EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Z novelo zakona se širi področje uporabe zakona o prevzemih med tiste nejavne delniške družbe, ki imajo najmanj 250 delničarjev ali najmanj 4 milijone celotnega kapitala. Veljavni zakon določa, da se zakon uporablja poleg za javne družbe tudi za nejavne družbe, če imajo najmanj 250 delničarjev in najmanj eno milijardo SIT osnovnega kapitala. S tem predlogom se ti kriteriji znatno znižujejo, s čimer bo moralo določbe zakona o prevzemih upoštevati bistveno več javnih delniških družb in nejavnih delniških družb, kar bo prispevalo k večji preglednosti pri prevzemih teh družb in s tem večji zaščiti malih delničarjev. Na nek način je dejansko tale zakon, kot še mnogo drugih, ki smo jih sprejemali o prevzemih, prepozen. Mi, sem že velikokrat povedal, smo v tej fazi lastninske preobrazbe našega družbenega premoženja v teh 10, 15 letih praktično prišli - razdelili smo ga vsem. Imeli smo enkratno priložnost, da bi si na nek način zagotovili, kako bi rekel, socialno - tržni kapitalizem s tem in na način, če bi seveda dali kakršnokoli varovalko, najmanj tako, da se ti certifikati oziroma te delnice, ki smo jih pridobili z razdelitvijo, ne bi smele prodajati in tržiti vsaj 10 let. Na tak način, ko pa tega ni bilo, nismo zaščitili niti informirali teh malih novih delničarjev, ki niso bili še nikoli delničarji, so postali tarča pidovskih šefov, bi rekel, investicijskih družb, ki so v glavnem, namesto da bi poskrbeli za neko vrsto in za razvoj za vlaganja za prestrukturiranje našega gospodarstva, so praktično poskrbeli za to, da so si pokupili delnice, skoraj brezplačno so pridobili te delnice od vseh teh malih vlagateljev, ki so jih imeli v pidih. Enako so delali vodilni v podjetjih, menedžerji in mislim, da je posledica tega, da se je vse bogastvo, vse naše premoženje, ki je bilo takrat ocenjeno na neko vrednost, prešlo v roke par tisoč ljudi. Govorimo o tajkunih, govorimo o teh - ali je to prav ali ni prav; na
Hvala za besedo predsedujoča, pozdravljeni prisotni ministri in kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister, moje vprašanje se nanaša na vožnjo v naravnem okolju, pa dovolite, da dam na začetku nekaj kratkih pojasnil pa mogoče k dopolnilu še kakšna sugestija. Tisti, ki to pereče vprašanje že dlje časa spremljamo in opozarjamo na trenutne anomalije, lahko bi rekli neureditve ali pa nezadostne ureditve tega področja, bi lahko na podlagi Zakona o ohranjanju narave, Uredbe o prepovedi vožnje z vozili v naravnem okolju pa tudi Zakona o gozdovih pričakovali, da bodo nešteti predpisi pa tudi nekateri drugi na njih vezani, izpeljali učinkovit sistem nadzora s strani vseh pristojnih deležnikov, kamor prištevamo tako okoljske inšpektorje, gozdarske, kmetijske, naravovarstvenike in na koncu ali pa tudi na začetku, če želite, policijo. Kljub temu pa temu ni tako, vsaj na terenu opaženo vedno več posegov v naravo oziroma naravno okolje v obliki divjih voženj s štirikolesniki, motornimi kolesi, gorskimi kolesi in motornimi sanmi, saj postaja torej problem vožnje v naravnem okolju celoletni problem in ne tako, kot ga nekateri želijo sezonsko prikazovati ali, če tudi želite, lahko seštejemo sezono plus sezono in dobimo celo leto motenj, ki torej vplivajo ne samo na ljudi, v prvi vrsti predvsem na živali, ki so posledično s tem ogrožene. Po vstopu v Slovenijo EU je bilo zaznati velik porast prve organizirane vožnje, tako imenovanih "off road" izletov, porasli so tudi štirikolesniki, ki so vse bolj dostopni in popularni. Tako je po nekaterih podatkih v Sloveniji preko 2 tisoč 500 motornih sani, vsaj tisoč štirikolesnikov, od česar je polovica registriranih, in nedoločljivo število gorskih koles in motornih koles, ki jih posamezniki v mnogih primerih žal neodgovorno uporabljajo v naravnem okolju. Vozilo, predvsem pa njegov povzročen hrup torej povzroča nemir pri nekaterih divjih živalih, kar lahko pri ogroženih vrstah tudi usodno vpliva na njihovo preživetje in razvoj te vrste. Pra
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! Poslanke in poslanci <PARTY>a v petek nismo podprli interventnega zakona. Ob tem smo opozorili, da je zakon prepozen, da bi lahko imel želene učinke še v letošnjem letu. V <PARTY>u smo na sprejete dogovore, sklepe Vlade, program stabilnosti in na neodgovorno ravnanje nekaterih v Vladi opozarjali že dlje časa. Vendar že pri pripravi prvih kadrovskih načrtov na Vladi v letu 2009 sta ministrici za notranje zadeve in za obrambo z vašo podporo izposlovali privilegij, to je dovoljenje za precejšnjo dodatno zaposlovanje. Ministrica za javno upravo Irma Pavlinič Krebs je opozarjala na kršitve sprejetih sklepov. Ministrica za obrambo je temu navkljub v letu 2009 zaposlila dodatnih 500 vojakov, skupni kadrovski načrt za Policijo pa se je povečal za 300 novih policistov. Takšni odpustki so tudi za posamezne druge ministre in njihove resorje pomenili, da so kršitve dopustne. Vsi privilegirani ministri so iz rezerv Ministrstva za finance vsako leto oktobra dobivali dodatna sredstva za plače, predvsem notranje ministrstvo, ministrstvo za pravosodje in ministrstvo za šolstvo. Spoštovani predsednik Vlade! Sprašujem vas: Kako boste v bodoče preprečili omenjene kršitve oziroma kakšni so vaši načrti glede omejevanja zaposlovanja? Hvala za besedo. Eno manjše dopolnilo. Glede na to, da se zavedamo, kako nevarno je gledati stran ob omenjenih kršitvah, smo že januarja letos kot del koalicije na vas,gospod predsednik Vlade, naslovili pisno zahtevo za ukrepanje v smeri dosledne realizacije sklepov Vlade glede zaposlovanja v javnem sektorju, a nismo bili uslišani. Nesrečnega interventnega zakona pa nismo podprli, ker je šlo zgolj za reševanje neposlušnih ministrov, ki so v nasprotju s sklepi Vlade povečevali število zaposlenih v svojih resorjih, zato je bil ta zakon, žal, samo ogledalo dosledno nedoslednega ravnanja oziroma opuščanja dolžnih ravnanj. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas, glede na to, da ste omenili odprtost: Ali se boste kl
Spoštovani predsedujoči, cenjeni gospod minister, kolegice in kolegi! Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije podpira spremembe in dopolnitve zakona o policiji, vendar ne čisto vseh. Poslanski klub podpira predvsem tiste spremembe zakona, ki sledijo pomembnejšim ciljem, ki jih uvaja novela. To je uskladitvi zakona z zakonom o prekrških in zakonom o kazenskem postopku, delu, ki govori o povečanju varovanja človekovih pravic v policijskih postopkih, predvsem pridržanim in vabljenim osebam, potem ureditvi uporabe poligrafa pri odkrivanju in preiskovanju kaznivih dejanj, ureditvi posebnosti delovnopravnih razmerij v policiji, pomembnih za učinkovito izvajanje policijskega dela, in pa rešitvi kadrovske problematike pri zaposlovanju policistov. Poslanski klub Liberalne demokracije pa ne podpira sprememb, ki uvajajo religiozno oskrbo policistov na neustrezen način. Določbe so namreč nejasne in ne določajo okvirov izvrševanja. Na slednje je opozorila tudi zakonodajno-pravna služba. Pravica do izpovedovanja vere je zasebne narave in se načeloma opravlja v času, ki je osebi na razpolago izven delovnega časa, se pravi, v prostem času, ki ga imajo policisti tako kot vsi drugi zaposleni. Če pa pri opravljanju določenega poklica posamezniku seveda to ni omogočeno ali pa je zelo oteženo in razpolaganja s prostim časom pravzaprav ni ali pa mu je omejena svoboda gibanja pa je potrebno religiozno, duhovno oskrbo zakonsko urediti z določitvijo posebnih pogojev oziroma okoliščin, v katerih bo takšna ureditev sploh prišla v poštev. To možnost ste seveda imeli, dragi kolegi in kolegice, včeraj, ko smo predlagali zakon o verski skupnosti, kjer je bilo to zelo jasno določeno in seveda je vprašanje, če ima takšno določilo kaj iskati v tem zakonu. Govorimo sicer o tem, da to ureja zakon o obrambi in to na primeren način, saj določa omejitve načina izvrševanja, seveda tega v zakonu o obrambi ravno ni je pa v nekaterih odlokih in pa v , ki se je vzpostavil v času, ko smo imeli še naborn
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Bi se še sam odzval v imenu predlagatelja, nekaj je že načela kolegica Sukič. Najprej pa naj rečem, da se pravzaprav strinjam oziroma mi je minister vzel iz ust en stavek, in sicer da je to zgodovinska seja iz dveh vidikov. In prvi je ta, da prvič v zgodovini naše samostojne republike lahko poslanci, ki pač ne morejo biti prisotni zaradi zdravstvenih vidikov ali kakršnihkoli drugih, tokrat gre za zdravstveni vidik, odločajo na daljavo. In drugi vidik je ta, da se pogovarjamo o kadrovanju. Tukaj pa seveda obstaja ena bistvena razlika. Da se pogovarjamo o kadrovanju, kadrovanju vlade Janeza Janše v času krize, še enkrat, v času zdravstvene krize, epidemije, ki v naši državi trenutno poteka. In ravno v tem času ima ta vlada očitno – to, kar smo videli – več kot dovolj časa za številne kadrovske menjave po vseh področjih. In potem se tukaj predstavniki koalicijski strank in tudi predstavniki Vlade sprašujejo, zakaj smo danes tukaj. Jaz mislim, da je ključno vprašanje – in to pač predlagam vam, da se rajši vprašate –, kako je mogoče, da ob tako resni situaciji, kot jo imamo, situaciji, ki bi se jo verjetno vsaj v enem delu dalo preprečiti, kako je dovolj časa za vladno kadrovanje, obračunavanje z mediji, s sodstvom. Danes smo slišali številne napade na opozicijo, zgodilo se je namreč ravno to, kar sem upal, da se ne bo. Vsi koalicijski partnerji, ki so predstavljali stališče, in tudi predstavniki Vlade so obrnili ploščo in speljali zadevo tja, kamor naj ne bi šla, torej v preusmerjanje pozornosti in iskanje krivcev drugje; razen tam, kjer pravzaprav so, pri njih samih. In dnevni red, spoštovani, te seje ste si spisali sami oziroma si ga še pišete, ker to, kar počnete, presega resnično vse meje dobrega okusa. Minister je rekel, da vlada je opravila svoje delo in opravlja svoje delo. Če bi vlada opravila svoje delo, spoštovani, potem se ne bi Slovenija soočala s tolikšnim porastom števila okuženih. Mi smo tretja država po deležu ok
Hvala lepa. Saj ne bo potrebno ne vem kako velike pozornosti. Mislim, da smo si razčistili, kaj je fiksni del povprečne letne čiste vrednosti premoženja. Bi pa opozorila, da v primeru sprejetja tega amandmaja, je treba zadnji stavek popraviti, in sicer, da se črta tretji, peti in šesti odstavek. Ker tretji odstavek govori o metodologiji drugega dela in če ga bomo črtali, je treba črtati tudi tretji odstavek. Ja, glede na to, da nisem bila vlagateljica teh amandmajev, mislim, da se lahko to popravi tudi v redakciji. Ker je redakcijska napaka, če je sprejet ta amandma, ampak mislim, da se gospod iz vlade pripravlja k odgovoru. In mogoče bo še naknadno pojasnil, kaj je fiksni del dohodka.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, minister, spoštovani gledalci, gledalke doma pred televizijo, spoštovani kolegice, kolegi! Pred nami je zakon o zdravilstvu, ki, kot smo že povedali, 16 let ni mogel priti na naše delovne mize, da bi ga lahko sprejeli. Vem, da tudi že pred šestnajstimi leti so bili razni zdravilci, lahko rečemo sedaj zdravniki, kakorkoli jih imenujete, od Domančičev do Papuk, do Ogorelcev, pokojnega dr. Hribernika, pa še bi lahko našteval, ki so morali v bistveno drugačnih časih delati in se po domače povedano, skrivati, da so sploh lahko delali svojo dejavnost. Družba je napredovala in tudi oni so se lahko hitreje razvijali in tudi pritiskali na ministrstvo, na nas, zainteresirano javnost, na vse, da se ta zadeva zdravilstva nekako uredi. Sedaj ko imamo na mizi nek zakon, sedaj ga pa vsesplošno bombardiramo, kaj, kako ni dobro, kaj bi lahko bilo dobro. Mislim, da je v zakonu dovolj jasno napisano, kdo lahko dela, kaj lahko dela, imajo možnost, da se dobijo v zbornici, da se lahko organizirajo, zadevo še izboljšajo in na neki osnovi, ko bodo analizirali, kaj je dobrega, kaj je slabo, dajo zahtevek za popravek zakona. Menim, da je tukaj ves problem. Sedaj, kako se bodo imenovali, ali bodo zdravilci ali bodo zdravniki; verjamem, da marsikakšen zdravilec ne dela z zdravili, ampak zdravi s čaji, zdravi z zdravo prehrano, zdravi na svoj način, ki je uspešen; in težko rečemo, da je to zdravnik. Mislim, da človeka zdravi in zato je tista osnova zakona - zdravilec. Imamo pa več metod: homeopat uporablja zdravila, drugi uporablja čaje, drugi uporablja šport, gibanje, zdravo prehrano. Skratka, tukaj so veje neizprosne. Imamo meril, kolikor jih hočemo! In kako bomo sedaj to imenovali, je najmanj pomembno. Pomembno je, da so ljudje zadovoljni, da imamo neko kontrolo, da imamo nek nadzor in da se bo dejavnost lahko razvijala. Siguren sem, da čez 10, 15 let bodo zopet nove veje - in kako bomo tiste imenovali? Ko bodo organizirane zbornice, če bodo imeli int
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Spremembe Zakona o kazenskem postopku so v prvi vrsti potrebne zaradi uskladitve z Uredbo o izvajanju okrepljenega sodelovanja v zvezi z ustanovitvijo Evropskega javnega tožilstva. Poleg tega se implementira tudi Direktiva o procesnih jamstvih za otroke, ki so osumljene ali obdolžene osebe v kazenskem postopku. Določbe zakona se dopolnjujejo tako, da bodo tem osebam zagotovljena posebna procesna jamstva. Zaradi odločitve Ustavnega sodišča se ureja tudi obveščanje strank o poimenski sestavi pritožbenega sodišča in se podaljšuje rok za vlogo za nadomestitev zaporne kazni s hišnim priporom. Vse to so spremembe in dopolnitve ZKP, ki za <PARTY> niso sporne in jih tudi mi podpiramo. Vendar pa predloga zakona ne bomo podprli iz dveh razlogov. Prvi, na videz manj pomembni razlog, je uvajanje ločenega mnenja vrhovnih sodnikov, kadar odločajo o zahtevi za varstvo zakonitosti. Čeprav morda gre za manjšo spremembo Zakona o kazenskem postopku, smo v <PARTY> že pri prejšnji obravnavi Zakona o kazenskem postopku opozarjali, da ima lahko takšna ureditev izjemno negativen vpliv na zaupanje ljudi v zakonito delovanje sodstva in na zaupanje ljudi v pravno državo. Na to isto stvar je takrat opozarjala tudi Zakonodajno-pravna služba in ta ista določba je bila takrat iz zakona črtana, na zadnji obravnavi na odboru pa smo kljub vsem tem opozorilom deležnikov ta isti člen sprejeli. Zavedam se, da ima ločeno mnenje lahko veliko dodano vrednost, kadar gre za ločeno mnenje na Evropskem sodišču za človekove pravice ali pa recimo na Ustavnem sodišču ali pa v pravdnem postopku. Vedno, ko govorimo o civilnih postopkih prav gotovo. V kazenskih postopkih pa je zakonsko določeno zborno oziroma senatno sojenje ter način določanja enotne sodne prakse preko občne seje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije. Uvedba ločenih mnenj bo v kazenskem postopku predstavljala izjemo od veljavne ureditve odločanja senata. Zakonodajno-pravna služba je opozorila,
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani prisotni! Danes sicer ni čas, da bi ocenjevali odhajajočega ministra. Je pa vsekakor to priložnost, da se dr. Mateju Lahovniku v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov zahvalim za njegovo sodelovanje. Ni skrivnost, da so bile med nami tudi razlike. Najbolj opazna je bila pri sprejemanju Zakona o delitvi dobička. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo zagovarjali obvezno delitev dobička tudi med zaposlene, seveda pod določenimi pogoji. Nismo uspeli in tu je že ena izmed nalog za novo ministrico. Vladni predlog, ki je bil v tretje zavrnjen, ker smo uspeli vanj z amandmajem vključiti obvezno delitev dobička, je bil tudi brez tega amandmaja boljši od sedanje ureditve. Prav bi bilo, da bi jeseni ta zakon skupaj z delavskim delničarstvom v Državnem zboru tudi sprejeli. Predlog predsednika Vlade bomo poslanke in poslanci Socialnih demokratov podprli. Menimo, da je predsednik ravnal odgovorno, ko je predlagal kandidatko v zelo kratkem roku. Kandidatka je bila tudi sedaj sestavni del ekipe Ministrstva za gospodarstvo in bo lahko hitro in učinkovito nadaljevala z delom. Prioriteta je vsekakor dvig konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. V Poslanski skupini Socialnih demokratov pa dodajamo zahtevo po občutku za socialno pravičnost, da ne rečem varnost. Področje delovanja kandidatke na mestu državne sekretarke na Ministrstvu za gospodarstvo, kjer se je posvečala zlasti vodenju in koordiniranju dela na področju priprave politike, spodbujanja podjetništva in konkurenčnosti ter turistične politike, nas navdaja z optimizmom. Včeraj smo na seji Državnega zbora zavrnili Zakon o delovnih razmerjih, ker smo se odločili, da sprostimo prostor v zakonodajnem postopku za dopolnjen predlog, ki bo preprečil ustanavljanje "slamnatih podjetij". Pri tem naj to priložnost izkoristim, da ponovim ugotovitev, da zgolj sprememba 73. člena Zakona o delovnih razmerjih ne bo dovolj. Potreben bo tudi poseg v Zakon o gospodarskih družbah in tu pričak
Gospod predsednik, najlepša hvala. Predno podam svoje mnenje, napovedujem podporo temu urgentnemu centru na Ptuju. Morda bi rabil več časa, da bi sploh obrazložil, ker nekateri poslanci <PARTY> ne ločijo nujne medicinske pomoč od urgentnega centra. Torej, nujna medicinska pomoč je vezana predvsem največkrat na nek zdravstveni dom, je javna služb, kjer gre za prvo tisto pomoč. Urgentni center pa je specializiran center za urgenco, kjer gre v bistvu v okviru bolnišnične oskrbe in ima celo vrsto strokovnjakov za to področje. Gre za veliko razliko, kolega. Vam je smešno, meni ni smešno. Mislim, da je kolega Horvat obrazložil, kaj pomeni 120 urgentnih primerov na nekem območju na dan, in mislim, da nam je vsem jasno, kaj pomeni tista prava oskrba v prvih 10, 15 minutah ali v roku pol ure. Ne bom sedaj učil zdravstvenih zadev, ampak vseeno gre za zadevo, ki je nujno potrebna na tem območju. Mislim, da si Ptuj, najmanj kar je, zasluži tak center. Druga zadeva, ki pa je, je pa, da je denarja v zdravstvu, vsaj po mojem mnenju, še veliko, treba pa je racionalizirati. Gospa ministrica, mogoče bi vas vprašal, če ste mogoče videli prihode zadnji mesec gospoda Zemljariča v UKC – tja ni hodil kot bolnik. Več je prihodov gospoda Zemljariča v UKC, manj je denarja za take urgentne centre. In vsaka operacijska miza potem vedno stane še naslednjih 50 % več. Mislim, da bo treba malo pogledati pod prste, kje so te rezerve, in izkoristiti. In še enkrat, kot sem povedal na začetku, dajem podpro temu amandmaju, ki ga je kolega Čuš predstavil, in želim, da se urgentni center na Ptuju čim prej začne graditi. Najlepša hvala.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica, ministra, spoštovani kolegice in kolegi! Po začetku krize, katere povzročitelj so po prepričanju mnogih ravno banke same, je naša država z dokapitalizacijo slednjih porabila že okoli 600 milijonov evrov. Sama Banka Slovenije ocenjuje, da bi za doseganje minimalne kapitalske ustreznosti slovenske banke potrebovale 228 milijonov evrov, v primeru najmanj ugodnega scenarija pa bi ga lahko potrebovale celo preko milijarde 400 milijonov. Vsi vemo, da ta finančna injekcija s strani države še ne pomeni, da se bodo slovenske banke rešile iz težav. Same so dolžne paziti, da bodo bolje poslovale in da se ne bodo znašle v težavah. Če bi živeli v času, ko se cedita med in mleko, dokapitalizacija niti ne bi bila problematična. Danes, ko pa varčujemo pravzaprav na vsakem segmentu, na vsakem koraku, na vsakem posamezniku, pa saniranje državnih bank ob poznavanju podatkov njihovega poslovanja toliko bolj bode v oči. Vodstva bank so gospodarskim in drugim subjektom v preteklosti odobravala velikanska posojila brez zadostnih zavarovanj ali pa sploh brez njih. Nadzorni mehanizmi niso odigrali svoje nadzorne vloge, da bi sporna posojila preprečili in odgovorne poklicali na odgovornost. Posledica teh negativnih pojavov so tako stalne dokapitalizacije bank iz davkoplačevalskega denarja, kar ne pelje nikamor oziroma država tega ne bo zmogla. To vprašanje sem postavil že prejšnjemu ministru Šušteršiču, vendar glede na to, da je to nova vlada in novi minister, ga ponovno postavljam vam. Tako me zanima vaše mnenje ter bodoče ravnanje Vlade v zvezi z državnimi bankami. Banke, ki jih moramo kar naprej dokapitalizirati, imajo na drugi strani v lasti ogromno zaseženih novih in starih stanovanj, ostalih nepremičnin – in s tem tudi velikanski tako imenovani mrtvi kapital –, ki jih nočejo prodati na trgu. Če bi jih, bi na trgu razširili ponudbo, saj bi jih lahko kupili tisti, ki rešujejo stanovanjski problem, s tem pa bi banke pridob
Jaz pa nisem prestar. Spoštovani, z zaključkom razprave kolega Pojbiča se v bistvu strinjam. Dajmo pogledati, kaj je šlo narobe in dajmo se iz tega nekaj naučiti, da ne bomo več ponavljali napak. Zgodovina, kot pravijo, je mati modrosti. Hvala lepa za latinski izrek, kolega Franci. Poglejte, mislim, da imamo v slovenski zgodovini nekaj izkušenj, iz katerih se moramo učiti. Za začetek, glede na razpravo kolega državnega sekretarja malo prej in njegovo vprašanje, kako pa lahko država spodbuja izvoz. Da se tudi iz te izkušnje nekaj naučimo – lahko spodbuja izvoz. Država ima mehanizme za to, da spodbuja izvoz. V obdobju prve Janševe vlade je očitno država prav tako pozabila na to funkcijo in zato je takrat izvoz zgrmel, uvoz pa narasel. Slovenija je prišla v stanje tako imenovane strukturne odvisnosti. V obdobju vlade Boruta Pahorja smo to razmerje popravili. Uvoz je nekoliko stagniral, izvoz pa je naraščal in Slovenija je v tem obdobju ustvarila več, izvozila več, kot je uvozila. Mimogrede, ko nekateri zelo radi govorite o tem, kako porabimo več, kot ustvarimo – tudi to je napačna predpostavka. To velja za javno blagajno. To velja za državni proračun. Ne velja pa za slovensko gospodarstvo in ekonomijo v celoti. V tem trenutku po zadnjih podatkih, ki jih imamo, ustvarimo za 2 milijardi evrov presežka. Za 2 milijardi evrov ustvarimo več, kot v tej državi porabimo. Ne v javnih blagajnah, ampak v ekonomiji v celoti. In v tem pogledu nismo več strukturno odvisna država. Bi pa priporočal Vladi, ki trdi, da država nima na voljo instrumentov za spodbujanje izvoza, da prebere mogoče kakšen učbenik na to temo, nekaj gradiva na to
Hvala lepa za besedo. S tem amandmajem se obračamo na Državni zbor v bistvu z enim klicem po socialnem čutu, če hočete, ali pa po uravnavanju, vnovičnem uravnavanju parametrov socialne države. Zakaj? Glede na oceno realizacije v letu 2021 se bodo sredstva za denarno socialno pomoč v letu 2022 znižala za 32 milijonov, ker da – torej beležimo gospodarsko rast in beležimo nižjo številko brezposelnosti, kar sta neoporečni številki. Je pa treba v to enačbo vreči tudi dejstvo, da se cene osnovnih življenjskih potrebščin višajo in posledično denarno socialno pomoč, čeprav so jo ali pa jo bo v prihodnje deležno manjše število, vseeno potrebno zvišati. Tukaj je treba prišteti še morda najbolj aktualno dvig energentov, ki posledično vplivajo na dvig vseh ostalih življenjskih potrebščin. Poleg tega pa v Levici smo že v parlamentarno proceduro vložili novelo Zakona o socialno varstvenih prejemkih, ki prihaja z eno poglavitno rešitvijo na področju določanja sploh višine in minimalne plače in denarne socialne pomoči. Namreč obstoječa merila za izračun sploh minimalnih življenjskih stroškov je zastarelo. Minimalni življenjski stroški so osnova za izračun socialnih transferjev in minimalne plače. Zadnji izračun, ki še vedno v aktualni ureditvi velja, seže v leto 2015 in 2016. V Levici predlagamo, da se stvar počne bolj frekventno in da se vnovič minimalni življenjski stroški izračunajo s 1. 1. 2022 in potem veljajo naprej in se izračunavajo bolj frekventno. Z namenom zagotavljanja sredstev za ta zakon predlagamo, da se 40 milijonov zagotovi za socialno državo na račun področja, ki na tej točki ne potrebuje dodatnih 40 milijonov evrov in to je oboroževanje. Hvala lepa.