EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Pozdravljeni, gospod podpredsednik. Moram samo reči, da sem resnično žalosten, ko slišim, da tukaj ljudje po nepotrebnem dvigujejo glas. Ena taka razprava je bila pred kratkim, ki nima nobene zveze z vsebino. To se mi je zdelo izpod vsakega nivoja, ampak ne mislim govoriti o imenih in priimkih. Moja želja in želja Slovenske demokratske stranke je bila, da predlagamo zakon, ki bo vse poslanske skupine, vso politiko v Državnem zboru povezal. Vsi skupaj tukaj trdimo in jaz sem prepričan, da je redko kdo tukaj med nami, ki ne bi verjel v to, da so gasilke in gasilci še kako potrebni in pomembni v naši družbi, sestavni del naše družbe in da je treba čisto vse narediti, da jim pomagamo, da bodo lahko lažje in kvalitetnejše opravljali svoje delo. Zato smo mi ta zakon vložili, vendar na žalost moram ugotoviti, potem ko sem slišal neka stališča poslanskih skupin, predvsem <PARTY>, ki je nosilec tega ministrstva, da so povedali v stališču, da tega zakona ne bodo podprli. To je sramotno, to je nedopustno in neodgovorno. Zakaj? Gospod Bizjak mi je dejal, da zavajam javnost, ko sem rekel za tisti zakon, ki sem ga dobil in ga pokazal, da je 80 % tega zakona nesprejemljivih za večino deležnikov, ki sestavljajo ta del in na katere se nanaša ta zakon. Sprašujem gospoda Bizjaka še enkrat, ali je z vsemi deležniki dogovorjeno. In če je, sprašujem gospoda Bizjaka, zakaj ta zakon ni v parlamentarni proceduri. Pojasnilo, ki sem ga prej slišal, je daleč od tistega, kar je prava resnica. Gospod Bizjak, tukaj in danes povejte pred slovensko javnostjo, kdaj boste ta zakon, usklajen z vsemi deležniki, vložili v Državni zbor. In če temu ni tako, vas prosim, da se mi opravičite in poveste, da ni usklajen z vsemi deležniki 100-odstotno. Vi ste rekli 100-odstotno. Rekli ste, ne kimajte zdaj z glavo in ne jemljite besede nazaj. Hoteli ste žaliti mene, na drugi strani pa ugotavljam, da ste se zlagali, in to je nepošteno in nekorektno.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Veseli me, da vas lahko danes prvič v tem letu pozdravim v tej, sedaj lepi in obnovljeni dvorani. Upam, da boste v tej dvorani uspešno delali in namenili tudi vladi kakšen prijazen trenutek, poleg seveda številnih kritičnih, ki jih - normalno - pričakujemo. Danes je na dnevnem redu torej predlog o imenovanju štirih ministrov oziroma ministric. Gre za dokončanje tistega dela, ki smo ga začeli ob samem začetku mandata te nove vlade in tudi tega državnega zbora, ko smo želeli že uvodoma z novim zakonom o vladi zmanjšati število resorjev in pa tudi vzpostaviti neko novo prioriteto, to je ministrstvo za informacijsko družbo. Vendar takrat tega nismo mogli storiti v enem koraku, ker je prišlo do znane pobude za zbiranje podpisov za referendum, ki je v skladu z zakonom zavrla ta, oziroma zamrznila ta postopek za dober mesec dni. Po pričakovanju, seveda, ni bilo dovolj podpisov, daleč od tega, da bi organizirali referendum o tem vprašanju. To je bilo pričakovati. Običajno je v zahodnih demokracijah, da imajo vlade in predsedniki vlad sorazmerno veliko manevrskega prostora oziroma fleksibilnosti pri določanju resorjev in pa tudi razporejanju o delitvi dela v okviru vlade. Že to je bolj redkost, da o tem odloča parlament z zakonom, tako kot pri nas. Da bi kje odločali o tem z referendumom, seveda, tega pa resnično ni nikjer. Torej, po tej zamudi, ki je nekoliko otežila naš začetek, začetek dela vlade, končno prihajamo sedaj do polne postave vlade in torej tudi do predloga za imenovanje teh štirih ministrov. Trije ministri, trije so že do sedaj delali v vladi, to je ministrica za gospodarstvo, dr. Tea Petrin, ministrica za šolstvo, znanost in šport, dr. Lucija Čok in pa gospod Jakob Presečnik kot minister za promet. S tem se v bistvu danes samo prilagajamo tej novi situaciji - pravni situaciji. Sprememba, ki dejansko nastaja, pa je torej tudi nastop ministra za informacijsko družbo, ki je danes prvič v obravnavi tu
Hvala za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljena oba sekretarja, kolegice, kolegi! Tale današnja dva zakona, ki ju sprejemamo, Gradbeni zakon in Zakon o urejanju prostora, sta zelo zelo pomembna. Kakor je bilo rečeno, tukaj je sodelovalo več 100 strokovnjakov, tako da je zadeva že dosti prefiltrirana. Sodelovali so iz upravne enote, arhitekti, gradbinci, iz občine, Obrtne zbornice in drugi. Je pa to šele prvo branje, tako da se bo zadeva še dopolnjevala s pripombami, dobrimi pripombami in se bo za drugo branje zadeva še bolj izluščila v dobrobit gradnje. Tudi jaz se bom dotaknil komunalnega prispevka, da se spreminja, da ne bo z gradbenim dovoljenjem komunalni prispevki, ampak bo s pričetkom gradnje. Tako bo vmesni čas omogočil investitorju, da si pridobi še neka dodatna sredstva. To za mlade družine pride prav, da se mogoče pridobi tudi nek večji kredit na banki pred projektom za izvedbo, kateri je močnejši, veliko močnejši kakor samo gradbeno dovoljenje, tukaj je še predračun v projektu za izvedbo, statični izračun, strojni, elektroinštalacije, razni elaborati, požarni, toplotne prehodnosti in drugi elaborati. Seveda je pa tudi že sedaj omogočeno, da se pri komunalnih prispevkih na občini mlajšim družinam pomaga. Nekatere občine to imajo še vključeno z nekimi subvencijami, neko dodatno motivacijo mlajšim družinam: nekateri imajo na leta družine, nekateri imajo pa, ali prvič ustvarjajo neko gradnjo. Še naprej bo to občinam ostalo v pristojnosti in bodo še sami obračunavali in te možnosti oprostitve ali subvencije jim bodo še naprej omogočene. Oproščajo se pa po navadi za kakšna društva, ki zaprosijo, ali športna društva, ali invalide, ali gasilce za neko gradnjo, novogradnjo in se jim po navadi tudi na občinskem svetu z njihovo prošnjo to tudi običajno omogoči in se jim oprosti za ta del. Tudi jaz se bom dotaknil prejšnjega odbora, ki smo ga imeli skupaj s kulturo, infrastrukturo, ta dva odbora skupaj. Prav hotelo se je prikazati, da so arhitekti s tem zakonom za n
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Seveda amandmajev, ki jih je vložila <PARTY>, ne bom podprla. Si bom pa še sama dovolila malo se ozreti nazaj. Moram reči, da me je na začetku presenetila ta velika ihta, vnema, s katero se je <PARTY> spravila na to novelo zakona. Takoj sem pomislila, zagotovo je nekaj zadaj. In seveda, imela sem prav. Bilo je tako: <PARTY> je govorila, kot da je konec sveta, uporabljene so bile besede "začetek državnega udara", "konec pravne države". Predsednik <PARTY> je celo zahteval sklic sestanka predsednikov parlamentarnih strank, kar se je v tem mandatu, tako so zapisali mediji, in verjamem, da imajo prav, zgodilo natančno trikrat: prvič zaradi problemov gospodarsko-finančne krize, drugič zaradi arbitražnega sporazuma in tretjič zaradi tega zakona. Zakaj? Kaj je tako groznega zadaj za tem zakonom, da je bil potreben takšen sestanek? Mislim, da potrebe po takšnem sestanku ni bilo, ampak očitno je bila želja, urgenca na strani opozicije takšna, da je ta sestanek moral biti, moral je biti takoj. In na tem sestanku naj bi razjasnili, ne vem kaj, ker namreč <PARTY> si je zadala zelo dober načrt, ki pa se je očitno nekje vmes sfižil. Problem je v tem, da ima ta stranka očitno zelo kratek spomin, ki ne seže niti v leto 2006, kaj šele v leto 2007. In meni je všeč, da ko poslušam razprave, potem po nekaj urah, po praktično tednu dni stranka, ki govori, da se začenja državni udar, preide k bistvu problema. Bistvo problema je, kot se je danes izrazil nekdo od govornikov z druge strani, nadaljnja politična kariera enega izmed najvišjih funkcionarjev, politikov v tej državi. In zanimivo je, kaj je danes zapisala Slovenska tiskovna agencija, ko je citirala <PARTY>: "Iz dostopnih arhivskih dokumentov izhaja, da je bil dr. Danilo Türk kot visok funkcionar za manjšinska vprašanja neposredno obveščan o ozadjih in posledicah atentata ter o mnogih podrobnostih v zvezi z njim." In potem naprej, in to je bistveno: "Enega od dokumentov, ki to dokazujejo, bomo javno
Hvala za besedo, gospod predsednik, spoštovani gospod minister, ministri in ministrica. Kultura v Sloveniji je s sprejetjem nacionalnega programa za kulturo v februarju leta 2004 prvič dobila strateško-razvojni dokument, in to tik pred vstopom Slovenije v EU. Med drugim program poudarja razvojni vidik kulture, pa naj gre za spodbujanje raznovrstne ustvarjalnosti - posameznikove ali institucionalne -, za človeške vire, socialno vključenost, razvoj znanosti, šolstva in vzgoje ali za spodbujanje kakovostnega preživljanja prostega časa. Nacionalni program je nastajal celo desetletje, od prvih tez, ki jih je napisal doktor Matjaž Kmecl, prek predloga, ki ga je pripravil minister Rudi Šeligo, preko javne razprave od novembra 2002 in analize stanja v kulturi do osnutka iz leta 2003. Ponovno so sledile javne razprave in sprejetje na Svetu za kulturo pri vladi Republike Slovenije, v Državnem svetu in končno v Državnem zboru Republike Slovenije. Pomembno je poudariti, da nacionalni program za kulturno ni načrt dela ministrstva za kulturo, temveč je vladni dokument, ki zavezuje vse resorje in kulturo spreminja v vladno kategorijo. Podpora vseh poslanskih skupin je doseženemu širokemu strokovnemu soglasju dodala politično soglasje in to daje temu strateškemu dokumentu dodatno težo in pomen. Hkrati pa to zavezuje zakonodajno in izvršno oblast tudi glede uresničevanja prioritet in ciljev, pa tudi glede spremljanja in vrednotenja njegovih učinkov, saj mora vlada parlamentu vsako leto do junija, kot ji to nalaga zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo v svojem 13. členu, predložiti poročilo o izvajanju nacionalnega programa za kulturo. Ker je nacionalni program za kulturo strateški dokument razvojnega načrtovanja kulturne politike, ker se sprejema za obdobje štirih let, pri čemer vsebuje tudi dolgoročne usmeritve, ki presegajo to obdobje, in ker je vlada odgovorna za njegovo uresničevanje, vas spoštovani gospod minister sprašujem: Kdaj boste pripravili poročilo o izvajanj
Hvala lepa. En lep pozdrav. Gospod Janša, v Sloveniji je desetletja veljal nepisan dogovor med politiko, policijo in družbo nasploh, da je pravica do protesta osnovna demokratična pravica, ki se je ne zatira s silo. Solzivca, vodnih topov in palic na ulicah nismo videli nikoli, ne leta 1972, ko so protestirali študentje, ne leta 1988, ko so bili protesti zaradi vas na Roški, takrat ni nihče šprical z vodnimi topovi in solzivcem, ne kasneje ob protestih proti Natu, zasedbi filofaksa ali pa konec koncev, ko so vaši vsak dan protestirali pred sodiščem. Nikoli. Zato najbrž razumete, čeprav se marsikomu upravičeno zdi, da živite v nekakšnem slonokoščenem stolpu s Twitterjem, da so prizori, ki ste jih uprizorili prejšnji teden v Ljubljani, medtem ko ste bili sami na Brdu z evropsko politično elito, šokirali Slovenijo, ne glede na to, a se z vsebino protestov strinjamo ali ne. Kot kakšen Neron ste, tudi sami ste pisali o tem neslavnem rimskem cesarju, ovili Ljubljano v oblak dima, jo zaplinili s 400 kanistri solzivca, vodni top pa je tamle po Slovenski ulici streljal že ob petih popoldan povsod naokrog, ne glede na to, ali so se ljudje udeležili protestov ali ne. Dovolj informacij v javnosti je, gospod Janša, da vemo, da to ni bila strokovna odločitev policije, ampak politična odločitev, za katero stojijo vaši ljudje – Hojs, Mahnič, Olaj, po novih informacijah tudi bivši generalni sekretar <PARTY> Prebilič in Kangler. Se pravi, vrh vaše stranke je kar iz operativnega štaba policije dal komando, da je treba proteste streti s silo, ne glede na to, da ni bilo na tisti točki nobenih izgredov. To ni samo zavržno, to je tudi protizakonito. Je pa ta torek lepo razgalil način vašega vladanja. Za jezo protestnikov, gospod Janša, ste odgovorni vi. Vi ste pogoj PCT uveljavljali, kot ste ga, vi ste se odločili pred dvema letoma, da boste epidemijo uporabljali kot nekakšno dimno zavezo za prevzemanje ali pa rušenje državnega aparata in policije, vi ste na vodilna mesta za upravljanje e
Hvala. Spoštovani, materija, ki se je lotevajo tokrat predlagatelji, dopolnitev Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma, je globalnega pomena. Problem je zapleten, netransparenten, organizacijsko zastrt, lahko v mnogih primerih tudi predmet manipulacije, predvsem pa je družbeno nesprejemljiv. Ima obsežne mednarodne razsežnosti in obstaja povsem jasno soglasje, da ga je moč zaustavljati in preprečevati v celoti zgolj na globalni ravni. Tako kot velja v svetu, velja tudi v državi, torej doma. Temeljnega pomena je pravočasno prepoznavanje, povezovanje vseh odgovornih institucij in učinkovit skupen nadzor. Predlagatelje, mislimo, da upravičeno skrbijo, kot pravijo, zastrašujoči primeri sumljivega poslovanja predvsem gospodarskih družb, ki so že v postopkih zaradi insolventnosti, so pa marsikateri posel oziroma sumljivo transakcijo opravile preko tako imenovanih davčnih oaz, in da je v interesu javnosti, da se ve, katera slovenska podjetja in posamezniki ter v kakšnem obsegu poslujejo s subjekti s sedežem v davčnih oazah. V poslanski skupini respektiramo zaskrbljenost predlagateljev, ki je bolje utemeljena kot so rešitve, rešitve se glede na kompleksnost dozdevajo poenostavljene in nekako nekonsistentne. Ob tem hkrati vlada zatrjuje, priznavajoč realnost problema, da se pripravlja noveliranje zakona, ki bo vsebovalo celovitejše in bolj domišljene rešitve. Tudi takšne, ki bodo prilagojene spremenjenim mednarodnim standardom, pa tudi tesnejšemu sodelovanju med nadzornimi inštitucijami v Sloveniji. Poslanska skupina <PARTY> sprejema in razume tako stališča predlagateljev kot Vlade Republike Slovenije in vidi jih kot komplementarna in ne kot konfliktna. Presoja, da je dopolnitev zakona moč podpreti. In na koncu še podatki iz odgovora Ministrstva za finance kolegici Oražmovi, ki nas nenazadnje silijo v takšno odločitev. V obdobju 1995 do leta 2010 je bilo uvedenih 155 postopkov v zvezi s kaznivim dejanjem pranja denarja. Od teh 155 jih je 88 temeljilo
Gospod Zvonko Černač, minister za promet! 21. 7. – nalet več vozil v karavanškem predoru. Ob najdaljšem zastoju je bila kolona z avstrijske smeri proti Sloveniji dolga kar 14 km. V nasprotni smeri pa največ 8 km. 4. 8. – pred predorom Karavanke proti Sloveniji 11-kilometrski zastoj. 19. 8. – predor Karavanke zaradi nesreče zaprt, prišlo je do naleta vozil. Predor Karavanke je zato v obe smeri zaprt, nastajajo tudi dolgi zastoji. 19. 9. – kilometrski zastoji pri predoru Karavanke. Na gorenjski avtocesti je pred priključkom Hrušica zaradi zapore v predoru Karavanke nastal daljši zastoj v smeri Avstrije. 20. 9. – zaradi naleta več vozil kolone pred predorom Karavanke. Na repu kolone vozil se je zgodila nesreča. Promet je oviran, nastajajo kilometrske kolone. 11. 9. – pred cestninsko postajo Log proti Ljubljani 7-kilometrski zastoj. Na primorski avtocesti pred cestninsko postajo Log proti Ljubljani promet poteka po samo enem pasu in je nastal 7-kilometrski zastoj že pred Vrhniko, poroča Prometno- informacijski center za državne ceste. Kot ste lahko slišali je v poletnih mesecih, ko je na cestah največ vozil, prihajalo zaradi zapore tunela Karavanke in rušitve cestninske postaje do daljših zastojev in nesreč, ki pa na srečo niso terjale žrtev. Name so se v teh mesecih obračali številni avtoprevozniki, ki so stresali jezo zaradi zapore naše glavne povezave z zahodno Evropo. Poleg enormno visokih cen derivatov, ki podirajo vse rekorde, morajo avtoprevozniki na prehod tunela Karavanke čakati več ur. Zakaj smo Avstriji dovolili, da popravila opravljajo v mesecih, ko je na naših cestah največje število vozil? Polurne zapore, ki bodo trajale vse do 20. decembra, močno vplivajo na vse, ki se dnevno vozijo na delo v Avstrijo in nazaj. Po pogovorih, ki sem jih imela, sem izvedela, da obnova ni tako zelo nujna in da Avstrijci z zaporami želijo izsiliti čim prejšnjo izgradnjo druge karavanške predorske cevi. Zakaj niste preprečili in nasprotovali polurnim zaporam, ki močno vplivajo
Hvala lepa. Spoštovani, spoštovane! Pred nekaj časa smo nekateri tukaj opozarjali na krizo, ki se pojavlja tudi v Sloveniji, in smo bili od istih, ki danes nam delijo nasvete, levo in desno, pač, pomirjeni v tem smislu, da te kriz v Sloveniji ni. Lahko rečem, da o teh razpravah, ki so bile danes tukaj, imam osebno zelo slab občutek. Malce pelina, malce grenkobe in preveč demagogije in v bistvu nekaj gasilskih "na horuk" akcij. Jaz za takšne stvari v bistvu nisem in bom povedal zakaj. V vseh teh zgodbah: čas kot kriza, recesije mislim, da so lahko resnično pozitivne ali pa tudi negativne posledice. Danes smo slišali, da ta podjetja, ki so vezana na avtomobilsko industrijo, so v krizi, ne samo ta podjetja, tudi ostala podjetja, ki so določene sklope tej industriji delale in dobavljale, to je vse v krizi. Zato je tukaj velik problem tega malega gospodarstva in vsak se najprej odreče uslugam ravno tem najmanjšim, ki so najbolj občutljivi. Zato lahko rečem, da podjetnik kot tak - sam sem 18 let in vem, da to ni enostavno in bom povedal zakaj. Tudi novi podjetniki morajo imeti idejo, pridobiti morajo svoja sredstva ali na trgu, in kar je bistveno, imeti veliko korajže. V teh razmerah pa še tega mogoče več in tukaj bi resnično mogoče dal prednost, da se nekako posvetimo tistim inovativnim podjetjem, to je nekaj novega v tem smislu, ker smo tudi potem konkurenčni lahko na ostalih trgih. Kitajski pregovor nekako uči, da je treba lačnemu - ne dati ribo, ampak ga naučiti loviti ribe in mu omogočiti, da bo te ribe lovil. Pridemo na sistem in okoli tega sistema bo treba v Sloveniji zelo hitro doreči, seveda, prej postaviti cilje. Tukaj so vključena ministrstva, zbornice in tudi ves izobraževalni sistem. Naslednja stvar, ki je zelo pomembna, je, da se ustvarja pogoje za razvoj drobnega gospodarstva. Tukaj je v prvi vrsti zakonodaja, prostorska dokumentacija, komunalna infrastruktura in pa seveda finance. Če vse skupaj zavijem v celofan, je tu tudi zelo pomembna komponenta čas, ke
Ja, očitno smo res že bolj pri koncu, glede na to, da sem že na vrsti, ampak hvala lepa še enkrat za besedo. Želim še nekaj bom rekla zaključnih stavkov, ugotovitev na podlagi tega, kar sem slišala v razpravi od drugih kolegov, tudi pojasnil, ki jih je dala ministrica kot predlagatelj tega zakona. Ampak dovolite, da pa uvodoma tudi jaz ugotovim, tako kot je pa ugotovil že moj kolega Marko Pavlišič, ki je del oziroma član te koalicije, da nismo še niti dobro zajadrali v novo leto, pa koalicija že krši eno izmed svojih večkrat ponovljenih tez in ugotovitev ter, če hočete, zaobljub slovenskim državljankam in državljanom: ne bomo več dvigovali davkov. To je zakon, ki prinaša ravno to. Dvigujejo se obvezne dajatve v obliki prispevkov na tako imenovano osebno dopolnilno delo. To ni nič drugega kot neka ugotovitev. In če še tako ministrica oziroma predstavniki Vlade trdijo, da je pač tako treba, da drugače ne gre, vedno se najde lahko nek izgovor, zakaj nečesa, kar ne želimo narediti, ne naredimo. Druga ugotovitev bi bila, da ta teza oziroma ponavljanje vseskozi v kontekstu plačevanja prispevkov, da vsako delo šteje, da nam šteje nekaj v pokojninskem sistemu, da nam šteje v zdravstvenem sistemu, v tem primeru ne zdrži, čeprav jo vztrajno ponavljajo nekateri. Kajti zdržala bi edino, če bi to spremenili iz "vsako delo šteje" v "vsaka vrednotnica šteje". Kajti ne šteje tisto, kar je zadaj za vrednotnico, ne šteje, koliko ur je po tej vrednotnici delal, ne šteje, koliko je zaslužil, nič od tega ne šteje. Šteje številka, koliko vrednotnic nekdo ima. Povejte mi kakšno logiko ima to in kaj ima to zveze s tem, da ponavljamo kar naprej, da vsako delo šteje. Šteje, koliko bo prodanih vrednotnic, in to je vse. In seveda ne šteje, koliko je dela opravljenega, ker te vrednotnice ni nujno, da bodo tudi realizirane. Lahko bodo ostale prazne, neizkoriščene. In tretja ugotovitev ali pa povzetek, tudi ministrica mi je pritrdila v tistem delu mojega razmišljanje, ker sem večkrat ponovila, da
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Prav lepo pozdravljeni predstavniki Vlade in tudi kolegice, kolegi poslanke in poslanci! Najprej bi v začetku rada povedala, da razširitev okužbe ni zaradi vlade, ampak je zaradi tistih, ki se nevestno obnašajo do spoštovanja ukrepov, ki jih vlada izda. Vlada izda vedno priporočilo ukrepov glede na to, kar ji stroka narekuje, in ne na to, kar se sami izmišljujejo. Potem pa imamo nekatere opozicijske poslance, ki ščuvajo proti temu, da se ti ukrepi ne spoštujejo, in posledice tega čutimo danes vsi, tako državljani, državljanke kot tudi celotno gospodarstvo, šolstvo, zdravstvo, kultura. Posledice bomo tudi še nosili. Sama bi pa rada tudi poudarila, da je vse odvisno tudi od lokalnega okolja, iz katerega prihajamo. Tukaj, kljub temu da so nekateri na državni ravni predstavniki ljudstva, ki bi morali v prvi vrsti spoštovati ukrepe, ščuvajo navzdol, potem pa na lokalni ravni imamo župane in tiste, ki občane in občanke mirijo in jih spravljajo k temu, da spoštujejo ukrepe, in zato se tudi ukrepi potem odražajo na tak način, da so nekatere cone bolj ogrožene, druge pa manj. To je pa posledica tistega, kar je videti iz lokalne ravni. Rada bi izpostavila, da vsi ukrepi, ki so bili danes že našteti, pripomorejo k razvoju gospodarstva. Zakaj? Zaradi tega, ker je gospodarstvo gonilo vsega in če ne bomo pomagali z ukrepi gospodarstvu, se bo dejansko potem čutilo posledice tudi na celotni družbeni sferi. Gospodarstvo – sama imam izkušnje s tem, da so se name obrnili gospodarstveniki in so rekli, hvala vladi, hvala vladi Janeza Janše in vsem ministrom, ki so pristopili k temu, da so nam prisluhnili, videli naše težave in videli, kako so določene panoge bolj ogrožene kot druge. Ukrep čakanja na delo je eden izmed tistih ukrepov, ki je najbolj pripomogel k temu, da so se ublažile posledice epidemije. Nato bi rada opozorila, da je tudi na področju socialnega varstva to, kar je v PKP5 predlagano, da bodo lahko prejemali tisti, ki bodo prerazporej
Hvala za besedo. Moram povedati, da jaz upam, da se zdaj ni kriterij glede razprave spremenil, ker drugače se niti ne bi javil k besedi. Glede na to, da je predhodniku predsedujoči dovolil, da je imel tudi en del splošne razprave. Pa spoštovani predsedujoči, saj bom čisto kratek. Sem mnenja, glede na to, da so nekateri predhodniki poslanci, predvsem tisti, ki so tudi župani, izpostavili resno problematiko, ki se ne tiče samo tega zakona, ampak prav gotovo tudi drugih, sem mnenja, da določenim zadevam bi bilo potrebno prisluhniti. Rad bi povedal to, da, vsaj jaz sem takšnega mnenja, da je dobro, da je bila splošna razprava glede tega zakona, na kateri smo tako poslanci koalicije kot opozicije razpravljali tudi v določenih segmentih tega zakona dokaj kritično, opozorili na določene zadeve, ki bi jih bilo smiselno še nekako popraviti ali korigirati do druge obravnave oziroma do razprave danes v Državnem zboru. Nekako ugotavljam, da je zakon v skoraj enaki vsebini, kot je bil takrat. Tako da imam tudi sam določene pomisleke glede višine kazni, glede sorazmernosti med kaznimi. To pa predvsem napeljuje ta 6. člen oziroma amandma k temu 6. členu. Zakaj sem omenjal prejšnje razpravljavce? Ker moram povedati, da prav gotovo ti, ki razpravljajo o teh problemih zadevo dokaj dobro poznajo. Tisti, ki smo župani v lokalnih skupnostih, poznamo, s kakšnim težavami se ukvarjamo, ravno zaradi tega, ker so nekateri zakoni bili sprejeti dobronamerno, z mogoče v tistem trenutku rešitvami, ki so nekako kazale, da bodo dobre, ampak v praksi se velikokrat zgodi, da je to potem popolnoma drugače. Pa bom zaključil s tem, da moram povedati, da nisem najbolj zadovoljen s predlaganimi rešitvami tega zakona.