EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Energetska učinkovitost, samooskrba na trgu energije in predvsem njena racionalna raba so, kot je bilo že izpostavljeno, ključni izzivi naše prihodnosti, predvsem z vidika, da brez energije, še posebej električne, v prihodnosti ne bodo funkcionirali pomembni razvojni koncepti, za katere se je naša družba odločila, pa najsi gre za pametna mesta, elektrificirana avtomobilska omrežja ali katerokoli drugo razvojno pomembno zgodbo. Zato je ključno, da tudi Agencija za energijo, kljub – to moramo kritično izpostaviti – še vedno odsotnosti krovne nacionalne energetske politike v obliki energetskega koncepta Slovenije svoje delo opravlja dobro in predvsem neodvisno od vsakodnevne politike, zavezano pa k strateškim usmeritvam, ki ne izhajajo le iz vprašanja, kako varovati lastno energetsko industrijo, ampak kako slediti tudi globalnim trendom predvsem varovanja okolja in dolgoročnega zagotavljanja trajnostne oskrbe z energijo. Zato so ključna vprašanja, ki v letu, ki je pred nami, pa tudi v naslednjih letih, čakajo agencijo, denimo vprašanje, kakšna bo cena, ki jo bomo uporabniki plačevali za prenosna omrežja, in s tem povezano, kakšen razvoj teh omrežij bo mogoče zagotavljati. Osnovna logika se zdi preprosta – čim nižja cena za omrežnino, tem bolj zadovoljni uporabniki. Vendar se ob tem moramo vprašati, kaj to pomeni za vzpostavljanje sistema polnitev električnih avtomobilov na našem cestnem omrežju, kaj to pomeni za interes države po vzpostavljanju toplotnih črpalk in pametno rabo toplotne energije in za še številna druga vprašanja, ki so povezana prav s tem, kako učinkovito in kako razvojno kvalitetno bo postavljeno tudi naše prenosno omrežje. Naslednja pomembna stvar, s katero se agencija ukvarja in kjer je še posebej pomembno, da deluje kot neodvisno in predvsem kvalitetno strokovno telo, je nadzor nad manipulacijami na trgu. Čeprav smo relativno majhen trg, smo bili tudi v preteklem obdobju priča
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani vsi prisotni! Danes bom v mandatu te vlade obravnavali že tretjo interpelacijo, interpelacijo zoper ministra, ki jo je vložila kvalificirana skupina poslancev. 118. člen Ustave Republike Slovenije namreč določa, da najmanj 10 poslancev lahko sproži v Državnem zboru interpelacijo o delu vlade ali posameznega ministra. Če po razpravi o interpelaciji večina vseh poslancev izreče nezaupnico vladi ali posameznemu ministru, državni zbor vlado ali ministre razreši. Interpelacija večinoma predstavlja močno orodje opoziciji, da v parlamentu izglasuje odstavitev bodisi vlade ali ministra. Z interpelacijo opozicija tudi najlažje preverja trdnost podpore vladi in ministru v parlamentu in s tem trdnost vladajoče koalicije. Interpelacija zoper ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Sama Omerzela je torej dobro premišljen politični manever opozicije z namenom, da se slabi trdnost vladne koalicije in s tem povečuje notranjepolitična kriza ali pa celo sproži vladna kriza. Naslednje kaže dejstvo, da gre že za tretjo interpelacijo v manj kot letu dni delovanja te vlade in da gre že za drugo interpelacijo, ki je vložena zoper enega od ministrov ene od koalicijskih partneric – Državljanske liste, ki jo bivša največja vladajoča stranka obtožuje za razpad prejšnje vladne koalicije. Nabiranje političnih točk z očitki, ki bi jih, ko se podrobno spustimo v samo vsebino interpelacije, brez težav prvenstveno obesili na ramena Omerzelovega predhodnika, pa so pravzaprav šolski primer politične manipulacije iz nam že dobro poznane politične manire največje opozicijske stranke. Ta stranka sicer v javnosti po vložitvi interpelacij vseskozi zatrjuje, da bo vse očitke iz interpelacije dokazala z dokumenti in že v naprej koalicijske partnerje obtožuje, da zanjo vsebina in očitki zoper ministra niso pomembni. Hkrati pa priznava in se sklicuje oziroma grozi z interpelacijami tudi zoper nekatere druge ministre, kjer naj bi šlo za podobno situacijo
Hvala lepa, predsedujoči! Jaz, ko poslušam to razpravo in predvsem kot predstavitve zakona naprej v njegovih rešitvah, me spremljajo nekateri dogodki v preteklosti, ki so opozorili na to, da ni dobro nepremišljene zadeve prevečliberalizirati. Mi smo imeli nekdaj v tej hiši razpravo o zakonu o varstvu rastlin. Res je, da je takrat bilo še več bolj agresivnih substanc, ki so bile morda celo strupene, nerazgradljive itd., ko smo poskušali vpeljati v prakso, da bi lahko ta kemična sredstva prodajal kdorkoli, tudi voznik viličarja v nekem skladišču. Ker se je neki jalovi kompromis sklenil in je tudi ministrstvo skozi podzakonski akt takrat to zadevo delno liberaliziralo, se je kasneje pokazalo, da je veliko nevšečnosti nastalo ravno zaradi napak, napačnega načina prodaj, napačnega svetovanja, zastrupitve, ostanki v podtalnici, vžigi v naravi. Kaj jaz vem, Kidričevo je primer zadnjega časa. Prevelika poraba itd., ker je zadeva šla preveč v široko prodajo, razprodajo in so bile pozneje težave in se zadeve urejajo v nasprotni smeri. Istočasno me preseneča salti mortali, ki se dogajajo na tem področju. Pred leti smo spet v tej hiši sprejemali zakon ne ravno s tem naslovom, ampak s podobno vsebino, ko smo imeli kolegico poslanko, ko je vedno rekla, jaz kot zdravnica imam do tega stališča takšno, in takšno in takrat je poslanka Socialdemokratske stranke, verjetno zelo dobra kolegica od ministra Bručana, poskušala vpeljati pri prodaji zdravil rešitev, da bi bolniki, diabetiki, ki morajo uživati diabetičen kruh, prodajali ta kruh koruzni, ajdov izključno v lekarnah in bi nekdo, ki ima - konkretno smo govorili o celiakaliji moral iz hribov 15 kilometrov daleč hoditi po koruzni kruh zato, ker bi to bila zakonska rešitev natančno takšna. Na srečo ne, da bi jaz bil toliko pameten, da bi vedel, kaj to pomeni, ampak so nas opozorili, da smo potem predstavili zadevo in zadnji čas preprečili, da bi se do danes prodajal koruzni kruh v lekarnah. Danes se pa zgodba postavlja na glavo v obr
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej gospe ministrici. Moje poslansko vprašanje v zvezi s perspektivo Tovarne sladkorja v Ormožu, ki sem ga zastavil na 17. redni seji Državnega zbora v mesecu maju, je bila posledica objavljenega sklica zasedanja skupščine delničarjev Tovarne sladkorja za 22. junij letošnjega in predloga sklepa o prenehanju proizvodnje sladkorja v edini slovenski tovarni. Z omenjeno objavo je bilo konec ugibanj o usodi edine slovenske tovarne sladkorja in o dalekosežnih gospodarskih socialnih in ekoloških posledicah te odločitve za severovzhodni del Slovenije. S poslanskim vprašanjem sem želel spodbuditi ne samo razpravo o tej problematiki, ampak doseči ponovni tehtni premislek vseh odgovornih pred dokončno odločitvijo oziroma spodbuditi iskanje optimalne rešitve tega problema. Odgovora nisem prejel ne na 17. redni seji in ne na naslednji redni seji v mesecu juniju. S tem je bil onemogočen osnovni namen mojega vprašanja. Po spletu čudnih okoliščin sem dobil pisni odgovor tik pred začetkom 19. redne seje Državnega zbora v mesecu juliju in to po odločitvi večinskih lastnikov, da zaprejo oziroma ukinejo proizvodnjo sladkorja po izteku tržnega leta 2006, 2007. Očitno je Vlada pristala na zahteve večinskih lastnikov, da dobijo maksimalno odškodnino in plačajo minimalne stroške zapiranja. Zaradi tega se je Vlada na vse načine izogibala pravočasnemu odgovoru na postavljeno vprašanje in eventualni razpravi o tej problematiki. Do tega trenutka imamo na voljo tri odgovore oziroma stališče Vlade o omenjeni problematiki. Prvo predstavlja pisni odgovor ministrice iz meseca julija, ki ga lahko na kratko povzamem: da se je sprijaznila z zaporo tovarne, da ne more vplivati na odločitve večinskih lastnikov in da bodo pridelovalci sladkorne pese prejemali pomoč iz naslova nevezanih plačil in iz naslova diverzifikacije. Drugo stališče predstavlja odgovor predsednika Vlade, v odgovoru na poslansko vprašanje v mesecu septembru, ki predvideva tri možne
Hvala lepa za besedo predsedujoči. Spoštovani ministri, spoštovani kolegice in kolegi. Trenutna zakonodaja na področju Nature 2000 pomeni veliko omejevanje lastnine, premalo upoštevanih konkretnih rešitev, še posebej za tiste dejavnosti, ki so že implementirane v prostor še pred Naturo 2000, kljub upoštevanju vseh ekoloških standardov, na primer v smučišča in podobno. Sprašujem ministra: Zakaj so območje po vključitvi v Natura 2000, postalo v večini nedotakljiva glede prihodnjih posegov? Ter: Koliko smo do danes iztržili iz naslova Nature 2000. Hvala lepa. Se zahvaljujem ministru za odgovor, vendar s tem odgovorom nisem čisto, bom rekel, 100% zadovoljen. Se pravi, med državami članicami so se postopki javnega posvetovanja precej razlikovali. V nekaterih državah je določanje območji pospremila dobra razprava z lastniki in uporabniki zemljišč o upravljavskih ukrepih. V drugih pa so se zainteresirani udeleženci posvetovali le malo ali nič. Mislim, da v Sloveniji smo temu segmentu dali premalo časa in pa možnosti, da bi aktivno sodeloval v teh pripravah, se pravi s samo določitvijo meje Nature 2000. Ker vnaprejšnjih prepovedi novih dejavnosti in posegov na območje Nature 2000 ni, mislim, da je treba postopati od primera do primera. Predvsem je to pomembno za območja, kjer je že implementirana določena infrastruktura. Mislim, da so to stvari, ki bi se lahko tudi z upoštevanjem vseh ekoloških standardov bistveno hitreje in boljše razvijale. Turizem je ena od pomembnih gospodarskih panog, je dejavnost, ki ima pri nas dolgoletno tradicijo in menim, da je v prihodnje zelo pomemben dejavnik gospodarskega razvoja. To še posebej pomeni zdaj, ko smo v tej krizi. Mislim da je treba preventivno delovati in tudi to področje gospodarstva, se pravi turizma, na ta način jačati in iti s to zadevo naprej. Zato je potrebno dobro načrtovanje razvoja, se pravi, opredelitev skupne vizije predvsem za občine, ki so vezane na teritorij Nature 2000. Tukaj bi imel še eno dodatno vprašanje: Kakšn
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Predvsem jaz mislim, da je tukaj pomembno, da ta projekt sprejema sama okolica. To mislim, da je zelo pomembno za to, da se lahko ta projekt umesti v protor, predvsem pa je to pomembno zaradi tega, da je na tem prostoru prisotna tradicija. Se pravi, da se toliko in toliko ljudi na tem področju ukvarja s to energijo in tehnologijami. Tukaj gre predvsem s tem nadomestnim blokom za manjše izpuste in več energije. To mislim, da je pozitivno. Predvsem pa EU nalaga državam članicam, da so energetsko neodvisne. Iz razprave, ki sem jo prej poslušal, pa tudi nekaj podatkov vem, da mi nekaj energije še kar uvažamo. In če ti projekti ne bodo šli s takim tempom, potem je vprašanje, kaj bomo mi čez nekaj časa, se pravi, da bomo še več energije uvozili, kot jo že danes uvažamo. To mislim, da ni dobro. Vemo pa vsi skupaj, da hidroenergija je prava, vendar vsega nadoknaditi s tem ne moremo, zato potrebujemo še neko drugo alternativo. In tukaj danes govoriti o neupravičenosti enega takega projekta, mislim, da je zelo neodgovorno. Takšna vprašanja po mojem ne sodijo na referendum, ampak so vprašanja za stroko. Predvsem pa mislim, da v Sloveniji podcenjujemo našo stroko na tem področju. Mislim, da je stroka te študije razdela in prikazala, da je ta projekt upravičen. In tukaj moramo temu verjeti, da je to tako, ker dejansko Slovenija to rabi. Če je stroka to rekla, da študije kažejo, da je ta projekt upravičen, potem o tem ni dvoma. Predvsem pa upam, da ne ponovimo tukaj napake, ki smo jo na področju lesarstva. Slovenija ima veliko surovine – lesa, na drugi strani pa nam lesna industrija pripada. Enako je tukaj z Blokom 6 – surovina je, na sredi projekta pa bi se spraševali, ali projekt peljemo naprej ali ne. Jaz mislim, da tukaj sploh ni debate, in to je res, ta stvar je neodgovorna, zato predloga za razpis posvetovalnega referenduma ne podpiram. Hvala.
Hvala za besedo. Tudi po mojem mnenju je ta predlog, ki prihaja od Vlade, zelo nepremišljen in pravzaprav zelo selektivno posega na nekatera področja. Pa me zanima, ali vas je ob tem vodil kakšen kriterij, da ste se odločili ravno za ta področja, za katera zanesljivo vemo, da bi pri uveljavitvi takega DDV pomagali, da bi propadala, oziroma pomagali, da bi se zmanjševala delovna mesta na teh področjih, da bi se pospeševalo sivo ekonomijo in vse druge negativne posledice. Ne bom se dotikal ne medijev, ne malih živali, ne frizerskih storitev, pa ne cvetličarn, pa tudi ne objektov za športno rabo. Ustavil bi se pri komunalnih storitvah, kjer se ravno tako predvideva dvig DDV. Poglejte, zelo preprosto, Slovenija zelo počasi caplja za Evropo in dosega standarde in kriterije, ki jih Evropa določa. Vidite, da imamo v Sloveniji zelo malo do sedaj vpeljanih centrov za ravnanje s komunalnimi odpadki. Vendar v tistih regijah, kjer smo to naredili, lahko opažamo, da je veliko breme za ravnanje s komunalnimi odpadki padlo na gospodinjstva v teh okoljih. Posebne tehnologije zahtevajo večja sredstva za ravnanje s komunalnimi odpadki in to je že samo po sebi veliko breme za posamezna gospodinjstva in za državljanke in državljane. Sedaj hočete s tem predlogom poseči še na zvišanje DDV. Če želimo biti čista in urejena država, če želimo dosegati evropske standarde na področju komunalnih storitev, potem bi bilo vsekakor potrebno vse kaj drugega kot pa dviganje DDV in s tem poslabševanje stanja na tem področju. Moje mnenje je, da so stvari zelo nepremišljene in tudi neusklajenost v koalicijskih vrstah govori o tem, da je ta predlog zares obsojen na zelo slabo prihodnost. Prepričan sem, da ga boste spremenili, pa tudi če ne boste upoštevali strategije oziroma koncepta, ki ga ima v mislih opozicija.
Hvala lepa za besedo. Ko sem dobil možnost za podpis tega akta o uvedbi parlamentarne preiskave o brezplačnikih, sem se z veseljem podpisal. Zakaj? Spomnim se, ko sem dobil v poštni nabiralnik ta brezplačnik in ko sem šel sam preverjat, kdo je lastnik založniškega podjetja, ki to izdaja, sem ugotovil po registru, da je to telovadni profesor, njegova življenjska sopotnica pa je bila direktorica tega brezplačnika. Lepo sta se prekrivala Slovenski tednik in Ekspres. Nisi dobil nikoli oba naenkrat, ampak je bilo časovno lepo pokrito. Tako smo bili dobro zbombardirani. Zakaj sem se z veseljem tukaj podpisal? Zaradi tega, ker menim, če bi morali imeti zopet v tem širokem spektru dela vse variante oglaševanja, vseh tistih sto tisoč letakov, kot smo danes slišali, in sto tisoč brezplačnih golažev, sto tisoč kranjskih klobas, sto tisoč vžigalnikov, sto tisoč kemičnih svinčnikov, potem kap. Prihajam iz Litije, in tistih nekaj sto evrov, ki so mi jih namenili za mojo kampanjo, sem se odločil, da bom postavil stojnico, kjer je bilo določeno, sem šel vprašat in so rekli, da ne morem dobiti, ker je zasedeno, <PARTY> ima vse v zakupu. Potem smo poslušali estradne umetnike, ki so peli, nastopali so ansambli. Konec koncev z veseljem sem se podpisal, ker vem, da preiskujemo samo dve stvari, in to bo tako kratko delo, da bomo prišli do konca in ugotovili, kaj in kam so šli ti denarji. Če bi bila pa ta širina, se ne bi podpisal. Tukaj pa vem, da smo blizu. In tisti, ki govorijo, da je ta časopis ukinjen, sigurno so ga morali ukiniti, saj so izgubili na volitvah, saj ga niso mogli naprej izdajati. Hvala, da ste jih izdali v taki obliki, da smo tudi drugi zaradi tega nekaj notri dobili. Hvala lepa.
Hvala lepa, predsedujoča. Jaz se res strinjam z mnogo tega, kar je bilo danes povedano. Res tudi sama prihajam iz pedagoških vod in se mi zdi, da ko govorimo o vzgoji in preventivi, je to ključnega pomena. Ampak poglejte, na drugi strani – kako lahko govorimo o vzgoji in preventivi, če hkrati kot zakonodajalci dopuščamo, da otroci kupujejo pirotehnične izdelke? Lahko se učitelji v šolah še tako mučijo in razlagajo o tem, kako je to nevarno, kako je škodljivo za okolje, kako ni dobro za živali, če pa imajo po zakonu 14- in 16-letniki možnost kupiti pirotehniko v naših trgovinah. Absolutno se strinjam s tistimi, ki pravite, da ne bomo zajezili pretoka pirotehničnih izdelkov, tudi tistega, kar je na črnem trgu in kar se pri nas ne sme. Ampak saj zato pa govorimo tudi o nadzoru. Saj imamo veliko stvari, ki so v Sloveniji prepovedane, pa prihajajo iz drugih držav, pa se sistem bori proti temu. Enkrat je bolj učinkovit, drugič je manj učinkovit. Zato smo v tem zakonu tudi dodali noter, da je potrebno posebno pozornost namenjati tovrstnim zadevam. Ravno zaradi tega. Ker kot rečeno, vsaka nesreča je odveč, sploh če imamo na mizi možnost, da lahko zaostrimo vsaj ta nakup. Jaz po svoje razumem tudi prodajalca. Pride fant, visok meter 90, in ga je nerodno vprašati, ali ima osebno izkaznico s seboj. Nekateri so takrat stari šele 13 let, nekdo pa je dejansko polnoleten pa izgleda še zelo mladoleten. Vem, da prihaja do zadreg, ko morajo spraševati, če sploh sprašujejo, veliko njih tega sploh ne stori in izdelke prodajo, ker gre le za trgovino s pirotehničnimi sredstvi. Če bi šli tako daleč, kot je bilo prej izhodišče kolegice poslanke – da je prepovedan sadež najslajši – potem odprimo vrata vsemu, potem ne sme biti v tej družbi nič več prepovedano. Pa ni res. Kakšna prepoved pa pomeni vzgojni ukrep. Otroku boš vendarle prepovedal, da prečka cesto tam, kjer ni treba, pa ne bo zato večkrat tekel čez cesto tam, kjer ne bi smel. Tako je, vzgoja. Vzgoja se pa tudi začne v tem hramu de
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovani predstavniki vlade, ministrica, ministri! Dovolite, da začnem s hvalnico parlamentu. Rad bi pohvalil slovenski parlament. V Sloveniji je parlament izbrano in redko prizorišče pluralizma. V slovenskem parlamentu pluralizem ne pomeni več istega ali enakega, ampak pomeni raznolikost. Tukaj sodelujejo ljudje, skupine in stranke, ki so različne. Pluralizem enakih politik smo imeli že nekoč, ko je bila parlamentarna demokracija še prepovedana, takrat se je imenoval pluralizem samoupravnih interesov. Kohvalim slovenski parlament, hočem reči, da je pravega pluralizma v Sloveniji bolj malo. Na to sem postal pozoren, ko sem bral odgovor vlade na interpelacijo. V poglavju, ki so ga napisali na ministrstvu za kulturo in ki govori o medijih, je pravzaprav govor o pluralizmu enega in istega. Medijski pluralizem ne pomeni, da je medijev več, ampak da so različni. In vlada ni odgovorna za več istega, ampak za več različnega. Pluralizem ni, če isti analitiki in komentatorji objavljajo iste ankete v več medijih. Zakaj pri nas recimo ni konkurenčnih javnomnenjskih raziskav. Skratka, pluralizem je še vedno redka dobrina pri nas in na to sem želel opozoriti v hvalo temu parlamentu in v kritiko vladi. To bi seveda lahko ponavljal za mnoga področja, to velja, recimo za vladno kadrovsko politiko. Namreč ni dobra tista kadrovska politika, ki daje prednost ljudem iz ene in iste stranke, ampak tista, ki skrbi za ustrezno zastopanost vseh strank, predvsem pa seveda za strokovnost. Vsi vemo, da strokovnost ne more uspevati, če je strankarsko oziroma politično kontrolirana. Novinarji RTV, če preberete zakon o sistemu plač v javnem sektorju, so javni uslužbenci, to pomeni, da jih lahko politično kontrolirajo, kar seveda ni dobro. Lahko bi še našteval v zvezi s produktivnostjo, v zvezi z dosežki v gospodarstvu, kulturi in diplomaciji, kjer ni tekmovanja, kjer ni enakih možnosti za vse, ni napredka. To je po moji sodbi
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! Prvi izmed dveh zakonov, s katerima se poskuša pospešiti dolgotrajne postopke prostorskega umeščanja tako na lokalnem, regionalnem kot tudi na državnem nivoju je predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o prostorskem načrtovanju, cilj katerega je hitrejša priprava in spreminjanje občinskih prostorskih načrtov ter ostalih prostorskih aktov, ki predstavljajo pravne podlage za izvedbo razvojnih projektov, ter povečevanje investicij na lokalnem nivoju. Poslanci Slovenske ljudske stranke se popolnoma zavedamo, da so na področju prostorskega načrtovanja potrebni večji in konkretnejši ukrepi, kot jih prinaša predlagana sprememba zakona, saj je treba začeti to področje urejati pri temeljih in od tam graditi navzgor, da se vzpostavi popolnoma nov sistem prostorskega planiranja, ki bo omogočil možnost dolgoročnega prostorskega razvoja Slovenije. Trenutno smo v situaciji, ko so potrebna dejanja. Visoko letečih besed brez učinkov je bilo v preteklih letih dovolj. Tudi leta 2009, ko smo sprejemali zdaj veljavno novelo Zakona o prostorskem načrtovanju, smo ocenjevali, da bodo predlagane rešitve pripomogle k pospešitvi postopkov priprave OPN, pa se v praksi zadeve niso kaj bistven spremenile in pričakovanih učinkov ni bilo. Tudi v primeru predlagane novele ni pričakovati, da se bodo stvari spremenile čez noč, saj je največji problem dolgotrajnih postopkov, poleg toge zakonodaje, kadrovska podhranjenost državnih nosilcev urejanju prostorov ter preveč birokratsko razmišljanje posameznih uradnikov, ki bdijo nad temi postopki. Je pa predlagana novela po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke pomemben korak k poenostavitvi in skrajšanju postopkov, ki se kaže predvsem v vzpostavitvi splošnih in posebnih smernic državnih nosilcev urejanju prostora ter z uveljavitvijo državnega prostorskega reda. Tako se bodo splošne smernice, ki jih bodo morali pripravljati vsi državni nosilci prostora, izdajale vnaprej in bodo služile kot podlag
Hvala lepa. Kot arhitekt sem več kot dvajset let delal ravno na projektih, ki so se dotikali kulturne dediščine, in mislim, da lahko povem za opomnik, kaj vse sodi v kulturno dediščino. Ta je lahko stavbna dediščina, arheološka dediščina, dediščina kot kulturna krajina, premična dediščina in zbirke, narodno bogastvo in nesnovna dediščina – v to pa sodijo znanja in spretnosti, šege in navade, prepričanja in vrednote, ki jih posredujemo sedanjim in prihodnjim rodovom. Tudi če bi nam v kulturološkem diskurzu spodletelo in bi bratomore med in po 2. svetovni vojni uvrstili v nesnovno dediščino, saj uvrstitev v kakšno materialno kategorijo vendarle ni mogoča, torej med znanja in spretnosti, šege in navade, prepričanja in vrednote, se vseeno moramo zavedati naslednjega. V Sloveniji je veliko draguljev kulturne dediščine, ki še niso dovolj zaščiteni ali raziskani, predvsem pa niso primerno rekonstruirani in prilagojeni potrebam sedanjega časa in sedanjih uporabnikov. Zakon o varstvu kulturne dediščine seveda potrebuje spremembe in dopolnitve, ampak takšne, ki bi omogočile, da bo bolj operativen v varovanju in v revitalizaciji spomenikov kulture. Zaradi lepote in umetnosti, ki sta skozi leta nastajala na tleh Slovenije in sta v pristojnosti tega zakona, apeliram na vse poslanke in poslance, da zagotovijo neoporečnost njegovih pristojnosti in ne dovolijo njegovo zlorabo za vnovični poskus revizije izida 2. svetovne vojne in za zaničevanje narodnoosvobodilnega boja. Hvala.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lepo pozdravljam vse prisotne! S tem zakonom se status gasilca dopolni, tako da je status operativnega prostovoljnega gasilca odnos med delodajalcem in gasilcem. Zaradi operativnih gasilce stroške delodajalcev povrne občina ali njihov državni organ. Gasilstvo je v Sloveniji zelo razmreženo in je zelo potrebno. So verjetno najbolj razširjeno društvo tako prostovoljnih kot operativnih članov, vedno so nam na voljo, pa ne več toliko pri požarih ali čiščenju zamašenih dimnikov, čedalje več pri naravnih nesrečah in ujmah. Pri svojem delu tvegajo svoje življenje, so v akciji, ko mi mirno spimo. Kot je bilo večkrat poudarjeno, so prav gasilska društva steber povezave v manjših krajih, vaseh. Zelo so pomagali pri nedavnem vetrolomu in žledolomu. To, kar se zdaj predlaga, so le malenkosti bonitet ljudem, ki nam vedno pomagajo. Že tako delajo vse volontersko, zadovoljni so, ko rešijo življenje na cesti, pogasijo hišo, industrijsko stavbo. Mislim, da bi morali ta zakon podpreti ne glede na politično mavrico v parlamentu, da se ga podpre zdaj v prvem branju in mogoče še kaj dopolni v drugem branju. Ali pa mogoče malo sarkazma, koalicija noče podpreti zakonov, ki so finančno vrednoteni nekaj milijonov; mogoče bi podprli predlog, če bi bil vreden vsaj 300 milijonov, kot je bil prejšnji pri vas. Hvala za besedo.