EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade, ministrstvo za promet in družbe za avtoceste! Program dela družbe za avtoceste za leto 2002 sprejemamo niti dva tedna do zaključka leta. Domnevam, da smo pri tem neke vrste unikum, da se drugje po Evropi seveda tik pred koncem leta to ne dogaja. Zatem bomo obravnavali in sprejemali tudi letni plan razvoja in vzdrževanja avtocest za leto, ki šele prihaja. In to je že bolje. Bilo bi pa smiselno, da bi skladno s planom sprejeli že ustrezen program dela Darsa, ali pa vsaj imeli že vpogled vanj. V Združeni listi socialnih demokratov pričakujemo, da se bo to zgodilo takoj po novem letu, ko bo plan izgradnje sprejet in seveda temu ustrezno program Darsa pripravljen. No, ampak da ne bi tega počeli naslednje leto decembra. Ne glede na to in ob najavi, da bomo tako programu družbe za leto 2000 kot kasneje letnemu planu za 2003 dali svoje glasove, mi dovolite opombo, da tako početje, gospodje, ni najbolj primerno. Pa tudi sicer si moramo vsi skupaj priznati, da najbolj srečne roke pri tem poslu nimamo že vsa leta, od leta 1991 dalje. Projekt, v mislih imam celoten avtocestni križ ali posamične njegove dele, planiramo, ga vrednotimo, ga pričnemo izvajati, nato ugotovimo, da smo se ušteli, načrtovali narobe oziroma pod ceno in da nam sredstev zmanjkuje, da bi ga vodili naprej tako, kot smo si ga bili zamislili. Z vedno priročnim rebalansom poskrbimo za domnevno ustrezno korekcijo, v prepričanju, da bo tokrat steklo, a se kasneje znova znajdemo vpodobni situaciji, in to se znova zgodi vsakih nekaj let in se vleče zadeva v nedogled. Da se to zgodi enkrat na začetku, ko si še zelen, neizkušen, je nekako še razumljivo in opravičljivo. Vse manj pa, če se to prične ponavljati oziroma če se ti to dogaja, ko si že odrasel. Praznovali smo pred kakim tednom nazaj 30. obletnico prvega avtocestnega odseka v državi. Čestitam, seveda, za tisti podvig. Dokaz, da je naša cestnogradbena stroka že zdavnaj shodila, zato je te
Hvala lepa. Včeraj smo sprejeli deklaracijo o podnebnih spremembah, ki jo je že omenil moj kolega Matevž Frangež. V razpravi o deklaraciji je bilo rečeno, da deklaraciji bodo sledili koraki v prid boja proti podnebnim spremembam, ki bodo včasih neprijetni in bodo včasih boleči, ker moramo vsi skupaj spremeniti naše navade, naše življenjske navade. Še nekaj je bilo rečeno včeraj. Da na poti, dolgi tisoč milj, ki smo jo z enim korakom začeli včeraj, bo drugi korak sledil že danes. In tukaj smo. Gre za drugi korak na poti potrebnih ukrepov in zagotovo nezadosten korak, ker bodo sledili še drugi. Vendar pri tem vprašanju postavljamo pod vprašaj našo prihodnost. Vem, da takšna trditev izgleda pretirana, če se pogovarjamo samo o enem sektorskem ukrepu. Ampak, kot rečeno, potrebno jih je narediti, enega za drugim. Kaj bomo naredili, če ne bomo ukrepali? Vlada bi lahko rekla, saj svet se ne bo zaključil leta 2012, nekateri sicer pravijo, da ja, ampak mi upamo, da ne. In bi to vlada lahko rekla, ne bomo se tega dotikali. Bomo pustili, naj to naslednja vlada reši. In naslednja bi rekla, bomo pustili, da bo naslednja vlada rešila in naslednja in naslednja. In tako ne bomo problema rešili nikoli, dokler se problem ne bo rešil nas. Pomembno je, da gremo ta korak naprej. Pomembno je, da ukrepamo zdaj.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Predsednik, članice in člani Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Mislim, da se je v Državnem zboru pravkar prvič zgodilo, da predlagatelj nekega predloga ni prvi dobil besede. Prvi je dobil besedo predsednik matičnega delovnega telesa, ki je podal mnenje na nekaj, kar še ni bilo predstavljeno. To je ravno tako, kot da bi na sodišču najprej prebrali zagovor, potem pa obtožnico. Ampak to ni edina nenavadnost te točke dnevnega reda. Bistveno bolj nenavadno je, da imamo izredno sejo Državnega zbora, kjer se obravnava več kot 60 predlogov za izhod iz gospodarske krize, ki jih je vložila opozicija, Vlada pa te predloge kritizira. V normalnih državah je stvar obratna. Vlada predlaga ukrepe in jih opozicija kritizira. Tretja nenavadnost v zvezi s to sejo je v tem, da nam je Kolegij, kjer so predstavniki vladnih koalicijskih strank to izglasovali, za obrazložitev več kot 60-ih ukrepov namenil 5 minut. V petih minutah, spoštovane kolegice in kolegi, jaz ne morem prebrati niti v naštevanju teh ukrepov. Po drugi strani Vlada očita, da ukrepi niso dovolj obrazloženi v tem svojem gradivu. Dali pa ste nam pet minut, da jih dodatno obrazložimo. Jaz bom zdaj prisiljen, čas poslanske skupine, ki je namenjen za razpravo porabiti za obrazložitev teh ukrepov. Za to sejo je navidezno veliko časa. Ampak od tega ste dali predlagatelju pet minut za uvodno obrazložitev. Za zaključno besedo pa 30 minut. Ob tem ste dali Vladi 40 minut oziroma 45 minut za zadnji odgovor. Torej, nenavadna situacija, ki je še toliko bolj nenavadna glede na pomen te točke dnevnega reda. Ko ste v prejšnjem mandatu kot opozicija predali razpravo o terminalih v Piranskem zalivu, kar je pomembno vprašanje, zagotovo pa ni pomembnejše, pa Tržaškem, kar je pomembno vprašanje, ni pa pomembnejše od tega, ki je danes na dnevnem redu, je predlagatelj gospod Gantar dobil 40 minut za uvodno obrazložitev, ko je šlo za eno samo vprašanje, tukaj gre za preko 60 ukrepov, ki naj bi ji
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlog zakona o trgovini skuša izvršiti pred 17 leti izraženo referendumsko voljo ljudi, da naj bodo trgovine ob nedeljah zaprte. Več poskusov uzakonitve ljudske volje pa je trčilo ob zid razsodb Ustavnega sodišča, ki je razveljavilo določbe, ki so prepovedovale nedeljsko delo trgovin. Razlog so bile slabo definirane izjeme, zaradi katerih prepovedi nedeljskega dela ni bilo mogoče učinkovito izvajati. Glavni razlog za podporo Socialnih demokratov zadevnemu predlogu zakona je na eni strani jasno izražena referendumska volja ljudi, na drugi strani pa tudi temeljna pravica zaposlenih v trgovini, da pridobijo vsaj en dan prostega časa, ki ga lahko preživijo s svojimi družinami. Predlog, ki bo danes končal zakonodajni postopek, ob nedeljah predvideva zaprtje vseh večjih trgovin. V drugi obravnavi je bil sicer sprejet že na prejšnji seji Državnega zbora, a je zaradi vloženih in sprejetih dopolnil v skladu s poslovnikom bila potrebna njegova končna obravnava na današnji seji. A tudi v tokratnem poskusu uzakonitve se težave pojavljajo pri izjemah. Trgovinska dejavnost namreč igra pomembno vlogo pri oskrbi prebivalstva in potnikov, zato so določene izjeme vsekakor upravičene. Na primer obratovanje bencinskih servisov in prodajaln v okviru mejnih prehodov, letališč ter železniških in avtobusnih postaj bi tako že po izvornem predlogu zakona ob nedeljah lahko ostalo odprto. Enako bi veljalo za male trgovine s površino do 200 kvadratnih metrov. V drugi obravnavi je bil torej zakon tudi na našo pobudo dopolnjen še z izjemo za male trgovine, ki bi ob nedeljah lahko obratovale, če bi delo opravljal lastnik oziroma njegov prokurist. S tem dopolnilom smo tako zagotovili možnost obratovanja malim trgovinam, ki imajo zelo pomembno servisno vlogo v turizmu, kot je na primer prodaja spominkov oziroma domačih izdelkov za turiste in podobno. Lastnikom takih trgovin se ne omejuje svobode dela, zaposleni pa so
Hvala lepa, gospod predsednik. Prav lep pozdrav vsem poslankam in poslancem. Ko smo julija leta 1999 uvedli na slovenskem zakon o davku na dodano vrednost, je bil ta kasneje večkrat tudi spremenjen. Celotni sistem pa temelji na rešitvah, ki jih Evropska unija pozna, ki so bile vse vpisane v šesti direktivi sveta iz dne 17. maja leta 77, in na tej podlagi je tudi Slovenija to uvedla. Sistem DDV-ja izhaja iz načela obračuna po fakturirani realizaciji. Države članice pa so imele to možnost, in jo še vedno tudi imajo, da lahko za določene transakcije ali za določene kategorije davčnih zavezance predvidijo obračun DDV-ja na podlagi plačane realizacije. Ob uvedbi DDV-ja v letu 1999, se je Slovenija odločila, da posebne rešitve, ki jih omogoča ravno ta 10. člen, drugi odstavek šeste direktive, ne bo uveljavila. Glede na stališča, ki jih je oblikovala strokovna javnost in tudi glede na težave, ki so se pojavile in so znane v Sloveniji, kar se tiče efektov plačilne discipline in glede na ponovno tehtanje prednosti, slabosti uvedbe takšne ureditve, se je vlada odločila, da predlaga to spremembo zakona, ki je danes tukaj pred vami v obravnavi. In sicer, da za davčne zavezance, ki opravijo v obdobju dvanajstih mesecev manj kot 50 milijonov obdavčenega prometa, lahko bistveno olajšajo davčno breme teh zavezancev, da bo obveznost nastala, ne ob datumu fakturiranja, ampak od dejanskega izplačila. Moram pa poudariti, da predlog tega zakona ne odstopa od bistvenih temeljnih načel obračunavanja davka na dodano vrednost, na katerih temelji ta obstoječi zakon. So pa te spremembe pomembne, ker bodo na nek način, na pomemben način, olajšale breme določenim zavezancem. Odločili smo se za 50 milijonov in s tem bo okroglih 70% vseh zavezancev imelo to možnost. Ta možnost, ki bo sprejeta v kolikor bo ta državni zbor tudi zakon sprejel, bo upoštevana že od 1.1.2006. Vsi členi, celoten zakon bi prišel v veljavo od 1.1.2006. 9. člen, ki pa zahteva, da se to naredi pred 15. decembrom, pa bi priš
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav, gospa predsednica, predsednik Vlade, ostali člani Vlade, kolegice, kolegi! Mislim, da je to eden mojih zadnjih ali pa sigurno zadnji nastop, kot kaže današnja situacija. Sem eden redkih, ki je prišel živ iz penzije na to mesto, pa bom tudi eden redkih, ki se bo vrnil nazaj živ v penzijo. Gospe Žgajner Tavš bi samo rekel, da je naredila napačno obdukcijo, ker tisti obdukcijski izvid ima napačno diagnozo, ker meni ni nihče ukazal, da se zdaj oglasim. Opažam pa, da smo danes v veliki meri oblečeni bolj svečano, v črno. Posebno je to opazno pri kolegicah, zdaj pa ne vem, ali gremo na kakšno slavnost ali gremo na pogreb ali pa eni na slavnost, eni pa na pogreb. Gospe Bratušek ne bom podprl, čeprav mi je bil njen nastop zelo lep in govor tudi. Ne da bi imel kaj osebno proti njej, sem le proti usmeritvi, ki jo ona predstavlja. Vedno sem mislil, da so strici iz ozadja nek lari fari, v tem letu kar sem pa imel priložnost in čast biti poslanec, pa sem spoznal, da ta ozadja obstajajo. Da obstajajo v ozadju lutkarji, ki premikajo svoje marionete in stopnjujejo razno razne pritiske, da pravočasno prikrijejo svoje nečednosti, ki bi se nemara pokazale z uveljavitvijo najbolj motečih zakonov o holdingu, slabi banki in tako naprej. Ta čas, ko malo bolj blizu spremljam politično dogajanje pri nas, spoznavam, da je naš prehod v demokracijo le navidezen. Nekdanji in seveda tudi sedanji oblastniki so hitro uganili, kdo si v resnici prizadeva za demokracijo, in so jih na različne načine odstranili. Če se spomnimo našega Schwarzbarta iz Domžal, gospoda Peterleta No, ostal je le še Janša, ki ga rušijo že vseh dvajset let, od Patrie pa do protikorupcijske komisije in tako naprej. Izgleda, da je ta še edini moteč. Po mojem mnenju s sedanjim napadom na obstoječo vlado na celi fronti prihajajo na površje tako imenovani korki ali po naše plutovinasti zamaški, ki ob še tako hudem valovanju vedno priplavajo na površje. Ob ustvarjanju novih razmer v parlamentu gr
Hvala lepa. Moja replika je replika vsem, ki so pač amandmaje obrazlagali in vložili. Jaz še enkrat predlagam, da bi, kot so naši kolegi s te poslanske skupine umaknili amandmaje, da bi tudi ostali kolegi umaknili amandmaje. Namreč, umik amandmajev, ki so jih že povedali Moge in ostali, ni zaradi tega, ker bi ugotovili, da so ti amandmaji narobe. Ideja seveda je prava in še vedno ostaja, tako kot vaša, če se zdaj pač obračam na tisto stran, kjer so še amandmaji. Ne gre za to. Gre preprosto za to, da želimo to, kar je v predlogu kolega Horvata, da se zadeva temeljito uredi, kar smo že govorili danes. Nismo proti tem vsebinam, ampak se ne bi radi, vsaj o sebi lahko govorim, v tem trenutku opredeljeval glede nekakšnih tudi malce nedodelanih vsebin. Zaradi tega so amandmaji umaknjeni in zaradi tega predlagam, da tudi stale amandmaje umaknete in da se sprejme sklep, ki ga je kolega Horvat predlagal, in od vlade dobimo zagotovilo, da bo šla v predlog, o katerem bomo pač takrat zelo temeljito razpravljali. Hvala.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Zakon, ki ga imamo pred sabo, posebej pa še 1. člen, o katerem želim razpravljati, se mi zdi znosen kompromis, ki vendar v največji možni meri pokrije vse zadrege in težave, ki sodijo v pristojnost ministra dr. Rada Bohinca. Če to storimo, ne potrebuje več tehničnega zakona in bo bolj hraber v svojih dejanjih v prihodnje. Zato nameravam podpreti ne le tega člena, ampak celotni zakon, ker se mi zdi primerno, da se do njega dokopljemo v čim krajšem možnem času. Cela vrsta zadreg bi se ne zgodila, če bi se pravočasno odločili za sistemski zakon. Ampak ker ga žal ni bilo in ga še vedno ni, je na nas, da ga čim prej naredimo. In če nam to uspe danes pred polnočjo, potem bomo lahko morda jutri zjutraj rekli, da smo se iz zahodnega Balkana vrnili nazaj v srednjo Evropo in bomo ta problem lahko reševali po upravni poti, brez čustvenega naboja in vseh tistih zadreg, s katerimi smo bili soočeni. Ampak ko se mučimo s tem zakonom in tem členom ter s temi predlogi, pa bi rad rekel, da v tej luči res razumem zadrege hrvaške vlade, ki mora sprejeti nekatere odločitve, s katerimi bi dokazala, da spoštuje človekove pravice, s katerimi bi lahko dokazala, da je vredna začetka pogajanj za vstop v Evropsko unijo in ratifikacije stabilizacijskega in asociacijskega sporazuma. In ko vidim, kaj vse smo slišali danes tukaj ne le na naši desnici, ampak znotraj naše koalicije, me seveda skrbi, ali bodo naši sosedje to zmogli ali ne. Njihova koalicija je bistveno slabša in šibkejša, čeprav tudi naša ni bog ve kaj, kot smo danes videli. Operativna sposobnost je bila na preizkusu, zato bi rad zaključil in rekel, podpiram tako ta člen kot tudi zakon in nasprotujem amandmajem, ki so vloženi. Hvala lepa.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani vsi prisotni! Smo v situaciji, v kateri se razvije tipična slovenska zgodba, za katero je značilno obkladanje s krivdo, kdo je kriv za kaj, kdo je kriv za to, da to da je tako nastalo in koga je sedaj potrebno dati na sramotilni steber. Tipično slovensko. Vendar, če pogledamo realno, v celem svetu in tudi v Evropi so se dajala posojila, ki so bila poceni in dostopna. Posojila so bila dostopna vsem, tako posameznikom kot tudi bankam, po ugodnih cenah in pod ugodnimi pogoji. To je bil razlog, da je prišlo do finančne krize, ki pa se ni začela, kar radi pozabljamo, v Sloveniji. Kriza se je začela v ZDA z bankrotom ene od manjših bank. Takrat si ni nihče predstavljal, da bo leto in pol po prepadu te majhne banke polovica sveta v krizi. Polovica sveta! Bančni sistem se je podrl, ne samo v Sloveniji, tudi v Nemčiji, ki sedaj predstavlja motor evropskega gospodarstva. Vendar se moramo zavedati, da je razlika med Nemčijo in Slovenijo kar velika. Slovenski majhen, dvomilijonski trg mora biti, če želimo imeti razvito gospodarstvo, izvozno naravnan, to pomeni, da smo odvisno od gospodarskih partneric. Ob propadu SFRJ in z osamosvojitvijo Slovenije je propadlo kar nekaj dobrih podjetij. Čez noč smo ostali brez naročil. Naenkrat smo se znašli v situaciji, ko so velika podjetja, ki so do tedaj poslovala dobro, začela propadati, životariti ali pa so bila prisiljena se čez noč prestrukturirati, posledica tega pa je bila težava v lastnem bančnem sistemu. Zavedati se moramo, da je 90 % nastale bančne luknje nastalo v odboju 2005–2008. Na sanacijo bančnega sistema smo čakali pet let. Odgovornost za čakanje lahko prevzamejo samo in le pretekle Vlade. Namen skrbnega pregleda od avgusta 2013, ki ga je opravila naša vlada, je bil, da s pomočjo neodvisnih mednarodnih strokovnjakov ocenimo trdnost obstoječega bančnega sistema, v hipotetičnih razmerah najbolj stresnih dogodkov in oceniti ter ugotoviti morebitni primanjkljaj kapitala, ki bi ga
Spoštovani poslanke in poslanci, gospod minister! Probleme je imela tudi koalicija. Z amandmaji namreč. Tudi koalicija vlaga amandmaje k 3. členu in še k ostalim, tudi 6. členu, kar seveda pomeni, da je sprejemanje zakonov, ki tako posegajo v življenje in prakso po hitrem, po takšnem postopku, ima veliko težav. Zato bi najprej rekel tako, zaradi nekaj mladih družin, lahko nekaj 10, zaradi nekaj 100 mladih družin, ki bi rade gradile in ne morejo graditi, ker morajo preveč plačati zaradi spremembe namembnosti, ni bilo treba ukiniti plačila spremembe namembnosti vsem ostalim. Mi seveda spreminjamo vsem ostalim to, kar se mi ne zdi v redu. Potem gre za zanimivo dejstvo, gre pravzaprav za to, da bomo mi z amandmajem, ki je bil tudi sprejet oziroma predlagan v koaliciji, vračali denar vsem, ki so plačali, ne mladim družinam, vsem, ki so plačali spremembo namembnosti do tega, kar notri piše. To je zelo zanimiv amandma. S tem mi uvajamo prakso. In sprašujem koalicijo, sprašujem tudi Vlado: Ali bomo zdaj z vsemi zakoni za nazaj spreminjali vse, kar je bilo za nazaj sprejeto? Zakon, leta 2011 je bil sprejet legitimno in legalno, in tudi ta, kakršenkoli bo, bo sprejet legitimno in legalno. Nekateri se najbrž ne bomo s tem strinjali. Ali bomo zdaj vsepovsod delali to, da bomo spreminjali vse za nazaj? To se je zgodilo s pokojninami na primer, če samo z neko primerjavo dam, pa še se lahko s čem zgodi. Jaz temu ostro nasprotujem. Danes je bilo tudi povedano, da zakon ne ščiti kmetijskih zemljišč. Zakon ščiti, in to je bilo jasno povedano, tiste, ki so plačali po nekaterih mnenjih preveč, lahko tudi po mojem mnenju. Lahko pa zakon ščiti tudi tiste, ki imajo kakšne druge interese zadaj, in sicer zaradi tega, ker ni bilo upoštevano niti eno mnenje strokovnih institucij, pa jih ne bom našteval, ker je bilo že tukaj povedano, vsi ti so povedali, da je bilo, na primer Biotehnična fakulteta, Svet za varstvo okolja – zdaj vem, zakaj smo ukinili oziroma zakaj ukinjamo Svet za varstvo okol
Lep dober dan vsem prisotnim. Spoštovani, sprejemamo en pomemben zakon, kjer želimo zavarovati tudi človekove pravice, obenem pa s tem zakonom moramo in želimo tudi olajšati delo policistom, da bo njihovo reagiranje v takih težjih situacijah res v skladu z zakonom in z ustavo. In tudi tako, da policist niti nehote ne bo mogel zlorabiti tega zakona in potem imeti težave – vemo kakšne. Varuhinja človekovih pravic je na ta zakon imela kar nekaj pripomb, in mislim, da je prav, da so v veliki meri upoštevane. Vse pa seveda še ne. Poglejte, uporaba pooblastil, ki so v nekaterih primerih nujna, kar tako počez, brez tega, da bi opredelili, katera so tista, ki se v takem določenem primeru lahko uporabljajo, to je lahko zelo nevarno. Zato pooblastila ne smejo biti določena zelo na široko, ampak zelo konkretno, da olajšamo delo policiji in zavarujemo državljanke in državljane. Tudi policisti sami ne smejo iskati metod in sredstev, kajti lahko se zgodi, da posežejo tudi v življenje posameznika. Mi smo imeli sedaj kar nekaj izkušenj, ne mi, ampak policija in tisti, ki so umirjali zadeve na teh protestih, predvsem v Mariboru, imajo izkušnje, kako se lahko hitro zgodi, da je preseganje pooblastil samo spodbuda ali pa prilivanje olja na ogenj in da prihaja lahko do hudih zadev. Zato mora biti ta zakon glede uporabe pooblasti dovolj podroben. Človekove pravice so seveda temeljne, to so tudi temeljne svoboščine, zapisane v ustavi, in v tem zakonu moramo slediti vsem tem zadevam. Predlagam, da ta amandma k 113. členu podprete.
Jaz bi najprej, preden ob zaključku še nekaj povem, vprašala spoštovanega državnega sekretarja, ali sem prav zaznala. Kaj ste hoteli povedati? A ste mi pretili? Grozili, s tistim, če vem, kaj to pomeni, da gre za en sam primer? Ja pa kaj? Gre za območje Slovenije. Zdaj, če je to področje slučajno v Petišovcih, je pač v Petišovcih. Gre za celotno območje Slovenije. Ne razumem, kaj ste hoteli povedati. A mi vi med vrsticami hočete povedati, da kaj Kaj ste hoteli povedati? Res, prosim, da mi to poveste tako, da bom razumela. Hvala.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani minister, ministrica s sodelavci, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo se podpisali pod interpelacijo o delu in odgovornosti ministra za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneja Pikala zaradi suma nepravilnosti in korupcije pri javnem razpisu Državljanska vzgoja Ministrstva za šolstvo iz leta 2009. Projekt je prijavila Fakulteta za družbene vede in na razpisu tudi zmagala. Nepravilnosti naj bi se dogajale pri razpisu z nazivom Formalne oblike izobraževanja za državljanstvo v multikulturni družbi. Zmagovalka razpisa Fakulteta za družbene vede je prejela 700 tisoč evrov sredstev. Dr. Jernej Pikalo naj bi pridobil večjo premoženjsko korist, poleg tega pa naj bi, po poročanju medijev, minister dobil tudi plačilo za nekaj, kar sploh ni nastalo v sklopu tega projekta, saj naj bi članek Kozmopolitska demokracija napisal in objavil, še preden je razpis sploh obstajal. Pri vsem tem se poraja tudi vprašanje smotrnosti oziroma nesmotrnosti porabe skoraj milijona in pol evrov javnega denarja, od tega več kot milijon samo za plače, nagrade in podjemne pogodbe sodelujočih za pretežno teoretično delo. Veliko očitkov, sumov in vprašanj se torej poraja v zvezi s tem razpisom, v katerega je vpleten tudi bivši minister za šolstvo in predsednik Socialnih demokratov gospod Igor Lukšič, zato je prav njegova reakcija ob vložitvi interpelacije sicer pričakovana, čeprav je verjetno do danes že spoznal, da se ni dobro prehitro hvaliti s čistostjo stranke. Gospod Lukšič je interpelacijo tako zavajajoče označil za gnilo in lažnivo in kot nedopustno in neupravičeno jo je označil tudi minister Pikalo, češ da se navezuje na čas, ko še ni bil minister. Ampak, spoštovani, človeka sodimo ravno po njegovih preteklih dejanjih in s preteklimi dejanji si človek gradi zaupanje in integriteto. Je pa vendar pomembno, kakšen človek sedi na ministrskem stolčku, ali je to človek z integriteto in ali
Hvala lepa. Zapiranje trgovin ob nedeljah bo pripeljalo do večjega števila presežnih delavcev, do znižanja plač, do odpuščanja zaposlenih. Zato je hitenje z zapiranjem trgovin zdaj, ko se išče vsako delovno mesto, napaka, populizem predlagateljev na eni strani in ideološka ofenziva na drugi. Anketiranih je bilo le 5 tisoč 800 zaposlenih v trgovini in nas zanima, pa verjetno, da bi druge tudi moralo zanimati, kaj pa misli preostalih 104 tisoč zaposlenih v trgovini. So pripravljeni sprejeti nižje plačilo in da bo vsak deseti od njih izgubil službo? Izjemna škoda se bo naredila mikro in malim trgovcem, ki ob koncih tedna naredijo 80 % tedenskega prometa. Če bodo imeli ob nedeljah trgovine zaprte, se jim bo prihodek prepolovil. Skrb zbuja tudi to, da so samo štiri države v Evropi omejile poslovanje trgovin ob nedeljah. Ukrep nedeljskega zapiranja trgovin smo v <PARTY> želeli omehčati s predlogom, da bi trgovine lahko odprli vsaj 10 nedelj v letu, kot je bilo v referendumskem vprašanju. Z amandmajem tudi predlagamo nedeljsko delo družinskih članov nosilcev trgovske dejavnosti. Prav tako smo se zavzeli, da imajo dijaki, študentje in upokojenci možnost, da v teh težkih razmerah še vedno lahko kaj zaslužijo. Nedeljska idila raja bo za vsakega desetega trgovca ali trgovko, ki bodo izgubili službo, postala pekel. Ker mi smo dvignili minimalno plačo nekoč in mi hočemo, da tudi mali trgovec ima nekaj od svojega dela. Kaže, da bo danes večina, vsak iz svojih razlogov, naredila slovenskemu gospodarstvu strel v koleno, ne v eno, v obe koleni. V <PARTY> pa bomo ostali glas tistih, ki ob nedeljah želijo delati, in glas svobode izbora in glas tistih, ki želijo nakupovati. Greh ni delo ob nedeljah, greh je, če to delo ni pravično plačano. To vam bodo povedali zdravnik in župnik, trgovka in policistka. V Poslanski skupini Stranke modernega centra ne bomo podprli tega zakona. Hvala.