EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Govoril bom neobremenjeno in izhajal iz pravičnosti, s temeljito pripravo bi razmišljanja sicer lahko bolj povezano, urejeno pripravil. Ampak, principe ali izhodišča bom izmenjeval z mnenji o našem ocenjevanju izpolnjevanja meril in o ustreznosti meril, ne da bi se spuščal v spornost, da parlament o tem celo odloča. Obečloveško, civilizacijsko in etično je prepustiti oziroma v naši vlogi dovoliti demokratično in ustavno pravico po samoodločbi. Pravica do samouprave je enaka pravici do odločbe - ali želi neka skupnost vzpostaviti svojo lastno lokalno oblast. Sam sem izkusil vstop v politiko s prvimi demokratičnimi volitvami, ki so že po letu dni pripeljale do samostojnosti in državnosti Slovenije, potem, ko smo si vzeli pravico samoodločbe na referendumu. In doživel sem stare komunalne, velike občine, ki so nastale z, lahko rečemo, nasilnim združevanjem na osnovi partijskih direktiv. In doživel sem ustanovitev samoupravnih občin, v letu 1994 oziroma 1995, v glavnem zopet z dekretom parlamenta. In to zato, ker je bilo tudi takrat medijsko in javnost stanje takšno In to zato, ker je bilo tudi takrat, medijsko in javno stanje takšno, da ljudje niso vedeli, ali bodo z odločitvijo o novih občinah povzročili konec sveta. Bilo je res kar precej zastraševanj, ki so še vedno prisotna. Danes poslušamo celo o vrtičkarstvu, negativni decentralizaciji, drobljenju, ki bo povzročilo propad celo države. Kdaj občina izpolnjuje minimalne pogoje, je za mene predvsem to, da se prebivalci odločijo, da bodo samoupravljali oziroma samostojno in odgovorno vladali. Zagotovo je več kot nesmiselno omenjati med pogoji oskrbo z električno energijo ali izvajanje poštnih storitev, kar sploh niso občinske dejavnosti. Podobno je z izpolnjevanjem pogojev glede primarnega zdravstvenega varstva ali knjižničnih storitev. Ti pogoji in tudi ostali dajejo misliti, kot da območja, ki želijo novo občino, vseh teh javnih storitev do sedaj nimajo. Potem ost
Spoštovani! V Poslanski skupini <PARTY> se zavedamo, da so se morale države članice evro skupine odzvati na aktualno dolžniško krizo v Grčiji, saj je ta povzročila kritično stanje v Evropski monetarni uniji. Mehanizem pomoči Grčiji, za katerega so se odločile vse države članice evroobmočja, naj bi zagotovil stabilnost in zaupanje v evro kot regionalno in svetovno valuto. Ob tem ne smemo zanemariti dejstva, da Slovenci, sodeč po raziskavah javnega mnenja, bolj zaupamo evru kot Evropski uniji. Skupni evropski valuti pa zaupamo celo bolj kot vojski, policiji ali celo predsedniku Republike Slovenije. Kljub zavezanosti evra in zaupanju v skupno valuto pa v Poslanski skupini <PARTY> opozarjamo, da smo že zaposleni z reševanjem zelo zapletenega položaja in da bo pomoč Grčiji za nas velik zalogaj, ki bo povečal naš javnofinančni dolg, kar posledično na daljši rok vpliva tudi na naše bonitetne ocene. Poleg tega glede vračanja posojila izražamo zaskrbljenost, saj glede na podatke o stanju javnih financ in političnih razmerah v Grčiji obstaja možnost, da Grčiji ne bo uspelo izpolniti pogojev in da lahko celo pričakujemo možnost reprograma posojila, ki ga bomo dali. Nejasno je tudi, kako se bodo razvijale gospodarske in politične, skratka družbene razmere v Grčiji. Kakšne so in kakšne bodo razsežnosti, vzroki, posledice in meje krize. To je eno od pomembnejših vprašanj. Predvidljiva in stabilna družbena situacija je ključna za stopnjo učinkovitosti delovanja katerihkoli ukrepov. Nekateri ugledni ekonomisti že opozarjajo, da se ob rob solidarnosti med državami članicami Evropske unije postavlja tudi vprašanje moralnega hazarda, ko bodo prezadolžene države članice, ki bi prvenstveno morale iskati in najti rešitve za svoje težave doma, začele dojemati takšno pomoč kot preveč samoumevno. Velike javnofinančne težave imajo tudi nekatere druge evropske države, predvsem Španija, Portugalska, Irska in Italija. Zato pozdravljamo napore naše vlade, ki tudi po opozorilih Poslanske skupine
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni gospod minister s sodelavcem, kolegice poslanke in poslanci! Glede Predloga zakona o voznikih, mislim, da je začetek zelo dober, da gre v pravo smer, vendar kljub temu bi imel nekaj sugestij, nekaj pripomb, ki bi verjetno v drugem branju potem prišle prav in bi se ta zakon še dogradil in nadgradil. Zelo pametno je, kot je bilo povedano, da se dejansko zmanjšuje število ur s 40 na 20, da se dela na kvaliteti izobraževanja, ne pa na kvantiteti. To je sigurno prvi pogoj, ki se ga moramo zavedati. To je zelo korektna in dobra odločitev s strani predlagateljev. Rad bi pa povedal, da je dejansko nekorektno zniževanje kazenskih točk, kajti za zniževanje kazenskih točk imamo možnost v treh letih, ko presežeš, izničiš ali pa izbrišeš 4 kazenske točke. Ampak v tem delu je zelo prav, da so dejansko obvezna predavanja, vendar v tem delu za opravljanje praktičnega dela pa ni poskrbljeno v zadostni meri za opravljanje, saj niso urejeni poligoni, ampak same stvari potekajo tako, da en sodelavec s cevjo poliva po cesti, voznik pa mora z vozilom zavirati in med stožci voziti, kar nikakor ni okusno in ni primerno za opravljanje takšnega izpita ali zbijanja teh točk. so Primerni so oziroma bi morali biti obvezno narejeni poligoni za takšno opravljanje teh stvari. Prav tako se mi ne zdi smiselno, da je isto kaznovanje na avtocestah. Na avtocestah se enako točkuje za prehitro vožnjo. Tega v Evropi skoraj nikjer ni. Tudi če se vozilo ponoči pelje samo, ne vem, ob enih zjutraj, nikjer nobenega, 170, 180, je isto kaznovan s 4 kazenskimi ali s 3 kazenskimi točkami ali 6 kazenskimi točkami, kot če vozi v naselju. To, mislim, da ni primerno in da bi se v tem delu moral zakon spremeniti, saj s tem sigurno voznik nikogar ne ogroža na cestišču. Tukaj bi se bilo primerno prilagoditi evropski zakonodaji, kajti na evropskih avtocestah take rigoroznosti ne poznajo. Prav tako je pomembno, da dejansko ti vozniki, ki to opravljajo in si znižajo te točke, so isto treti
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Spoštovane gospe in gospodje, gospa poslanka! Mi se kot ministrstvo za šolstvo ukvarjamo z delom v vzgojnih zavodih, kjer poskušamo doseči korekcijo vedenjskih in funkcionalnih motenj, kot temu rečejo učeno, in poskušamo pomagati tistim, ki v družinah niso našli razumevanja ali pa družine niso zmogle podpore mladim v obdobju osnovne šole in v obdobju srednje šole. Kar nekaj takšnih skupin je okoli po Sloveniji in tam zaposleni poskušajo skupaj z mladimi najti pot do poklica. Poskušajo jih pripraviti na samostojno življenje in na to, da si ustvarijo, ne vem, svojo pot, tudi svojo družino, če se tako odločijo. Res je, da mi praviloma to počnemo nekje do 18. oziroma 19. leta. Drži pa tudi, da tistim, ki tega ne uspejo narediti v času običajnega števila let šolanja, pomagamo še naprej. Tako poznamo primere te pomoči in te podpore tudi tja do 20 leta. Ampak mene službe, ki se s tem strokovno ukvarjajo, opozarjajo na to, da bi, če bi znotraj šolskega sistema, tudi potem ko taka oseba pride do poklica, ko je polnoletna, še naprej zadrževali to osebo v takšnem ali drugačnem statusu človeka, ki ne stoji na svojih nogah, šli preko tistega, kar naj bi počela edukacijska doktrina. Zato mi verjamemo, da ko so ljudje polnoletni, ko je bilo za njih poskrbljeno, da so do poklica prišli, kaže pustiti, da si sami iščejo pot naprej v življenju. Nenazadnje ne kaže pozabiti, da niso sami pri tem, da niso edini. Skrbeti za kaj dodatnega pri tem, vsaj znotraj šolskega sistema, bi bilo verjetno več, kot je za ta šolski sistem smiselno. Hvala. Poglejte, to vprašanje v določenih delih, ne samo, da presega moje pristojnosti; zdi se mi, da v večji meri znajo na to odgovoriti drugi. Tudi mojo sposobnost razmišljati o tem na zelo natančen način presega. Lahko obljubim, da bomo poskušali s kakšnim od sosednjih ministrstev o tem opraviti razpravo. Mislim pa, da je najverjetneje v primeru, da mladi pristanejo na sodelovanje na ta način, danes po zakonu to že mo
Spoštovani predsednik, minister, kolegice in kolegi. Novembra je bil podpisan dogovor o nujnih ukrepih na področju plač v dejavnosti zdravstva in socialnega varstva, ki prinaša dvig plač približno 30 tisoč zaposlenim v zdravstvu in socialnem varstvu. V <PARTY>-ju dvig plač vsekakor podpiramo in pozdravljamo, vendar pa je vlada Janeza Janše to, kot tudi marsikatero drugo stvar, storila s figo v žepu. Ob podpisu dogovora namreč ni bilo v celoti zagotovljenih finančnih sredstev s strani države. Predvidene finančne posledice so bile v okviru izhodišč za pogajanja na področju zdravstva ocenjene na približno 86 milijonov evrov, na področju socialnega varstva pa 37. Pri slednjem bi 17 milijonov evrov zagotovila zdravstvena blagajna, 4,2 milijona evrov pa državni proračun. Do polne vrednosti predvidenih finančnih posledic na področju socialnega varstva tako ostane še slabih 16 milijonov evrov, ki bi jih po predlogu vlade zagotovili kar socialnovarstveni zavodi – se pravi z dvigom oskrbnin za uporabnike. Takšna ureditev je po našem mnenju nedopustna, zato smo poslanske skupine demokratične opozicije vložile zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora, z namenom poziva Vladi k zagotovitvi manjkajočih sredstev iz proračuna. Očitno je naš angažma obrodil sadove in spodbudil Vlado oziroma koalicijske poslance, da so prepoznali storjeno napako. Minuli četrtek, na dan, ko je bila predvidena seja Odbora za delo, na kateri bi obravnavali omenjeno problematiko, so namreč koalicijski poslanci pohiteli z vložitvijo dopolnila k Zakoni o dolgotrajni oskrbi, s katerim bi iz proračuna Republike Slovenije zagotovili sredstva za kritje dviga plač zaposlenim, s čimer naj bi preprečili dvig oskrbnin. Če ne bi poznali celotne zgodbe, bi lahko celo rekli, da je namen koalicijskih poslancev dober. Pa vendar na žalost tudi tokrat ni. Sredstva za dosego cilja so napačna. Dejstvo je, da je vložen le amandma, ki še ni sprejet. Če predpostavljamo, da amandma bo sprejet, pa se nadalje zastavi vprašan
Hvala lepa, gospod predsednik. Predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Odbor je navedeni predlog odloka obravnaval kot matično delovno telo na podlagi pisnega zaprosila vlade Republike Slovenije, da bi lahko ta odlok državni zbor sprejel na julijski seji. V okviru splošne razprave smo največ pozornosti namenili ponovnemu predlogu vlade za odprodajo objekta Vila Bled ter nekaterim predlogom za prodajo finančnega premoženja oziroma kapitalskih deležev države v posameznih, zlasti hčerinskih podjetjih, predvsem z vidika namena njihove prodaje, ter vprašanjem zagotovitve socialne varnosti zaposlenih v teh podjetjih. V razpravi v odboru je bilo v izraženih pripombah glede nekaterih pomanjkljivosti predloženega akta izraženo tudi mnenje, da očitno tudi državni zbor ni zastavil dovolj jasnih zahtev vlade za predložitev celovite dokumentacije oziroma v zvezi z obličnostjo in načinom predložitve tovrstnih dokumentov za posamezne akte prodaje državnega premoženja. Poudarjeno je bilo tudi dejstvo, da je treba postaviti enotna pravila igre za prodajodeleža v podjetjih, kjer je vlada neposredni oziroma posredni lastnik, saj sicer prevelik manevrski prostor omogoča izigravanje pravil. Po razpravi je odbor glede na mnenje zakonodajno-pravne službe sprejel amandma redakcijske narave in ta je del poročila oziroma dopolnjenega predloga odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2003 in 2004, za katerega predlagam, da ga državni zbor sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Smo pri tako rekoč dvojnem amandmaju, tistemu, ki ga predlaga koalicija, in našem amandmaju. Amandmaja sta povezana, jaz bom podprl naš amandma in ne koalicijskega. Razlogov za to je zelo veliko. Katerokoli medijsko stran danes odpreš ali katerikoli časopis pogledaš, najdeš primere napačnega vrednotenja nepremičnin, ki naj bi bile podlaga za odmero davka. Pri tem je zanimivo to, da vztrajate na tem, da naj bo davek plačan od neke vrednosti, ki jo je nekdo določil. Ta nekdo se je lahko hudo zmotil, ta nekdo je lahko uporabil, nevem kaj. Recimo jaz imam pri sebi tak primer, kjer so mi v letno uto pripeljali internet, ker so mi pripeljali noter vodo in so mi noter pripeljali, ne vem kaj še vse, pa tega tam notri sploh ni. In da ne bom ravno jaz primer. Da bodo državljani vedeli, se mi zavzemamo za to, da se v takšnih primerih posameznik lahko pritoži in lahko dokazuje, da se je Davčna uprava preprosto zmotila in da to ni realno stanje. Vi pa zagovarjate amandma oz. rešitev, po kateri to ni možno. To ni logično, mislim, da so to pravniki razložili, verjetno pa bomo res morali počakati Ustavno sodišče, da bi dokončno odločilo o tej zadevi. Skratka, moja podpora gre amandmaju <PARTY> in ne amandmaju koalicije. Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, imam proceduralno in v tem želim izraziti svoj najgloblji protest nad tem, kar ste dejali. Jaz sem relativno mlad človek, eden mlajših v tej dvorani, ampak nimam dovolj časa, da bi poslušal vaše neumnosti. Morda ste na ta način delali vi, morda ima tovrstna praksa v tej državi še kakšno daljšo tradicijo. Nekorektno je, dobremu zakonu, ki želi v teh kriznih razmerah zagotoviti ciljano pomoč ljudem v Prekmurju in v Pomurju, zagnati gospodarski stroj z novimi perspektivnimi projekti, zreducirati ta dober namen, pa ne samo dober namen, tudi domišljen pristop, kako bomo to naredili, s takšnimi insinuacijami, kot si jih privoščite. Predlagam, da v tej razpravi ne beremo amandmajev kot so vloženi. 10 minut časa, ki ga je izkoristil gospod Jerovšek, ni delal drugega kot malo sem in tja bral amandmaje, ki so vloženi. Za to res nimamo časa, ker se mudi s pametnimi rešitvami. Hvala.
Hvala lepa. Tudi sam sem govoril takrat o oceni, o podražitvi itn. Torej mene zanima konkretno, kakšna bi bila podražitev tega izobraževanja Replika na to, ravno na to, ja. Dal sem repliko na izvajanje gospoda sekretarja, ki je dejal, da se podraži izobraževanje, vendar Jaz pa mislim, da se ne podraži ravno zaradi tega. Jaz pa mislim, da se ne podraži, mislim, da se ne podraži! Ja, napačen! Tako. Mislim, da se ne podraži. Gospod je govoril o podražitvi, jaz pa mislim, da se ne podraži, kajti vsaka investicija v znanje je samo nadaljevanje nečesa. To pomeni, da če se nekdo nekaj danes nauči, bo znal to tudi jutri. Hvala lepa.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministra in ministrica, spoštovani kolegice in kolegi! Vprašanje je naslovljeno na gospo ministrico. Na vašem ministrstvu je v pripravi Pravilnik o metodologiji za določanje vrednosti vodnih in priobalnih zemljišč v postopkih razpolaganja, pridobivanja in obremenjevanja teh zemljišč s stavbnimi pravicami. V osnutku pravilnika je v 4. členu določeno, v katerih primerih lahko država pridobi brezplačno v last vodna zemljišča ter metode razpolaganja s tistimi vodnimi in priobalnimi zemljišči, ki jim je prenehal status naravnega vodnega javnega dobra, status grajenega vodnega javnega dobra ali status vodne infrastrukture. Razpolaganje je opredeljeno le kot odplačno razpolaganje. Nikjer v pravilniku pa ni določena možnost brezplačne odsvojitve navedenih vodnih in priobalnih zemljišč, ki so v lasti Republike Slovenije, kot to določa Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti v 24. členu. V skladu z navedenim členom se lahko namreč nepremično premoženje države in samoupravnih lokalnih skupnosti odsvoji tudi brezplačno; vendar le če je pridobitelj oseba javnega prava, razen javnih podjetij, in je to v javnem interesu. Obenem pa v veljavi ostaja Pravilnik o metodologiji za določanje nadomestil za služnosti na vodnih in priobalnih zemljiščih v lasti Republike Slovenije, kar glede na odzive različnih organizacij, v katere se združuje občine, povzroča zmedo ter nejevoljo. Menijo namreč, da bi bilo bolj smiselno, da se metodologija za določanje nadomestil za služnosti na vodnih in priobalnih zemljiščih uredi v enem podzakonskem predpisu; ob tem pa naj bi se upoštevala simboličnost plačila oziroma brezplačnost obremenjevanja vodnih in priobalnih zemljišč s stvarnimi pravicami, če je to v javnem interesu. Eden od ciljev, ki naj bi jim sledila naša vlada in ki ga pogosto poudarja vaš kolega minister za javno upravo, je tudi ta, da se občine finančno čim bolj razbremenijo. Sprašujem vas, spoštovana
Dober večer vsem skupaj! Zakon, ki ga obravnavamo, prinaša nekaj olajšanja za poslovne subjekte v trenutnih razmerah. Pozdravljamo predvsem podaljšanje rokov za predložitev davčnega obračuna akontacije dohodnine od dohodka iz dejavnosti in obračuna davka od dohodkov pravnih oseb. Pozdravljamo preložitev skrajnega roka za sestavo in odpremo informativnega izračuna dohodnine za leto 2019. In pozdravljamo zamik skrajnih rokov za oddajo letnih poročil. To so ukrepi, ki ne bodo v že tako kriznih časih še dodatno obremenjevali administracije podjetij. Več vprašanj pa se odpira pri zamiku plačil davčnih obveznosti in akontacij dohodnine, kjer smo prepričani, da bi se dalo ta vprašanja rešiti drugače, predvsem pa bolj enostavno. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca smo predlagali, da se izredna seja opravi jutri, s čimer bi pridobili vsaj nekaj časa, v katerem bi lahko skupaj s stroko pripravili optimalne ukrepe. A koalicija temu ni bila naklonjena. Zato bomo zaupali Andreju Širclju in njegovi odgovornosti ter zagotovilih, da zakon, po domače rečeno, stoji. Vseeno pa je v predlogu kar nekaj vsebine, ki zahteva vsaj premislek. Predvsem se izpostavljajo vprašanja in pomisleki z vidika razmerja med izvršilno in zakonodajno oblastjo. Predlog zakona močno posega v načelo delitve oblasti na zakonodajno, izvršno in tudi sodno. Strinjamo se, da smo v obdobju izrednih zdravstvenih razmer, vendar ne v ustavnopravnem smislu. Zato transparentnost porabe javnih sredstev nikakor ne more in ne sme biti vprašljiva tudi v času razglašene epidemije. Podpiramo večino ukrepov, ne moremo pa dati Vladi bianco menice, da nepregledno preliva sredstva brez soglasja Državnega zbora, saj bo vso javno porabo nekega dne potrebno pokriti s proračunskimi prilivi in bomo posledice nepremišljenih ravnanj čutili še dolga leta po koncu aktualnih razmer. Zato morajo biti, glede na to, da je Slovenija ustavno parlamentarna demokracija, v vsak zakon vgrajeni ustrezni mehanizmi ravnovesja med vlado in državni
Hvala, podpredsednica. Mislim, da imamo idealno priložnost, da v zakon vnesemo določbo, ki bo transparentna, ki bo sistemska in ki bo povsem enostavna za izvedbo imenovanja in razrešitve generalnega direktorja policije. Nikakršne potrebe ni, da v primeru generalnega direktorja policije uveljavljamo nek postopek sue generis, nek poseben postopek, iz katerega bomo pravzaprav delali celo znanost, zakaj ni dobra določitev, in sklicevanje, da se za postopek uporabijo določbe zakona, ki urejajo sistem javnih uslužbencev. Te določbe nam povedo vse, kako na transparenten, najboljši način izbrati generalnega direktorja policije. Iti korak nazaj, da bomo na treh straneh imeli izdelan poseben postopek, ki bo veljal samo za generalnega direktorja policije, pravzaprav ni nikakršnega razloga. Osebno sem nasprotnik nekim ekstra rešitvam za neke posebne primere, za kar pa ni nikakršnega razloga. Mislim, da je ta zakon, ki ureja sistem javnih uslužbencev, povsem primeren in dajmo se ga držati, je uveljavljen in mislim, da daje pravilne rezultate. Tega amandmaja ne bom podprl.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani kolegi in kolegice! Prej je rekel gospod Trček, da poslanci <PARTY> nismo vpeti v lokalno samoupravo in da seveda zlahka, no, morda ni dobesedno tako rekel, ampak da nekako ne razumemo lokalne samouprave. Moram reči, da to ne drži. Tudi če nimamo takšnega števila poslancev, smo poslanci <PARTY> izjemno vključeni v lokalno samoupravo na lokalnem nivoju. Vsaj zase in za svoja dva kolega lahko na Obali in pa tudi na Krasu povem, da smo obiskali vse župane, da poznamo problematiko in da je najmanj 20 projektov takih pomembnih, ki smo jih že storili ali pa so v zaključni fazi za to območje. Ampak to pomeni, da pravzaprav ni naša želja, da smo tukaj v parlamentu samo zato, da bi imeli župane. Torej da nas bodo vsi ti župani sovražili in da <PARTY> nikoli ne bo imel županov. Mi smo tukaj zato, da delamo v dobrobit ljudi, ne pa zato da si ohranimo svoje položaje kot morda kdo drugi. Kar se pa tiče same lokalne samouprave, je zame lokalna samouprava ena izjemna pridobitev in so občine ogromno naredile. Za ljudi je zelo pomembno, kako živijo v svojem kraju. Gre jim vsa pohvala za vse, kar so storili. Dejstvo pa je, da se razmere spreminjajo. In kot se mora spreminjati država, tako se mora spreminjati tudi lokalna samouprava. Res je tudi, da je bil dosežen oziroma sklenjen dogovor in da vlada v celoti ni izpolnila teh zavez, bo pač to nadomestila s povprečnino. Dejstvo je pa tudi, da povprečnina velja za zakonske obveznosti občin. In dejstvo je, ne nam v opravičilo, da občine teh ponujenih možnosti niso vse uporabile. Na primer možnosti povezovanja na administrativni ravni, se pravi skupne občinske uprave. Zaradi tega ne bo trpela vsebina. Veliko več je lahko, lahko se ta vsebina prav s povezovanjem, in to je tisto, o čemer bi se morali začeti pogovarjati, da ko se ena občina konča, se na meji druge občine začne popolnoma novo urejanje. To je tisto, kar je zgrešeno, in tukaj morajo občine narediti korak naprej. Če pogledamo primer, bila je dana
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice, kolegi! <PARTY> se zavedamo, da je odvetništvo kot samostojen in neodvisen poklic eden izmed temeljnih branikov demokratične družbe. Odvetniki v skladu z zakonom pravno svetujejo, zagovarjajo in zastopajo stranke pred sodišči in drugimi državnimi organi. Iz Kodeksa odvetniške poklicne etike izhaja, da mora odvetnik pri opravljanju svojih nalog uživati zaupanje svojih strank, hkrati pa sodnih in drugih družbenih organov, pri katerih jih zastopa ter uveljavlja njihove pravice in koristi. Zato naj si prizadeva, da si to zaupanje pridobi, ga utrjuje in z nobenim dejanjem ne omaja. Naj ob tej priložnosti <PARTY> opozorimo, da je naloga vseh institucij, v prvi vrsti pa odvetništva samega, da skrbijo, da bo odvetništvo v javnosti uživalo visoko stopnjo zaupanja. Namen današnje predlagane spremembe je, da se odpravi določena neskladnost slovenske zakonodaje na področju odvetništva s pravom Evropske unije. V povezavi z ureditvijo poklicnih storitev je namreč prepovedana vsakršna diskriminacija, ki posredno ali neposredno temelji na državljanstvu. V zvezi s pravico do ustanavljanja, prostim pretokom oseb in prostim pretokom storitev v okviru Evropske unije veljajo na področju odvetništva določene določbe dveh področnih direktiv, in sicer Direktive za olajšanje uspešnega izvrševanja odvetniške pravice do svobodnega opravljanja storitev in Direktive za olajšanje opravljanja poklica odvetnika na trajni podlagi v kaki drugi državi članici od tiste, v kateri je bila kvalifikacija pridobljena. Obe direktivi tako olajšujeta odvetnikom opravljanje storitev oziroma opravljanje poklica odvetnika v drugi državi članici od tiste, v kateri so registrirani oziroma v kateri so pridobili kvalifikacijo za opravljanje poklica. Veljavni Zakon o odvetništvu je omenjeni direktivi z novelo iz leta 2001 že prenesel v naš pravni red, zaradi naknadne pridružitve držav članic Evropskega gospodarskega prostora, torej Norve