EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani predstavnice ministrstva, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 73. nujni seji dne 7. 3. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Stanovanjskega zakona, ki ga je Državnemu zboru po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Francem Trčkom. V dopolnilni obrazložitvi k predlogu zakona je v imenu predlagatelja poslanec Luka Mesec izpostavil, da se s predlogom zakona predlaga uvedba novega 115.a člena Stanovanjskega zakona, s katerim se občinam daje možnost, da lahko najemnine regulirajo z določitvijo najvišje možne najemnine za posamezni kvadratni meter bivalne površine, najvišjo možno rast najemnin pa se določi v odstotkih rasti na letni ravni. Oboje se lahko določa različno za različne kategorije stanovanj, ki se določijo s posebnim pravilnikom o kategorizaciji stanovanj, ki ga izda minister. Zakon ohranja določbo, da se najemnine za službena, tržna in najemna stanovanja oblikujejo prosto na trgu, vendar pa temu dodaja možnost izjeme za regulacije najemnin tržnih in namenskih stanovanj na ravni občin. Poudaril je, da veljavna stanovanjska politika ne predvideva nikakršne regulacije trga z nepremičninami. Trenutna ureditev povzroča visoke cene stanovanj in tržnih najemnin, ki si jih večina prebivalstva ne more privoščiti. Zlasti se to občuti v zadnjem obdobju, ko so po krizi cene nepremičnin začele ponovno strmo naraščati, pri čemer so bile cene kljub določenemu padcu v času krize za večino še vedno, zlasti za mlade, previsoke. Mnenje Vlade k predlogu zakona je podala državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor gospa Lidija Stebernak, ki je pojasnila, da Vlada predloga zakona ne podpira. Vlada se zaveda problematike pomanjkanja javnih najemnih stanovanj, saj je eden glavnih ciljev Resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu povečanje njihovega števila. Glavno vlogo pri tem prevzema Stanovan
Predsednik, spoštovani minister s sodelavcema, spoštovani visoki zbor! V Državljanski listi od ustanovitve stranke dalje konsistentno zagovarjamo izstop države iz gospodarstva. Ob hitrem in površinskem premisleku se ni težko strinjati z mislijo nasprotnikov prodaje, da je za izstop treba počakati na pravi čas in ugodno ceno, vendar nam natančnejši pogled razkrije nevarnost takšnega razmišljanja. Zadnji primer je prodaja Mercatorja, kjer je čakanje na pravi čas prodajalce Mercatorja stalo v samo enem letu več kot 100 milijonov evrov. Čakanje pravega časa in prave cene je osnovna dejavnost špekulantov na finančnih trgih. V Državljanski listi menimo, da so politika in z njo povezani lobiji v preteklosti s premoženjem državljanov že preveč špekulirali. Mnenje Državljanske liste je bilo in bo, da je treba takemu razsipnemu, nepreglednemu, centralno vodenemu političnemu vmešavanju v gospodarske družbe narediti konec in s tem družbam omogočiti normalen razvoj, državljane pa rešiti stroškov slabega upravljanja in neprestanih dokapitalizacij. Naše mnenje je, da je edina dolgoročna rešitev prodaja, in sicer ne le teh 15 podjetij, temveč večine kapitalskih naložb države. OECD in Evropska komisija že dalj časa opozarjata, da bi bilo smiselno, če ne celo nujno, da Slovenija zmanjša svojo lastniško vlogo v državnem gospodarstvu. Obseg vpletenosti države v lastniški strukturi in upravljanju gospodarstva je v Sloveniji po raziskavah OECD nenavaden za razvite tržne ekonomije. V raziskavi Product Market Regulation, ki jo je OECD objavil oktobra 2010, je na lestvici lastništva države Slovenija dosegla oceno 3,86, kar jo uvršča v sam vrh raziskave. Za primerjavo naj omenimo, da sta od obravnavnih držav najvišjo oceno dosegli Rusija, 4,28, in Kitajska, 5,33. Od obravnavanih držav je Sloveniji najbolj primerljiva Estonija, ki dosega vrednost 2,24, medtem ko je povprečje OECD 2,93. To nakazuje, da je obseg državne lastnine v Sloveniji znatno nad povprečjem OECD. Tudi kvaliteta upravljanja
Gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Kot je napovedal že predsednik državnega zbora, je pred nami končno poročilo preiskovalne komisije, tako imenovane Petkove komisije, ki se je ukvarjala z vzroki in ozadji napadov na novinarja Mira Petka. Kljub temu, da je zapisano, da je to končno poročilo, bi si seveda želeli, da bi bilo res končno. Končno je pač zato, ker se nam izteka mandat. Žal zadeva ni končana. Vendarle je prevladujoče mnenje v komisiji, da je kljub vsemu opravila veliko delo, da je namen komisije bil vsaj deloma dosežen. V celoti bi seveda bil, če bi zadeva bila, kot sem rekel, povsem dokončana. S svojim opozarjanjem, s številnimi zaslišanji, z vzdrževanjem temperature, da stvar ne bi šla v pozabo, je komisijadosegla namen, da so organi, ki so za to pristojni, delali mogoče malce bolj temeljito, kot pa bi sicer. Tukaj se seveda komisija v celoti strinja z navedbo v ločenem mnenju cenjenega kolega podpredsednika Kremžarja, kjer pravi, da tisti, ki je mislil, da bo komisija prevzela naloge organov pregona, se pravi policije in tožilstva, pač živi v zmoti. Resnično, naše delo ni moglo, ni smelo biti, bi rekel, nekako vzporedno delu tožilstva in policije. Vendar, če smo si v alinee nalog zapisali, da je naloga komisije ugotoviti ozadje in vzroke napada na novinarja Mira Petka ter morebitno vpletenost in politično odgovornost nosilcev javnih funkcij ter raziskati okoliščine in razloge za ogrožanje novinarske svobode izražanja in pisanja v primeru napada na Mira Petka, seveda nismo nikakor mogli niti smeli iti mimo tega, se pravi, mimo raziskovanja vzrokov in ozadja ter okoliščin napada na Mira Petka, kajti to je predpogoj, da bi lahko prišli do naslednje stopnje, to pa je ugotavljanje morebitne politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij. Pri tem ugotavljanju ozadja in vzrokov napada in raziskovanju okoliščin smo bili velikokrat pred precejšnjo dilemo in stisko, kajti javnost je zelo budno spremljala ta primer in zahtevala od komisije, da jo se
Spoštovani, gospod predsednik! Cenjeni, gospod minister, kolegice in kolegi" Zakon, kakršen je pred nami, seveda prinaša marsikatero dobro rešitev. Ampak tudi jaz bi se ustavil ravno pri dostopnosti. To se mi zdi pravzaprav najbolj problematična zadeva. Namreč, razširjena dostopnost seveda lahko povzroči in tudi povzroča tam, kjer jo imajo, hude težave. Vemo seveda, da v nekaterih državah posledice takšne dostopnosti stanejo toliko, kot pa prinaša dobiček iz prodaje zdravil. Ponekod pa najbrž še kaj več, če bi se zadeve dobro pregledale. Dostopnost do zdravil ne sme biti popolnoma neomejena tudi do teh zdravil, ki seveda jih štejemo tako za lažja ali pa za manj nevarna ne. Namreč, nadzor nad vsem tem, kar se bo počelo s temi zdravili, bo še manjši, kot je že sicer nadzor nad tem, kar se počne z zdravili. Mi vemo dobro, da tudi vsa ta, ki so predpisana na recept, ki se dobijo v lekarnah, ne končajo vedno pri tistem, ki naj bi jih uporabljal. Pa tudi to vemo, da se marsikdaj predpisuje pač tako bolj iz psiho, kot pa iz somatskih razlogov. Pri tem si ne smemo zatiskati oči. Če bi seveda bile te zadeve potem dostopne kjerkoli in kadarkoli, bi bil plaz seveda še bolj razširjen in še bolj lahko nevaren. Tudi ni za pričakovati, da se bodo ljudje kaj posebej izobrazili. Evropska direktiva sicer zahteva, da te nasvete dajejo kvalificirane osebe. Obenem pa tudi evropska direktiva ne govori o tem, kje naj se to prodaja. To je pač naša stvar. Mislim, da bi vsaj v tem delu bilo dobro zakon spremeniti, popraviti, čeprav je pa tudi zelo jasno, da so kakšni pritiski, profiti, ki jih ustvarjajo lekarne, najbrž komu zadišali. To je prav gotovo. In da je tam okoli 50% prometa in dobička tudi iz tistega dela njihove prodaje, ki ni na recept. Najbrž, če je nam znano, je znano tudi vsem tistim, ki bi radi prišli do tega deleža tržne pogače. Kljub temu, da sem za to, da je svoboda čim bolj neomejena, pa me ravno pri teh zadevah skrbi. Dostopnost do takšnih snovi seveda lahko prinese hude
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani! Danes na zahtevo stranke <PARTY> obravnavamo Predlog priporočila v zvezi s problematiko upravljanja državnega premoženja. Očitke stranke <PARTY> lahko razdelimo v dve skupini, in sicer na tiste, ki se nanašajo na neupoštevanje določb veljavnega Zakona o <PARTY>H, in na tiste, ki se dotikajo novele Zakona o Slovenskem državnem holdingu. Danes smo večkrat slišali, da skladno z 32. členom Zakona o Slovenskem državnem holdingu Vlada ni vložila v Državni zbor predloga klasifikacije in predloga smernic. Vlada Republike Slovenije je, in to vsi vemo, prejšnji teden sprejela novelo Zakona o <PARTY>H, ki na novo ureja upravljanje, in tu je poudarek, upravljanje slovenskega premoženja. Bistvena, temeljna razlika med novim in starim zakonom je vidna v drugačni ureditvi lastništva. Novela ureja <PARTY>H tako, da je lastništvo države ločeno od ostalih državnih funkcij. Glede očitka o domnevni nepreglednosti postopkov privatizacije pa je treba spomniti na znameniti 12. avgust 2005, ko so se sestali takratni predsednik vlade, predsednika uprav Pivovarne Laško in Istrabenza ter predsednica nadzornega sveta Kada, ki je bila obenem tudi državna sekretarka na Ministrstvu za gospodarstvo, in se dogovorili za nakup delnic Mercatorja, ter ambicij takratnega predsednika vlade pri obvladovanju časopisne hiše Delo. To tako, mimogrede, pa nikogar ničesar ne obtožujem ali obsojam. Omeniti moram, da je Vlada ravno zaradi zagotavljanja načela preglednosti dopolnila svoj prvi predlog in poudarila zavezanost k preglednosti postopkov. Tako lahko Računsko sodišče skladno s svojimi zakonskimi pooblastili izvaja nadzor nad izvedbo posameznih prodajnih postopkov. Tudi vključitev predstavnikov Komisije za preprečevanje korupcije je možna kadarkoli. Kad ostane samostojna pravna oseba, ob tem pa se upravljanje in razpolaganje njegovih finančnih naložb prenese na <PARTY>H. Za zaključek pa še to. Prepričana sem, da predsednica Vlade Republike Slovenije mag. Alen
Spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegi in kolegice! Slovenska desnica nas danes poskuša speljati na tanek led in v javnosti ustvariti vtis, da odpiramo ideološke teme. To ni res. Danes smo tu zaradi predloga spremembe zakona, ki sledi Ustavnemu sodišču, iz katerega izhaja, da financiranje verskih skupnosti iz javnih sredstev ne sodi v obseg človekovih pravic in verske svobode; da je državno zaposlovanje duhovnikov za opravljanje verske duhovne oskrbe prepovedano zaradi kršitve načela ločitve iz 7. člena Ustave, to je zaradi istovetenja države in vere ali verskih skupnosti na simbolni ravni. Naj opozorim, da ta zgodba ni nova, ampak se vleče od takrat, ko je Državni svet leta 2007 dal zahtevo za presojo ustavnosti, češ da je zakon kršil enakopravnost vseh verskih skupnosti, društev in posameznikov ter načelo ločenosti države in cerkve. Ustavno sodišče je 2. 6. 2010 razveljavilo določbe Zakona o verski svobodi, ki določajo duhovno oskrbo v zaporih in bolnišnicah, govorijo o zaposlovanju duhovnikov in pogoje za registracijo verskih skupnosti. Sodniki so ocenili, da tako intenziven način podpornega delovanja države pri omogočanju duhovne oskrbe v zaporih in bolnišnicah presega meje, določene z ustavnim načelom o ločenosti države in verske skupnosti. Ampak kljub vsemu, zato ker je danes tako veliko rompompoma okoli tega, kaj danes delamo, naj vas spomnim, kakšen položaj cerkev v Republiki Sloveniji ima, predvsem največja cerkev, ki je tudi najglasnejša pri spremembi tega zakona. Poglejte, neposredni privilegiji, državno financiranje Rimskokatoliške cerkve, so plačevanje duhovnikov, ki so zaposleni v vojski in policiji. To je bila sprejeta uredba, ki za škofe pravi, da se jim plačuje dohodek v višini, za škofe, v višini minimalne plače v skladu z zakonom, za župnike, ki so po letopisu verske skupnosti odgovorni za več kot 5 tisoč vernikov, in duhovnike, ki so odgovorni za več kot 5 tisoč vernikov v znesku, ki je enak 65 % minimalne plače, in za verske delavce, ki ni
Hvala lepa. Pozdravljam vse prisotne! Moje vprašanje je naslovljeno na ministra za promet. Če mi ne bo nihče podal danes odgovora, prosim, če bi ga lahko dobil v primernem roku pismeno. Glasi pa se tako: Zakaj hitra cesta Razdrto-Vrtojba, kar je do zdaj zgrajenega, ni po vsej dolžini označena enako: v zeleni ali modri barvi? Namreč, od Vipave do Sela v približni dolžini 22 kilometrov so znaki za obveščanje v modri barvi, od Sela do Vrtojbe pa v zeleni barvi, čeprav gre za enako kategorijo ceste. Vprašanje je po mojem mnenju pravne in ne tehnične narave, se pravi, da gre za nenačelnost. In sicer, če bo odgovor tak, da gre za različno kategorijo omenjenih odsekov, potem bi cestnina morala biti manjša vsaj za 70%, se pravi, namesto 330 le 100 tolarjev. Če pa je moja ugotovitev pravilna, prosim, da pristojni organ v čim krajšem času zaradi doslednosti namesto v modri barvi postavi oznake v zeleni barvi. Ali pa povejte, da morajo oznake ostati kot past za tiste voznike, ki ne zmanjšajo hitrosti vozila, ko pridejo iz zelene v modro cono. Besedo "past" sem uporabil zato, ker se mi ljudje, ki uporabljajo ta cestni odsek, pritožujejo, da so že plačali kazen na modrem delu hitre ceste, ker se niso prilagodili birokraciji na cesti. Hvala lepa.
Spoštovani podpredsednik, gospa ministrica, drage kolegice in kolegi! Danes je pred nami prva novela Zakona o preprečevanju nasilja v družini. Zakona, ki je bil sprejet šele leta 2008, a je kljub relativno poznemu sprejemu prinesel številne pozitivne premike na področju obravnave nasilja v družini. Tako je že zakon iz leta 2008 opredelil nasilje v družini in jasno definiral različne vrste nasilja v družini. Določil je tudi vlogo, naloge in sodelovanje različnih državnih organov in nevladnih organizacij pri obravnavanju nasilja ter opredelil ukrepe za varstvo in zaščito žrtev. Posebej je opredelil tudi ukrepe za varstvo najbolj ranljivih družbenih skupin – invalidov, starejših oseb z različnimi ovirami in otrok. Novela, ki jo danes obravnavamo, pa prinaša izboljšave veljavnega zakona, in sicer v določbah, ki so se izkazale kot pomanjkljive v praksi. Predlog, ki je pred nami, tako vsebuje nekatere pomembnejše rešitve, kot je na primer razširitev pojma družine tako, da seznam oseb, za katere se bo po novem smatralo, da so družinski člani, zajema vse osebe, med katerimi obstaja ali je obstajala tesnejša čustvena vez, ki jo povzročitelj nasilja izrablja za zlorabo moči nad drugo osebo. Poleg fizičnega, spolnega in psihičnega nasilja je posebej dopolnjeno še ekonomsko nasilje, zalezovanje in zanemarjanje ter dodana je še najbolj odmevna rešitev, to je prepoved telesnega kaznovanja otrok. Pomemben premik na področju preventive so tudi naslednje rešitve: razširjena dolžnost prijave nasilja tudi na osebe, ki zaradi osebnih okoliščin niso sposobne skrbeti zase, prepoved obvezne uporabe alternativnih oblik reševanja sporov, obvezno varovanje otrok pred izpostavljanjem javnosti, zagotavljanje varnosti žrtve ob vstopu v stanovanje, da lahko vzame potrebne stvari za zagotavljanje osnovnih življenjskih potreb, nadgradnja rešitve o prepustitvi stanovanja v izključno uporabo žrtve in različno trajanje ukrepa glede na lastništvo nepremičnine. Novela med drugim nalaga prijavo nasilja
Spoštovani predsedujoči, predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Ugotovitve treh organov – Upravnega sodišča, KPK in inšpekcije – v zvezi z ugotovljenimi nepravilnostmi, nezakonitostmi in koruptivnimi ravnanji pri postopku imenovana Boštjana Škrleca na mesto generalnega direktorja Vrhovnega državnega tožilstva, so po našem trdnem prepričanju več kot zadosten razlog za odstop generalnega državnega tožilca. V Novi Sloveniji smo tak korak od dr. Fišerja pričakovali. Pa se seveda to ni zgodilo. V državah z razvito demokracijo bi sledil odstop s funkcije isti dan, ko bi se ugotovila kakršnakoli nepravilnost pri delu funkcionarja na najvišji državnotožilski funkciji. Kaj generalni državni tožilec s takšnim svojim ravnanjem državljanom sporoča? Da so funkcionarji na najvišjih državnih funkcijah nedotakljivi in da ne odgovarjajo za popolnoma nič. Zanje veljajo drugi standardi in predpisi kot za navadne državljane. Pa ne gre le za moralne standarde, tudi zakonski predpisi zanje ne veljajo. Korupcija, ki se s strani KPK očita generalnemu državnemu tožilcu, je namreč opredeljena kot kaznivo dejanje. V pravno državo pri nas ne verjame skoraj nihče več. In to ravnanje generalnega državnega tožilca je samo dodatna potrditev tega vsesplošnega prepričanja javnosti. Pričakovali smo, da se bodo glede odgovornosti generalnega državnega tožilca javno opredelile vse najvišje strokovne in politične avtoritete v državi. Po našem mnenju bi to morale storiti. Politika je namreč odgovorna za splošno stanje v družbi. Pa odziva ni bilo. Kakšno je torej sporočilo politike državljanom? Naj to ostane retorično vprašanje, na katerega si bo politika zagotovo morala odgovoriti. V Novi Sloveniji – krščanski demokrati smo zaskrbljeni nad ravnanjem generalnega državnega tožilca in njegovim pogledom na subjektivno in objektivno odgovornost na položaju prvega človeka državnega tožilstva. Pri določanju politike kazenskega pregona je ključna vloga generalnega državnega tožilca. V skladu z Zakonom o d
Hvala lepa. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o verski svobodi bom v prvi obravnavi podprla, kar pomeni, da bo mogoče predlog zakona še dopolniti, se še posvetovati in vključiti tudi ostalo zainteresirano javnost. Gre za odpravo ustavnih neskladij, pravne praznine in registracijo verskih skupnosti v Sloveniji. Veliko škodo v Sloveniji, največ v Mariboru, sta naredila finančna holdinga mariborske škofije Zvon 1 in Zvon 2; tudi v Beli krajini kot lastnika podjetja Beti Metlika, ki je bilo včasih pojem tekstilne industrije. Podjetje so izčrpali. Od več kot 2 tisoč zaposlenih jih je sedaj samo še nekaj več kot 100. In naj povem, da med temi ljudmi, med številnimi brezposelnimi sedaj v Beli krajini, so zagotovo tudi verni ljudje. Predlog zakona bom podprla v dobrobit državljank in državljanov Republike Slovenije.
Hvala lepa gospodu ministru za finance. Mislim, da načelno smo odgovor dobili. Da so pač ti izračuni in da naj bi sredstva zadoščala po mnenju ministrstva za pokrivanje tega izpada. Sprašujem pa, glede na to, da je tukaj še drugi amandma ministra za socialo, gospoda Drobniča. Glede na to, da vlada amandmaje v zvezi z družinskim pomočnikom ne podpira in da vlada tudi ne podpira sprememb zakona, od katerih bi pa prevzela država v celoti to, na kakšen način, na kakšen način meni in kako bo sodeloval z lokalnimi skupnostmi pri tem vprašanju, ki v tem trenutku pomeni enega največjih vsebinskih težav, s katerimi se srečujejo lokalne skupnosti, najbolj nepredvidljiv segment, ki se pravzaprav vsakodnevno povečuje v vseh okoljih? Kako meni in na kakšen način bomo to zadevo v prihodnosti reševali, glede na to, da pravzaprav do sedaj nimam odgovora, kakšno je stališče vlade v zvezi s tem, glede na to, da ne podpira niti sprememb zakona, niti ne zagotavlja dodatnih sredstev, pač pa se na nek način od problema odmika, ga pušča lokalnim skupnostim? Stvar je pa takšna, da lahko v roku nekaj mesecev pravzaprav pripelje mnoge občine ne glede na vse te finančne učinke, ki jih pričakujemo z rebalansom, vendarle do zelo neugodnih finančnih situacij.
Hvala, gospod podpredsednik, Sašo Peče. Lep pozdrav vsem navzočim še posebej predstavniku študentske organizacije. Vesel sem, da je naša vlada skupaj s študenti našla skupen jezik in so tudi našli ustrezno rešitev, tukaj mislim predvsem na znesek 100 tisoč SIT, za katerega študentom do te vrednosti ne bo potrebno plačevati akontacije dohodnine. Žal pa bi lahko na tem mestu opozoril tudi na nekatere pomanjkljivosti oziroma nered in izkoriščanje študentskega dela, ki ni posebej v čast študentski organizaciji - tukaj mislim predvsem na nekatera izkoriščanja okoli tega. Vsi vemo, za kaj gre. Menim, da bi na tem področju morala sama študentska organizacija za zaščito lastnega imena mogoče tudi nekaj več narediti. Seveda pa, kot sem že povedal, z veseljem pozdravljam te skupne rešitve in bom seveda te amandmaje vlade tudi z veseljem podprl. Študentom pa želim veliko uspeha pri njihovem študiju. Hvala.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Bom zelo kratek, ker tudi sam ne bi rad ponavljal stvari, ki so bile že večkrat povedane in ki, kot opažam, motijo večino razpravljavcev. Oglašam se pravzaprav zaradi ene same stvari, in sicer naslednje. Poglejte, v zadnjih nekaj dneh se tisti, ki se dnevno vozimo po avtocesti, ki vodi od Ljubljane na Primorsko, konkretno na odseku Vrhnika-Ljubljana, srečujemo s praktično prometnim infarktom. Stvari so praktično nemogoče. Seveda razumem, gre za zadeve, vezane na vzdrževalna dela, toda gneča je res prevelika in mislim, da bo treba v bodoče planirati stvari nekoliko drugače. Oglašam se pa predvsem zato, ker se ob vseh teh gnečah pojavlja še en problem, na katerega danes ni nihče posebej opozoril, in sicer problem delovanja <PARTY>C sistema. Ravno na tem koncu se velikokrat srečujemo s problemom, da <PARTY>C sistem odpove. Kaj je temu vzrok, sicer ne vem, vem samo to, da sem že sam večkrat skušal urgirati, da se te stvari uredijo, vendar očitno pri tem nisem bil dovolj vztrajen in dovolj uspešen. Boste rekli, zakaj to govorim. Govorim iz preprostega razloga, ker je stvar presegla vse normalne meje. Sam osebno sem bil ovaden pri sodnici za prekrške, češ da sem napačno uporabil <PARTY>C kartico oziroma tablico ali kako se ji že reče, pri čemer tudi slučajno nisem vedel, za kaj gre. In ko sem se obrnil naustrezne službe, mi niso znali povedati, kaj je pravzaprav bil vzrok, na kakšen način sem - bilo je rečeno, da sem se želel izogniti cestnini, kar je neumnost; če imam <PARTY>C kartico, potem je logično, da tudi če bi se hotel izogniti cestnini, bi bilo to nekako težko izvesti. No, sodnica je to ovadbo sicer zavrgla. Zanimivo je bilo, da na isti dan je bil še nekdo v podobni situaciji za mano, tudi tista reč je bila zavržena. Ampak, opozarjam na problem, zdi se mi, da bi bilo treba te stvari vendarle urediti, ker ne gre samo za to, nekateri so rekli, da ta sistem sicer dobro deluje. Osebno nimam dobrega mnenj
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav državni sekretarki, kolegice in kolegi! Odbor je na 29. nujni seji 12. 11. 2010 kot matično delovno telo obravnaval točko dnevnega reda Obravnava predlogov zakonov na podlagi tretjega odstavka 117. člena Poslovnika Državnega zbora, in sicer: poslanskega predloga zakona o spremembi in dopolnitvah zakona o dohodnini v prvi obravnavi ter vladnega predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini po nujnem postopku. Kot dodatno gradivo je odbor prejel: mnenje Zakonodajno-pravne službe k obema zakonskima predlogoma, mnenje in amandmaje Vlade k poslanskemu predlogu zakona ter zahtevo predlagatelja poslanskega zakona, da se o njihovemu predlogu zakona opravi splošna razprava. Odbor je v obravnavi o omenjeni točki dnevnega reda v skladu s Poslovnikom Državnega zbora najprej sklenil, da bo navedena predloga zakona obravnaval v okviru iste točke dnevnega reda na tej seji odbora po določbah poslovnika o nujnem postopku za sprejem zakona. Odločil je tudi, da bo dopolnjen predlog zakona pripravil na podlagi vladnega predloga zakona. Sklenil je še, da se v predlog zakona, na podlagi katerega se pripravi dopolnjen predlog zakona, vključita 1. in 3. člen iz poslanskega predloga zakona, ki v tako sestavljenem predlogu zakona postaneta A1 in B1 člen. S strani predstavnika predlagatelja poslanskega predloga zakona je bilo sicer poudarjeno, da predlagatelji nasprotujejo takšnemu načinu obravnave, saj je bil poslanski predlog zakona vložen po vrstnem redu kot prvi, vložena pa je tudi zahteva za splošno razpravo po temu zakonskemu predlogu. Poleg tega poslanski predlog zakona po mnenju njegovih predlagateljev ureja predvsem drugo materijo kot zakonski predlog Vlade. S strani predsednika odbora so bili predlagatelji ob tem opozorjeni na izvajanje parlamentarne prakse, ki omogoča tovrstno obravnavo zakonskih predlogov. Odbor je na podlagi tako sprejetih sklepov opravil drugo obravnavo vladnega predloga zakona v sestavljenem besedilu in