EuroBench/eurobench-parlamint-power-sl huggingface dataset:
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovana gospa sekretarka! Lahko bi rekel, da je zelo žalostno, da se moramo danes v 21. stoletju pogovarjati o nasilju v družini, v tej informacijski družbi, v tej napredni, v tej moderni družbi, šolani, vzgojeni, z vsemi možnimi institucijami, kot so psihologi, razni medicinski posegi in tako naprej, je to nasilje pravzaprav kar zelo hudo, tako hudo, da smo pred sprejemom zakona o preprečevanju nasilja v družini. Običajno, tudi danes smo že tukaj slišali, je moški tisti, ki izvaja nasilje nad ženskami in otroki. Tudi tukaj sem slišal, zadeve so tudi obratne. Včasih slišimo tudi, da ženske izvajajo nasilje, vendar je to posamičen primer, in verjetno zaradi tega ni toliko razvpit. Mislim, da je temelj vsega družina, ta osnovna celica, ki vzgaja od malih nog in je istočasno tudi vzgled za tiste, ki prihajajo za nami. Kakšne so naše današnje družine? To je eno od vprašanj, na katerega bi morali dati odgovor. Kaj nam je pravzaprav v tej družini vrednota? V današnjem času je vse bolj to ležanje pred TV sprejemniki, popivanje, pohajkovanje po shoping centrih in uživanje trenutka prostega dela. Da je družina tista, ki edina še lahko vzgaja, smo verjetno tudi tu v parlamentu pripomogli k temu, ker smo pravzaprav šoli odvzeli vlogo vzgojitelja. Tudi policija je nemočna, če smo popolnoma iskreni. Ni ustreznih mehanizmov, ki bi omogočili, da bi uspešno preprečevala nasilje. Jaz upam in sem prepričan, da je ta današnji zakon eden tistih, ki bo tudi temu represivnemu organu dal neko moč in možnost, da prepreči tisto najhujše. Kot sem že na začetku dejal, da tiste topline sprejetosti, varnega zavetja, ki ga nudi družina, pravzaprav ne more nudi nihče. Vse manj pa se posvečamo otrokom, ki bodo ta pečat nosili vse skozi s seboj. In vzgled družine bo vzgled tudi otrokove družine in ideala v življenju. Če je nekdo že v varnem zavetju družine preživljal lepo mladost, bo to prenašal tudi na svoje potomce. To je nesporn
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana, gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Mi smo že pri sami drugi obravnavi glasovali proti temu zakonu. Razlog pa je v glavnem samo eden, in to je ukinitev državne pokojnine. Mi smo že in jaz osebno na odboru in na seji Državnega zbora večkrat poudarjali napako, ki jo delamo pri ukinitvi državne pokojnine, in ponovno opozarjamo na resne posledice take odločitve. Državna pokojnina je bila uvedena, mislim da pred dobrimi 10 leti, kot velik prispevek k izboljšanju socialnega položaja mnogih ljudi v Sloveniji. Ta državna pokojnina se ukinja za okoli 16 tisoč upravičencev, in to tistih, ki v preteklosti niso mogli ali celo niso smeli ali kakorkoli niso bili na primeren način zavarovani po kakšnem določilu in kakšni zadevi v okviru pokojninskega zavarovanja. Nikjer ni zagotovila, da bodo vsi, ki izgubljajo državno pokojnino, upravičeni do kakršnekoli socialnega prejemka po zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Tudi podatek, da od sedanjih 16 tisoč državnih pokojnin bo predvidoma prejemalo socialni dodatek okoli 500 ljudi, je seveda skrb vzbujajoč. Ker nimamo nobenega zagotovila, da zakon ne bo povzročal novih krivic, ga kot poslanska skupina in kot posamezniki v poslanski skupini ne smemo in ne moremo podpreti. V poslanski skupini bomo glasovali proti temu zakonu.
Hvala lepa za besedo. Dve leti in nekaj mandata je za nami. Dve leti, za kateri lahko iskreno ugotovimo, da sta bili v bistvu najtežji v zgodovini Slovenije. Kljub temu, da so na dnevnem redu res težka vprašanja in velikokrat nepriljubljene poteze, ki jih nekdo pač mora sprejemati, smo dokazali, da trditve opozicije že od začetka mandata, kot so: znašli se bomo na poti Grčije, Slovenija bo pa bankrotirala in tako naprej, ne držijo. Ravno nasprotno, v prvem letu mandata je bilo veliko sredstev iz proračuna namenjenih socialnem transferjem, ravno zato, da situacija, v kateri smo se znašli, ne bi bila še slabša, da brezposelnih ne bi bilo še več. Deloma smo uspeli, vmes mogoče naredili tudi nekaj napak, ampak vedno sledili cilju, da čim bolje preživimo krizo, ki je tudi zaradi nepripravljenosti Slovenije nanjo pustila velike posledice. Jaz bi rad, da v tem parlamentu večkrat pridemo h konkretnim številkam, argumentom in na podlagi tega potem presojamo, kaj je bilo narejeno in kaj je bilo narejeno dobro ali slabo. Jaz se bom osredotočil na konkretne ukrepe, ki so bili narejeni in za prioritete naprej. Protikrizna ukrepa, delno subvencioniranje polnega delovnega časa za 80 tisoč delavcev in delno povračilo nadomestila plače zaposlenim na začasnem čakanju na delo za skupaj 25 tisoč delavcev, sta ohranila približno 25 tisoč delovnih mest. Konkreten ukrep. V programe aktivne politike zaposlovanja je bilo v letu 2010 vključenih 80 tisoč brezposelnih oseb, kar je 50 % več kot leta 2009. V lanskem letu se je zaposlilo 57 tisoč brezposelnih oseb, kar je približno 18 % več oseb kot leta 2009, število prostih delovnih mest pa se je v primerjavi z letom 2009 povišalo za 8,2 %, in sicer na 175 tisoč. V okviru sistemov socialnih pomoči, Zakona o socialnem varstvu, Zakon o socialno-varstvenih prejemkih, Zakon o posebnem dodatku za socialno ogrožene, je bilo v obdobju od leta 2008 do leta 2011 posameznikom ali družinam z najnižjimi dohodki ali brez dohodkov namenjenih dodatnih 230 mil
Lep dober večer vsem skupaj prisotnim! Sicer se nisem mislil oglašati v zvezi s proračunom, ampak vseeno so se mi neke stvari porodile ob poslušanju vseh sogovornikov. Toliko številk smo danes slišali,da enostavno glava boli, če je to vse tako, kot je. Če hočem iti skozi proračun, imam šest ur premalo, ampak ne bom si toliko vzel, niti mi ne pripada. Rekel bi tako, tisto, kar je dobro, slišimo, da sta dva rekordna proračuna pred nami 2020, 2021. Edino dobro, kar je v teh proračunih dobro, je, da bosta imela izkazan presežek. To je edina dobra stvar. Kolikor slišimo, kamor se obrnemo v tej naši ljubi državi, vsak segment države, ali je to zdravstvo, ali so to upokojenci, ali je to vojska, policija ali vse ostalo; vse je nekako s problemi oziroma neurejenimi razmerami. Poleg 171 tisoč javnega sektorja, to bi moralo funkcionirati tako, ne funkcionira pa nič. Edino to je moja opazka, če bi osebno jaz delal proračun, bi predlagal popolnoma drugačnega, z veliko nižjimi izdatki. Motijo me res ti rekordni izdatki, ki jih pa sam minister nekako ne brzda ali pa jih niti ne skuša brzdati. Bi pa rekel tako, da bo pa bodočemu finančnemu ministru zelo težko brzdati te izdatke, kajti, če se bodo zniževali prihodki, ki jih nekako pričakujejo v prihodnosti – šele tedaj se bodo čutile posledice rekordnih proračunskih izdatkov. Mene pa dve stvari zanimata v zvezi s tem, in sicer državne sekretarke za finance sedaj je ravno ni tukaj, ampak okej. Imamo eno zadevo, ki je prišla v petek na Odbor za finance skozi, to so pač te ljube povprečnine oziroma za nekoga neljube. Vseeno pa smo slišali, koliko so občine deležne, koliko rabijo po zakonu dati, da porabijo te povprečnine. Od 2,2 milijardi jih milijardo in pol gre v bistvu samo zagotovljeno porabo že malo naprej. Dejstvo je pri proračunih, še to bom enkrat povedal, da izdatki stoprocentno bodo, ker so zabeleženi, zapisani. Koliko pa bo na prihodkovni strani prišlo, je pa res vprašanje, če bo to temu sledilo, kot je zapisano; se pravi, p
Hvala za besedo. Lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, v kateri ugotavljamo, da Zakon o obligacijskih in stvarnopravnih razmerjih v letalstvu do sedaj ni doživel obravnave pred Ustavnim sodiščem, Evropskim sodiščem in tudi sicer ni bilo zaznati pri njegovem izvajanju drugih večjih problemov. To je zelo pomembno, saj se zelo redkokdaj srečamo s takšno vsebino zakona. Še posebej nas pa to razveseljuje zaradi tega, ker ta zakon ureja odgovornost prevoznikov do potnikov, prtljage in tovora, kar je tudi izjemno občutljiv odnos. Tako je predlog, ki ga danes obravnavamo, posledica ugotovitve mednarodne organizacije civilnega letalstva, ki je revidiralo omejitve od odgovornosti letalskih prevoznikov v okviru Montrealske konvencije in s sklicevanjem na faktor inflacije, ki je presegel prag 10 %, ki se merijo od 4. novembra 2003, je komisija ugotovila, da je treba prilagoditi omejitve odgovornosti do potnikov, prtljage in tovorov. Glede na vse navedeno je uredba Evropske unije uveljavila citirano spremembo določb glede odgovornosti in ugotavljamo, da je najnižje zavarovalno kritje za prtljago tisoč 131 posebnih pravic črpanja, prej je to bilo tisoč, pri tovoru je bilo prej 17, s tem zakonom uveljavljamo 19 posebnih pravic črpanja za kilogram tovora. Pri potnikih pa je letalska komisija pri revidiranju ugotovila, da najnižje zahteve v zvezi z zavarovanjem, ki so bile določene, bistveno presegajo revidirane omejitve odgovornosti. Tako da je bilo pri potnikih to očitno višje zastavljeno, kot urejamo s tem zakonom. Tudi zaradi tega, ker bo mogoče s tem ta zakon prinesel tudi nekoliko lažje poslovanje našega nacionalnega prevoznika, podpiramo vse te spremembe. Hvala.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani premier, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za zunanjo politiko je na svoji 2. redni seji 22.1.2009 in na 1. nadaljevanju 2. redne seje 26.1.2009 obravnaval Predlog zakona o ratifikaciji Protokola o pristopu Republike Hrvaške k Severnoatlantski pogodbi. Odbor je pri obravnavi upošteval mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika ni imela pripomb. Glede potrebne večine za ratifikacijo predloga zakona pa je presodila, da je treba protokol sprejeti na podlagi prvega odstavka 3.a člena Ustave, torej z dvotretjinsko večino glasov vseh poslancev. Na podlagi 10. člena Severnoatlantske pogodbe lahko njene pogodbenice s soglasnim dogovorom povabijo katerokoli drugo evropsko državo, ki je sposobna podpreti načela te pogodbe in prispevati k varnosti severnoatlantskega območja, da pristopi k pogodbi. Predsedniki držav in vlad, med njimi tudi Slovenije, so tako na vrhunskem srečanju zveze Nato v Bukarešti aprila 2008 povabili Hrvaško, da prične postopne pogovore za članstvo v Natu. Stalni predstavniki držav članic Nata so 23. maja 2008 potrdili besedilo protokola, ki ureja postopek vključevanja Hrvaške v zvezo Nato. Pobudo za podpis Protokola o pristopu Republike Hrvaške k Severnoatlantski pogodbi je Odbor za zunanjo politiko obravnaval na svoji 39. seji 1. julija 2008, protokol pa so nato podpisali stalni predstavniki pri zvezi Nato 9. julija 2008. Potem, ko bodo protokol ratificirale vse države članice Nata, bo generalni sekretar Nata v imenu vseh pogodbenic Vladi Republike Hrvaške poslal povabilo za vstop k Severnoatlantski pogodbi. Slovesen sprejem Hrvaške v zvezo Nato je predviden na vrhu Nata aprila 2009 v Strasbourgu in Kehlu. Odbor za zunanjo politiko se je na svoji seji seznanil tudi z mnenjem Državnega sveta, ki navaja, da bi moral Državni zbor preložiti odločanje o ratifikaciji protokola na kasnejši čas, upoštevaje zadržke, ki izhajajo iz odprtih vp
Hvala, gospod podpredsednik. Točno po zastavljeni poti bom šel. Za začetek se zahvaljujem kolegu Pogačniku, da je še bolj jasno izrazil to, kar sem že sam hotel v postopkovnem vprašanju. Dvignjen palec kolega Trčka – vidim, da bo pomagal k temu, da se bo razprava nadaljevala tako, kot si vsi želimo. Razprava se imenuje razprava o amandmajih, zato najprej nekaj o amandmaju Združene levice. V 19. členu bi v prvem odstavku besedilo »petih let« nadomestili z besedilom »treh mesecev«. To se nanaša na to: če investitor ne začne izvajati strateške investicije in se to zemljišče vrne v kmetijsko zemljišče. Iz obrazložitve tega amandmaja moram reči, da ne vidim posebno tehtne, močne ali prepričljive argumentacije, za to, zakaj ste iz petih let šli na tri mesece. Gre za zelo zelo veliko skrajšanje. Človek bi še razumel, da ste šli na štiri ali na tri leta Ampak na tri mesece? Kaj stoji za tem? Kolegica Violeta Tomić se je v svoji razpravi tega čisto narahlo dotaknila na koncu, s tem da je samo povedala to, kar amandma že določa, nismo pa slišali neke posebne argumentacije – tudi od drugih ne. Tako da bi prosil, kolegica, če se lahko v nadaljevanju svoje razprave malo bolj argumentirano posvetite skrajšanju petih let na tri mesece. Vi sicer v svoji obrazložitvi pišete, da gre v resnici za problem kmetijskih zemljišč; in ta amandma se mi zdi koristen zaradi tega, ker kljub vsemu odpira neke širše vidike, ki jih sicer odpira tudi ta predlog zakona, in to so zemljišča. S tem seveda ne želim reči, da bom začel zdaj sam govoriti v nasprotju s svojimi prejšnjimi stališči, ampak ta država ali to območje – še ko je bilo v kakih drugih državah, tudi zgodovinsko gledano, 100, 200 let nazaj – ima nek razvoj. Včasih smo bili v fevdalizmu, kjer je bila prevladujoči način produkcije kmetijska proizvodnja, zdaj smo pač v kapitalizmu, kjer imamo še druge načine produkcije. Seveda gre za konflikt med različnimi načini produkcije, ampak ko govorimo o kmetijskih zemljiščih, imamo pač neko politi
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Vedno ko se pogovarjamo o človekovih pravicah in naredimo v Državnem zboru nekaj, da izboljšamo varstvo človekovih pravic, je za mene velik dan v Državnem zboru. Danes se pogovarjamo o predlogu, do katerega ni prišlo, ker bi nek aktualni primer to izzval ali bi se pogovarjali o tem zaradi enega drugega zakona, ki ureja neko specifično področje, pa pride potem vprašanje človekovih pravic na plan in se o njem pogovarjamo kot o nečem zelo pomembnem. Človekove pravice so tiste, pri katerih se vse začne in vse konča. To je pri varstvu človekovih pravic. Meni se zdi zelo pomembno to, da bomo s tem zakonom dobili formalno možnost, da varuh človekovih pravic dobi status institucije A po pariških načelih o statusu državnih institucij za človekove pravice iz leta 1993. Tudi nekdanji varuh človekovih pravic, ki je predstavljal zdaj stališče Združene levice, je povedal, pa marsikdo od vas je že povedal v stališčih, da te stvari varuh človekovih pravic že počne, da proučuje, raziskuje, opozarja tudi na splošno, ne samo da se ukvarja s konkretnimi primeri, vendar je treba zagotoviti, institucionalizirati to, kar že počne, torej zagotoviti formalni okvir, da ta status varuh človekovih pravic lahko sploh pridobi. Če bi ga na podlagi tega, kar vsebinsko že počne, lahko dobil, bi ga že pridobil, pa ga ni. Treba je spremeniti zakon, in to se s tem zakonom počne. Mislim, da je to nujno potrebno in zato vsekakor sem za to spremembo, za razširitev mandata Varuha človekovih pravic zato, da ne bo imel samo formalno možnost obravnavati konkretne primere, ampak da bi imel, kar se mi zdi bistvenega pomena, širšo pristojnost za splošne naloge, torej ugotavljanje stanja, pospeševanje, spodbujanje, ozaveščanje, izobraževanje. Čeprav se nam zdi, da imamo, dobili smo še zagovornika načela enakosti, institucije, ki se s tem ukvarjajo, imamo na koncu koncev tudi Komisijo za človekove pravice v Državnem zboru, ampak to so zelo pomembne institucije, in ta naloga anali
Hvala lepa. Jaz bi se sicer tej repliki odpovedala. In seveda tudi priznavam to, da znam dobro brati in da vem, da smo v resnici naročili, da bo ta ekspertiza do tretjega branja. In mislim, da sem bila napak razumeljena. Rekla sem prvič, da je bilo škoda meseca in pol, ki je minil, in tega odgovora ni dobil. In povedala sem, zakaj. Zato, ker smo že ob obravnavi na odboru ugotovili, da je to najšibkejša točka zakona in kjer smo ugotovili, da ko smo postavljali to vprašanje - tu pa mislim, da mi boste gospod državni sekretar priznali -, smo dobili enkrat odgovor, da je tako, drugič odgovor, da je tako; eden je mislil, da se tako, drugi je mislil, da je tako. In tu, ko smo pa jasno in glasno - takrat, ko se je snemalo tudi - postavili to vprašanje, je bilo pa popolnoma jasno odgovorjeno, da vlada ne ve odgovora. Zato sem rekla, da sem pričakovala, glede na to, da bi lahko vedeli in ste vedeli že pred mesecem in pol, da je to najšibkejša točka zakona, je bilo to vendar škoda in bi nam danes ob obravnavi tu, v državnem zboru v tem primeru lahko že postregli z neko določeno bolj jasno definicijo, ki je še nimamo. To pa ni samo vprašanje in problem samo tega zakona. Mislim, da se cela vrsta stvari povezuje prav s tem vprašanjem, kjer so interpretacije in kjer so pričakovanja v zvezi s tem statusom, po moji oceni, popolnoma in diametralno različna. Zato sem o tem prej razpravljala na ta način.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister! Adria Airways je leta 2016 prešla v last investicijskega sklada 4K. Ta je ob prevzemu podjetja v slabi finančni kondiciji navajal velike načrte in vlaganja v to podjetje. Danes, tri leta kasneje, smo lahko upravičeno zaskrbljeni zaradi njihovega neuresničevanja. Vrstijo se namreč novice o zamudah, združevanjih in odpovedih letov ter nezadovoljstvo uporabnikov in potnikov. Temu se v zadnjem času pridružujejo še informacije o poslovnih težavah podjetja, ki bi lahko ogrozile celo njegov obstoj. Pri tem ni nepomembno, da sedanji lastnik Adrie Airways ne slovi po oklevanju, če je potrebno likvidirati podjetje, ki po njegovem mnenju ne prinaša zadostnega dobička. Še več, obstajajo celo utemeljeni sumi o namenskem izčrpavanju podjetja, s katerim si lastniki podjetja manejo roke, medtem ko se vsota neplačanih računov veča in dneva v dan. S tem so seveda ogrožene linije, ki jih upravlja Adria Airways, še najpomembnejša pa je usoda približno 500 visokokvalificiranih zaposlenih. Zavedam se, da sicer Adria sedaj ni več v lasti države, da je zasebno podjetje, toda ugled njene blagovne znamke, podjetja in storitev je še vedno tesno povezan z ugledom Slovenije kot države, kot turistične in potovalne destinacije. Medijske objave o odpovedi letov in nezadovoljstvo potnikov k temu ugledu nikakor ne prispevajo. Adria Airways je po mojem vedenju še vedno izvajalec letalskih prevozov za službe javne uprave, poleg tega pa upravlja z linijami, ki so velikega pomena za povezanost Slovenije z mednarodnimi prometnimi vozlišči. Že nezadovoljstvo uporabnikov kaj šele poslovna ogroženost podjetja tako pomeni tudi precejšnje tveganje in škodo za Republiko Slovenijo. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem sledeče: Ali in kako boste ukrepali, da bi zavarovali obstoj in kakovostno delovanje nacionalnega letalskega prevoznika, katerega delovanje je tesno povezano z ugledom in gospodarskim položajem države? Posebej me zanima: Kaj boste storil
Hvala lepa, za besedo. Torej, situacija je skoraj smešna. Jaz se z gospodom Slavkom Gabrom ne strinjam. V čem se ne strinjam? Razprava, ali to vprašanje sodi v ta popis ali ne, nam je vsiljena. Tisti, ki smo pač menili, da temeljna pravica, zapisana v 41. členu ustave, ni korektno izpeljana v tem zakonu, takšnem, kot je, smo se temu uprli. Na to je opozoril tudi sekretariat. Zakaj? Bom prebral: Podatke o odsotnih članih gospodinjstva, tako govori drugi odstavek 10. člena, posreduje tisti član gospodinjstva, ki so mu podatki najbolj znani, o otrocih starih do 15 let, pa eden od staršev, posvojitelj ali skrbnik. Popisana oseba, to je pa tisto, kar mislite, da je rešeno vse, se ni dolžna izreči o narodni, etnični pripadnosti, popisni vprašalnik pa mora vsebovati o tem pravni pouk. Torej, če bo lahko zakonski partner o odsotnem zakonskem partnerju povedal vse, kot to veleva drugi odstavek, bo s tem uporabil, da tako rečem, njegovo osebno pravico, zapisano v 41. členu ustave. In to je tisto, kar jaz vidim kot sporno. Tega ni nihče skušal niti popraviti ne. S strani predlagatelja že ne. Zato, bom rekel, v sili hudič muhe žre, zato sem preprosto bil za to, da se ta del črta. In tako stvar ni diskutabilna.Če bi kdo imel tako silno voljo, da se to inkorporira za ta zakon, da se tudi ti podatki zajamejo, naj pripravi zadevo tako, da ne bo diskutabilna. To je nekaj okrog tega, na splošno. Drugače bom pa rekel, gospodu Školču, ko zmanjka argumentov, se začne zosebnimi diskvalifikacijami. To, kar je na koncu povedal, ni v čast nekdanjemu predsedniku državnega zbora.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Ustvarjanje možnosti za skladen civilizacijski in kulturni razvoj Slovenije ter skrb za ohranjanje naravnega bogastva in kulturne dediščine so naše ustavne obveze. Tudi v koalicijskem sporazumu smo se zavezali, da bomo izvajali ukrepe za zagotavljanje nujne infrastrukture za delovanje inštitucij, pomembnih za kulturo in ohranjanje kulturne dediščine, ter da je zato treba prenoviti in finančno podpreti Predlog zakona o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi oziroma tako imenovani kulturni evro. Vsi vemo, da je bilo področje kulture v zadnjem obdobju močno prikrajšano tako v finančnem kot organizacijskem smislu, posebej po koncu leta 2013, ko je prenehal veljati tretji zakon o kulturnem evru, naslednji pa leta 2014 zaradi varčevalne politike preteklih vlad ni bil sprejet. Kljub temu da naša vlada obrača trend financiranja navzgor, pa je bilo Ministrstvo za kulturo neuspešno pri dokončnem sprejetju tako imenovanega kulturnega evra, na podlagi katerega bi se med drugim zagotovilo dodatna namenska sredstva za sanacijo najbolj ogroženih in najpomembnejših enot kulturne dediščine in javne kulturne infrastrukture. Zato smo poslanci <PARTY> s podporo Poslanske skupine <PARTY> in poslancema Desus odločili, da v parlamentarno proceduro vložimo Predlog zakona o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi. Pri tem nas je vodil osrednji cilj, in sicer zagotoviti enakomeren razvoj na področju kulture. V <PARTY> menimo, da morata biti ohranjanje in krepitev slovenske kulturne identitete ter dostopnost do kulturnih dobrin in kulturne dediščine opredeljena dolgoročno. Cilji zakona, ki izhajajo iz te usmeritve, so: zagotavljanje javnega interesa na področju posredovanja in varovanja kulturnih dobrin, ohranjanje in varovanje kulturne dediščine, zagotavljanje trajne hrambe digitalnih kulturnih vsebin, zagotavljanje nujne javne kulturne infrastrukture z
Spoštovani predsednik, spoštovani vsi predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 11. redni seji 23. 6. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog Zakon o fiskalnem pravilu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika, je služba podala nekaj splošnih pripomb in tudi k posameznim členom predloga zakona. Poleg tega je bilo odboru posredovano tudi mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt in finance, ki predlog zakona podpira. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega sveta so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine <PARTY>, Slovenska demokratska strank in koalicijske stranke Stranka modernega centa, Desus in <PARTY>. Seji odbora so prisostvovali predsednik Vlade Republike Slovenije, predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance in Zakonodajno-pravna služba. Uvodno predstavitev je podal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, ki je dejal, da zakon ni pomemben le zaradi ustavne zaveze, temveč predvsem iz vsebinskega vidika, saj postavlja temelj za vzdržne, javne finance. Izpostavil je, da je za sprejetje potreben širok politični konsenz, ki ga odraža zahtevana dvotretjinska večina. Opozoril je, da je pomembno, da zakon ostane konsistentna in zaključena celo, saj se bo v prihodnje težko spreminjal. Omenil je tudi dejstvo, da je Slovenija v okviru držav članic euroobmočja edina, ki v svojem pravnem redu še ni uredila fiskalnega pravila skladno z danimi zavezami. V nadaljevanju je na kratko predstavil proces priprave zakona in številna vsebinska usklajevanja s predstavniki parlamentarnih strank, predstavnikov narodnih skupnosti in z Zakonodajno-pravno službo. Pri pripravi zakona so sodelovali ekonomski in finančni strokovnjaki ter posebna strokovna skupina, ki je sodelovala tud