English: The Commission is also not concerned by the fact that also other creditors could have rejected the restructuring, as these other creditors had clearly benefited from restructuring and did not want to jeopardise this process.
French: Affaire T-152/99 HAMSA, point 168 des motifs: «Lorsqu'une entreprise confrontée à une détérioration importante de sa situation financière propose un accord, ou une série d'accords, d'aménagement de sa dette à ses créanciers en vue de redresser sa situation et d'éviter sa mise en liquidation, chaque créancier est amené à devoir faire un choix au regard du montant qui lui est offert dans le cadre de l'accord proposé, d'une part, et du montant qu'il estime pouvoir récupérer à l'issue de la liquidation éventuelle de l'entreprise, d'autre part. Son choix est influencé par une série de facteurs, tels que sa qualité de créancier hypothécaire, privilégié ou ordinaire, la nature et l'étendue des sûretés éventuelles qu'il détient, son appréciation des chances de redressement de l'entreprise ainsi que le bénéfice qui lui reviendrait en cas de liquidation. S'il s'avérait, par exemple, que, dans l'hypothèse de la liquidation d'une entreprise, la valeur de réalisation des actifs de celle-ci ne permettait de rembourser que les créances hypothécaires et privilégiées, les créances ordinaires n'auraient aucune valeur. Dans une telle situation, le fait pour un créancier ordinaire d'accepter de renoncer au remboursement d'une partie importante de sa créance ne constituerait pas un sacrifice réel».
German: Rechtssache T-152/99 HAMSA, Randnr. 168: „Schlägt ein Unternehmen, bei dem eine erhebliche Verschlechterung der finanziellen Lage eingetreten ist, seinen Gläubigern eine Vereinbarung oder eine Reihe von Vereinbarungen über die Umschuldung vor, um seine Lage zu verbessern und seine Liquidation zu verhindern, so muss jeder Gläubiger eine Entscheidung treffen zwischen dem Betrag, der ihm im Rahmen der vorgeschlagenen Vereinbarung angeboten wird, und dem Betrag, den er nach einer etwaigen Liquidation des Unternehmens erlösen zu können glaubt. Seine Entscheidung wird durch eine Reihe von Faktoren beeinflusst, und zwar dadurch, ob seine Forderung hypothekarisch gesichert, bevorrechtigt oder ungesichert ist, durch Art und Umfang etwaiger ihm zustehender Sicherheiten, durch seine Beurteilung der Sanierungsaussichten des Unternehmens und durch den ihm im Fall einer Liquidation zufließenden Erlös. Würde z. B. im Fall der Liquidation des Unternehmens der Liquidationswert von dessen Aktiva nur die Befriedigung der hypothekarisch gesicherten und bevorrechtigten Forderungen ermöglichen, so wären die ungesicherten Forderungen wertlos. In einer solchen Situation würde der Inhaber einer solchen Forderung, der sich bereit erklärt, auf die Rückzahlung eines großen Teils seiner Forderung zu verzichten, kein echtes Opfer bringe.“
Spanish: Asunto T-152/99 Hamsa, apartado 168: «Cuando una empresa que se encuentra en una situación financiera gravemente deteriorada propone uno o varios convenios de acreedores para sanear su situación y evitar un procedimiento liquidatorio, los acreedores deben optar entre el importe que se les ofrece en el convenio propuesto, por un lado, y el importe que esperan poder recuperar tras la eventual liquidación de la empresa, por otro. Su opción se ve influida por una serie de factores, como su condición de acreedor hipotecario, privilegiado u ordinario, la naturaleza y amplitud de las eventuales garantías que posea, su apreciación de las posibilidades de saneamiento de la empresa, así como el beneficio que obtendría en caso de liquidación. Si resultara, por ejemplo, que, de liquidarse la empresa, el valor de venta de sus activos sólo permitiría reembolsar los créditos hipotecarios y privilegiados, los créditos ordinarios perderían todo su valor. En semejante hipótesis, el hecho de que un acreedor ordinario acepte renunciar al reembolso de una parte importante de su crédito no constituye un sacrificio real.»
Italian: Causa T–152/99 Hamsa, paragrafo 168. «Quando un'impresa, a fronte di un significativo peggioramento della sua situazione finanziaria, propone ai suoi creditori un accordo, o una serie di accordi, per la ristrutturazione del suo debito, al fine di risanare la propria situazione e di evitare la messa in liquidazione, ciascun creditore è indotto ad operare una scelta tenendo conto, da una parte, dell’importo offertogli nell’ambito dell’accordo proposto, e, dall’altra, dell’importo che ritiene di poter recuperare al termine dell’eventuale liquidazione dell’impresa. La sua scelta è influenzata da una serie di fattori, come ad esempio la sua qualità di creditore ipotecario, privilegiato o ordinario, la natura e la portata delle eventuali garanzie che detiene, la sua valutazione delle possibilità di risanamento dell’impresa nonché il beneficio di cui godrebbe in caso di liquidazione. Se, ad esempio, succedesse che, nell’ipotesi della liquidazione di un’impresa, il valore di realizzo degli attivi permettesse di rimborsare solamente i crediti ipotecari e privilegiati, i crediti ordinari non avrebbero alcun valore. In una simile situazione, il fatto che un creditore ordinario accetti di rinunciare al rimborso di una parte importante del suo credito non costituirebbe un sacrificio significativo».
Portuguese: Processo T-152/99 Hamsa, n.o 168: «Quando uma empresa confrontada com uma deterioração importante na sua situação financeira propõe aos seus credores um acordo, ou uma série de acordos, de reestruturação da sua dívida com vista a recuperar a sua situação e a evitar a colocação em liquidação, cada credor é levado a ter de fazer uma escolha relativamente ao montante que lhe é oferecido no quadro do acordo proposto, por um lado, e ao montante que considera poder recuperar na sequência da eventual liquidação da empresa, por outro. A sua escolha é influenciada por uma série de factores, tais como a sua qualidade de credor hipotecário, privilegiado ou ordinário, a natureza e amplitude das garantias que eventualmente detém, a sua apreciação sobre as hipóteses de recuperação da empresa e o benefício que teria no caso de liquidação. Se se mostrasse, por exemplo, que, na hipótese da liquidação de uma empresa, o valor de realização dos activos desta apenas permitiria reembolsar os créditos hipotecários e privilegiados, os créditos ordinários não teriam qualquer valor. Numa tal situação, o facto de um credor ordinário aceitar renunciar ao reembolso de uma parte importante do seu crédito não constitui um sacrifício real».
Dutch: Zaak T-152/99 Hamsa, punt 168: „Wanneer een onderneming waarvan de financiële situatie aanzienlijk is verslechterd, haar schuldeisers een akkoord of een reeks akkoorden voorstelt tot sanering van haar schulden, om haar situatie te verbeteren en haar faillissement te voorkomen, moet elke schuldeiser wel een keuze maken tussen het bedrag dat hem in het kader van het voorgestelde akkoord wordt geboden, en het bedrag dat hij na de eventuele liquidatie van de onderneming meent te kunnen verhalen. Zijn keuze wordt beïnvloed door een reeks van factoren, zoals de omstandigheid of hij een hypothecaire, preferente of gewone schuldeiser is, de aard en de omvang van zijn eventuele zekerheden, zijn beoordeling van de kansen op herstel van de onderneming, en de opbrengst die de liquidatie van de onderneming hem zou opleveren. Mocht bijvoorbeeld blijken, dat in het geval van de liquidatie van een onderneming de verkoopwaarde van haar activa het slechts mogelijk maakt de hypothecaire en preferente schuldvorderingen terug te betalen, dan zouden de gewone vorderingen waardeloos zijn. In een dergelijke situatie zou een gewone schuldeiser, die bereid is van de terugbetaling van een aanzienlijk deel van zijn vordering af te zien, niet echt een toegeving doen.”
Danish: Sag T-152/99, Hamsa, præmis 168: »Når en virksomhed, som står over for en væsentlig forringelse af sin økonomiske situation, foreslår en aftale eller en række aftaler om omstrukturering af dens gæld til sine kreditorer med henblik på at genoprette sin økonomiske situation og undgå afvikling, må hver enkelt kreditor træffe et valg dels med hensyn til det beløb, der bliver tilbudt ham i den foreslåede aftale, dels med hensyn til det beløb, som han forventer at kunne opnå i forbindelse med virksomhedens eventuelle afvikling. Dette valg er påvirket af en række faktorer, såsom om kravet er pantesikret, privilegeret eller simpelt, arten og omfanget af eventuel anden sikkerhed, en vurdering af mulighederne for genopretning af virksomheden og det udbytte, han vil kunne opnå ved en afvikling. Hvis det eksempelvis viser sig, at værdien af virksomhedens realiserede aktiver i forbindelse med afvikling af virksomheden alene dækker de pantesikrede og privilegerede fordringer, vil de simple fordringer ikke have nogen værdi. I en sådan situation er det ikke noget reelt offer for en simpel kreditor at give afkald på en væsentlig del af sin fordring.«
Swedish: Mål T-152/99 Hamsa, punkt 168. ”När ett företag vid en kraftig försämring av dess finansiella situation föreslår ett avtal, eller en rad avtal, om att justera skulderna till sina fordringsägare för att förbättra sin situation och undvika likvidation, måste varje fordringsägare göra ett val med avseende på å ena sidan det belopp som den erbjuds inom ramen för det föreslagna avtalet, och å andra sidan det belopp som den uppskattar att den kan erhålla vid en eventuell likvidation av företaget. Fordringsägarens val påverkas av en rad faktorer, såsom dess egenskap av fordringsägare med hypotek, förmånsrätt eller oprioriterade fordringar, dess eventuella säkerheter och deras omfattning, dess bedömning av företagets chans att återhämta sig och vad som skulle komma den till godo om företaget likviderades. Om det till exempel visade sig att ett företags tillgångar hade ett sådant realisationsvärde att endast de fordringar som var förenade med hypotek eller förmånsrätt skulle få betalt om företaget likviderades, skulle de oprioriterade fordringarna inte ha något värde. I en sådan situation skulle den omständigheten att en fordringsägare med oprioriterade fordringar frivilligt avstod från betalning för en betydande del av sin fordran inte utgöra någon verklig eftergift.”
Finnish: Asia T-152/99 Hamsa, 168 kohta: ’Kun yritys, jonka taloudellinen asema on huonontunut merkittävästi, ehdottaa velkojilleen sellaista sopimusta tai joukkoa sopimuksia, jotka koskevat sen velkojen järjestelyä, tilanteensa korjaamiseksi ja selvitystilaan asettamisen välttämiseksi, kunkin velkojan on tehtävä päätös yhtäältä sen summan osalta, jota sille tarjotaan ehdotetun sopimuksen pohjalta, ja toisaalta sen summan osalta, jonka se arvioi voivansa saada takaisin yrityksen mahdollisen selvitystilaan asettamisen jälkeen. Sen päätökseen vaikuttaa joukko tekijöitä, kuten se, onko se kiinteistöpanttivelkoja, etuoikeutettu vai tavallinen velkoja, sen hallussa mahdollisesti olevien vakuuksien luonne ja merkitys, sen tekemä arviointi yrityksen selviämismahdollisuuksista, ja se hyöty, jonka se saa, jos yritys asetetaan selvitystilaan. Jos esimerkiksi ilmenee, että siinä tapauksessa, että yritys asetetaan selvitystilaan, yrityksen varallisuuden realisoinnista saadaan riittävästi rahaa ainoastaan kiinnityksellä turvattujen saamisten ja etuoikeutettujen saamisten maksamiseen, tavallisilla saamisilla ei ole mitään arvoa. Tällaisessa tilanteessa se, että tavallinen velkoja luopuu merkittävästä osasta saamisiaan, ei merkitse todellista uhrausta.’
Greek: Υπόθεση T-152/99 Hamsa, παράγραφος 168: «Όταν μια επιχείρηση που αντιμετωπίζει σημαντική επιδείνωση της χρηματοοικονομικής καταστάσεως της προτείνει στους δανειστές της μια συμφωνία ή μια σειρά συμφωνιών για τη ρύθμιση του χρέους της, ώστε να βελτιωθεί η κατάστασή της και να αποφευχθεί η θέση της υπό εκκαθάριση, κάθε δανειστής πρέπει να προβεί σε επιλογή μεταξύ, αφενός, του ποσού που του προσφέρεται στο πλαίσιο της προτεινόμενης συμφωνίας και, αφετέρου, του ποσού που εκτιμάται ότι μπορεί να ανακτήσει κατά το πέρας της ενδεχόμενης θέσεως της επιχείρησης υπό εκκαθάριση. Η επιλογή του επηρεάζεται από σειρά παραγόντων, όπως η ιδιότητά του ως συνυπόθηκου, προνομιούχου ή εγχειρόγραφου δανειστή, η φύση και η έκταση των ενδεχόμενων ασφαλειών που κατέχει, η αξιολόγηση των πιθανοτήτων εξυγιάνσεως της επιχειρήσεως καθώς και το κέρδος που θα απεκόμιζε σε περίπτωση εκκαθαρίσεως. Αν αποδεικνυόταν, παραδείγματος χάρη, ότι, στην περίπτωση εκκαθαρίσεως μιας επιχειρήσεως, η αξία των στοιχείων του ενεργητικού της επιτρέπει την ικανοποίηση μόνο των ενυπόθηκων και προνομιούχων απαιτήσεων, οι εγχειρόγραφες απαιτήσεις ουδεμία αξία θα είχαν. Σε τέτοια κατάσταση, το γεγονός ότι ένας εγχειρόγραφος δανειστής δέχεται να παραιτηθεί από την ικανοποίηση σημαντικού μέρους της απαιτήσεως του δεν συνιστά πραγματική θυσία».
Czech: Věc č. T-152/99 Hamsa, bod 168: „Jestliže firma ve světle značného zhoršení svojí finanční situace navrhuje věřitelům dohodu nebo dohody týkající se restrukturalizace dluhu se záměrem nápravy takové situace nebo vyhnutí se bankrotu, každý věřitel by měl při přijetí rozhodnutí na jedné straně vzít v úvahu nabízenou částku v navrhované dohodě a na druhé straně – částku, jakou očekává, že obdrží v důsledku případné likvidace firmy. Na jeho volbu má vliv mnoho faktorů, včetně statusu věřitele, jako držitele zabezpečeného, preferenčního nebo normálního nároku, charakteru a rozsahu všech zabezpečení, jaká může mít, jeho hodnocení šancí jaké má restrukturalizovaná firma na opětovné získání ziskovosti, a částka jakou dostane v případě likvidace firmy. Jestliže se například ukazuje, že v případě likvidace firmy cena skutečného prodeje jejích aktiv bude stačit jenom na pokrytí hypotečních úvěrů a preferenčních nároků, potom normální nároky budou obvykle bezcenné. V takovém případě věřitel mající normální nároky nepřináší ve skutečnosti žádnou oběť, souhlasí-li s umořením větší části svých nároků“.
Slovak: Prípad č. T-152/99 Hamsa, bod 168: „Ak firma vo svetle značného zhoršenia svojej finančnej situácie navrhuje veriteľom dohodu alebo dohody týkajúce sa reštrukturalizácie dlhu s úmyslom nápravy takejto situácie alebo vyhnutia sa konkurzu, každý veriteľ by mal pri prijatí rozhodnutia na jednej strane zvážiť čiastku ponúkanú v rámci navrhovanej dohody a na druhej strane – čiastku, s ktorou ráta, že ju získa v dôsledku prípadnej likvidácie firmy. Na jeho voľbu má vplyv veľa faktorov, vrátane štatútu veriteľa ako držiteľa zabezpečeného, uprednostneného alebo normálneho nároku, charakteru a rozsahu všetkých zabezpečení, aké môžu mať, jeho hodnotenia šancí, aké má reštrukturalizovaná firma na opätovné získanie ziskovosti a čiastky, akú v prípade likvidácie firmy dostane. Ak sa napríklad ukazuje, že v prípade likvidácie firmy cena skutočného predaja jej aktív bude stačiť iba na pokrytie hypotekárnych úverov a uprednostnených nárokov, potom normálne nároky budú zvyčajne bezcenné. V takom prípade veriteľ, ktorý má normálne nároky neprináša v skutočnosti žiadnu obeť, keď súhlasí s umorením väčšej časti svojich nárokov“.
Polish: Sprawa T-152/99 Hamsa, paragraf 168: „Jeśli firma stojąc w obliczu znacznego pogorszenia swojej sytuacji finansowej proponuje wierzycielom ugodę lub ugody dotyczące restrukturyzacji długu w celu poprawy tej sytuacji lub uniknięcia upadłości, każdy wierzyciel podejmując decyzję winien z jednej strony uwzględnić kwotę oferowaną mu w ramach proponowanej ugody oraz z drugiej – kwotę, jaką spodziewa się odzyskać w wyniku ewentualnej likwidacji firmy. Na jego wybór wpływa wiele czynników, łącznie ze statusem wierzyciela jako posiadacza roszczenia zabezpieczonego, preferencyjnego lub zwykłego, charakterem i zakresem wszelkiego zabezpieczenia, jakie może posiadać, jego oceną szans, jakie ma restrukturyzowana firma na odzyskanie rentowności, oraz kwotą, jaką otrzyma w przypadku likwidacji. Jeśli przykładowo okazuje się, że w przypadku likwidacji firmy, cena faktycznej sprzedaży jej aktywów wystarczy jedynie na pokrycie kredytów hipotecznych i roszczeń preferencyjnych, wówczas roszczenia zwykłe będą bezwartościowe. W takiej sytuacji wierzyciel posiadający roszczenia zwykłe nie ponosi tak naprawdę żadnej ofiary zgadzając się na umorzenie większej części swojego roszczenia”.
Hungarian: A T-152/99. sz. Hamsa-ügy, 168. bekezdés: „Ha a cég az anyagi helyzetének jelentős romlása előtt állva felajánlja a hitelezőinek a tartozása szerkezetátalakítására vonatkozó megállapodást vagy megállapodásokat helyzete javítása vagy a csőd elkerülése érdekében, akkor minden hitelezőnek határozatot kell hoznia figyelembe véve egyrészről a javasolt megállapodás során felajánlott összeget, másrészről az összeget, amelyet visszanyerni remél a cég esetleges felszámolása eredményeként. A választását sok tényező befolyásolja, úgy mint a hitelező státusza a biztosított, kedvezményes, vagy közönséges követelés tulajdonosaként; a mindenkori általa igénybe vehető biztosíték jellege és kiterjedése; az, hogyan látja az újjászervezett cég esélyeit, hogy visszanyerje a jövedelmezőségét és az összeg, amihez hozzájut felszámolás esetén. Ha például kiderül, hogy a cég felszámolása esetében a vagyon tényleges eladási ára csak a jelzáloghitelek és a kedvezményes követelések fedezésére elegendő, akkor a közönséges követelések érték nélküliek maradnak. Ebben a helyzetben a közönséges követeléseket birtokló hitelező igazából semmilyen áldozatot nem hoz, ha beleegyezik a követelése nagyobb részének törlésébe.”
Slovenian: Zadeva T-152/99 Hamsa, odstavek 168: „Kadar podjetje, ki se srečuje z znatnim poslabšanjem svojega finančnega stanja, predlaga sporazum ali skupino sporazumov za ureditev dolga do upnikov z namenom izboljšanja stanja in v izogib likvidaciji, se mora vsak upnik odločiti ob upoštevanju zneska, ponujenega v skladu s predlaganim sporazumom na eni strani in zneskom, ki ga pričakuje na podlagi likvidacije, na drugi strani. Na njegovo izbiro vplivajo številni dejavniki, vključno s statusom upnika kot lastnikom zavarovanih, preferencialnih in običajnih terjatev, naravo in obsegom vsake terjatve, ki jo ima, njegove presoje možnosti, da bo podjetje ponovno vzpostavilo sposobnost preživetja, kot tudi od zneska, ki bi ga prejel v primeru likvidacije. Če se na primer izkaže, da je v primeru likvidacije podjetja realizacija vrednosti njegovih sredstev zadostna samo za pokritje hipoteke in preferencialnih terjatev, ne bi imele običajne terjatve nobene vrednosti. V takšnem primeru sprejetje običajnega upnika, da ukine glavni del njegovih terjatev, dejansko ne bi bila žrtev“.
Estonian: Kohtuasi T-152/99: Hamsa, punkt 168: “Kui ettevõte, kelle majanduslik olukord võib oluliselt halveneda, pakub oma võlausaldajatele välja mitmeid võla korraldamise kokkuleppeid, et parandada olukorda ja ära hoida likvideerimist, peab iga võlausaldaja tegema otsuse, arvestades ühest küljest esitatud kokkuleppe alusel temale pakutud summat ja teisalt summat, mida ta loodab tagasi nõuda pärast äriühingu võimalikku likvideerimist. Seda valikut mõjutab mitu tegurit, sealhulgas võlausaldaja seisund tagatud, eelis- või eelisõiguseta nõude omanikuna, igasuguse tema valduses oleva tagatise laad ja ulatus, tema hinnang ettevõtte elujõulisuse taastamise võimaluste kohta ning summa kohta, mida ta saaks likvideerimise korral. Kui näiteks selguks, et likvideerimise korral jätkub ettevõtte varade müügimaksumusest vaid hüpoteegi ja eelisnõuete katmiseks, oleksid eelisõiguseta nõuded väärtusetud. Sellise stsenaariumi korral ei oleks enamiku nõuete tühistamisega nõustumine eelisõiguseta võlausaldaja poolt tõesti mingi ohverdus”.
Latvian: Lieta T-152/99 Hamsa, 168. punkts: “Ja uzņēmums, kura finansiālais stāvoklis ievērojami pasliktinās, saviem kreditoriem ierosina vienošanos vai vairākas vienošanās par parādsaistību nokārtošanu, lai labotu to un izvairītos no likvidācijas, katram kreditoram, no vienas puses, jālemj par summu, ko tam piedāvā saņemt saskaņā ar ierosināto vienošanos, un, no otras puses, par summu, ko tas cer atgūt pēc iespējamās uzņēmuma likvidācijas. Tā izvēli ietekmē vairāki faktori, tostarp kreditora kā nodrošināta, priviliģēta vai parasta prasījuma īpašnieka statuss, tā īpašumā esošo vērtspapīru raksturs un apjoms, novērtējums, ciktāl iespējams, ka uzņēmumam izdosies atjaunot dzīvotspēju, kā arī summa, ko tas saņemtu, ja uzņēmums tiktu likvidēts. Ja, piemēram, izrādījās, ka, uzņēmumu likvidējot, tā aktīvu realizācijas vērtība bija pietiekama, lai segtu hipotēkas un priviliģētos prasījumus, tad parastajiem prasījumiem nebija vērtības. Šādā scenārijā to, ka parastais kreditors pieņem lielākās daļas savu prasījumu anulēšanu, nebūtu nekāds zaudējums”.
Lithuanian: Byla Nr. T-152/99 Hamsa, 168 pastraipa: „Jeigu firma dėl žymiai pablogėjusios finansinės padėties siūlo kreditoriams susitarimą arba susitarimus dėl skolos restruktūrizavimo, kad galėtų pagerinti susiklosčiusią padėtį arba išvengti likvidavimo, kiekvienas kreditorius, priimdamas sprendimą privalo, viena vertus, atsižvelgti į sumą, kuri skiriama pagal siūlomą susitarimą, kita vertus, į sumą, kurią tikisi išieškoti įmonės likvidavimo metų. Jo pasirinkimą lemia daug veiksnių, kartu su kreditoriaus, kaip savininko garantinių, pirmenybinių ir paprastų pretenzijų, statusu, visokio aprūpinimo būdo ir apimties“.