EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci. Dovolite, da vam v tem uvodu predstavim predlog zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju. Gre za nov zakon. Kot veste, smo leta 1996 točno pred 10-imi leti sprejeli zakon o poklicnem in strokovnem izobraževanju, ki je takrat uvajal nekatere novosti od dualnega sistema, 2 plus 3 sistem, celo višje strokovno izobraževanje, poklicne tečaje, kar precej novosti, ki jih je takrat zahteval trenutek časa, zlasti pa potrebe gospodarstva, vendar tekom 10-ih let se je nabralo toliko zahtev po spremembah in dopolnitvah tega zakona, da enostavno s spremembo, z novelo ni šlo in smo se odločili za nov zakon. Razlogov za to pa je več, recimo nekateri notranji. Pred leti smo uvedli ali pa imeli velik projekt farm MOK-a, ki je bila temeljita zunanja evalvacijska študija in pokazala na nekatere slabosti in hkrati tudi usmeritve, in priporočila, naj se sistem spremeni v smeri večje deregulacije in avtonomije, fleksibilizacije in socialnega partnerstva. Leta 2001 je strokovni svet za poklicno in strokovno izobraževanje sprejel nova izhodišča, ki za pripravo novih izobraževalnih programov prinaša kar precej novosti na področju poklicnega in strokovnega izobraževanja, recimo odprt kurikulum, modularno sestavo, strukturiranje programov, skratka vrsto novosti. Že v nekaj letih smo dobili nekaj programov, sedaj pa do naslednjega leta želimo tudi s pomočjo evropskega socialnega fonda temeljito prenoviti vse poklicne in strokovne programe na novih izhodiščih. Skratka, vsebinska reforma dejansko že poteka, to, kar moramo storiti sedaj, je, da še uvedemo to sistemsko strukturno deformo in potem lahko rečemo, da je področje poklicnega in strokovnega izobraževanja kar dobro urejeno. So bili tudi nekateri zunanji impulzi, ki so nas navajali na spremembo zakona oziroma na sprejetje novega zakona. Leta 2002, konec leta je bila sprejeta znamenita kopenhagenska deklaracija, ki je poudarila potrebo po večjem sodelovanju med evropskimi
Imam postopkovni predlog, gospod predsednik. Državni zbor Republike Slovenije je 12. julija 2019 odredil parlamentarno preiskavo za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki naj bi sodelovali pri pripravi in izvedbi političnega in kazenskega pregona zoper Franca Kanglerja in drugih. Na četrtkovi seji Mandatno-volilne komisije je bil na dnevnem redu predlog sestave preiskovalne komisije. Predlog za imenovanje članov preiskovalne komisije je izpolnjeval vse zakonske pogoje, vključno s tem, da je bilo predlaganih vsaj pet članov komisije po 6. členu Poslovnika o parlamentarni preiskavi. Na seji Mandatno-volilne komisije je bil s strani <PARTY> predlagan in sprejet sklep, da se imenovanje članov parlamentarne komisije prestavi na eno izmed naslednjih sej, ko bo znana odločitev Ustavnega sodišča Republike Slovenije o ustavni dopustnosti vsebine parlamentarne preiskave. Takšen sklep je v jasnem nasprotju z drugim odstavkom 5. člena Poslovnika parlamentarne preiskave, ki določa, da mora biti komisija imenovana najkasneje na prvi naslednji seji Državnega zbora, torej na tej seji. Za takšen sklep ni nikakršne podlage v zakonu ali kateremkoli poslovniku in gre za zlorabo pristojnosti, ki jih ima Mandatno-volilna komisija, z namenom, da se onemogoči preiskovanje namernih in politično motiviranih kršitev človekovih pravic s strani državnih organov. Sestava preiskovalne komisije mora biti določena najkasneje na današnji seji Državnega zbora, vendar te točke ni na dnevnem redu seje. Delo preiskovalne komisije ni vezano na odločanje o vsebini pred Ustavnim sodiščem, saj je Državni zbor vsebino že potrdil na prejšnji seji, neustavnost pa ji neutemeljeno očitajo tisti, ki so osumljeni kršitev oziroma kršenja človekovih pravic. Ker je bil predlagani sklep MVK nezakonit in nezakonito izglasovan, gre v danem primeru za očitno onemogočanje parlamentarne preiskave, ki je posebej varovana v slovenski ustavi in predstavlja parlamentarni nadzor nad zlorabami političnih f
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ne vem, kdo me je odjavil, res ne, mogoče ste kaj narobe slišali glede priimka. Lobiji ja, strici iz ozadja. Spoštovana gospa ministrica s sodelavko, dragi predstavniki Vlade in dragi kolegi in kolegice, me veseli, da ste dobre volje! Ne bi razpravljala kot nek ekspert v zdravstvu, ker pač to nisem, zato mi dovolite, da svojo razpravo morda začnem takole. Hiša, ki jo lastnik pač dolga leta ne obnavlja, ne popravlja, vmes pa še nekajkrat zamenja gospodarja, se bo slej kot prej zrušila, če pa jo želimo obnoviti in to dobro obnoviti, potem je obnova dolga in temeljita, danes pa seveda še toliko bolj, ker moramo upoštevati še marsikaj v zvezi s standardi, normativi in podobno. No, eden pomembnih gradnikov našega zdravje je zagotovo gradnik zaupanje, in sicer zaupanja v zdravnike, v medicinske sestre, v medicinsko osebje in sistem tudi kot celoto. Res je, ugotavljamo, da je to zaupanje tudi v precejšnji meri omajano in veliko so k temu nezaupanju pripomogle afere, dogodki, tudi povezani s korupcijo, v zadnjem času še posebej. Vemo vsi za dogodek v prejšnjem tednu. In vsesplošno nezadovoljstvo je odličen teren za vse nevedneže in prevarante, politiki pa smo zelo dober indikator za pripravo terena tem sleparjem, kajti bolj kot dramatično, vserušilno in populistično predstavljamo stanje v družbi, pa seveda tudi v zdravstvenem sistemu, bolj so ljudje prepričani, da jim bije plat zvona. Spomnimo se stavka, ki nam ga je postregel pred kratkim dr. Matej Avbelj, ko pravi, da je populizem vir in garant korupcije, kar je seveda zelo res. Prejšnji teden sem spremljala nekaj teh razprav in debat okoli zdravstva in sem poslušala tudi gospoda Gorenaka, ki je vsem nam v enem televizijskem informativnem predstavil eno svojo osebno izkušnjo, ko mu je – tako je rekel, medicinska sestra ob nekih bolečinah, ki jih je imel, povedala, da bo pač moral poznati koga, če bo želel priti prej na vrsto. Srčno upam, da je naš poslanski kolega to očitno koruptivno dej
Hvala za besedo. Spoštovani vsi prisotni! Poglavitne rešitve Predloga gradbenega zakona uvajajo kar nekaj bistvenih novosti in dovolite mi, da jih navedem v 19 točkah: 1. Širitev veljavnosti zakona na večji obseg objektov, med njimi tudi na druge gradbene posege in objekte, ne glede na njihovo povezanost s tlemi. 2. Olajšani pogoji za nekatere vrste gradnje in del, in sicer opustitev obveznosti pridobivanja gradbenega dovoljenja za odstranitev objektov, (potrebna je samo še prijava začetka gradnje), opustitev obveznosti pridobivanja gradbenega dovoljenja za začasne objekte, namenjene prireditvam in za čas sezone, širjenje obsega vzdrževanih del, za katere ni obvezna pridobitev gradbenega dovoljenja na manjše rekonstrukcije. 3. Uzakonitev obveznosti nezavezujočega podajanja informacij, svetovanja in pomoči investitorju. 4. Opcijska možnost pridobitve predodločbe, ki zavezuje v naknadnem postopku izdaje gradbenega dovoljenja in investitorju omogoča večjo investicijsko in pravno varnost. 5. Pridobitev gradbenega dovoljenja na podlagi bolj strnjene in posredno formalno manj zahtevne dokumentacije. 6. Uzakonitev faze prijave začetka gradnje z namenom spremljanja, evidentiranja in učinkovitejšega nadzora nad izvajanjem gradenj. 7. Uzakonitev možnosti skrajšanega postopka izdaje gradbenega dovoljenja. 8. Uzakonitev pravne podlage za informatizacijo postopkov dovoljevanja in elektronsko poslovanje. 9. Okrepitev vloge občin v procesu dovoljevanja z uzakonitvijo obveznega mnenja občine v postopkih dovoljevanja. 10. Določitev nadzora nad izvajanjem gradenj, za katere ni treba pridobiti gradbenih dovoljenj, kot izvirne pristojnosti občinske inšpekcije. 11. Integracija postopka izdaje gradbenega dovoljenja in okoljevarstvenega soglasja. 12. Uzakonitev vključitve javnosti v integralen postopek presoje vplivov na okolje in odločitve o gradbenem dovoljenju. 13. Večja vloga in odgovornost udeležencev, kakor tudi gradbene inšpekcije in drugih pristojnih inšpekcij (odločanje na podlag
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, spoštovani minister! Vse več je ljudi, ki imajo težave pri izbiri osebnega zdravnika. Ob že tako majhnem številu razpoložljivih osebnih zdravnikov se situacija še dodatno poslabša za paciente ob upokojitvah oziroma odhodih družinskih zdravnikov na druga delovna mesta. Na to problematiko je pred kratkim opozorila tudi zastopnica pacientovih pravic v Ljubljani gospa Duša Hlade Zore, ki poziva k takojšnjemu ukrepanju. Opozarja, da ljudje, ki ostanejo brez osebnega zdravnika, ne dobijo napotnic, ne dobijo bolniških listov in receptov za zdravila. Naj ponazorim problematiko na primeru Ljubljane, kjer se je od leta 2014 število ljudi, ki imajo izbranega osebnega zdravnika v ljubljanskem zdravstvenem domu, povečalo za več kot 15 tisoč. Poleg vedno večjega števila prebivalcev Ljubljane je med pacientov Zdravstvenega doma Ljubljana še okoli 150 tisoč ljudi, ki so v Ljubljani zaposleni. Vse to pomeni, da lahko ljudje, ki so v Ljubljani, ostanejo brez svojega izbranega osebnega zdravnika, novega izberejo le med koncesionarji. Navajam sicer podatke za Ljubljano, vendar sem prepričan, da je stanje podobno tudi drugod, predvsem tam, kjer se število prebivalcev povečuje, in v krajih, ki so cilj vsakodnevnih delovnih migracij. Dodatno omejitev sprejemanja novih pacientov predstavlja tudi znižanje normativa obremenjenosti oziroma glavarinskega količnika. Naj poudarim, da ima zdravstveno varstvo v Ljubljani združeno pod okriljem Zdravstvenega doma Ljubljana z razvejano mrežo zdravstvenih domov svoj namen. Kvaliteto zdravstvene oskrbe občanom zagotavlja predvsem z zagotavljanjem široke ponudbe zdravstvenih storitev na enem mestu, česar samostojni koncesionarji ne morejo ponuditi. Kot opozarja direktor Zdravstvenega doma Ljubljana Rudi Dolšak, se bo v naslednjih nekaj letih predvsem zaradi sprememb normativov povpraševanje po zdravnikih povečalo za 30 %. To je posebej očitno prav v Ljubljani, ki zagotavlja zdravstvene
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ponovno vsem lep pozdrav! Namen zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je bil v Državnem zboru sprejet decembra lani, je bil glede na spreminjajoče se dejavnike v družbi predvsem zagotoviti dolgoročno vzdržnost pokojninske blagajne. Vsi zainteresirani deležniki smo vložili veliko truda v to, da pripravimo zakon, s katerim bomo zaustavili padanje pokojnin, izboljšali položaj upokojencev in hkrati zagotovili vzdržnost pokojninske blagajne. Vendar pa so se, ne glede na ves vložen trud in iskanje najboljših rešitev, kmalu pokazale tudi nekatere pomanjkljivosti sprejetega zakona. In te pomanjkljivosti od nas terjajo, da jih odpravimo. Zaradi uveljavitve ZPIZ-2 se je veliko brezposelnih oseb, ki so bile prostovoljno vključene v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje znašlo v težkem materialnem in socialnem položaju. Osnova, od katere morajo plačevati prispevke, se je za to skupino zavarovancev dvignila na 50 % minimalne plače, po prehodnem obdobju pa naj bi znašala 60 % povprečne letne plače zaposlenih v Sloveniji. Zaradi tega se je po podatkih Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje do 1. 3. leta 2013, torej v samo dveh mesecih, iz prostovoljne vključitve v obvezno zavarovanje odjavilo preko 7 tisoč oseb. In to je bil resnično zaskrbljujoč oziroma alarmanten podatek. Zato je bistvo novele ZPIZ, ki jo obravnavamo danes, uvajanje postopnega dviga prispevkov za prostovoljni vstop v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje za brezposelne osebe. Tako bi bila po novem letos najnižja osnova za plačilo prispevka 16 % zadnje znane povprečne letne plače zaposlenih v Sloveniji, do leta 2020 pa se bo ta odstotek dvignil na 60 %. S tem dejanjem bomo ublažili stisko ene najranljivejših skupin v naši družbi in s postopnim dvigom prispevkov poskrbeli za lažji prehod na povišanje prispevne stopnje. Zaradi navedenih razlogov bomo v Poslanski skupini Državljanske liste predlog novele in amandma koalicijskih strank podprl
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo vas vse pozdravljam! V Državljanski listi obžalujemo, da sprememba Zakona o sistemu plač v javnem sektorju na matičnem delovnem telesu ni dobila zadostne podpore. S predlogom sprememb zakona bi se ukinili dodatki za specializacijo, magisterij in doktorat skoraj 7 tisočim javnim uslužbencem. Do dodatka so danes upravičeni javni uslužbenci pod pogojem, da so si pridobili ustrezen znanstveni naziv iz smeri strokovne izobrazbe, ki je povezana z vsebino dela in ta ni pogoj za zasedbo delovnega mesta. Sama pravica do dodatka tako ni povezana ne z rezultati delati javnega uslužbenca, ne z njegovo delovno učinkovitostjo in ne s pogoji za zasedbo delovnega mesta. Gre nekako izključno za osebno okoliščino zaposlenega. Če v Sloveniji želimo nadaljevati z modernizacijo javne uprave in priti do cilja, da bo ta dober servis državljanom, potem moramo nagrajevati učinkovito delo in ne zgolj formalne izobrazbe, ki je sicer tudi dobrodošla, vendar so pomembne tudi ostale kompetence in znanje javnih uslužbencev, ki velikokrat v večji meri pripomorejo k uspešnejšemu delu javnih uslužbencev, pa so v javni upravi žal prezrta. Obstoječa ureditev bi lahko rekli, da je na nek način tudi diskriminatorna, in sicer do vseh tistih javnih uslužbencev, ki zasedajo delovna mesta z zahtevano nižjo stopnjo izobrazbe, kot jo imajo, pa ta izobrazba ni specializacija, magisterij ali doktorat. Ti javni uslužbenci za svojo nadstandardno izobrazbo ne prejemajo nobenega dodatka. Če bo v prihodnje podoben predlog vložen v parlamentarno proceduro, smo mu poslanke in poslanci Državljanske liste naklonjeni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Pozdrav vsem prisotnim! Zadnje dni – slednjemu smo bili priča na matičnem delovnem telesu, ki je oblikoval predlog odloka o razpisu zakonodajnega referenduma – je razprava tekla predvsem o datumu referenduma oziroma dnevu glasovanja. Prejšnji petek je pristojni parlamentarni Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor sklenil predlagati, da se zakonodajni referendum izvede 24. septembra. Pobudnik referenduma o Zakonu o izgradnji, uporabljanju in gospodarjenju z drugim tirom med Divačo in Koprom gospod Vili Kovačič pa predlaga, da bi bil referendum o zakonu o drugem tiru razpisan na isti dan kot predsedniške volitve, saj bi se na ta način, kot je večkrat poudaril, izognili dvojnim stroškom. Slednje trdi tudi opozicija. Glede tega se je gospod Vili Kovačič celo mudil pri predsedniku države in sta razpravljala o datumu referenduma. Gre za zelo nenavadno ravnanje oziroma politični pritisk, saj vsakomur jasno, da gre v primeru referenduma za odločitev Državnega zbora, v katero predsednik republike ne more posegati. Predsedniške volitve pa razpisuje predsednik Državnega zbora in slednje bodo razpisane šele potem, ko bo razpisan ta referendum. Zato v zvezi z ravnanjem gospoda Vilija Kovačiča pa tudi poslanskih skupin, ki sta vložili amandmaja za spremembo datuma glasovanja, velja opozoriti, da gre za populizem in zavajanje. Že direktor Državne volilne komisije gospod Dušan Vučko nam je na seji odbora pojasnil, da se je strošek referenduma v preteklosti gibal okoli 5 milijonov evrov in bi s hkratno izvedbo resda prišli do prihrankov, a ne v tej višini kot navaja gospod Vili Kovačič in ostali. Privarčevali bi namreč okoli dva in pol milijona evrov, kar seveda tudi ni malo. Predlagatelji referenduma, ki referendum podpirajo oziroma ki si želijo zavrnitve Zakona o izgradnji, upravljanju in gospodarjenju z drugim tirom železniške proge Divača–Koper, pa bi se po mojem morali bolj posvetiti razpravi o morebitnih oportunitetnih stroških, ki bi nastali, če bi referendum
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Prvič sem menila, da je lapsus, ampak se ponavlja. Midva se ne tikava, mogoče na kakšnem hodniku, v tej dvorani ne, reče se izvolite in ne izvoli. Hvala. Spoštovane poslanke in poslanci! Predstavljajte si, da ste zaposleni v podjetju. Podjetje je pred časom s pomočjo strokovnjakov in v sodelovanju z vsemi zaposlenimi izvedlo reorganizacijo. Reorganizacija omogoči boljše pogoje dela za zaposlene in poskrbi tudi za boljše izkušnjo uporabnikov in naročnikov. Manjši del zaposlenih z reorganizacijo ni zadovoljen, zato pripravi predlog za spremembo reorganizacije. Ta pa v resnici ne prinaša nobene nove rešitve, pač pa le predlaga vrnitev v staro stanje. Ne gre niti za premalo premišljen ali premalo kvaliteten predlog, gre le za vrnitev na staro stanje. Verjetno se nam na tej točki vsem zdi popolnoma logično da gre za nesmiseln predlog, ki ne bo sprejet, ampak v Državnem zboru je v imenu demokracije očitno mogoče tudi nesmiselno. Tudi serijsko vlaganje enih in istih predlogov sprememb zakonov, ki ne spreminjajo ničesar, pač pa le predlagajo vrnitev na staro stanje. Pred nami je namreč Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vinu, ki ga je predlagatelj z enako vsebino predlagal že aprila 2016 in je bil že takrat zavrnjen. Ne le, da so mu nasprotovali poslanci in Vlada, nasprotovali so mu tudi vinogradniki in vinarji. S 1. januarjem 2014 je namreč v veljavo stopila novela Zakona o vinu, ki je imela za svoj osnovni cilj zmanjševanje sivega trga in odpravo nelojalne konkurence registrirani pridelavi vina. Težnja je bila, da se zaščitita tako potrošnik kot tudi pridelovalec grozdja in vina. Predlagane spremembe je pripravila delovna skupina, ki je bila sestavljena iz predstavnikov vinarjev in predstavnikov vinarske inšpekcije. Med drugim je novelirani zakon določal tudi prepoved točenja neustekleničenega vina v gostinskih lokalih, vendar pa se vino še vedno prodaja kot odprto vino, a mora biti v ustrezno zaprti embalaži in
Spoštovana podpredsednica, spoštovani poslanke in poslanci! Ustava Republike Slovenije v svojem 152. členu določa posebno vlogo Banke Slovenije ter ureja njeno naravo v smislu centralne banke kot avtonomne institucije. Neodvisnost centralne banke je načelo, ki je v slovenskem pa tudi evropskem pravne redu vzpostavljeno z določenim smislom. Podobno je načelo neodvisnosti v večji ali manjši meri vzpostavljeno pri različnih organih, ki delujejo znotraj pravosodja. Seveda je načelo neodvisnosti v sistemu demokratične ureditve, kjer poznamo različne sisteme zavor in ravnovesij, omejeno, vendar mora biti vsak poseg v to načelo premišljen in dobro utemeljen ter usmerjen zgolj na področje, kje je to dopustno in potrebno. Iz tega razloga ocenjujemo tudi, da bi moralo biti vsako priporočilo, sprejeto v državnem zboru, ki na nek način postavlja tudi omejevanje načela neodvisnosti, bolj konkretno opredeljeno. Ni namreč vseeno, na katero področje dela oziroma pristojnosti centralne banke se priporočilo nanaša. V zvezi s tem ugotavljamo, da je priporočilo zelo splošno, abstraktno ter ne razlikuje med različnimi sferami dela ter pristojnostmi centralne banke. Načelo transparentnosti je sicer seveda zelo pomembno, vendar mora biti usklajeno z drugimi načeli, zato pa bi bila potrebna bolj določna opredelitev morebitnih sprememb v pravnem redu. Priporočilo vsebuje usmeritev k večjemu zagotavljanju demokratičnega nadzora nad centralno banko. Ocenjujemo, da je opredelitev nadzora centralne banke v smislu demokratičnega nadzora nekoliko nejasna. Ocenjujemo tudi, da je sprejem priporočila na seji Državnega zbora, ki centralni banki priporoča, da prouči revizijska poročila Računskega sodišča, nepotrebno. Glede na navedeno v Poslanski skupini Nove Slovenije ne moremo podpreti predlaganega priporočila.
Hvala za besedo. Presenečen sem, da kolegi iz Poslanske skupine <PARTY> govorijo o tem, da ne bodo podprli te novele Zakona o dohodnini. Presenečen sem zato, ker ta zakon zmanjšuje davčno obremenitev za male kmete in pravičneje obdavčuje tiste, ki imajo večje kmetije. Namreč, ko je <PARTY> vodil vlado in imel tudi resor kmetijstva, je bil sprejet amandma k Zakonu o dohodnini, ki je dejansko razbremenil največje kmetije na račun najmanjših. Namreč, pavšal na obdavčevanje je pomenil, da so male kmetije plačevale dohodnino tudi od dohodka, ki ga sploh niso prejele. S tem zakonom to odpravljamo. To je bila velika krivica, ki se je dogajala od leta 2004. To krivico danes odpravljamo s sprejemom tega zakona. Realnejšo obdavčitev v tem 2. členu pa poskušamo doseči na način, da se dejansko v davčno osnovo vštevajo dejanski prihodki, ne pavšalni, ampak dejanski. Ker gre tukaj tudi za obveznost, da se mora kmetija odločiti za to, da bo vodila knjigovodstvo glede na višino prihodkov, ki jih ustvarja na posameznega člana, z amandmajem dvigujemo ta prag s 5 tisoč evrov na 7 tisoč 500. Pomeni, da obveznost obveznega knjigovodstva iz predloga, ki je bil sicer zapisan in je bil nekako obvezujoč za 6 tisoč 100 kmetij v Sloveniji, z amandmajem zmanjšujemo na okoli 3 tisoč kmetij v Sloveniji. Torej, tiste kmetije, ki bodo na podlagi dejansko pridobljenih prihodkov presegle skupaj pri posameznih članih v tem kmetijskem gospodarstvu dohodek 7 tisoč 500 evrov, bodo morale voditi obvezno knjigovodstvo. S tem hočemo doseči, da se dejansko obdavči realni prihodek in prihodek, ki ga nekdo prejme. O tem pravzaprav v tem delu govori ta zakon. Če vztrajate pri tem, da ohranjamo to krivičnost, ki je bila do sedaj uzakonjena, potem tega zakona ne boste podprli. Če pa ste za to, da odpravimo obdavčitev tistih najmanjših kmetij, na katerih dejansko ne moremo preživeti ob tako velikih obremenitvah, potem pomeni to še naprej propadanje slovenskega podeželja in slovenskih kmetij. Kajti še vedno ni vzp
Hvala lepa, predsednik, za besedo. V poslanski skupini smo zakon, ki ga je predlagala Vlada prej, podprli. Čeprav smo v poslanski skupini en teden prej vložili zakon, ki je z razliko od Vladnega predvideval podaljšanje moratorija za uveljavitev prevoznic za dve leti, za kar sta se zavzemala tudi Komisija za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Državnega sveta kot tudi Sindikat kmetov Slovenije. Vendar je Vlada po Poslovniku lahko vložila kljub temu, da je pozneje vložila zakon po nujnem postopku, in ta postopek našega zakona prehitela. Na samem odboru so poslanske skupine koalicije vložile amandma, ki predstavlja kompromis med našim zakonom in Vladnim, smo zaradi okoliščin, ki bodo sledile, podprli ta amandma in tudi zakon. Veseli nas, da je Vlada pohitela s tem zakonom, ker bi sicer nastale po 30. 4. posledice, moteno bi bilo odpravljanje sanacije po žledu oziroma s prevoznicami tudi izvajanje te sečnje po žledu. Zato nerodno izgleda, ko zdaj naš zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Nas pa veseli, da smo to situacijo tudi z našo pobudo pravočasno rešili.
Hvala za besedo, predsedujoči. Če ne drugega, bi bilo smiselno podati zahtevo za obravnavo premierjevega odgovora na plenarni seji Državnega zbora že zato, ker svoj čas za odgovor na korektno poslansko vprašanje uporablja za obračunavanje za Združeno levico, namesto da bi podal neke vsebinske argumente. Če se pa vrnem na samo poslansko vprašanje, poglejte, še zmeraj gospod premier ni odgovoril, zakaj je bilo ravnanje ministra Mramorja opravičljivo, ravnanje ministrice Setnikar Cankar pa ne. Raje se je ukvarjal s tem, da zanika, da ima predsednik Vlade posredno oziroma neposredno ogromno moči delovanja v državnih organih in v državnih podjetjih. Predsednik Vlade trdi, da delo <PARTY> vznemirjal ljudi, ki so prej bogateli na račun državljanov, soočeni smo pa s stanjem stvari, ki je popolnoma nasprotno od trditev gospoda predsednika Vlade. Ministri te vlade, Mramor, gospa Setnikar Cankar, Makovec Brenčič itn. so v resnici tisti, ki so na veliko bogateli na račun državljanov. Za svoje izjave predsednik Vlade ni predložil nobenega dokaza, nobene konkretnosti. Nič novega, bi sicer lahko dejali. No, pa vseeno, na neznanem kraju, v neznanem času. Vendarle pa so zlorabe, tiste zlorabe, ki so znane, pa gospod Cerar in <PARTY> na vsepretege ščitita konkretno zlorabe na akademiji. In <PARTY> v svojem delovanju ne nazadnje ni posegala na nobeno področje, kjer vemo, da se dejansko dogaja izčrpavanje javnih sredstev. In zavajanje predsednika Vlade, njegova uslužnost do elitnih, ščitenje bogatenja na račun državljanov so razlogi za alarm. Mislim, da je to krepko vredno razprave na plenarni seji Državnega zbora.