EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Veliko zavajanju, humornih vložkov povedanih s te strani, ampak jaz bom poskušal še enkrat vsebinsko pojasniti. Poglejte, seveda za zaščito potrošnikov gre, saj zato je zakon o dvojnem označevanju cen in zato od konca junija začne teči eno letno obdobje, koncem junija 2006, dvojnega označevanja cen. In jaz sem zelo jasno opozoril tudi predstavnike vlade, da je njihova naloga, imamo urad za varstvo potrošnikov, da se poveže z vsemi potrošniškimi organizacijami, da tukaj opravijo svojo nalogo, da ne bo prišlo do neopravičenih podražitev, ki nastajajo zato, ker lahko trgovci poskušajo izkoristiti menjavo valute, o tem smo govorili. Natanko tako, za zaščito potrošnikov gre pri tem zakonu. In seveda če se tudi to obdobje podaljša po nepotrebnem, po moje, za štiri, pet mesecev in če pride do nihanj, kakršna so možna, še za nekaj promilov, pride do ponovnega označevanja cen. In to pa so tisti dodatni stroški, o katerih sem govoril in seveda še enkrat za zaščito potrošnikov gre in važno bo tisto obdobje zadnjih 6 mesecev leta 2006 in seveda potem naslednje obdobje 6-ih mesecev v letu 2007 in to pa je naloga vlade, da še enkrat z tudi, če hočete drugimi potrošniškimi organizacijami opraviti svojo funkcijo in ustrezno informira tudi javnost, če bo prihajalo do neopravičenih podražitev. Še enkrat, imamo urad za varstvo potrošnikov in celo vrsto drugo potrošniških organizacij in obstajajo instrumenti, da se to prepreči. Še enkrat poudarjam, v nekaterih evropskih državah, praktično vseh, kjer je prišlo do uvedbe evra, so se soočili s temi podražitvami. Ker smo s tem seznanjeni, vemo da je do tega prihajalo, je naloga in odgovornost vlade, da to prepreči, zato pa ima na voljo celo vrsto instrumentov. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Pozdrav tudi ministru in pa sodelavki. Jaz bom ta sklep s težkim srcem podprl. Podprl zato, ker cenim vsebino, ki gre v to smer, da zavarovancem pri Vzajemni njihov denar namenimo ne za dividende in pa dobičke, pač pa za to, za kar so se zavarovali, da bodo imeli več zdravstvenih storitev na razpolago in jih bodo tako tudi koristili. Je pa seveda procedura, s katero se pa ukvarjamo že nekaj dni v tem državnem zboru, to pa moram reči, kar precej čudna. Zato imajo tudi razprave kolegov iz Slovenske nacionalne stranke, katerim sem danes in pa v preteklih dneh z veseljem in pa z zanimanjem prisluhnil, tudi precej soli in čas je, da se nad zgodbo resno zamislimo. Očitno nam je vsem 9o-im v državnem zboru cilj skupen, na vrhu hriba, isti in enak, razlikujemo se le v poteh, kako do tja priti. Hvala lepa.
Hvala za besedo, podpredsednica. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! V <PARTY> smo predlagali te spremembe Zakona o vojnih veteranih v dobri veri, da bo Državni zbor spoznal, da je sedaj glede na gospodarsko situacijo čas, da vsem vojnim veteranom, to se pravi tistim, ki so se najbolj žrtvovali za našo domovino in za to, da danes živimo v samostojni in neodvisni Republiki Sloveniji, dali največ, na nek način tudi zahvalimo. Gospodarska in finančna situacija se je po letu 2008 v Sloveniji zelo poslabšala. Ko je konec leta 2011 oziroma februarja 2012 prisegla druga Janševa vlada, se je takoj lotila rezov na vseh področjih. Treba je bilo varčevati, konsolidirati javne finance. Ker v Slovenski demokratski stranki nismo izključevalni do nikogar in ker nismo želeli, da bi nam kdorkoli očital, tem ste vzeli, tem niste, smo se odločili, da tudi posežemo v nekatere pravice vojnih veteranov. Zaradi tega smo vsem vzeli dodatek oziroma dopolnilno zdravstveno zavarovanje, ki jim ga je prej plačala država oziroma tistim ne, ki so bili upravičeni do veteranskega dodatka. Takrat so bile tudi velike kritike na naš račun, vendar smo se zavezali, da takoj, ko bo gospodarska situacija v državni ugodnejša, da bomo prišli s predlogom, da se jim ta zadeva vrne. Če danes pogledate, katere ukrepe pohvalijo v tujini, katere ukrepe pohvali OECD in s katerimi ukrepi se v Washinghtonu, v Evropski uniji in povsod drugje hvali tudi finančni minister Dušan Mramor, je to pokojninska reforma, reforma trga dela, ustanovitev <PARTY>H, ustanovitev slabe banke in pa konsolidacija javnih financ. To je pet ukrepov, ki jih je sprejela takratna druga Janševa vlada, da nismo padli še bolj globoko, da nismo imeli še večjega primanjkljaja, kar bi Slovenijo zagotovo potisnilo tudi na rob današnje Grčije, kjer smo tudi priča, da radikalno leva stranka Siriza, ki je obljubljala ne vem kakšne bombončke pred volitvami, sedaj pristaja na radikalno varčevanje, ker samo to je očitno rešitev. Res je, da je
Hvala lepa, gospod predsednik. Ravno zaradi takšne in drugačne parlamentarne prakse, kot se uvaja sedaj in se je uvajala tudi v preteklosti – ja, obrazložitev mojega glasu – mi je nek gospod rekel: "Gospod Gašpar, več so vredne smeti, ki jih odpeljejo iz parlamenta, kot ste vredni poslanke in poslanci." Lepo vas prosim, gospod predsednik, da prenehate s takšno parlamentarno praksi, ki dobesedno ruši ugled tega hrama demokracije. Zato glas proti takšnim neprimernim, nečednim postopkom, ki dejansko močno vplivajo na slab ugled Državnega zbora.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Pozdravljeni predstavniki vlade! Kolegice, kolegi! Jaz sem kar prisluhnil, gotovo, zadnjim besedam dr. Bernika: zelo široke, splošne besede, ki mislim, da jih vseskozi morda poudarjamo bolj nekje v kakšnih kuloarjih in se na tem področju res morda premalo dogaja, kajti mislim, da ta privatni sektor, ko je nekje začel živeti, je to nekje na štartu zastalo, zamrlo. Mislim, da je lahko ta del zdravstva - točno kar ste vi rekli - nekje neka spodbudna konkurenčna varianta javnemu, tako imenovanemu javnemu, sektorju v naši državi. Pa da preidem s tega na bolj konkretne točke, ki smo jih obravnavali danes oziroma ki jih bomo obravnavali in o njih glasovali. Torej, o tem urniku, ki naj bi bil sporen, okoli 8.00 ure zjutraj, jaz mislim, da kar se mene tiče, ki še vedno tudi v praksi delam, da je ta gibljivi možni urnik, ki ga tabeseda "praviloma" omenja, pred 8.00 uro zjutraj, rešuje te probleme, s katerimi izgubljamo po mojem včasih tudi preveč časa. Mislim, da je s tem dano menedžmentu, da se okoli tega sam odloča, kakor je pač v dotični ustanovi bolj plodovito za delo in morda racionalneje in podobno. Tako zame zadeva ni sporna. Strinjam se pa z gospodom Drobničem, da bi se marsikaj dalo naknadno - tudi morda ne preveč s to zdravstveno zakonodajo ukalupljati zadeve in jih vstavljati nekje neke iniciativnosti in bi morda s kakšnimi podzakonskimi akti, ki bi jih dorekli naknadno, tudi kakšne zadeve tam dorekli. Potem, kar se tiče dela mladih. Priznati moram, da podpiram tudi intence mladih ljudi, vendar zdravniki gremo nekje po poti, ki pomeni nekje zapriseženost in nekje žrtvovanje. Lahko rečemo, da je dostikrat to žrtvovanje svojega življenja, zato ker smo se odločili, da bomo to počeli. In to pomeni v veliki meri odrekanje privatnemu življenju, odrekanje marsičemu, česar drugi niti ne vedo. Ko prihaja do izračunov, koliko naši zdravniki "oddežurajo" v enem življenju, to so leta, lahko rečem, kar zapora v bolnišnicah. Tako upam, da se
Spoštovani predsednik Državnega zbora, drage poslanke in poslanci, lep pozdrav! Posebej pozdravljam tudi vse, ki spremljate to sejo Državnega zbora tukaj z balkona. Seveda pozdrav gre tudi vsem gledalcem pred TV ekrani. Stranka <PARTY> je odgovorna stranka, zato smo 11. januarja podprli relativnega zmagovalca, ker ustavno načelo in načelo demokratičnosti govori o tem, da je treba priložnost dati tistemu, ki je relativni zmagovalec. Mi smo sledili predlogu predsednika države, vendar žal kandidat ni dobil ustrezne podpore. To je povzročilo tudi veliko težav stranki <PARTY>. Mi smo se znašli pred hudo dilemo – ali se oblikuje neka drugačna vlada z drugačno podporo ali odpremo pot za predčasne volitve. V stranki <PARTY> smo ocenili, da bi bile predčasne volitve prava katastrofa za Slovenijo. Vidite, kaj se dogaja že v teh dneh, da so nam včeraj spet padle bonitete, to pa zato, ker nimamo neke politične stabilnosti. O samih gospodarskih kazalcih ne bi govoril, ker je kandidat za mandatarja že povedal v svojem uvodu, kje smo, kakšni so ti podatki, zato ocenjujem, da nas čaka zelo težko delo. In ne samo tiste, ki smo podpisali koalicijsko pogodbo, ampak tudi tiste, ki sedite tukaj v Državnem zboru in niste podpisali koalicijske pogodbe. Osebno sem prepričan, da v tej zelo težki situaciji, v kateri se je znašla Slovenija, bi bila najboljša rešitev, da bi se oblikovala tako imenovana velika koalicija. To se pravi, da dve najmočnejši stranki prevzameta odgovornost in skušata rešiti Slovenijo. Morda se niti še dobro ne zavedamo, v kakšni situaciji se nahajamo. Eno so številke, drugo pa dejansko življenje. V času predvolilne kampanje moram povedati, da sem obiskal veliko krajev in videl sem, kaj pomeni gospodarska, finančna kriza. Zlasti če pogledamo naše upokojence, tiste, ki se preživljajo s 300, 400 morda 500 evri na meseci. Oni najbolj čutijo to krizo. Zaradi tega je stranka <PARTY> odgovorna do njih. Če se ne bi odločili za to, da gremo v tako imenovano koalicijo za izhod
Spoštovani predsednik Vlade, minister, kolegice in kolegi – prav lep pozdrav! Naj na začetku zelo jasno povem, da se v <PARTY> zavedamo pomembnosti občin za razvoj naše države. S tem namenom je Vlada tudi pristopila v pogajanja s predstavniki treh združenj občin z jasnim ciljem – doseči dogovor o financiranju občin in o nadaljnjem sodelovanju. Novembra po večtedenskih pogajanjih je bil dogovor z občinami sklenjen. Višina povprečnine se je dvignila za 22 evrov v primerjavi z letom 2018 oziroma na 573,50 evra na prebivalca. Naj še enkrat poudarim, Vlada je skupaj s tremi združenji občin določila višino povprečnine. Ni bila to enostranska poteza Vlade, temveč je bila to dogovorjena zadeva. Iz razprave v Državnem svetu je sicer razumeti, da občine ob podpisu dogovora z Vlado niso vedele, kakšni bodo učinki dviga plač v javnem sektorju na stroške delovanja občin. Te navedbe ne držijo. Pogajalci so že v času večtedenskih pogajanj vedeli za zahteve sindikatov javnega sektorja in tudi za okvirno višino povečanja sredstev za plače. Zahteve sindikatov so bile namreč znane že v času volitev junija 2018 in se niso bistveno spremenile v času pogajanj med Vlado in združenji občin, se pravi, v oktobru in novembru in niti januarja 2019, ko je bil dogovor s sindikati tudi podpisan. Ravno zaradi vedenja, da lahko dvig plač v javnem sektorju kljub višji povprečnini vpliva na delovanje občin, se je v dogovoru o višini povprečnine določilo, da se po preteku šestih mesecev naredi analiza vplivov povišanja plač v javnem sektorju na stroške občin in sprejmejo ukrepi, če se bo izkazalo, da so ti ukrepi potrebni. A ne samo to, ker so se pogajalci zavedali, da občine izvršujejo veliko nalog, ki so nanje prenesene z zakonodajo in za katere v nekaterih primerih ne dobijo dovolj državnih sredstev, so se dogovorili, da se ustanovi mešana delovna skupina. Delovna skupina, v kateri so predstavniki Vlade in občin, ima za nalogo v šestih mesecih pripraviti predloge sprememb in dopolnitev zakonodaje,
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz bom postavila vprašanje, čeprav gospoda ministra danes ni, bom pa prosila za pismen odgovorov. Po uvedbi devetletke se starši pritožujejo, da so se bistveno povečali njihovi izdatki za učbenike, delovne zvezke in druge šolske potrebščine. Slovenija je svojevrstna oaza v Evropi, saj povsod drugod dobijo otroci v začetku leta učbenike in delovne zvezke v šoli po zelo nizki ceni, samo pri nas jih moramo drago kupovati v knjigarnah. Cene so visoke tudi zaradi pretirane luksuzne izvedbe, ki ne ustrezajo namenu učbenika. Učbenik je le delovni pripomoček, ki svojo funkcijo opravi z zaključkom leta, ko se vsebina pretoči v znanje učencev. Učenci morajo imeti pravico podčrtovati, označevati in dopolnjevati besedilo s svojimi opombami, kar je možno samo, če so učbeniki njihovi. To še bolj velja za delovne zvezke. Naloga šole je namreč predvsem v tem, da učence nauči kako se učinkovito uči, zato smo zelo skeptični do učbeniških skladov, ki izhajajo iz popolnoma druge logike, saj morajo učenci, katerih starši ne morejo kupiti predragih učbenikov, te učbenike paziti, jih ne morejo uporabljati tako učinkovito kot njihovi bolj premožni vrstniki. VSloveniji ob enotnem učnem programu dopuščate po več, celo po pet učbenikov za isti razred, čeprav je to povezano z velikimi stroški, ki si jih odrežejo avtorji, recenzenti, različne komisije, tiskarji in prodajalci. Zakaj ne določite za vsak predmet enotnega učbenika za celo državo, da ga boste tiskali v eni tiskarni, ki ima državno koncesijo in zakaj ne organizirate neposredne distribucije učbenikov na šole, ki jih potem po neprofitni ceni prodajo učencem? V zvezi z obstoječim sistemom vas sprašujem naslednje: Koliko različnih naslovov učbenikov in delovnih zvezkov za devetletko trenutno obstaja? Koliko avtorjev ter recenzentov je v tem šolskem letu dobilo honorarje za učbenike oziroma delovne zvezke in koliko je bil skupen znesek ho
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zakon o Slovenskem državnem holdingu je pripravila vlada in vlada nosi vso odgovornost, ali bo ta zakon sprejet, bo šel po normalni poti, ali bo imel na poti ovire. Takrat, ko predlagaš zakon se moraš dogovarjati s socialnimi partnerji, se moraš dogovarjati z opozicijo, moraš jo poslušati in moraš tudi nekaj njihovih zamisli v zakon nesti. Vse, kar se sedaj dogaja – da zakon ne gre po normalni poti – vzemite krivdo nase, vi ste odgovorni za to. Če bi bil zakon dobro pripravljen, bi ga sprejela tudi opozicija, in, če bi bil dobro dogovorjen s socialnimi partnerji, ne bi imeli takih kravjih kupčij, da se je Ministrstvo za finance dogovarjalo z enim sindikatom o ciljnem deležu prodaje energetike v Sloveniji. To pa res ni naloga sindikata, da bi se pogovarjal o lastninjenju z vlado oziroma državo. Zakon ima čisto popolnoma drugo poslanstvo. To vnaša več nemira med ostale sindikate. Boljše bi bilo sindikat odvrniti od tega – da se nima pravice spuščati v lastništvo podjetij, ampak je njegova skrb delitev dobička, skrb, da se izpolnijo osnovni pogoji po kolektivnih pogodbah, in da tudi skrbi in pomaga podjetjem takrat, ko gre za ohranjanje delovnih mest. Najmanj pa to, da se sindikat spušča v lastništvo! V privatno lastništvo se nikoli ne spušča, pa tudi državno se ne bi smel. Ta Slovenski državni holding je sedaj gospodarska družba – in kaj moti državljanke, državljane in nas v opoziciji? Motita nas dve stvari. Prvič, da se to državno premoženje, ki je vredno 10, 13 ali pa 50 milijard – posredno, neposredno, če bi dobro gospodarili v 20 letih – prenese iz nadzora države, Državnega zbora, v privatno družbo, v d. d. družbo. Država oziroma Državni zbor potem nima več nadzora nad tem premoženjem. To premoženje je od vseh državljank in državljanov, ne od aktualne vlade. Drugo, kar je moteče, je to, da je v temu zakonu skupščina vlada, da ima nadzorni svet 9 članov in večino postavlja aktualna vlada. To ne gre, ne
Hvala lepa podpredsednik. Po poslovniku imate tudi možnost, da sami odločite kako in kaj. In vas pozivam, postopkovno, da o tem premislite. Namreč strategija tukaj je zelo očitna, vidna iz vesolja. <PARTY> si želi, da danes ta trenutek zaključimo z razpravo o tudi tem, koliko so sami vpleteni v umazane posle finančnih malverzacij, ki so se dogajale in se še očitno dogajajo in jih poskušajo še vedno izkoriščati. Na kakšen način želijo to narediti? Nimamo ustreznega kvoruma ta trenutek, kar pomeni, da nimamo 46, ne zaradi večine prisotnih na njihovi strani, pa na naši, ampak še kje drugje. In v primeru, da ne bomo dobili 46 glasov, se bo ta seja za njih slavno, za Republiko Slovenijo, državljanke, državljane pa neslavno zaključila, brez epiloga. Zato vas pozivam, da še enkrat premislite o tej svoji odločitvi, in da omogočite, da nadaljujemo z razpravo. Vsi razlogi, zakaj bi lahko nadaljevali, so na strani pravice.
Hvala lepa. Prav lepo pozdravljeni! Predlog zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ali, kot krajše pravimo, novo pokojninsko reformo bom podprla. Že lanskoletno pokojninsko reformo, ki je bila, roko na srce, še ugodnejša od te, ki jo sedaj obravnavamo, sem podprla. Vendar zgodili so se referendumi, referendumi proti reformam, referendumi proti Vladi, vendar imata očitno sedanja koalicija in gospod minister več sreče, tudi opozicija, tudi v Pozitivni Sloveniji smo, kar se tega tiče, prijaznejši. Razmišljamo zelo razumno, konstruktivno, povezovalno in želimo predvsem dobro državljankam in državljanom Republike Slovenije. Še posebej delujemo konstruktivno in povezovalno takrat, ko vemo, da gre za dobre predloge, ko gre za nujne in ko gre za potrebne spremembe predloge zakonov. Zelo pomembno sporočilo je tudi vsem tistim, ki bodo še letos do konca leta po sedanjem zakonu izpolnili pogoje za upokojitev in da se bodo lahko upokojili kadarkoli, da ni nujno, da letos hitijo in da gredo letos v pokoj ali v penzijo, kot radi rečemo. Vendar, pomisliti moramo tudi na mlajše generacije, torej tisti, ki smo predstavniki mlajših generacij, bomo morali imeti 40 let delovne dobe, to dostikrat kdo vpraša. Takrat ko smo pričeli delati plus 40 let in to bo naš datum možne upokojitve. Seveda je zakon nekoliko slabši za nas ženske; izenačuje nas z moškimi, vendar tudi to smo poslanke, ki soodločamo s kolegi poslanci, pripravljene, pripravljene sprejeti v dobrobit tega, da končno povrnemo mir, povrnemo zaupanje, povrnemo negotovost in zaskrbljenost našim upokojencem, tudi vsem ostalim našim državljankam in državljanom Republike Slovenije. Tudi sama sem zadovoljna in vesela, da je očitno tudi prejšnja reforma, v lanskem letu, prinesla nekoliko lažje delo ministrstvu, gospodu ministru, tudi koaliciji in opoziciji, da smo lažje prišli do skupne točke. Nisem ravno prepričana, da je čisto vse usklajeno s partnerji v tolikšni meri, da bi vsi, kot bi kdo rekel, vriskali od navdušenja.
Hvala lepa, gospod predsednik. Če želite imeti repliko, povejte, vas bom imenoval. Na to temo smo imeli sklicano Komisijo za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti in tu smo obravnavali kandidaturo gospoda Fišerja. O tem ne bi govoril, ker je to znano in imate vsi zapisnike, kaj smo se pogovarjale, kaj smo naredili, in je to zdaj zgodba, ki je šla mimo. Ampak, ker imate nekateri polna usta človekovih pravic, sem se odločil, da bom naredil kratek povzetek te komisije, pa po nepotrebnem mogoče, če ne bi imeli polna usta človekovih pravic. Na to komisijo so bili vabljeni: predlagatelj poslanske skupine gospod Jože Tanko; Borut Pahor, predsednik Vlade; Zdenka Čebašek Travnik, varuhinja človekovih pravic; Gašper Rudolf, upokojeni župnik; Aleš Rupnik, dekan šempetrske in novogoriške dekanije; Andrej Saje, predstavnik Slovenske škofovske konference; dr. Lovro Šturm, nekdanji ustavni sodnik; dr. Janez Čebulj, gospod Silvij Šinkovec, vrhovni državni tožilec in nekdanji sodnik; dr. Ivan Štuhec, teolog. V vednost smo poslali Državnemu svetu, Vladi, Kolegiju predsednika Državnega zbora, generalni sekretarki, Zakonodajno-pravni službi, Službi za odnose z javnostjo. In kje je tisti, o katerem smo govorili in o katerem smo razpravljali? Nikjer! Nikjer ni tega gospoda. Upam, da se boste zbudili in da boste nehali govoriti o človekovih pravicah vsaj pri tej točki dnevnega reda. Nisem ga imenoval, ker nočem, da ima repliko. Tako lepo prosim, da bodimo korektni. Na tej seji sem tudi kot novopečeni podpredsednik te komisije predlagal predsednici komisije, da preimenujemo komisijo. Sedaj se imenuje Komisija za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, zadnji del in enake možnosti zbrišemo, kajti gospodu Fišerju nismo dali enako možnost. Tega ni naredil nihče od mojih kolegov. Ali je kdo od vas predsednik te komisije? Ni. Torej, to ste naredili vi. Toliko o širokoustenju okoli človekovih pravic. Ampak, nisem imel tega namena, res ne. Zdaj pa samo še o gospodu Fiše
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, predstavnica vlade! Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke nikoli ni in ne bo nasprotovala enakopravnosti žensk in moških, kar velja tudi za politiko. Že ustava Republike Slovenije v svojem 14. členu izrecno prepoveduje diskriminacijo, tudi na področju spola in govori o enakosti pred zakonom. Če povzamem kratka dejstva že s prejšnje izredne seje, je bilo razlikovanje v osnovi ustavno nedopustno že leta 1941, dokončno leta 1945. V Slovenski nacionalni stranki to za nas pomeni, da imajo ženske teoretično praktično popolnoma enake možnosti. Tudi da kandidirajo za različne funkcije v politiki. In s tem seveda tudi v parlamentu. In so tja tudi izvoljene. Vprašljivo je sicer, kaj storiti, če jih volilno telo, v katerem je več kot 50% žensk, ne izvoli. Ali bo torej predlagana sprememba na nek način omejila svobodno odločanje slovenskih državljank in državljanov na volitvah ali pa bo spodbudila večjo zastopanost žensk v političnem življenju. S predlagano spremembo namreč na nek način kljub vzpostavljeni enakosti in demokraciji priznavamo, da dejanske enakopravnosti ni. To nam sicer govorijo tudi statistični podatki o zastopanosti žensk v določenih poklicih, o višini njihovih plač in podobno. Glede zastopanosti oziroma enakih možnosti kandidiranja moških in žensk je zanašo poslansko skupino v prvi vrsti pomembno to, da celotna družba omogoča in zagotavlja ženskam in moškim enake pravice ter možnosti do izobraževanja in kasneje do svobodne odločitve o ustvarjanju kariere, pa najsibo to politična ali ne. Omenjeni možnosti Slovenija v svoji ustavi že zagotavlja. Ponovila bom tudi vprašanje in razmišljanje, ki sem ga že podala. Po našem mnenju je treba odgovor na vprašanje, zakaj je na višjih mestih in v političnem življenju zastopanost žensk v manjšini, vsekakor treba iskati drugje. Prepričana sem, da v veliki meri na to še vedno vpliva splošno prepričanje volilnega telesa, da moški žal vzbujajo v
Hvala za besedo. Pri tem prvem amandmaju k 1. členu se mi zdi, ali je notri zapisano "otrok in drugih", smiselno ali pa ne, kakor vzamemo. Ker je v tem zakonu v 4. členu poglavje, ki je namenjeno posebej otrokom, in menim, da nasilja v družinah ni deležen samo otrok, lahko je žena, mož, lahko so invalidi, starejši, lahko navsezadnje tudi hišni ljubljenčki, ki so po neki strani tudi družinski člani. Vsako nasilje v družini obžalujem. In da ta zakon sploh pride v veljavo, bi rekel, so posledice že neke neurejene razmere v družini. Za mene je krovni zakon, ki velja, zakon o zakonski zvezi. Če se držimo tega zakona, potem tega zakona o preprečevanju nasilja v družini sploh ne potrebujemo. Danes pogrešam poroke, tega ni. Pogrešam pred poroko šolo za zakon, tega se danes mladina, družba, ki vstopa v zakon, zakonsko skupnost, ne poslužuje. In potem gredo nepripravljeni v zakon, čas romantike mine in zakon pride v fazo boja. Nekateri znajo priti iz te faze boja skozi izobraževanje, skozi šolo za starše, skozi razne tečaje, ki obstajajo, nekje pa ostane ta faza boja skozi celo življenje in pride do tega prikritega nasilja v družini, iz katerega zakonca ne znata izstopiti. Potem stopi v vlogo, kot bi rekel znan slovenski psihiater, družinski terapevt, dr. Rugelj, ko pride v zvezo ta zakon, je družina na nek način, bom uporabil njegov besednjak, "že zavožena". In ko pride sociala, ko se mora policija vmešavati v te zadeve, je družina "že zavožena" in za mene je bistveno bolj pomembno, da se držimo tega krovnega zakona o zakonski zvezi, kjer notri lepo piše, zakonca sta med seboj enakopravna, zakonca sta se dolžna vzajemno spoštovati, si zaupati in medsebojno pomagati." In še naprej, "zakonca svobodno odločata o rojstvu otrok. Do otrok imata enakopravne pravice in dolžnosti." In tega je notri kar za celo zadevo. Vsak, če bi samo enkrat na leto, ko je obletnica poroke, vzel poročni list, če bi šla zakonca na neko večerjo, naredila bilanco za nazaj, za naprej, pa šla skozi te toč