English: The Commission adopted a final negative decision on 19 June 2002 [3] (hereafter 2002 Decision) finding that POSTDIENST and its successor Deutsche Post AG (hereafter DPAG, while POSTDIENST and DPAG will be hereafter jointly referred to as Deutsche Post) priced door-to-door parcels below incremental costs and that its aggressive pricing policy did not to fall within Deutsche Post's universal service obligation.
French: Le 19 juin 2002, la Commission a adopté une décision négative [3] (ci-après la «décision négative de 2002»), par laquelle elle constatait que Postdienst et l’entreprise lui ayant succédé, Deutsche Post AG (ci-après «DPAG»), désignés conjointement ci-après par «Deutsche Post», facturaient les colis de porte à porte à des prix inférieurs aux coûts marginaux et que cette politique de rabais agressive ne relevait pas des services d’intérêt économique général de Deutsche Post.
German: Die Kommission erließ am 19. Juni 2002 eine Negativentscheidung [3] (im Folgenden „Negativentscheidung 2002“), in der sie feststellte, dass die Preise des POSTDIENST und seiner Nachfolgerin Deutsche Post AG (im Folgenden „DPAG“, während POSTDIENST und DPAG im Folgenden zusammen als „Deutsche Post“ bezeichnet werden) für ihre Haus-zu-Haus-Paketdienste unter den leistungsspezifischen Zusatzkosten lagen und dass diese aggressive Preispolitik nicht Teil des öffentlichen Versorgungsauftrags der Deutschen Post war.
Spanish: El 19 de junio de 2002, la Comisión adoptó una decisión negativa [3] (en lo sucesivo «la Decisión negativa de 2002»), que estableció que POSTDIENST y su sucesora Deutsche Post AG (en lo sucesivo, denominada «DPAG»; POSTDIENST y DPAG en lo sucesivo se las denominará conjuntamente «Deutsche Post») facturaban sus servicios de paquetería puerta a puerta a precios inferiores a los costes marginales y que esa política agresiva de precios no formaba parte del mandato de servicio público de Deutsche Post.
Italian: Il 19 giugno 2002, la Commissione ha adottato una decisione negativa [3] (in appresso: la «decisione negativa del 2002»), con la quale ha accertato che i prezzi applicati da POSTDIENST e dal suo successore Deutsche Post AG (in appresso: «DPAG»; mentre POSTDIENST e DPAG, insieme, sono indicati in seguito come «Deutsche Post») per i loro servizi di ritiro e recapito a domicilio di pacchi erano inferiori ai costi supplementari specifici della prestazione e che questa politica aggressiva dei prezzi esulava dal compito di servizio pubblico di Deutsche Post.
Portuguese: A Comissão adotou em 19 de junho de 2002 uma decisão negativa [3] (a seguir designada «decisão negativa de 2002»), na qual constatava que os preços do POSTDIENST e da sua sucessora Deutsche Post AG (a seguir designada «DPAG», sendo o POSTDIENST e a DPAG a seguir designadas em conjunto como «Deutsche Post») para os seus serviços porta a porta de encomendas postais eram inferiores aos custos adicionais específicos do serviço e que uma política de preços agressiva não faria parte da missão de serviço público da Deutsche Post.
Dutch: Op 19 juni 2002 gaf de Commissie een negatieve beschikking [3] (hierna „de negatieve beschikking van 2002” genoemd), waarin zij vaststelde dat de tarieven die DB Postdienst en haar opvolger Deutsche Post AG (hierna „DPAG” genoemd, terwijl DB Postdienst én DPAG hierna tezamen „Deutsche Post” worden genoemd) voor haar deur-tot-deur-pakketdiensten tarieven hanteerde die onder haar incrementele kosten lagen, en dat dit agressieve tariefbeleid geen deel uitmaakte van de publieke opdracht van Deutsche Post.
Swedish: Kommissionen fattade den 19 juni 2002 ett negativt beslut [3] (nedan kallat 2002 års negativa beslut) i vilket den slog fast att de priser som POSTDIENST och dess efterföljare Deutsche Post AG (nedan kallat DPAG, medan POSTDIENST och DPAG tillsammans nedan kallas Deutsche Post) tog ut för sina pakettjänster från dörr till dörr låg under de tjänstespecifika tilläggskostnaderna och att denna aggressiva prispolitik inte ingick i Deutsche Posts åtagande att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster.
Greek: Την 19η Ιουνίου 2002 η Επιτροπή εξέδωσε αρνητική απόφαση [3] (στο εξής: «αρνητική απόφαση του 2002») με την οποία διαπίστωσε ότι οι τιμές της POSTDIENST και της διαδόχου της Deutsche Post AG (στο εξής: «DPAG», ενώ οι POSTDIENST και DPAG θα αναφέρονται στο εξής από κοινού ως «Deutsche Post») για υπηρεσίες μεταφοράς δεμάτων από πόρτα σε πόρτα ήταν χαμηλότερες από το πρόσθετο ειδικό κόστος και ότι η εν λόγω επιθετική πολιτική τιμών δεν αποτελούσε μέρος της εντολής που είχε ανατεθεί στην Deutsche Post για την παροχή δημόσιας υπηρεσίας.
Czech: Komise dne 19. června 2002 přijala záporné rozhodnutí [3] (dále jen „záporné rozhodnutí 2002“), v němž uvedla, že společnost POSTDIENST a její nástupce Deutsche Post AG (dále jen „DPAG“, zatímco POSTDIENST a DPAG jsou dále spolu označovány jako „Deutsche Post“) účtovaly ceny balíkových zásilek doručovaných ode dveří ke dveřím pod úrovní přírůstkových nákladů a že tato agresivní cenová politika nespadala do povinnosti veřejné služby společnosti Deutsche Post.
Slovak: Komisia prijala 19. júna 2002 zamietavé rozhodnutie [3] (ďalej len „zamietavé rozhodnutie z roku 2002“), v ktorom konštatovala, že POSTDIENST a jej nástupkyňa Deutsche Post AG (ďalej len „DPAG“, zatiaľ čo POSTDIENST a DPAG sa v ďalšom texte uvádzajú pod spoločným názvom „Deutsche Post“) určovali ceny balíkových zásielok doručovaných od dverí k dverám pod úrovňou prírastkových nákladov a že táto agresívna cenová politika nebola súčasťou povinnosti Deutsche Post poskytovať univerzálne služby.
Polish: W dniu 19 czerwca 2002 r. Komisja wydała negatywną decyzję [3] (zwaną dalej „negatywną decyzją z 2002 r.”), w której stwierdziła, że ceny za przesyłki wysyłane w systemie „od drzwi do drzwi” stosowane przez POSTDIENST oraz jego następczynię Deutsche Post AG (zwaną dalej „DPAG”, podczas gdy POSTDIENST i DPAG są zwane dalej łącznie „Deutsche Post”) kształtowały się poniżej kosztów przyrostowych oraz że ta agresywna polityka cenowa nie wchodziła w zakres usług powszechnych, które świadczyła Deutsche Post.
Hungarian: A Bizottság 2002. június 19-én nemleges határozatot [3] fogadott el (a továbbiakban: 2002. évi nemleges határozat), amelyben megállapította, hogy a POSTDIENST és jogutódja, a Deutsche Post AG (a továbbiakban: DPAG, a POSTDIENST és a DPAG együttesen a továbbiakban: Deutsche Post) a szolgáltatáshoz kapcsolódó többletköltségek alatt határozta meg a háztól házig történő csomagküldés díját, és ez az agresszív árpolitika nem tartozott a Deutsche Post egyetemes szolgáltatási kötelezettsége körébe.
Slovenian: Komisija je dokončno negativno odločbo sprejela [3]19. junija 2002 (v nadaljnjem besedilu: odločba iz leta 2002), v njej pa je bilo ugotovljeno, da sta podjetje Postdienst in njegov naslednik, podjetje Deutsche Post AG (v nadaljnjem besedilu: podjetje DPAG; podjetji Postdienst in DPAG bosta skupaj imenovani podjetje Deutsche Post) ceno za dostavo paketov od vrat do vrat določali pod prirastnimi stroški in da ta agresivna politika popustov ne spada v obveznosti univerzalnih storitev podjetja Deutsche Post.
Romanian: Comisia a adoptat o decizie finală de respingere [3] la 19 iunie 2002 (denumită în continuare „decizia din 2002”), prin care constata că Postdienst și succesoarea sa, Deutsche Post AG (denumită în continuare „DPAG”; Postdienst și DPAG vor fi menționate în mod solidar ca „Deutsche Post”) au perceput tarife pentru serviciul de coletărie rapidă inferioare costurilor incrementale, această politică agresivă de tarifare nefăcând parte din obligația de serviciu universal a Deutsche Post.
Bulgarian: Комисията взе окончателно отрицателно решение [3] на 19 юни 2002 г. (наричано по-нататък „решението от 2002 г.“), като констатира, че Postdienst и неговият приемник Deutsche Post AG (наричано по-нататък „DPAG“; Postdienst и DPAG заедно ще бъдат наричани Deutsche Post) са определяли цени за услугите за колетни пратки от врата до врата под присъщите разходи за себестойност и че тази агресивна ценова политика не е част от задължението за универсална услуга на Deutsche Post.
Estonian: Komisjon võttis 19. juunil 2002 vastu negatiivse otsuse [3] (edaspidi „2002. aasta negatiivne otsus”), milles märkis, et Postdienst ja tema õigusjärglane Deutsche Post AG (edaspidi „DPAG”; Postdienst ja DPAG koos edaspidi „Deutsche Post”) määrasid rändmüügi saadetistele hinna, mis ei hõlmanud lisakulusid, ning et selline agressiivne hinnapoliitika ei ole kooskõlas Deutsche Posti universaalteenuse osutamise kohustusega.
Latvian: Komisija 2002. gada 19. jūnijā pieņēma galīgo negatīvo lēmumu [3] (turpmāk 2002. gada lēmums), konstatējot, ka Postdienst un tā pārņēmējs Deutsche Post AG (turpmāk DPAG; Postdienst un DPAG abi kopā – Deutsche Post) piedāvāja paku sūtījumus no vienas vietas uz citu zem pieauguma izmaksām un ka šī agresīvā cenu politika neietilpa Deutsche Post pienākumā sniegt universālo pakalpojumu.
Lithuanian: 2002 m. birželio 19 d. Komisija priėmė neigiamą sprendimą [3] (toliau – 2002 m. neigiamas sprendimas), kuriame konstatavo, kad POSTDIENST ir jos teisių ir pareigų perėmėja Deutsche Post AG (toliau – DPAG, o POSTDIENST ir DPAG kartu – Deutsche Post) už pašto siuntinių pristatymą į namus ėmė mažesnį už pristatymo sąnaudas atlygį ir kad tokia agresyvi kainų politika nebuvo Deutsche Post universaliųjų paslaugų prievolės dalis.
Maltese: Il-Kummissjoni adottat deċiżjoni finali negattiva [3] fid-19 ta’ Ġunju 2002 (minn hawn ’il quddiem: id-deċiżjoni tal-2002) li sabet li POSTDIENST u s-suċċessur tagħha Deutsche Post AG (minn hawn ’il quddiem: DPAG; POSTDIENST u DPAG se jissejħu b’mod konġunt bħala Deutsche Post) ipprezzaw is-servizzi tal-pakketti fid-dar taħt l-ispejjeż inkrementali u li din il-politika ta’ pprezzar aggressiva ma kinitx parti mill-obbligu tas-servizz universali ta’ Deutsche Post.