EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Spoštovani, hvala za besedo. Spoštovana, hvala za pomoč! Razprava o tem, koliko državnih sekretarjev naj imajo ministri, je pogosta. Tudi bistvena rešitev novele Zakona o državni upravi se nanaša ravno na dodelitev še enega državnega sekretarja na Ministrstvu za zdravje. Praktično vsaka vlada do sedaj je želela kakšnega državnega sekretarja več. Leta 2002 je imelo vsako od ministrstev največ enega državnega sekretarja, leta 2012 se je kar z amandmajem število povečalo na dva, leta 2014 se je na Ministrstvu za finance to število kar podvojilo – na štiri. Ko je želela dodatnih šest državnih sekretarjev zaposliti vlada Marjana Šarca oziroma Poslanska skupina <PARTY>, je to preprečil prav ta odbor, proti pa je bila tudi današnja koalicija. Gospod Zvonko Černač, takrat poslanec, danes minister, je v imenu <PARTY> celo opozoril, da zaradi dodatnega državnega sekretarja na Ministrstvu za zdravje ne bo nič manj mrtvih zaradi gripe, rezultati v zdravstvu pa, da ne bodo nič boljši. Danes ta ista <PARTY> očitno meni, da bomo epidemijo zaustavili s političnim kadrovanjem. To je skoraj razumljivo, ker pri političnem kadrovanju je namreč ta vlada veliko bolj spretna kot pa je pri reševanju oziroma tudi s spoprijemanjem z epidemijo. Dejstvo je, da danes uzakonjamo še eno dodatno dobro plačano politično funkcijo in nič drugega. Zaradi dodatnega političnega funkcionarja ne bo nič bolj učinkovito cepljenje in ne bodo nič bolj učinkovite cepilne strategije, nič več ne bo razpoložljivega cepiva in nič manj javnega denarja ne bo odteklo v zasebne žepe. Da ne gre za nič drugega kot za eno dobro plačano službo več, dokazuje tudi razvrstitev prioritet te vlade. Če bi Vlada želela okrepiti javni zdravstveni sistem, bi mu lahko namenila 780 milijonov evrov, pa jih je raje namenila oboroževanju. Če bi hotela izboljšati javno zdravstveno infrastrukturo, bi ji lahko namenila skoraj milijardo evrov, pa jo bo z davčnimi odpustki raje namenila peščici najbogatejših. Če bi bil cilj res boljše javne
Gospod predsednik, poslanke in poslanci, gospod kandidat, predstavnik urada predsednika republike. Danes bo en mesec in šest dni po volitvah - tudi glede na prejšnjo diskusijo - najverjetneje potrjen predlog predsednika Republike Slovenije za kandidata za predsednika vlade Republike Slovenije. Na tej podlagi bomo, upajmo, da še v tem mesecu, dobili tudi predlog nove vlade Republike Slovenije s predstavitvijo vizije, programov, strategij posameznih ministrov, ministric nove vlade Republike Slovenije. V imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije bom podal nekaj naših uvodnih pogledov ob tej točki dnevnega reda oziroma ob današnji prvi izredni seji državnega zbora Republike Slovenije. V nadaljevanju bo postavljeno tudi kar nekaj vprašanj. Menimo, da bi bilo dobro, da se gospod kandidat opredeli do teh vprašanj. Volivke in volivci namreč pričakujejo jasne usmeritve o prioritetah, načrtih, ciljih in zamislih dejanskega vodenja vlade Republike Slovenije. To se pričakuje tudi zato, ker se bo potem, ko bodo ugasnile luči neposrednega TV prenosa, na odboru za notranjo politiko in pravosodje, če bo danes ustanovljen, nadaljevala seja državnega zbora s pomembnimi odločitvami. Prej smo na začetku seje videli, kako se namerava spoštovati opozicijo kot sestavni del ustavnega reda, ker se je preglasoval predlog, po katerem bi dobili samo to, kar pravi poslovnik državnega zbora: toliko poslancev v odboru za notranjo politiko, kot je določeno v tem državnem zboru sprejetem poslovniku. Jutri bomo verjetno po skrajšanem postopku spreminjali tri pomembne zakone: predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vladi, predlog zakona o spremembah zakona o državni upravi in predlog zakona o dopolnitvah zakona o poslancih. O njih je tudi govoril gospod kandidat. Ti zakoni pomembno opredeljujejo delovanje izvršne oblasti, vendar se sprejemajo glede na včerajšnjo odločitev kolegija predsednika državnega zbora po skrajšanem postopku, češ da gre za manj pomembne spremembe zakonodaje. Hkr
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Gospod minister! Po besedah predlagatelja na delovnopravnem in organizacijsko kadrovskem področju sistema javnih uslužbencev in tudi na področju organizacijske ureditve državne uprave in lokalne samouprave prehaja do številnih sprememb, težav oziroma pomanjkljivosti, zato predlaga noveliranje zakona o javnih uslužbencih. Na področju vodenja določenih evidenc ter odpiranja in uporabe osebnih podatkov javnih uslužbencev in drugih oseb je potrebno uskladiti sistem javnih uslužbencev s sistemom varstva osebnih podatkov ter določiti nedvoumne pravne podlage in pristojnosti, s čimer bo odpravljena možnost zbiranja, uporabe ali poseganja v podatke brez ustrezne podlage. Predlagatelj tudi trdi, da je dosedanja praksa tudi pokazala, da se ustrezna raven strokovnosti javnih uslužbencev ne zagotavlja zgolj s preverjanjem znanja na strokovnih izpitih, ampak predvsem s permanentnim usposabljanjem in izpopolnjevanjem. Zaradi tega predlaga dati večji poudarek usposabljanju pri novo sprejetih javnih uslužbencih, pa tudi uvodnemu seznanjanju z vsebinami, ki so sedaj predmet strokovnega izpita za imenovanje v naziv. Pri tem pa je treba izhajati iz dejstva, da je za izvedbo usposabljanja potrebno iskati najboljše in najustreznejše izvajalce. Tem ciljem sledijo tudi predlagane spremembe zakona o javnih uslužbencih, predvsem pa poslanci <PARTY>-a zagotovo ne moremo takšnega predloga podpreti. Ne bomo podprli predlagano uvedbo obveznega, zgolj uvajalnega usposabljanja, ter nato permanentno usposabljanje izobraževanja na račun ukinitve opravljanja strokovnega izpita za imenovanje v naziv. Sedaj je namreč poleg strokovnih izpitov določeno tudi permanentno usposabljanje in izobraževanje, predlog pa se nanaša zgolj na ukinitev strokovnih izpitov. Menimo namreč, da takšen predlog nikakor ni primerna rešitev za učinkovitejše in kakovostnejše delo celotne uprave, predlagatelj pa tudi ne poda tehtnih razlogov za takšen predlog, niti ga ne utemelji na podla
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Otroci so lačni, mar ne? To nam sporočajo civilno-družbene organizacije, to nam sporočajo mediji, mi pa še vedno zbiramo podatke. Dejstvo je, da je področje šolske prehrane v letošnjem letu doživelo dve zelo pomembni spremembi. Prva je vezana na uveljavitev socialne zakonodaje, ki je s splošnim soglasjem vseh poslank in poslancev stremela k temu, da odpravi kumulacijo pomoči na eni strani, in na drugi strani, da se ciljno usmeri v najbolj ranljive skupine. Zato je morda prišlo do tega, da so nekateri, ki so prej dobivali več vrst pomoči, danes iz tega kroga izpadli. Druga, bistveno bolj pomembna sprememba pa je vezana na tako imenovano splošno subvencijo šolskih malic. V Republiki Sloveniji, v preteklem obdobju do uveljavitve ZUJF so vsi učenci, vsi dijaki prejemali subvencijo v višini dveh tretjin cene malice. To je pomenilo za osnovnošolskega otroka 10,5 evra, za srednješolskega otroka pa 31, 32 evrov. Dodatno pa so tisti, ki so bili socialno ogroženi, dobivali še dodatno subvencijo, in sicer v višini ene tretjine cene malice, kar za osnovnošolskega otroka je pomenilo plus 5,4 evra in za srednješolskega otroka 16,5 evra. Z ZUJF smo odpravili kompletno splošno subvencijo, razen za socialne upravičence, bom rekla tiste, ki so sodili v to drugo kategorijo, kjer sta se prva in druga subvencija seštevali. Vendar je tudi zaradi socialne zakonodaje prišlo do določenega osipa pri številu prejemnikov. Ampak tisto, kar je pomembno, je, da smo v obdobju prejšnje Janševe vlade opravili zelo pomembno raziskavo o položaju revščine med družinami z otroki. In v tisti raziskavi smo ugotovili, da država zelo kvalitetno skrbi za socialno ogrožene otroke, da z različnimi oblikami pomoči subvencij zmanjšuje oziroma več kot 70 % zmanjšuje stopnjo tveganja revščine otrok, kar je odlično. Še vedno sodimo med najuspešnejše države v Evropi, čeprav se je to nekoliko zmanjšalo. Na drugi strani pa iz kroga upravičencev iz
Hvala lepa gospod podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi. Mislim, da ni danes nikogar tukaj, ki se ne strinja s spoznanjem, da imamo v srednjih šolah najslabše urejeno prehrano. In tudi prav je, da se danes tako izčrpno o tem pogovarjamo in sem prepričan, da bo tudi ta razprava doprinesla k temu, da se bo ta problem začel mogoče še hitreje reševati, kakor je tako ali tako že opaženo. Zadnje čase je bilo v javnosti dosti razprav okolinezdravega prehranjevanja mladine in prepričan sem, da se bo to v nekem doglednem času odvijalo tako, kot bi bilo zaželeno in potrebno. Če imamo v vrtcih in osnovnih šolah ter pri študentih to zadovoljivo urejeno, bi lahko pripomnil, da v osnovnih šolah je ta del prehrane premalo subvencioniran, da je to tudi problem, ki ga bo verjetno treba vzporedno s tem reševati. Da pa je potrebno pri srednješolcih izhaja tudi iz tega izhodišča, da se več kot 70% vozi, da je večina teh otrok brez zajtrka, in da ni pogojev, da bi se prehranjevali v gostilnah, tudi če bi to želeli. Imajo pač urnik in imajo za to opredeljen čas. In je verjetno nujno organizirati ta obrok v šolah. Za to pa vemo, da v večini ni pogojev. In da se to verjetno improvizirati tudi ne da zaradi sanitarne inšpekcije - posebno župani tukaj v parlamentu vedo, kakšne težave so v nekoliko starejših osnovnih šolah, kjer se pripravlja obrok, ko so pred leti inšpektorji navalili in predpisali, kaj vse je treba narediti, če hočemo tem osnovnošolcem zagotavljati ta obrok. To pomeni, da je potrebno tudi nekako urediti te pogoje. Jaz mislim, da je danes zelo odvisno od posameznih ravnateljev, kako so se znašli. Ker ponekod je to boljše, ponekod zelo slabo urejeno. Pri teh vozačih je treba še to dodati, da morajo po končanem pouku počakati na svoje prevozno sredstvo, da se nekateri eno uro vozijo, še več, da pridejo domov, in pridejo prej na večerjo kot na kosilo. Torej, to je zagotovo treba urediti. Jaz mislim, da je treba urediti postopoma, da se to ne da v enem koraku, da
Lepo pozdravljeni, spoštovani gospod podpredsednik, vsi navzoči! Mislim, da imamo pravico poslanci govoriti tako dolgo, dokler lahko. Čisto vseeno je, ali imamo danes na voljo dve uri, ali pol ure, ali kakorkoli že. Mislim, da se ne bomo ustrahovali v tem smislu, da moramo nehati, če nekdo to zahteva. Prav žalostno pa je tudi poslušati, kako nekateri poslanci prav iz petnih žil vlečejo razloge, zakaj ni potrebna sprememba te zakonodaje. Jaz mislim, da je ad personam ali ne ad personam popolnoma razjasnjeno. Sprašujem se samo, ali ne gre za nek strah, da bo zakonodaja onemogočila kandidaturo še kakšni osebi s pomanjkljivo, da rečem milo rečeno, politično kulturo, ki je za določeno stranko pač življenjskega pomena. Mogoče bi morala tole razpravo res začeti tako, kot je rekel Platon, da dobri ljudje pač ne potrebujejo zakonov, da bi delovali odgovorno. Dodal je tudi, da slabi vedno znajo zaobiti zakone. Verjetno smo se tega zelo slabo zavedali, ko smo pripravljali in sprejemali zakonodajo naše mlade države. Pa ne zgolj predpisov, ki zadevajo volitve, ampak je danes dejstvo, da se pogovarjamo tudi sicer o zlorabi dobrih namenov, o neodgovornosti, nepoštenosti, pohlepu in politični vehementnosti ljudi, ki so nas vodili. In posledice teh dejanj politik in politikov oziroma javnih funkcionarjev so znane ter pomenijo očitno zelo veliko razočaranje državljank in državljanov v samostojni Sloveniji, to je dejstvo. Naivno je tudi verjeti, da bi se zaradi neke urejene zakonodaje ljudje osebnostno spreminjali. Še vedno bodo znali in iskali tudi luknje v zakonu; vendar je naša državljanska in pri poslancih tudi politična dolžnost, da ustvarimo pravni red, ki bo v najboljši možni meri omejil vstop v politiko in na javne funkcije ljudem, ki ne ustrezajo nekim etičnim in moralnim merilom. Zakonodaja, ki je v postopku, je povezana z nekimi, rečem lahko, zelo zahtevnimi pravnimi vprašanji, predvsem omejitve pasivne volilne pravice oziroma neizvoljivosti in predčasnega prenehanja mandat
Drage poslanke, poslanci, spoštovani predsednik Vlade, ministrice in ministri, dober dan! Zanima me prihodnost, zanima me, kako bodo naši državljani živeli jutri, in kako se bodo v tej državi počutili. Moje vprašanje, predsednik Vlade, je zelo preprosto. Nekateri pravijo, da je preteklih 10 let izgubljeno desetletje. Moje vprašanje vam se glasi: Kaj je vaša vlada storila za to, da je naša država Slovenija bolje pripravljena na težave in izzive, ki čakajo Slovenijo v prihodnosti? Zelo konkretni eksaktni podatki, ki ne puščajo veliko možnosti za opozicijsko interpretacijo, so podatki vladnega Umarja, OECD, Evropske komisije. Vse te tri organizacije izpostavljajo tri ključne težave in izzive, ki Slovenijo čakajo v prihodnjih letih, in to negativne demografske trende, visok javni dolg in okorno poslovno okolje. Glede negativnih demografskih trendov se žal vaša vlada ni kaj veliko ukvarjala. V prihodnjih 10 letih bo kar 100 tisoč naših državljanov dočakalo pokojnino, kar je v redu, ampak to pomeni izjemen pritisk na pokojninsko blagajno, zdravstveno blagajno in na vse, kar za seboj potegne. Visok javni dolg. Zdaj se je na ameriškem trgu oziroma v Ameriki se je spet zgodil nek tak manjši pretres na borzah. Kaj, če ta kriza spet pljuskne v Evropo? Glede na to da v času konjunkture nismo zniževali javnega dolga, Slovenija v primeru naslednje gospodarske krize žal nima veliko manevrskega prostora. Ker v to zadnjo krizo smo prišli s 23 % BDP javnega dolga na 80 %. In še ene takšne krize Slovenija kot taka ne bi preživela. In na koncu še okorno poslovno okolje. Pravijo zelo jasno, birokratske ovire so izjemne, predvsem pa investitorje motijo dvojna pravila. Nekaj, kar je omogočeno tujcem, našim domačim, lastnim investitorjem ni omogočeno. Torej zdi se, predsednik Vlade, da Slovenija leta 2018 ni kaj bolje pripravljena na izzive, ki naš čakajo, kot je bila leta 2014. Prosim, dajte nas razsvetlili: Na katerih področjih vi ocenjujete, da ste Slovenijo boljše pripravili na izzive,
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev predstavlja prenos direktive Evropskega parlamenta in Evropskega sveta v slovenski nacionalni pravni red. Delno je bila direktiva prenesena s sprejetjem Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev, a je Evropska komisija ocenila, da prenos ni ustrezen in zadosten. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o postopku priznavanja poklicnih kvalifikacij za opravljanje reguliranih poklicev tako prinaša dopolnitve določbe, s katero se zagotavlja pravna podlaga za vodenje javnih evidenc ter prosto prenosljivost izkaznice za opravljanje reguliranega poklica med državami članicami Evropske unije. Z odločbo o priznanju poklicnih kvalifikacij se kandidatu v Republiki Sloveniji omogoči opravljanje reguliranega poklica, za katerega se je usposabljal v katerih izmed držav članic Evropske unije, evropskega gospodarskega prostora ali v Švicarski konfederaciji, in sicer pod enakimi pogoji, kot veljajo za slovenske državljane, če so dejavnosti, ki jih poklic zajema, primerljive. Poklicne kvalifikacije se skozi obravnavani zakon priznavajo avtomatično za 7 sektorskih poklicev: zdravnike, zobozdravnike, medicinske sestre, veterinarje, farmacevte, babice in arhitekte. Avtomatično se priznavajo tudi poklicne izkušnje za poklice s področja obrti, industrije in trgovine ter po splošnem sistemu za ostale poklice, ker pomeni, da se v primeru znatne razlike med prosilčevim usposabljanjem in nacionalnim usposabljanjem razlike odpravijo s prehodnim obdobjem in opravljenim preizkusom znanja. Slovenija se v obdobju velike gospodarske rasti že več let sooča s pomanjkanjem delovne sile, ne le tiste za najnižjo izobrazbo, pač pa tudi delavcev s specifičnimi obrtnimi in poklicnimi znanji ter visoko izobražene delovne sile na področjih, kot so zdravstvo in naravoslovni ter tehnični
Spoštovani! Mislim, da je bila ta razprava izjemno poučna za vsakogar, ki jo je spremljal. Kajti, pokazala je predvsem eno ključno stvar. Že politologija uči, da bi morala vsaka politika temeljiti na vrednotah. Ta razprava, razprava tako s strani poslank in poslancev večine vladajoče koalicije, kot tudi dela vlade, pa je pokazala naslednje. Kriza v Sloveniji je tudi posledica sedanje krize vrednot. Krize vrednot, ki je tako značilna in bila danes tako očitna za posameznike iz vrst vladajoče koalicije. Zakaj v resnici gre? Če pogledate celotno današnjo sejo v luči tega, kar govorim, da gre v politiki za vrednote. Sedanja himna v tistem delu, čeprav je očitno protiustavna, ampak to večine tukaj, žal, ne zanima. V tistem delu, ki je zapisan v zakonu, torej zgolj v 7. členu, je izrazito internacionalistična. Postavlja torej na prvo mesto vse narode, ves svet pred svojo domovino, pred svojo deželo, pred slovenski svet. Zgolj to spremembo smo mi želeli uveljaviti, s tem slediti Francetu Prešernu na predlog gospoda Borisa Pahorja. Tu ni nobenega rušenja simbolov, ampak je dejansko uveljavitev simbolov tako, kot so zapisani v ustavi. Ampak kot rečeno, to očitno nekaterih ne zanima. Kajti, kaj se potem zgodi, če v politiki vrednota internacionalizma prevlada nad vrednoto skrbi za lastno skupnost, za lastno deželo, za slovenski svet? Potem smo priče odločitvam v Državnem zboru in to na predlog Vlade, da ni noben problem dati več sto milijonov za pomoč Grčiji, čeprav vsi vemo, da tega nikoli več ne bomo videli, tam pa štrajkajo in si delijo šestnajsto plačo na račun naših delavk in delavcev. Ko pa gre za prošnjo za pomoč, za nekaj sto milijonov, ki bi omogočili hitrejši razvoj Beli krajini, ne to ni govora, to pa z ognjem in mečem, tega pa v nekem razumnem roku ne bomo dali. To je tista kriza vrednot, ki ste jo sami na tej seji lepo pokazali. In zato branite sedanjo očitno z ustavo neskladno ureditev v zakonu, ki zajema samo sedmo kitico Zdravljice. Ni problem dati 5,6 milijon
Hvala lepa, gospod predsednik. Moje vprašanje je bilo zastavljeno gospodu ministru Černaču z namenom, da se pogovorimo o infrastrukturnih projektih, ki že desetletja čakajo na umestitev v prostor. Ker je infrastruktura oziroma umestitev tako pomembnih projektov v prostor zelo pomembna za razvoj Slovenije, gospodarstva in vsega za dobro te družbe, je bilo moje vprašanje dobronamerno, ker pa je sam minister odprl številna vprašanja na to temo v svojem odgovoru in se je zavezal, da bo tudi v kratkem pripravil neki terminski plan in določil prioritete pri umeščanju v prostor pomembnih projektov za razvoj naše države, smatram, da boste podprli, da se v Državnem zboru opravi širša razprava na to temo in da boste kolegice in kolegi vsak iz svoje poslanske skupine in tudi posamezno povedali, kakšne težave imate na tistih delih Slovenije, od koder prihajate. Na koncu koncev, tukaj smo zato, da odločamo, preden odločamo pa, da se pogovorimo, kaj je treba narediti za dobro naše države. Ker upanje umre zadnje, jaz pričakujem, da boste ta predlog tudi podprli. Hvala. Spoštovani predsednik, predvsem je šlo tukaj za umeščanje objektov v prostor na ravni lokalnih skupnosti. Vaša koalicijska zaveza je bila, da boste tudi zemljišča prenesli na lokalne skupnosti. Verjel sem, da se zavedate, da lokalne skupnosti najbolje poznajo, kaj je treba in kaj je pomembno za razvoj njihovega kraja. In zato, ker se lokalne skupnosti ne morejo razvijati tako, kot bi si želeli, zaradi stiske s prostorom in zaradi tega, ker so številna zemljišča tako ali drugače razporejena in ker ne morejo zgraditi potrebne infrastrukture, ki bi jim omogočila razvoj, apeliram na vas, da čim prej to storite, prenesete na lokalne skupnosti zemljišča – nenazadnje gre za vašo koalicijsko zavezo – in vas tudi pozivam, da podprete, da se o tem tudi opravi razprava, kajti ta razprava vam lahko samo koristi. Hvala lepa.
Hvala za besedo, spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci! Kar z velikim zanimanjem sprejemam to razpravo, pa moram reči, da nekateri preveč enostavno jemljete sprejemanje te zakonodaje, ki jo imamo danes na dnevnem redu. Mene osebno skrbijo tako drastični posegi: v spremembo zakonodaje, kot jo imamo na dnevnem redu. Pa vam bom odkrito povedal, zakaj. Ker me predvsem zanima, ali je ministrstvo naredilo analize, če sprejmemo takšen predlog zakona, kot je danes na dnevnem redu, s takšnimi vladnimi amandmaji, kaj pomeni za tista okolja, od koder prihajamo nekateri poslanci, kjer je brezposelnost na najvišjem nivoju: Dravska regija, Prekmurje in Koroška. Ali se vi zavedate, da v mestu Maribor ukinjate ali pa zmanjšate sredstva javnih del za milijardo dve ali tri, kaj to pomeni za našo regijo, kaj pomeni to socialna in po drugi strani tudi gospodarska kriza. Ne bi bil tako prepričan, da se s tem drastičnim posegom ne bo to zgodilo. Če pogledate po statističnih podatkih in če znate čitati statistične podatke, kaj pomeni brezposelnost v osrednji regiji, od koder pač prihaja tudi sam minister, 4 do 5% brezposelnosti, in kdo je med tistimi brezposelni. In če primerjate nekatere javne razpise za delovna mesta v osrednji Sloveniji ali v Prekmurju ali v Mariboru ali na Koroškem, na primer za diplomiranega pravnika, koliko se jih v Mariboru javi na eno delovno mesto, koliko se jih v Ljubljani. Tam je številka 400, v Ljubljani pa 20 ali pa 30. In če greste na mariborsko sodišče, pa poglejte, kakšna je vrsta za pravosodne izpite v Mariboru ali pa kje drugje. V tem je problem. In v Mariboru imamo problem s tem, da nam izobraženi ljudje, ki so posvetili svoje življenje delu, da pridejo do primerne izobrazbe, diplome, bežijo iz mesta, ker nimajo ne možnosti in ne priložnosti. In ta drastični poseg jim bo vzel priložnost in možnost, da dobijo zaposlitev. V tem je problem. Zato bi želel, minister, da mi javno tukaj odgovorite, kaj to pomeni za tiste regije, kjer je brezpose
Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Prostovoljno pripravništvo postaja karierna priložnost za tiste mlade, ki jim lahko starši omogočijo brezplačno delo, ali pa metoda za izkoriščanje mladih, ki so prisiljeni poleg neplačanega pripravništva opravljati še kakšno prekerno delo. V normalnih razmerah polne zaposlenosti, kakršne smo v tej državi imeli dobrih 30 let po vojni, bi bilo prostovoljno pripravništvo lahko normalen način, da maturanti in diplomanti spoznajo delovni proces in pridobijo delovne izkušnje – tudi mi smo včasih kot srednješolci delali v proizvodnji. Tudi študentsko delo, ki smo ga obravnavali pred nekaj dnevi, je bilo takrat primeren način usposabljanja ob študiju, odkar pa imamo trajno visoko brezposelnost, je postala metoda socialnega dampinga in čezmernega izkoriščanja. Če bi opravljeno prostovoljno pripravništvo pomenilo začetek kariere, bi se nadaljevalo z zaposlitvijo teh maturantov in diplomantov, bi mogoče še lahko verjeli njegovim pozitivnim stranem. Realnost je seveda drugačna. Po koncu volonterskega pripravništva se diplomanta pač nadomesti z drugim prostovoljcem, kot da gre za potrošni material. Ni torej nenavadno, da so pomisleki in kritike takšne oblike dela vedno bolj glasne, že v osnovi je takšna oblika dela namreč tudi v nasprotju z Evropsko socialno listino, ki jasno določa pravice delavcev do pravičnega plačila, ki bo njim in njihovim družinam zagotavljalo dostojen življenjski standard. In prostovoljno pripravništvo vsekakor ne zagotavlja teh pravic. Slovenska zakonodaja sicer pozna dve vrsti pripravništva: plačano in neplačano. Vendar pa je neplačanih, torej prostovoljnih pripravništev, kar 60 %, od tega največ v javnem sektorju. Po podatkih iz mnenja Vlade Republike Slovenije po številu volonterskih pripravništev izstopa Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, ki ima kar 763 volonterskih pripravnikov, in takšna praksa je preprosto nedopustna. Koalicija je v koalicijski pogodbi zapisala