EuroBench/eurobench-parlamint-power-lv huggingface dataset:
Labdien, cienījamais Ministru prezident! Ministri! Saeimas priekšsēdētāja! Deputāti! Kolēģi! Protams, turpinās jautājumu sērija par internātskolām. Mēs, <PARTY>, esam pret internātskolu slēgšanu. Un tieši tāpēc... Sākšu gan ar patīkamo: 2,4 miljoni ir atrasti, un internātskolas netiks likvidētas no jaunā gada. Atļausim bērniem tajās mācīties līdz mācību gada beigām. Bet ir jāsaprot, ka šī “injekcija” atkal izskatās kā vienreizēja un pēdējā, tomēr joprojām nav un nebūs risinājuma neskaidrajai un nestabilajai internātskolu pastāvēšanai. Kā zināms, Izglītības un zinātnes ministrijas iesniegtie grozījumi paredzēja internātskolu likvidāciju, reorganizāciju vai iekšējās reorganizācijas pabeigšanu līdz 2018.gada 31.jūlijam. Tagad šie procesi tiek atlikti par gadu. Bet vai tas ir risinājums? Tik un tā līdz 2019.gada 31.jūlijam šie pasākumi būs jārealizē dzīvē - internātskolas būs vai nu jāreorganizē, vai varbūt pat jāslēdz. Mēs viesojāmies vairākās internātskolās, un visspilgtāk man atmiņā, protams, ir Kandavas internātskola, kurā mācās 320 bērni. Un skaidri tika pateikts: lai šo internātskolu saglabātu šādā veidā, pašvaldībai savā budžetā ir jāatrod 600 tūkstoši, ko, visticamāk, viņi nevarēs atrast. Bet jautājums jau, protams, nav tikai par attiecībām starp Izglītības un zinātnes ministriju un pašvaldībām: kas ko finansēs, saglabās vai nesaglabās. Akūts un neatbildēts ir jautājums par internātskolu audzēkņiem, kā arī pasniedzējiem, apkalpojošo personālu un galu galā - infrastruktūru. Bijām Vaiņodē, redzējām: skola darbojas, viss ir tādā stāvoklī, ka šī skola varētu pastāvēt vēl ilgi un dikti. Viss ir sakārtots, internāts izremontēts, savilktas visas komunikācijas un tā tālāk. Nu, ja nebūs šīs internātskolas, kas tur būs vietā? Saskaņā ar medijos publicēto informāciju izglītības un zinātnes ministrs Kārlis Šadurskis paudis gatavību laikus (es atkārtoju - laikus!) sagatavot nepieciešamos plānus un risinājumus internātskolu audzēkņu nākotnei. Un šeit ir ļoti daudz jautājumu.
Paldies, cienījamā sēdes vadītāja! Godātie kolēģi! <PARTY> šoreiz atturēsies balsojumā un nebalsos “par”, kā mēs to darījām iepriekš par šo Ministru kabineta rīkojumu, jo, kā jau mēs minējām, ir jābūt tiešām skaidram pamatojumam par šiem lēmumiem, kāpēc tiek pieņemti tieši šādi un nekādi savādāki. Ļoti daudzi kolēģi jau iepriekš minēja par nejēdzībām, kas ir ietvertas šinī Ministru kabineta rīkojumā, bet es vēlos uzsvērt dažas. Pirmā. Piemēram, šis 72 stundu... šī saucamā kovida pase, lidojot uz UK. Mēs katru dienu varam lasīt un ar zināmām šausmām pat gaidīt rezultātus, vai Latvijā ir parādījies jaunais Covid-19 paveids, kurš ir daudz lipīgāks nekā līdzšinējais un kas nāk no Anglijas, vai nav. Un tagad mēs pasakām, ka vairs nav nepieciešams tests, ielidojot no UK. Ar Latvijā izņemtu pasi 72 stundu garumā es varu aizbraukt, kā jau Stepaņenko kundze minēja, uz 24 stundu sanāksmi vai pat uz divām dienām uz Angliju, satikties ar cilvēkiem un ar to pašu atlidot atpakaļ. Kolēģi! Vai tas ir tas, uz ko mēs aicinām sabiedrību? Otra lieta. Kolēģi arī nedaudz pieskārās par brīvdienām, īpaši no pirmās līdz ceturtajai klasei. Man rodas tāda sajūta, ka koalīcijā vai valdībā tiešām nevienam nav bērnu no pirmās līdz ceturtajai klasei. Man ir gan pirmajā klasē viens, gan ceturtajā klasē viens, un es ļoti labi redzu ne tikai mūsu skolā, bet kopumā visās skolās pedagogu gatavību attālinātajām mācībām. Mēs noturējām bērnus no pagājušā gada decembra, pirms Ziemassvētkiem, šajā garajā brīvlaikā un tagad viņiem pasakām, ka būs e‑mācības, tehniskais nodrošinājums, pedagogu apmācība. Kā pedagogs Zoom vai kādā citā platformā spēs savākt pirmklasniekus kopā? Kur mēs bijām visu šo laiku? Ko vecākiem darīt? Kā vecāki plāno savu dzīvi? Tagad mēs pasakām, ka pagarinājām vēl par pāris nedēļām. Kas būs pēc septītā datuma? Mēs arī pavasarī rakstījām vēstuli Arturam Krišjānim Kariņam, arī Valsts prezidentam Egilam Levitam par to, ka ir nepieciešami skaidri kritēriji - kad un kādos apstākļos šis ārkā
Cienījamā koalīcija, es sākšu ar to, ka... iespējams, ka, Dūrīša kungs, līdzīgi rīkošos arī pret jums... būtu sava runa jāsāk ar to – paldies opozīcijai par priekšlikumiem un par idejām, kuras, iespējams, jau valdība ir darījusi –, nevis to, ka kaut kas ir bezjēdzīgs, neloģisks vai kā citādi. Es jums, Dūrīša kungs, saku paldies, jūs praktiski esat gandrīz vienīgais no pozīcijas puses, kas uzskata par vajadzīgu iesaistīties debatēs, jo narcisma... narcisa izteiktos melus nav jēgas ņemt vērā – es domāju <PARTY> pārstāvi šajā brīdī. Es aicinu tomēr paskatīties un likumā formulēt lielāku vai... plašāku iespēju, kā var palielināt testēto skaitu, lai jums nebūtu ar sīkiem Ministru kabineta rīkojumu... ar labojuma punktiem pakāpeniski, nepakāpeniski, iespējams, pat haotiski jāpalielina kāda grupa... cilvēku grupa, kam pienākas valsts apmaksāta Covid-19 testēšana. Aicinu to izdarīt, iespējams, arī šajā likumā, lai tas atvērtu jums krietni plašākas iespējas un mazāk birokrātisku darbību Ministru kabineta rīkojuma grozījumos. Paldies.
Cienījamā sēdes vadītāja! Cienījamie kolēģi! Katram incidentam vai nelaimes gadījumam ir vārds un uzvārds. Runājot par dramatisko situāciju veselības aprūpē Latvijā, tagad sabiedrība to galvenokārt saista ar ministru Danielu Pavļutu. Protams, viņš nav vienīgais vainīgais šajā jautājumā. Pašreizējā katastrofālā situācija medicīnā Latvijā ir gadu desmitu rezultāts. Uzreiz pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas un īpaši pēc mūsu iestāšanās Eiropas Savienībā veselības aprūpes sistēmas centrā bija nauda, nevis cilvēki. Valsts slimnīcas ir kļuvušas par milzīgiem uzņēmumiem ar komercienākumiem un desmitiem miljonu eiro apgrozījumu. Un nav lieliskākas augsnes korupcijai kā valsts pārvaldes un privātā biznesa krustojums. Premjerministrs Kariņš ir pārsteigts par nelielo skaitu gultu, kas sāka darboties, par milzīgu iztērēto naudu. Kariņa kungam labāk painteresēties, kuri uzņēmumi ir saņēmuši pasūtījumus par dārgo medicīnas aprīkojumu un kam pieder šīs juridiskās personas. Tā vietā, lai dotos vasaras brīvdienās, Latvijas valdībai bija jāievieš jaunas koronavīrusa nodaļas. Dienu un nakti. Patiešām – pat šī gada sākumā bija zināmi delta koronavīrusa izplatības draudi. Latvijā ir daudz pamestu slimnīcu, kuras par minimālām izmaksām varētu pārvērst par Covid-19 ārstēšanas nodaļām. Un par to bija sarunas ar lieliem būvniecības nozares speciālistiem. Piemēram, Linezera slimnīca vai bērnu slimnīca “Gaiļezers”. Valdībai bija pienākums koronavīrusa laikā mīkstināt imigrācijas noteikumus un piesaistīt uz mūsu valsti medmāsas un ārstus no ārvalstīm, uzdodot šo personālu pieņemt darbā īpašām starptautiskām darbā iekārtošanas aģentūrām. Piemēram, pēdējā gada laikā vairākas Austrumāzijas valstis ir veiksmīgi pārvarējušas koronavīrusu. Mēs ar savu algu varētu konkurētspējīgi piesaistīt šos medicīnas darbiniekus un dažu vasaras mēnešu laikā iemācīt viņiem valsts valodas pamatus un mūsu valstī pieņemtos medicīniskos protokolus. Medicīnas profesionālās organizācijas šai valdībai ir jau noteikuša
Cienījamie kolēģi! Pirms jūs balsosiet par VDK dokumentu nodošanu Latvijas Nacionālajam arhīvam, uzskatu, ka ir ļoti svarīgi, lai jūs saprastu, par ko jūs balsosiet un cik lielā mērā tas palīdzēs nodrošināt dokumentu pieejamību sabiedrībai. Pirmām kārtām gribu teikt, ka es atbalstu dokumentu nodošanu Latvijas Nacionālajam arhīvam. Tam jānotiek. Tāpat es atbalstu arī dokumentu publiskošanu. Bet šeit, Saeimā, mēs strādājam ar likumprojektiem, nevis tikai runājam par kaut kādiem atsevišķiem konceptiem un vispārīgiem principiem. 2014.gadā mēs grozījām likumu par VDK dokumentiem, un toreiz mēs nolēmām, ka nedrīkst uzreiz publicēt informāciju, jo informācija var būt dažāda. Ir svarīgi to pārbaudīt un nepieļaut situāciju, ka, piemēram, par cilvēkiem kaut kas tiek publiskots un tas tieši var radīt viņiem problēmas. Par to mēs runājām, un tādēļ tika izveidota speciāla komisija, kurai bija uzticēts līdz 2018.gadam pabeigt izpēti, sagatavot galaziņojumu un pēc tam dokumentus publiskot. Likums ir pieņemts. Gaidām nākamā gada 31.maiju un ceram, ka viss notiks. Pēkšņi mums parādās jauni priekšlikumi, jauna iniciatīva, ko principā konceptuāli, kā es jau teicu, varētu atbalstīt. Bet, kolēģi, jūsu rokās ir dokuments. Paskatieties, kas tajā rakstīts, un padomājiet, vai vajadzētu to atbalstīt. Es pastāstīšu par dažām problēmām, kuras es redzu. Par tiem riskiem, kas pastāv un kas būtībā apdraud, nevis veicina dokumentu publiskošanu. Tādi riski ir vairāki. Bet nu - par būtību. 4.pantā ir paredzēts, ka VDK izpētes komisija strādās ilgāk. Mēs cerējām, ka tā pabeigs darbu 31.maijā, bet tagad ir runa par to, ka turpinās strādāt līdz decembrim. Papildu izdevumi. Un kāds ir labums no tā? Es ļoti šaubos, vai tas tiešām kaut ko nodrošinās. 3.pants paredz publiskot dokumentus. Ļoti skaisti, bet būtu vēl labāk, ja būtu norādīts dokumentu apjoms. Kopējais apjoms ir 152 tūkstoši lietu, 15 miljoni lapu. Kurš finansēs attiecīgo dokumentu publiskošanu? Es ļoti ceru, ka budžetā būs nauda, lai to izdarī
Cienījamā Saeimas priekšsēdētāja! Godātie kolēģi! Es jūs aicinātu izlasīt 7. pantu, ko šis 46. priekšlikums paredz izslēgt. Un tur pirmajā daļā ir rakstīts: “Apvienojot vai sadalot administratīvo teritoriju, kā arī grozot tās robežu, izvērtē valsts un pašvaldības iedzīvotāju intereses, Ministru kabineta atzinumu un ieinteresēto pašvaldību domju lēmumus.” Un nākamais priekšlikums jau paredz, ka “kā arī administratīvās teritorijas iedzīvotāju publiskās apspriešanas rezultātus”. Izslēdzot šos noteikumus, mēs, pareizāk tie, kas nobalsos par šo priekšlikumu un neatbalstīs nākošo, vēlreiz uzskatāmi parādīs, ka tiem, kas šobrīd ir vairākumā... Protams, tā ir demokrātija, ka vairākums nosaka toni lēmumu pieņemšanā, ka viņiem ir... faktiski neinteresē - absolūti neinteresē! - iedzīvotāju intereses, iedzīvotāju viedoklis, viņiem ir uzspļaut uz to, ko domā iedzīvotāji. Viņiem galvenais ir virzīt savu... galvenais ir virzīt savu administratīvi politisko reformu. (Starpsauciens: “Par priekšlikumu!”) Un tas ir par priekšlikumu. Jo šobrīd mēs absolūti atsakāmies no iedzīvotāju interešu uzklausīšanas un ievērošanas. Es aicinu neatbalstīt 46. priekšlikumu un atbalstīt 47. Paldies.
Cienījamā sēdes vadītāja! Es nepieteicos runāt debatēs, bet man kā komisijas vadītājam ir lūgums Saeimai attiecībā uz likumprojekta izskatīšanai otrajā lasījumā noteikto... noteicamo datumu. Komisija ir nobalsojusi par 15. aprīli, bet, ņemot vērā to, ka Saeima, atbalstot steidzamību, ir atbalstījusi ar mazāk nekā divām trešdaļām balsu šo lasījumu... Lai šo likumu varētu pieņemt līdz 1. maijam un Valsts prezidents to varētu izsludināt, ir jānosaka ātrāks likumprojekta izskatīšanas datums, un tas ir 8. aprīlis. Es lūdzu Saeimu, nosakot likumprojekta izskatīšanai otrajā lasījumā datumu, ņemt vērā šo manu lūgumu. Paldies.
Paldies. Paldies Liepiņas kundzei par kritiku. Tas, ko es gribēju teikt ļoti īsi, pāris sekundēs, ka prezentētājs jau var prezentēt, kā viņš grib, vienmēr atradīsies kāds, šajā gadījumā Linda Liepiņa, kas vienkārši aiz principa teiks: “Es nesapratu.” Piedodiet, es no savas puses savu darbu esmu izdarījis, ja jūs nesapratāt, nu, aicinu varbūt izglītoties un tamlīdzīgi. Attiecīgi aicinu arī atbalstīt šo priekšlikumu. Paldies. Vēlreiz. Komisijas viedoklis ir... Tas ir pat komisijas priekšlikums, tāpēc tur vairs nav nekas piebilstams. Aicinām atbalstīt. Paldies, kolēģi. Nākamais - 6. - iekšlietu ministra Sanda Ģirģena priekšlikums. Tas ir par administratīvo atbildību par pienākuma iekļaut ziņas personu uzraudzības sistēmā neizpildīšanu. Sods ir paredzēts tāds pats kā par pašizolācijas noteikumu neievērošanu, respektīvi, ja persona, kura ierodas no ārvalstīm, neizpildīs šo pienākumu un nereģistrēsies šajā sistēmā, tad tai tiks piemērots administratīvais sods, kurš ir tāds pats kā par pašizolācijas noteikumu neievērošanu. Komisijas vārdā nekas nav papildināms. Aicinu atbalstīt šo priekšlikumu. Paldies, kolēģi. 7. - veselības ministres Ilzes Viņķeles priekšlikums par šā likuma 6.2 panta stāšanos spēkā 2020. gada 15. oktobrī. Komisijā priekšlikums nav atbalstīts. Aicinu neatbalstīt. 8. - iekšlietu ministra Sanda Ģirģena priekšlikums. Paredz, ka šā likuma 1., 2., 4. un 5. pants stājas spēkā 2020. gada 12. oktobrī. Daļēji atbalstīts, iekļauts 9. - komisijas priekšlikumā. Tāpēc aicinu neatbalstīt. Paldies. 9. - Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas komisijas priekšlikums par to, ka likums stājas spēkā 2020. gada 12. oktobrī. Komisijā ir atbalstīts. Aicinu atbalstīt. Paldies, kolēģi! Līdz ar to visi priekšlikumi šajā likumprojektā ir izskatīti. Aicinu atbalstīt likumprojektu otrajā, galīgajā, lasījumā.
Labdien, Daudzes kungs! Labdien, kolēģi! Par pāreju no studiju priekšmetu un programmu akreditācijas uz studiju virzienu akreditāciju domas dalījās. Komisijā gan vairākums nobalsoja, un tāpēc visas izmaiņas šeit ir pieņemtas. Bet mēs, opozīcijas deputāti, balsojām “pret”. Es paskaidrošu, kāpēc. Tikai samērā nesen, 2013.gadā, un ar lielām diskusijām, piedaloties arī visām augstskolām, tika pieņemti grozījumi, lai akreditētu studiju virzienus, nevis studiju programmas. Tātad pāreja bija pirms pieciem gadiem. Tagad tas viss tiek griezts atpakaļ. Jautājums: kāpēc? Nebija laimīgi ne augstskolu rektori, ne Latvijas Rektoru padome, ne arī studenti. Vienīgie, kas izskatījās priecīgi par programmu... virzienu akreditācijas maiņu, bija paši Izglītības un zinātnes ministrijas darbinieki. Jautājums: kādā kontekstā tas ir arī ar mūsu izglītības likumiem, kurus mēs skatām? Vai nepaies pieci gadi un mēs neatgriezīsimies atpakaļ pie tā, ko mēs šobrīd pieņemam? Vai atkal neatgriezīsies studiju programmu sadrumstalotība, kas bija viens no argumentiem pārejai uz programmu... virzienu akreditāciju? Jautājums: kurš par to visu maksās? Protams, par to visu maksās augstskolas un studenti paši. Kā mēs labi zinām, viena virziena programmu akreditācija maksāja apmēram sešus tūkstošus eiro. Tagad vienas studiju programmas akreditācija maksās vairāk par 10 tūkstošiem. Rektori teica: “No kā tad mēs to naudu paņemsim? Protams, no tā, ko mēs nopelnīsim! Tās būs studentu maksas, studentu iemaksas!” Nu, kuri studenti tad mums ir tie lielākie maksātāji? Protams, tie ir ārzemju studenti. Tātad mēs vēl vairāk iesim uz to, lai piesaistītu studentus no ārzemēm, kuri ir spējīgi samaksāt. Un, kā mēs zinām, vairums šo studentu nenāk no Eiropas Savienības valstīm. Un tiem, kuri nenāk no šīm valstīm, mācības un studijas Latvijā ir kā tāda laba nelegāla vīza. Studiju maksas nemainīguma moratorijs beidzas pēc gada. Tad maksās droši vien dārgāk arī valsts. Un pašās beigās man gribas atgādināt, ka šis likums stā
Jāsaka tradicionāli: nebiju taisījusies runāt, bet tomēr bija pēdējais Andreja iebildums pret to, ka, lūdzu, ja ir vainu mīkstinoši apstākļi, samazināt sodu. Un mēs izejam no Andreja priekšlikuma - mēs prezumējam, ka nevar būt vainu mīkstinoši apstākļi tam, ka cilvēks ir pārsniedzis ātrumu. Bet es domāju, ka lielākā daļa šajā zālē ir autobraucēji un zina, ka var būt tāda situācija, ka ir vainu mīkstinoši apstākļi. Un kāpēc es Juridiskajā komisijā neatbalstīju šo priekšlikumu? Tāpēc, ka bez tā, ka ir šī diferenciācija, lai to sodu piemērotu... dažādus sodus piemērotu attiecīgi pēc tā, cik smags ir šis pārkāpums, Andrejs atsaka... deputāts Judins piedāvā atteikties arī no brīdinājuma. (No zāles dep. A.Bērziņš: “Vajag brīdinājumu!”) Tātad paliek... tātad visās šajās sankcijās tiek izņemts ārā brīdinājums. Bet es, protams, aicinu šobrīd balsot. Un arī mūsu frakcijā ir brīvais balsojums. Bet šis likumprojekts ir ļoti svarīgs. Tas ir pagājušās Saeimas likumprojekts, kuru mēs pārņēmām. Tas, kas notiek šobrīd uz ceļiem... ka ir jau 20 cilvēki gājuši bojā, tas liek mums šo likumprojektu pieņemt iespējami ātri. Un arī Iekšlietu ministrija kopā ar Satiksmes ministriju, kas atbild par šo likumprojektu, nāks uz trešo lasījumu jau ar saskaņotiem un izvērtētiem priekšlikumiem. Tā ka ir ļoti iespējams, ka šajā trešajā lasījumā būs arī izmaiņas. Bet tā tiešām ir katra paša attieksme pret to, vai policists uz ielas vēlas novērst kādu pārkāpumu un tāpēc aptur mūs un soda, un viņam kā amatpersonai ir tiesības tajā brīdī pieņemt lēmumu, izvērtējot visus šos nosacījumus, kas ir bijuši uz ielas, vai viņš ir automātiski jāieliek tanī rāmī, ka viņš drīkst pieņemt tikai vienu lēmumu. Es tomēr esmu... atbalstu to, ka mēs dzīvojam brīvā, demokrātiskā valstī, kurā cilvēkam, amatpersonai, kura ir uz ceļa, ir tiesības pieņemt šo lēmumu, kurai ir tiesības domāt, vērtēt un lēmumu pieņemt pēc visu apstākļu izvērtēšanas.
Kolēģi! Skatām likumprojektu “Grozījumi Valsts un pašvaldību institūciju amatpersonu un darbinieku atlīdzības likumā” (Nr. 1275/Lp13). Likumprojekts tika izstrādāts, lai pilnveidotu tiesisko regulējumu attiecībā uz Valsts un pašvaldību institūciju amatpersonu un darbinieku atlīdzības likuma 19. pantā noteiktajiem pabalstu izmaksas nosacījumiem ievainojuma, sakropļojuma vai citāda veselības bojājuma gadījumā. Likumprojekta otrajam lasījumam komisija ir saņēmusi sešus priekšlikumus. Praktiski visi priekšlikumi, izņemot 5. priekšlikumu, paredz dažādas papildu sociālās garantijas karavīriem. 1. - Ministru prezidenta biedra, aizsardzības ministra Arta Pabrika priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 2. - Ministru prezidenta biedra, aizsardzības ministra Arta Pabrika priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 3. - Ministru prezidenta biedra, aizsardzības ministra Arta Pabrika priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 4. - Ministru prezidenta biedra, aizsardzības ministra Arta Pabrika priekšlikums. Atbalstīts. 5. - veselības ministra Daniela Pavļuta priekšlikums. Paredz nodrošināt psiholoģisko atbalstu Neatliekamās medicīniskās palīdzības dienesta darbiniekiem. Komisijā atbalstīts. Un 6. - Ministru prezidenta biedra, aizsardzības ministra Arta Pabrika priekšlikums. Komisijā atbalstīts. Paredz papildu atvaļinājumus karavīriem, kuru ģimenēs aug nepilngadīgi bērni vai arī bērni ar invaliditāti. Komisijā atbalstīts. Līdz ar to esam izskatījuši visus sešus priekšlikumus. Aicinu jūs atbalstīt likumprojektu otrajā lasījumā. Termiņš priekšlikumiem trešajam lasījumam - piecas dienas, šī gada 26. aprīlis. Valsts pārvaldes un pašvaldības komisija izskatīja likumprojektu “Grozījumi Valsts un pašvaldību institūciju amatpersonu un darbinieku atlīdzības likumā” (Nr. 1395/Lp13). Likumprojekta mērķis ir precizēt Valsts un pašvaldību institūciju amatpersonu un darbinieku atlīdzības likumu, nosakot, ka Iekšlietu ministrijas sistēmas iestāžu un Ieslodzījuma vietu pārvaldes amatpersonas ar speciālajām dienesta pak
Labdien, kolēģi! Likumprojekts “Grozījumi Dabas resursu nodokļa likumā” paredz, ka 2021. gadā valsts un pašvaldību dabas resursu nodokļa ieskaitījuma proporcija būs 100 procenti valstij un nulle procentu pašvaldību budžetos. Pašreiz šī proporcija ir attiecīgi - 60 pret 40 procentiem. Pašvaldībām nebūs papildu līdzekļu savu vides objektu, upju, ezeru gultņu un krastu sakārtošanai un arī tradicionālo pavasara tīrīšanas talku organizēšanai. Arī likumprojekts “Grozījumi likumā “Par iedzīvotāju ienākuma nodokli”” paredz to, ka ienākuma nodokļa sadalījumu no pašreizējiem 20 procentiem valsts un 80 procentiem pašvaldību budžetos valdība plāno mainīt pret attiecīgi 25 un 75 procenti. Un tas nozīmē, ka ar 2021. gadu pašvaldību budžetos būs acīmredzams ļoti būtisks samazinājums. Gribu pievērst jūsu uzmanību: paralēli šodien notiekošajiem notikumiem gandrīz pa kluso - Covid-19 un valsts budžeta pieņemšanas aizsegā, bez deputātu un iedzīvotāju ziņas - Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija gatavo sadzīves atkritumu apsaimniekošanas reģionu reformu. Un ir sagatavots informatīvais ziņojums “Par sadzīves atkritumu apsaimniekošanas reģionu attīstību Latvijā pēc 2020. gada”, kuru plāno izskatīt kā Ministru kabineta lietu un pieņemt attiecīgus Ministru kabineta noteikumus. Plānots noteikt, ka trīs gadu laikā no 2021. gada līdz 2024. gadam 10 sadzīves atkritumu apsaimniekošanas reģionu vietā tiks izveidoti pieci sadzīves atkritumu apsaimniekošanas reģioni. Tas vēl nebūtu nekas dramatisks, bet vienlaikus plānots noteikt katrā reģionā vienu atkritumu apglabāšanas poligonu, kur pēc 2023. gada 31. decembra tiks apglabāti atkritumi no visa reģiona. Un tas rada bažas, jo maksātāji par atkritumu ražošanu ir iedzīvotāji, uzņēmumi un organizācijas. Nosakot piecu atkritumu apglabāšanas poligonus tagadējo 10 vietā, kuros jau ir ieguldīti ļoti daudzi miljoni eiro gan no valsts, gan pašvaldību, gan Eiropas līdzekļiem, galvenie zaudētāji būs iedzīvotāji, jo atkritumu savākšanas, tra
Kolēģi! Uz atraktīvo tematu fona, kad tiešām bija sešas kameras, kuras filmēja... šis (Dep. A.Kaimiņš: “Man ir, Ilmār! Man ir!”), es domāju, ir vēl svarīgāks jautājums. Tas ir ne mazāk svarīgs... pat vairāk svarīgs nekā šie atraktīvie jautājumi, kur mēs kādu publiski gribējām tiesāt vai runājām par alkoholu. Publisko iepirkumu likums... Kāpēc tas likums tika sākts? Ir divi stūrakmeņi: viens ir zemākās cenas kritērijs, kas pārāk dominē un nomāc konkursu kvalitāti, un otrs ir šīs destruktīvās sūdzības. Un šis punkts, šis priekšlikums, attiecas uz zemāko cenu. Zemākā cena, dempings, aplokšņu algas, zema kvalitāte... tātad tas nemotivē uz konkurenci. Ir iebildums, ka tagad - pat tagad! - varot izvairīties tikai no zemākās cenas kritērija, bet prakse rāda: 80 procentos vai pat 90 procentos iepirkumu ir šīs zemākās cenas kritērijs, jo nolikuma sagatavotāji vienkārši neiespringst piepūlēties izstrādāt citus kritērijus. Un te runa nav tikai par zīmuļiem! Atkal ir iebildums: ko tad mēs visiem zīmuļiem izstrādāsim ļoti sarežģītus kritērijus un birokrātiju? Mazie iepirkumi, sākot no 4000 un uz augšu - līdz pat 42 tūkstošiem... būvniecībā - vēl vairāk... Šo priekšlikumu mums norāda uzņēmēji, Latvijas Darba devēju konfederācija, Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kamera, IT nozare. Patlaban šajos IT nozares iepirkumu konkursos 46 procentos gadījumu ir viens pretendents. Šis priekšlikums mudina vairāk ierobežot iespēju izvēlēties tikai zemāko cenu. Tā ir šī likuma būtība! Tas saglabā iespēju neattiecināt visu šo birokrātiju uz zīmuļiem un dažādām citām ļoti elementārām un vienkāršām lietām. Un, ja mēs neatbalstām šo virzību, mēs būtībā neatbalstām arī vienu no šī likuma stūrakmeņiem. Tā ka es aicinu atbalstīt šo priekšlikumu.
Labdien, cienījamie kolēģi! Skatot priekšlikumus šajā likumprojektā un klausoties argumentācijas no pozīcijas puses gan par to, kā būs labāk - vai kopā vai atsevišķi... pie argumentācijām, ka Rēzeknei būt atsevišķi un Daugavpilij atsevišķi, un Liepājai atsevišķi būs labāk, argumentācijām, ka Ventspilij kopā ar novadu un Jelgavai kopā ar novadu būs labāk... Man liekas, tāda situācija, ka jūs līdz galam paši neesat sapratuši, kā ir labāk un kā ir precīzāk, un kā... kā tiešām būt. Un šajā gadījumā mēs... jūs, jā, uztaisāt to tādā veidā... kā eksperimentus, kā eksperimentus vienā veidā vai otrā veidā. Arī citi priekšlikumi šajā likumprojektā... tie ir vērsti uz to: paskatīsimies, kā būs labāk... pēc vēlēšanām, pēc pašvaldību vēlēšanām, pēc tam 2023. gadā savāksim informāciju, apkoposim, kā ir labāk. Varbūt visus pārējos sadalīt? Varbūt atlikušos salikt kopā? Es domāju, ka šis viss, kas ap lielajām pilsētām, kuras ir pilsētas, kurām ir jāattīstās kā pilsētām, balstoties uz industriju, uz rūpniecību, tām ir jāattīstās atsevišķi. Tajā pašā laikā novados, kur praktiski ir zemkopība, lauksaimniecība, tiem ir jāattīstās atsevišķi un jāattīstās pēc saviem kritērijiem. Es domāju, ka tas, ko jūs piedāvājat, ir pilnīgi stulbi, neloģiski un pretrunīgi jums pašiem, ko jūs argumentējāt no tribīnes gan par vienu situāciju, gan par otru. Es aicinu atbalstīt šo priekšlikumu. (Aplausi.)
Labdien, kolēģi! Es, protams, brīnos, ka jautājums par apropriāciju bērnudārziem pārvēršas par jautājumu, kurā valodā tur bērni mācās. Jo šis jautājums tik tiešām ir par to, lai vecākiem, kuri abi strādā un maksā nodokļus, būtu vieta, kur atstāt savu bērnu no pusotra gada vecuma līdz pamatizglītības sākumam. Šeit nav nekāda jautājuma par to, vai tie ir poļu, krievu, latviešu vai kādi citi bērnudārzi. Tas ir jautājums par to, lai cilvēkiem būtu vieta, kur atstāt savu bērnu. Līdz ar to es aicinu izbeigt visāda veida spekulācijas par šo tēmu un atbalstīt apropriāciju. Paldies.