EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala za besedo. Spoštovani minister za javno upravo gospod Rudi Medved! Pred kratkim smo poslanci v Državnem zboru sprejeli novelo Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, s katero smo na predlog Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti umaknili masovni avtomatični informativni izračun za letne pravice iz javnih sredstev. Za izračun se je po opravljenih testiranjih izkazalo, da je za informacijski sistem prevelik zalogaj in ne bi vzdržal povečane obremenitve zaradi hkratnega večjega števila elektronskih podatkovnih poizvedb. Testiranja so se izvedla po uveljavitvi novele iz leta 2017. Naj naštejem še nekaj primerov. Leta 2010 je nastopil nov bolnišnični sistem v UKC, ki je povzročil kup preglavic. Verjetno se vsi še zelo dobro spomnimo težav ob uvedbi e-napotnic in e-receptov, težave ob informatizaciji zemljiške knjige, rezultatov mature. Težave ob prehodu na nov informacijski sistem je imelo Ministrstvo za obrambo. Ob obravnavi Priporočila v zvezi s črpanjem evropskih kohezijskih sredstev Državnemu zboru je minister na matičnem delovnem telesu ter na izredni seji Državnega zbora večkrat opozoril na problematiko v zvezi z informacijskimi sistemi in na vse težave, s katerimi se zaposleni soočajo na dnevni ravni. Tudi v akcijskem načrtu za pospešitev črpanja sredstev z dne 6. decembra letos je na to ponovno opozorjeno. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali so bili v navedenih primerih pred uvedbo novega informacijskega sistema ali nadgradnjo obstoječega izvedeni pilotni projekti? Če ne, zakaj ne? Če so bili izvedeni, pa me zanima: V kakšni meri so se izkazali za učinkovite, da smo bili in smo še v nekaterih primerih kljub testiranju priča skoraj popolnemu kolapsu? Prav tako me zanima, glede na to, da težave z informacijskim sistemom v Službi Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko politiko obstajajo že najmanj od leta 2016: Ali ima Ministrstvo za javno upravo kot krovno ministrstvo v pripravi kakšne predloge
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predstavnik Državnega sveta in spoštovana ministrska ekipa! Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke glede uvedbe davčnih blagajn se od prve obravnave predloga zakona do danes ni spremenilo: davčnim blagajnam nasprotujemo. Zavzemamo se za pravičen sistem plačila davka in obsojamo sivo ekonomijo in delo na črno, vendar pa menimo, da s predlagano uvedbo davčnih blagajn ne bomo zajezili ključnega; ne bomo dobili tistih, ki računov ne izdajajo, tistih, ki dejavnosti nimajo registrirane in ti predstavljajo resničen problem v družbi, saj ne plačujejo davkov in so resnično nelojalna konkurenca vsem, ki pošteno opravljajo svojo dejavnost. Država ima že danes ogromno mehanizmov in institucij, ki ugotavljajo in ustrezno sankcionirajo sivo ekonomijo in delo na črno. Od 1. julija 2013 naprej imamo virtualne davčne blagajne, ki onemogočajo brisanje računov. Z začetkom letošnjega leta morajo imeti vsi, ki poslujejo z gotovino brez ustreznega računalniškega programa, vezane knjige računov. Resnično se je treba vprašati, ali nima država že danes na voljo dovolj ukrepov, s pomočjo katerih bi lahko zajezila sivo ekonomijo in delo na črno. Davčne blagajne so namreč že tretji poseg države na omenjeno področje v obdobju dveh let. Sprašujemo se o nujnosti tega ukrepa, nujnosti v smislu, ali res zasledovanega cilja predlagatelja zakona, to je zmanjšanje sive ekonomije in dela na črno, ni mogoče doseči z blažjim ukrepom ali celo z boljšim izkoristkom že uvedenih ukrepov. Vlada v svojem mnenju sama ugotavlja, da virtualne davčne blagajne prinašajo rezultate, vendar pa rezultati nadzorov kažejo, da nekateri zavezanci še vedno uporabljajo programe, ki prirejanje prometa omogočajo. Torej, zakaj ne bi bolje izkoristili že uvedene ukrepe, na primer z izboljšanjem delovnih procesov državnih organov ali zgolj v obliki spremembe pooblastil organov, ki so zadolženi za ta področja? Morda bi ob tem ugot
Hvala lepa, kolega podpredsednik za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Ko sem pazljivo poslušal ministra pri uvodnem nagovoru sem imel občutek, da imamo pred seboj takšno zakonsko spremembo, ki ji ni para, ki je bila deležna tako široke javne in strokovne razprave, ki je upoštevala tako rekoč vse pripombe. Ampak saj vemo, kaj pravi slovenski pregovor, da vsak berač svojo malho hvali. Jaz bi vendarle želel v to malho s svojim prispevkom primakniti nekaj brašna, nekaj brašna za boljšo popotnico, pa bom poskušal svoje pripombe razdeliti na 5 sklopov, na koncu pa dobrohotno tudi dati predlog za izboljšavo tega predpisa. Prva pripomba se nanaša na svet, ki nosi strašno grdo ime. Prepričan sem, da gre marsikomu na živce, radiofuzijo. Ampak kakorkoli že, očitno lepše ustreznice v slovenščini nimamo. Če pogledate zakonske spremembe, lahko ugotovite, da se pristojnosti tega sveta zmanjšujejo in da se tudi spreminja sestava tega sveta oziroma način imenovanja sedmih članov. Gre za identični pristop kot pri že tolikokrat obravnavanem in sedaj veljavnem zakonu o RTV-ju, gre za politizacijo, za imenovanje vseh teh predstavnikov s strani državnega zbora. Ravno tako je sporen način javnega poziva tistim, ki jih ta funkcija zanima. Po veljavnem zakonu so strokovnjake predlagale ugledne priznane institucije, sedaj pa naj se na javni razpis prijavijo kandidati s področja prava, telekomunikacij, informatike, avdiovizualne kulture, ekonomije, novinarstva in komunikologije, kar seveda je na prvi pogled povsem korektno, na drugi pa ugotovimo, da odpušča preširoke možnosti na odpiranje vrat tistim, ki bi želeli v tem svetu delovati politično in ne strokovno. Drugi sklop, ki je vreden kritike in ponovnega premisleka, je zagotavljanje pogojev za pluralnost. Po predlogu zakona bo o milijardi tolarjev, ki naj bi šla medijem, odločala komisija. In to komisijo bo imenoval pristojni minister. Seveda že tu lahko podvomimo, ali bo šlo za strokovno, dobroverno imenovanje ali bo šlo za politično
Hvala, predsednik. Spoštovani kolegice, kolegi! Predlog nove obdavčitve, ureditve po besedah Vlade zaradi usklajevanja z evropskimi pravili prinaša velike spremembe na področju obdavčevanja novih avtomobilov. Ključna posledica bo velikansko znižanje davčne obveznosti za kupce dragih in prestižnih avtomobilov. Dejansko višino davčnega popusta za bogate kupce je sicer izjemno težko izračunati natančno, ker je višina davka vezana na nabavno ceno vozila, ki jo proizvajalci skrivajo kot poslovno skrivnosti. Izračuni, ki pa so bili narejeni, pa kažejo dvoje. Prvič, da bo davčni popust za kupca 100 tisoč evrov vrednega avtomobila lahko celo presegal vrednost novega avtomobila srednjega razreda oziroma nekaj 10 tisoč evrov. In drugič, da bo zaradi tega ukrepa državni proračun prikrajšan za več milijonov evrov. Zavedamo se, da neustrezna obdavčitev premožne kupce sili v davčno izogibanje na način, da avtomobil nabavijo in registrirajo v tujini za poslovne potrebe, Slovenija pa davka na vozila zato ne pobere. Toda vsi premožni vendarle ne kupijo avtomobila v tujini, ker tega tudi ne morejo davčno upravičiti. Zato bi uvedba sprememb le osiromašila davčni proračun, malo pa je verjetno, da bi bogati kupci v kratkem času v Sloveniji kupili in registrirali toliko prestižnih avto, da bi lahko nadomestili izpad. Že drugič na isti seji moramo Vlado opozoriti, da strategija davčne oaze ni primerna za razvito državo. Proračunski izpad, ki bi nastal zaradi sprememb davka na motorna vozila, je po nekaterih izračunih ravno toliko, kot bi državo mesečno stalo, da bi delavcem zagotovila polno nadomestilo za čakanje na delo. S tem ukrepom bi zaposlene in delodajalce zagotovo lažje spodbudili k bolj striktnemu spoštovanju ukrepov za zajezitev okužbe. Razprava o tem, kako na boljši način urediti obdavčitev motornih vozil, je vsekakor smiselna, če so okoliščine normalne. Čas za spremembe Zakona o davku na motorna vozila je skrajno neprimeren, enako neprimeren za nadaljnjo obravnavo pa je tudi v
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Davki so tisto, kar plačujemo za civilizirano družbo. Obdavčevanje je pravzaprav odločanje oblasti o tem, kako pridobiti potrebna sredstva od podjetij, gospodinjstev in posameznikov ter jih naložiti v kolektivno potrošnjo in investicije. Denar, pridobljen z davki, je sredstvo, s katerim se realni finančni vir prenaša iz zasebnih rok v javno dobro. Duh nekega naroda, njegov kulturni nivo, njegova družbena struktura, dejanja, ki jih lahko izvede nacionalna politika, vse to je zapisano v narodovi fiskalni zgodovini. Tisti, ki zna poslušati ta sporočila, sliši grmenje svetovne zgodovine jasneje kot kjerkoli drugje. Kako vlada kot izvršna oblast države izpolnjuje svoje gospodarske odgovornosti, v tem ni nikakršne čarobne skrivnosti. Država zbira denar z obdavčevanjem. Dohodnina je po svoji velikosti drugi najpomembnejši davčni vir za davkom na dodano vrednost. Leta 2019 so prihodki od dohodnine obsegali 2 milijardi in 591 milijonov evrov. Razporeditev med državnimi in občinskimi proračuni je bila izvršena v razmerju 54 % država in 46 % občine. V tem mandatu smo v Državnem zboru obravnavali serijo predlogov sprememb dohodninske zakonodaje, ki bi davčne prihodke državnega proračuna zmanjšali za nekaj sto milijonov evrov letno. Tokratni predlog z dvigom splošne dohodninske olajšave s 3 tisoč 500 na 7 tisoč evrov in z znižanjem davčne stopnje v najvišjem razredu za sedem odstotnih točk ter še z nekaterimi drugimi modifikacijami bi te prihodke zmanjšal za 620 milijonov evrov, se pravi četrtino letne vrednosti. Vsi ti predlogi pa imajo eno skupno značilnost. Popolnoma nedefinirane in kvantitativno neopredeljene nadomestitvene učinke. Pričakovanje, da do z znižanjem dohodnine povečana kupna moč prebivalstva in tako spodbujena potrošnja, s katero se bodo davčni prihodki nadomestili z večjimi prihodki od davka na dodano vrednost, je iluzorno in brez vsake stvarne podlage. Zvišanje razpoložljivega dohodka posam
Hvala lepa, gospod predsednik. Državni zbor je sprejel Resolucijo o zdravi prehrani. V vsebino te resolucije sodita dva zelo pomembna segmenta: med drugim, da poskušamo, ko sestavljamo jedilnike, pripraviti čim bolj zdrav obrok. Drugo, zelo pomembno sporočilo pa je, da je treba imeti dovolj veliko število obrokov dnevno in da v okviru obrokov imamo dovolj časa, da ne pojemo na hitro, da ne zmečemo tega vase - iz preprostega razloga, ker naredimo sebi več škode kot koristi. In glede na to, da sem predsednik Odbora za zdravstvo, se mi zdi korektno, da opozorim na naša ravnanja, ki jih kot Državni zbor kažemo slovenski javnosti. In glede na to, da kolega Moge večkrat, ko smo z ansamblom kje, reče, da v taki vlogi nas ljudje lahko vidijo, da smo tudi poslanci ljudje, se mi zdi smiselno opozoriti na to, da v programu dela Državnega zbora, ko govorimo in razpravljamo in glasujemo sproti, je seveda nemogoče predvideti čas, na kakšen način naj opravimo korektno svoje fiziološke potrebe, med katerim je tudi zdravo prehranjevanje. Zato vas, gospod predsednik, sprašujem: Ali je v toku današnjega dneva predvidena kakšen odmor za to, da bomo lahko korektno odšli, zaužili kakšen obrok? Glede na dinamiko razprave, ki danes tukaj teče, in glede na to, da smo na 11. strani amandmajev, ki ima 59 strani za leto 2008, da bomo obravnavali še amandmaje za leto 2009, da imamo še kar nekaj stvari na dnevnem redu, seveda vas gospod predsednik sprašujem: Ali vodstvo Državnega zbora razmišlja tudi o tem, da smo poslanci ljudje in da želimo s svojim zgledom korektno slovenski javnosti sporočiti, da je resolucija o zdravi prehrani tista, ki to ima Državni zbor, ko planira svoje delo, tudi v vidu? Zato vas sprašujem, da bi v okviru tega programa imeli neko časovno dimenzijo, v kateri bomo lahko šli in korektno vsaj pojedli kosilo, v dinamiki dela Državnega zbora. Hvala. Vzel sem si več časa zaradi tega, ker o tem še nisem spregovoril v tem Državnem zboru, pa je večkrat bila takšna praksa. Predla
Hvala lepa. Glejte, da vas spomnim, mi zdaj govorimo že kar nekaj časa o situaciji, ki nima prav nobene veze s tem. Pri tem zaidemo, tako kot mnogi, kar na lepo travo v parku, ki jo je treba pokositi in tako dalje, ampak to ni naša tema. Naša tema je danes pravzaprav čisto nekaj drugega. Mi smo predložili zakon, ki je relativno zelo jasen. Odhodki širšega sektorja države naj se torej do leta 2013 znižajo na 43%. To je torej naša temeljna zadeva, in sicer naj se v letu 2010 znižajo na 46, potem na 45, 44 in tako naprej. To je treba ljudem precej po domače povedati. Po domače povedati v tistem stilu, da vsak kmet razume, če je kašča prazna, da pač lahko porabi tisto, kar ima in ne več. Naša država pa je v obdobju te vlade se izjemno, izjemno zadolžila. Na naši spletni stran vam tiktaka en semafor, ki vsako sekundo preskoči za 40 evrov, lahko si zadevo ogledate. Mogoče bi bilo bolje, če bi ga postavili tukaj pred parlament, zato da bi to tudi ljudje bolje videli. To je torej problem in to je torej naša skrb in naša želja doprinesti k situaciji izboljšanja stanja na tem področju. Želimo torej doseči to, da bo država porabila manj, in nič drugega. Ko pa govorimo o javnofinančni situaciji, veste, sreča je, ali veliko veliko srečo imamo poslanci, da lahko tudi lažemo, pa se čisto nič ne zgodi. In nekaj gromozanskih laži, laži, ki so bile izrečene, recimo, s strani gospoda Frangeža, pa še koga, so tiste, ki me pravzaprav bolijo. On primerja neko finančno stanje leta 2004 in leta 2008, torej začasa Janševa vlade, in govori, da je bilo stanje leta 2004 boljše kot leta 2008. Poglejte, ljudje lahko celo verjamejo, če so jim take izjave všeč, ampak resnica ni taka. Leta 2004 je prejšnja vlada sprejela vse državne blagajne, ki jih ta država sploh ima v globokih rdečih številkah. Vse je bilo minus, od penzijske blagajne, do državnega proračuna, zdravstvene blagajne in vsega ostalega. Vse je bilo v minusu. Dajte to ljudem priznati, vsaj predsednik Vlade včasih kaj prizna, potem ste
Lepo pozdravljeni ponovno z moje strani. Gospa Dimiceva mi je dala na iztočnico. Sama prihajam s tega področja in se bom vseeno kasneje vrnila k tej temi. Želela bi poudariti, predlagatelji zakona ne vem, ali ne želite razumeti ali nas ne poslušate, vendarle bi pa ponovno poudarila, da se v stranki Mira Cerarja zavzemamo za spremembe poklicnega in strokovnega izobraževanja v našem šolskem sistemu. Izrazito podpiramo sistem vajeništva, kajti poznamo dobre, odlične prakse, predvsem Danska, Avstrija in pa Skandinavske dežele. Moram reči, da vse analize kažejo, da učinkovito vplivajo na gospodarsko rast, na višanje BDP. In pravzaprav bi si sama želela, da čim prej, še včeraj, začnemo z implementacijo vajeništva v našem šolskem sistemu. Ampak ves čas vam govorimo, problem je globlji v smislu, da ne moremo vsega rešiti z Zakonom o poklicnem in strokovnem izobraževanju. Potrebujemo podrobnejši zakon, ki bo v dialogu s socialnimi partnerji, ki ne bo ponovno nalagal vseh bremen delodajalcu, kajti vemo, tukaj se status dijaka mladoletne osebe z vajeništvom spremeni in treba je definirati, kdo bo nosil te posledice. Pa ne razmišljajte, da jih bo nosil delodajalec v celoti. Nekaj časa nazaj sem bila zaposlena v veliki gospodarski družbi, ki se ukvarja z varilci in cevarji. To je podjetje, ki je samozaposlovalo in izobraževalo varilce in cevarje, kjer moram izpostaviti, da pravzaprav naš šolski sistem niti poklicnega standarda za cevarja še nima, kljub temu da je takšno povpraševanje po tem poklicu, ki je relativno dobro plačan, vendar ga pa naš šolski sistem ne daje. Kaj želim povedati? Da ta gospodarska družba vsako leto vlaga ogromna sredstva, da usposobi strokovni kader, predvsem mlade, in tudi ogromno nameni promociji teh poklicev, jih zaposli, ne nazadnje nauči, jim je dana možnost uporabe vseh strojev, naprav in vsega, kar je potrebno. Začeli smo tudi z medresorskim povezovanjem z ministrstvi, z zbornicami, zato vam povem, potreben je širši konsenz, socialne partnerje je
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Danes že osmič obravnavamo v Državnem zboru besedilo deklaracije, ki jo je sestavila naša država za boljšo povezanost z Evropsko unijo. Osem let si zapisujemo cilje, ugotavljamo, kako vse skupaj funkcionira, pa imamo vsi še vedno občutek, da ne čutimo dovolj, da smo res Evropejci. Morda mi, funkcionarji da, vendar državljani manj. Vse raziskave javnega mnenja doma in v Evropi kažejo vse večjo odtujenost državljanov Evropske unije od organov Evropske unije. To je problem, ki ga bomo morali preseči v naslednjih letih. Kaže, da sta se Bruselj in Strasbourg preveč zbirokratizirala, verjetno je posledica vsega tega to, da smo preveč zbirokratizirani tudi mi navznoter. Ne vem, če so te vlade, ki so delovale v Sloveniji po vstopu v Evropsko unijo, dovolj pozornosti namenile koordinaciji vseh projektov najrazličnejših ministrstev do usmeritev Evropske unije. Zavedati se moramo, da smo mi tisti, da smo Slovenci tisti, ki enako lahko vplivamo na neko odločitev, ki je sprejeta v Bruslju, kot kdo drug. V parlamentu malce slabše zaradi tega, ker so tam razmerja drugačna, prevladujejo tiste države, ki so večje, ampak v Svetu ministrov in v Svetu sploh, v Komisiji, tam pa je naša moč enakopravna in na nekaterih področjih smo uspešnejši, na nekaterih manj. Slovenija seveda pri tem ni nikakršna izjema, tudi druge države so morda preveč odtujene od Evropske unije, toda skupni cilj je, da to Evropo dejansko čim prej začutimo kot svojo. Dovolite, da danes malce več pozornosti namenim področju zunanje politike, ker je to moje področje. Lahko bi rekla, da je bila Slovenija na tem področju v prejšnjih letih manj zadovoljna kot letos glede svoje zastopanosti, prisotnosti v Evropski uniji. Naj začnem s kadrovskim področjem. Problem smo čutili v preteklosti pri skupni evropski službi za zunanje delovanje, kjer smo sicer kot mala država vedeli, da ne moremo imeti veliko svojih diplomatov v tej skupni sl
Hvala za besedo. Upam, da bom zadostil kriterijem neke spodobne razprave in se odzval vašemu klicu. Otroci se do neke določene starosti ravnajo po principu poizkus-napaka. To pomeni, učijo se. Nekaj poizkusi, pa to ni O. K., pa tega pač ne naredi več. V času sprejemanja Zujfa smo opozarjali na napake. Želeli smo, da do teh napak sploh ne bi prišlo in jih potem ne bi bilo treba odpravljati. Vendar je kljub temu do teh napak prišlo. Napaka se danes govori, v glavnem vsak razpravljavec uporabi izraz napaka. Po mojem mnenju ne gre za napako, ampak gre za zmoto in zmota je najpomembnejša napaka volje. To pomeni, ljudje, ki so se odločali tako, kot so se, po njihovem niso delali napak, ampak so pač neko svojo voljo izrazili. In za to voljo se je izkazalo, da je napačna, vsaj kot se večina strinja, do enega segmenta državljanov, se pravi upokojencev in upokojenk. Celo diskriminatorna je. Če koalicija sprejme razlago, da je naredila napako, je to precej otročje. Če pa reče, da je ravnala v skladu s svojim prepričanjem, potem pa priznava diskriminatornost. Moje mnenje je, da se je treba držati tega dokumenta – ustave, ki jasno kaže smer, edino sprejemljivo smer pri sprejemanju tovrstnih odločitev. To pomeni, ne glede na to, kaj bo sedaj odločila, upam, da bo odločila pametno, čeprav sem zaskrbljen, menim, da je treba krivice ljudem, ki so jim bile prizadete, popraviti. Kar se pa tiče nizkih pokojnin, pa se absolutno strinjam, v ustavi piše, da smo socialna in vsi bi želeli biti tudi razvojna družba, da bi v bodoče tudi pokojnine višali, in to z neko ustrezno strategijo. Hvala.
Spoštovani gospod predsednik, predstavniki ministrstev, kolegice in kolegi, lep pozdrav tudi z moje strani! Zanimivo je, da smo koalicijski poslanci v svoje roke dobili v zelo kratkem času dva predloga enega zakona, ki sta na podoben način opredeljevala problematiko in ki sta si bila podobna tudi v svoji razlagi. Najprej je bil ta zakon poslan v usklajevanje s strani Vlade in v nekaj tednih, v kolikor ne dneh, je bil nekoliko prirejen zakon predlagan Državnemu zboru s strani gospoda Ribiča. Kljub temu, da sta predloga podobno strukturirana, pa je ključna razlika v načinu opravljanja pogrebne dejavnosti. Predlog gospoda Ribiča namreč ločuje to dejavnost na dva dela. In sicer, na pogrebne storitve, ki so v pristojnosti lokalne skupnosti in se izvajajo kot javna gospodarska služba, ter na pogrebne storitve, ki se opravljajo prosto. Med tem, ko se v vladnem predlogu z izjemo prvega prevoza pokojnina, vse pogrebne storitve opravljajo kot regulirane gospodarske dejavnosti na prostem trgu, kar je v skladu z Evropsko zakonodajo in načinom tržnega gospodarstva in omejuje dosedanji monopol nekaterih. Prav zaradi te razlike se nam, Vladi in Odboru za gospodarstvo, ki je zakon obravnaval kot matično delovno telo, zdi neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Zagotovo pa je smiselna pripomba, da bi bilo treba zakon sprejeti in ga z amandmaji prirediti v takšnega, ki bi na primeren način opredeljeval pogrebno storitev. Vendar po mnenju pravne stroke take spremembe ne bi bile mogoče brez posledice, da bi bil zakon v praksi neizvršljiv. Kljub temu, da predloga gospoda Ribiča Poslanska skupina Socialnih demokratov ne more sprejeti, in da bomo podprli sklep, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v poslanski skupini predlog razumeli kot dobrohoten in kot željo, da se pospeši reševanje obravnavanega področja. Poleg tega smo prepričani, da bo Vlada dobre smernice, ki jih je uporabil predlagatelj, upoštevala tudi v svojem predlogu in v kratkem predložila svoj predlog zakona
Hvala za besedo. Lep dan vsem skupaj! Vsi govorimo o teh drastičnih varčevalnih ukrepih in o zategovanju pasu, tako da si danes zjutraj nisem upal dati pasa na hlače, da mi ne bi kdo preveč stisnil in ne bi mogel potem govoriti – malo za hec. Bom poskusil bil kratek, ne bi rad bil mašilo v tem času. Marsikdo je že veliko povedal tudi dobrih reči. Strinjam se, da je ta zakon res neverjeten bralni podvig; zahtevna materija posega v praktično vse pore našega življenja. Ampak mislim, da je to ravno bistveno; bistveno je in uspešni bomo, če bomo lahko na vseh področjih naredili drobne korake ali pa drobne prihranke; iz tistega: kamen na kamen, palača – upam. Upam tudi, da ne bo treba priti do tiste točke, ko bi bilo treba dvigovati DDV, bom povedal, zakaj. To varovalko sicer razumem. Razumem jo v tem smislu, ker če se sam doma zainvestiram, sicer si naredim nek investicijski program, način odplačevanja, vendar mi pride vmes nekaj takšnega ali drugačnega, pride obrok, je treba te kredite in obveznosti poravnati, nimam denarja, pokličem gozdarja iz zavoda za gozdove, greva v gozd, narediva odsek, odkazilo, podremo nekaj dreves, to prodam in si s tem v tisti sili to pokrijem. Vendar sem pa prepričan, da če bo ta država v letu 2014 ali 2015 prišla do te situacije, da bo treba višati davek na dodano vrednost, pa mislim, da mi, ki smo v vladni koaliciji, in ta vladna ekipa ni vredna, da bi še vodila to državo. Hvala lepa.