EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Vse pogosteje postaja dokapitalizacija bank osrednja tema ne samo parlamentarnih dvoran, temveč tudi osrednja tema pogovorov v naših vaseh, parkih, trgih, gostilnah – banke, ta luknja brez dna, ki jo bomo morali krpati ne samo mi, temveč tudi naši otroci in vnuki. Krpanje 3 milijarde evrov velike luknje Nove Ljubljanske banke se je sedanja uprava lotila na svoj način. Zaprla je 22 poslovalnic predvsem na podeželju, med drugim na Gradu, v Turnišču, Izlakah, Šmartnem ob Paki, Vuzenici, Krmelju, Kostanjevici, Škocjanu, Novi vasi, Dolenjskih Toplicah. Na cesto je poslala 141 delavcev, tiste, nič krive, ki so na bančnih okencih opravljali svoje delo. Do konca leta 2015 naj bi brez zaposlitve ostalo 700 ljudi. Medtem pa so tisti, ki so podeljevali kredite brez kritja, na dobro ime oziroma na dober priimek, ostali zaposleni in za to svojo marljivost še danes prejemajo bogato plačilo. Temu lahko dodamo še 680 tisoč evrov težko svetovalno pogodbo, ki jo je vodstvo Nove Ljubljanske banke sklenilo s kadrovsko agencijo Korn Ferry International, ki bi mu naj pomagala poiskati kompetentne kadre. Če nekoliko ponazorimo ta znesek. Iz tega denarja bi približno pet mesecev dobivalo plače vseh 141 delavcev. Del take politike zaposlovanja oziroma odpuščanja zaposlenih s strani vodstva Nove Ljubljanske banke je zaposlitev Roka Praprotnika v Novi Ljubljanski banki. Verjetno se z zaposlitvijo točno določene osebe v katerikoli družbi v večinski državni lasti Državni zbor nikoli ne bi ukvarjal, če ne bi ta ista oseba bila član zloglasne trojice, ki je reševala Slovenijo pred korupcijo in opozarjala na transparentnost na vsakem koraku. Te iste trojice, ki naj bi se z vso silo borila proti korporativnemu upravljanju državnih družb na način, ki omogoča odtekanje denarja državljanov na skrite bančne račune posameznikov. Ravno v takšnih sistemih naj bi KPK iskala odgovorne in ljudem dajala zadoščenje za vse hudo, kar so morali in kar morajo trp
Spoštovana predsedujoča, hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Zgodba o obdavčitvah, o davkih je zelo simpatična za davkoplačevalce, zlasti če je na mizi predlog za znižanje davkov. Vsak od nas v tej dvorani notri pa tudi zunaj nje je takoj za to, da se davki znižajo, ko jih je treba plačevati. Na drugi strani pa država, ki financira socialni del naše družbe, ni neka imaginarna tvorba, ampak je čisto enostavno, preprosto gospodinjstvo in seveda ne more zagotavljati javnih uslug, javnih storitev, ne more zagotavljati socialne države, če nima ustrezno urejenih prihodkov. Velikokrat smo že slišali, tudi od ministrice za finance, da smo glede na druge članice Evropske unije podpovprečno obdavčeni. Da pa je struktura davčnih obremenitev neprimerna in zato je tudi v koalicijski pogodbi zapisano, da bo ta vlada in potem tudi parlament podprl davčno reformo v smislu prestrukturiranja davčnih bremen. Danes smo slišali veliko stvari, ki se tičejo tega zakona, pa tudi cel kup stvari, ki se tega zakona sploh ne tičejo; in se tičejo od splošnih problemov v kmetijstvu pa tudi kakšnih drugih bolečin. Skoncentrirajmo se vendarle na davčno zgodbo. Slišali smo, da so bile povprečnine premalo povečane glede na zakonsko zapisana določila, hkrati bi pa zniževali davke. To seveda ne gre. Če želimo povprečnine dvigovati, če želimo pokojnine dvigovati, če želimo transferje dvigovati, plače vojakom dvigovati, plače policiji dvigovati, bolje opremiti vojsko, bolje opremiti policijo, izboljšati zdravstvo; moramo, jasno, od nekod vzeti. In tiste stvari, ki to financirajo, so v enem delu prispevki, v velikem delu pa davki. Zelo simpatično pa je seveda reči: Nižje davke bomo plačevali, to je za državljane boljše. Ta vlada, ki je zdaj na oblasti, je pa zelo sovražna do državljanov, ker jim ne pusti, kot smo na eni drugi seji slišali, niti toliko, da bi lahko kapice in rokavičke kupili za mrzle zimske dni za majhne otroke. To je zelo populistično gledano. Prihodki proračuna zaradi v
Spoštovani prisotni! V zadnjih letih se je veliko razpravljalo o tem, ali in kako reševati bančni sistem. Prvi ukrepi za ohranitev stabilnosti slovenskega finančnega sistema, ki so bili usmerjeni v odpravljanje dvomov o stabilnosti in učinkovitosti slovenskega finančnega sistema, so bili pravzaprav sprejeti že konec leta 2008. V letu 2012 je takratna vlada pripravila ukrepe za krepitev stabilnosti bank. Dobili smo Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev bank, katerega sestavni del sta Družba za upravljanje terjatev bank in Sklad za stabilnost bank. V lanskem letu smo dodatno sprejemali Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, ki je delno implementiral tudi direktivo, ki ureja nabor instrumentov za zgodnje odkrivanje in posredovanje v nestabilnih ali propadajočih finančnih institucijah. S tako ureditvijo se zagotavlja, da izgube najprej prevzamejo delničarji, za njimi pa upniki pod pogojem, da noben upnik ne utrpi večjih izgub, kot bi jih imel ob prenehanju institucije. Kot je znano, so bila prav ta določila upoštevana in uporabljena ob sanaciji bančnega sistema konec leta 2013. Imamo torej Sklad za stabilnost bank, ki je bil vzpostavljen skladno z Zakonom o ukrepih Republike Slovenije za krepitev bank in je namenjen zgolj bankam, ki so deležne ukrepov po tem zakonu. Imamo tudi direktivo, ki smo jo nekaj že prenesli v Zakon o bančništvu, in danes imamo pred seboj Predlog zakona o organu in skladu za reševanje bank. Ideja organa, da naj banke same prispevajo v sklad, ki se bo uporabljal za morebitne dokapitalizacije, je seveda všečna, predvsem zato ker v tem primeru ni potrebno dodatno uporabiti davkoplačevalskega denarja. Banke same prispevajo k svojemu reševanju. Po predlogu zakona, ki ga imamo danes na mizi, bo Banka Slovenije v ta namen vzpostavila sklad za reševanje, v katerega bi bančni sektor vlagal na pošten in sorazmeren način. Sklad za reševanje se tudi ustanavlja za določeno obdobje, in to za obdobje desetih let. Namenjen financiranju
Hvala lepa za besedo. Tudi v Pozitivni Sloveniji se strinjamo, da je treba 64. in 65. člen črtati, pa bom razložil to anomalijo na področju zdravstva. Vsi že vemo, da so bolnišnice v izgubi, okoli 26 milijonov so pridelale letos. Tukaj je še akumulativna izguba okoli 81 milijonov in če gremo na zdravstvene domove, ki do sedaj niso bili v izgubi, letos je že ena tretjina, lahko vidimo trend, kam gre zadeva. Koliko je pa denarja v zdravstveni blagajni, pa tako vsi vemo. Ni več nobenega manevrskega prostora, direktorji nimajo nobenih orodij, z ZUJF ne morejo fleksibilno zaposlovati, imajo fiksne pogodbe do Zavoda za zdravstveno zavarovanje in so vezani na plače v javnem sektorju. Torej, nobene avtonomije odločanja. Takšen člen je za javne zavode že sam po sebi nesmiseln in praktično se z njim nihče ne strinja, kolikor smo se v razpravi že prej pogovarjali, tudi minister za zdravje je v raznih intervjujih dejal, da se s tem ne strinja – ne vem, kako je bilo to potem na Vladi usklajeno. Glede na to, da se je v zadnjih treh letih bolnišnicam že vzelo 10 %, naslednje leto pa še 3 %, potem niti teoretično ni možno poslovati brez izgube. Gre za sistemski problem in je malo čudno, da bi zakon kaznoval enega direktorja, ker ni problem v zavodu, ampak gre za sistemski problem. Razen če želite imeti to notri v enem zakonu, bom rekel za vsak slučaj, če bi hoteli kje narediti kakšno zamenjavo. Ampak potem je to že vprašanje pravne države. Direktor vseh zdravstvenih zavodov je na to temo dejal: "Če bodo sprejeli zakon, ki predvideva, da bo direktor ob izgubi lahko razrešen in kaznovan z denarno kaznijo, se bolnikom res slabo piše. Direktor, ki bo hotel bolnišnico rešiti izgube bo to lahko storil le na škodo bolnikov." S tema dvema členoma praktično uzakonite prepoved krize, kar je res malo smešno ali nesprejemljivo. Gre za vprašanje pravne države, za kolizije s številnimi drugimi zakoni. Dr. Pirnat je dejal, da je to protiustavno. Čudno je tudi, da se zdravstveni zavodi ne financir
Hvala za besedo, podpredsednik. Prav lepo pozdravljeni, državna sekretarka, vsi ostali kolegice in kolegi v dvorani! Na začetku bi rada poudarila predvsem, da imamo danes pred sabo samo spremembe, ker se mi zdi, da se skozi razpravo pozablja, da so samo spremembe proračuna za leto 2022 in tudi 2023. Ob tem pa se tudi dela primerjave z obdobjem, ki ni primerljivo z današnjim obdobjem, ko sprejemamo spremembe proračuna. In sicer, vi dajete za primerjavo takrat, ko ste se odločili, da boste vrgli puško v koruzo in vlado razpustili in boste šli vsako svojo pot. Dejansko je to neprimerljivo obdobje, kljub temu da želite prikazati, kakšen presežek ste takrat pustili, s tem obdobjem, ki je danes. Po tem, kar je vlada prevzela s tem, ko je nastopila svoj mandat, je neprimerljivo, saj je minister povedal, da so bile prazne proračunske rezerve in se je bilo treba na hitro odločiti, kaj in kako se bo zapeljalo glede na krizo, ki je prihajala. Zato zavajanje, ki ga že ves čas poslušamo, nikakor ne more ostati brez utemeljitev, da gre dejansko za dve neprimerljivi obdobji. Zavajanje in strašenje javnosti, da nam sledi Zujf, je tudi nedopustno. Večkrat je bilo že povedano, da je bil Zujf takrat in takratna kriza ni primerljiva z današnjo krizo. Tudi ko se navaja primanjkljaj in javni dolg, je ponovno zavajanje. Kriza, ki je botrovala temu proračunu in sestavi tega proračuna, smo že večkrat govorili, da je kriza, ki jo je prinesla epidemija in ki je zaznamovala samo posamezne dejavnosti in ne v celoti vseh segmentov gospodarstva. Zato je tudi bil na tak način proračun prvotno sestavljen, in tudi ostale spremembe, ki jih danes obravnavamo, sledijo predvsem temu, kar je bilo skozi epidemijo spremenjeno. Ne vemo niti, kako bo v bodoče. Glede na pozive nekaterih na proteste, tudi proti cepljenju in proti spoštovanju ukrepov Vlade, se bo mogoče ta kriza dejansko še toliko bolj poglobila in bo večji vpliv na okrevanje gospodarstva in bo to okrevanje tudi dolgotrajnejše, kar pomeni, da b
Spoštovani, lepo pozdravljeni! Ko se danes v medijih in javnosti presoja, kako se bo izšlo glasovanje o zaupnici Vladi, se to počne v duhu današnjega časa – pritlehne računice, podtikanja, sklepanja o drugih po sebi, diskvalifikacije, kdo bo koga. To je toliko bolj neodgovorno, ker se Slovenija ne sooča le z enormnimi domačimi, domačinskimi problemi, pač pa je celotna Evropa pred dramatičnim pretresom, ki terja napore, v primerjavi s katerimi so bila prizadevanja za padec Berlinskega zidu mačji kašelj. Slovenija je od tega razpleta usodno odvisna, a v tej razpravi tako mrtvoudna, tako neinovativna, tako samozaslepljena ni zmožna sodelovati. Ta politika, ki se danes demonstrira skozi razpravo v Državnem zboru, spominja na skupino omamljenih in kričavih junakov iz jutranjih ur, ki se na železniški postaji prepirajo o lastni pomembnosti, nezavedajoč se, da znameniti vlak, o katerem se v tej politiki tako rado govori, morda na tej postaji sploh ne bo ustavil. Današnje recitiranje ničevosti, poniževanja in blodenj o mandatarjih, predčasnih volitvah, koristih te ali one stranke je porazno spričevalo tega stanja. Neresnost razprav, njihova omejenost, opravilna nesposobnost političnega razreda, o čemer smo govorili že večkrat, da prepozna realne probleme in da zna v sodelovanju s strokovno in siceršnjo javnostjo poiskati odgovore nanje. Mantra, ki se tu sliši, je: mi znamo vse, vi drugi ne znate popolnoma nič. In kaj je temeljni problem, pred katerim si ta politika tako rada tako intenzivno in tako na široko zatiska oči? To, da Slovenija že dolgo časa obstaja zgolj na kredit, da porabimo bistveno več kot ustvarimo, da izposojamo, trošimo za potrošnjo in ne za vlaganja v razvoj in njegovo ključno predpostavko: ljudi. O tem danes ni bilo veliko slišati, o vsem drugem pač marsikaj. Danes je simptomatično še posebej, da tako razpravljavci z leve kot z desne hodijo v svojih razpravah po stranki <PARTY>. Gospod Gorenak me pogreša – predlagam, da nosite s seboj mojo sliko, ker nis
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ni tako enostavna razprava o javnem dolgu, kot si predlagatelji zakona to predstavljajo. Kolega Bezjak, ne govoriti o zainteresiranosti do tega zakona, poglej malo okrog sebe in boš videl, koliko je tvojih poslancev, ki predlagajo ta zakon, tukaj v klopi. Verjamem, da niti ti ne verjamejo, da je ta zakon dober, in zato jih seveda pravzaprav ni tukaj. In to je odraz, in ko kritiziraš, zakaj nekateri drugi niso tukaj notri, je treba pogledati okrog sebe. Ampak, gremo k zakonu. Jaz mislim, da je nesprejetje tega zakona odgovornost do javnih financ. Vlada se tega absolutno zaveda in zato je v Zakonu o javnih financah, ki je trenutno v razpravi, povedala, koliko naj bo ta bruto dolg in na kakšen način naj se ta cilj doseže. Ampak ko govorimo o bruto dolgu in ko govorimo o nekaterih stvareh in primerjavah, ki jih je tukaj bilo slišati, je treba opozoriti, kdaj je to nastalo, zakaj je to nastalo, kakšni so vzroki in kako od tega. In se povrnimo v leto 2004 in igro številk, ko govorimo, kako smo zmanjšali bruto zunanji dolg procentualno napram BDP. Ja, res se je zmanjšalo. Ali se je nominalno tudi zmanjšalo?! Nominalno ne, nominalno se je povečalo za 600 milijonov, v tistem obdobju, ko je bilo seveda vsega v izobilju, ko je bila visoka gospodarska rast, ko je bil skorajda uravnotežen, pa ni bil uravnotežen proračun, imel je primanjkljaj in to je ta dolg, ki nastaja. Dolg nastaja zaradi tega, ker je seveda primanjkljaj v proračunu. Zaradi tega, ker niso bili usklajeni proračuni na nulo ali pa v plus. In ko je prej nekdo govoril o kmetu, ki točno ve, da porabi toliko, kolikor ima, ne drži čisto. Kmet v dobri letini napravi zalogo in pravzaprav uporablja zalogo, ker ve, da bodo prišla tudi slaba leta, lahko toča, povodenj, požar in ne vem kaj še vse, in dela si zalogo. In kolikšno zalogo je imela ta vlada v proračunu leta 2008? Minus. Minus 2 %. To je seveda in ne samo to, da je bil že minus takrat, imeli smo sprejete zakone, ki so začeli
Hvala lepa za besedo. Saj je bilo veliko povedanega, vendar meni je žal, da pri tako pomembni zadevi, kot je sprememba ustave, smo tako na različnih bregovih, kajti tako kot je Prešeren dejal, "ker zdaj vas, kakor nas jo srčno branit, kliče čas". In ustava je tista, ki zagotavlja temeljne pravice in dolžnosti vsakega državljana indržavljanke te naše države. In ko govorimo o tem, da je nujno potrebno, da se Slovenija decentralizira, je seveda prvi korak ta, da je v ustavi to zapisano in tudi omogočeno. Zato bom jaz to podprl. Seveda pa je potem zadeva, kako in na kakšen način bomo prišli do pokrajin in do razvojnih regij, to je pa potem korak, ki ga bomo morali še narediti in ga bomo morali še delati. Vendar predvsem moramo biti mi za to. In če bomo mi tako mislili, kot govorimo, ali govorili tako, kot mislimo, potem sem prepričan,da bomo lahko uspeli. Vendar mi je spet žal, da smo v času predvolilnem, ko to nekateri še s pridom izkoriščajo in potem se sprenevedajo in valijo vse obtožbe na vladajočo koalicijo - danes mislim, da temu ne bi bilo potrebno - in da naredimo korak naprej spremenimo ustavo v tej smeri in damo možnost decentralizacije Slovenije. Hvala.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi! Pravzaprav sem se dolžen oglasiti, saj prihajam iz podeželja, kjer je kmetijstvo eno od zelo pomembnih panog. Lahko rečem, da imamo to srečo, da v naših krajih še vedno vztrajajo ljudje na kmetijah, gospodarijo, imajo živinorejo in se ukvarjajo z gozdom. Zakaj z gozdom? Ker se bom tukaj osredotočil na katastrski dohodek od gozda. V naših krajih je v zadnjem letu in pol lubadar, podlubnik uničil ogromne količine lesa. Nekaterim kmetom je celotno premoženje padlo in človek bi pričakoval, da se država na to nacionalno katastrofo odzove. Večkrat sem zaprosil ministrico, da bi se o tem začeli pogovarjati. Ti ljudje niso dobili nič v pomoč. Je pa to, kar je gospod Krajčič rekel, da imajo pa sedaj denarja kot pečka, milo rečeno poniževalno. Zavedati se morate tega, da je les, ki je na tržišču, ki ga je napadel lubadar, 50 % manj vreden oziroma odkupna cena tega lesa je 50 in več odstotkov manj, kot pa je bila prej tržna cena tega lesa. Nekateri ljudje so izgubili naslednjih 50 let gozda, v katerem bo, če bo sreča in če se bo ta gozd pogozdoval, lahko zrasel v 50 letih nov gozd, nov etat, iz katerega bo lahko črpati. V teh 50 letih pa bo ta gozd neuporaben, lastniki bojo pa plačevali še zmeraj katastrski dohodek, ne glede na dejstvo, da iz tega naslova dohodka ni. Res je tudi to, da je katastrski dohodek delno tudi prihodek občin. Ta prihodek občin se je uporabljal namensko za vzdrževanje gozdnih cest. V občini, iz katere izhajam, je teh cest 42 kilometrov in je letno bilo treba nameniti ves katastrski dohodek za to, da se te ceste vzdržujejo in da se lahko normalno gospodari z gozdom. Zato mislim, da je treba kmeta spoštovati, da vztraja na svoji zemlji, biti pri obdavčitvi zelo previden, pretehtati, ali se povečane stopnje izplačajo; ali pa bojo te povečane stopnje potegnile za sabo to, da bodo ljudje začeli opuščati kmetije in se bojo preseljevali v mesta. Kaj bo to pomenilo za naravno krajino, vemo. Ta naravna kra
Hvala. Poglejte, s tem amandmajem, ki ga vlaga Poslanska skupina <PARTY>, želimo enak odnos do vseh občin, do velikih in malih. Vi pa veste, da velike občine imajo več društev, ki imajo status javnega pomena. Male občine imajo veliko tistih društev, ki nimajo tega statusa, ampak so za razvoj lokalne skupnosti na vseh področjih, kulturnih, športnih in tako dalje, zelo zelo pomembne. S tem amandmajem bi dosegli to, da bi tudi ta društva, ki imajo silen pomen za male občine, lahko živela, dobila v najem ali upravljanje neke nepremičnine in s tem bogatila razvoj lokalne skupnosti.
Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi, lep pozdrav vsem! Ker smo v Poslanski skupini Desus racionalni, smo se odločili, da bomo predstavili skupno stališče za vse štiri predloge novele zakonov, ki se tako ali drugače dotikajo kmetijstva in jih je pripravil nepovezani poslanec. Gre za predloge novel Zakona o Kmetijsko gozdarski zbornici Slovenije, Zakona o kmetijskih zemljiščih, Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije in Zakona o javnem naročanju. Naše stališče je enotno za vse štiri predloge novel – strinjamo se s sklepom matičnega delovnega telesa, da noben od predlogov ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Vsi štirje predlogi novel so, po naši oceni in tudi po oceni Zakonodajno-pravne službe, pripravljeni nedomišljeno in pomanjkljivo, tako vsebinsko kot nomotehnično. Ob branju predlogov smo dobili vtis, da je šlo za enkraten navdih avtorja novel, ki pa nato zadanega projekta ni znal ali zmogel izpeljati do konca tako, da bi predlagane rešitve napravil smiselne in dodelane. Je pa predlagatelj vsekakor dregnil v teme, ki so pomembne in ki se jih bo v prihodnosti treba konkretno lotiti v smislu spreminjanja področne zakonodaje, vendar celostno, sistematično in z iskanjem konsenza kmetov, njihovih predstavnikov, inštitucij, ki delujejo na področju kmetijstva, ministrstva in vseh zainteresiranih s področja kmetijstva. Ministrstvo je priznalo, da se zaveda problematike na področju prometa in zakupa kmetijskih zemljišč, zato se je v teku celovita prenova področja kmetijske politike. Ministrstvo ob tem sodeluje z vsemi zainteresiranimi, organizira posvete, da bo sprememba zemljiške politike na področju kmetijstva pripravljena z doseženim največjim možnim soglasjem. Naj na koncu ponovim, da bomo poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus pri 15., 20., 21. in 22. točki dnevnega reda seje Državnega zbora soglasno podprli sklepe, da predlogi zakonu, ki jih je pripravil nepovezani poslanec, niso primerni z
Zadnji in zadnjič. Spoštovani! Ko sem pred enim letom nastopil poslansko funkcijo, mi je naš domači hišni pesnik napisal med drugim tudi verz: "Med ministre gre Ljudmila in prazen DZ stol zafila, Vasletov Janez iz Domžal, mož karakterja in šal." Danes pa mi je poslal taisti pesnik: "Le leto traja to poglavje, že prav je, je stol ministrica izgubila, zaseda mojega sedaj Ljudmila." Delo v Državnem zboru sem si predstavljal kot kolikor toliko složno delo predstavnikov za dobro ljudstva. V resnici je bilo tako, da sem v prvih razpravah, ko sem bil v parlamentu, skoval rečenico, da je bil pogoj za sprejem v opozicijske stranke tudi tečaj in izpit iz žlehtnobe. Dosti je bilo žaljivk. In seveda sem tekom tega leta, kar sem tu, to mnenje opustil, čeprav je bilo s strani opozicije slišati veliko žaljiv, podcenjevanja in podobno. S pozicije pa je bilo tega precej manj, tudi zaradi <PARTY>, ki se tega načina ni posluževala. Priča smo ustoličevanju nove vlade. Kot ste opazili, sta se pričela že cediti med in mleko in že čutimo tudi pozitivne učinke. Pri predstavljanju koalicije nove vladavine nisem opažal nekih bistvenih razlik od usmeritev prejšnje vlade. Nisem slišal kaj posebnega o novih konkretnih akcijah. Skratka, cilji prej in sedaj so si zelo podobni in vedno bolj imam vtis, da je bil osnovni namen tega dogajanja polastiti se oblasti. Ponudba nove predsednice, da bodo šli po enem letu po zaupnico, se mi zdi malo lovska. Vemo, kaj se da narediti v enem letu – smo videli tudi sedaj. Moja prognoza je sledeča: ljudstvu bodo delili bombončke, znižali cene energije, elektrike, plina in podobno in si izboljševali javnomnenjsko podobo. Ko boste šli po zaupnico, jo boste dobili in pozabili na predčasne volitve, kljub tem podpisanim, kar je bilo. Pomembno znamenje se mi zdi, da so na vseh področjih potihnile zahteve po preverjanju spričeval, magisterijev, korupcijo opravljeno, po odstopih z visokih funkcij in tako dalje. Dokler nisem prišel v ta hram diplomacije, nisem verjel, da
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, predstavniki Vlade, kolegice, kolegi! Pred nami je predlog zakona, ki je na nek način posledica preteklih neustreznih ravnanja na področju zdravstvene dejavnosti in z njo ustavno zagotovljenega zdravstvenega varstva. V Poslanski skupini <PARTY> smo na zdravstvenem področju vedno aktivno sodelovali in sproti opozarjali na določene pomanjkljivosti tako na področju zdravniške službe, izvajanja zdravstvenih storitev v sklopu koncesij, na področju same organiziranosti in nenazadnje tudi na področju izvajanja dežurne službe. Ob po naši oceni nepotrebni eskalaciji s strani zdravniškega sindikata ob sprejeti spremembi izplačevanja posameznih dežurstev smo pozvali k aktivnejšemu sodelovanju vseh vpletenih strani tudi s predlogom za sprejetje avtentične razlage Zakona o zdravniški službi. S tega vidika in angažiranosti lahko pristojnemu ministru zgolj čestitamo. Pozdravljamo dolgoročno usmerjenost k reševanju izvajanja zdravniške dejavnosti, ki jo je minister izkazal z vložitvijo tega predloga zakona, ob želji, da bi se tudi vse nadaljnje reforme na tem področju začele izvajati hitreje od napovedovanj. Osnovi cilj zakona je skrajšanje postopkov priznavanje poklicnih kvalifikacij zdravnikom iz tretjih držav ter olajšati možnost njihove zaposlitve v Republiki Sloveniji. Dejstvo je, da neustrezna struktura zdravnikov po dejavnostih kaže na pomanjkanje zdravnikov, predvsem s področij anesteziologije, družinske medicine, radiologije in pediatrije. Žal tudi predstavljene projekcije do leta 2018 po posameznih dejavnostih niso optimistične. Po navedbah ministra se bo zgolj število radiologov povečalo nekoliko hitreje. Vsi ostali profili pa zgolj po 1 % letni stopnji. Po zbranih podatkih danes v Sloveniji primanjkuje približno 500 zdravnikov. Tudi povečevanje vpisnih mest na obe slovenski medicinski fakulteti v doglednem času ne bo rešilo omenjene težave. Zato je najhitrejši in najučinkovitejši način reševanja navedene problematike pridobivanj