nema. A i ne može biti, gledajte, kad oni saslušali. Oni se uopće nisu sastali. Oni nisu pozvali ove koji su se sve, koji su se kandidirali. S njima apsolutno nitko nije razgovarao. Što sad to znači? To sad znači da Vlada putem svoje parlamentarne većine koja ako prihvati ovakav način rada da im Vlada zapravo diktira izbor nečega za što je zadužen Sabor, da to znači prvo jednu daljnju minorizaciju Sabora. Sabor je tu onda posve nebitan i nevažan. A drugo, pokazuje jednu, jedan čudan postupak, jedno čudno ponašanje Vlade koje pruža lošu sliku o njezinom radu i šalje loše poruke prema ostalim kandidatima kad god se bude otvarao bilo kakav natječaj ili bilo kakav poziv. Ovo, ovakav postupak obeshrabruje svakoga tko bi imao namjeru prijaviti se ili kandidirati za bilo kakvo ozbiljnije mjesto jer sasvim sigurno neće uspjeti ukoliko unaprijed nema dogovor s Vladom. A ako ima dogovor s Vladom onda je posve nebitno i kakva mu je biografija i šta je u životu napravio i da li je uopće kvalificiran za to mjesto ili ne? Pa molim, ako Vlada već želi tako imenovati ljude na ključne pozicije ali onda neka to radi autonomno bez Sabora. Nek se ne pokriva mišljenjem Sabora. I zbog toga se obraćam predstavnicima parlamentarne većine. Sutra će isprika Vlade biti pa nismo to mi, to je Sabor donio takvu odluku. Sutra će se izvlačiti na vas, a da vam ne znaju obrazložiti svoj prijedlog uopće i da, i da, i da su u tom postupku se ponašali krajnje diskriminatorno prema kandidatima i upravo uvredljivo prema njima jer ih čak nisu pozvali ni na razgovor. Prema tome mislim da bi bilo najpametnije da se cijeli ovaj postupak obustavi. Da se on obustavi, da se ponovi taj javni poziv i da se cijelom poslu priđe ozbiljnije s obzirom na važnost institucije Vijeća za elektroničke medije, pa da dobijemo obrazloženje i zašto bivši ravnatelj nije valjao, pa mu se sada ne obnavlja mandat i da dobijemo odgovor na pitanje, a zašto je gospođo Udiljak ako jest zašto je ona najbolji predloženi kandidat po mišljenju Vlade. Hvala lijepa.
Hvala. Dva ispravka Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, ispravila bih netočan navod kojeg je izrekao kolega Stazić i rekao da je ovaj prijedlog koji je Vlada dostavila Saboru znači minorizaciju Sabora. A podsjetila bih sve kolege i kolegice da članove Vijeća za elektroničke medije imenuje Sabor na prijedlog Vlade. I dok je zakon takav ne može se govoriti o minorizaciji Sabora. To je jedno i pozvala bih kolege da podrže ovaj prijedlog zbog toga što je članovima Vijeća za elektroničke medije ove koji se mijenjaju mandat istekao krajem mjeseca travnja i red je da Vijeće za elektroničke medije radi u punome sastavu. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak gospodin Miroslav Škoro. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ovdje je izrečeno da je bio u pitanju javni natječaj. Nije bio u pitanju javni natječaj, u pitanju je bio javni poziv na koji se javilo 12 kandidata sa kvalitetnim referencama. Međutim, u vijeće može ući samo dva. Također je izrečeno da nije obavljen razgovor. Razgovor nije po proceduri bio nužan i jednostavno nije obavljen sa ni sa kim. Dakle, nije bilo diskriminacije da je sa nekim obavljen razgovor, a sa nekim nije i isto tako je izrečeno da nije valjao bivši ravnatelje što također nije točno. Bivšem ravnatelju je jednostavno istekao mandat i to je činjenično stanje. Hvala lijepo.
Hvala. Dame i gospodo zastupnici, zaključujem raspravu, a sada ćemo prijeći na izjašnjavanje prvo o dopuni dnevnog reda. Petnaesto, Prijedlog odluke o razrješenju dijela dosadašnjih i o imenovanju dijela novih članova Vijeća za elektroničke medije, Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o razrješenju dijela članova Vijeća za elektroničke medije. Molim uključimo se. Glasujmo o razrješenju dijela članova. Rezultat? Ovaj prvi prijedlog je prihvaćen većinom glasova sa 95 za, 7 suzdržanih i 8 protiv. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju dijela članova Vijeća za elektroničke medije kako ih je predložila Vlada Mirjana Udiljak i Ljubomir Stefanović. Molim uključimo se i glasujmo. … [[Upadica se ne čuje.]] Vlada je zajednički prijedlog dala, nije odvojeno. … [[Upadica se ne čuje.]] Mi možemo i odvojeno glasovati, dva su prijedloga. Pa predlažem evo prvo da se izjasnimo i glasujemo o prijedlogu za gospođu Mariju Udiljak. Izvolite se uključiti i glasovati. Rezultat? Za gospođu Mariju Udiljak je glasovalo 76 zastupnika, 10 je bilo suzdržanih, 25 protiv. Dalje, za gospodina Ljubomira Stefanovića. Molim, uključimo se i glasujmo. Rezultat? Za ovaj prijedlog gospodina Ljubomira Stefanovića glasova je za 97, 8 suzdržanih i 5 protiv većinom glasova.