EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Spoštovani! Jaz bi zelo rad razpravljal o sami vsebini. Ne strinjam se, da potem, ko je bilo govora o vsem mogočem, na tej točki ne bi bilo mogoče odgovoriti na to, kar je bilo večkrat izrečeno. Ti amandmaji so seveda posledica neke korektnosti in upoštevanja, upoštevanja, ki je bilo značilno tudi za pisanje vseh pomembnih zakonov v tem mandatu, tako Zakona o RTV Slovenija, Zakona o medijih, Zakona o visokem šolstvu, obeh resolucij, ki so pokazali zelo zgledno, kaj pomeni vključevati strokovno in drugo zainteresirano javnost, kaj pomeni upoštevati argumente. To je redka praksa v slovenski politiki. Tudi jaz nisem na nobeni točki oporekal pravici Zakonodajno-pravne službe parlamenta, da ima zelo ekstenzivna in specifična mnenja, ki so drugačna od mnenj drugih pravnih služb, na primer vladne. Nisem jih politično diskvalificiral. Povedal sem, da gre po mojem mnenju za neko prestižno ali kompetenčno napenjanje mišic med zakonodajno službo vlade in parlamenta tam, kjer se mi zdi, da bi bilo včasih bolj pametno, če bi se med seboj pogovorili. Ampak bistveno je, da se v tem mandatu amandmaje Zakonodajno-pravne služba parlamenta na koncu upošteva. V prejšnjem mandatu se jih pa ni. In ko je imela, na primer, gospod Grims, na vaš, bom rekel, zasebni zakon o RTV – mimogrede, kvalitete zakonov se ne preverja na referendumih, in če mislite, da je ta trditev žalitev, potem se vprašajte, zakaj govorite, da je arbitražni sporazum, ki je bil potrjen na referendumu, zanič. Kvaliteta dela v tem mandatu je, da se upošteva mnenje Zakonodajno-pravne službe tudi kadar se z njo docela ne strinja. Vi ste takrat vodjo Zakonodajno-pravne službe, ko je imela resne strokovne pripombe na vaš zakon, označili, da je eksponent opozicije. Bila je tudi zamenjana v nadaljevanju. V tem mandatu se nič takega ni zgodilo. Ne, ta koalicija, ta vlada, ta večina bi lahko mirno povozila vsa mnenja Zakonodajno-pravne službe. Jih ni – zato je toliko amandmajev. Jih ni. Vi ste jih povozili, kar ne pomeni, da so
Spoštovani kolegice in kolegi! Najprej moram izraziti veselje, da je koncept vrednotnice preživel do te točke parlamentarne obravnave. Kot vemo, je v času druge obravnave grozila resna nevarnost, da bo ta koncept iz zakona izbrisan. Vesel sem zato, ker menim, da se je država dolžna prilagoditi družbeni realnosti in omogočati in razvijati legalne alternative delu na črno. Mi vsi vemo, da je to v Sloveniji resen problem, šibi naše blagajne socialnih zavarovanj, pa tudi državo. Še najhuje pri tem pa je, da se pogosto zgodi, da tisti, ki so deležni koristi družbene solidarnosti, vanjo ne prispevajo nič, solidarnost pa mora temeljiti na vzajemnosti, da sam vplačujem davke in prispevke za socialno zavarovanje z obetom, da bom takrat, ko bom star, bolan, brezposeln, prejemal te koristi iz družbene solidarnosti – da zaokrožim misel, ker sem se malo zapletel –, da bo vsakdo, ki plačuje sredstva v sklade socialnih zavarovanj ali plačuje davke, vedel, da bo lahko ta sredstva tudi koristil, ko bo nastopila situacija, v kateri se bo znašel. Dejstvo je, da vsi v državi danes ne prispevamo enako in niti ne po svojih močeh. Vrednotnica je v tem pogledu zame dober način in ni alternativa rednim oblikam dela, pač pa je alternativa delu na črno. V teh dneh slišim veliko kritik, da vrednotnica z vplačilom 9 evrov prinaša zelo malo pravic. Temu je treba pritrditi, vendar je treba pri tem imeti v mislih, da vrednotnica z institutom osebnega dopolnilnega dela ni namenjena temu, da bo jutri nadomeščala redne oblike zaposlovanja ali dela, podjetniške pogodbe ali druge pogodbe civilnega prava, ampak je zelo fokusirana in ciljno usmerjena v tisto populacijo ljudi, ki se danes, trdim pa, da precej množično, poslužuje dela na črno kot oblike in možnosti, da okrepi svoj socialni položaj. Nihče od teh ljudi tega ne počne z veseljem, to počnejo iz življenjske nujnosti. Kritiki vrednotnic trdijo, da je administrativno zapleten proces. Jaz mislim, da je postopek, kolikor je to mogoče, enostaven zato
Hvala lepa za besedo. Jaz mislim, da se resnično ne zavedamo, kako velik problem in kakšne katastrofalne posledice so lahko zaradi tega zakona. Če vam razložim, da bi v nekem stanovanju preurejali stene, pa bi potoma zrušili eno steno, ki je statično pomembna, potem so lahko zelo velike posledice. Če mogoče nam najbolj ne verjamete, pa bom prebral, kaj je bilo na Odboru za zdravstvo. Neodvisni strokovni komentarji, recimo, Združenje zdravstvenih zavodov: "Mi ne sprejemamo predlagane rešitve, ker je predvsem pravno organizacijsko usmerjena, ne deluje po nekih strokovno vsebinskih rešitvah in predvsem zato, ker zanemarja regionalni pristop. Drugo mnenje, gospod Pretnar: "Izredno me moti, da nimamo načrta ne za tisto, kar bi nastalo iz javnega zdravja, nimamo ne načrta združevanja, ne jasnega združevanja laboratorijev, in mislim, da drvimo v katastrofo." Tretje mnenje: "Rigidna birokratska ustanova se ne bo mogla odzvati na potrebe naročnikov, preiskave bodo začele izvajati bolj odzivni, čeprav nepooblaščeni in neusposobljeni izvajalci, kar pa vodi v propad stroke v državi." Četrto mnenje: "Žal smo prepričani, da to ne bo rešitev, dolgoročno bo to še en problem več v slovenskem zdravstvu." To sem vam prebral, ker so to neodvisna strokovna mnenja. Niso vsi direktorji teh zavodov in danes je gospod Grims že dejal, da se dajmo poslušati, tako da upam, da ste to slišali. Predvsem pa upam, da ste razumeli, kar lahko potrdite ob glasovanju. Hvala.
Proračun za leto 2008, kot je bil sprejet, bi samo za 6% povečal javno porabo državnega proračuna v letu 2008. Ker to ne zadošča za financiranje predvolilnih obljub po posameznih okoljih, je potrebno povečati to zadevo na 11,3. Ali je to dobro, je pa seveda temeljno vprašanje, o katerem se moramo odločiti v Državnem zboru, ko se odločamo, ali podpiramo splošni del ali ga ne podpiramo. In reči, da inflacija ni problem, ker je splošna inflacija 5,1%, inflacija cen hrane in brezalkoholnih pijač pa na ravni oktober 2007, 2006, 13,3%, kar je 3-krat več, kot je v ostalih državah EU oziroma evroskupine, je stvar presoje. Vi verjetno ne občutite višje inflacije, ker ste spremenili dohodninsko zakonodajo, ki je tudi poslancem Državnega zbora pomembno dvignila neto plačo. In še tistim nekaj tisočem najpremožnejših. Vendar ste hkrati sprejeli tudi zakonodajo, ki danes velja, za katerega ni usklajevanja socialnih transferov. In javna poraba, kot jo predvideva proračun za leto 2008, spremembe, ki jih danes sprejemate, bodo še pospešile inflacijo in še otežile položaj ljudi. Zato je neodgovorno sprejemati takšen predlog sprememb splošnega dela proračuna in ga zavračam.
Podpredsednik, hvala lepa za najavo. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegi poslanci! Stališče Poslanske skupine <PARTY> v zvezi dopolnitvijo Kazenskega zakonika je naslednje. Danes obravnavamo prvo branje predloga Nove Slovenije za dopolnitev Kazenskega zakonika, kjer predlagatelj predvideva dopolnitev prvega odstavka 95. člena Kazenskega zakonika tako, da bi določil tudi nezastarljivost kazenskega pregona in izvršitve kazni v zvezi s kaznivimi dejanji zoper spolno nedotakljivost. Roke za zastaranje kazenskega pregona določa KZ-1 v 90. členu tako, da začnejo teči od storitve kaznivega dejanja, njihova dolžina pa je vezana na različne dolžine kazni zapora, ki se smejo izreči za kazniva dejanja. Kazenski zakonik sedaj predvideva v kontekstu kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost zastaranje od 10 do 30 let, odvisno seveda od predvidene zaporne kazni. V zvezi z dolžino rokov za zastaranje kazenskega pregona velja poudariti, da so bili dejansko z uveljavitvijo KZ-1 v letu 2008 glede na ureditev v prej veljavnem kazenskem zakoniku občutno podaljšani, saj so bili določeni v še enkrat daljšem trajanju in kot taki še vedno veljajo. Povezano s potekom rokov za zastaranje kazenskega pregona je pomembna tudi določba tretjega odstavka 91. člena KZ-1, v skladu s katero zastaranje ne teče v času, ko se po zakonu pregon ne sme začeti ali nadaljevati ali ko je storilec nedosegljiv za državne organe, na primer zato ker je na begu. Če storilec v času, ko teče zastaralni rok, stori enako hudo ali hujše kaznivo dejanje, pa se v skladu s četrtim odstavkom 91. člena KZ-1 zastaranje pretrga, po pretrganju pa začne teči znova. Prav tako je potrebno spomniti na tretji odstavek 9. člena, da pri kaznivih dejanjih zoper spolno nedotakljivost in kaznivih dejanjih zoper zakonsko zvezo, družino, mladino, storjenih proti mladoletni osebi, začne rok za zastaranje kazenskega pregona teči šele od polnoletnosti oškodovanca, kjer je seveda zaznati prizadevanje zakonodajalca, da še dodatno zaščit
Hvala lepa še enkrat za besedo. Najprej replika oziroma pravzaprav pojasnilo gospodu Francu Cukjatiju. Da, zmotila sem se, zareklo se mi je, kajti hitela sem, da bi v okviru petih minut, ki so mi bile na voljo, vse povedala in tako se bojim, ko sem šla po spominu nazaj, da sem prof. dr. Tomaževiča celo prekrstila v Tomažiča - bom pogledala v magnetogram. Skratka, rada bi se opravičila za napako, za lapsus, kot je pravilno ugotovil kolega Podobnik in pojasnila, da je predsednik komisije za medicinsko etiko, seveda prof. dr. Trontelj, da pa je prof. dr. Tomaž Tomaževič predsednik državne komisije za OBMP. Ta lapsus, pa seveda ne spremeni dejstva, ki sem ga ob navedbi imena omenila in sicer, da je prof. dr. Tomaževič na nacionalni televiziji izjavil, da nameravajo vsi zdravniki in vse medicinske sestre ugovarjati oziroma uveljavljati ugovor vesti v zvezi s temi postopki. In tukaj sem se spraševala o etiki - kolega Brenčič - ne o stališču etične komisije kot take. V to se sploh nisem vtaknila. Vprašala sem se samo o etičnosti stališča, kako lahko nekdo v imenu vseh zaposlenih v neki ustanovi da na nacionalni televiziji tako izjavo, če sama zanesljivo vem, da vsi, ki so tam zaposleni, tega zanesljivo ne bodo storili. Samo to je bilo, sicer nikakor nisem komentirala nobenega stališča in mnenja stroke. To je ena stvar. Druga, glede ugovora vesti, ki mi ga je v zvezi s tem nekako želel podtakniti, pa ne negativno v tem smislu, besede, kolega Peterle, bi pa rekla pravzaprav samo nekaj. Že včeraj sem omenjala, da se je medicina vtaknila tudi v polje, ki ni zgolj medicinsko in seveda naj nosi sedaj, če temu lahko tako rečem, tudi posledice te svoje odločitve. In omenjala sem primer, ko seveda se plodni ženski, ki je v paru, dovoljuje pomoč z biomedicinsko pomočjo, medtem ko se plodni ženski, ki ni v paru ali zakonski zvezi, tega ne dovoljuje. Torej so si zdravniki hočeš, nočeš, vzeli na svoja pleča tudi to, da bodo odločali o pravicah posameznice glede na njen stan. Koliko pa
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci, predstavnika Vlade! Včeraj smo v okviru glasovanj odločali o pobudi novega vodstva Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije za umik Predloga sprememb in dopolnitev Obrtnega zakona z dnevnega reda novembrske seje. Cilj predloga umika je bil, da se omogoči priprava stališča in pripomb Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije in omogoči sodelovanje novega vodstva pri njegovi obravnavi v Državnem zboru. Rezultat odločanja je bil temu zboru primeren. Sam menim, da obravnavani zakon ureja področje, ki ga legalno in legitimno zastopa novo vodstvo Obrtne zbornice Slovenije, zato ne razumem, zakaj se temu istemu vodstvu ni želelo omogočiti aktivnega sodelovanja pri sprejemanju zakona. Res je, da sta temu predlogu iz različnih razlogov nasprotovali tako Gospodarska zbornica Slovenije kot Obrtna zbornica Slovenije s prejšnjim vodstvom, vendar so se z izvolitvijo novega vodstva verjetno koncepti in vizija združenja spremenili. Mnenje o obravnavanem zakonu Obrtne zbornice Slovenije s podpisi novega vodstva smo včeraj popoldne sicer tudi prejeli. Tudi to mnenje izpostavlja vprašanja prenosa lastnine na Obrtno zbornico Slovenije, dolžino prehodnega obdobja za prehod iz obveznega v prostovoljno članstvo in vprašanja obveznega članstva sploh. Usklajevanje o tem predlogu z Obrtno zbornico bi morali opraviti, zaradi tega se kot poslanec težko opredelim do predloga zakona, kajti verjamem, da lahko ustvari le zakonodaja, ki nastaja z aktivnim sodelovanjem stroke in zainteresirane javnosti, največje pozitivne učinke. O ustreznosti predloga se zato na tej seji Državnega zbora ne morem opredeliti. Hvala.
Hvala, gospa predsedujoča. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci in vsi, ki spremljate to sejo, pozdravljeni! Tudi jaz pozdravljam v bistvu, da imamo danes to razpravo, čeprav bi si osebno želel, čisto iskreno, da bi bila mogoče pol krajša, ker smo si večino stvari že kar povedali, tako ena stran kot druga stran. Zdaj bomo vsi še malo stiskali, pa obračali stvari, ampak dobro. Dobra stvar te točke mogoče je ravno v tem, kar je zdaj na koncu minister povedal, da se bo končno ugotovilo, zakaj je prišlo do teh napačnih knjiženj, ker to je očitno glavna težava. Stroški so v bistvu nastali upravičeno, so bili upravičeno pokoriščeni in če bo še kaj rezultata iz tega, pa verjamem, da bodo, potem je, kar se tega tiče, okej. Ni pa okej glede tega, da ne vemo, pod kaj knjižiti oziroma da jih ne moremo knjižiti pod promocijo in tako naprej, kar je mogoče ena stvar, v katero se bo treba v prihodnosti zelo kmalu toliko poglobiti, da do takih neprijetnost in nepravilnosti več ne bo prihajalo. Da se točno ve, kam kaj knjižiti, še posebej zaradi tega ker so to stroški, ki bodo dolgoročno prinesli korist za državljane. Jaz sam osebno mislim, da stroški za reprezentanco na ravni države več niso previsoki, saj so od leta 2009, ko je bila sprejeta ta uredba, drastično padli, sedaj so pač tam nekje na milijonu in pol. So pa pomembni. Res je, da se dogovori sklenejo uradno za eno mizo, ampak je pa že iz zgodovine človeštva razvidno, kako smo se razvijali, da se vezi, ki so pri tem, da skleneš neke dogovore, najlažje in najbolje spletajo ob hrani in pijači, če lahko zelo poenostavim. Ta reprezentanca je lahko skromna, ampak je pa dobro, da je. Čeprav uporabljaš samo funkcijo, si še vedno človek, ki mora stopiti v stik z drugim človekom, ki je na drugi funkciji, in na ta način se potem stvari mogoče lažje, hitreje in v korist vseh odvijajo. Kar se tega tiče, pozdravljam to, da stroški padajo predvsem glede na sposobnosti oziroma na stanje v državi, kakršno je. V tem smislu bom j
Spoštovani! Danes obravnavamo zakon, ki tehnično resda predstavlja zgolj prenos dveh institutov iz direktiv Sveta Evropske unije o določitvi pravil proti praksam izogibanju davkov, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga v slovenski pravni red. Kljub temu pa želimo v Poslanski skupini <PARTY> opozoriti, da Direktiva 2016/1164 zahteva, da države članice v nacionalno zakonodajo zapišejo določena pravila, ki bodo preprečevala transakcije oziroma sheme, s katerimi so zavezanci dosegli neobdavčevanje svojih dohodkov. Temu sledi tudi Slovenija. Zato je bil vložen predloženi predlog sprememb in dopolnitev, na podlagi katerih bo lahko davčni organ učinkoviteje ugotavljal neprimerno davčno prakso in jo tudi sankcioniral. Razprava na matičnem delovnem telesu je bila osredotočena predvsem na navedbe Zakonodajno-pravne službe glede na način prenosa direktive v slovenski pravni red. V razpravi se je premalo opozarjalo, da je EU začela izvajati program reform, da bi zagotovila pravično in učinkovito obdavčitev dohodkov pravnih oseb na enotnem trgu. Države članice so se v okviru tega programa odzvale k skupnemu evropskemu pristopu za obravnavo zunanjih izzivov za njihove davčne osnove, saj je narava škodljive davčne konkurence in agresivnega davčnega načrtovanja globalna. Osrednji poudarek je potreba po zagotovitvi, da se dobiček, ki se ustvari na notranjem trgu, učinkovito obdavči tam, kjer se izvaja dejavnost. Agresivno davčno načrtovanje pomeni znatne izgube za vse evropske davkoplačevalce in ne zgolj in samo za slovenske. Izgube prihodkov zaradi prelivanja dobičkov se samo v Evropski uniji ocenjujejo na 50 do 70 milijard evrov. Po nekaterih presojah pa znaša izguba prihodkov na svetovni ravni med 4 in 10 % celotnega prihodka od davka od dohodkov pravnih oseb. Zakaj je treba zajeziti agresivno davčno načrtovanje? Zato ker izkrivlja enake konkurenčne pogoje med podjetji, ki se uspešno izogibajo pravičnemu plačevanju svojega deleža davkov, in drugimi podjetji, ki nima
Kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji smo sopodpisniki te seje predvsem zaradi tega, ker tako domačijskega kadrovanja ta država še ni imela oziroma ga v preteklosti ni poznala. Omrežja se v bistvu sploh ne skrivajo več, ampak sama sebe kadrujejo na odgovorne položaje v državna podjetja oziroma v podjetja, v katerih ima država vpliv. Tako brezobzirnega kadrovanja, kot ga danes pozna naša država, dejansko torej še ni bilo. Nekaj bom navedel v nadaljevanju. Zaradi tega so tovrstne seje izredno dobrodošle, pa ne samo zato, da se pogovarjamo, ampak predvsem za vladajočo koalicijo in ministre ter vlado, da končno povedo, zakaj na odgovornih položajih v državnih podjetjih podpirajo tiste, ki so nekoč že sodelovali bodisi pri tako imenovanem bančnem ropu ali katerihkoli drugih takšnih in drugačnih neumnostih, ki so se zgodile v preteklosti. Zakaj Vlada vztraja pri enih in istih kadrih, ki kolobarijo po slovenskem bančnem sistemu, po državnem premoženju? Vlada kot skupščina je odgovorna. Alarmi, da gre nekaj zelo hudo narobe pri kadrovanju se dnevno kažejo in dnevno žvenketajo. Pravega odgovora na te alarme ni, še več, vlada in koalicija zgolj mižita, gledata stran, ob tem ko omrežja in ozadja kadrujejo. Ampak če gledate stran, še ne pomeni, da niste soodgovorni. Ste odgovorni. Ko bo tudi zaradi tega napačnega kadrovanja nekoč morda nastala – jaz si ne želim, da bi nastala –, še večja bančna luknja, bo ta vladajoča koalicija tista, ki bo kriva, ki bo odgovorna. Vse, kar se dogaja v zadnjem obdobju v Novi Ljubljanski banki, tudi imenovanje novih nadzornikov, vse to je odgovornost vladajoče koalicije. Menjava vodstva <PARTY>H. Vse skupaj se je začelo pri tej zgodbi in še danes nekateri novinarji o tem poročajo, še danes čakamo na tako imenovan zapisnik ali pa magnetogram te famozne seje nadzornega sveta <PARTY>H, da vidimo na kakšen način se je zgodila ta zamenjava uprave Slovenskega državnega holdinga. Tega zapisnika še kar ni. Povejte mi, zakaj. Ali vas, spoštovani poslanci v
Spoštovani! Zakon je v svoji napovedani vsebini prijazen, saj zmanjšuje davčno breme oziroma predstavlja vsaj tisto prijaznejšo plat davčne reforme, ki temelji na povečanju obremenitve kapitala in na zmanjšanju obremenitve dela. Obseg razbremenitve naj bi po ocenah predlagatelja za leto 2005 znašal približno 26 milijard tolarjev. Jaz bi se v svojem pogledu na nekatere rešitve tega zakona omejil zgolj na dve. Najprej na tisto, ki je obdelana v 18. in 19. členu predloga zakona in govori o pravilih za določanje dohodka in o pripadnosti dohodka. S tem v zvezi je predlagatelj menil, da posamezne definicije dohodkov v sedanji ureditvi niso zadostne in da status oseb, ki pridobivajo posamezne vrste dohodkov, ni primerno urejen v mnogih primerih. Poleg tega predlagatelj podaja oceno, da davčni zavezanci uporabljajo tak status, ki jim omogoča ugodnejšo davčno obravnavo. Podrobnejše vrednosti analize tega problema predlagatelj sicer ne predstavlja, kljub temu pa ocenjuje, da je potrebno uvesti opredeljevanje narave dohodka, in zavzeti stališče, da je vsebina pomembnejša od oblike. Tako stališče bi verjetno terjalo nekoliko podrobnejšo predstavitev in utemeljitev v nadaljnjih fazah obdelave zakona. Strinjati se je možno s stališčem, da je davčno breme potrebno na pošten in transparenten način razporediti na kar najširše število davčnih zavezancev in obseg bremena prilagoditi dejanski ekonomski moči. Pa vseeno predlagana ureditev odpira določena vprašanja in dileme. Samo to poudarjanje, poudarjanje razlike med obliko in vsebino, je v filozofskem smislu zelo blizu tistemu marksističnemu načelu dialektičnega materializma. Bolj kot to pa zaskrbljuje predpostavka, da bo sedaj davčna uprava postala razsodnik o vsebini posla, o poslovni vsebini. Davčna uprava je tista, ki ve, kaj je vsebina posla. Nihče drug ne ve. Torej pisne, sploh pa ustne pogodbe med poslovnimi subjekti, bodo postale vdavčnem smislu nepomembne. Davkarija bi s tem dobila vsemogočno pravico presoje poslovnih vsebin
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Jaz sem že prej pri mnenju poslanske skupine izrazil zadovoljstvo nad rešitvami, ki so v tem zakonu. Enako tudi nad amandmajem, ki ga je vložila koalicija, torej s tem, da podpiramo. Seveda smo že prej najavili podporo amandmaju, ki ga je vložila Poslanska skupina <PARTY>, ampak že prej sem rekel tudi, da pozdravljam napor, ki ga je vložila koalicija za to, da je pripravila ustrezne amandmaje in s tem dobesedno tudi rešila zakon. Moram pa reči, da se moram oglasiti na izvajanje gospoda Križmana, ki nas ima, ampak očitno noče poslušati nasprotnikov, kot nas je imenoval. Jaz sicer nimam v tej sobi nobenega za nasprotnika, ampak takšno je pač njegovo osebno mišljenje, da smo si nasprotniki. Jaz pač trdim, da imamo različna stališča do različnih stvari. Vendar me pa žali s tem, ko je rekel, da si nasprotniki želijo čim slabše rešitve. Zagotavljam, da sem bil že v mnogih situacijah v tem parlamentu in Vladi, in da sem vedno poskušal poiskati najboljše rešitve za državljanke in državljane Slovenije. Zato si ne dovolim takšne označite svojega delovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, lep pozdrav! Predsedujoči, spoštovani minister za javno upravo, gospod Rudi Medved! Postavil vam bom ustno poslansko vprašanje v zvezi službenih stanovanj oziroma stanovanj oziroma prostorov v lasti države oziroma Republike Slovenije. Kar nekaj je takih stanovanj oziroma teh prostorov po Sloveniji, na različnih območjih v različnih stavbah in tudi pri nas v Litiji je nekaj podobnega. Vprašanja so naslednja, zanima me: S koliko stanovanji v Republiki Sloveniji upravlja Ministrstvo za javno upravo oziroma Stanovanjska komisija Vlade Republike Slovenije? Koliko je teh stanovanj zasedenih in koliko je prostih? Obenem pa me zanima: Kolikšni so prihodki iz naslova najemnih teh stanovanj? Koliko stanovanj se oddaja z neprofitno in koliko s profitno najemnino? Se opravičujem, precej vprašanj je, ampak verjamem, da ste se verjetno že kaj pripravili, tako da bom lahko neke odgovore tudi dobil in seveda tudi vsi državljani in državljanke. Ob tem želim izpostaviti še en poseben primer, in sicer primer Območnega združenja Rdečega križa Litija, ki je najemnik takšnega stanovanja, se pravi državnega stanovanja, že od leta 1973. Omenjeno združenje, ki se ukvarja s humanitarno dejavnostjo in ima status društva v javnem interesu, kar se mi zdi bistven podatek, je imelo do sedaj za potrebe svojega delovanja izpostavljeno stanovanje na uporabo brezplačno oziroma se mu ni obračunavala najemnina, je pa redno poravnavalo vse obratovalne stroške. Omenjeno združenje, se pravi Območno združenje Rdečega križa Litija, je moralo tudi vsako leto podaljševati pogodbo, kljub temu da so od leta 1973 imeli to stanovanje v najemu in da so bili tudi nosilci stanovanjske pravice. Zanima me: Ali bo Območno združenje Rdečega križa še naprej moralo plačevati profitno najemnino ali morda obstaja možnost, da bodo kot doslej oproščeni najemnine? Hvala lepa. Hvala lepa, spoštovani minister! Moram reči, da sem s tistim prvim delom odgovora, kar se tiče šte