EuroBench/eurobench-parlamint-power-lv huggingface dataset:
Nedaudz papildināšu. Lībiņas‑Egneres kundze laikam nezina Kārļa Skalbes teicienu, ka diemžēl daudziem latviešiem, kas iegūst labu izglītību, pirmajā vai otrajā paaudzē nav noturīgas tradīciju un zināšanu vērtības un bieži vien Rietumu jaunās idejas (tur viņš domāja marksistus) pa vienu ausi iekšā, pa otru ārā, un viņi kritiski nespēj atlasīt graudus no pelavām. Ko es ar to gribu teikt? Nu dzīvesstāsts jau ir ļoti vienkāršs. Teiksim, kāda meitenīte laukos... es te konkrēti nerunāju, bet... es tagad vispārināšu, arī par augstskolu pasniedzējiem, kas mums tagad ir. Iedomājieties, čakla meitenīte dzīvo laukos pie vecmāmiņas, ravē burkānus, kā teicamniece pabeidz augstskolu un dabū Sorosa vai kādu citu grantu maģistra darbam, aizbrauc uz Lundas Universitāti... te ļoti daudzi... vai uz Kembridžu - sociālajās zinātnēs vai tiesību zinātnēs. Un tur viņai iestāsta, ka ģimene ir relatīvs jēdziens, dzimta ir relatīvs jēdziens, tagad ir genderi, LGBT, Black Lives Matter, viss ir relatīvs... un tā tālāk, un tā tālāk. Augstākais mērs ir cilvēks, katra izvirtība ir normāla. Protams, šī meitene nevar kritiski atlasīt... viņai ir izkropļota uztvere, bet viņa ir rietumnieciska, Rietumos taču tā ir pieņemts. Un, saprotiet, dzimstība un ģimene ir jāsagrauj, jo zaļais dzīves kurss taču galvenokārt tiek sagrauts, tāpēc ka pasaulē dzimst daudz bērnu. Tā ka tas viss ir labi. Pūces kungam pat varētu neatbildēt, jo viņš laikam nedzirdēja to, ka tādās vecās demokrātijas valstīs kā Amerikas Savienotās Valstis, Lielbritānija, Francija augstākās tiesas vēlē nevis pēc izglītības grāda, bet pēc dzīves uzskata - vai viņš ir konservatīvs vai liberāls. Un ieteiktu Pūces kungam klausīties uzmanīgāk un nerunāt muļķības. Paldies.
Godātie kolēģi! No šīs augstās tribīnes mēs bieži dzirdam skaistas vai ne īpaši skaistas runas par starptautisko politiku, ekonomiku, sociālajiem jautājumiem un tā tālāk. Protams, tas ir svarīgi. Dažreiz dzirdam par to, ka tieši kultūra un garīgās vērtības veido Latvijas valsts pamatu. Šodien pienācis laiks parunāt tieši par šo pamatu. Atgādināšu, ka Latvijas teritorijā pastāv aptuveni 800 reliģisko draudžu ar dievnamiem. Liela daļa dievnamu ir iekļauti valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā. Lai pilnībā nodrošinātu dievnamu saglabāšanu un atjaunošanu visā Latvijas teritorijā, nepieciešami aptuveni 110-170 miljoni eiro. Ļoti nopietns uzdevums un ļoti nopietni izdevumi. Ar 2018. gada 1. janvāri stājās spēkā jauns likums ar mērķi nodrošināt Latvijas nozīmīgākā sakrālā mantojuma saglabāšanu nākamajām paaudzēm, radot stabilu valsts finansiālā atbalsta sistēmu. Un patiešām - 2018. gadā sakrālā mantojuma saglabāšanas programmai tika piešķirts viens miljons eiro. Jāņem vērā, ka finansējums bija stipri nepietiekams, tomēr šķiet, ka varētu priecāties. Galu galā baznīcu remonta un restaurācijas procesi sāka virzīties uz priekšu. Bet sakrālā mantojuma saglabāšanas programmas dzīve izrādījās īsa. Šogad sākotnējā budžeta variantā programmai bija paredzēti 500 tūkstoši eiro, bet esošajā variantā programma pilnīgi izsvītrota. Biežāk mēs atceramies par baznīcu grūtos mirkļos. Padomāsim par to arī tad, kad mums viss ir kārtībā! Es piedāvāju jums, cienījamie kolēģi, atbalstīt manu priekšlikumu un piešķirt sakrālā mantojuma saglabāšanas programmai 500 tūkstošus eiro. Latvijas baznīcas gaida!
Kolēģi! Dāmas un kungi! Labrīt! Es šodien jūs aicinu atbalstīt šos grozījumus Parlamentārās izmeklēšanas komisiju likumā. Es esmu viens no Zolitūdes traģēdijas parlamentārās izmeklēšanas komisijas iniciatoriem. Ar jūsu atbalstu šī komisija tika izveidota. Paldies jums visiem par to! Jebkuras pārdomas par Zolitūdes traģēdiju ir smagas: 54 nevainīgiem upuriem un daudzajiem cietušajiem, viņu ģimenēm un tuviniekiem šī traģiskā diena ir pilnībā un neatgriezeniski izmainījusi viņu dzīvi. Viņu sāpes un ciešanas atbalsojas sabiedrībā, jo līdzjūtība un bailes no nejaušībām ir likušas katram aizdomāties par to, ka traģēdija var skart ikvienu no mums. Šī sajūta ir pamatā sabiedrības prasībai, ar kuru Saeimai ir uzlikts pienākums darīt visu iespējamo, lai šādas traģēdijas nekad neatkārtotos. Komisijas darba laikā tās locekļi ar lielāko atbildību soli pa solim mēģināja šķetināt to samilzušo problēmu, mantisko un politisko interešu kamolu, kas ir būvniecības jomas tiesiskais regulējums. Mums nav gājis viegli, jo ierēdņi bieži ir nolieguši acīm redzamu problēmu pastāvēšanu. Politiķi ir baidījušies no atbildības. Esam saņēmuši pietiekami daudz formālu atbilžu uz būtiskiem jautājumiem. Šajos grozījumos Parlamentārās izmeklēšanas komisiju likumā ir ietverta Zolitūdes traģēdijas parlamentārās izmeklēšanas komisijas pieredze. Lūdzu, ņemiet to vērā! Taču... Jā. Es aicinu atbalstīt šo 6.priekšlikumu arī tādēļ, ka Zolitūdes traģēdijas izmeklēšanas komisija ir uzsākusi ko jaunu un Latvijas politiskajā procesā vēl nebijušu. Tā ir atklātība! (Frakcijas <PARTY> deputātu starpsaucieni. Zālē troksnis.) Komisijas... Čigānes kundze, komisijas darba gaita un dokumenti ir bijuši pilnībā atvērti, un jebkurš Latvijas iedzīvotājs varēja sekot līdzi tās darbam, grūtībām un secinājumiem. Lūdzu, nebalsojiet “pret” šiem grozījumiem, jo grozījumu neatbalstīšana vai atturēšanās balsojumā ir tā pati balsošana “pret”, un tas būs signāls, ka Saeima nespēj un nevēlas komunicēt ar sabiedrību un atgriežas slepenī
Vai es drīkstu apvienot abus uzstāšanās...? Paldies. Godātie kolēģi! Aiz cieņas pret Latvijas sabiedrību es nevēlos iesaistīties ļoti plašās diskusijās par dzīvniekiem, par viņu tiesībām, par viņu ciešanām. Es domāju, mēs par to visu esam jau runājuši pietiekami ilgi arī komisijā, un paldies komisijas locekļiem, kuri ir atbalstījusi šo priekšlikumu, ieklausoties tieši ekspertu viedoklī. Un kas gan ir lielāks eksperts dzīvnieku jautājumos nekā tie cilvēki, kuri ar šiem dzīvniekiem ir gadiem ilgi strādājuši un saprot dzīvniekus ļoti labi, pat vēl labāk nekā veterinārārsti? Tāpēc šis priekšlikums ir tapis sadarbībā ar Rīgas cirka atbalsta biedrību un Cirka mākslinieku asociāciju. Un faktiski šis priekšlikums ir tapis, strādājot kopā arī ar ilggadējo Rīgas cirka direktori Lolitu Lipinsku. Tā ka, ja jūs atbalstāt šo priekšlikumu, jūs atbalstāt nevis vienkārši Jūlijas Stepaņenko priekšlikumu, bet visu to, ko vēlas konkrētās nozares eksperti, nevis emocionālu argumentu vadīti cilvēki, kuri ir noskatījušies dažādus videomateriālus no dažādām valstīm. Un te es vēlos pieskarties arī konkrētiem jautājumiem, kuri man radās visas šīs ļoti, ļoti plašās diskusijas gaitā. Ja mēs skatāmies šīs filmas, šīs bildes, kurās redzams, kā tiek darīts pāri dzīvniekiem un kā dzīvnieki cieš, tad... Man ir konkrēts jautājums tiem, kuri šīs bildes izplata: vai jūs saprotat, ka tas ir noziegums, un vai jūs saprotat, ka jums par šo noziegumu bija jāziņo, nevis tas viss vienkārši jārāda visiem kā arguments? Tas ir pirmais jautājums. Otrais. Par tiem pašiem pētījumiem un ekspertu viedokļiem, kurus tik ļoti mīl piesaukt dzīvnieku tiesību aizstāvji. Mums pēdējā laikā ir ļoti izplatīti visdažādākie pētījumi. Mēs varam veikt pētījumus par jebko. Un tāpēc mani ļoti satrauc tas, ka vairāki deputāti ir, iespējams, mainījuši savu viedokli, balstoties uz kaut kādiem piesauktiem pētījumiem. Kāpēc? Jo šī ir tāda sava veida selektīva pieeja pētījumu izvēlē. Pavisam nesen Saeima neatbalstīja deputātes Ingas Bite
Cienītā sēdes vadītāja! Godātie kolēģi! Paldies referentei par atspoguļojumu. 1., 2. un 3. ir mani priekšlikumi, un es varbūt mazliet papildināšu. Runājot un konsultējoties ar vairākām pašvaldībām, tika nonākts līdz tādam secinājumam, ka resursi cilvēku un speciālistu piesaistei ir izsmelti. Dažās pašvaldībās tie ir pedagogi, citās – mediķi. Ir pašvaldības, kurās ilgstoši tiek meklēti profesionāļi ar kādām tehniskām zināšanām. Vairākās pašvaldībās šī nav tik kliedzoša problēma, tomēr ir pašvaldības, kurām šāds vai līdzīgs instruments ir nepieciešams jau kādu ilgāku laiku. Daudzas pašvaldības gaida, kad varēs pieteikties tā saucamajai Altum garai... naudai īres namu būvniecībai, tomēr tur ir arī cita problēma. Tie būs vairāki gadi – vismaz trīs, ja ātri ies projektēšana, plānošana, līdzekļu piesaiste, pati būvniecība... Tātad problēma tomēr netiktu risināta vismaz līdz 2025. gadam. Tāpēc ir šis priekšlikums. Priekšlikumā ietvertā norma ir plaša, neizslēdzoša un dod diezgan lielu rīcības brīvību katrai no pašvaldībām. Tātad priekšlikums ir šāds – pašvaldības varēs sniegt palīdzību, daļēji sedzot telpu īres maksu un ar dzīvojamās telpas lietošanu saistītos maksājumus, ja ir konstatēts nepietiekams speciālistu nodrošinājums. Atšķirība ir tā, ka pašvaldība varēja speciālistiem izīrēt no sava dzīvojamā fonda, kurš arī citviet ir izsmelts... Tātad šobrīd pašvaldība varēs izmantot arī privāto fondu. Tāpēc es aicinu atbalstīt 1., 2. priekšlikumu un komisijas izstrādāto 4. priekšlikumu. Paldies.
Godātā Latvijas tauta! Valsts prezidenta kungs, Ministru prezidenta kungs! Augsti godātie Saeimas deputāti, ministri! Augstākās padomes deputāti! Pirms 30 gadiem šeit, pie Saeimas, nebija kur adatai nokrist. Kopības apziņa un pleca sajūta deva spēku un drosmi. Visiem kopā un katram atsevišķi. Tas palīdzēja mainīt Latvijas likteni. Šodien mēs – tauta –, kas jūtas laimīga Dziesmusvētku dižajā kopkorī, kas Atmodas laikā pulcējās grandiozās manifestācijās un roku rokā stāvēja Baltijas ceļā, esam spiesti būt katrs atsevišķi – vieni, šaurā ģimenes lokā vai vismaz divu metru attālumā cits no cita. Zinu, ka pratīsim pārdzīvot arī šo laiku un pratīsim atgūt spēku! Jo mums ir mūsu Latvija un tajā mēs vienmēr esam un būsim visi kopā. Godātie Augstākās padomes deputāti! Viens no 1990. gada 4. maijā dzimušajiem atjaunotās neatkarības bērniem – Raivis Ustinovs – šogad pirms Neatkarības atjaunošanas deklarācijas 30. gadadienas svinībām Saeimai rakstīja: “Esmu dzimis un audzis jau brīvā Latvijā, neesmu piedzīvojis padomju okupācijas laiku. Man nav īsti, ar ko salīdzināt dzīvi brīvā valstī, jo nebrīvi zinu tikai no vecāku nostāstiem. Esmu priecīgs dzīvot Latvijā, kur mēs varam kopt savas tradīcijas un kultūras vērtības.” Tā Raivis Ustinovs. Taču tie, kas bija daļa no Trešās Atmodas un iestājās par brīvību, tiesiskumu un savas valsts atgūšanu, zina, ar ko salīdzināt. Zina, kāda bija dzīve nebrīvē. Augstākās padomes Aicinājumā Latvijas tautai, ko līdz ar Neatkarības atjaunošanas deklarāciju arī pieņēma 4. maijā, ir koncentrēti aprakstīts, kas tieši notika 50 okupācijas gados. Mākslīgi izraisīta migrācija, piespiedu asimilācija, latviešu kultūras noniecināšana, Latvijā dzīvojošo mazākumtautību kultūras izskaušana, nacionālo attiecību dabiskā līdzsvara izjaukšana, kā arī ekonomiskais pagrimums un ideoloģiskās represijas. Tautā dziļi gruzdošās sāpes būtību savos vēsturiskajos vārdos izteica latviešu brīvības cīnītājs un disidents Gunārs Astra. Septiņus gadus pirms neatkarības atgūšanas –
Paldies. Godīgi sakot, kolēģi, tā ir pēdējā iespēja saglabāt kaut kādu aizstāvību un aizsardzību tiem cilvēkiem, kuri saucas denacionalizēto māju īrnieki. Ko paredz šis priekšlikums? Tas izņem laika faktoru no sarunām par īres līguma saturisko pusi, no vienas puses. No otras puses, tas automātiski ietver sevī ideju par to, ka, ja palīdzība tika saņemta vai atbrīvošanas pabalsts ir saņemts, līdz ar to esošās attiecības, īres attiecības, tiek pārtrauktas. Un līdz ar to arī stājas spēkā jaunā likuma nosacījumi. Līdz ar to, atbalstot šo priekšlikumu, mēs saglabājam cilvēkos ticību tam, ka likumdevējs domā nevis par savām kabatām, ne par kaut kādām mistiskām lobistu interesēm... ne tikai mistiskām, mantiskām lobistu interesēm... Un šinī gadījumā tas ir spilgts pierādījums tam, ka mēs gribam ievest praksē, ievest dzīvē lobistu intereses. Es jau par to skaidroju un stāstīju, kādi ir šie lobisti un kas tie tādi ir. Bet šinī gadījumā tas ir vienīgais drošības līdzeklis tiem tūkstošiem cilvēku, kas turpina dzīvot, nu, es teiktu, necilvēciskos apstākļos it kā cilvēciskā valstī, kas rūpējas par demokrātiskām vērtībām, par cilvēku tiesībām, par cieņu attiecībā pret cilvēkiem... un tā tālāk, un tā joprojām. Ļoti sirsnīgi un mīļi lūdzu jūs atbalstīt šo ļoti nevainīgo priekšlikumu. Paldies. Cienījamie kolēģi! Pirmām kārtām es gribētu sākt savu uzrunu ar aicinājumu ziņotājam pieturēties pie kārtības, ko paredz Kārtības rullis, - nevis komentēt deputātu uzrunas, bet komentēt komisijas pozīciju katrā balsojumā vai katrā jautājumā. Tas - no vienas puses. Un, no otras puses, - nepieļaut neprecizitātes, jo priekšlikums, par kuru mēs debatējām pirms tam, neattiecas uz to, ko jūs teicāt savā rezumējumā. Runājot par Ločmeles kundzes priekšlikumu, - es domāju, ka tas priekšlikums ir vietā, ņemot vērā, ka ir noraidīts iepriekšējais priekšlikums. Es vēlreiz gribu pateikt, ka šī kategorija, iedzīvotāju kategorija, ir pietiekami liela un tās intereses jāaizsargā tāpat kā visu pārējo kategoriju i
Es aicināšu atbalstīt šo opozīcijas priekšlikumu, jo tas ir loģisks un tas ir vēl viens aicinājums valdošajai koalīcijai iet saprāta ceļu. Runājot par to, kas notika tikko, tātad par debašu laika samazināšanu, -manuprāt, tā ir parlamentārā darba vistīrākā sabotāža. Jūs tādā veidā atsakāties no sava pienākuma strādāt Latvijas tautas labā. Jūs šo budžeta debašu laikā pilnīgi ignorējat Latvijas sabiedrības intereses būt informētiem par to, kā tiek mainīti likumi, par to, kas sagaida mūsu iedzīvotājus nākamajā gadā, ja mēs runājam par viņu ienākumiem, nodokļu sistēmu un labklājību kopumā. Tātad - jūs ignorējat Latvijas tautas intereses, jūs ignorējat savus pienākumus, jūs sabotējat parlamenta darbu! Pie šādiem apstākļiem valdošās koalīcijas deputātiem, kuri tikko nobalsoja par debašu laika kārtējo samazinājumu, ir brīvprātīgi jāatsakās no savas algas daļas, kas attiecas vismaz uz valsts budžeta debašu laiku, jo valdošā koalīcija, izņemot tikai dažus deputātus, šajās debatēs nepiedalās, nedara neko, lai informētu Latvijas sabiedrību par to, kā un kādēļ tiek pieņemti grozījumi konkrētajos likumos un kāpēc tiek pieņemts konkrēti šāds šis budžets. Jūs neko nedarāt. Nu tad nesaņemiet par to algu, esiet godīgi līdz galam!
Sociālo un darba lietu komisija izskatīja likumprojektu “Grozījumi likumā “Par maternitātes un slimības apdrošināšanu””. Saņemts kopumā 21 priekšlikums. 1. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 2. - Nacionālās apvienības frakcijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 3. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 4. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Atbalstīts. 5. - Nacionālās apvienības frakcijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 6. - Nacionālās apvienības frakcijas priekšlikums. Daļēji atbalstīts un iekļauts 7. - atbildīgās komisijas priekšlikumā. 7. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 8. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 9. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 10. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 11. - Juridiskā biroja priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 12. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 13. - labklājības ministres Ramonas Petravičas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 14. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 15. - labklājības ministres Ramonas Petravičas priekšlikums. Nav atbalstīts. 16. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 17. - Juridiskā biroja priekšlikums. Atbalstīts un iekļauts 19. - komisijas priekšlikumā. 18. - Juridiskā biroja priekšlikums. Atbalstīts un iekļauts 19. - komisijas priekšlikumā. 19. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. 20. - Sociālo un darba lietu komisijas priekšlikums. Komisijā atbalstīts. Un 21. - Juridiskā biroja priekšlikums. Komisijā atbalstīts. Komisijas vārdā lūdzu atbalstīt likumprojektu “Grozījumi likumā “Par maternitātes un slimības apdrošināšanu”” otrajā, galīgajā, lasījumā.
Kolēģi, manuprāt, ir diezgan bezjēdzīgi šeit, no Saeimas tribīnes, kaunināt SASKAŅU par šiem iesniegtajiem priekšlikumiem, jo tā ir viņu politiskā identitāte jau no deviņdesmito gadu sākuma (Starpsauciens: “Pareizi!”)... citām partijām. Viņi iesniedz priekšlikumus un balso tā, kā viņi ir solījuši pirms vēlēšanām un kā viņi desmitiem gadu ir strādājuši - pret Latvijas interesēm. Tas, kas vairāk sarūgtina šajās debatēs, ir atsevišķi “latvieši” (pēdiņās), kas uzstājas pret pāreju uz latviešu valodu visās skolās. Aldi! Ja mēs tevi iepriekš pazinām kā... Gobzem! Deputāt Gobzem! Ja līdz šim mēs tevi pazinām...
Ļoti cienījamā Saeimas priekšsēdētājas kundze! Augsti godātie deputāti! Es gribētu sākt ar to, ka ļoti labi pazīstu Konkurences padomes priekšsēdētāju Skaidrīti Ābramu, vienmēr ļoti augstu esmu vērtējis gan viņas konstruktīvo pieeju, gan profesionalitāti. Tieši tāpēc uzskatu, ka Ābramas kundzei jāzina - pēdējos gados es ļoti kritiski vērtēju Konkurences padomes darbu un darbības rezultātus. Es uzskatu, ka Konkurences padome neapmierinoši tiek galā ar saviem pamatpienākumiem. Es arī uzskatu, ka padomes... nosauksim to par ekspansiju... valsts kapitālsabiedrību un pašvaldību uzņēmumu uzraudzība noteikti atstās negatīvu iespaidu uz pamatpienākumu pildīšanu. Citādi tas nevar būt, jo, ja ir nemainīgs iestādes budžets, jaunos pienākumus var pildīt tikai uz veco, uz pamatpienākumu, rēķina. Tie ir diezgan nopietni pārmetumi, kas prasa skaidrojumus. Kā vērtēt Konkurences padomes darbību? Pēc atklāto Konkurences likuma pārkāpumu skaita: pagājušajā gadā Konkurences padome atklāja četrus pārkāpumus, 2017. - četrus, 2016. gadā - piecus pārkāpumus. Pēc valsts budžetā iemaksātājiem līdzekļiem: no likuma pārkāpējiem pagājušajā gadā tādi bija 445 tūkstoši eiro, 2016. gadā - gandrīz pieci miljoni eiro, 2017. gadā - gandrīz četri miljoni eiro. Varbūt šos rādītājus mums vajadzētu salīdzināt ar kādu citu valstu konkurences uzraugiem. Paņemsim Lietuvu. Lietuvas Konkurences padome ir atklājusi mazliet lielāku skaitu pārkāpumu: 2017. gadā bija pieci, 2016. gadā - 10 pārkāpumi. Konkurences likuma pārkāpēji Lietuvā ir samaksājuši ievērojami lielākas summas - gandrīz astoņus miljonus eiro 2017. gadā un gandrīz 19 miljonus eiro 2016. gadā. Tomēr uzskatu, ka šādi salīdzinājumi varētu būt ne visai korekti un Konkurences padomes darbības rezultāti jāvērtē plašāk un pēc būtības. Vai mēs varam, piemēram, apgalvot, ka konkurences uzraugs nopietni un labi pastrādājis jomās, kurās pastāv būtiskas šaubas par godīgas konkurences un adekvātu cenu esību... un tajās jomās, kurās Konkurences padome ir nopie
Augsti godātais Valsts prezidenta kungs! Augsti godātais Ministru prezidenta kungs! Godātie Saeimas deputāti! Ekselences! Dāmas un kungi! Mīļie tautieši! Latvija lieliem soļiem iet uz simtgadi! Šodien mēs svinam savas valsts 98. dzimšanas dienu! Pirms 98 gadiem piepildījās latviešu tautas sapnis par valstiskumu. Tikko bija beidzies Pirmais pasaules karš, tomēr mūsu valstsvīri, savu tautu mīlot, prata un spēja uzlikt Latviju uz pasaules kartes kā nacionālu neatkarīgu valsti. Latvijas valsts neradās kā nejaušība vai laimīga sagadīšanās. Savu brīvības gribu latvieši bija lolojuši cauri gadsimtiem. Latviešu nācijas veidošanos gadsimtu garumā visspēcīgāk ietekmēja Rietumu civilizācija. Un latviešos visdziļāko atbalsi guva Rietumu pasaulē izauklētā ideja par tautu tiesībām uz pašnoteikšanos. Šī ideja pacēlumu piedzīvoja tieši 20.gadsimta sākumā. Dažādās Latvijas vietās kopā pulcējās tautsaimnieki un skolotāji, advokāti un dzejnieki, virsnieki un studenti. Visi bija vienprātīgi par mērķi – mums jābūvē sava valsts! Gaidot Latvijas simtgadi, mēs labāk esam apzinājuši daudzus vēsturiskus notikumus, kas iezīmē mūsu valsts un nācijas tapšanas ceļu. Viens no tādiem ir pirmais Latgales latviešu kongress Rēzeknē. Tajā nolēma, ka Latgales, Vidzemes un Kurzemes latvieši ir viena tauta un Latgalei jāapvienojas ar pārējām latviešu zemēm. Nākamajā pavasarī pulcēsimies, lai svinētu šā notikuma gadadienu pašā Latgales sirdī – Rēzeknē. Nākamgad arī aprit 100 gadi, kopš Valkā sanāca Latviešu pagaidu nacionālā padome. Tā postulēja galvenos politiskos mērķus – apvienot Latviju teritoriāli, veidot neatkarīgu valsti, sasaukt Satversmes sapulci. Rietumu demokrātijas vērtības ir tās, uz kurām Latvija balstījās pirms 98 gadiem un balstās arī šodien. Tieši tādēļ Latvija ir dibināta kā demokrātiska republika, kurā īstenojas gan latviešu nācijas valstsgriba, gan visu pilsoņu iesaiste valsts pārvaldībā uz vienlīdzīgiem pamatiem. Var teikt arī vienkāršāk – latvieši ilgstoši veidojās par vienotu tautu.
Labdien, kolēģi! Es uzskatu, ka šos nesagatavotos grozījumus nevar tālāk virzīt un īstenot. Pirmkārt, Latvijas skolu infrastruktūra nav gatava vienlaicīgai 30 reformu īstenošanai. Tās saucamās reformas patiesībā ir eksperimenti ar bērniem, viņu vecākiem un skolotājiem. Šie visi eksperimenti jau tā rada spriedzi sabiedrībā un īpaši vecākos. Taču mēs turpinām teju katrā sēdē jau esošo haosu papildināt ar jauniem, nebeidzamiem eksperimentiem. Nav skaidrības par pilnīgi nevienu izglītības jomu - ne par pašu skolu tīklu, ne skolotāju noslodzi, ne arī par jaunā satura ieviešanu, par metodisko pieeju un materiāliem, par Eiropas Savienības projektu ieviešanu interešu izglītībā, karjeras izglītībā, par atbalstu tiem, kas agri pametuši mācības, par reformām nepieciešamā finansējuma apjomu un avotiem, par strādājošo atalgojumu. Un tā varētu turpināt bezgalīgi. Šobrīd izglītības un zinātnes ministrs visu, ko viņš ir izdomājis, nespēj nevienam normāli paskaidrot un aprakstīt, piedāvā vienkārši nogrūst uz pašām skolām, lai tās tiek galā, kā nu kura prot, turklāt tādos termiņos, kuros nav iespējams iekļauties pat tad, ja nauda būtu. Taču tas nav iespējams, jo ir nepieciešams pārejas periods, lai varētu adaptēties jaunajos apstākļos. Man šķiet, ka jebkurš saprātīgs cilvēks saprot, ka reformas tik jūtīgā jomā kā izglītība nedrīkst veikt mehāniski, vienkārši kaut ko nogriežot, samazinot, palielinot un nerēķinoties ar to, ka eksperimenti tiek veikti ar bērniem. Var, protams, teikt, ka bērni visu labi uztver un viegli adaptējas, tomēr faktiski tas, ka mēs bērnībā viegli pie kaut kā adaptējamies, vēl nenozīmē, ka visi bērni vienlīdz labi uztver pārmaiņas, un galu galā ir arī bērni ar īpašām vajadzībām... Ir speciālās skolas, kuras, starp citu, arī ir ierautas šajos Šadurska eksperimentos, un tām būs jārisina visas tās pašas problēmas kā parastajās skolās. Neaizmirsīsim arī, ka ar speciālās izglītības reformu strādā speciāla darba grupa, kurai darbs jāpabeidz tikai šā gada jūlijā vai okt