EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovane, spoštovani! Bom zelo kratek. O tem smo imeli že razpravo na Odboru za pravosodje. Danes smo tu ponovno zbrani na izredni seji, ki jo je sklicala največja opozicijska stranka, za kar ima seveda vso pravico, vendar bi bilo res bolj pošteno z njihove strani, da bi današnjo sejo poimenovali Predlog sklepa v zvezi z uporabo vseh političnih sredstev za diskreditacijo pravosodnih organov Republike Slovenije v zvezi z obsodbo Janeza Janše na prvi stopnji. To seveda velja tudi za druge sklice nujnih sej odborov ali izrednih sej Državnega zbora, ki jih je z istim namenom diskreditacije institucij že sklicala največja opozicijska stranka. Celo Javni zavod RTV Slovenija so skušali diskreditirati zaradi oddaje s prispevkom o Patrii. Gospod Gorenak si je danes tukaj postavil naslednje vprašanje. Vprašal se je, kaj je narobe z uporabo vseh političnih sredstev. Veste, kaj je narobe? Čisto vse je narobe, saj je spodkopavanje institucij, kar načrtno delajo v največji opozicijski stranki, ravno v nasprotju s tem, kar bi morale delati vse politične organizacije. Vsi, ki smo na najvišjih mestih v institucijah imamo toliko večjo odgovornost za stanje duha v naši družbi. Naše delovanje mora biti karseda družbotvorno in ne ustvarjati anarhije. Očitno je prav anarhija tista, ki lahko relativizira vse dogodke, vključno z obsodbami ter sumi korupcije. Sam pri teh procesih želim čim prejšnje procesiranje s strani pristojnih organov, tako da se vsaki osebi, ki se znajde znotraj takega suma korupcije in ki je na javni politični funkciji, čim prej razblinijo vsi dvomi o morebitnih korupcijah. Sklepov na Odboru za pravosodje nisem podprl, kar sem že razložil na tem odboru. Na koncu bi še dodal, da res upam na večjo kritičnost tudi naših sodržavljank in sodržavljanov glede tega, kaj so realni problemi in izzivi naše države. Hvala.
Vsem lep pozdrav. Spoštovana gospa podpredsednica Državnega zbora, spoštovana ministrica, ministri, poslanke in poslanci! Imam vprašanje v zvezi z ravnanjem z nevarnimi azbestnimi odpadki, ki so zdravju škodljivi. Države Evropske unije so uporabo azbesta začele nekako prepovedovati po letu 1980, medtem ko se je Slovenija lotila tega šele leta 1996. Do takrat je bilo v Sloveniji uvoženih 670 tisoč ton azbesta, od tega je bilo 90 % predelanega v Anhovem. Izpostavljenost azbestu povezujemo z razvojem nekaterih bolezni, kot so azbestoza, to je fibroza pljuč, in nekaterih rakov, kot je malignega mezotelioma, pljučnim rakom, rakom grla in ovarijev, verjetno pa tudi raka gastrointestinalnega trakta. Ker je bilo v 60 letih prejšnjega stoletja v Sloveniji porabljenega približno 500 tisoč ton azbestne cemente kritine z življenjsko dobo 35 let, 65 tisoč ton cevi, v glavnem za vodovode, z življenjsko dobo 45 let in 200 tisoč zavornih oblog, v glavnem za železnico za vagone, je razumljivo, da ta masa sedaj predstavlja odpadke. To je nevarno za zdravje. Ti odpadki, ki so sedaj še vedno na strehah, z njimi se različno ravna in na to temo je Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje na 1. nadaljevanju 17. seje, 24. 1. 2013 sprejel kar šest sklepov v zvezi s to problematiko z ravnanjem z nevarnimi azbestnimi odpadki, zato sprašujem oba ministra: V kolikšni meri so sprejeti ukrepi oziroma sklepi že realizirani? Hvala.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljeni z Ministrstva za kulturo, kolegi in kolegice! Tako kot prejšnji zakon tudi ta odpravlja nekatera neskladja s posameznimi definicijami in vnaša potrebne nove. Dopolnjuje se del v zvezi z državnim lastništvom najdb iz arheoloških izkopavanj na ozemlju Republike Slovenije. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu kulturne dediščine izostruje odgovornost, dobrovernih posestnikov, saj se mora najditelj oziroma lastnik zavedati svojih dolžnosti. Treba je izpostaviti, da zakon predlaga možnost nagrajevanja poštenih najditeljev arheoloških ostalin in določa postopek za ugotovitev upravičenosti najditelja do nagrade in njene višine, ki pa ne bi pomenila znatnejše obremenitve državnega proračuna. Vendar imamo v Slovenski demokratski stranki pomisleke o le-tem predvsem zaradi nejasnega razmerja med državo kot lastnico vseh najdb, za katere se ugotovi, da so kulturna dediščina. Menimo, da razmerja kljub spremembam pri razglašanju spomenikov niso jasno opredeljena, zato prihaja do konflikta interesov med nacionalnim in zasebnim. Predlog samo predvideva uskladitev opredelitve nacionalnega bogastva z zvrstmi dediščine iz nacionalnega predpisa. <PARTY> posebej pozdravlja povečano odgovornost dobrovernih posestnikov, ki je bila doslej zelo ohlapno določena, zaradi česar je bilo vračilo predmetov oškodovancem povezano s finančnimi stroški, ki so realno neupravičeni. Če so objekti samo vpisani v register, še ne pomeni, da so pravilno varovani in kdo je bolj odgovoren za varovanje dediščine. Zato se poraja tudi negotovost in skrb glede financiranja izvajanja javne službe. Pri nas nikoli ni veljalo, da država v celoti poskrbi za vzdrževanje in obnovo kulturnih spomenikov. To se veže na prenehanje financiranja, izvajanja javne službe, v katerem bodo začele z delom pokrajine, ki pa do danes še niso bile ustanovljene. Zavod pa ne razpolaga s sredstvi za obnove, torej lahko strožji varstveni režimi lastnikom in
Spoštovani! V preteklih dveh, treh letih se je strateško varnostno okolje spremenilo. V letu 2015, v letu nastopa mojega mandata se je Slovenija skupaj z ostalimi državami članicami srednje Evrope soočila z migrantsko krizo velikih razsežnosti. Za krepitev evropske varnostne in obrambne politike je decembra lani 24 držav članic pristopilo v PESCO, v t. i. stalno strukturno sodelovanje, med njimi tudi Slovenija. Slovenija tako svojo nacionalno varnost in obrambne zmogljivosti gradi tudi v okviru kolektivne varnosti, kot članica Nata in EU. Na spreminjanje mednarodnega varnostnega okolja bodo v prihodnje poleg konvencionalnih oblik ogrožanja – kot je na primer terorizem, hibridno delovanje, organiziran kriminal – vplivale tudi podnebne spremembe, omejenost naravnih in drugih strateških virov, neugodna demografska, finančna, gospodarska in socialna gibanja, poglabljanje razlik med bogatimi in revnimi v svetu. Zakaj poudarjam to stanje? Zato ker je obrambni sistem Republike Slovenije del sistema nacionalne varnosti in navedene varnostne grožnje bodo terjale, pravzaprav že terjajo, hitro, odločno, predvsem pa usklajeno odzivanje vseh akterjev v okviru celotnega nacionalnovarnostnega sistema. Tako obrambni sistem kot Slovenska vojska znotraj njega ob nastopu te vlade nista bila v zavidljivem položaju. Večletno nekritično zmanjševanje finančnih sredstev, pomanjkanje investicij v osnovno opremo, v vzdrževanje razpoložljive tehnike, zmanjšan obseg usposabljanja, nekritično varčevanje pri plačah in pravicah vojakov so bile samo nekatere od posledic, s katerimi smo se soočili in so vidne še danes. Ministrstvo je glede na leto 2010 izgubilo več kot 40 % finančnih sredstev, kar nominalno znaša več kot milijardo evrov. Izvajal se ni niti poseben Zakon o izvajanju temeljnih razvojnih programov Slovenske vojske v letih 2008 do 2015, ki je omogočil zagotovitev 710 milijonov evrov v tem obdobju. Realiziranih je bilo samo 121,8 milijona. Za razliko od predlagateljev za takšno stanje n
Hvala. Mislim, da gre za nesporazum. Drugače kot v zakonu iz leta 2001, gospod Sok, ki ste ga v pretežni meri prepisali, ko ste vložili svoj tako imenovani interventni zakon, drugače kot takrat, ta zakon, če pozorno preberete 4. člen, v svoji 9. točki govori o tem, da se posamezniku povrne škoda na njegovih konkretnih zemljiščih. Ni več tako kot 2001, ko se je šlo na povprečjezaokroženega geografskega območja. Tako da to, kar ste očitali tej 1. točki, ne drži. Je pa res, kar je smešno, da ste vi to povzeli v svojem predlogu zakona, ampak o tem zdaj ni debate. Ta 1. točka je pomembna samo za verifikacijo škode, medtem ko znesekpovračila škode se pa računa na parcelo natančno, to pa opredeljuje 9. točka 4. člena. Tako so ti argumenti, zakaj bi bilo treba črtati 1. točko, povsem neutemeljeni.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani minister, glede na to, da ste se v zadnjem času, verjetno pol leta in več ukvarjali z interventnim zakonom, pričakujem, da boste prioritete v naslednjem obdobju preusmerili tudi na nekatera področja, ki posebej skrbijo naše državljane. In to je področje čakalnih dob in čakalne dobe, ki so na marsikaterem področju dolge, predolge in gledano s strokovnega vidika, tudi strokovne javnosti v zdravstvu nesprejemljivo dolge. Zato vas, gospod minister, sprašujem naslednje: Kdaj boste kot minister za zdravje uredili enoten sistem spremljanja nacionalnih čakalnih dob, tako da bodo lahko pacienti verjeli podatkom o čakalnih dobah za določeno zdravstveno storitev, ki so objavljena preko ZZZS ali preko IVZ? Kako boste kot minister za zdravje vzpostavili sistem, da bodo izvajalci, vključeni v mrežo zdravstvenega varstva, lahko po enotni metodologiji poročali tako ZZZS kot IVZ? To sedaj ni mogoče, ker te metodologije ni. Kdaj bomo imeli enoten sistem spremljanja čakalnih dob oziroma kdaj bosta instituciji, kot sta ZZZS in IVZ, imeli primerjalne podatke o čakalnih dobah? Pri sedanjem sistemu pacienti ne vedo, kateri seznam je pravi in ali lahko na tak način ustrezno izberejo izvajalca, kjer bi bili prej na vrsti. Kdaj boste kot minister za zdravje vzpostavili sistem, da bodo v pravnih aktih upoštevane tudi strokovne smernice za najdaljše dopustne čakalne dobe, čemur sedaj nismo priča? Hvala lepa. Jaz bi imel še dodatno vprašanje k tem odgovorom, ki sem jih že prejel. Seveda, minister, načelno tako je, ja, se opravičujem, gospa podpredsednica. Želel bi dopolnitev odgovora, ki sem ga že prejel na vprašanja, ki sem jih zastavil. Gospod minister, načelno vaši odgovori stojijo, načelno imamo na nek način urejene zadeve, vendar zadeve niso urejene dobro. Zato sem vas spraševal, kdaj in kako boste vi kot minister spremenili ta leta urejanja informacijskega sistema, ki ste ga na koncu omenili. Zanima me: Kdaj bo to narejeno, kdaj se bodo zbirali
Hvala za besedo. Pri ponovni obravnavi predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kmetijskih zemljiščih v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije z ogorčenjem ugotavljamo, da je pravna praznina kot posledica nepravočasnega sprejetja omenjene novele zakona lahko le vnaprej temeljito premišljena poteza vladnih strank, ki so na ta način omogočile nekajtedenski odprti lov na kmetijska zemljišča. V tem času ni bilo mogoče nadzirati trgovanja s kmetijskimi zemljišči, zato v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije nimamo podatkov, koliko poslov ste s tem omogočili vsem tistim, ki sicer do nakupov ne bi bili upravičeni. Ker zamude in zapleti pri sprejemanju novele zakona o kmetijskih zemljiščih namigujejo na skrbno načrtovano izigravanje slovenske zakonodaje, ki so ga omogočile koalicijske stranke, je treba nesposobnost vlade navajati v narekovajih, saj ste s svojim ravnanjem učinkovito dosegli svoj cilj - to je pravno praznino in odprti lovna kmetijska zemljišča. Kakršnikoli so že bili ali so nameni kmetijskega ministrstva in vladnih strank, v vsakem primeru so obsodbe vredni. Kot vemo, je ustavno sodišče že marca lani razveljavilo celotno poglavje zakona o kmetijskih zemljiščih, ki se nanaša na trgovanje s kmetijskimi zemljišči, in kmetijskemu ministrstvu naložilo, da do 28. marca letos zakon popravi. Vendar na ministrstvu za to ni bilo dovolj časa, zamudili ste prvi rok, to je lanski junij, enako učinkoviti ste bili tudi pri drugem, podaljšanem roku in ga niste vložili niti oktobra lani, ampak šele januarja letos. Predloga zakona v začetku leta državni zbor ni mogel obravnavati, ker ste na ministrstvu pozabili za mnenje o predlogu povprašati slovenske občine. Nato pa ste s predlogom po skrajšanem postopku koalicijske stranke prišle na sejo državnega zbora neusklajene, posledica česar je zamujen rok sprejetja zakona, ki je velikodušno omogočil, da se na trgu kmetijskih zemljišč v zadnjih tednih brez omejitev in nadzora sklepajo velike kupčije. Vprašanje je
Hvala lepa za besedo. Glejte, razpravljamo o UTD-ju, ne razpravljamo o tej tematiki, ko se mi zdi, da niti ne vemo, kaj je. Jaz bi rekel temu, da gre prej za helikopterski denar za reševanje gospodarstva, nikakor pa ne za UTD. Univerzalni temeljni dohodek. Kakor vemo, ima Evropa zelo privlačno socialno podobo, ker po katarzi druge svetovne vojne je prišlo do nekih integracij, dogovorov in socialno demokratske stranke so uvedle te socialne pravice. In tem pridobljenim socialnim pravicam se pravzaprav nočemo odpovedati. Tem številnim socialnim transferjem in zaščiti, hočemo pač zaščiti ranljive skupine, kot so brezposelni, otroci, revne družine. Jaz mislim, da je dolžnost vsake države, državne tvorbe, oblasti, da se bori proti revščini, ker če nam živi 20, 30 % otrok v revščini, to pomeni, da se nenormalno razvijejo, nimajo dovolj hrane, se niti socialno niti možgani, ki so največji porabniki energije ne razvijejo dovolj. Zato ker nimajo dosti hranil. Mi si s tem spodkopavamo temelje sposobnih ljudi. Torej, zagotavljanje teh minimalnih možnosti za preživetje in razvoj posameznika ne glede na njegov položaj so postali del temeljnih človeških pravic. To je postalo nekako samoumevno. Toda v Evropi s širitvijo ekonomska in socialna, se je začela diferencirati, ni, tu ni prišlo do neke socialne kohezije. Delno je razgradil Evropo neoliberalizem, to socialno državo, ker konkurenčno pravo pravzaprav državno pomoč prepoveduje, na marsikaterem področju. In evropski proračun s tistim procentom pa nekaj je absolutno premajhen za kakršno koli skupno socialno politiko. Torej, nekje bi rekli, zopet govorim, UTD je kot rešitev za socialno državo, mi pa smo socialna država, že v 2. členu jasno piše. Socialna država ima pa naslednje probleme: na eni strani se kopičijo socialne pravice, transferji, a veste, da imamo mi 38 nekih transferjev, nobeden se na to ne spozna več, ko sem jaz spraševal državne sekretarje in ministrico prejšnjo, noben ni upal povedat, kje je vse to. Torej se to z
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči! V Slovenski nacionalni stranki ne bomo nasprotovali predlogu zakona, kot je bil predlagan. Vendar vseeno sami razumemo predlog zakona kot kritiko dosedanjemu delovanju Vlade Republike Slovenije na področju ureditve stanovanjske zakonodaje. Zakaj? Ta problematika je stara, spoštovani gospodje, ki v tem trenutku predstavljate Vlado Republike Slovenije - že nekaj let. To ni zgodba, ki bi bila od včeraj. Vlada je tudi Združenju hišnikov, kot se danes imenujejo, obljubljala rešitve zelo hitro. Po enem mesecu po tistem, ko so se oglasili pri vas. Ampak te reakcije Vlade ni bilo. Sam in v Slovenski nacionalni stranki razumemo predlog zakona, kot ga je predlagala Poslanska skupina Socialnih demokratov, kot spodbudo Vladi, da nekaj ukrene na področju stanovanjske zakonodaje. Niso samo hišniška stanovanja tista, ki so problematična. Problematika je zelo široka. Hišniki so bili pač prvi oziroma jih je bilo toliko, da so se lahko združili v neko združenje in kot takšni nastopali v slovenskem prostoru. Žalostno pri tem je, da so kot takšni šli najprej na Vlado Republike Slovenije po pomoč, pa jim le-ta ni ponudila ustrezne pomoči. Vprašanje je, zakaj. Glede na to, da gre za približno 750 takšnih stanovanj v Republiki Sloveniji, pa če vzamemo, da povprečna družina v Republiki Sloveniji šteje tri člane, se opravičujem, je to 750 družinskih članov, ki jih danes enostavno ne smemo in ne moremo deložirati zato, ker jim niso bili dani posebni pogoji. Jaz pravim, ta problematika se lahko reši tudi na drug način, kot ga predlagajo kolegi iz opozicije. Ampak Vlada enostavno ni imela posluha za te ljudi. In to je po našem prepričanju, po prepričanju Slovenske nacionalne stranke, temeljni razlog, zakaj je ta zakon sploh danes v proceduri. Če bi se Vlada odločila in bi pripravila nek sistemski, širši zakon, bi bilo dosti lažje razpravljati. Danes se dotikamo samo enega segmenta, to je hišnikov, izpred leta 1991. Tudi njim je potrebno zagotoviti, če
Proračun Republike Slovenije 2023 je seveda nerealen in nevzdržen. Nosi nepopravljiva tveganja za bodoči razvoj Slovenije. Na strani prihodkov ugotavljamo nerealen dvig, ki ga vlada načrtuje na optimističnih predpostavkah, kljub temu da so že danes zelo jasna opozorila, da epidemiji sledijo številne težave na globalni ravni. Nikakor pa ni moč razumeti načrtovanja na strani odhodkov, ki so celo nižji kot v letu 2022, in to kljub optimističnim napovedim gospodarske rasti. Kaj vlada pri načrtovanju ni sledila zakonskim obveznostim za leto 2023 na področju javnih plač, dvigov povprečnin, dvigov pokojnin, ki se seveda pokrivajo iz proračuna? Zanimivo. Zmanjšali ste pa že v preteklih letih financiranje nevladnih organizacij in sprašujemo se, ali s tem rešujete vzdržnost javnih financ. Seveda prekomerno povečevanje odhodkov v letih 2020, 2021 in v letu 2022 kot volilnem letu se je tako moralo zaustaviti v letu 2023. In tu se sprašujemo, ali zaradi te zaustavitve rasti odhodkov uvajate Zujf. To se sprašujemo v Listi Marjana Šarca. Kljub vsemu je rezultat primanjkljaja proračuna v višini 1,5 milijarde ali celo 13 % vseh prihodkov. Brez covid izdatkov pa še vedno 1,4 milijarde ali 11,5 % celotnih prihodkov, kar pa je celo več kot leta 2020. Leta 2022 imamo višji primanjkljaj kot leta 2020. Kje je tu logika? In to je tisto, kar je nesprejemljivo in kaže na neodgovornost te vlade. Tako je primanjkljaj v štirih letih narastel celo na 11,5 milijard ali 23 tisoč na državljana. To pa pomeni 50-procentno povečanje zadolženosti na leto 2019, v štirih letih smo za 50 % povečali zadolženost, tako nominalno kot računano na državljana. Z nepremišljenim trošenjem ste spravili Slovenijo v kot. Zaustavili ste razvoj, saj bo s prihajajočo fiskalno politiko, ki jo napovedujejo, treba zmanjševati primanjkljaj, krčiti odhodke in zaustaviti investicije. Žal pa vas to seveda ne zanima. Darila številka 2, trojanskega konja, tako ne sprejemamo. V <PARTY> bomo glasovali proti proračunu za leto 2023.
Lepo pozdravljeni. Spoštovane poslanke, poslanci, predsedujoči, državna sekretarka! Da je Slovenija zelo zbirokratizirana, polna administrativnih ovir, je znano že dlje časa in to kljub dejstvu, da se od leta 2004 preko Sektorja za odpravo administrativnih ovir Ministrstva za javno upravo v Slovenije s tem področjem ukvarjamo. Ob dnevnem srečevanju z državljani, podjetniki, predstavniki gospodarskih združenj, kmetovalci so vsi na področju administrativnih ovir enotni: ovir je preveč, postopki za pridobivanje dovoljenj, soglasij pa potekajo predlogo. Tudi na številnih lestvicah konkurenčnosti, lestvicah ekonomske svobode dosega Slovenija slaba mesta predvsem zaradi prevelike regulative, prevelikega števila predpisov in predolgih postopkov. Zaradi vsega omenjenega smo v <PARTY> že v prejšnjem mandatu leta 2017 sklicali izredno sejo Državnega zbora in podali številne konkretne predloge debirokratizacije države. Kaj dosti se od takrat ni spremenilo, zato seveda v Poslanski skupini <PARTY> pozdravljamo Predlog zakona o debirokratizaciji, ki je danes pred nami. Osnovni cilj zakona je poenotiti, poenostaviti življenje državljanov ter omogočiti lažje poslovanje podjetji ter s tem prispevati k znižanju stroškov in odpravi administrativnih ovir. Le manj obremenjujoča zakonodaja bo izboljšala konkurenčnost gospodarstva in seveda posledično izboljšala standard državljanov. Zakon, ki je pred nami, je sestavljen iz dveh delov. V prvem delu so spremembe in dopolnitve zakonov, ki pa ne zahtevajo sistemskih sprememb zakonodaje, v drugem delu pa so prenehanja veljavnosti zakonov in njihovih podzakonskih aktov, ki se več ne uporabljajo. V Sloveniji imamo izjemno gostoto predpisov, imamo okoli 6 tisoč 700 zakonov, od katerih jih je več kot 40 odstotkov neveljavnih. Imamo okoli 45 tisoč podzakonskih aktov, od katerih je okoli 38 odstotkov neveljavnih. Vse skupaj je za državljane izjemno nepregledno. Na osnovi obstoječega registra predpisov državljanke in državljani ter drugi subjekti ze
Kolega Jani Möderndorfer je tako vsakega posebej obdelal, kot ko predsednik Vlade odgovarja na določena vprašanja. Glede zadolževanja občine Ljubljana nisem očital, da je preveč zadolžena, se je pa treba vprašati, zakaj se katera občina zadolžuje, ali se za neke spomenike, za neke stvari, za nek luksuz ali se za tisto osnovno kot recimo moja občina za izgradnjo osnovne šole in vrtca. Ker v Zakonu o financiranju občin nikjer ni sredstev, potrebnih za izgradnjo tovrstne infrastrukture. Če pa so ta sredstva, bi pa morala tako kot drugje – če je za komunalno infrastrukturo treba zaračunavati omrežnino, amortizacijo nazaj, ki jo je pokasiral v glavnem upravljavec te infrastrukture – država občinam nakazovati sredstva za amortizacijo tistih objektov, če jih mora graditi občina. Pa verjetno je tukaj tudi Mestna občina Ljubljana. Bi tudi to bilo kar precej sredstev, če se izrecno držimo predpisov. Ta zakon o glavnem mestu je podoben zakon kot Magna. Namesto da bi to reševali v zakonodaji o financiranju občin, da bi to razčistili tako, kot je Računsko sodišče v svojem poročilu napisalo, morali bi se tudi truditi, da v to zakonodajo napišemo tisti izvirno financiranje, ampak se to vleče že ne vem koliko let. Tista formula je že zdavnaj zastarela. Kaj se tam stimulira? Kaj je osnovna naloga občin? Javne gospodarske službe. Tudi formula je tako nastavljena. Pa koliko smo od tega uresničili? Dali smo pitno vodo v ustavo, 280 tisoč Slovencev pa ne pije zdrave pitne vode. Kje imamo kakšen program? Kje imamo v financiranju občin kakšen denar za izgradnjo komunalne in tovrstne infrastrukture? Nikjer. Imeli smo v prejšnji finančni perspektivi evropska sredstva, kohezijske projekte, kjer si moral združiti toliko in toliko občin pa ena občina je bila investitor, in zdaj se hvali tista nosilna občina, koliko evropskih sredstev je pridobila v imenu petih občin. Namesto da bi imeli pokrajine pa bi na tem nivoju lažje in bolj gospodarno ta sredstva porabili. Na koncu je tam treba V obračun
Hvala lepa. Tako izgleda, ko se norca iz demokracije delate in v končni fazi tudi iz funkcije predsednika Republike, ki je izpeljal ta postopek, dobil zagotovilo tega državnega zbora, da si bo upal izvesti glasovanje v 30 dneh od dneva, ko predsednik poda v Državni zbor predlog, in ta predlog je prišel v Državni zbor 18. januarja. Kar pomeni, da ta Državni zbor mora o viceguvernerju glasovati do 18. 2., kar pomeni, da po prazniku bo časa še cirka sedem dni. In ne gre tako, kot ste si zamislili. To je sramota za nek demokratičen proces. Res je sramota. Zakon o dohodnini, Zakon o nacionalnem demografskem skladu pa še par zakonov ste umaknili iz glasovanja. Pa to ne more biti praksa v demokratični državi! V demokratični državi je tako, ko pride nek zakon, nek postopek do konca, se glasuje. V kolikor nimaš dovolj glasov, pač zakon ni izglasovan. In zato bomo temu nasprotovali, ker je res: prvič, nespoštovanje do institucije predsednika Republike, ki je izvedel postopke, korektno in v skladu s poslovnikom in tudi v skladu z 37. členom Banke Slovenije. In če vaš kandidat za viceguvernerja, ki je blizu <PARTY>, ki nima dovolj znanja, da bi postal viceguverner, kajne, nima dovolj glasov in boste to prestavljali s seje na sejo, to ni pravilno, ni prav. In dovolj je že tega! Dovolj.