EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, gospod minister! Jaz moram reči, da sem pričakoval, da bo šla debata po tej plati, čeprav sem si želel drugače. Verjetno, kadar gre za govorico o vrednotah, ne more iti razprava mimo ideoloških dimenzij, in to se nam dogaja od samega začetka in pravzaprav se nadaljuje, kakor se je začelo. Danes je bilo tukaj precejgovora o zavajanju, lažeh itn. Ampak laž oziroma zavajanje je vdelano na strani pet Poročevalca, ki je ta zakon predstavil, v ciljih in načelih zakona, za preprostega bralca - se da razbrati predvsem poudarek, da gre za pravico do zdravljenja neplodnosti.Zlasti po hitrem branju bi človek rekel, to absolutno je zadeva za pozdraviti oziroma podpreti in tako, seveda, marsikaj v javnosti teče, da je neka strašna resnica, ki se bori proti zdravljenju neplodnosti, za tem pojmom se pa ponuja povsem ali tudi nekaj drugega. Kal tega zavajanja je tukaj pri samem namenu zakona opisana. Seveda, ker je ideološka utemeljitev taka, kot je tukaj, kjer se govori o zastrahovanju, konzervatizmu, nazadnjaštvu itn., so bile danes dodane iz arzenala stare, bi rekel, iz stare partijske omare še tiste značilne besede, ki se jih rado uporabi in jih jaz tukaj ne bom ponavljal. Omenil bi rad pa samo nekaj. Poglejte. Če, gospe in gospodje, vsi govorimo, da smo za v Evropo, potem pojmujmo tudi konzervativnost kot demokratično izbiro, ki ima svojo legitimnost. In v evropskih državah, v državah članicah Evropske zveze, pa tudi še v kakšnih drugih, ne uporabljajo te partijske delitve konzervatizem - slabo, naprednost - dobro. Te delitve preprosto take ni in jaz svetujem, da se tako več ne govori, ker s tem nobenemu ne koristimo, s tovrsto ideološko govorico. Jaz sem za ideološko govorico v kulturnem okviru. Ta konzervativnost je pa absolutno nepotrebna in tudi škodljiva, tudi temu državnemu zboru. Takrat, ko je evropska konzervativna linija vodila boj za slovensko priznanje v evropskem svetu in evropskem parlamentu, ni nihče
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovane ministrice, dragi kolegi in kolegice! Drži, svoje poslansko vprašanje bi postavila ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar. Nanaša se na področje reorganizacije urgentne službe v Republiki Sloveniji. Gospa ministrica, poznano nam je, da Republika Slovenija vzpostavlja mrežo urgentnih centrov, katere bo imenovala delovna skupina za organizacijo mreže urgentnih centrov, ki je bila imenovana s strani Ministrstva za zdravje in je pravzaprav v zaključni fazi svojega dela. Po naših informacijah naj bi konec meseca novembra sprejeli sklepe o mreži urgentnih centrov. Ker prihajam iz ptujsko-ormoškega območja, se name obrača stroka iz teh občin. Splošna bolnišnica Ptuj je bila sicer naknadno vključena v to mrežo urgentnih centrov, vendarle je bila naknadno edina izpadla iz te tako imenovane mreže, ki še ni določena. Sicer je prejšnja vlada dala obljubo, da bo tudi urgentni center Ptuj–Ormož financiran, vendarle pa temu ni tako. In sedaj nekako strahoma pričakujemo, kaj se bo zgodilo. Kajti dejstvo je, da so pridobile naziv urgentnega centra prav vse splošne bolnišnice in tudi oba UKC. Le naša ptujska splošna bolnišnica tega ni pridobila. Menimo, da je izločitev iz mreže urgentnih centrov neupravičena, kajti ptujsko-ormoško območje dosega kriterije, sploh kar se tiče števila prebivalcev, geografske pokritosti za nudenje nujne pomoči prebivalcem. Tudi bi opozorili, da je bilo uvrščenih kar nekaj krajev oziroma splošnih bolnišnic, ki dosegajo precej manjše število prebivalcev kot ptujsko-ormoško območje. S tega stališča sprašujem: Kaj se je zgodilo, da je ptujska bolnišnica edina izpadla iz tega programa izgradnje urgentnih centrov? Ali je sploh kakšna možnost, da se izgradnja urgentnega centra v Splošni bolnišnici Ptuj predvideva v proračunu za leto 2015? Hvala lepa.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovani minister s spremljevalko. Kolegice in kolegi! Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o osnovni šoli, ki ga je vlada poslala v državni zbor Republike Slovenije v obravnavo, bomo poslanci in poslanke poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije podprli. V poslanskem klubu <PARTY> smo prepričani, da je obstoječa in veljavna zakonodaja dobra in omogoča šolajočim zadostno in kvalitetno pridobivanje znanja, ki je primerljivo evropskim standardom. Prav tako pa se v poslanskem klubu <PARTY> zavedamo, da moramo biti pozorni, primerno občutljivi, predvsem pa strokovni na področju sprejemanja šolske zakonodaje. Zavedati se moramo, da šolski sistem ni otroška igračka. To je sistem, ki mora v različnih obdobjih človekovega življenja ljudemrazličnih socialnih skupin, različnih političnih ali verskih prepričanj ter različnih svetovnih nazorov omogočati, da dosegajo njim dosegljiv nivo znanja. Še posebej je šolski sistem občutljiv v tistem delu, ki obravnava obvezno osnovnošolsko izobraževanje. Osnova za uvedbo devetletnega osnovno šolskega izobraževanja je bila leta 1996 sprejet zakon o osnovni šoli. Zakon je bil od svojega sprejetja dvakrat spremenjen, leta 1997 in leta 2001. V zadnjem času smo priča velikim pritiskom javnosti, češ, da so otroci v devetletki preobremenjeni. Po dosedanjih raziskavah je v Sloveniji število ur, ki jih učenci na leto porabijo za pouk nižje od večine drugih držav. Tako je skupnega časa, ki ga učenci preživijo pri pouki in za učenje, manj, kot v drugih državah. Zanami so le Romunija, Madžarska, Latvija, Finska in Belgija. Tretja sprememba zakona, ki je pred nami, posega v 17. in 64. člen. S spremembo 17. člena se omogoči učencu, da namesto treh izbirnih predmetov lahko izbere le dva. Ta sprememba naj bi pripomogla k razbremenitvi učencev pri učenju. Druga sprememba, ki jo zakon uvaja v 64. členu, se nanaša na preverjanje znanja z nacionalnem preizkusom znanja na koncu obdobij. Po novem se predlaga vsebinsko
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani! Zaradi dogodkov na svetovnih prizoriščih smo priča vedno večjim migracijam ljudi, ki iščejo boljšo prihodnost izven meja svoje domovine. S povečanim številom prosilcev za mednarodno zaščito se srečujemo tudi na slovenskih tleh. Konvencija o otrokovih pravicah določa, da je najvišja vrednota otrokova korist, ki jo morajo države zasledovati na svojem ozemlju, ne glede na to, od kod prihajajo otroci, in ne glede na to, čigavo državljanstvo imajo. In ravno spremembe zakona o mednarodni zaščiti so ta korak v to smer: zaščititi najšibkejše, ne glede na to, od kod prihajajo. Vse prepogosto se je namreč dogajalo, da so nekateri obstoječi sistem, ki ni vseboval varovalk za ugotavljanje dejanske starosti beguncev in je omogočal, da so odrasli, ki so trdili, da so mladoletniki, pa to niso bili, izkoriščali z namenom vzpostavitve stikov z otroki v azilnem domu in posledičnemu izkoriščanju otrok v razne nemoralne in kriminalne namene. V pravu pogosto postavljamo na tehtnico različne pravice. Tehtamo in razmišljamo, v katero smer je najbolj pravično in pošteno, da tehtnico prevesimo. Toda v primeru, ko so zraven otrokove koristi, tehtanja ni. V tem primeru včasih posežemo v določeno pravico, v katero sicer ne bi posegli, če ne bi šlo za vprašanje otrokove integritete. V Slovenski ljudski stranki smo seznanjeni s pomisleki nevladnih organizacij glede sprememb tega zakona, kljub temu pa menimo, da je treba sprejeti nekatere ukrepe, ki bodo preprečili izigravanje predpisov in onemogočili ustvarjanje novega kriminalnega prostora, predpisov, ki bodo hkrati obvarovali otroška življenja. V demokratični državi, kot je Slovenija, ki spoštuje nevladne organizacije in z njimi sodeluje ter preko raznih mehanizmov omogoča njihov obstoj, je kot znamenje demokratičnosti in napredka tudi dejstvo, da je na področjih, kjer je nekoč obstajala zgolj in samo državna intervencija, sedaj dana možnost, da pri kreiranju družbe solidarnosti in prihod
Hvala lepa. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi. Preden postavim vprašanje bi želel gospoda ministra opozoriti, da želim stvarni odgovor - ne takega, kot sem ga na večkratne intervencije dobil v zadevi, ko sem spraševal, koliko je Ljubljansko banko, ko je še bila v državni lasti, stala poravnava v tožbi v zadevi Tržaška kreditna banka. Dobil sem pojasnilo o italijanski zakonodaji, nič pa finančno ovrednoteno. Sedaj pa moje poslansko vprašanje. Z vstopom Slovenije v Evropsko unijo 1.maja letos bodo meje med Slovenijo in Italijo ter Avstrijo in Madžarsko postale notranje meje Evropske unije. Carinska infrastruktura in carinjenje bo v znatni meri preneseno vzhodno schengensko mejo, kljub temu pa izgleda, da carinska uprava Republike Slovenije nesmotrnorazmetava finančna sredstva za objekte na tej mejah, kot da se spremenjenih dejstev ne bi zadevala. Kot primer neutemeljenih investicij navajam primer stavbe carinskega urada v Sežani, kjer se brez potrebe zamenjujejo še zelo dobra aluminijska okna z novimi okni. Nabavilo se je 8 superluksuznih in dragih fotokopirnih strojev Cannon, vsaka tiskarna zase, in vsak je vreden prek 3 milijone SIT. V letu 2003 so se v vsako pisarno upravne stavbe vgradile nove klimatske naprave, med tem ko cariniki na vzhodni meji delajo v kontejnerjih že 13 let, poleti brez klime, pozimi pa s slabim gretjem. Prav tako v tem času poteka zamenjava vseh luči v upravni stavbi, čeprav so sedanje luči še zelo dobre. Nabavlja se tudi prekomerno število novih službenih vozil, istočasno pa je na parkirišču uprave stavbe parkiranih pet do šest vozil, ki so izven uporabe. Zaradi tega sprašujem: Ali se vse navedene investicije izvajajo v skladu z določili zakona o javnih naročilih? Zakaj je potrebno prekomerno trošenje denarja za zgradbo carinske uprave, ki je jutri praktično ne bomo več imeli oziroma dolgoročno nima perspektive? Zakaj se denar ne usmerja za ureditev prehodov na južni meji z Republiko Hrvaško oziroma vzhodni meji? Zakaj ministrstvo ne
Ja. Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Rad bi ministra seznanil oziroma opozoril na stanje v tistem delu slovenskega kulturnega ustvarjanja, ki se ukvarja s temeljnim izročilom kulture slovenskega naroda oziroma konkretneje, z ljubiteljsko kulturo. Kljub temu da je ta zvrst kulture močno zasidrana v Slovencih, kar potrjuje 4.000 različnih društev, pa je finančna podpora zelo nizka in predstavlja le 2,5% sredstev, ki so v državnem proračunu namenjena za slovensko kulturo. V teh društvih srečujemo ljudi, ki skrbijo za ohranjanje in razvoj slovenskega kulturnega izročila ter prepoznavanje Slovenije kot države z bogato kulturno dediščino, kar je v današnjem času, ko se skušamo preko ljudskega izročila čim bolj identificirati v širšem evropskem prostoru, zelo velikega pomena. Ti ljudje skrbijo za ohranjanje slovenskega kulturnega izročila skoraj v celoti na ljubiteljski dejavnosti, preko pevskih zborov, igralskih skupin, plesalcev, godbenikov, folkloristov in številnih drugih dejavnosti, ki se jim je do sedaj namenjalo najmanj pozornosti, predvsem pa finančne pomoči. Poleg tega nizkega financiranja s strani države pa se ljubiteljska kultura srečuje še z naslednjimi težavami: zelo zahtevni birokratski postopki za prijavo projektov na razpise, kjer se kandidira za zelo nizka sredstva; drugič, zelo velika odgovornost predsednikov društev, ki imajo letni obseg poslovanja le nekaj 100 evrov; in tretjič, plačevanje avtorskih honorarjev pri izvajanju ljudske kulture in veliki zahtevki SAZAS-a. Večini Slovencev je dosegljiva ravno ta ljubiteljska kultura, ki pa dosega tudi zelo visoko umetniško vrednost. V večini slovenskih mest in občin je organizirana samo ljubiteljska kultura in samo nekaj večjih mest v Sloveniji se lahko pohvali s profesionalno kulturno dejavnostjo. S tako nizkim in birokratsko zahtevnim financiranjem vse ljubiteljske kulture, ki ji je še posebno podrejen položaj ljudske kulture, pomeni omenjena kultura rast slovens
Predsedujoči, če bomo zdaj delali izjeme, potem jih moramo vedno. Potem je to konec, veste. Ljudje pritiskajo enkrat, drugič, se izklopijo in potem ne vidijo, da so se izklopili, in potem niso prijavljeni. Rajši predlagam, da naredite še en šnelkurs za tiste nove poslance, pa jim še enkrat pokažite, kako se je treba prijavljati. Ne moremo pa delati zdaj izjem, ker potem bo vsak lahko dvignil roko in rekel, da mu naprava ne deluje. Naprave so delovale, nekdo je pač prevečkrat pritisnil in se je s tem tudi odjavil iz sistema. Če bomo danes delali izjemo, potem jo moramo vedno. Nobeden ne more biti pri tem privilegiran.
Spoštovane mlade parlamentarke in parlamentarci, spoštovani podpredsednik, spoštovani gospod minister! Težko je še kaj dodati široki razpravi, ki se je razvila ob tem zakonu, ki pa mislim, da je nujen predvsem zato, ker se je situacija v času, ko je bil sprejet do sedaj veljavni zakon, zelo spremenila. Tudi na podlagi statistike, ki smo jo slišali oziroma ki jo lahko preberemo v prilogi oziroma v uvodnem delu tega zakona, se vidi, da se motenje javnega reda in miru, predvsem, bi rekel, specifika motenja ali pa dejanja, ki k tem prispevajo, spreminjajo v zadnjem času, in sam menim, da je pač ta zakon poskušal zajeti tiste ključne probleme, ki se v zadnjih letih največkrat pojavljajo in jih poskuša tudi generalno reševati. Seveda je tukaj nekaj vprašanj, ki se bodo potem pri sami izvedbi verjetno morala še doreči, predvsem relacija oziroma tudi samo usposabljanje policije za ustrezno ukrepanje v skladu s tem zakonom. V zadnjem času smo zelo redno soočeni z veliko skepso, predvsem opozicije, kar zadeva ustrezno delo policije in tudi usposobljenost policije. Hkrati pa, ko imamo na mizi zakonodajo, ki poskuša policiji pomagati, da bi bila usposobljena čim bolj široko in humanizirano, pa doživljamo nasprotovanje. To me rahlo čudi, po eni strani, po drugi strani pa seveda ne. Vendar sam mislim, da tukaj res čaka zelo zahtevno delo ministrstvo za notranje zadeve, predvsem policijski oddelek, ki se ukvarja s policijo. Namreč, če bomo imeli ustrezno usposobljene policiste, potem bo cel kup dilem, ki so bile danes tukaj izražene, odpadlo. Vedno se tudi organ ali javna oseba odloča subjektivno, to vsi vemo, kakorkoli že, ko se znajdemo v koži uradne osebe, se moramo na koncu koncev odločiti subjektivno. Zato ta očitek, da bo nekdo arbitriral oziroma da bo imel neko diskrecijo, mislim, da ni čisto na mestu. Seveda, vsaka uradna oseba lahko zgreši in seveda zato tudi mora potem objektivno odgovarjati. Zato se mi zdi pretirano sklicevanje na ta strah že vnaprej, kako bo lahko nekd
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Dejstvo je, da je zmeda na področju obdavčitve nepremičnin v Sloveniji v tem trenutku izjemna. Pravzaprav nihče ne ve, kaj, koliko, na kakšen način bo obdavčeno njegovo premoženje oziroma njegove nepremičnine. Danes spet sprejemamo nek zakon na silo po nujnem postopku, namesto da bi se resnično usedli, premislili, naredili analize in se potem odločili, kakšne so najboljše možnosti. Vlada zanika probleme, ki so nastali na okencih Gursa. Pravi, da je bilo relativno malo popravljanja podatkov. Ampak veste, to je približno podobno, kot trdi tudi, da v Sloveniji poberemo za 5 milijard 300 prispevkov za socialno varnost in da ni tako hudo, če jih 250 milijonov od tega na leto ne poberemo. Če bi jih pobrali, nam ne bi bilo treba uveljaviti nepremičninskega davka. In Vlada tudi neprimerno posplošuje. Spomnimo se ocen, kako bo neka povprečna družina za povprečno stanovanje plačala 3 evre davka več na mesec. Izračuni, ki so jih naši državljani in državljanke dobili na dom, kažejo popolnoma drugače. S tem, kar delamo danes, delamo samo še večjo zmedo. S tem ne bomo rešili problemov. Lahko bomo morda nekatera področja malce popravili, vendar še daleč od tega, da bi bilo področje sistemsko in dobro urejeno. Cilj te spremembe naj bi bila tudi možnost, da se ljudje pritožijo na posplošeno tržno vrednost. Spoštovane gospe in gospodje, ni samo problem to, da se lahko pritožijo; problem je, kako se lahko pritožijo. Problem je, da posplošena tržna vrednost, ki jo ocenjuje Gurs s svojimi metodami – znanstvenimi ali kakršnimi koli že –, bistveno odstopa od dejanske tržne vrednosti nepremičnin v Sloveniji. In to je naš glavni problem. Zato pa so nekatere nepremičnine na Obali, ki smo jih lahko videli tudi v medijih, ocenjene izjemno nizko, nekatera zemljišča nekje na periferiji na drugem koncu Slovenije pa neprimerno več. Nekaj je hudo narobe, spoštovane gospe in gospodje, s temi cenitvami. In tukaj se še enkrat pokaže velik razkorak med teori
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči, spoštovani prisotni. Nedavni obisk Vlade Republike Slovenije v Podravju, severo-vzhodni Sloveniji; jaz upam minister, da se bo to imenovalo Štajerska regija tako, kot je želja večine nas; je pokazal, da je ta regija še vedno bolj na začelju po razvoju, če gledamo na 12 statističnih regij, v kolikor sem si pravilno zapomnil propagandni spot Vlade, ki se je vrtel v Hotelu Habakuk, je bila na sedmem mestu. In vsaka investicija v to regijo je seveda lahko dobrodošla v kolikor je pravilna, učinkovita, v kolikor daje tisto, kar se pač od nje pričakuje. Bom špekuliral. Poslansko vprašanje bi bilo namenjeno mogoče tudi širše, ne samo vam, vi ste samo eden izmed tistih akterjev, ki je bil na prvem sestanku s podjetjem, ki je pripravljeno investirati oziroma naj bi bilo pripravljeno investirati v severovzhodno Slovenijo in sicer višina te investicije naj bi bila nekje okrog milijardo evrov in naj bi v prvem trenutku zaposlilo 2200 ljudi. Znamo si predstavljati kaj to pomeni za takšno regijo, kot je severo-vzhodna Slovenija. Ne vem, zakaj so mi službe Državnega zbora hotele preprečiti to poslansko vprašanje, ker milijarda evrov naj ne bi bila vseslovenska zadeva, ampak zgolj samo lokalna zadeva. Ne vem, pri taki investiciji se mi zdi, da je to več kot samo slovenska zadeva. Rad bi apeliral na Vlado in tudi pričakujem vaš odgovor v tej smeri, da Vlada takšne investicije v severovzhodno Slovenijo podpira. Kajti zdi se mi, tako kot je že moj poslanski kolega Sašo Peče povedal, da si je Vlada izbrala ta del naše države za nek svoj "offshore", ki je nedotakljiv, kamor razen Vlade ne more nihče. Na mestu je bilo vprašanje, kdo je Damjan Koletnik, kdo so ljudje, ki kadrujejo za Vlado. Jaz lahko nadaljujem pa rečem, kdo so tisti ljudje, ki si v občini Šentilj lastijo pravice po kadrovanju, po razvoju. Kdo so tisti ljudje v občini Šentilj, ki si dovolijo, da pod okriljem humanitarne akcije delajo shode Slovenske demokratske stranke. In takih "o
Spoštovani, hvala za besedo. Žal sam nisem prisostvoval pri tej razpravi in odboru, kar me žalosti moram priznati sedaj sploh. Bi pa rad opozoril na nekaj čisto tehtnih zadev. Prvo kot prvo bi pričakoval, da ko se te zadeve sprejemajo oziroma ko se o njih tudi razpravlja, da boste povabili dejansko z ene in druge strani tisti, ki zagovarjajo te stvari, ki ste jih predlagali pa tudi tisti, ki so proti temu, ki te stvari predlagate. Bom pa samo rekel v kratkem stavku še to vmes kot neki med govor. V bistvu bi morali biti poslanci v takih zadevah, ko se gre za tako ranljive skupine družbene kot so otroci in mladostniki biti zelo zelo pazljivi in tudi zelo zelo bom rekel kar pikolovski, ker zadeva je taka, da pač ne vem, če veste, ampak prej ste govorili o direktivah predlagateljice tam. Slovenija je bila ena izmed zadnjih, ki je dejansko implementirala direktivo 2012 EU o minimalnih standardih na področju pravic podpore in zaščite žrtve kaznivih dejanj in dejansko, kar je najbolj žalostno Slovenija se v bistvu te implementacije te direktive izmikala skoraj 10 let v bistvu oziroma pač nekje 8 let v bistvu. In ko se gre stalno, ko je treba, ko gre za najranljivejšo skupino v naši družbi bi morali biti tudi standardi oziroma tudi pravilniki, ki se sprejemajo, pa tudi spremembe, napisani in narejeni tako, da bi poskušali zajeti čisto vse stvari oziroma da bi omejili vse dejavnike možnosti v takem primeru kot je ta vaš predlog, se pravi, ko pač pravite, da pač tahograf ja, tahograf ne. V bistvu, poglejte, tahografi morajo biti že zaradi tega, ker vas bom kar opozoril, ogromno nesreč, ki ste jih tudi vi, kolikor vem, omenili, se je zgodilo tudi med prevozi teh športnikov na različna prizorišča. In poglejte, starši teh otrok, ki so doživeli te tragične nesreče so bili zelo prizadeti ob sprejemanju tega vašega predloga oziroma tega vašega celotnega predloga. In jaz mislim, da bi morali še enkrat premisliti zadevo temeljito. Verjamem, da ste to naredili z dobrim namenom, ker pa
Približno 180.000 tujcev je sprejelo Slovenijo za svojo domovino. Nekaj deset tisoč, po štetju Krivica in Združene liste, je špekuliralo in izbralo svojo pot, pot špekulacije in ugotavljanja prijetnosti glede na določen trenutek. Špekuliral je tudi Krivic. Štiri leta je držal presojo v predalu. Dokler je bil še na ustavnem sodišču. Zdaj naj bi mi v državnem zboru dali klofuto poštenim in delavnim ter tistim, ki so se odločili za Slovenijo. Poleg tega pa gre še za zelo perfidno špekulacijo sedanje koalicije, ki ve, da v naslednjem mandatu ne bo več na čelu Republike Slovenije, in hoče zato pustiti novi oblasti silne finančne obremenitve in bremena na njihovih ramenih. Od teh gospodov, od katerih si je marsikdo iz Združene liste in Liberalne demokracije bogato nabasal žepe, od teh gospodov ni pričakovati kaj dobrega. Čeprav če že tako govorijo o pravicah, naj posežejo v lastne žepe in plačajo tem raznim Todorovićem in ne vem komu še vse. Krivicu pa naj dajo tisti honorar, za katerega se tako zelo bori. Vprašal vas bom samo to: Kaj pa tisti Slovenci in državljani Slovenije, ki so vsa ta leta plačevali davke od svojih bednih plač in so danes brezposelni? Prav rad bi videl kakšne kolegice poslanke iz <PARTY>-a ali pa kolege poslance iz Združene liste, kako bodo pogledali v obraz tem ljudem, ko so jim s takimi patetičnimi izrazi in gledanjem v kamero prikazovali, kako silno jih bolijo neke krivice. Glasoval bom proti.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Rad bi seveda dodatno obrazložil predlog amandmaja k dopolnjenemu predlogu, Prioritete Slovenije na področju evropskih zadev za leto 2004, ki ga je podpisalo 10 poslancev. Gre pa za amandma k poglavju 2.4, Evropska zunanja varnostna in obrambna politika, ki ga je tudi odbor za zunanjo politiko v dopolnjeni obliki oblikoval besedilo. Želimo pa predlagatelji stekstom in besedilom, ki se glasi, da si bo Republika Slovenija aktivno prizadevala za mednarodni nadzor in omejitev širitve malega in lahkega orožja na področju zahodnega Balkana kot prispevek k stabilnosti in varnosti območja. Gre za politiko, za katero se lahko Slovenija v okviru tega programa in prioritet zavzema. Dejstvo je, da bo Slovenija predsedovala v letu 2005 sicer OVSE-ju. Evropska unija ima pa veliko željo in ambicijo, da bi tudi preko te organizacije, kot sem rekel, ki ji bo predsedovala Slovenija, obravnavala tudi to področje nadzora in neširitve lahkega in malega orožja. Slovenija je že aktivna na območju zahodnega Balkana, zato je predvsem naša ambicija, da bi to dali kot eno od prioritet. In sicer je naša država zelo angažirana v okviru mednarodne fundacije za deminiranje in pomoč žrtev min in po drugi strani skupaj z organizacijo tudi pomoči otrokom pri preseganju težav, ki so jih doživeli v samih oboroženih spopadih. Gre za dejstvo, da Evropska unija želi, da bi to območje postalo območje, čisto min, po drugi strani pa tudi območje, mislim tu seveda na zahodni Balkan, območje, ki bi bilo nadzorovano oziroma čisto tudi lahkega orožja. Kot vemo, predstavlja to velik problem, ne samo na tem območju, ker je uporabljeno orožje velikokrat predmet žrtev, tudi več kot pa samo min. Po drugi strani gre preprosto za to, da se to orožje s tega območja tudi izvaža oziroma prevaža na druga območja in na krizna območja in se bi s to politiko Slovenija lahko soočila v okviru mednarodne skupnosti oziroma skupnega mednarodnega prizadevanja. Jaz upam, da boste ta amandma podp