English: Specific PCR primers (Pastrik et al, 2002; see Appendix 6) can be used to differentiate strains belonging to division 1 (biovars 3, 4 and 5) and division 2 (biovars 1, 2A and 2T) of R. solanacearum, as originally defined by RFLP analysis (Cook et al., 1989) and 16S rDNA sequencing (Taghavi et al., 1996).
French: Des amorces PCR spécifiques (Pastrik et al., 2002; voir appendice 6) peuvent être utilisées pour différencier des souches appartenant à la division 1 (biovars 3, 4 et 5) et à la division 2 (biovars 1, 2A et 2T) de R. solanacearum, telles que définies initialement par l’analyse du PTFR (Cook et al., 1989) et la séquence 16S d’ADNr (Taghavi et al., 1996).
German: Spezifische PCR-Primer (Pastrik et al., 2003; siehe Anlage 6) können verwendet werden zur Unterscheidung der Stämme der Gruppe 1 (Biovar 3, 4 und 5) und der Gruppe 2 (Biovar 1, 2A und 2T) von R. solanacearum, wie ursprünglich durch RFLP-Analyse (Cook et al., 1989) und 16S-rDNA-Sequenzierung (Taghavi et al., 1996) festgelegt.
Spanish: Pueden utilizarse cebadores específicos de PCR (Pastrik et al, 2002; véase el apéndice 6) para diferenciar cepas que pertenezcan a la división 1 (biovares 3, 4 y 5) y la división 2 (biovares 1, 2A y 2T) de R. solanacearum, tal como se define originalmente con el análisis RFLP (Cook et al., 1989) y la secuenciación de 16S rADN (Taghavi et al., 1996).
Italian: Primer specifici PCR (Pastrik et al., 2002; cfr. appendice 6) possono essere usati per differenziare ceppi appartenenti alla divisione 1 (biovar 3, 4 e 5) e alla divisione 2 (biovar 1, 2A e 2T) di R. solanacearum, quali originariamente definite dall’analisi RFLP (Cook et al., 1989) e dal sequenziamento del 16S rDNA (Taghavi et al., 1996).
Portuguese: Podem utilizar-se iniciadores específicos para PCR (Pastrik et al., 2002; ver apêndice 6) para diferenciar estirpes pertencentes à Divisão 1 (Biovares 3, 4 e 5) e Divisão 2 (Biovares 1, 2A e 2T) de R. solanacearum, como definidas inicialmente pela análise RFLP (Cook et al., 1989) e a sequenciação de 16S rADN (Taghavi et al., 1996).
Dutch: (2002), zie aanhangsel 6) kunnen worden gebruikt om een onderscheid te maken tussen stammen van groep 1 (biovars 3, 4, 5) en 2 (biovars 1, 2A, 2T) van R. solanacearum, zoals oorspronkelijk bepaald met RFLP-analyse (Cook e.a. (1989)) en analyse van de 16S-rDNA-sequentie (Taghavi e.a. (1996)).
Danish: Specifikke PCR-primere (Pastrik et al., 2002; jf. tillæg 6) kan anvendes til at differentiere stammer tilhørende gruppe 1 (biovar 3, 4 og 5) og gruppe 2 (biovar 1, 2A og 2T) af R. solanacearum, som oprindelig defineret ved RFLP-analyse (Cook et al., 1989) og 16S rDNA-sekventering (Taghavi et al., 1996).
Swedish: Specifika PCR primers (Pastrik m.fl., 2002; se tillägg 6) kan användas för att differentiera stammar tillhörande grupp 1 (biovar 3, 4 och 5) och grupp 2 (biovar 1, 2A och 2T) av R. solanacearum, ursprungligen definierade genom RFLP-analys (Cook m.fl., 1989) och 16S rDNA-sekvensbestämning (Taghavi m.fl., 1996).
Finnish: Spesifisiä PCR-alukkeita (primers) (Pastrik et al., 2002; ks. lisäys 6) voidaan käyttää alunperin RFLP-analyysilla (Cook et al., 1989) ja 16S rDNA -sekvensoinnilla (Taghavi et al., 1996) R. solanacearum -bakteerin luokkaan 1 (biovarit 3, 4 ja 5) sekä luokkaan 2 (biovarit 1, 2A ja 2T) kuuluvien kantojen erottamiseksi.
Greek: βλ. προσάρτημα 6) είναι δυνατόν να χρησιμοποιηθούν για τη διαφοροποίηση στελεχών που ανήκουν στην ομάδα 1 (βιοποικιλίες 3, 4 και 5) και στην ομάδα 2 (βιοποικιλίες 1, 2A και 2T) του R. solanacearum, όπως προσδιορίσθηκαν αρχικά από την ανάλυση RFLP (Cook et al., 1989) και την εύρεση της αλληλουχίας των 16S rDNA (Taghavi et al., 1996).
Czech: Specifické primery PCR (Pastrik et al, 2002; viz dodatek 6) lze použít k diferenciaci kmenů patřících do skupiny 1 (biovary 3, 4 a 5) a skupiny 2 (biovary 1, 2A a 2T) R. solanacearum, jak bylo původně definováno analýzou RFLP (Cook et al., 1989) a sekvenováním 16S rDNA (Taghavi et al., 1996).
Slovak: Špecifické iniciátory PCR (Pastrik a kol, 2002; pozri dodatok 6) sa môžu použiť na diferenciáciu kmeňov patriacich do oddielu 1 (biovary 3, 4 a 5) a oddielu 2 (biovary 1, 2A a 2T) R. solanacearum na základe pôvodnej definície podľa analýzy RFLP (Cook a kol., 1989) a 16S rDNA sekvencovania (Taghavi a kol., 1996).
Polish: Specyficzne startery PCR (Pastrik et al., 2002; patrz: dodatek 6) można użyć do rozróżnienia szczepów należących do działu 1 (biowary 3, 4 i 5) i działu 2 (biowary 1, 2A i 2T) R. solanacearum, zgodnie z pierwotną definicją analizy RFLP (Cook et al., 1989) oraz 16S sekwencjonowania rDNA (Taghavi et al., 1996).
Hungarian: Specifikus PCR-primereket (Pastrik et al, 2002; lásd a 6. függeléket) használhatunk az R. solanacearum 1. csoportjába (3., 4. és 5. biovariáns) és 2. csoportjába (1., 2A és 2T biovariáns) tartozó törzsek differenciálására, amit eredetileg RFLP elemzéssel (Cook et al., 1989) és 16S rDNS szekvenálással (Taghavi et al., 1996) határoztak meg.
Slovenian: Za razločevanje sevov, ki pripadajo delitvi 1 (biovarji 3, 4 ad 5) in delitvi 2 (biovarji 1, 2A in 2T) bakterije R. solanacearum, lahko uporabimo specifične PCR primerje (Pastrik in sod, 2002; glej Dodatek 6), kot je bilo prvotno določeno z analizo RFLP (Cook in sod., 1989) in določanjem zaporedja 16S rDNA (Taghavi in sod., 1996).
Estonian: Eristamaks tüvesid, mis kuuluvad RFLP analüüsi (Cook et al., 1989) ja 16S rDNA järjestuse määramise (Taghavi et al., 1996) kohaselt R. solanacearum’i 1. (biotüübid 3, 4 ja 5) ja 2. rühma (biotüübid 1, 2A ja 2T), võib kasutada spetsiifilisi PCR-praimerid (Pastrik et al, 2002; vt 6. liide).
Latvian: Īpašos PCR praimerus (Pastrik et.al., 2002; sk. 6. papildinājumu) var izmantot, lai diferencētu R. solanacearum celmus, kas pieder 1. iedalījumam (3., 4. un 5. biovars) un 2. iedalījumam (1., 2.A un 2.T biovars), kas sākotnēji definēti ar RFLP analīzi (Cook et al., 1989) un 16S rDNA sekvenēšanu (Taghavi et al., 1996).
Lithuanian: Specifiniai PGR pradmenys (Pastrik et al, 2002; žr. 6 priedėlį) gali būti naudojami nustatant R. solanacearum atskirus štamus, priklausančius 1 skyriui (3, 4 ir 5 biovarietetai) ir 2 skyriui (1, 2A ir 2T biovarietetai), kai anksčiau buvo nustatyta, atlikus restrikcijos fragmentų polimorfizmo analizę (Cook et al., 1989) bei nustatant 16S rDNR nukleotidų seką (Taghavi et al., 1996).