English: The Commission nevertheless notes, as its expert pointed out in the postal case, and as it explained in recital 130 of decision C 56/2007, to which it refers mutatis mutandis, that the obligation to enter State guarantees in a Finance Act is confined to the ‘giving’ (octroi) of such guarantees. To ‘give’ a guarantee the State must confer a guarantee on an organisation or an operation by an express manifestation of its intention. The scope of the obligation to enter guarantees in the Finance Act does not extend to guarantees that arise out of the legal form of an organisation, or out of an obligation established in case-law, which are guarantees of an implied and automatic character. This category is not the result of a decision of the State, but of the fact that the State places itself in an existing legal framework, the guarantee being only one effect of that framework [77].
French: La Commission note cependant, ainsi que l'a d'ailleurs relevé son expert dans l'affaire postale, et comme elle l'a déjà expliqué au considérant 130 de la décision C 56/2007 précitée, auquel elle renvoie mutatis mutandis, que le champ d'application de l'obligation de faire figurer dans une loi de finances les garanties de l'État se limite à «l'octroi» de telles garanties; que, dès lors, le fait d'octroyer une garantie couvre les cas dans lesquels, par une manifestation explicite de volonté, l'État décide de conférer sa garantie à un organisme ou à une opération; que le champ d'application de l'obligation d'inscrire les garanties en loi de finances ne couvre donc pas les garanties nées d'un statut ou d'une obligation jurisprudentielle, caractérisées par leur caractère implicite et automatique; que cette seconde catégorie ne relève pas d'une décision de l'État mais du fait que l'État se place dans un cadre juridique préexistant dont la garantie n'est qu'un effet [77].
German: Die Kommission stellt dagegen fest, was im Übrigen von ihrer Sachverständigen in der Sache La Poste betont und in Erwägungsgrund 130 des Beschlusses in der Sache C 56/2007, auf den sie entsprechend verweist, ausgeführt wurde, dass sich der Geltungsbereich der Verpflichtung, staatliche Garantien in einem Haushaltsgesetz zu erfassen, auf die „Gewährung“ solcher Garantien beschränkt, dass die Tatsache der Gewährung einer Garantie somit die Fälle umfasst, in denen der Staat mit ausdrücklicher Willensbekundung beschließt, für eine Einrichtung oder ein Geschäft zu bürgen, dass dagegen Bürgschaften, die mit einem Status oder einer Verpflichtung aufgrund der Rechtsprechung verbunden sind und sich dadurch auszeichnen, dass sie implizit und automatisch verfügbar sind, nicht unter die Verpflichtung fallen, sie im Haushaltsgesetz zu erwähnen, und dass diese zweite Kategorie nicht auf einer Entscheidung des Staates beruht, sondern die Folge eines bereits bestehenden Rechtsrahmens ist [77].
Spanish: La Comisión señala, sin embargo, como, por otra parte, lo indicó su experto en el asunto postal y, como ya lo explicó la propia Comisión en el considerando 130 de la Decisión C 56/200, a la que remite mutatis mutandis, que el ámbito de aplicación de la obligación de hacer figurar en una Ley de finanzas las garantías del Estado se limita a la «concesión» de tales garantías; que, por lo tanto, el hecho de conceder una garantía abarca los casos en los que por una manifestación explícita de voluntad, el Estado decide otorgar su garantía a un organismo o a una operación; que el ámbito de aplicación de la obligación de inscribir las garantías en la Ley de finanzas no abarca por tanto las garantías procedentes de un estatuto o de una obligación jurisprudencial, que se caracterizan por su carácter implícito y automático; que esta segunda categoría no deriva de una decisión del Estado, sino del hecho de que el Estado se sitúa en un marco jurídico preexistente del que la garantía no es más que una consecuencia [77].
Italian: La Commissione sottolinea tuttavia, come rilevato anche dal suo esperto nel caso postale, e come già spiegato al considerando 130 della decisione C 56/2007 summenzionata, al quale rimanda mutatis mutandis, che l'obbligo di far figurare in una legge finanziaria le garanzie dello Stato è limitato alla «concessione» di tali garanzie, che il fatto di concedere una garanzia copre i casi nei quali, con una manifestazione esplicita di volontà, lo Stato decide di conferire la sua garanzia a un organismo o a un'operazione, che il campo di applicazione dell'obbligo di inserire le garanzie nella legge finanziaria non copre quindi le garanzie derivanti da uno status giuridico o da un obbligo giurisprudenziale, che sono di natura implicita e automatica, che questa seconda categoria non è il risultato di una decisione dello Stato, ma del fatto che lo Stato si pone in un quadro giuridico preesistente di cui la garanzia è solo un effetto [77].
Portuguese: A Comissão observa, contudo, como o sublinhou de resto a sua perita no processo postal e como a própria Comissão o explicou já no ponto 130 da decisão C 56/2007 supracitada, para o qual remete mutatis mutandis, que o âmbito de aplicação da obrigação de inscrever as garantias estatais na lei do orçamento se limita à «concessão» dessas garantias; que, portanto, a concessão de uma garantia abrange os casos em que o Estado, através de uma manifestação explícita da sua vontade, decide conceder uma garantia a um organismo ou a uma operação; que o âmbito de aplicação da obrigação de inscrever as garantias na lei do orçamento não abrange, portanto, as garantias que decorrem de um estatuto ou de uma obrigação baseada na jurisprudência, caracterizadas pelo seu carácter implícito e automático; que esta segunda categoria se não enquadra numa decisão do Estado, situando-se antes no âmbito de um quadro jurídico preexistente, de que a garantia constitui apenas um efeito [77].
Danish: Kommissionen bemærker imidlertid, i øvrigt ligesom dens ekspert gjorde i postsagen, og som det allerede er forklaret i betragtning 130 i beslutning C 56/2007, som Kommissionen henviser til, at omfanget af forpligtelsen til at anføre statens garantier i en finanslov er begrænset til »bevilling« af sådanne garantier, at bevilling af en garanti derfor dækker de tilfælde, hvor staten ved en eksplicit viljestilkendegivelse beslutter at stille garanti for et organ eller en operation, at omfanget af forpligtelsen til at indføre garantier i finansloven således ikke dækker garantier som følge af en status eller en forpligtelse i henhold til retspraksis, der er kendetegnet ved deres implicitte og automatiske karakter, samt at denne anden kategori ikke skyldes en beslutning taget af staten, men at staten placerer sig i en allerede eksisterende juridisk ramme, som garantien kun er en følge af [77].
Greek: Η Επιτροπή επισημαίνει ωστόσο, όπως εξάλλου ανέφερε ο εμπειρογνώμονάς της στην υπόθεση των ταχυδρομικών υπηρεσιών και όπως έχει ήδη εξηγήσει στην αιτιολογική σκέψη 130 της απόφασης C 56/2007, στην οποία παραπέμπει τηρουμένων των αναλογιών, το πεδίο εφαρμογής της υποχρέωσης αναγραφής των εγγυήσεων του κράτους σε νόμο του προϋπολογισμού περιορίζεται στην «παροχή» αυτών των εγγυήσεων· συνεπώς, το γεγονός της παροχής μιας εγγύησης καλύπτει τις περιπτώσεις όπου το κράτος, με ρητή δήλωση της βούλησής του, αποφασίζει να παράσχει την εγγύησή του σε έναν οργανισμό ή σε μία πράξη· το πεδίο εφαρμογής της υποχρέωσης να εγγράφονται οι εγγυήσεις σε νόμο του προϋπολογισμού δεν καλύπτει, συνεπώς, τις εγγυήσεις που απορρέουν από ένα καθεστώς ή μια υποχρέωση βάσει νομολογίας, οι οποίες χαρακτηρίζονται από τον έμμεσο και αυτόματο χαρακτήρα τους· αυτή η δεύτερη κατηγορία δεν ρυθμίζεται με απόφαση του κράτους, αλλά από το γεγονός ότι το κράτος τοποθετείται σε ένα προϋφιστάμενο νομικό πλαίσιο που έχει ως επακόλουθο την εγγύηση [77].
Czech: Komise nicméně podotýká, že – jak ostatně zdůraznil její odborník ve věci La Poste a jak už vysvětlila ve 130. bodě odůvodnění výše uvedeného rozhodnutí C 56/2007, na který se odvolává mutatis mutandis, že rozsah povinnosti zahrnout do rozpočtového zákona státní záruky se omezuje na „poskytnutí“ takových záruk; že poskytnutí záruk se vztahuje na případy, ve kterých se stát výslovným projevem vůle rozhodl poskytnout záruku za instituci nebo za transakci; že do rozsahu povinnosti zahrnout záruky do rozpočtového zákona proto nepatří záruky vzniklé na základě právního postavení nebo právní povinnosti, jež se vyznačují tím, že jsou implicitní a automatické; že tato druhá kategorie nezávisí na rozhodnutí státu, ale na skutečnosti, že záruka je vlastně důsledkem již existujícího právního rámce daného státem [77].
Slovak: Komisia ale uvádza, ako okrem iného zdôraznil jej expert vo veci La Poste a ako už vysvetlila v odôvodnení 130 uvedeného rozhodnutia C 56/2007, na ktoré odkazuje mutatis mutandis, že rozsah povinnosti zahrnúť do zákona o rozpočtových pravidlách štátne záruky sa obmedzuje na „poskytnutie“ takých záruk, že poskytnutie záruky sa vzťahuje na prípady, v ktorých sa štát výslovným prejavom vôle rozhodol poskytnúť záruku za inštitúciu alebo za transakciu, že do rozsahu povinnosti zahrnúť záruky do zákona o rozpočtových pravidlách preto nepatria záruky vzniknuté na základe právneho postavenia alebo právnej povinnosti, ktoré sa vyznačujú tým, že sú implicitné a automatické, že táto druhá kategória nezávisí od rozhodnutia štátu, ale od skutočnosti, že záruka je dôsledkom už existujúceho právneho rámca, pričom záruka je iba jeho dôsledkom [77].
Polish: Komisja zauważa jednak, jak zresztą zauważył jej ekspert w sprawie pocztowej, i jak już wyjaśniła w motywie 130 wspomnianej wyżej decyzji C 56/2007, do którego odsyła mutatis mutandis, że zakres obowiązku wprowadzenia do ustawy budżetowej gwarancji państwa ogranicza się do „przyznania” takich gwarancji; że fakt przyznania gwarancji obejmuje przypadki, w których poprzez wyraźne ujawnienie woli państwo postanawia udzielić swojej gwarancji danej instytucji lub danej działalności; że zakres obowiązku wpisu gwarancji do ustawy budżetowej nie obejmuje więc gwarancji udzielanych w związku ze statusem lub narzucanych orzecznictwem, mających domniemany i automatyczny charakter; że ta druga kategoria nie wynika z decyzji państwa, a z faktu, że państwo wchodzi we wcześniej istniejące ramy prawne, czego gwarancja jest jedynie skutkiem [77].
Hungarian: A Bizottság mindezzel együtt megjegyzi, amint arra szakértője a postaügyben korábban rámutatott, és amint azt a Bizottság a C 56/2007. számú ügyben hozott, fent hivatkozott határozat (130) preambulumbekezdésében már ismertette, amely preambulumbekezdésre a Bizottság a megfelelő változtatásokkal utal, hogy az állami garanciák költségvetési törvénybe iktatására vonatkozó kötelezettség hiánya az említett garanciák „odaítélésére” korlátozódik; hogy ennélfogva a garancia odaítélésének ténye azokra az esetekre vonatkozik, amelyekben az állam – szándékának határozott kinyilatkoztatásával – úgy dönt, hogy a garanciát ad egy testület vagy művelet tekintetében; hogy a garanciák költségvetési törvénybe iktatására vonatkozó kötelezettség hatálya tehát nem terjed ki a jogállásból vagy ítélkezési gyakorlat szerinti kötelezettségből fakadó, jellemzően implicit és automatikus jellegű garanciákra; és hogy ez a második kategória nem állami határozattól, hanem attól függ, hogy az állam egy korábban létező jogi keretbe helyezkedik-e, amelynek a garancia csak joghatása [77].
Slovenian: Vendar Komisija ugotavlja, kot je med drugim navedla tudi njena izvedenka v poštni zadevi in kot je že sama razložila v uvodni izjavi 130 zgoraj navedenega sklepa C 56/2007, na katero se smiselno sklicuje, da je področje uporabe obveznosti, da se državna poroštva navedejo v zakonu o financah, omejeno na „odobritev“ takih poroštev; da zato odobritev poroštva obsega primere, v katerih se država z izrecno izjavo volje odloči, da bo poroštvo dodelila organu ali za transakcijo; da področje uporabe obveznosti, da se poroštva vpišejo v zakon o financah, torej ne obsega poroštev, izhajajočih iz statusa ali obveznosti, določene v sodni praksi, za katera sta značilni implicitnost in samodejnost; da druga kategorija ne izhaja iz odločitve države, ampak izhaja iz dejstva, da se država postavi v že obstoječ pravni okvir, pri čemer je poroštvo samo njegova posledica [77].
Romanian: Cu toate acestea, Comisia notează, așa cum, de altfel, a relevat și expertul său în cauza serviciilor poștale și cum aceasta a explicat deja la considerentul 130 din Decizia C 56/2007 menționată anterior, la care face trimitere mutatis mutandis, că sfera de aplicare a obligației de a include garanțiile de stat în legea bugetului se limitează la „acordarea” acestor garanții; că, prin urmare, acordarea unei astfel de garanții acoperă cazurile în care, prin manifestarea explicită a voinței, statul decide să garanteze pentru un organism sau o operațiune; că sfera de aplicare a obligației de a include garanțiile în legea bugetului nu acoperă, așadar, garanțiile născute dintr-un statut sau o obligație jurisprudențială, caracterizate prin natura lor implicită și automată; și că această din urmă categorie nu rezultă dintr-o decizie a statului, ci din faptul că statul se situează într-un cadru juridic preexistent în care garanția nu este decât un efect [77].
Bulgarian: Въпреки това Комисията отбелязва, както посочва нейният експерт по пощенското дело и както вече е обяснила в съображение 130 от горепосоченото решение C 56/2007, към което препраща mutatis mutandis, че приложното поле на задължението да се включат в закона за бюджета държавните гаранции, се ограничава до „предоставянето“ на такива гаранции; че поради това предоставянето на гаранция обхваща случаите, в които чрез явно изразена воля държавата решава да предостави гаранция на дадена организация или за дадена дейност; че приложното поле на задължението за вписване на гаранциите в закона за бюджета не обхваща гаранциите, произтичащи от статут или от задължение съгласно съдебната практика, които се считат за подразбиращи се и автоматични; че тази втора категория не е резултат от решение на държавата, а от факта, че държавата се намира във вече съществуваща правна рамка, в която гаранцията е само последица [77].
Estonian: Komisjon märgib seega, nagu tõi esile ka komisjoni ekspert postiteenuse juhtumis ja nagu juba selgitatud riigiabi C 56/07 käsitleva otsuse (mida on nimetatud eespool) põhjenduses 130, millele komisjon viitab vajalike muudatustega, et finantsseaduses riigitagatiste loetlemise kohustuse rakendamisala piirdub selliste tagatiste andmisega; et seetõttu hõlmab tagatise andmine juhtumeid, kus riik otsustab sõnaselge tahteavalduse kaudu anda tagatise teatavale organile või tehingule; et finantsseaduses tagatiste loetlemise kohustus ei hõlma neid tagatisi, mis tulenevad staatusest või kohtuotsusega määratud kohustusest ning millel on kaudne ja automaatne iseloom, ning et see teine kategooria ei sõltu riigi otsusest, vaid asjaolust, et riik tegutseb eelnevalt kindlaks määratud õigusraamistikus, mille puhul tagatis on üksnes tagajärjeks [77].
Latvian: Komisija tomēr atzīmē, līdzīgi, kā citstarp norādīja Komisijas eksperts Pasta lietā un kā tā jau paskaidroja iepriekšminētā Lēmuma C 56/2007 130. apsvērumā, uz kuru tā atsaucas mutatis mutandis, ka pienākuma nodrošināt valsts garantiju pieminēšanu finanšu tiesību aktos piemērošanas joma aprobežojas ar šādu garantiju “piešķiršanu”; un ka tāpēc garantijas piešķiršana ietver gadījumus, kuros valsts, skaidri paužot savu gribu, nolemj piešķirt garantiju kādai institūcijai vai darbībai; ka pienākuma ietvert garantijas finanšu tiesību aktos piemērošanas joma neietver garantijas, kuras rodas statusa vai no judikatūras izrietoša pienākuma dēļ un kurām ir netiešs un automātisks raksturs; ka šī otrā kategorija neizriet no valsts lēmuma, bet no tā, ka uz valsti attiecas noteikts tiesiskais regulējums, un garantija ir tikai tā rezultāts [77],
Lithuanian: tačiau Komisija pažymi (kaip, beje, Pašto byloje nurodė jos ekspertas ir kaip ji jau aiškino minėto Sprendimo Nr. C 56/2007 130 konstatuojamojoje dalyje, į kurią mutatis mutandis ji daro nuorodą), kad prievolė finansų įstatyme nurodyti apie valstybės garantijų teikimą taikoma tik tokių garantijų „teikimui“, todėl garantija teikiama atvejais, kai valstybė, aiškiai išreiškusi savo valią, nusprendžia suteikti valstybės garantiją tam tikrai įstaigai arba operacijai; prievolė į finansų įstatymą įtraukti nuorodą apie garantijas netaikoma numanomoms ir savaiminėms garantijoms, teikiamoms dėl statuso arba su teismų praktika susijusios prievolės; garantijos, teikiamos dėl su teismų praktika susijusios prievolės, priklauso ne nuo valstybės sprendimo, o nuo to, ar valstybė veikia ankstesnėmis teisinėmis aplinkybėmis ir garantija tėra tokių aplinkybių padarinys [77];
Maltese: Il-Kummissjoni madankollu tinnota, hemm kif jirrimarka l-espert tagħha fil-każ postali, u kif hi diġà spjegat fil-Punt 130 tad-Deċiżjoni C 56/2007 imsemmija qabel, li hi tirreferi għaliha mutatis mutandis, li l-ambitu tal-obbligu li jiġu inklużi f'Liġi tal-Finanzi -l-garanziji mill-Istat huwa limitat biss għall-“għoti” ta’ tali garanziji; li għalhekk il-fatt li tingħata garanzija jkopri l-każijiet li fihom permezz ta’ wirja espliċita ta’ rieda, l-Istat jiddeċiedi li jagħti l-garanzija tiegħu lil xi korp jew lil operazzjoni; li l-ambitu tal-obbligu li jiġu rreġistrati l-garanziji fil-Liġi tal-Finanzi ma jkoprix allura l-garanziji li jirriżultaw minn statut jew minn obbligu ġudizzjarju, ikkaratterizzati min-natura impliċita u awtomatika tagħhom; li din it-tieni kategorija ma tirriżultax minn deċiżjoni tal-Istat iżda mill-fatt li l-Istat jinsab f'qafas legali eżistenti li l-garanzija tiegħu hija biss effett [77].