EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Rekel bi, o tem ukrepu Banke Slovenije smo poslušali že na obravnavi predlogov za proračun na Odboru za infrastrukturo in za okolje in prostor. In tam je bilo tudi moje vprašanje gospe ministrici oziroma tudi gospodu ministru, kako se bo Vlada te zadeve lotila. Pa je bilo rečeno, bomo sprejeli nek zakon. Ta ukrep Banke Slovenije lahko razdelimo na dve strani. Na eni strani imamo skupino ljudi, ki jim je ta ukrep povzročil neko skrb, to so predvsem mladi, ki se odločajo prvič za nek nakup oziroma gradnjo nekega stanovanjskega objekta, in pa še ti najšibkejši, ki imajo nizke prejemke in bodo v vseh teh ukrepih nesposobni najemati kakšen kredit. Če se dotaknemo pa druge strani, kar je bilo tudi s strani Vlade in vseh teh akterjev, je bilo neko ogorčenje tu, pa mogoče je ta skrb bolj povzročena na tej strani, ker to pomeni nek izpad prihodkov v proračunu. Namreč, v vseh teh debatah glede proračuna pa opozarjanja na ohlajanje gospodarstva, mogoče tudi na primanjkljaj na prihodkovni strani, je bilo večkrat tudi s strani ministra za finance rečeno, v navednicah, saj to razliko izpada prihodkov s strani izvoza države bomo pa rešili z notranjo porabo. Če kreditov ne bo, bo pa tudi poraba manjša. Se pravi, bo zopet vplivalo na naš proračun na prihodkovni strani. Ker vemo, da prihodki niso znani, so še zmeraj tako tako, odhodki so pa definitivno znani, kakšni bodo v proračunu. Ko pogledaš po časopisih, se pa tu pojavi še ena stranka, ki je v skrbeh, zakaj ne bo mogla dajati več toliko kreditov. To so pa banke. Bila je neka primerjava za nek 30 tisoč vreden kredit, nekje odplačilo na 20 let. Če ga najamete v Avstriji, kakšni so stroški tega kredita, in kakšni so v Sloveniji. Bila je primerjava, nekje 3 tisoč in še nekaj v Avstriji, pri nas je pa ta strošek 9 tisoč in še nekaj. Se pravi, tudi ti bodo oškodovani. Zato pride kar naenkrat taka skrb tudi s strani nekih inštitucij, kot Vlade, zakaj je ta ukrep Banke Slovenije
Hvala za besedo. Novele zakona ne bom podprla, ker menim, da bi morale biti spremembe zakona usklajene tudi z delovnopravno zakonodajo. Menim tudi, da za uspešno delovanje sistema vajeništva potrebujemo širok konsenz z deležniki civilne družbe. Prav tako pa morajo biti izpolnjeni tudi pogoji glede financiranja iz javnih sredstev. Zavzemam pa se za spremembe poklicnega in strokovnega izobraževanja predvsem s pogleda povezave teorije in prakse. Glede na to, da smo slišali veliko razprav, sem prepričana, da vsi, ki smo tukaj v tej dvorani, želimo na tem področju nekaj spremeniti. In tudi sem prepričana, da za to ne bomo potrebovali veliko časa, da bo to uresničeno v čim krajšem času. Hvala.
Po takem izvajanju pravzaprav je težko kaj dodajati, ker v bistvu, kdor pozna proceduro, ve, da je vse določala procedura obnove posameznega objekta in tam so potem skozi postopke v državnotehnični pisarni določali ta razmerja in tudi višino kredita in podobno, višino lastnih sredstev. Tako tu ne gre nikakor za to, da bo nekdo vzel kredit in kupil ne vem kje vikend ali kje drugje ali pa stanovanje v Ljubljani. Gre za proceduro, ko si ne more nihče izmisliti, da ga vzame, kolikor ga hoče, ampak v sorazmerju s poškodovanim objektom, v sorazmerju s potem določeno obnovo, ki jo natančno določi protokol, in ni kar tako, da bo nekdo prišel po kredit. Tu je bilo mišljeno samo za neko majhno pomoč, ker konec koncev jaz bo zaključil s tem, da kredit se vrne, kredit ni nekaj nepovratnega, kar bi bila zloraba davkoplačevalskih sredstev.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Jaz glede zakona sem vedno bolj in vedno večji podpornik, tudi tistih določil, za katere sem prvotno smatral, da so lahko problematična, predvsem pri njihovem izvajanju. Problem komunalnih ali občinskih redarjev je, da v pogostih primerih enostavno je morejo priti do ustreznih dokumentov, dokazil, ki bi kazala na storilca oziroma dokazovala in omogočala postopek proti storilcu kaznivega dejanja, prekrška, pogosto pa tudi občinski redarji, komunalni redarji, tako kot smo jim rekli do sedaj, niso uspeli identificirati osebe. To omogočiti tudi z ukrepi oziroma pooblastili, kot so varnostni pregled osebe in potem tudi zadržanje in nekatera prisilna sredstva, bodo omogočili v primerih, ki se ne tičejo mirujočega prometa ali pa zadev v zvezi, ko je možno na osnovi vozila in registrske tablice ukrepati proti storilcu, ki ni nujno pravi storilec, ali proti lastniku, da bo v teh primerih možno takega kršitelja identificirati, pridobiti ustrezna dokazila za ukrepanje in seveda tudi ukrepati. To je eno, kar se mi zdi zelo pomembno, in da so ti ukrepi na tak način tudi možni, da ne rečem v prvi meri zagroženi, in da se tega storilci zavedajo. V občinah je ogromno kršitev recimo mladih in tistih, ki nekako posegajo v javno lastnino na način, da povzročajo škodo, ali pa da posegajo v okolje in povzročajo škodo in stroške, celo nesorazmerne stroške; in take prekrške je brez ustreznih dodatnih pooblastil težko dokumentirati, identificirati kršitelja in potem tudi seveda ustrezno pravno-formalno ukrepati. Glede tega podpiram take rešitve v zakonu. Konec koncev bodo občinski redarji lahko odločneje ukrepali oziroma v nekaterih primerih sploh lahko ukrepali. Seveda, za to bo potrebno redarje dodatno usposobiti, nekatere bolj, nekatere manj. V nadaljnjih postopkih prilagajanja predpisov, spreminjanja predpisov predlagam, da bi bilo možno nekatera bolj delikatna posredovanja pa tudi dežurstva v časih, ko je
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! V bistvu gre za dokaj enostavno spremembo, ki jo predlagamo v 103. členu slovenske ustave, in sicer gre za, po moji oceni, korak k boljši, prvič jasnosti ustave, drugič pa gre za politično vprašanje, ki je po moje koristno in zdravo v smislu razvoja demokracije v naši državi. Na ustavni komisiji in tudi sicer je prevladovalo mnenje, tudi strokovnjakov, da je bilo ob pisanju ustave mišljeno in tako morebiti tudi neposrečeno zapisano, da je lahko predsednik republike izvoljen za dobo petih let, vendar največ dvakrat zaporedoma. Mišljeno je bilo torej, da je lahko nek predsednik izvoljen za dobo največ desetih let. Seveda danes, ko beremo ta stavek, je lahko vsakomurtudi logično, da je možno na podlagi tega stavka biti izvoljen seveda dvakrat za dobo petih let in nato s prekinitvijo tudi tretjič in četrtič, morda še petič in tako naprej. Predlagatelji smo stališča, da se s črtanjem besedic "dvakrat zaporedoma" dejansko omeji mandat predsednika države na največ dvakrat in mislim, da je to korak k ne nazadnje tudi omejitvi individualne moči posameznika v tej državi in seveda omejitvi funkcije in posledično tudi dejanj, ki izhajajo iz te funkcije. Prepričani smo, da gre za politično vprašanje in da gre za ene vrste tudi refleks nezamenljivosti in seveda tudi vprašanje politične kulture. Skratka na stališču smo, da je potrebno za razvoj demokracije v mladi državi kot je Slovenija, to funkcijo omejiti na največ dva mandata in seveda potem tudi prepustiti izvolitev drugim, morebitnim drugačnim idejam, morebiti zgolj na simbolni ravni, kajti zavedamo se vsi pristojnosti in moči, ki jo ima predsednik države v naši državi glede na ureditev, politično ureditev, kot jo imamo. Podpiramo torej, da počasi preidemo iz neke tradicije, ki smo je morebiti navajeni tudi iz zgodovine, tradicije, da vlečemo posameznike skozi cela obdobja dosmrtno celo nekatere v naši zgodovini in da seveda dajemo neko dinamiko, neko tudi
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane kolegice in kolegi poslanci, spoštovani kandidat za predsednika Vlade, gospod Borut Pahor! Lepo je bilo danes slišati v tem parlamentu, da so volivci odločili. Dovolite pa mi, da se ob tej vaši predstavitvi programa vendarle dotaknem odnosa volivcev do koalicijskega sporazuma, kot je zdaj to nastalo iz koalicijske pogodbe, na enem, morda zelo konkretnem, pa tudi ilustrativnem primeru. Kot sam razumem koalicijsko pogodbo, ta predstavlja politično zavezo za uresničitev predvolilnih obljub, zavez volivkam in volivcem. V vsakem drugem primeru bi bil po moje neverodostojni do svojih volivcev že na samem začetku. Zato upam, da je včeraj parafirana koalicijska pogodba oziroma sporazum jasen, razumljiv, merljiv in konkreten. Tako konkreten, kot je bil, na primer, vaš kandidat za poslanca v volilnem okraju, kjer sem kandidiral tudi sam, torej moj konkurent, ki je v svojem volilnem sporočilu v lokalnih časopisih zelo jasno dejal: "Vesel sem tudi obljube Socialnih demokratov, da bo v primeru zmage na volitvah država med drugim vsakemu učencu podarila prenosni računalnik." Zagotovo zelo mamljiva obljuba volivcem. Prepričan sem, da je gotovo prinesla marsikateri dodaten glas. Predstavljajte si, na primer, da bi <PARTY> pred volitvami obljubili in se zavezali, da ukinejo vinjete na slovenskih avtocestah. Kakorkoli, še enkrat, poudariti želim, da je izredno pomembno, da se tisto, kar se pred volitvami obljubi, tudi realizira. Spoštovani kandidat za predsednika Vlade, veliko uspeha vam želim!
Hvala za besedo. Če pogledamo tako z vrha, bi rekli, ja, pa to je čisto enostaven zakon. Ko pa se poglobimo, sploh ni tako enostavno. Zakaj? Zato ker pripravljalec, ministrstvo je bilo omejeno z več strani, kako ta zakon spisati. Dejstvo je, da se je zgodil referendum. Potrošniki, ki jih danes nekateri zagovarjajo, so tudi volivci. In ti potrošniki so se v funkciji volivca odpravili na referendum. Tam so izglasovali referendumski rezultat, ki je pač tak kot je in ga v bistvu mi nimamo pravice komentirati. Tak je, kot je. Znotraj te referendumske volje, znotraj tega, da je zakon romal še na ustavno sodišče, kar je bila posledica te referendumske volje, je ministrstvo pripravilo nov zakon, ki upošteva med drugim tudi svobodno gospodarsko iniciativo, ki je zapisana v ustavi, kar je prav. In vse našteto pomeni, da je imelo ministrstvo kar velike omejitve, kako pripraviti ta zakon. Seveda bi bilo bolje, da bi se delodajalci in sindikati sami pogovorili, seveda bi bilo bolje. Ampak do tega dogovora ni prišlo in ministrstvo je pač dolžno, ker se izteka rok, pripraviti zakon. In s tem, ko je pripravilo zakon, je prišel tak zakon v parlament, dopolnili smo ga z amandmaji in v bistvu sedaj govorimo o amandmajih na ta zakon. Ampak moj malce daljši predgovor je ravno v tem, da se razume, zakaj smo dopolnili, to je <PARTY>, Ljudska stranka in Nova Slovenija, smo dopolnili z amandmajem, razširili te, ki imajo lahko še dodatno odprte prodajalne. In mogoče to še ni povsem dovolj. Pogovarjali smo se tudi, da bi bilo pametno in modro vključiti zraven turistične centre. Nekako soglasje med koalicijskimi strankami je doseženo, da se tudi to vključi. Vključi se do tretjega branja. Ministrstvo se s tem strinja, da s svojim podzakonskim aktom napravi spisek teh krajev. In to je taka kompromisna rešitev med tistim, da potrošniki niso oškodovani, da niso prikrajšani, da turisti imajo možnost denar, ki so ga namenili pri nas zapraviti, tudi zapravijo. Zelo pomembno pa je, da s tem ohranjamo
Hvala za besedo. Glede na to, da imamo danes splošno razpravo, prvo branje, se ne bi želel dotakniti v tem zakonu v konkretni dikciji posameznih členov, vendar bi želel poudariti, da sem zelo zainteresirano, spremljal nastopa posameznih poslanskih skupin, predstavitev stališč in da lahko ocenim, da ni največjega vzdušja v tej dvorani, političnega vzdušja, da bi ta zakon na ta način sprejeli. Zelo sem spremljal razpravo, ko posamezni člani parlamenta govorijo o združitvi in nezdružitvi poslanske funkcije z združitvijo županske funkcije. Tudi moja razprava je bila na odboru za notranjo politiko v tej smeri ali so naši slovenski župani "zaraženi", da nekateri vidite, da ni prostora za njih v tej dvorani. Ali to pomeni, da ni prostora potem tudi ne za občinske svetnike? Zelo sem bil presenečen s stališčem Nove Slovenije, da temu nasprotuje, da bi župani, ki so legitimno izvoljeni s strani ljudstva v ta državni zbor, bili moteči faktor v tem državnem zboru in da je ta funkcija po njihovem nezdružljiva, pri čemer pa ne poudarijo, da je tudi funkcija občinskega mestnega svetnika na nek način potemtakem tudi nezdružljiva in še katerega drugega državnega organa, ki so posamezni poslanci člani tega državnega zbora ali sveta. Je pa res, da pa v tej dvorani govorijo tudi proti županom tisti poslanci, ki so tudi kandidirali za župane, pa volitev niso dobili in po mojem osebnem mnenju iz revanšizma do tega, ki niso dobili dovolj glasa ljudstva v večini 50%, ker županske volitev so neposredne volitve, nasprotujejo, da bi župan, ki prihajajo predvsem iz manjših občin, opravljali tudi istočasno funkcijo poslanca. Moje osebno mnenje je, da je funkcija združljiva, vsak posameznik pa naj oceni, ali je sposoben to delo tako v državnem zboru in tako v lokalnem nivoju tudi opraviti. Veliko smo govorili o zakonu o lokalni samoupravi, predvsem bi pa rad poudaril, da me moti ena druga stvar; zakaj nimamo danes ob prvi obravnavi tudi zakona o financiranju mestnih občin in občin. Zakaj ni tega
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Spoštovani gospod minister za zdravje Tomaž Gantar! Na Onkološkem institutu Ljubljana se že od leta 2007 ukvarjajo s problemom legionele, povečano vsebnostjo rjastih delcev železa in cinka v vodi. Zadnji čas je, da bi se najtežjim bolnikom in zaposlenim na tem inštitutu zagotovila zdrava pitna voda in odpravila dolgoletna sramota v zvezi z gradnjo Onkološkega inštituta, ki se je gradil enajst let namesto planiranih treh let in je zato ena od posledic tudi katastrofalni vodovod in nezdrava voda. Vrednost gradnje se je od predvidenih 22 milijonov povečala kar na 49 milijonov evrov. V medijih smo zasledili napoved, da naj bi prihodnje leto končno na Onkološkem institutu Ljubljana že imeli novo vodovodno napeljavo. Zavod za gradbeništvo je v izvedenskem mnenju ugotovil številne nepravilnosti na vodovodu, celo puščanje cevi in ugotovil, da je treba vodovod v celoti zamenjati. Vzrok za težave z legionelo je kombinacija korozije cevi in prenizkih temperatur vode, saj so našteli kar 25 slepih vodov, ki so nastali zaradi večkrat spremenjenih načrtov gradnje. Vaše ministrstvo je domnevno sicer že začelo zbirati javna naročila in razpise, ki bi se morali končati že do konca lanskega leta. Nov vodovod naj bi zgradili z bančnimi garancijami in nekaj dodatnimi milijoni, vendar se še ne ve, kje jih boste dobili. Ali je res, da je bančna garancija v višini 140 tisoč evrov zapadla že leta 2010, naslednja vrednost milijon 58 tisoč evrov pa bo zapadla konec tega leta? V zdravstvu vse bolj primanjkuje sredstev, zato je nujno treba namensko omogočiti unovčenje bančne garancije in preprečiti, da bi propadla še tako rečeno druga možnost v višini milijon 58 tisoč evrov. Zato vas sprašujem, spoštovani minister: Kaj boste ukrenili, da se dokončno uredi ustrezen vodovod na Onkološkem inštitutu Ljubljana? Kako boste zagotovili dodatna potrebna sredstva za ureditev vodovoda na Onkološkem inštitutu? Kako boste omogočili unovčenje garanc
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Danes minevajo tri leta, odkar je Lehman Brothers propadel na Wall Streetu. Njegov propad je simbolno in stvarno oznanil trenutek, ko v svetovnih financah in v gospodarstvu po tem nikoli ni bilo več tako, kot je bilo pred tem. Svetovno gospodarstvo je zajela huda recesija, in čeprav smo se iz najhujšega povlekli v letih 2009 in 2010, tudi trendi v letu 2011 kažejo, da se bo okrevanje svetovnega gospodarstva nadaljevalo bistveno počasneje, kot smo si želeli. Vsekakor ostaja eno od osrednjih vprašanj vseh modernih ekonomij – k tem prištevam tudi slovensko – upravljanje z dolžniško krizo. Z dolžniško krizo, ki je nastala iz vrste razlogov, iz temeljnega, ki je povzročil polom na Wall Streetu, to je deregulacija finančne industrije, in drugega, to je izjemno pogumno fiskalno stimuliranje nacionalnih gospodarstev ob začetku recesije konec leta 2008 in v letu 2009. Ker je šlo veliko denarja v vreče brez dna, se je na koncu zgodilo, da se je velika večina držav celotne valutne skupine znašla v dolžniški krizi, ki smo ji priča danes. Od upravljanja z ne samo proračunskim primanjkljajem, ampak od upravljanja z javnim dolgom nasploh bo odvisno, kako se bodo postavile države v času reševanja te krize. Slovenija je po dramatičnih dogodkih leta 2009, ko smo beležili zares osupel padec bruto domačega proizvoda, višanje stopnje brezposelnosti, nihanje v tveganjih za prehod v revščino in vse druge socialne in gospodarske kazalce, ki so kazali na zares dramatično krizo slovenskega gospodarstva, v letu 2010 počasi, a zanesljivo iz recesije izšla. Tisto, kar posebej obeležuje slovensko naravo, naše javnofinančne slike, je dejstvo, da se je slovenska politika v letu 2009 in v prvi polovici leta 2010 zavestno odločila, da obdrži socialno povezanost. Zato smo pomemben del sredstev investirali – poleg investicij, kot so bile v vseh drugih državah, v gospodarstvo, v znanost, v tehnologijo – tudi v socialno povezanost. Danes se
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Predstavniki vlade, kolegice, kolegi! Jaz bi začel predvsem s tem, kako so štirje kolegi začeli vlagati, ne en amandma, ampak en amandma k 138. členu in pa dopolnjeni amandma. Govorimo pa vse skupaj v bistvu o eni vsebini. Hočem povedati v svoji razpravi to, kako so v bistvu koalicijske partnerice in s tem jasno večina poslancev v tem državnem zboru pozabili, kar smo sprejemali nedavno tega, pred enim letom. Pozabili so na romske skupnosti. Prvič, v prvem delu črtamo 1200 tolarjev občinam, v drugem delu v amandmaju pa črtamo cel drugi odstavek, torej črtamo Rome. Skratka, pozabljamo na romsko skupnost v Sloveniji. Spoštovani, jaz vas bi rad spomnil, da smo z veliko večino v tem državnem zboru pred dobrim letom sprejeli, mislim, da dva sklepa. Ko smo sprejemali zakon o spremembi zakona o lokalni samoupravi kjer je vlada kot predlagatelj določila občine, ki naj bi imele avtohtone romske skupnosti. Državni zbor je predlagano novelo takrat sprejel. Ob sprejemu zakona pa je tudi sprejel z veliko večino dodaten sklep, v katerem je določil, da se občinam, ki so navedene, 20 občinam, v zakonu zagotovijo dodatna sredstva v proračunu za leto 2003. Tega ni bilo. Zato sem kot prvopodpisani od desetih kolegov poslancev danes vložil tretji amandma k 38. členu zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leto 2004 in 2005, kjer na to ne pozabljamo. Imamo to možnost in mislim, da je prav, ne da samo govorimo in drugače mislimo, ampak da naredimo nekaj konkretnega. Nekaj konkretnega pa je to, da postavimo s tem amandmajem prave stvari na pravo mesto. To pa pomeni, da tem 20 občinam, ki imajo romske skupnosti v občini, kot tudi, predvsem pa predstavnike v občinskih svetih, svojega občinskega svetnika v občinah, da jim priznamo določena sredstva. Ta predlog je, da naj bi se občinam znesek primerne porabe na prebivalcav Republiki Sloveniji, ki imajo izvoljenega predstavnika romske skupnosti v občinski svet, v letu 2004 in za leto 2005 povečal za
Saj nimam velikega upanja, da bi prepričal gospoda Pukšiča v nasprotno, kar misli. Ampak povedal pa bom zato, da se bo slišala še druga stran. In tudi očital vam nič nisem, ampak sem iz vaših besed razbral, da imate namen: ali vložiti popravljeni amandma, ali dopolniti amandma, ali kakorkoli, ki pa je v odmiku od osnovnega teksta, ki se pač tukaj predlaga in s katerim želimo nekatera vprašanja urediti. Ja, strinjam se, gospod Pucko je naredil napako, ker je vložil zakon po hitrem postopku. Moral bi ga po skrajšanem in bi uredili tisto, kar smo želeli urediti in ne verjamem, da bi lahko glasovali proti skrajšanemu postopku in bi zaradi ene tretjine nasprotujočih seveda ne šlo v skrajšani postopek, ker gre zares, gospod Pukšič, za redne ali izredne - prej bi rekel izredne potrebe države - da sprejmemo ta zakon kot enega izmed šestih zakonov,za katere vi veste, da so v paketu proračunske razprave - pa še zakon o izvrševanju proračuna zraven tega in pa sam proračun - če hočemo, da bo ta država imela kolikor toliko stabilne javne finance. Če ni to prva zadeva, da ima stabilne javne finance, da lahko ureja tudi vprašanja vojske in vseh drugih stvareh, o katerih vi govorite, potem ne vem, kaj to je. Jaz mislim, da je to izredna potreba države. Stvari so pripravljene, vi ste dobili obvestilo, da bo drugi teden tudi izredna, najprej redna pa potem še izredna seja, državnega zbora, na kateri bomo poskušali urediti ta vprašanja za letošnje leto. In ta zakon - zakaj se je vlada obesila na Puckov zakon? Zato, ker sta preprosto še dva zadaj. Ker še dva takorekoč v vrsti stojita za podobne stvari. In vladani imela možnosti, da bi ta zakon, ki ga je pripravila, zato da bi javne finance tudi s pomočjo tega zakona - ali gre tukaj za milijardo ali za dve ali za tri, kakšni efekti bodo, v končni fazi ni pomembno - ampak, je to segment ali pa element celotnih vprašanj in stvari, ki bodo prispevale k temu, da bomo - tako kot mi mislimo - lahko uredili za silo javne finance v letošnjem le
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je navedeni zakon obravnaval na prvi seji 10. januarja letos. Po ustrezni predstavitvi s strani predlagatelja se je seznanil z mnenjem sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve iz julija lanskega leta, ki v okviru načelnih pripomb v prvi vrsti ugotavlja, da kaže predvidene rešitve zaradi njihovega posrednega vpliva na premoženjsko in poslovno področje posameznikov in pravnih oseb nadgraditi z rešitvami, ki naj bi preprečile neutemeljene posege v plačilni promet, saj ne gre zanemariti dejstva, da slednji posledično utegnejo povzročiti tudi odškodninsko odgovornost države. Glede načelnih rešitev, ki se nanašajo na zbiranje in posredovanje posameznih podatkov in dokumentacije, sekretariat opozarja, da je v smislu doslednejše zagotovitve varstva osebnih podatkov potrebno natančneje opredeliti okvir njihovega obsega. Prav tako je v nadaljevanju z vidika ustavnega načela delitve oblasti bilo zastavljeno vprašanje utemeljenosti rešitev, ki nalagajo sodiščem dolžnost, da uradusporočajo določene podatke, pri čemer bi kazalo preveriti možnost, da bi se vsaj del teh podatkov, ki se nanaša na pravnomočno končane kazenske postopke, črpal neposredno in iz kazenske evidence. Prav tako je sekretariat podal vrsto konkretnih pripomb k posameznim členom predloženega besedila in dodatno opozoril na nekatere manjše redakcijske popravke in nomotehnične izboljšave, ki naj bi jih predlagatelj vključil neposredno pri pripravi besedila za drugo branje, drugo obravnavo. V razpravi so člani odbora večinoma podprli predlagani zakon, zaradi zapletenosti materije pa je bil izražen dvom v učinkovitosti in potrditev zastavljenih ciljev v sami praksi. Prav tako je bilo izpostavljeno vprašanje v zvezi z nadzorom oziroma obveščenostjo javnosti nad samim izvrševanjem zakona in glede učinkovitega preprečevanja in izvrševanja postopkov v zvezi s
Hvala lepa. Odgovoril bi kolegu Bajcu. Ja, če sprejmemo Zakon o splošni finančni disciplini, ki se nanaša na vsa področja recimo storitev, potem je to "lex specialis" poseben zakon, ki vpliva tudi na področne zakone. S tem se temu izognemo. In bistvo bi bilo skrajšanje postopkov iztoževanja vključno z izvršbo. Moj predlog je naslednji. Ker se zavedam tega, da niti predlog gospoda Prijatelja niti moj oziroma naš amandma ne bo šel skozi. Vlada ima še vedno možnost ta člen amandmirati v tretji obravnavi. Dajmo za božjo voljo sklicati en sestanek, kjer bodo navzoči strokovnjaki, predstavniki naše Zakonodajno-pravne službe, drugi zainteresirani poslanci. Torej, najmanj dva vidim. Gospoda Mariniča, gospoda Prijatelja, Bajca, mene pa še koga. In poskušati najti kompromis in hkrati seveda razmišljati o tej globalni spremembi zakonodaje, ki jo pa nujno potrebujemo. Gospe in gospodje, upam, da vam je jasno, da to, kar jaz danes tu počnem, nima nobene zveze z nekim političnim prestižem. Enostavno intimno strokovno verjamem, da v to, kar govorim, da je to res. In sprejmite stegnjeno roko, če vam jo ponujam. Hvala.