EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani minister, spoštovani predlagatelj, vsi prisotni, lep pozdrav! Predlagana sprememba je dobra, saj zasleduje cilj, da imamo v naši državi kvalitetna in varna zdravila. To je za vsakega državljana temeljno. Kakršnokoli zdravilo, ki je pridobilo začasno dovoljenje, se nikakor ne sme uporabiti v programu obveznih cepljenj. Predlagatelj ima tukaj prav in podpiramo to idejo. Obvezna cepljenja so nujna, saj se s tem zagotovi kolektivno zdravje populacije. Gre za cepiva, ki so prestala marsikatero testiranje skozi več desetletij. Za takšna cepiva se lahko brezskrbno trdi, da so varna. Cepiva, ki pridejo na trg hitro kot odziv na določen virus, pa so nedvomno deležna sence dvoma. Za takšna cepiva ni bilo opravljenih dovolj testiranj in je nemogoče napovedati, kakšen vpliv bodo imela dolgoročno na človeški organizem. Nikakor pa ne smejo postati del programa obveznega cepljenja. Človek je del narave, in če se odloči, da ob v telo vnesel določen sintetični pripravek, mora biti stoprocentno seznanjen z vsebino le-tega in možnimi vplivi na telo. Te informacije pa lahko zagotovijo le dolgoletne študije. Največji problem pri novih cepivih je pravica do informacije. Ljudje bi morali biti objektivno seznanjeni z vsemi podatki, ki se nanašajo na cepivo. Država bi morala poskrbeti prek določene inštitucije, da se vse informacije, ki krožijo med ljudmi, ustrezno pretresejo in naredi selekcija. Vedno več je pozivov s strani posameznikov in raznoraznih združenj k nasprotovanju cepivom, predvsem k hitremu razširjenju le-teh pripomorejo spletne platforme. V tej množici informacij je nemogoče, da si povprečen državljan ustvari mnenje. Država bi morala poskrbeti za več javnih predstavitev takšnih ali drugačnih stališč in bi na tak način lahko poskrbela, da bi marsikateri dvom odpadel. Strogo zapiranje strokovnjakov v pisarne inštitutov škoduje predvsem malim ljudem, saj prihaja do zmedenosti. Tudi pri Evropski agenciji za zdravila gre za agenci
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Minister, gospe in gospodje! Jaz bi se nekako navezal predvsem na včerajšnjo razpravo. Ker sem jo dobro poslušal sem ugotovil in lahko rečem, da se večina razpravljavcev na to temo s problemom v živo ni soočila. Župani, občinski sveti, predvsem pa krajani v tistih občinah, kjer romska skupnost živi, še kako dobro vedo, kakšni so ti problemi, predvsem pa kakšne obveznosti občinskih proračunov tudi do njihovih naseljev so potrebne. Predvsem materialne obveznosti so tiste, ki bi problem začele reševati. Dejstvo tudi je, da Romi v Sloveniji živijo in tudi bodo živeli. Tretje dejstvo je vsekakor tudi to, da je država v preteklosti temu problemu namenila premalo. Vsekakor se strinjam z razpravo včerajšnjega govornika, gospoda Janše, ki je rekel, da bi bilo potrebno čimprej pripraviti ta krovni zakon, ki bi tudi nekako zabetoniral ali postavil temelje za finančno reševanje tega problema. Treba je povedati tudi to, da se Romi zavedajo predvsem pravic, premalo pa dolžnosti, in s tem bi osebno tudi podprl predlog, da dobijo možnost kot predstavniki Romov v občinskih svetih. S tem, ko bodo dobili to možnost in bili morda tudi v občinskem svetu, bo ta pravica do sedeža v občinskem svetu pomenila predvsem tudi prevzem določenih dolžnosti. Te dolžnosti so tiste, ki jih bodo danes, jutri začele vključevati v družbo in tudi v te probleme. <PARTY> je tudi vložila amandma k 14. členu in če si ga dobro preberete, predvsem obrazložitev amandmaja, nakazuje začetek poti reševanja tega problema. Zato vas tudi prosim, ko bomo prišli do tega amandmaja, da ga podprete. Hvala lepa. Glejte, glede na to, da tudi vlada ni imela mnenja na matičnem odboru, bi prosil vlado, da se glede amandmaja poslanske skupine slovenske ljudske stranke tudi opredeli. Hvala.
Hvala za besedo. Spoštovani! V Slovenski ljudski stranki odobravamo ukrepe, ki gredo v smeri bolj prijazne in učinkovitejše javne uprave, ki bo delovala kot prijazen servis za državljane in podjetja. Zato smo veseli, da je minister oziroma vlada pripravila predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o javnih uslužbencih z drugo obravnavo v takšni vsebini. Na odboru za notranjo politiko je potekala večurna razprava o predlogu zakona, ki približuje položaj zaposlenih v javni upravi položaju zaposlenih v zasebnem sektorju, zlasti glede odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Olajšuje ugotavljanje odgovornosti za nedoseganje pričakovanih delovnih rezultatov in za kršitev delovnih obveznosti, ob tem, da se ohranijo vse tiste varovalke za zaposlene, ki jih pozna delovnopravna zakonodaja. Uvaja nove instrumente za zmanjšanje števila zaposlenih v upravi. Predlagana novela zagotavlja večjo fleksibilnost pri zaposlovanju, zlasti z možnostjo zaposlenih za določen čas v primerih, ko se pričakuje začasno povečan obseg nalog, nekoliko lažje premeščanje. Prinaša poenotenje sistema ocenjevanja in napredovanja tako, da ima enoletno oceno za vsakega zaposlenega in ta je podlaga za napredovanje plače in v nazive. Novela zakona realizira odločbo ustavnega sodišča s katero nam je ustavno sodišče naložilo, da se določi rok, v katerem je mogoče zamenjati oziroma razrešiti direktorja brez krivdnih razlogov. Kot sem napovedal že uvodoma, v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke v celoti podpiramo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih uslužbencih.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! Ta današnja druga obravnava novele Zakona o varstvu javnega reda in miru je zelo lep odraz delovanja manjšinske koalicije. Najprej so želeli s tisoč evri oglobiti vsakega, ki bi potencialno lahko na primer razburil vladne predstavnike in druge funkcionarje. To svojo namero so zelo neposrečeno poskušali upravičiti z dogodki, ki smo jih poslanci doživeli julija, ko se je obravnavala sporna novela Zakona o nalezljivih boleznih. Vendar pa če pogledamo časovnico sprejemanja novele in spornega člena, ki dviguje denarne kazni, je ozadje takšne spremembe zelo očitno. Zakon je v Državni zbor prišel 17. maja, seveda brez spornega člena, ki viša denarne kazni na tisoč evrov. V sredini julija so se zgodili napadi na nas poslance. Vlada ne stori nič; spornega člena v zakonu takrat seveda še ni bilo. Nato konec avgusta predsednik Vlade doživi dogodek na Kredarici in, glej ga zlomka, 1. septembra imamo predlog Vlade za spremembo tega spornega člena, kjer Vlada predlaga denarno kazen v višini tisoč evrov za vsakega, ki bi samo potencialno na primer razburil vladne predstavnike in druge javne funkcionarje. Vlada v svoji nameri pravzaprav ne bi mogla biti bolj očitna; da bi zaščitila vladne veljake pred izražanjem kritike, je predlagala nov represivni ukrep. Da pa je situacija še bolj absurdna, smo pri obravnavi te novele na odboru lahko videli, kako se trenutna manjšinska koalicija v Državnem zboru sploh še drži pri življenju. Naj spomnim. Ko je poslanec gospod Šiško tik pred glasovanjem napovedal, da zakona ne bo podprl, in ker je posledično za potrditev novele manjkal en glas, je predsednik odbora gospod Grims obravnavo prekinil in sejo odbora smo nadaljevali nek drug dan, ko je bil, kako priročno, na seji odbora prisoten drug poslanec <PARTY>. Če damo šalo na stran, delovanje koalicijske manjšine tudi pri zagotavljanju glasov ne bi moglo biti bolj očitno. V <PARTY> nas žalosti, da namesto, da bi se ukvarjali z vsebinami, ki so dr
Najlepša hvala, predsedujoči! Lahko samo nadaljujem tam, kot je kolega Gorenak dejal, predvsem v tem smislu, da so bili mednarodni kongresi bolj pomembni od teptanja človekovih pravic v Sloveniji še – lahko rečemo – nedavno tega. Torej, zadnji umor, ki smo ga obravnavali, je bil poskus umora Nikole Štedule s konca leta 1988, kjer so trije, ki so bili načrtovalci tega umora – danes en sodnik okrožnega sodišča, dva pa sta odvetnika, en v Celju, en pa v Mariboru. Toliko samo za informacijo. In žrtve hodijo in gledajo ljudi, ki so načrtovali umore. Kje je dostojanstvo teh žrtev danes?! Torej, varuh človekovih pravic bi moral biti prvi tisti, ki bi prišel na komisijo, bi vprašal vse tiste na komisiji, ali se mi hecamo, ali mi to koga obtožujemo, s kakšnimi dokazi; in prvi bi moral dobesedno pritisniti na tožilstvo in začeti procese proti tem ljudem. Govorim vse o zločinih, ki nikoli niso zastarali. Druga zadeva, ki je. Prej sem govoril o racionalnosti. Varuh človekovih pravic ima možnost imeti dva namestnika ali štiri; torej, sam se odloči. V teh hudih gospodarskih razmerah je to izredno slab pokazatelj. Tu ne gre za nobene osebne zamere mene osebno do kakršnegakoli dela enih, drugih ali tretjega ali tudi četrtega namestnika, gre za to, da moramo pokazati. Argument varuhinje je bil, da je nekdo delal 20 let dobro. Danes sem povedal, da imamo neko večino javnih uslužbencev in birokratov v Državnem zboru in da je to samoumevno. Tudi teh 412 delavk v Preventu v Lenartu, ki je dobilo knjižice – tudi te so oblikovale to institucijo, to podjetje 20 let ali več. Tudi te so delale, ampak za njih to ne velja. V teh hudih kriznih razmerah torej mi vse institucije javne uprave zapolnjujemo maksimalno. Varuh ali pa namestnik varuha človekovih pravic nima plače minimalne 700 evrov, nima niti plače tisoč evrov, tisoč 500 evrov. Govorimo za večje dohodke, ki so v bruto plači lahko štirikratnik ali petkratnik plače delavca. Zato, spoštovani kolegice in kolegi, ni tu a priori proti tema
Gospod predsednik! Torej, nekatere debate so šle v to smer, da človeka tako rekoč silijo že v osebno izjavljanje. Se sploh nisem javil k tej debati, ker tudi nisem računal, da bomo šli v smeri priročnika v KPD. Torej, če želite še mojo zgodbo, moj oče je podpiral OF, dokler niso začeli pobijati taisti, ki so pridigali svobodo in boj proti okupatorju, lastnih ljudi oziroma civilistov in se je potem priključil domobrancem. Moj stari oče pa je padel v italijanski ofenzivi. Če želite še več, lahko nadaljujem. Jaz svetujem, da ne bi šli v tej smeri, kot ste gospodje in gospe predlagateljice šli. Jaz se spomnim zadev, kako so tekle, ko smo o preambuli govorili v letih, v času, ko smo sprejemali prvo ustavo. Takrat so nekateri težili v podobno smer, vendar takrat je bolj dišalo po spremembi kot danes in ni prišlo do takih predlogov in takih insistiranj in smo sprejeli formulacijo, ki pokriva vse okupatorje, ki so šli kdaj čez to deželo, in vse totalirizme, ki so se zdivjali v njej; tudi komunizem, ki ga ta predlog, seveda, ne pozna. In predlagatelj seveda pozna samo dva totelaterizma, tretjega, ki je trajal najdlje in pustil za seboj največ žrtev, več kot žrtve treh okupatorjev v drugi svetovni vojni, tega ne pozna. Spomnite se, kako je reagirala predsednica Evropskega parlamenta, ko je naš nekdanji predsednik Kučan v Evropskem parlamentu v demokratični evropski ustanovi omenil samo dva, ga je spomnila še na tretjega. Dajmo biti malo resnicoljubni, malo pošteni in malo pravični, pa se ne bo treba ukvarjati s takimi spremembami preambule. Preambule ne detajlirajo, preambule uporabljajo sintezne pojme in taka je bila naša preambula in je čisto dobra in se lahko vsako domoljubno dejanje in vsak boj proti okupatorju v njem prepozna. Ne moremo pa s tako formulacijo pokriti tistega, o čemer se ne govori, ne moremo pokriti revolucije in se je ne da izbrisati iz zgodovinskega spomina, četudi bi preglasovali nas s tako formulacijo. Rad bi povedal, da se ne da tako različnih pojmov
Hvala za besedo. Jaz bom zelo kratek, zato ker se mi zdi, da je to še en dokaz, kako se ne da spraviti tudi tako kvaliteten in neboleč amandma, ki zagotovo pripomore k temu, da pustimo malce vrata odprta in da takoj ne pokažemo, kdo odloča in kdo ima zadnjo in prvo besedo. Na tej seji odbora za kmetijstvo zagotovo besede predstavnika ribiških družin in pa izjave ob koncu seje niso bile takšne, da bi lahko razumel, da je potem po tisti seji bilo napisano to pismo. Jaz zagotovo ne dvomim v resnico, kar pravi gospod Sok, da je to pismo bilo napisano po seji, ne zdi se mi pa logično, glede na to, kakšna je bila razprava in kakšno je bilo stališče tudi predstavnika ribiških družin po seji in pa na sami seji, ker sem prepričan, da je to dokaz ali pa ena velika zaušnica dosedanjemu delu ribičev po celi lepi Sloveniji, da so vsi podatki in vse analize, ki so narejene, kažejo na to, da so kvalitetno delali dobro, skrbeli za živelj v vodi in pa za okolico in da ni razloga, da bi tako centralizirali zadevo, ampak da bi bilo pravilno, da se to strokovno delo, izobraževanje še nadaljuje in da ta predlog, ta amandma zagotovo pusti odprta vrata, da predlog se pripravi in da se potem lahko korigira še na zavodu in še na ministrstvu, v kolikor se hoče, in da bi zagotovo bilo to ceneje in pa racionalnejše, kot pa je predlagana rešitev. Zato bom sam tudi podprl ta amandma. Želel bi še reči nekaj, ker je bil omenjen županski lobi. Jaz mislim, da je županski lobi neprimerna beseda, ker na tej seji smo bili trije župani, pa smo bili preglasovani v enem zelo pomembnem področju, o koncesijah. Kako se pogovarjati in opredeliti, da vsaj 1% namenskih sredstev od koncesije ostane lokalni skupnosti za direktna vlaganja, ta predlog in te razprave so bile zaključene in danes ne vemo, kdo in komu bo ta koncesija potem plačana oziroma ali se bo vrnila direktno, po katerem procentu, nazaj v ribiško družino ali lokalno skupnost. Tako mislim, da bi bilo zelo dobro, če že drugega ne, zaradi dobre volje
Glede na vročico predhodnikov potrebujemo malo več kisika, zato imamo, na srečo, gozdove. Spoštovani minister! Radi govorimo, da je les strateška surovina. Vendar Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov ter s tem posledično tudi vaše ministrstvo se že leta otepa kritik, da za les iz državnih gozdov iztrži bistveno premalo. Da z državnimi gozdovi delamo negospodarno, nas opozarja tudi Računsko sodišče. Predvsem to velja za sistem koncesij, saj smo v preteklih letih izgubljali v povprečju cca 16 milijonov evrov letno, če bi seveda delo opravljal nekdo drug na osnovi javnega razpisa. Koncesijska dajatev se je v zadnjih letih sicer dvignila s 6 na lanskih 13 evrov, predvideno je 18 evrov po novem predlogu, kar bi nam na posekani les cca milijon 100 tisoč kubičnih metrov dalo slabih 20 milijonov evrov realizacije. To pa bi bilo še vedno bistveno manj, kolikor letno država daje proračunskih sredstev za področje gozdarstva in s tem dela izgubo. Gospod minister, sklep sveta Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov je zaustavljen, čeprav bi aneksi s koncesionarji morali biti sklenjeni do konca januarja – zakaj, vas sprašujem gospod minister, saj s tem država dodatno izgublja donos na račun koncesionarjev? Hvala lepa. Hvala za odgovor. To je sicer ene vrste, bi rekel, kompromisni predlog, ki nam sicer zadev na dolgi rok ne rešuje. Očitno je, da je v tej verigi gozd – žaga – lesno predelovalna industrija deleži niso pravično razdeljeni. Nekdo ima preveč, drugi premalo, predvsem pa izgublja država na račun drugih akterjev. Verjetno bo treba pristojnosti akterjev na novo porazdeliti. V kakšnem smislu? Da razdelimo, kdo je tisti, ki opravlja funkcijo odbire, klasificiranja, predvsem pa odpreme in prodaje lesa, na drugi strani pa tisti, ki bodo zadolženi za posek, spravilo, gojitvena dela, prevoze in tako dalje in tako dalje. Verjetno bi bilo treba razmišljati oziroma celo podpreti predloge, da bi koncesijo dobile gozdno-lesne verige, in to zelo hitro, neodvisno od posameznih pogodb, ki s
Hvala. Spoštovani gospod poslanec! Stališča slovenske vlade do članstva v zvezi Nato je nespremenjeno. Torej, skupaj s parlamentom, z večino parlamentarnih strank, smo že pred časom, že v prejšnjem mandatu zavzeli jasno stališče, da smo kandidati za članstvo v zvezi Nato. Zadnja debata o Sloveniji oziroma intenzivnost te debate, ki je potekala v poletnem času, sicer dopustniškem času, je bila nekoliko nenavadna in presenetljiva, po moji oceni prezgodnja. Prezgodnja zato, ker imamo za sabo navsezadnje tudi že izkušnjo iz prejšnjega kroga razširitve Nata, iz madridskega kroga, ko se je pokazalo, da pravzaprav prezgodnja domača diskusija, previsoko dvigovanje pričakovanj, seveda, lahko naleti potem na neko odločitev, ki je drugačna. Odločitev zveze Nato, ki sicer nima nič opraviti z našo pripravljenostjo, z našo odločenostjo, z našo željo,ampak izhaja iz nekih povsem tretjih razlogov, na katere Slovenija nima vpliva. Takšna situacija se lahko ponovi tudi sedaj ali leta 2002, ko bi predvidoma konec leta Nato spet odločal o nadaljnji razširitvi. Zato, če povem povsem tako, kot sem sam razmišljal, bi bilo seveda smiselno nadaljevati naše aktivnosti, naše pripravljalne aktivnosti na vseh področjih, seveda predvsem v slovenski vojski, in tudi v naših komunikacijah s članicami zveze Nato, tudi z vodstvom organizacije Nato. In potem v zaključni fazi, seveda, ko bi stvar postala bolj jasna, opraviti tudi intenzivno domačo razpravo, intenzivno domačo predstavitev argumentov, razlogov za, takrat ko bi pravzaprav dozorel čas za to odločitev, tako v zvezi Nato kot tudi - za takšno razpravo - v Sloveniji. Tako da nikakor ne gre za to, da bi slovenska vlada spremenila svoj odnos do članstva v zvezi Nato, ampak gre za oceno tega torej, kdaj in kako se vključiti v to debato in kdaj pravzaprav tudi prestaviti doma to v najvišjo prestavo, če tako rečem, intenzivirati to diskusijo, skladno s tem, kako se bodo stvari razvijale na drugi strani, v sami zvezi Nato. Tisto, kar me sicer nekoli
Hvala lepa. S 1. januarjem 2015 se bodo v javnem zdravstvenem sistemu začele uporabljati tako imenovane bele napotnice. Z njimi bodo lahko zdravniki zasebniki, ki niso vključeni v sistem javne zdravstvene mreže niti preko zdravstvenih domov niti v obliki koncesij, napotili bolnike na pregled in zdravljenje v javnih zdravstvenih ustanovah. Zasebnik bo lahko bolnika napotil k specialistu na terciarno raven v javni mreži, če teh zdravstvenih storitev, za katere napotuje, ne opravlja sam. Tako bodo zdravniki zasebniki dobili možnost odločanja o delu javnih zdravstvenih ustanov in uporabi sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja in prostovoljnega dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Z belimi napotnicami se, kot kaže, odstranjujejo administrativne varovalke proti preskakovanju vrst v javnem zdravstvenem sistemu, ki je vse bolj razširjeno. Največje razlike o dostopu so pri prvih specialističnih pregledih. Kdor si lahko privošči samoplačniški prvi pregled, bo bistveno prej prišel do končne diagnoze in ustreznega zdravljenja. Takšna ureditev pa je v nasprotju z načelom enakega dostopa vseh prebivalcev do ustreznega zdravljenja. Edini kriterij pri uvrščanju na čakalne liste bi moralo biti zdravstveno stanje, v praksi pa je bolj odločilno to, kdo si lahko privošči samoplačniške storitve. Koristi od tega imajo po eni strani premožnejši bolniki, ki si z denarjem kupujejo preskakovanje vrste, po drugi strani pa zdravniki zasebniki, ki imajo zaradi zlorab javnega sistema več strank in zaslužka. Do teh pojavov ne bi prihajalo, če bi bila sistema javnega in zasebnega zdravstva ločena in če se bi v javnem zdravstvu zagotovil dostop do zdravstvenih storitev v razumnem času. Zato vas sprašujem: Kako boste zagotovili ločitev med javnim in zasebnim zdravstvom? Konec koncev ste to zapisali v koalicijskem sporazumu, in brez tega ni mogoč enakopraven dostop do zdravstvenih storitev. In drugič: Kaj boste storili za skrajšanje čakalnih dob za prve preglede in za to, da bodo lahko osebn
Hvala za besedo. Želela bi predstaviti stališče Stranke Mira Cerarja. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015, EPA 123-VII , prinaša predvsem tehnične popravke zakona, in to bi želela poudariti, ki bodo omogočali izvajanje rebalansa proračuna za leto 2014. Spremembe so opredeljene v šestih določbah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leto 2014 in 2015; in sicer tako, da bodo vplivale na znižanje določenih izdatkov ali pa zgolj določile ustrezno pravno podlago za nemoteno izvajanje izvrševanja sprejetega proračuna, kar se mi zdi zelo pomembno in s tem stremimo, da se bo proračun pravilno izvrševal. Pripravljene spremembe zakona so v neposredni povezavi in predstavljajo zaključeno celoto s predlogom rebalansa za letošnje leto. V Stranki Mira Cerarja se zavedamo, da je bilo nujno in potrebno pripraviti rebalans proračuna, kar smo danes na tem mestu že nekajkrat povedali in sporočili širši javnosti. Povezani zakon pa smo predvsem zaradi nerealnega planiranja proračunskih obveznosti in zaradi zagotavljanja transparentnosti izvrševanja proračuna Republike Slovenije tudi sprejeli in ga podpiramo. Kot je že državna sekretarka povedala pa tudi moji kolegi, predlog zakona vključuje predvsem nekaj tehničnih sprememb in posamezne vsebine, ki so neposredno vezane na rebalans proračuna. Tukaj se ne bi podrobneje ustavljala – na teh šestih določbah, kajti danes smo jih že večkrat podrobno slišali in opredelili. Bistveno je, da se zavedamo, da gre tukaj za tehnične spremembe, za odpravo administrativnih ovir in predvsem za to, da se bo nemoteno izvrševal sprejeti proračun Republike Slovenije. Zaradi vsega navedenega – in kot še enkrat poudarjam, da gre predvsem za tehnične popravke zakona, ki bodo omogočale izvajanje rebalansa proračuna za leto 2014 – bo Poslanska skupina Stranke Mira Cerarja podprla Predlog zakona o izvrševanju proračunov za leti 2014 in 2015. Hvala.
Spoštovani predsednik, spoštovani kolegi, lep pozdrav tudi v mojem imenu! Moram reči, da že na več odborih smo razpravljali o tej temi, tako da se že malo ponavljamo vsi skupaj, pa vendarle ni napak, če še enkrat poudarim določene stvari, in sicer najprej nekaj o marakeški deklaraciji. Pod marakeško deklaracijo se omenjata dva različna dokumenta, ki sta nastala v okviru dveh popolnoma različnih procesov. Ena je marakeška deklaracija, ki je izključno politična deklaracija in nima narave pravno zavezujočega dokumenta. Kot druga deklaracija pa je bila sprejeta ob zaključku konference Rabatskega procesa in se ne podpisuje. Slovenija se je tej deklaraciji pridružila, ker je skladna s sprejetimi sklepi evropskih svetov s področja migracij in temeljnimi stališči, ki zadevajo vse vidike, ki zadevajo migracije. To pa so: razvojne koristi migracij ter naslavljanje vzrokov za neregularne migracije, zakonite migracije ter mobilnost, zaščita in azil, preprečevanje neregularnih migracij, tihotapljenja in trgovine ljudi ter, posebna pozornost, vračanje, ponovni sprejem in reintegracija. Drug dokument pa je globalni dogovor za varne, urejene in zakonite migracije, ki pa predstavlja pomemben korak v iskanju pristopa k reševanju globalnega izziva migracij v okviru Organizacije združenih narodov. Bistvo globalnega dogovora je 23 političnih ciljev, s katerimi se želi prispevati k boljšemu reševanju izzivov z migracijami na lokalni, nacionalni, regionalni in globalni ravni. Pri tem pa globalni dogovor ne ustvarja nobenih pravnih obveznosti, ne na ravni mednarodnega ne na ravni nacionalnega prava. Gre za politično deklaracijo, kot že rečeno, ki je utemeljena na obstoječem mednarodnem pravu in na vrednotah državne suverenosti, delitve odgovornosti, nediskriminacije in spoštovanja človekovih pravic; poudarja pa pomen sodelovanja glede najširših vidikov migracij, njihovih koristi in tveganj v vseh fazah. Ob tem je treba vedno znova poudarjati, da globalni dogovor ni mednarodna pogodba. Če b
Hvala. Bom kratek. Podpisani preprosto predlagamo, da se v skladu s spremembo, ki bo sprejeta, sprejme tudi določilo, da se vse uradne dokumente uskladi s spremembo imen v italijanskem jeziku v skladu s tem odlokom eno leto po uveljavitvi tega odloka. To pa zaradi tega, ker bi morali univerzi preprosto pustiti tudi možnost, da si ta sredstva splanira, vendar v naslednjem letu, ker za to leto preprosto teh sredstev ni zagotovljenih in da tudi vse študentske izkaznice, ki veljajo in vsi dokumenti, ki veljajo bi lahko še uradno veljali do spremembe poimenovanja tudi v italijanskem prevodu.