EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Dragi kolegi, predstavnica in predstavnik vlade, spoštovani gospod varuh človekovih pravic, dragi Matjaž! Že zaradi tega, kakor je razprava do sedaj uglašena, bo tudi moja morda nekoliko neobjektivna. Rad bi varuhu čestital za poročilo, po obsegu in po vsebini. Ko se je že marsikomu od nas zdelo potrebno povedati, kako se je odločal pri glasovanju za varuha, naj povem, da je v naši poslanski skupini bilo zelo veliko ljudi, ki vas niso poznali. Štejem si celo del zasluge, ker sem vas poznal od prej in jim to malo razložil. Danes vas pozna po moji presoji pravzaprav sleherni državljan Slovenije. To obsežno gradivo, na katerega imam sicer samo dve tehnični pripombi, je zagotovo natisnjeno s premajhnimi črkami, da bi lahko človek mojih let bral pri luči brez težav. In odlično bi bilo, če bi bilo paginirano, ker si potem lahko ob strani napišeš, katera stran je kaj; vsaj moj izvod tega nima. Ampak to ni bistveno. Poročilo je neke vrste vaše zrcalo življenju v Sloveniji, družbi, strankam, institucijam in ljudem. Vsekakor je vzbudilo toliko zanimanja, da kar živahno razpravljamo, in smo o njem govorili tudi, ko smo ga dobili. Vi dobro veste, da so odzivi tudi zaradi tega taki, ker je že Gogolj rekel, da se jezimo na ogledalo, kadar vidimo, da naš obraz ni lep. Čudim se, da nekateri vidijo, da je v tem gradivu neka pristranost ali toleranca, bodisi do države bodisi do institucij, kaj šele do neke vladajoče koalicije. Že odgovori vlade mi govorijo, da vlada ni zadovoljna z večino vašega poročila, ima pomisleke, se jezi. Moram pa reči, kakor sem vas tudi poslušal, pa v intervjuju, tudi marsikateri stvari prisluhne. Jaz bom sicer opozoril na eno stvar, ki se mi zdi, da bi morala tudi zaslužiti vašo pozornost. Še prej bi pa vendarle rekel nam, ki tukaj sedimo, da me na nek način nivo razprave vznemirja. Izbrali smo varuha človekovih pravic. Jaz se strinjam, da smo v nekem sistemu, ki je za nami, človek, novi človek vstal bo iz človeka, človek, kako ponosno to zveni in tako dalj
Najlepša hvala, predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovana državna sekretarka! Vsaka skupnost je pač močna toliko, kot je sposobna zaščititi svoje najšibkejše. To se ne pokaže takrat, ko je vsega v izobilju in ko so časi dobri, ampak predvsem takrat, kadar je težko in ko je treba varčevati. V Sloveniji smo svoj odnos do najšibkejših v prvi vrsti pokazali predvsem z ZUJF, ki je vzel tistim, ki krize niso ustvarili, ki je pa krizo, ki je bila finančne in ekonomske narave, naredil tudi za socialno krizo. Pomoč ob rojstvu otroka, brezplačni vrtec za drugega otroka in še mnogi drugi ukrepi tega zakona in druge posledice krize so povzročili to, da je revščina prizadela tiste, ki se pred njo najtežje branijo – otroke in marginalizirane skupine. Ko revščina prizadene te skupine, ki se ne morejo braniti, še posebej otroke, to pomeni, da ni ogrožena le njihova osebna prihodnost; to pomeni, da je ogrožena eksistenčna podstat skupnosti, njen razvoj, njena sposobnost odzivanja na razmere in s tem njena kapaciteta, da se odzove na čas, ki ni ugoden, in da razmere, ki terjajo delo, razmislek o razvoju in iskanje inovativnih pristopov do reševanja. Danes, nekaj let po začetku te krize, je stanje takšno, da vsi kazalci kažejo, da smo v obdobju gospodarske rasti, ki ni zgolj enkratna, da so se povečali dohodki in dobički gospodarskih družb, da imamo jasen trend zmanjševanja in zniževanja brezposelnosti v marsikaterem delu, tudi strukturne narave, ter da je povrnjeno zaupanje trgov do Republike Slovenije, ki je bilo v obdobju po letu 2008 tako močno omajano. Veliko smo naredili za to, da smo pomirili tiste od zunaj, veliko smo naredili za to, da smo varčevali; zelo malo pa smo naredili za to, da bi zaščitili tiste, ki so najbolj na udaru, da bi zaščitili sposobnost te države, da se na naslednjo krizo odzove z ustreznim odgovorom. Del te zgodbe so tudi otroci, pa tudi če bi bil en sam lačen v slovenskih osnovnih šolah, nekaj, česar si skupnost, ki razume pomen tega, da je močna to
Spoštovani gospod podpredsednik, poslanke, poslanci! Tema današnje razprave je seveda to, za kar smo v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije pred tednom dni, ko smo resno in odgovorno sprejemali sistemski zakon, se bali, da se bo zgodilo, bali smo se, da bo vložena še ena zahteva za referendum. Nismo vedeli, ali bo zahteva za predhodni zakonodajni referendum ali naknadni, temu tudi zamik pri določanju rokaza prvi referendum, vse v želji racionalnega pristopa. Torej, če je že toliko želja po referendumih, vsaj skušajmo racionalno razpisati referendum na en dan. Ampak, iz referendumskih vprašanj je ponovno jasno razvidno, da pobudnika predhodnega zakonodajnega referenduma gospod Janez Janša in gospod Andrej Bajuk in tisoč podpisnikov nasprotujeta vsemu, kar je ustavno sodišče odločilo. Zakonodajno-pravna služba nas opozarja, da so vprašanja deloma ustavno sporna. Ne dvomim v strokovno usposobljenost obeh vodilnih predstavnikov dveh velikih opozicijskih strank. Bojim se, da se jasno zavedata ustavne spornosti teh vprašanj. Zakaj? V medijih je prebrati in slišati, da že pripravljajo novo referendumsko pobudo. Na odboru za notranjo politiko danes dopoldne so poslanci Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije povedali, da ustavni presoji ne bodo nasprotovali. Le čemu, se pravzaprav vprašam. Prepričana sem, da so strokovno pretehtali vprašanja. Vprašanja so jasna, vprašanja želijo, da se ponudijo volivkam in volivcem na referendum, da torej odločajo kot zakonodajalke in zakonodajalci. So torej taka ustavno sporna vprašanja, kot zdaj ocenjujemo, morebiti podana zaradi zavlačevanja tega postopka, da se torej obremenjuje vlada in državni zbor v nedogled s tem vprašanjem, nikakor pa ne s ciljem, da ga kadarkoli ustavno pravno korektno reši. Ne, pravijo opozicijske poslanke in poslanci. Njihova želja po popravi krivic je dobronamerna. Zakaj pravzaprav tej dobronamernosti resnično ne moremo verjeti več? Natančno smo ob sprejemanju sistemskega zakona pred tednom
Hvala, predsednik. Glejte, državni sekretar je rekel, da bodo uredili sistem, ker da zdaj imamo 200 različnih rešitev, ker ima vsaka občina drugačno. Drži. Ampak jo imamo in vsi vemo, da jo imamo. In vsi vemo, koliko plačujemo na leto za to. Je pravna jasnost. Če komu ni všeč plačilo NUSZ v tej občini, ima še vedno možnost, da se preseli v drugo občino. Pa se ne. Ostane tam, kjer je, ker so te vrednosti približno takšne, kot načeloma veljajo za posamezno občino. Zdaj boste pa vi naredili nekaj drugega. Zdaj boste pa vi ljudem umetno povečali vrednost njihovega premoženja, ne da bi vedeli, kako bo to vplivalo potem na njihov letni davek za nepremičnine. Spomnite se sfalirane zgodbe iz časa vlade Alenke Bratušek. Da boste vedeli, kako pomemben je ta drugi del dvojčka, torej vrednotenje in nepremičnine. Takrat so ljudje menjali stalna prebivališča z začasnim samo zato, ker je bila različna obdavčitev glede na status bivanja v posamezni nepremičnini. In tudi zato so bile vrste povsod, pred Gursom in pred upravnimi enotami. Samo zaradi tiste obdavčitve. Zdaj pa večina ljudi sploh ne bo vedela, da se jim je povečala vrednost njihove nepremičnine, umetno napihnila s strani cenilcev, ki jih bo plačala Vlada Republike Slovenije. Ko bodo pa junija prihodnje leto, torej v letu 2018 začeli dobivati odmere za njihove socialne transferje, otroške dodatke in tako naprej, bodo pa zgroženi ugotovili, da imajo bistveno bolj vredno nepremičnino, kot so do zdaj mislili. Si predstavljate šok za takrat? Ampak vam je to vseeno, ker bo to neka druga vlada. Ker se bo nekdo drug s tem ukvarjal. Ker bo enako kot s tistim zakonom, ko je znižal socialne transferje minister, mislim da <PARTY> v Pahorjevi vladi, pa je potem ves gnev prešel na naslednjo vlado, ker so zamaknili za dve leti. Vi zdaj zamikate za eno leto in pol učinek tega, kar danes sprejemate. Zato pravim, da je čisti nesmisel, da brez sistemske rešitve, torej brez dvojčkov rinete s to odločitvijo. In ni razumne razlage, razen da o
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice, dragi kolegi! Danes začenjamo z obravnavo predloga zakona, ki sicer ureja veliko tehničnih podrobnosti, vendar imajo te lahko velik vpliv na življenje vsakogar od nas. Vrednotenje nepremičnin je namreč osnova za določanje vrste danes obstoječih obveznosti, dolžnosti in tudi pravic. Ne gre za urejanje področja, ki bi ga uvajali na novo, namreč Zakon o množičnem vrednotenju nepremičnin je bil sprejet že leta 2006. Spomnimo, da je Ustavno sodišče marca 2014 razveljavilo pomemben del zakona, ko je presojalo uvedbo davka na nepremičnine. Eden ključnih argumentov Ustavnega sodišča je bil nezadostna pravna varnost lastnikov nepremičnin, predvsem njihove omejene možnosti za pritožbo na ocenjeno vrednost ter nedorečenost pravnega okvirja, ki bi občinam omogočil, da ocene vrednosti, pridobljene s tem zakonom, uporabijo kot podlago za odmero davka. Davek na nepremičnine naj bi nadomestil veljavno nadomestilo za uporabo stavbnih zemljišč. Večji del zakona je pa ostal v veljavi in še vedno velja, je podlaga za sistem, ki omogoča, da vsak od nas preveri ocenjeno vrednost svoje nepremičnine preko javno dostopnih spletnih strani. Marsikdo je lahko v zadnjih letih, odkar je ta sistem v veljavi, opazil spremembe v vrednosti nepremičnin, saj se podatki redno dopolnjujejo in osvežujejo. Podatki predstavljajo oceno, ki se uporablja tudi za druge namene, na primer kot oceno vrednosti premoženja pri določanju višine upravičenosti do socialnih transferjev, v postopkih razlastninjenja v javno korist in podobno. <PARTY> smo prepričani, da je vsak sistem vrednotenja lahko pravičen le, če temelji na pošteni in objektivni oceni vrednosti nepremičnine, ne glede na to, v kakšen namen naj se ocenjena vrednost upošteva. Res je sicer, da ta zakon ne uvaja davka na nepremičnine in ne določa njegove višine, davek na nepremičnine bo predvidoma v določenem kasnejšem obdobju uveden s posebnim zakonom, pomeni pa vrednotenje nepremičnin ključno pod
Hvala za besedo, predsedujoči, upam, da bolj proti koncu mojih današnjih ubesedovanj. Zdaj poslušam to zadevo, seveda jaz prihajam iz malo drugačnih strok kot gospod Gorenak. Tudi v sestavi policije nisem delal kot kolega Ferluga, za katerega verjamem, da nad mano ne bi uporabljal razpršilca, razen če to ne bi bilo res nujno potrebno. Prihajam pa iz nekih drugih strok in zdaj se tu pogovarjamo, zakaj nam gredo ti redarji pogosto na jetra. Vsi ste omenjali neko parkiranje, pa avtomobili, pa gor, pa dol Mi imamo v bistvu problem, moja ljuba tema z javnim potniškim prometom. Mi imamo problem z deavtomobilizacijo. Mi imamo problem s tem, da bi bilo dobro, da Slovenčki končno nehamo biti že tako nori na avtomobile. Če gledam to makroekonomsko, koliko penezov damo mi v avto, če bi imeli pol slabše avte, pa boljšo prometno policijo, pa tudi lokalno, če hočete, pa bi to dalo naše znanje, bi uredili nek krovni zakon o investicijah, bi bili potem bliže, kot vsi tulite, mali Švici. Jaz mala Švica nočem biti zaradi krvavega denarja. Zdaj neka zgodba, gospod Gorenak, to je njegovo strokovno področje, karkoli si že kdo osebno misli o njem, je navedel dober primer Združenih držav Amerike. Oni imajo več kot 20 takšnih agencij, sočasno imajo pa največ zapornikov v privatiziranih zaporih. Pa jim vsake toliko časa v kakšnem mestu izbruhne upor in tako naprej. Dobro, mi na srečo zaenkrat še ne živimo v tako agresivni družbi. Jani je povedal, izhajajoč iz svojih izkušenj v izvršilni oblasti, da ta zgodba ni od včeraj, da je bilo redarstvo, da se je leta 2007 to nekako uredilo in ta zakon, ta del je treba urediti zaradi zakona o javnih uslužbencih, zakona o prekrških. Danes me veseli, odkrito povedano, čeprav bom kregan, da se v številnih zadevah ujemamo z Novo Slovenijo, čeprav smo tako ideološko nekje narazen. Upam, da ne bo zdaj Tonin rekel, da je za privatizacijo zaporov, ampak neko kvalitetno infrastrukturo si pa vsi v bistvu želimo. In se vidi, da sva se kot laika za to področje ed
Hvala za besedo. Spoštovani minister! Pravijo, da je šport polje delovanja vsake odgovorne oblasti, saj prinaša številne pozitivne učinke za družbo kot celoto. Govorim o gospodarskih, zdravstvenih, socialnih učinkih. Šport je tudi eden tistih družbenih podsistemov, ki nas kot narod povezujejo, in zaradi pomembnih učinkov, ki jih ima za posameznika in družbo, predstavlja temeljno pravico vsakega posameznika. Zato ni nepomembno, kako kot država razumemo šport in kakšno vlogo mu predpisujemo skozi prizmo javnega interesa. Eno pomembnejših vprašanj, povezanih s tem, je, kakšno vsoto zagotoviti športu, še posebej v času, ko je državna blagajna dovolj polna, da njene neposredne koristi čutijo mnogi. O financiranju športa in višini potrebnih javnih sredstev govori tudi Nacionalni program športa za obdobje 2014–2023. Med drugim v tem programu piše: »Da bomo dosegli želen vpliv športa na kulturo naroda, bo treba zadržati in povečati javne vire na raven, kot jo imajo v razvitih evropskih državah.« To je približno 100 evrov na prebivalca. Po zdajšnjih podatkih je to pri nas okrog 50 evrov na prebivalca. Sredstva Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport so se z rebalansom proračuna, ki je bil nedolgo nazaj sprejet in potrjen v Državnem zboru, glede na realizacijo v letu 2018 dvignila za dobrih 91 tisoč, kar pa je bistveno manj v primerjavi s področjem kulture ali na primer znanosti, ki sta doživeli skoraj 20 milijonov dviga. Seveda sta tudi ti dve področji dodatna sredstva dobili upravičeno, o tem ni dvoma, a razkorak s področjem športa je vsekakor prevelik. V oči pa bode predvsem znesek letnega programa športa, ki pa je za leto 2019 kar za 3 milijone evrov manjši kot v letu 2018. V zadnjih letih so bili sicer storjeni nekateri pomembni premiki za izboljšanje položaja športa ter športnic in športnikov. Ne nazadnje je bil v letu 2017 po skoraj 20 letih sprejet nov zakon o športu. Glede tega vas kot ministra, pristojnega za šport, sprašujem: Kako boste v prihodnjem obdobju
Poslanski klub <PARTY> predlaga razširitev dnevnega reda 2. izredne seje zato, ker je bilo dogovorjeno na kolegiju, da bo glasovanje o tretjem podpredsedniku državnega zbora opravljeno takrat, ko bo znano razmerje med koalicijskimi in opozicijskimi parlamentarnimi strankami. Razlogi za razširitev z navedeno točko so nastali po sklicu, v skladu s sklepom sveta <PARTY>, zato predlagamo razširitev dnevnega reda z izvolitvijo podpredsednika državnega zbora Republike Slovenije. Hvala. Gospod predsednik, glede na to, da ste predlagali, da uporabljamo to govornico večkrat, bom seveda uvodno stališče poslanskega kluba <PARTY> k tej točki dnevnega reda predstavil tukaj. Poslanska skupina <PARTY> se ne strinja s predlogom kolegija predsednika državnega zbora o predlogu odloka o ustanovitvah in nalogah delovnih teles državnega zbora Republike Slovenije zaradi vrste načelnih razlogov, ki jih bom navedel v nadaljevanju. Prvič, zato, ker predlogi <PARTY> pretežno niso bili upoštevani. Gospodu predsedniku državnega zbora smo 3. novembra dali predlog za oblikovanje posebnih delovnih teles z izraženimi željami za pokrivanje oziroma vodenje posameznih delovnih teles. Predlagali smo oblikovanje odbora za lokalno samoupravo in regionalizem in posebne komisije za človekove pravice, temeljne svoboščine in enake možnosti. Ugotavljamo, da je bil predlog najprej s strani predsednika državnega zbora polovično in ne dvotretjinsko, kot je bilo navedeno, predložen v razpravo kolegiju. Z včerajšnjimi sklepi kolegija in današnjim predlogom pa naši predlogi niso upoštevani. Znotraj tega predvsem ocenjujemo, da predlogi, ki niso bili upoštevani glede ustanovitve posebne komisije za človekove pravice in temeljne svoboščine ter politiko enakih možnostih, to nas navaja k temu, da se ne moremo strinjati s temi predlogi. Upamo, da bo danes v tej zvezi sprejet predlagani amandma in še posebej, da bomo jasno vključili v delovanje komisije za človekove pravice, temeljne svoboščine in enake možnosti obravna
Hvala. Tudi v Mariboru so tisti, ki so imeli opraviti z azbestom, podobno kot še v kašnem drugem slovenskem kraju. Ampak jaz tega zakona kljub temu ne bom podprla, ker menim, da rešitve, ki jih prinaša, niso dobre. Zavedam se tega, da nimamo v Sloveniji urejenega odnosa do poklicnih bolezni in ob obravnavi tega zakona je bilo posebej poudarjeno, da so poklicne bolezni zlasti zdaj, če so medicinci dela odvisni od lastnikov kapitala, marsikdaj težko ugotovljive in registra poklicnih bolezni nimamo urejenega. Do zdaj veljavni zakon ni najboljši, je pa vendarle odprl pot vsaj za razmislek o poklicnih boleznih. Dajmo zavrniti ta zakon, pripraviti boljšega in odpreti pot, da se bodo reševala življenja tistih poklicnih obolelih, ki obolevajo tudi zaradi dela s svincem, pa morebiti še s kakšnim drugim škodljivim agensom, ki načenja človekovo zdravje. Ne bom podprla tega zakona.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi, predstavniki Vlade, spoštovane gospe županje in gospodje župani! Kot običajno zakon o izvrševanju proračunov, tokrat za leti 2016 in 2017, posega v več različnih sistemskih zakonov, kar je, žal, praksa pri sprejemanju zakonov že nekaj let zapovrstjo. Kot je opozorila že Zakonodajno-pravna služba, tak način sprejemanja zakonov zmanjšuje preglednost zakonodaje ter vnaša v pravni red nejasnosti. Takim opozorilom se moramo pridružiti. ZIPRS1617 namreč posega na področja, ki zadevajo širši krog občanov, kot je, na primer, področje veteranov, pokojninsko in invalidsko zavarovanje, področje financiranja občin ali področje vrtcev. Urejanje posameznega področja v več zakonih praktično onemogoča seznanitev z njihovo trenutno veljavno vsebino, ki pa pomembno vpliva na status in pravice občanov. Zakon v veliki meri podaljšuje veljavnost ukrepov po Zakonu o uravnoteženju javnih financ, ki je bil sprejet kot začasni ukrep za zmanjšanje proračunskih izdatkov oziroma povečanje proračunskih prihodkov in je bila njegova veljavnost časovno omejena na čas gospodarske recesije; bolj točno, dokler gospodarska rast v predpreteklem letu ne doseže 2,5 odstotka. Ob sprejemanju ZUJF je bila tedanja vladajoča koalicija, katere sestavni del je bila tudi Nova Slovenija, deležna plazu obtožb o nesprejemljivosti ukrepov, zdaj pa sedanja koalicija veljavnost teh ukrepov podaljšuje celo v čas izkazane občutne gospodarske rasti – naj razume, kdor more. Ne moremo mimo določila o enkratni izredni uskladitvi pokojnin v januarju 2016 za 0,7 odstotka, to se posameznim upokojencem v njihovi denarnicah ne bo poznalo praktično čisto nič. V primerjavi z javnimi uslužbenci, ki so v pogajanjih z Vlado izpogajali kar občutna zvišanja plač in regresa za leto 2016, so tudi tokrat upokojenci v primerjavi z javnimi uslužbenci iztržili mnogo manj. Upam, da upokojenci sedaj to poslušajo in slišijo. Pokojnine so se upokojencem v zadnjih nekaj letih občutno zniž
Hvala lepa. Moje poslansko vprašanje je namenjeno službi vlade Republike Slovenije za strukturno politiko in regionalni razvoj, gospe ministrici Kovačevi. Gorenjski župani in predstavniki gorenjske zbornice Slovenije ter območne obrtne zbornice Kranj so vam poslali protestni dopis prek regionalne razvojne agencije Gorenjske glede nastalega položaja gorenjske regije pri izvrševanju državnega razvojnega programa in enotnega programskega dokumenta 2004/2006. Glede na to, da odgovora na protestno pismo še do danes nismo prijeli, kar ocenjujemo, da takšen pristop vlade, vas, spoštovana ministrica, in tudi vlade ni na mestu. Zato pričakujemo, da bomo danes slišali ustni odgovor oziroma bom slišal ustni odgovor in tudi pisni odgovor o vaših namerah o nadaljnjih zaviranjih - to je naša ocena na Gorenjskem - razvoja Gorenjske. Naj povem, da je Gorenjska, ki se je po bruto domačem proizvodu na prebivalca uvršča na šesto mesto med slovenskimi regijami, ki bo po predvidenih alokacijah prejela enak delež neposrednih razvojnih spodbud kot najbolj razvita osrednja slovenska regija, in to devetkrat manj kot savinjska regija, ki je primerljiva regija po bruto domačem proizvodu. Menimo, da je treba nujno takoj narediti vmesno oceno stanja po regijah ter že z letom 2004 preusmeriti sredstva neposrednih spodbud za Gorenjsko in alokacijo sredstev enotnih programskih dokumentov, da bo primerljiv z razvojno merljivimi regijami. Gorenjska se je znašla v situaciji, ki ji ob sedanjih zakonodajnih in političnih pogojih ne zagotavlja enakih možnosti razvoja in bo dolgoročno gospodarsko nazadovala; še manj pa bo uspela uresničiti cilje regionalnega razvojnega programa za obdobje 2000-2006. Gospa ministrica, hvala vam za odgovor, tako ustni in tudi pismen, katerega pričakuje gorenjska regija. Hvala lepa. Hvala lepa, gospa ministrica. No, želel bi, da pismeni odgovor dobi tudi gorenjska regija. V zvezi z vašo obrazložitvijo bi vas samo seznanil, da se je ta izračun na Gorenjskem naredil tudi na o
Hvala lepa. Za dopolnitev vprašanja in vaš odgovor bi želel nekaj izpostaviti. Seveda, hvala za odgovore že do sedaj. Ampak, kaj se izpostavlja? Izpostavlja se požar, predvsem zdaj v tem mojem primeru, ki ga izpostavljam, ki je podtaknjen. Seveda to vse drži, kot ste povedali, in se strinjam, absolutno podpiram. Problem pa je, ko je požar podtaknjen. Kaj se takrat zgodi? Lokalna gasilska brigada oziroma prostovoljno gasilsko društvo, ki je najbližje, prihiti najprej na pomoč, začne gasiti, pozneje pridejo še vse druge gasilske enote in vsi gasijo. V tem našem primeru se je zgodilo to, da je enostavno zgorelo 500 ton parafina, poleg tega še elektronke, kar ima za posledico izgorevanje težkih kovin. Vemo, kaj to pomeni za okolje, in vemo, kaj to pomeni za zdravje ljudi. Kaj želim izpostaviti? Pozneje se potegne črta in se seštevajo stroški. Stroški pa pomenijo breme gasilskega društva oziroma brigade in pozneje posledično tudi lokalne skupnosti. Problem, ki ga vidim, je požig. Požig je tisti – zdaj pa dajem pobudo, vprašanje ali kakorkoli že –, kjer bi morala zavarovalnica plačati najprej odškodnino lokalni skupnosti oziroma gasilskemu društvu, brigadi, karkoli hočete, in šele potem lastniku, ki je zavaroval to nepremičnino oziroma ki mu je s požigom pogorela. To je širša oblika tega vprašanja, ki je po mojem mnenju problematična, saj so požigi v Sloveniji očitno v zadnjem času zelo pogosti. Tako bi v tem smislu prosil še za komentar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Najprej moram ugotoviti, da oba predhodnika precej malo vesta o tej problematiki glede na razpravo. Žal. Gospod Brulc, razpravljali ste že na odboru in danes ste rekli, da je kazen 60 tisoč za veliko vinsko klet previsoka kazen. V našem predlogu je ta kazen najvišja 10 tisoč evrov. Če je to neprimerno, če je to premalo za eno vinsko klet, ki dve leti plačuje grozdje pridelovalcem in da dobi še 10 tisoč evrov kazni – veste, koliko grozdja bi lahko plačala ta klet vinogradniku, ki čaka leto ali več za plačilo svojega pridelka? In za malega vinogradnika, ki obdeluje nekaj sto trt, je od 100 do 500 Govorim za malega pridelovalca kot fizično osebo, imamo tudi večje pridelovalce, imajo pa od tisoč do 5 tisoč evrov kazni, a tudi za to mislim, da je dosti visoka kazen; ali za odgovorno osebo pri neki vinski kleti od 400 do 2 tisoč evrov kazni, mislim, da če dobi srednjo, tisoč evrov, da je tudi približno enomesečna plača. Tudi za to kazen mislim, da je nekje sorazmerna. Glede na to, kaj so hujši prekrški. Če malega pridelovalca, ki prodaja vino, ki prodaja 500 litrov vina, zaloti inšpektor, pa da je vino malo že ušlo, dobi 500 evrov kazni. Mislim, da plača državi celoletni pridelek, 500 litrov ima mogoče ravno za prodajo. Govorim predvsem v imenu malih vinogradnikov, na Dolenjskem jih je najmanj 10 tisoč. Bil sem sam predsednik upravnega odbora Zveze društev vinogradnikov Dolenjska, kjer je 32 društev, 6 tisoč vinogradnikov včlanjenih in od tega mogoče kakšen procent večjih vinogradnikov, ki živijo od pridelave vina. Vsi ostali so ljubiteljski, ki obdelujejo na takšnih strminah, ki jim pravijo Evropejci herojsko vinogradništvo, ki vlagajo del svojih plač in pokojnin v to, da lahko z ljubeznih obdelajo to zemljo. Moramo pa ta zakon gledati tudi v kontekstu vseh drugih davščin, ki jih na novo ali povečujemo ali uvajamo za te male vinogradnike. Namreč, na Dolenjskem je tudi po Zakonu o prostorskem načrtovanju zidanica – če je imel nekdo zidanico,