EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Novela Zakona o dohodnini, ki je danes pred nami, prinaša tri ključne rešitve: prvič, znižanje stopnje v vseh dohodninskih razredih za 2 %; drugič, zvišanje mej dohodninskih razredov za 2 tisoč evrov, ter tretjič, povišanje splošne dohodninske olajšave na 4 tisoč evrov. Poleg tega prinaša ponovno usklajevanje višine olajšav z inflacijo. Delavec s povprečno plačo bi po vseh treh ukrepih na mesec prejel okoli 60 evrov več, kar na letni ravni zanj pomeni okoli 720 evrov več dohodka. Na področju davčne obremenitve dela je Slovenija med državami z nadpovprečno visokim odstotkom dajatev. Medtem ko povprečje OECD znaša 36 %, je breme dajatev na delo v Sloveniji 42,7 %. Raziskava agencije Spirit iz leta 2016 kaže, da tuji investitorji med največjimi ovirami za investiranje v Sloveniji vidijo prav obremenitev dela z davki in prispevki ter stroški dela. Anketa o poslovanju, izvedena med nemškimi podjetji v Sloveniji v letu 2015, pa kaže, da anketiranci med največjimi težavami za konkurenčnost in privlačnost za naložbe vidijo davčne stopnje na dohodke iz dela ter od vlade kot najbolj nujen ukrep pričakujejo njihovo znižanje. Ocena celotnega proračunskega izpada, ki ga je prinesel ta zakon, je okrog 387 milijonov evrov. Koalicija pri iskanju izgovorov za zavrnitev predloga zatrjuje, da v proračunu za izpad prihodkov iz dohodnine ne moremo zagotoviti sredstev. Nihče pa se ne sprašuje, kako zagotoviti sredstva, ko vlada povečuje proračunske odhodke za nekaj 100 milijonov evrov, ko se izdatki iz sektorja država v enem letu povečajo za 1,13 milijarde, ko stotine milijonov vlagamo v projekte, kot je na primer TEŠ 6. O tem se sprašujemo samo takrat, ko je na mizi konkretna davčna razbremenitev državljanov. Po tem predlogu zakona bi se pri povprečni mesečni plači država na zaposlenega odpovedala 60 evrom davka. To je po mnenju vlade velik problem in fiskalno popolnoma nevzdržno. Ni pa vlada videla problema v tem, da je pri poveča
Predsedujoči, predstavniki vlade, spoštovane poslanke in poslanci. Upam, da se bo problematika proizvajalcev vina in oljčnega olja uredila s sprejemom novega zakona, ki ga pripravlja vlada. S tem se bo popravila krivica, ki ga je proizvajalcem vina in oljčnega olja povzročila prejšnja vlada. Zvonjenje po toči bi se moralo začeti že maja 2004, ko je bi omenjeni zakon sprejet. V poslanski skupini Nove Slovenije - krščansko ljudski stranki smo temeljito pregledali predlog zakona in ga ne podpiramo oziroma podpiramo predlog matičnega delovnega telesa, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Izhodišče predlagatelja pri pripravi sprememb zakona o dohodnini je po našem mnenju napačno. Predlagatelj pri obdavčitvi druge kmetijske dejavnosti ne sledi splošnemu načelu zajemanja vseh dohodkov v obdavčitev, temveč hoče za proizvajalce vina in oljčnega olja uveljaviti posebno ugoden status, kar je po našem mnenju nepravično in tudi nepošteno do drugih proizvajalcev, ki se ukvarjajo z drugo kmetijsko dejavnostjo. Vedeti je namreč potrebno, da se kmetijska dejavnost deli na osnovno kmetijsko dejavnost, ki je glede na kulturo obdavčena po katastrskem dohodku, in drugo kmetijsko dejavnost: intenzivna pridelava vrtnin, pridelava okrasnih rastlin, drevesničarstvo, trsničarstvo, proizvodnja vina, proizvodnja oljčnega olja, sušenje sanja, predelavo sokov in žganja, predelava mesnih izdelkov, kjer se dohodek ugotavlja kot pri drugih dejavnosti. V zakonu o dohodnini, ki je trenutno v veljavi, si je prav v dopolnilni dejavnosti v kmetijstvu ponudilo posebno ugodne rešitve. Za dopolnilne dejavnosti veljajo za dohodek do 6 milijonov 70% normirani stroški. To možnost lahko koristi približno 90% vseh proizvajalcev vina in oljčnega olja. Po prejšnjem zakonu o dohodnini so bili normirani stroški samo 25% in to na znesek 2,9 milijona. Predlagatelj je ugotovil tudi, da so načini obdavčitve vinarjev in oljkarjev v Evropi in sami Evropski uniji različni, ker so tudi pogoji in prihodki glede na okolja
Enako iskreno kot sem prej odgovoril vašemu kolegu poslancu Černaču, odgovarjam tudi vam. Prej sem dejal, da ni bilo storjeno toliko, kot bi si sam želel in zato tudi prevzemam odgovornost. Enako iskreno moram vam povedati, da mi ni znan noben primer, kot ga vi navajate v vprašanju. Če je temu tako, me prosim obvestite o tem. Meni ni znano, ne da bi obstajali kakšni seznami, ne da je kdo od zaposlenih zaradi privilegiranega položaja dobil to mesto mimo pravil, ki bi obče veljala. Moram vam iskreno reči, da mi to ni znano. Če je tako, me prosim obvestite, pošljite v kabinet, prosim, obvestite tudi javnost o tem, to je nedopustno in v popolnem nasprotju s tem, za kar sem si vedno prizadeval. Hkrati ko zelo odkrito in jasno rečem, da tudi v vlogi ministra za javno upravo glede zmanjševanja zaposlenih ali držanja sklepov, ki smo jih bili sprejeli glede tega, ni bilo storjeno toliko, kot sem si želel ali pa bi moralo biti, tako odkrito vam moram tudi reči, da mi ni znana nobena slaba praksa, ki jo vi omenjate. Če je temu tako, povejte kje in za koga gre. V mojem kabinetu to zagotovo ni tako in za to sem tudi odgovoren, na Ministrstvu za javno upravo mi pomaga gospa sekretarka Vlade in mi ni znano, da bi prišlo do kakšne slabe prakse, prav tako ne tudi za ministrstva. Če je bilo temu tako, potem je treba temu pojavu takoj stopiti na prste. Od začetka mandata sem bil občutljiv na pristranskost pri takšnih stvareh in sem še danes občutljiv in bom tudi, ko ne bom več opravljal te funkcije. Kot rečeno, če so nesprejemljivi pojavi, mi niso znani, če me boste obvestili, da so in bomo ugotovili, bom tudi nemudoma ukrepal. To je nedopustno, vedno sem bil proti temu, da bi se dobivale državne službe zgolj zaradi strankarskih referenc ali drugih pristranskih referenc, ki niso obče, in pri tem vztrajam tudi danes. Če je temu tako, prosim obvestite pristojne in bom ukrepal jaz in bodo ukrepali oni. Jaz teh podatkov nimam, in to vam moram zelo iskreno povedati. In prosim, zdaj imate p
Najlepša hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovana poslanka, spoštovani poslanci. V Slovenski demokratski stranki vsekakor podpiramo Predlog novele Zakona o izvršbi in zavarovanju, ki ga je v zakonodajni postopek vložila <PARTY>. Predlog novele zakona podpiramo predvsem, zaradi tega, ker je cilj zakona jasen, to je omogočiti posamezniku, da pomoč pridobljena v stiski s strani humanitarnih organizacij ne bo več predmet izvršbe in da bodo ta sredstva ter druge pomoči teh humanitarnih organizacij dosegle svoj namen. Sploh v današnji situaciji, v kakršni je Slovenija, kjer se žal, zaradi prepočasnega ukrepanja vlade Boruta Pohorja povečuje število tistih, ki vsak dan izgubljajo delovna mesta. In seveda se z veliko hitrostjo povečuje število najbolj revnih. Zato je tudi popolnoma nesprejemljivo, da včeraj, ko smo govorili o posebnem delu rebalansa proračuna ni bil sprejet niti en sam amandma s strani opozicije, ki bi izboljševal stanje najranljivejših skupin, ki se nahajajo v takšnem trenutku danes. Dejstvo je, da danes niti minimalna plača ne zadostuje več za zagotavljanje preživetja, zatorej potrebujejo poleg socialne pomoči posamezniki tudi pomoč humanitarnih organizacij. Dejstvo je, da bi morala država spodbujati humanitarno dejavnost, prostovoljstvo in osebno iniciativo za pomoč ljudem v stiski. Ko se tako namenjena denarna sredstva vštevajo v osnovo za izvršbo, se seveda izniči trud za blažitev stiske in izboljšanje položaja najbolj šibkim in ranljivim. V Slovenski demokratski stranki podpiramo rešitve, ki omogočajo posameznikom, da pomoči, ki so pridobljene v stiski s strani humanitarnih organizacij, ne bodo predmet izvršbe in tudi da bodo sredstva ter druge pomoči humanitarnih organizacij dosegle svoj namen. Ob tem se seveda zavedamo, da lahko obenem obstaja tudi možnost zlorab v primerih predlogov za izvršbo ob predlagani rešitvi. Izražamo prepričanje, da takšna rešitev ne bo predstavljala obvodov oziroma bypassov v izvršilnih postopkih. Obenem smo pr
Še enkrat hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, gospod državni sekretar! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti v nacionalni pravni red prinaša določbe direktive EU, ki določa vsebinske pogoje za priznanje mednarodne zaščite ter raven pravic, ki jih mora država zagotavljati osebam s priznano mednarodno zaščito. Predlog zakona tako posega v opredelitev ranljivih kategorij oseb s posebnimi potrebami, opredelitev družinskih članov, subjektov zaščite ter posebne družbene skupine, opredelitev definicije notranje zaščite, minimalno časovno opredelitev trajanja subsidiarne zaščite in opredelitev informiranja oseb s priznano mednarodno zaščito. Ker gre za zelo pomembno in predvsem zelo občutljivo področje, nas veseli, da je bil predlog zakona predmet široke razprave ter da je ostala neupoštevana le ena sama pripomba nevladnih organizacij, ki se nanaša na podaljšanje subsidiarne zaščite. V Pozitivni Sloveniji smo se sicer zavzemali za to, da bi se upoštevala tudi ta zadnja pripomba, ki je ostala odprta, vendar pa se je na koncu po obširni obrazložitvi predlagateljev izkazalo, da obstoječi zakon v takšnih primerih že dopušča možnost ponovitve vloge za dodelitev subsidiarne zaščite ter da zato ni potrebe po tem, da se obstoječo ureditev v tem delu vsebinsko spreminja. Predlog zakona med drugim tudi bolj enotno in celovito ureja razloge ter postopek za prenehanje in odvzem statusa mednarodne zaščite, ki so bili sedaj uvrščeni razdrobljeno v različna poglavja zakona. V okviru obravnave novele zakona so bili izpostavljeni tudi nekateri pomisleki, ki se nanašajo predvsem na združevanje družine za osebe s priznano mednarodno zaščito, ki se bo na novo določila v zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o tujcih, ki pa še ni bil vložen v zakonodajni postopek. V tem delu v Pozitivni Sloveniji pričakujemo, da bo predlagatelj ob pripravi tega zakona upošteval pripombe strokovne javnosti ter da bo predlog zakona v primerjavi z Zakonom o tujcih
Hvala lepa. Pravzaprav ni veliko dodati temu, kar je povedala Majda, ki je ena izmed redkih, ki se ukvarja s temi stvarmi. In najslabše bi bilo, da bi vsak poslanec vrtal po sebi in čakal na neko žlahtno iskrico, da bo tudi on povedal, da bo tudi on dal en svoj prispevek k arhitekturi Slovenije. Mislim, da je to najslabša varianta, ki si jo sploh moramo misliti. Mislim, da državni zbor ni kvalificiran, kot bi rekel Prešeren "le čevlje sodi naj kopitar". V prazno gredo vse te besede, ker nič iz njih ni vzkalilo. Tako mislim, da je edina pot, ki je prava je dejansko kolegice Majde Širce. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani minister! 8. novembra je večina krajanov Ankarana na referendumu odločila, da si želijo samostojno občino Ankaran. Pobuda o referendumu je bila sprejeta v Državnem zboru in nato tudi potrjena. Vlada se je zavezala, da bo pripravila ustrezno zakonodajo, s katero bo ustanovitev te občine tudi mogoča. Zainteresirani krajani se sprašujejo, kaj se pravzaprav dogaja: skrbi jih dejstvo, da se rok za začetek postopkov v Državnem zboru hitro bliža in da morda postopkom grozi časovni zamik, ki bi lahko prejudiciral potek celotne procedure. Zato vas vprašam: Kaj se dogaja s predlogom zakona? Ali je bil ta zakon že pripravljen? Ali je že bil posredovan Državnemu zboru? In če ne: Kdaj se bo to zgodilo? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Mislim, da je razprava o simbolih tako pomembna, da bi se morali temu vprašanju posvetiti. Danes smo slišali že, kako se je eden od kolegov spraševal, zakaj niso objasnjeni ukrepi, ki bi dvigovali gospodarsko rast, zakaj je iz Evropske unije prišlo svarilo in podobno. Ne vem, ali je komu zmanjkalo argumentov, ali želi na vsak način razpravljati še o drugih vprašanjih. Jaz bi si le želel, da temu vprašanju, ki je zelo pomembno, posvetimo vso pozornost. Kar se tiče Zdravljice in iniciative pisatelja Borisa Pahorja, bi želel povedati naslednje. Sredi 90-ih let sem bil kar nekajkrat z njim. Kot veleposlanik sem mu v Parizu organiziral predstavitve njegovih knjig, pa ne le v Parizu, tudi na največjem knjižnem sejmu v Franciju, v Saint-Etienneu, kjer je on z velikim uspehom predstavljal svoja dela. In je bil, vsaj zdelo se mi je tako, takrat tam skoraj bolj znan kot v Sloveniji. Gre torej za človeka, ki ga izjemno cenim. Seveda sem slišal njegovo izjavo pa tudi večkrat njegove razprave v zvezi s himno. Če sem prav razumel, se je zavzemal za bolj domoljubno, morda bolj odločno pesem, odločno himno. Potem ne gre pozabiti, ko smo Slovenci dobili samostojnost, smo imeli na razpolago že obstoječo slovensko himno, ki je zelo udarna, od Davorina Jenka – "Naprej zastave slave, na boj junaška kri za blagor očetnjave naj puška govori". Torej udarna in v duhu mnogih himen, tudi drugih zahodnih demokracij ter drugih držav. Ampak vendar se je konsenzualno slovenski narod opredelil za Zdravljico. V Zdravljici se namreč opeva domoljubje, svobodoljubnost, enotnost in plemenitost kot tiste ideale, ki jih mora človeštvo uresničevati v boju zoper vsako tiranstvo, da zaživi v miru, narod in posamezniki. Eden največjih prešernoslovcev, kar jih je Slovenija imela, prof. dr. Anton Slokar pravi, da v Prešernovi pesmi nazdravlja svoboden duh lepši socialni in kulturni bodočnosti slovenstva, slovanstva in vsega človeštva. Ljube
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo, na katero sem dolgo čakal. Ampak kdor čaka, dočaka. Saj je prav. Danes je petek 13., tematika je ta prava, zelo pomembna, odgovorna. V vsakem primeru je v celotni zadevi samo ena napaka, in sicer, da bi se ta tematika morala obravnavati že pred nekaj leti. Tako pač je. Takoj bom tudi povedal, ali je bila dokapitalizacija pravočasno izvedena. Po mojem mnenju zagotovo ne. Zato sem prej tudi tisto izrekel. Zato pa pač imamo takšno ceno, kot jo imamo, nekje cirka 6 milijard. To je pač to. Bančni sistem, ki je začel krvaveti, že dolgo je krvavel, pa se je rana sanirala komaj sedaj. Zakaj? Kdo je tukaj krivec? Ali je tukaj Banka Slovenija ali kdo drug? Ali so takratne vlade? Ne vem. Naj vsak pri sebi malo premisli in vidi, če je. Dejstvo je pa to, da luknja ne nastane v enem letu, ker vemo, da je kreditiranje pač dolgi proces, ponavadi je to 5, 7, 10 ali 15 let, in banke so najverjetneje tudi zaradi tega, ker so morali zaradi slabih kreditov, slabih naložb oblikovati rezerve, mogoče marsikdaj tudi kaj prikrile. Mogoče je bilo zato zelo težko, da bi Banka Slovenija ali pa katerakoli vlada pravočasno tudi odreagirala. Slišali smo, da nekoč ni bilo toliko politične volje, da bi se z javnimi sredstvi sanirala situacija, to se pravi, bančni sistem. Tako pač je. Tukaj smo in hvala bogu, da smo se zadeve lotili in da se je situacija bistveno popravila. To je vidno tudi na vsakem koraku, tudi pri dostopnosti na finančnih trgih. Tudi cena kapitala daje jasne znake za to, da se je marsikaj tudi dobro izvedlo. Ampak cena je mogoče res previsoka. Ali bi se dalo izvesti dokapitalizacijo z državno pomočjo tako, da ne bi prišlo do izbrisa podrejenih obveznosti? Kot smo slišali, ne. Dejstvo je to, da takrat, ko je treba pokrivati izgubo, ali je to banka ali gospodarska družba, se zagotovo prvič pokriva izguba v breme kapitala. In če ni zadosti kapitala, prihaja do kapitalskih neustreznosti, potem pa je tu seveda odgovornost lastnika, ali bo
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Nedvomno drži, da ima Slovenija glede na svojo geografsko lego izredno velike možnosti za razvoj logistike. In za ta razvoj logistike je najbolj pomemben tudi razvoj Luke Koper, ker logistika ni samo pretovarjanje z ladij na železnico in transport čez Slovenijo, logistika je mnogo več, in tu ima Slovenija precej velike možnosti. Iz tega sledi, da ni dvoma, da tega drugega tira ne bi potrebovali. Potrebujemo ga, nujno, saj ne moremo računati na nek kratek čas, da se nam bodo sredstva, vložena v ta drugi tir, povrnila. Če bi bilo tako, tudi tista dva od trojke, ki jih je prej kolega Han omenil, ne bi v Sloveniji zgradila toliko železnic za tiste čase, kjer je tudi veliko stalo pa tudi ni bilo veliko prometa. Za tistega tretjega, ki ga je omenil zadnjega, pa mislim, da je samo demontiral tračnice in zapiral železnico v Sloveniji, ne pa gradil. Vprašanje pa je, zaradi takega sistema, ki ga imamo, in naše zakonodaje glede umeščanja projektov državnega pomena v prostor, predvsem infrastrukturne, ali je za ta drugi tir tak, kot je, sprojektiran oziroma mislim, da še ni sprojektiran do konca, je pa umeščen v prostor, pridobljen oziroma sprejet državni prostorski načrt, ali je najbolj gospodarno tudi načrtovan. Namreč, vprašati se moramo glede na govorice, ki jih slišimo. Bivši minister Omerzel je pač izjavil, da se to da za 600 milijonov zgraditi. Lokalci pravijo, da so dobili informacijo od Kitajcev, da zgradijo to za 400 milijonov. Neka finančna konstrukcija, ki je bila pa narejena pri nas, je pa milijardo 400 milijonov. Zdaj, če to primerjam z investicijo, ki smo jo zafurali v TEŠ 6, ki je približno te velikosti, reda velikosti, tam lahko ugotavljamo in strokovnjaki govorijo, da je bilo nespametno iti v drugi blok 600 megavatov, ker smo s tem anulirali več kot 10 ponudnikov, in da to ni bilo gospodarno, če bi šli v 400 megavatov, bi imeli tudi v prihodnje manj težav. Tukaj ugotavljamo zdaj, da bo 200 milijonov na leto izgube s tem blok
Spoštovani. Prav je, da smo si nekaj na jasnem – vsi tisti, ki na trgu posojajo oziroma ponujajo denar, so najbolj veseli ravno socialističnih vlad in socialistične miselnosti, ki smo jo prej poslušali. Dobrodošli, ponujate nov raj za izposojevalce denarja. Tukaj pa je en drug problem, namreč Ustavni zakon je zaveza državljanom. Zaveza, da bo država krepila proračunsko disciplino, in zaveza, da se bo država končno začela obnašati kot dober gospodar. Tisti, ki ste v svojih razpravah v času obravnave zakona govorili tudi o tem, da je zakon preveč strikten in preveč zahteva v primerjavi z nekimi mednarodnimi obveznostmi, to razmišljanje je gotovo napačno. Slovenija je v takšnem stanju, da potrebuje strikten in zelo obvezujoč zakon. Ker pa natančno veste, kaj je zapisano v Ustavi, leta 2015 bi namreč država Slovenija morala imeti uravnotežen proračun. In ker seveda tega ne boste uspeli, in to veste, želite z nekim predlogom zakona, z neko ohlapnostjo na nek način zopet izigrati Ustavo Republike Slovenije. Ampak, veste, s tem, ko boste izigrali Ustavo, boste izigrali sami sebe, predvsem pa državljane. Jaz bom podprla zakon, ker kaj takšnega ne morem storiti in seveda ne želim, da država tone dalje.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Saj verjetno imajo nekateri naši državljani, ki nas gledajo, res občutek, da smo kot v otroškem vrtcu, ker kar govorimo nekatere stvari. No, ampak vendarle, ko človek posluša te obrazložitve glasov, ne moreš kaj, da ne bi povedal nekaj besed o tem. Že pri prejšnji obrazložitvi sem pozival koalicijo, da ko se uresničijo tisti temelji ali izhodišča, ki jih nekdo želel potrditi, je čas, da razumsko obravnavamo vprašanja dalje. In spet smo pri členu, ki ga bom seveda podprl, da omejimo čas, v katerem se lahko vlagajo odškodninske tožbe, da omejimo čas. Ne sedaj mene obtoževati, da ne spoštujem odločitve Evropskega sodišča za človekove pravice in odločitev našega Ustavnega sodišča. To smo razčistili, te točke, ti členi so mimo, in ta zakon bo izglasovan, saj to ni nobenega dvoma glede na število glasov in prisotnosti članov koalicije v parlamentu. Zdaj gre za druge stvari, gre za to, da sami odločimo, in to pravico imamo, kako in v kakšni obliki bodo te odškodnine – višino ste si že izglasovali. Zdaj imamo možnost, da postavimo v enak položaj vse ljudi, ki živijo v tej državi, pa tega ne želite. Ti apeli ne pomenijo kaj veliko in bojim se, da besede, ki so bile tukaj izrečene "ni fer, ni pošteno" Res je, ni fer in ni pošteno do vseh ljudi, ki živijo v tej državi, da se jih postavlja v različne situacije, z različnimi pogoji, kako lahko vlagajo tožbe in kako morajo plačati za odškodninske tožbe sodne takse. Ni prav in ni pošteno! Bojim se, da bodo te odločitve pripeljale tudi do tega, da bomo imeli spet nova razdvajanja, brez potrebe, brez vsakršne potrebe. Lahko bi toliko razuma zbrali v Državnem zboru, da bi vsaj te tehnične stvari uredili fer in pošteno.
Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani ukrajinski veleposlanik gospod Brodowytsch! Odbor za zunanjo politiko je na 38. nujni seji 4. marca obravnaval Predlog deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim Igorjem Zorčičem. V poslovniškem roku so bili k predlogu deklaracije vloženi amandmaji prvopodpisanega predlagatelja k 3. in 10. točki, poslanskih skupin koalicije k 9. točki ter Poslanske skupine <PARTY> k 8. in 11. točki ter za novo 13., 14. in 15. točko. Dopolnilno obrazložitev je v imenu predlagateljev podal prvopodpisani gospod Igor Zorčič, opozoril je na drastično spremembo mednarodne situacije po 24. februarju 2022, po ruskem napadu na suvereno državo Ukrajino, saj je vojaška agresija odraz teritorialnih teženj in želje po prevladi ene države nad drugo. Opozoril je na tragične posledice vojne zaradi česar se je svet odzval hitro in enotno. Napovedal je, da bo na srečanje konference predsednikov parlamentov držav članic EU in Evropskega parlamenta konec marca, na Brdo pri Kranju povabljen tudi predsednik ukrajinskega parlamenta. Predlagatelj je izrazil sočutje ob velikem številu žrtev in beguncev ter izpostavil nevarnost jedrske katastrofe in prepričanje, da bodo imele ekonomske sankcije EU posledice tako v Ruski federaciji, kot tudi širše. Obor je pri obravnavi upošteval mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je glede 3. točke opozorila na potrebo po pravilni navedbi naslovov mednarodnih aktov in na ustrezno poimenovanje entitet Donetsk in Lugansk, ki nista mednarodno pravno priznana subjekta. Državni sekretar Ministrstva za zunanje zadeve, dr. Stanislav Raščan, je izpostavil, da Slovenija s članicami EU in NATO deli enotno stališče v obsodbi ruske agresije na Ukrajino, zato tudi Vlada pozdravlja predlog deklaracije, saj se Slovenija s tem pridružuje mednarodni skupnosti v podpori suverenosti, neodvisnosti, ozemeljski celovitosti in
Lep pozdrav vsem navzočim. Podprl bom kandidaturo ministra Dejana Židana, seveda pa kot tudi drugi predgovorniki bom izpostavil določena vprašanja, dileme. Na veliko od teh je že spoštovani kandidat za ministra odgovoril v predhodnih razpravah in pogovorih na matičnem odboru. Veliko sogovornikov je izpostavilo dileme samooskrbe, kako zaščititi slovenskega kmeta. Na tej točki pa čaka kateregakoli ministra izredno hudo in zapleteno delo: zaščita naših proizvodov kmetijskih in seveda posredno s tem tudi slovenskega kmeta. Noben minister ne more dokončno rešiti to vprašanje. Ne zato, ker je zapleteno, ker smo pač v sklopu svetovne trgovinske organizacije, ki postavlja pravila igre. Ta pravila igre so po moji presoji - pa ne samo po moji, tudi nekaterih ekonomistov - napisana tako, da ščitijo interese velekapitala, multinacionalk tudi na tem področju pridelave hrane. V Sloveniji se danes srečujemo z uvozom hrane, ki se pravzaprav proizvaja po dumpinških cenah, ne samo zaradi subvencij, tudi pri nas imamo subvencije, predvsem zato, ker ti pridelovalci uporabljajo metode in tehnike, da pridejo do čim nižje cene. Celo z druge strani sveta je proizvod, ki pride v Slovenijo, cenejši kot proizvod slovenskega kmeta. Kako je to mogoče? Mogoče je le na ta način, da se izkoriščajo resursi nerazvitih držav, da se ne plačuje delovne sile in v takih pogojih mi seveda ne moremo konkurirati. Teh pravil ne more nihče spremeniti, kot neke vrste, bi lahko rekel, uzakonjena nelojalna konkurenca. In če se to ne bo na globalni ravni rešilo, tudi z ne vem kakšnimi ukrepi matičnih držav, se te zadeve ne morejo spremeniti. Treba pa je biti glasen in tudi na te nepravične razmere v mednarodni menjavi je treba opozarjati in biti glasen. Samooskrba. O tem je bilo tudi veliko povedanega. Kako se bomo tega lotili, da bo Slovenija v večji meri neodvisna od mednarodne menjave, ta problem bo pa posebno pereč takrat, če bi se kdaj približali tudi grškemu scenariju in upam, da se ne bomo nikoli. Takrat p