EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala za besedo, še enkrat. V tej dvorani velikokrat padajo diagnoze o tem, kakšne vse bolezenske znake ima naša država. Pozablja pa se na tistega osnovnega, to je pomanjkanje zaupanja v banke, v sodstvo, v zdravstvo, gospodarstvo in tudi v politiko samo. Sleherno bitje ve, da so občutki razumevanja, spoštovanja in zaupanja temeljni občutki za graditev kakršnega koli odnosa, pa naj si je to v družinskem življenju, poslovnem svetu ali v politiki. Brez teh osnovnih občutkov je skorajda nemogoče pričakovati, da se bo odnos pozitivno razvijal naprej. Občutek zaupanja potrebujemo na vsakem koraku našega delovanja. Ne moremo se poročiti z nekom, ki mu ne zaupamo, brez zaupanja ne moremo skleniti poslovnega dogovora in v politiki ni nič drugače. Že pri prvi obravnavi omenjenega paketa zakonov sem poudarila, da se je očitno državo pripeljalo do te mere, da ljudje nočejo več razvijati svojega potenciala, svojih talentov, saj bi njihov uspeh prej ali slej spodbudil dvome o tem, ali so pošteni ali niso, da se je ustvarila klima, da je vsak v tej družbi koruptiven, da nobeden ničesar več ne more doseči na pošten način in da je vse zgolj neka igra stricev iz ozadja. Slovenska politika je izgubila zaupanje državljanov. Zato je cilj predlagateljev, ki so ga želeli doseči s predlogom paketa zakonodaje imenovane na kratko Mr. Musculo, legitimen, pravi in še kako potreben. In zagotovo se mi vsi v tej dvorani strinjamo, da verjetno ni skupine ljudi v tej državi, kot smo mi, poslanke in poslanci, ki bi si bolj želela, da se ta cilj tudi uresniči, da se to zaupanje med politiko in državljani ponovno vzpostavi. Treba se je zavedati, da nismo vsi enaki, da so tudi še v politiki vedno pošteni ljudje, ki se dejansko zavedamo poslanstva politike, urejanja javnih zadev v dobro vseh. Vendar je pot ponovnega zaupanja, ki so jo predlagali predlagatelji, napačna. Zaupanja ne vzpostavlja črka na papirju, zaupanje je dolgotrajen proces, rezultat poštenega in odkritega dela. Zaupanja z državljani ne
Hvala lepa. Jaz bom seveda ta amandma podprla. Kot sem že v sami razpravi povedala, gre ob tem, da gre za solidarnostni ukrep, na drugi strani tudi za to, da v tej državi nihče ni privilegiran. Na to nas je opozorilo tudi Ustavno sodišče. Če ste danes s posameznimi ukrepi že odvzeli denar študentom, če nameravate v enem od naslednjih predlogov zakona jemati invalidskim podjetjem in onemogočiti na nek način delo tem osebam, potem bi bilo prav, da podprete ta amandma in da pokažemo, da dejansko ni prav, da v teh težkih časih, ko je kriza dobesedno posegla povsod, imamo strukturo, ki je privilegirana. To so ti bivši poslanci in seveda eden od bivših predsednikov države. To ni prav. Prav bi bilo, da bi ta amandma tudi v luči varčevanja podprli.
Spoštovane kolegice in kolegi! Res nisem želela biti osebna, ampak glede na to, da me je moj dragi kolega Vinko Gorenak poimenoval, pa sem se odločila, da vendarle povem. Ko sva bila z gospodom Gorenakom sodelavca v prejšnjem mandatu, ko je bil minister za notranje zadeve naš kolega, član naše stranke, dr. Rado Bohinc, je imel dr. Rado Bohinc gospoda Gorenaka v svojem kabinetu. Poleg tega je bil državni sekretar takrat za javno upravo v Ministrstvu za notranje zadeve vaš dosedanji minister gospod Gregor Virant. Generalni direktor Policije je bil Marko Pogorelc, vse prej kot levičar ali pa somišljenik naše stranke. Delitev na naše in vaše je bila kar primerna, kot vidite, v glavnem je bilo kar precej vaših v naših vrstah. Ker pa je gospod Gorenak mene videl na Ministrstvu za notranje zadeve, seveda me je videl, ampak v kabinetu sem bila kratek čas, v kabinetu mi je bilo prepovedano delati karkoli, vsakodnevno sem hodila k šefici kabineta in prosila, da bi dobila kakšno delo, potem sem bila končno imenovana za urednico interne revije, z mesta katere sem bila čez noč premeščena brez vsake obrazložitve in premeščena v sektor za azil, s katerim s svojo izobrazbo, s svojimi izkušnjami nisem imela popolnoma nič skupnega. Veseli me, da sem lahko tudi tam kakšne stvari prispevala, vendar bi zraven dodala, da je bila znižana plača, kot veste, Zakon o javnih uslužbencih to preprečuje. Da bi bilo to mogoče, se je ukinilo moje delovno mesto in postavilo drugo. Jaz sem samo ena od tisočih, dragi kolegi, ki se jim je to zgodilo. V Ministrstvu za notranje zadeve so bili v vašem mandatu, ko je bil minister minister Mate, zamenjani vsi vodje, ne samo sektorjev, ampak vseh služb. Samo dva človeka sta od, recimo, 50 vodij raznoraznih služb v ministrstvu in v policiji ostala na svojem delovnem mestu. Razmislite malce o tem. Potem pa še o kadrovanju v zadnjem času. Kot veste, se je vaša vlada potrudila kadrovati tudi ljudi, ki jih bo imel sedaj naš premier, gospod Pahor. Razpisali ste de
Najlepša hvala, spoštovana gospa podpredsednica. Gospe in gospodje, spoštovani gospod poslanec! Članstvo v znanstvenoraziskovalnih svetih v Republiki Sloveniji, ki odločajo o raziskovalni politiki v tej državi, ureja poseben pravilnik, ki v 10. členu določa, da so člani znanstvenoraziskovalnih svetov nacionalni koordinatorji za posamična področja znotraj določenih ved. Hkrati ta pravilnik v 14. členu pove, da so nacionalni koordinatorji osebe, ki izpolnjujejo pogoje za vodjo raziskovalnega projekta, in da jih minister imenuje na podlagi kriterijev za določeno raziskovalno področje izmed kandidatov - in to je ključno -, ki jih predlagajo vodje programskih skupin in vodje potekajočih raziskovalnih projektov. Tako kot dostikrat doslej so bili tudi tokrat v tistih delih, kjer je šlo za izpraznjena mesta, imenovani člani teh svetov. Pri tem je zelo zanimiva situacija po različnih vedah, ki med drugih izkazuje pokritost posamičnih ved na posamičnih univerzah v Sloveniji, kot sami pravite, imamo tri. V svet za naravoslovno-tehnične vede smo za člane in članice tega sveta dobili 24 predlogov - nobenega iz Maribora. Torej, univerza v Mariboru tudi sama predlaga za članstvo v teh svetih. Zato ker nobenega predloga iz Maribora ni bilo, tudi logično ni bilo mogoče nikogar obvestiti za ta svet. Svet tehniških ved - tam je bilo skupaj 136 predlogov iz Ljubljane in Maribora, 27 predlogov iz Maribora, od tega so z mariborske univerze 11 ljudi predlagali iz Ljubljane. Potem je bilo razmerje v strukturi sveta, ki sem ga sam imenoval, 10 iz Ljubljane in 4 iz Maribora; prej sem vam govoril o podatkih, vseskozi vam govori o tem, koliko je bilo predlogov, ker na osnovi predlogov je sploh šele mogoče imenovati. Svet za medicinske vede. Za svet za medicinske vede je prišlo 28 predlogov, to se je dogajalo prej, preden smo ustanovili univerzo oziroma fakulteto medicinsko v Mariboru. Štirje predlogi iz Maribora. Ocena strokovnih služb je bila, da je med temi 28 predlogi 8 pomembno boljših pre
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je ta zakon za ta čas neprimeren. Za čas vsesplošne gospodarske krize, ko imamo v Sloveniji 100.000 brezposelnih, neskončno mnogo težav z zagonom slovenskega gospodarstva in podjetništva, s plačilno nedisciplino, z nelikvidnostjo, nedostopnostjo do denarnih sredstev, ki bi jih nujno morali usmeriti in nameniti v razvoj in v našo prihodnost, ta ukrep ne more biti prioriteta. Zlahka vam natrosimo ducat namenov, za katere bi bilo pametneje nameniti 4,5 milijona evrov letno, kot pa za nakup skorajda v naprej točno določenih znamk in tipov avtomobilov. Ne moremo se znebiti občutka, da gre za popolnoma lobističen zakon, če vemo, da zahtevane pogoje na slovenskem trgu izpolnjuje le peščica znamk avtomobilov. Tak zakon torej zagotovo ni primeren in sprejemljiv za sedanji čas, kot sem dejal, čas finančne in gospodarske krize, saj je usmerjen v takšno povečanje porabe in v tisto potrošništvo, ki ne daje dodane vrednosti v gospodarstvu in ne daje gospodarske rasti. Za doseganje ciljev, kot so čisto okolje, zdravje, kakovost zraka in doseganje dopustnih mejnih vrednosti onesnaževanja v skladu z direktivami Evropske unije ter varnost v prometu, so potrebni celoviti ukrepi in tak zakon ne bo rešil vsega tega. Zagotovo ne. Poleg tega se nam zdi nesprejemljivo, da na primer ni bilo podpore pri predlogu Slovenske ljudske stranke za subvencioniranje oziroma olajšave za investicije v gospodarstvo, ki bi zagotovo bila veliko boljši ukrep, ki bi dala veliko večjo dodano vrednost v gospodarstvo in predvsem dvignila gospodarsko rast, kar je treba storiti. V socialni zakonodaji predlaga sedanja vlada kršenje pravic in ukinitev državne pokojnine. Istočasno pa se predlaga zakon za spodbujanje nakupa avtomobilov iz sredstev proračuna v višini 4,5 milijona evrov. Naj spomnimo, da smo poslanci Slovenske ljudske stranke pred kratkim predlagali dva predloga zakona, s katerima bi kmetom z
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Jasno je, da je javno službo na področju zdravstva že od leta 1991 opravljajo tako javni zavodi kot zasebno-pravni izvajalci s koncesijo. In samo skupaj sestavljajo javni zdravstveni sistem. Dejstvo je tudi, da imajo tako eni kot drugi svoje prednosti in svoje slabosti, se pa dopolnjujejo in to dobro dopolnjujejo. Javnega zdravstva seveda ne bo in ne more ogroziti podeljevanje koncesij. Podeljevanje koncesij ni privatizacija zdravstva, ampak je državno dovoljenje za delo, za delo zasebnih zdravnikov v javni zdravstveni mreži. No, to dovoljenje za delo pa ni dobro urejeno, predvsem pa ni transparentno. Koncesije se ne podeljujejo na podlagi jasnih kriterijev, se ne podeljujejo na podlagi jasnih pravil, ni dobrega nadzora in ni merljivih kazalcev učinkovitosti in pa kakovosti dela zasebnikov. Prav je, da se koncesije podeli, ko za to obstaja potreba, razlog. Ni pa prav, da se koncesije podelijo samo na željo posameznikov. In to je realnost, današnja. Dejstvo je, da se srečujemo s pomanjkanjem standardov in pravil. To pa je v nasprotju z javnim interesom in to povečuje tveganja korupcije. Prav zaradi neenotnih pravnih podlag in kriterijev je podelitev koncesije mnogokrat odvisna na lokalnem nivoju od volje župana ali trenutne občinske uprave, na nivoju države pa najbrž od ministra. Torej imamo problem, vendar imamo tudi rešitev. Mislim, da se ministrica zaveda potrebe po varovanju javnega interesa in je v skladu s tem tudi pripravila zakonodajo. Vendar smo takoj trčili na problem. Moje vprašanje je – zakaj? Jaz mislim, da zato, ker najbrž vsi želijo, da stvari ostanejo pravzaprav take, kot so, in velike potrebe po spremembah razen na deklaratorni ravni ni. Kolega Vrtovec večkrat poudarja zdravstveno reformo, kako zelo je potrebna, kako zelo nujna je, čeprav najbrž sam tudi ne zna prav dobro definirati, kaj reforma sploh je. V Novi Sloveniji sami pišete, da je v Sloveniji zdravstveni sistem v slabem stanju in da ni ključnih večjih spre
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani predstavnik Vlade, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Danes imamo pred sabo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o divjadi in lovstvu. In problem je šakal. Šakala so prvič opazili v Sloveniji leta 1953 na območju Ljubljanskega barja in v okolici Tolmina. Številčno pa se je močno razširil predvsem v zadnjih desetih letih. Danes živi že skoraj po vsej Sloveniji, z izjemo višjih hribovij in strnjenih gozdov. Gre za izrazito oportunistično vrsto, ki se znajde in preživi skoraj povsod ter jo v prostoru, kjer se ustali, zelo težko nadziramo. V zadnjem desetletju se ni le povečala populacija šakala v Sloveniji, povečalo se je tudi območje razširjenosti, kjer živi. Hkrati pa je populacijski trend izrazito naraščajoč. Prav tako pa po nekaterih navedbah stroke primeren potencialni življenjski prostor šakala še ni zaseden. Do 1. maja 2020 bo šakal zavarovana vrsta, kar pomeni, da do sedaj ni bila aktivno upravljanja ter se je posledično številčno in prostorsko močno razširila. Zavod za varstvo narave je izdal oceno ogroženosti šakala in ugotovil, da vrsta v Sloveniji ni ogrožena, in tako ni razlogov, da bi s populacijo šakalov upravljali v okviru strogega zavarovanja. Populacijo šakala lahko ohranjamo v okviru trajnostnega gospodarjenja, katerega splošni cilj je ohranjati populacijo vrste na taki ravni, da ne postane ogrožena. Poglavitna rešitev v predlogu zakona, ki ga danes sprejemamo, je zagotoviti ureditev prehodnega obdobja petih let, v katerem bo država odškodninsko odgovarjala za izplačilo odškodnin za škodo, ki jo bo povzročil šakal. Po tem obdobju petih let pa se bo odškodninska odgovornost prenesla na upravljavce lovišč, tako kot velja za vse vrste divjadi, ki povzročajo škodo na kmetijskih in gozdnih kulturah. V prehodnem obdobju bo država odškodninsko odgovarjala ne glede na to, ali bo škoda nastala na lovni ali nelovni površini. Zraven omenjene poglavitne rešitve predlog zakona prinaša še n
Spoštovane gospe, gospodje! Nadaljevala bom tam, kjer je končala kolegica Hočevarjeva. Res je, treba je sprejeti v zvezi z referendumsko zakonodajo kompromis. Toda to bomo počeli jutri. Jutri je tista prva stopnica, ko se bomo skušali vsi skupaj v tem državnem zboru dogovoriti, kaj je smiselno in kaj ni smiselno vprašanje, ki ga lahko volivci postavljajo na referendumu. Samo omejili se bomo, ne bomo pa omejevali bistveno volivcev. Omejili jih bomo samo v tistem delu, ki so si ga želeli tudi sami. Mi leta in leta poslušamo, da nas ljudje, katerih poslanci smo mi tukaj, mi smo vendarle poslanci ljudi, ne pa neke zaprte politične skupine, prosijo, da ne bi odločali o visoko strokovnih vprašanjih, ki smo jih zdaj opredelili v tistem predlogu, ki bo jutri, predvsem je zelo pametno, da ne bomo več razpravljali o človekovih pravicah in o drugih ustavnih materijah, ki morajo biti zaščitene in ne smejo imeti možnosti, da jih zrušimo. Ta zakon pa je zame presenečenje. Ne vem, zakaj se v tem dolgotrajnem postopku, ki ga vodimo v tem mandatu, zdaj sploh pristopa k temu zakonu. Poglejte, predlagatelji so rekli danes pri predstavitvi poslanskega stališča Nove Slovenije, da oblast pripada ljudstvu. To smo zapisali v našo ustavo zato, da bi res ljudem dali možnost vpliva. S tem da zvišujemo prag tistih, ki želijo dati samo podporo neki iniciativi, ne še pri odločitvi, in s tem ko jih napotujemo, da morajo uradno overiti svoj podpis, jih že v tisti sami začetni fazi omejujemo. Gospod Tonin je rekel, da ta zakon odpravlja politične blokade. Res je, se pa zamislimo, kolegice in kolegi, včasih je zelo treba politiko blokirati. Bodimo malo samokritični, kaj vse prihaja na te naše poslanske klopi. V zadnjih letih ugotavljamo, ne bom rekla samo v tem mandatu, tudi v prejšnjih mandatih, da se v drugem delu obdobja samostojnosti Slovenije zmanjšuje vpliv civilne družbe in stroke na pripravo zakonodaje. Zaradi tega zmanjševanja potem zakoni nastajajo v uradniških skupinah ali v ozkih politič
Hvala lepa. Bom moral kar pohiteti. Spoštovane kolegice in kolegi! Obsojam vsakršne pomisleke in napade na drugače misleče, kot je misleča Liberalna demokracija in njeni dve, bom rekel, podporni stranki, če razmišljamo čustveno, če razmišljamo drugače, če razmišljamo z očmi tudi drugih državljanov, ki niso zgolj volivci ali pripadniki teh treh strank, ki ta zakon podpirajo. S tega vidika morate, seveda, to reakcijo povesem razumeti. Razumeti morate ljudi, ki so v času osamosvojitve v uniformah Jugoslovanske ljudske armade korakali in rovalili zoper te iste ljudi in jih danes vidite v prvih vrstah in od teh istih ljudi zahtevajo pravico in ne vem neko odškodnino, ne vem kaj vse. Morate razumeti ljudi, da čustveno odreagirajo, da so jezni. In s tega vidika jih ne morete obsojati, da so - ne vem, kaj ste tu vse poudarili -, nestrpni, neka nova nestrpnost, da so potem neki šovinisti, rasisti celo in tako naprej. Torej, niso. So zgolj popolnoma normalni, čustveni ljudje, ki odreagirajo predvsem zato, ker sami čutijo, da se jim godi krivica. Ta krivica je bila v tej Sloveniji slovenskim državljanom povzročena kdo ve kolikokrat, pa nihče ali vsaj jaz ne pomnim, da bi se kdo tako hudo zavzemal za te ljudi, izpostavljal človekove pravice, njihove pravice, kot se to dogaja zdaj za te ljudi, ki hodijo v prvih vrstah nekdaj bivših, agresorjev in okupatorjev te slovenske države in iščejo svojo pravico. Seveda obsojam tudi vse tiste, ki nas kakorkoli drugače obsojajo, tako kot nek univerzitetni profesor in bivši ustavni sodnik, gospod Krivic, imenuje poslanca Ruparja za neandertalca in tako naprej. Mu ne bom odgovarjal. To je bilo napisano enkrat v Pismih bralcev. Vem, da me posluša na balkonu, zato mu pa samo povem, da ne bom odreagiral s podobnimi žalitvami zoper njega, ker glejte, če nekdo nekomu v tem sodobnem svetu očita, da je neandertalec, potem z univerzitetno profesijo oziroma nazivom po moji oceni sodi v razvojno stopnjo mnogo, mnogo pred neandertalce. Ampak, dobro, to
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod je iz vlade, kolegice in kolegi! Gospa predsedujoča, mislim, da bi morali dovoliti še replike. Odstopam svoj čas, če boste to naredili, in se bom kasneje oglasil. Dobro, hvala. Ker govorimo o medijih, naj takoj povem, da se mi zdi, da so slovenski mediji na tehnično zelo visoki stopnji v primerjavi s tujimi mediji. Vsak medij, ki je tiskan, nam je všeč. Vendar tukaj ne gre za tehniko, ampak gre za vsebino. Glede vsebine pa žal moram ugotoviti, da so nekateri mediji izredno lahki, včasih se celo se približujejo rumenemu tisku. Če takoj preidem na komentar, ki je bil dan, da tiskani mediji so tukaj zato, da delajo dobiček. Naj rečem, da če s takim pisanjem naši mediji pridobivajo bralce, potem je to razmeroma žalostno za našo kulturo in za našo, bi rekel, razgledanost in bolj označuje zaplankanost kot kaj drugega. Slovenija se približuje Evropi, se poskuša srečevati z Evropo. Znakov, da je nekaj potrebno narediti v tem smislu, je veliko. Recimo, če samo omenim, da po več kot pol stoletja se je vlada spomnila, da je Slovenija polna grobišč itn. in sedaj nenadoma mudi, da se to uredi. Zakaj pa mislite, da je to? Iz dobrote vlade čisto gotovo da ne, ker sicer bi bili to že davno naredili in na veliko cenejši način. Če pogledamo pri nas tiskane medije, bomo videli, da izhaja neverjetno veliko revij, časopisov, kar je skoraj nenormalno za tako majhno število ljudi. Človek se mora vprašati, od kod vse to. Poglejte, če tudi tiste revije in vse, kar dobivamo na klopi zastonj, od kod so - tako imenovana civilna družba. Na drugi strani pa lahko ugotovimo, da civilne družbe pri nas pravzaprav ni, zato ker vsaka civilna družba, ki jo imamo ali jo tako imenujemo, je v žepu vlade oziroma vlada financira vse te stvari. Če bi vlada to nehala delati, čisto gotovo bi imeli veliko manj medijev oziroma tiskanih virov in to bi ne bila nobena škoda. No, prej je bilo rečeno, kako so mediji odvisni oziroma časopisi in tako dalje, pač imajo svoje lastn
Hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat vsem skupaj! Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju iz leta 1992 je bil večkrat noveliran, vendar pa skoraj v vseh teh 30 letih ni doživel korenitih in še kako potrebnih sprememb. Sprememba Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki jo predlaga predlagatelj, se nanaša na sedanji 45. člen, ki se glasi: »Sredstva za obveznost zavarovanja se zagotavljajo s prispevki, ki jih plačujejo Zavodu zavarovanci, delodajalci in drugi s tem zakonom določeni zavezanci. Prispevki se plačujejo od osnov, določenih s tem zakonom, po proporcionalnih stopnjah.« Predlagatelj spremembe tega zakona se v obrazložitvi sicer sklicuje na dve pomanjkljivosti določb obstoječega zakona, in sicer odsotnost proračunske varovalke, na podlagi katere bi se v času covid krize primanjkljaj zavoda financiral neposredno iz proračuna Republike Slovenije. Kot drugo pomanjkljivost predlagatelj navaja bojazen, da se povečano breme financiranja zdravstvenega varstva znova prenaša na posameznike, paciente in tudi bolnike. Zaradi navedenega predlagatelj meni, da je edina smiselna rešitev uvedba proračunskega kritja povečanih odhodkov Zavoda za zdravstveno zavarovanje iz proračuna Republike Slovenije. Izdatki za zdravstveno dejavnost res iz leta v leto naraščajo, sploh pa so narasli v času te covid krize. Vendar pa se zaradi epidemije covid krize v proračunu države zagotavljajo sredstva za financiranje ukrepov, sprejetih za omilitev posledic epidemije, ki se kasneje namenijo Zavodu za zdravstveno zavarovanje. Ob tem bi želela opozoriti, da smo v tem državnem zboru v zvezi z odpravo posledic te covid krize do sedaj sprejeli že kar 9 protikoronskih zakonov. Malodane vsak od njih vsebuje tudi določbe, na podlagi katerih se iz proračuna Republike Slovenije za odpravo posledic covid krize namenjajo sredstva Zavodu za zdravstveno zavarovanje, kot so na primer kritje nadomestila za bolniške odsotnosti, plačilo izvajalcem zdravstvene dejavnosti z
Hvala, predsedujoči, za besedo. Zakaj bomo v <PARTY> glasovali proti tej resoluciji. Ta Vlada se je odločila, da bo slaba dva meseca pred volitvami naslednji dve vladi zavezala z resolucijo, ki govori o nacionalnem programu za kulturo naslednji dve vladi. Seveda je ob tem pozabilo, da bi bilo fajn vključiti deležnike predvsem tiste, ki seveda na kulturnem področju kaj povedo in se odločila, da bomo šli v tej resoluciji pravzaprav, da rečem poudarjati nacionalno identiteto, s čimer v osnovi nič ni narobe problem je pa seveda, potem, da je after pri tej Vladi. Če zanemarimo tudi to tiščanje kulture v ideološke spone, ki se jih gre ta vlada cel čas, v dokumentu v <PARTY> pogrešamo predvsem ambicioznost pri razmisleku o pojavnosti slovenske kulture in umetnosti v 21. stoletju skozi prizmo sodobnih tehnologij in pa seveda tudi skozi prizmo aktualne kovid situacije in pa seveda tudi nekih novodobnih umetniških form. Namreč, vlada pač želi krepiti, da rečem, to nacionalno identiteto. Niso ji pa všeč sodobni pristopi ali pa vzorci delovanja kulture, kjer izrazito izstopa kreativnost, kritičnost, politična angažiranost, socialna povezanost in seveda tega ne želi, zato seveda vsega tega tudi v tej resoluciji ni. Pozabila je tudi na to, da dokument pravzaprav ne ponuja zadostnih razmislekov o sinergijah med javnim, nevladnim in pa nenazadnje tudi ljubiteljskim. In vse te stvari je seveda potrebno peljati v soglasju s civilno družbo in z umetniki in kulturniki, ki seveda na tem področju so že kar nekaj časa in o tem kar nekaj vedo. Vsi tisti projekti, ki so v resoluciji navedeni so sicer čisto okej, jaz nimam načeloma nič proti. Je pa zanimivo, da notri ni mariborskega gradu recimo, je pa tisti znameniti muzej osamosvojitve za 7 milijonov. Tako da pomeni, da če želimo se denar najde, sploh če je to zelo ideološko obarvano. Zato kot rečeno, ker ta resolucija res temelji na ideološkosti, na kar so opozorili tudi vsi oziroma zelo dosti strokovne javnosti, bomo v <PARTY> glasovali