EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Spoštovani gospod minister, poslanke in poslanci. Zakon o urejanju trga dela prinaša nekatere nove rešitve, ki bi lahko pripomogle k preprečitvi zaposlovanja na črno in k izigravanju določb delovne zakonodaje, zaradi stiske delodajalcev, ki zaradi preveč restriktivnih določb delovne zakonodaje nočejo na novo zaposlovati delavcev. Še bolj so na udaru mala in srednja podjetja ter podjetja, ki opravljajo sezonska dela, ali podjetja v primeru nenadnega povečanja potreb po delavcih, zaradi izrednih ali večjih naročil in podobno. Ta zakon, skupaj s Predlogom zakona o delovnih razmerjih, na nek način rešuje problem veriženja zaposlovanja za določen čas in daje možnost delodajalcem, da ponudijo drugačne možnosti za zaposlitve, kot je na primer, določeno v tem zakonu, začasno ali kratkotrajno delo ali delo s posredovanjem delavcev. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke vidimo pozitivno razliko pri teh določbah od določb v spornem zakonu o malem delu in zakonu o preprečevanju dela na črno, ki jih v prejšnjem mandatu nismo podprli in sta nato na referendumu dokončno padla. V tem zakonu, ki je pred nami, se določa možnost začasnega dela le za brezposelne nad 50 let starosti in za upokojence, študentsko delo pa se bo še vedno urejalo po posebnem zakonu. Pozitivno za podjetja je, da bodo lahko ob občasnih potrebah začasno zaposlili upokojence in brezposelne, ki že imajo izkušnje pri delu. V tem zakonu tudi ni podobnih spornih določb, kot so bile glede sosedske pomoči v zakonu o preprečevanju dela na črno. Po mojem mnenju pa je še vedno čas, da v nadaljnji razpravi dorečemo, kako čim bolj neboleče spodbuditi brezposelne k hitrejšemu iskanju zaposlitve. Prepričan sem, da samo z znižanjem nadomestila v prvih treh mesecih in s skrajšanjem časa sprejemanja nadomestila tega ne bomo dosegli. Najbolj učinkovit ukrep je ponuditi nova delovna mesta. Do teh bomo prišli, če bo naše gospodarstvo konkurenčnejše in uspešnejše.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani tri poslanke in sedem poslancev! Hvala bogu, da nas še kdo od državljanov gleda na malih ekranih. Vsi radi rečemo, da na mladih svet stoji, da so naša prihodnost in ogledalo naše družbe. Res je. A ravno mladi so danes prikrajšani za marsikatero osnovno dobrino, ki nam bi jo sicer v skladu s slovensko ustavo zagotavljala naša država, ki v 78. členu navaja: »Država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje.« Realna slika je danes zelo kruta. Mladi skoraj ne dobijo priložnosti za zaposlitev, če imajo veliko srečo, lahko sklenejo pogodbo za zaposlitev za določen čas ali pa opravljajo prekarno delo. Logična posledica tega dejstva je, da ne morejo dobiti kreditov za nakup stanovanja, tržne najemnine pa so visoke. Njihova prihodnost se vrti v začaranem krogu in zdi se, da postajajo ena najranljivejših skupin v naši družbi, pa bi moralo biti obratno. Krščanski demokrati v ospredje vedno postavljamo družino kot najvišjo vrednoto našega bivanja. Eden osnovnih pogojev zanjo je tudi primernost stanovanja in država je tista, ki mora poskrbeti, da bi mlada družina, ki se postavlja na noge, imela možnost pridobitve stanovanja pod ugodnimi pogoji. V Novi Sloveniji pozdravljamo predlog Slovenske demokratske stranke. Kljub temu da v trenutku ne dajo odgovora na vsa vprašanja samega izvajanja zakona, pa je pravi odgovor na današnjo kritično stanje na tem področju. V Poslanski skupini Nove Slovenije se sprašujemo: Ali je država dober gospodar? Ali ustrezno upravlja z nepremičninami? In predvsem: Ali je ravnanje in upravljanje z nepremičninami ekonomično? Dejstvo je, da potrebujemo hitro ukrepanje, hitre rešitve, pa čeprav gre le za določeno populacijo državljanov in čeprav je vprašanje stanovanjskih problemov povezano tudi z drugimi ranljivimi skupinami. Resolucija o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025, ki smo jo sprejeli leta 2015, še nekaj let ne bo prinesla želenih učinkov, pa čeprav predvideva kar nekaj pod
Hvala za besedo. Moram reči, da nisem povsem zadovoljen z odgovorom generalnega sekretarja. Čeprav je povedal, da vlada pripravlja temeljito analizo in da bo tudi v skladu s to analizo tudi ukrepala. Prvič, na nivoju, kar se tiče samih plač v javnem sektorju oziroma teh primerjav, menim, da si moramo le priznati nekaj, da imamo približno, zelo približno enake želodce. Nekdo, ki ima dejansko bistveno višjo plačo, kot je plača predsednika Republike Slovenije, verjetno tudi vsi tisti kriteriji, ki pridejo še potem zraven, že tako enormno presegajo en normalen nivo, da je verjetno težko sprejemljivo za Slovenijo, kjer se skorajda vsi poznamo. Potem je težko pač priti pred ljudi in jim reči smo v taki in taki situaciji, potrebno bo varčevati, ker se prevečkrat potem spustijo na tla tuditista polena, najprej se začnite tako varčno obnašati, potem bomo pa mi tudi pripravljeni se pogovarjati. To je eno. Drugo pa menim, da sem v odgovoru pogrešal predvsem vprašanje, kako postopati v tem primeru, ki je bil letos večkrat opazen. Vlada je rekla, da je prišla s predlogom, da za delitev nagrad in dobičkov upravam in nadzornikom ne bo glasovala oziroma je pripravila nasproten predlog. Vendar je potem, kot sem že uvodoma omenil, pri Novi Ljubljanski banki potem predstavnik vlade glasoval drugače. Menim, da se v teh primerih načenjajo temelji zdrave ekonomije. Tudi tukaj se načenjajo, pa ne glede na to, da je prikazan takšen dobiček. Gre tudi za to, da se mogoče namenoma prikazuje dobiček v takšnem obsegu, da se potem dejansko lahko tudi delijo te mastne nagrade. In potem, ker se skorajda vsi poznamo, "ja, če je lahko naredil on, bomo tudi v tem nadzornem svetu poskušali spraviti tak predlog skozi oziroma na skupščini". Zato pričakujem, da bo vlada do naslednjega takega paketa v prihodnjem letu, ko se bo razpravljalo o delitvi nagrad in dobičkov v gospodarskih družbah v večinski lasti države, prišla s predlogom, ki ne bo več na eni strani omogočal delitve tako velikih nagrad - tudi
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Poslanska skupina Socialnih demokratov bo podprla sklep Odbora za kulturo, da predlagana novela zakona ni primerna za nadaljnjo obravnavo. Menimo, da je njegov temeljni namen dajanje prednosti zasebnemu interesu pred javnim interesom. Kulturna dediščina priča o veličini narodove biti, ki se je izoblikovala skozi tisočletno sobivanje in pomembno prispeva k dvigu nacionalne samozavesti. Najdbe iz prve in druge svetovne vojne, katerih varstvo se s predloženim besedilom manjša, so pomemben prispevek k poznavanju tistega dela narodne zgodovine, ki je dal ključno podstat družbenopolitičnim spremembam v devetdesetih. Prav zato se je ob tem potrebno zavedati kompleksnosti in občutljivosti ukvarjanja z dediščino tega časa. Predlagatelji zakona so pripravili necelovit in premalo domišljen predlog, kar ne nazadnje dokazuje obsežnost pripomb Vlade in Zakonodajno-pravne službe, ki skupaj obsegajo kar 9 strani. Predlagatelji bi hranitelje kulturne dediščine avtomatično spremenili v lastnike, četudi za to ni ustrezne pravne podlage in ni v skladu z načeli varovanja javnega interesa. Sporen je tudi predlog spremembe obveznosti pooblaščenega muzeja, ki mora v primeru prenehanja izvajanja javne službe na drug pooblaščen muzej prenesti vso kulturno dediščino, ki jo je pridobil na podlagi pooblastila. Predlagatelji bi določilo spremenili tako, da bi se muzej, ki bi mu pooblastilo prenehalo, sam odločal komu, če sploh, bi navedeni del dediščine izročil. Na ta način bi na široko odprli možnost trgovanja z dediščino, katere pridobitelje je podprla država z javnimi sredstvi. Z ostalimi predlogi sprememb predlagatelji lajšajo promet z dediščino, redefinirajo temeljne pojme področne zakonodaje ter s tem povzročajo terminološko in konceptualno zmedo, posega v vsebino predkupne pravice zbirke, ki nima naslednika, ter globoko posega v varstvo kulturne dediščine obdobja prve in druge svetovne vojne. Razprava na odboru je pokazala na določene n
Hvala lepa za besedo. Saj je kar težko v takšnem vzdušju debatirati in razpravljati. Moramo se enkrat zavedati, da nas ljudje gledajo. Včasih nam je to všeč, včasih pa nam to tudi ni v največjo korist. Tukaj sedimo že ure in ure, danes pravzaprav že drugi dan, in obračamo besede. Eni bolj, drugi manj korektno, eni bolj, drugi manj dostojanstveno. Jaz sem kar vesela, saj so besede, ki jih izrekamo, besede, ki govorijo o nas. Zato mislim, da prej zelo dobro razmislimo o tem, kar potem izrečemo, saj diskreditacije in nedostojno vedenje v naš državni zbor ne spadajo. Dejstvo je, da je Gregor Virant učinkovit minister in zato ima pač zelo veliko nasprotnikov. Malo sem pobrskala po naših starih mislecih – imam tudi jaz dedka, ampak raje pogledam, kaj pravijo stari misleci – in Aristotel na primer pravi takole: "Samo en način je, da se izogneš kritiki – da ne delaš, da ne govoriš in da preprosto ne obstajaš." In tako pač je. Naš minister Gregor Virant tega načina ne pozna. Moram povedati, da smo danes že drugi dan na povsem zgrešeni interpelaciji. Če se samo spomnimo, kako težko je do te interpelacije sploh prišlo, ker se kolegi iz opozicije niso mogli zediniti, kaj bi v to interpelacijo sploh zapisali, kdo bi bil zraven, kdo bi podpisal in kdo ne bi dal podpisa. Vse to kaže na "resnost" te vsebine, ki jo danes obravnavamo. In ko so kolegi iz opozicije končno našli način, da interpelirajo ministra Viranta, so popolnoma zgrešili tarčo. Zakaj? Ker so pokazali na to, da je naš minister učinkovit, da trdo dela. Učinkovito se je lotil do sedaj neurejenih področij in lotil se je zadev, ki mu jih in ki nam jih nalaga Evropsko sodišče. Spoštovane kolegice in kolegi, saj ne gre za to, da govorimo prave stvari, gre za to, da naredimo prave stvari. Gremo zdaj k interpelaciji in h grehom ministra Gregorja Viranta. Prvi očitek, da je iz rokava potegnil idejo o združevanju občin. Spoštovani, govorimo o ideji in v razvitem svetu so ideje dobrodošle, so del napredka, so nujne. In kaj mi p
Hvala za besedo, spoštovani, spoštovane! Kot je povedal že predsedujoči, je Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano na 10. nujni seji 11. 3. 2015 kot matično delovno telo obravnaval dva predloga zakona, ki obravnavata isto družbeno razmerje. Pri obeh gre namreč za podaljšanje obdobja brez potrebnih prevoznic, pri prevozu gozdnih lesnih sortimentov s tem, da je po vladnem predlogu zakona rok podaljšan do 30. 4. 2016, medtem ko je predlog skupine poslank in poslancev, da se rok podaljša do 30. 4. 2017. Odbor je v skladu s 127. členom Poslovnika poleg sklepov, ki jih je že navedel predsedujoči, sprejel tudi sklep, da se v predlog zakona, na podlagi katerega bo pripravljen dopolnjen predlog zakona, ne vključi nobenega izmed členov iz poslanskega predloga zakona. Kot gradivo so člani odbora prejeli mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki k besedilu predlaganih sprememb nima pripomb. Vendar opozarjam, da Zakonodajno-pravna služba ne razpolaga z informacijo o tem, ali predmetna ureditev lahko pomeni odstopanje od sistema sledljivosti, ki jo ureja uredba EU, št. 995/2010. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki podpira oba predloga zakona s tem, da je bolj naklonjena sprejetju poslanskega predloga zakona. V razpravi sta stališča do predloga zakona predstavila direktor Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, ki sicer podpira podaljšanje roka brez potrebnih prevoznic, vendar vsaj do konca leta 2016, in predstavnik Sindikata kmetov Slovenije, ki podpira podaljšanje obdobja brez prevoznic, pri čemer se Sindikat kmetov zavzema za podaljšanje brez časovne omejitve. Predstavnik poslanskega predloga zakona je v razpravi izpostavil, da je Poslanska skupina <PARTY> pripravljena podpreti vladni predlog zakona, vendar pod pogojem, da koalicijske poslanske skupine pripravijo kompromisni predlog glede podaljšanja roka, ki bo daljši od enega leta, kar predlaga vlada, vendar dovolj dolg, da bodo posledice žledoloma odpravljene čim hit
Lep pozdrav vsem skupaj. Spoštovani minister, gospod Bogovič! S 1. 1. 2013 bo ustanovljena nova uprava za varno hrano, ki bo združila Veterinarsko upravo, Fitosanitarno upravo, Direktorat za varno hrano in del kmetijskega inšpektorata za varno hrano. Po mnenju stroke so tovrstne spremembe negativne, saj ne omogočajo samostojnosti uprave za varno hrano, kar negativno vpliva na objektivnost njenega dela. Ob tem strokovna javnost opozarja tudi na dejstvo, da v omenjeno upravo za varno hrano ne bo vključen zdravstveni inšpektorat. Napovedana umestitev uprave za varno hrano znotraj ministrstva za kmetijstvo zbuja resen dvom v neodvisnost in objektivnost njenega dela. Spoštovani minister: Na kakšen način nameravate slovenskemu potrošniku zagotoviti varnost hrane, ki jo kupuje? Hvala.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanskem klubu <PARTY> ne nasprotujemo predlogu zakona v celoti in podpiramo cilje tega predloga novele in hkrati tudi vrsto konkretnih rešitev, od katere je nekatere minister že navedel, posebej bi rad poudaril, da pozdravljamo to spremembo v ocenjevanju, planiranju kadrovskih potreb, povečanje možnosti zaposlovanja za določen čas in tudi določene vidike fleksibilizacije delovnih razmer in še bi lahko naštevali. Vendar pa se moramo zavedati, da so bile spremembe v uslužbenskih razmerjih v javnem sektorju v zadnjih letih obsežne in da se nekatere rešitve niti še niso utrdile pa jih že spreminjamo. Zato pogosto spreminjanje zakona gre na škodo neke stabilnosti razmerij, kar ni posebej dobro, pa vendar, če je minister, ki je hkrati tudi v prejšnjem mandatu vlade bil glavni avtor in nosilec tega zakona ugotovil, da nekatere rešitve ne funkcionirajo tako kot bi morale funkcionirati, da nekatere rešitve mogoče niso tako dobre kot smo mislili, da so, je potem seveda legitimno in prav, da se določene stvari spremenijo. Seveda, pa moramo najprej povedati to, da se s predlaganimi spremembami zelo krepi moč vsakokratne oblasti, ki nastopa v imenu delodajalca, to je države. Po drugi strani pa se zaostruje položaj zaposlenih oziroma javnih uslužbencev. Predvsem, če to ponazorimo na postopku ugotavljanja nesposobnosti in dejansko po našem mnenju bi vendarle nesposobnost morala oceniti določena komisija, ne pa da o tem tako rekoč odloča predstojnik. Predlagane spremembe, ki pomenijo v bistvu večjo fleksibilizacijo delovnih razmerij, bi podprli z bistveno lažjim srcem, če bi hkrati povečevali strokovnost in politično nevtralnost javne uprave. Ker pa vrsta sprememb ne gre v to smer, se s temi spremembami odpira prostor tudi za politično intervencijo, uradništvo na nižjih ravneh in ne samo pri visokih uradnikih, kot je bilo to pri prejšnji spremembi zakona. Pod zastavo fleksib
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Tudi sam bom poskušal omejiti razpravo na čim krajši čas in se dotakniti samo nekaterih točk, ki so me pri sami predstavitvi mnenj poslanskih skupin in pri posameznih nastopih na nek način zbodle, in tudi sam se nisem nameraval vključiti v samo razpravo. Glede na mnenja, ki so bila podana, glede na to, da so nekateri na nas, tiste, ki smo dali podpis, ki smo zbrali 30 podpisov, ki smo zahtevali razpis naknadnega zakonodajnega referenduma, kazali so s prstom, da smo mi tisti, da ni v čast, da imamo pred vrati referendum, da smo mi tisti, ki ne iščemo rešitve, dasmo mi tisti, ki manipuliramo z javnostjo, da smo mi tisti, ki povzročamo sovraštvo med Slovenci in slovenskimi državljani in tistimi tujci, ki niso pridobili državljanstva v Republiki Sloveniji in smo mi tisti, ki dajemo nekorektne ocene do ljudi, do vseh ljudi, ki živijo v Republiki Sloveniji. Z vso odgovornostjo trdim, da to ni res in resnica je nekje drugje. Meni je žal, še enkrat poudarjam, meni je žal, da že v tretje v tem mandatu v tem državnem zboru nismo našli toliko politične modrosti, da bi lahko ta problem rešili drugače, kot ga rešujemo danes. Tako bi lahko utemeljeno pričakovali v Združeni listi in Liberalni demokraciji, da se bo zbralo 30 podpisov ali število državljanov, ki jih bodo zahtevali, pa tega kompromisa ob nekaterih političnih vprašanjih in nekaterih strokovnih vprašanjih v sami razpravi v parlamentu, pri sami razpravi državnega sveta, pri samem izglasovanju veta na ta zakon nismo bili sposobni, da bi ta problem rešili na drugačen način, kot ga danes rešujemo. Več pravnikov, več mnenj, več znanja. Sam sem se osebno poglobil v nekatere razprave državnik svetnikov, predvsem v razpravo znanega odvetnika, ki je tudi član državnega sveta, gospoda Ilca. Moram reči, da me je njegovo mnenje prepričalo in ga jemljem kot strokovnjaka, ne kot politika, da so odprta strokovna vprašanja pri tem zakonu. Tudi sam se dal podučiti na katedri za
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Kar takoj na začetku naj povem, da smo v Poslanski skupini <PARTY> veseli, da je do tega predloga deklaracije prišlo, da jo danes obravnavamo na zboru in jo bomo tudi podprli. Res je, da gre samo za deklaracijo, to je nekakšen načelen in splošen akt, ki ne določa in konkretizira podrobnosti klimatske politike, vendar ima, po našem mnenju, takšen dokument pomemben simbolen in političen značaj. Prvič, izraža opredelitev Državnega zbora in tudi njegovo zavedanje o pomenu klimatskih sprememb in njihovemu vplivu na življenje. In drugič, spodbuja Vlado Republike Slovenije, da tudi na področju klimatske politike postavil bolj ambiciozne cilje, kar nam bo omogočilo, da bomo probleme, s katerimi se bomo šele srečevali v prihodnosti, lahko tudi lažje in učinkovitejše reševali. Kot je znano, je pripravo in obravnavo te deklaracije vodila skrb nad usodo vrha v Kopenhagnu, kjer bo zasedanje članice pogodbenic Konvencije Združenih narodov o klimatskih spremembah in na katerem bi se morali dogovoriti o nadaljevanju spoprijemanja s klimatskimi spremembami, potem ko iztečejo zaveze iz Kjotskega protokola, to je leta 2012. Tri tedne pred vrhom v Kopenhagnu še vedno velja velika negotovost v zvezi z zavezujočim dogovorim in celo to, kakšna naj bo, recimo temu, arhitektura novega postkjotskega zavezujočega sporazuma. Nekaj optimizma je seveda vnesla novica, da naj bi se Ruska federacija zavezala zmanjšati emisije toplogrednih plinov do leta 2020 za 25%. Obljube in nakazovanja s strani Združenih držav Amerike so bile dokaj optimistična, danes so že manj. Še vedno ne vemo, kakšna bo vloga in na kaj vse bodo pristali na Kitajskem, v razvijajočih se državah, kot je Indija, Latinska Amerika, Brazilija. Še vedno je usoda tega in njegova arhitektura v veliki meri negotova. Zato se seveda legitimno postavlja tudi vprašanje, ali je Slovenija s svojimi silami tu kakršenkoli pomemben faktor. Ali naj Slovenija omejuje svoje emisije,
Hvala za besedo, predsedujoči. Državni zbor Republike Slovenije je v letu 2016 sprejel spremembo Zakona o zdravstveni dejavnosti, s katero se je v pravni red Republike Slovenije prinesla takrat direktiva Evropskega parlamenta in pa Sveta o priznavanju poklicnih kvalifikacij v tistem delu, ki se nanaša na usposabljanje za zdravstvene poklice, za katere velja avtomatično priznavanje poklicnih kvalifikacij, znanje jezika in občasnega opravljanja zdravstvenih storitev. Skladno s to spremembo zdravstveni delavec oziroma zdravstveni sodelavec, ki opravlja svoje delo v neposrednem stiku z bolnikom, uporablja slovenski jezik. Stopnjo znanja slovenskega jezika pa za posamezno delovno mesto določi javni zdravstveni zavod ali druga pravna ali fizična oseba, kjer je zdravstveni delavec zaposlen. A ta sprememba v letu 2016 je bila pomanjkljiva. Problem obstoječe zakonodaje se pojavi, ko študenti, ki so v okviru Evropske unije v Sloveniji študirali v tujem jeziku, študij uspešno zaključili in pridobili ustrezno izobrazbo, pri čemer pa ne morejo pridobiti poklicne kvalifikacije, ki bi jim omogočila priznanje predvidene izobrazbe v matični državi, saj morajo ob prijavi na strokovni izpit v Sloveniji kot pogoj za pridobitev poklicne kvalifikacije predložiti dokazilo o znanju slovenskega jezika. Državni svet je torej na pobudo tujih študentov v proceduro Državnemu zboru vložil Predlog za spremembo Zakona o zdravstveni dejavnosti, in sicer da se tujim študentom, ki so študirali v Sloveniji in ki strokovnega izpita ne morejo opravljati v svoji državi, saj ostale članice EU razen Hrvaške in pa Slovenije opravljanja pripravništva in pa strokovnega izpita po pridobljeni diplomi ne poznajo več, omogočijo opravljanje strokovnega izpita s pomočjo tolmača. Poudariti želim, da bojazen, da bi za te študente, ki so v Sloveniji študirali v tujem jeziku ter bi se v Sloveniji kasneje zaposlili, ne veljalo obvezno znanje slovenskega jezika, se pravi, da je ta bojazen popolnoma odveč. Zakaj? Ker obst
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Veseli me, da je danes gospod Butolen kot predlagatelj amandmaja le-tega pojasnil, ker toliko pravzaprav nasprotovanj skladnemu regionalnemu razvoju in očitkov, kot je bilo včeraj slišati na odboru za finance - ne s strani predvsem opozicije temu amandmaju - res ni bilo v prid poznavanju potreb po skladnem regionalnem razvoju. Ravno tako je v tem delu, ki ga je omenil minister seveda treba povedati, da povečanje vodnega sklada na postavki, torej v zakonu o izvrševanju proračuna, rešuje izjemno perečo problematiko regionalnega vodnega vira v občini Črna na Koroškem v povezavi z občino Mežica. Vsem vam je verjetno jasno, da je šele lanskega leta napodlagi sofinanciranja treh ministrstev bila predstavljena raziskava, in sicer primerjalna študija onesnaženosti okolja v Zgornji Mežiški dolini med stanji v letih 1989 in 2001. V tej raziskavi so ugotovili veliko stvari, najbolj pomembna, ki bi jo želelatu poudariti, pa je, da so izsledki v stanju pitne vode pokazali, da je vsebnost svinca, cinka in kadmija v vodnem viru,ki oskrbuje to regijo, tako visoka, da je nujno potrebno poiskati nov vodni vir. Regionalni projekt bo v letu 2004 zaradi povečanje postavke v vodnem skladu v višini 120 milijonov lahko zaživel, kar mislim, da je seveda dolžnost države in utemeljeno pričakovanje prebivalcev v tem okolju, ker seveda sami niso krivi, da je 360-letno rudarjenje prispevalo k temu, da je okolje tako onesnaženo. Tako bo vodni sklad v tej postavki rešil tudi ta problem. Hvala lepa.
Spoštovani predsednik, državna sekretarka, poslanke in poslanci. Jaz verjamem, da bo tak dokument, kot je zaključni račun za leto 2007, težko še kdaj na mizah Državnega zbora in če se nekoliko sprehodimo skozi zgodovino in analiziramo dosežek na področju javnih financ v letu 2007 glede na dosežke predprejšnjega in še predprejšnjega mandata, lahko ugotovimo naslednje trende. Prvič. Konec leta 2007 so javni finančni prihodki znašali približno 42,9% bruto domačega proizvoda in so bili pravzaprav stabilni skozi zadnje desetletno obdobje, merjeno seveda v procentu BDP; medtem, ko so javnofinančni izdatki padli in so seveda znašali 42;4% in so izkazovali javnofinančni presežek prvič v zadnjih desetih letih. Če gledamo trende obdobja 2004-2007, lahko ugotovimo, da je ob ohranjanju deleža javnofinančnih prihodkov v bruto domačem proizvodu delež javnofinančnih izdatkov padel in s tem torej bistveno stabiliziral javne finance. Seveda je državni proračun samo del javnih financ, vendar če nimamo celovite slike, če nimamo slike, kaj se je dogajalo z javnimi financami, kaj bremeni davkoplačevalce direktno in indirektno, seveda delamo miže ali vsaj s precej zatisnjenimi očmi. Celotna slika je pri razumevanju stanja javnih financ izjemno pomembna in zato jo želim tudi orisati: torej, prvič v zadnjih desetih letih je proračun oziroma so javnofinančni izdatki padli pod javnofinančne prihodke in s tem ustvarili javnofinančni presežek v višini 0,5% GDP. In če se sprehodimo še na ostale, zelo pomembne makroekonomske kazalce, lahko ugotovimo, da je dolg države v tem obdobju padel za približno 2 odstotni točki; s približno 25,5% GDP-ja na 23,4% GDP-ja. Pri tem moramo opozoriti še, da se je v tem obdobju rekordno znižala tudi brezposelnost in povečala zaposlenost; da je velika večina ljudi v Sloveniji v tem obdobju služila oziroma skrbela za svoj socialni položaj z delom in ne s socialnimi transferji, ki so in vedno bodo problem, tako za javne finance kot za življenje teh ljudi, ker so ved