EuroBench/eurobench-parlamint-power-hr huggingface dataset:
Poštovani potpredsjedniče <PARTY>-a, poštovane kolegice, poštovani svi koji nas pratite. Ovaj Zakon je vrlo važan i prije nego što krenem, ja bih htio pohvaliti uopće namjeru vladajućih i zakonodavca ovdje sada da su s ovim prijedlogom gdje bi se regulirali stvari kao što su bicikli u prometu, vožnja sa slušalicama, dakle dodatno postrožavanje, tipa alkoholizirano stanje, droge, itd., to ima apsolutno smisla. Međutim, s druge strane, da se na ovakav način degradira, odnosno degradiraju liječnici obiteljske medicine je nedopustivo. Slušao sam pomno argumente koje je davala vladajuća strana, dakle nitko nije rekao ovdje da dozvolu ne trebaju davati liječnici. To nitko nije rekao, čak smo se pozvali na čl. 230 koji je vrlo, vrlo jasan koji kaže da prije početka osposobljavanja, kandidati vozači dužni su se podvrgnuti zdravstvenom pregledu, 2 zdravstvene preglede obavljaju zdravstvene ustanove i trgovačka društva koja obavljaju djelatnost medicine rada i specijalisti medicine rada u privatnoj praksi za određene kategorije mogu i liječnici obiteljske medicine. Ovo što se sada dogodilo jest da je MUP doslovno, znači Poncije pilatovski cijelu odgovornost prebacio sada u ovom trenutku na liječnike obiteljske medicine iz razloga što, prije svega, ne postoji nikakav pravilnik koji bi definirao koje su to dijagnoze, koji su to lijekovi na temelju kojeg će liječnik obiteljske medicine trebati izdati zabranu sudjelovanja u prometu. Ne samo to nego bez privole i bez dozvole će podatke o zdravlju određene osobe morati proslijediti policijskoj upravi odnosno policiji. Bio je čak i prijedlog određenih udruga da taj podatak ostane, primjerice unutar odnosa između liječnika i pacijenta, do dan danas se MUP odnosno g. Katić i svi ostali nisu izjasnili da li je to moguće i zbog čega to ne bi bilo moguće i zašto bi se uopće takav podatak morao davati, morao zakonom davati, osim, primjerice, ako ne bi to MUP zahtijevao za određene situacije. Ovako će sad liječnici morati odavati te podatk
Gospodine predsjedniče, gospodine premijeru, kolegice i kolege. Naravno još jednom zadovoljstvo zbog AVIS-a ili mišljenja, odnosno ulaznice, ne znam zašto stranu riječ koristiti, ali sjetimo se da je to prije svega obveza i odgovornost, a nikako nekakav novi totem oko kojeg bi trebalo igrati igre i raditi narodno slavlje. Ali baš zbog toga evo i moje pitanje. Ja u ruci držim, i to je postalo popularno da stalno s nekim papirima nešto se slikamo na televiziji, ali evo doista ovo je važan dokument, to je program Vlade za razdoblje 2003.-2007. Dakako program koji je ovdje usvojen, koji predstavlja obvezu i koji pretpostavlja se onda ako se radi o europskom duhu realiziranom ovdje kod nas u Hrvatskoj, da predstavlja kako rekoh i obvezu i odgovornost. Evo što stoji pod 3.5. poljoprivreda u programu Vlae prihvaćenom ovdje u Saboru. Radi osiguranja bržeg, jednostavnijeg, jeftinijeg i učinkovitijeg sustava potpore malim i srednjim i obiteljskim gospodarstvima Vlada planira osnovati agro banku. Osnovati agro banku. Te poticati bržu prilagodbu i aktivniju ulogu bankarskog sektora u razvoju malog i srednjeg poduzetništva u poljoprivredi. Dakle riječ je o projektu koji nema sumnje znači izuzetno važnu okolnost za ne samo razvoj nego upravo uzlet Slavonije i Baranje, dapače i Osijeka u kojem bi trebalo biti sjedište ove banke. Međutim gospodine premijeru sa svojom ekipom u Osijeku, na žalost bez javnosti … Postavit ću, ali ja bih htio da me premijer čuje. Postavljam ja pitanje. Pa nemojte se ljutiti zaboga. Dakle moje je pitanje, zbog čega je u Osijeku bez javnosti, bez medija na sastanku Vlade i premijera Sanadera u razgovoru o ovoj temi o osnutku agro banke rečeno skraćeno da od toga zapravo neće biti ništa, odnosno … Kolega Šeks vi ste blijedi kao krpa. Teško mi je povjerovati jer izražavam nezadovoljstvo da stručnjaci pa i financijski nisu bili konzultirani u onom trenutku kada je sastavljen program Vlade, a dapače kada je predstavljen, a osobito kada je prihvaćen. Dakle što
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja moram ispraviti netočan navod gospodina Pankretića koji je ustvrdio da ništa nismo učinili za farmerske zone. Gospodine Pankretić kad bi jedinice lokalne samouprave učinile ono što joj je potrebno, a što nije u našoj nadležnosti, a to je činjenica da ni jedan prostorni plan ni jedne jedinice lokalne samouprave nije obuhvatio u svojem području znači mogućnost izgradnje farmerskih oaza gdje bi se mogle graditi farme, a na žalost to nije problem Hrvatskoga sabora, ali je Hrvatski sabor zato kroz proračun dao mogućnost da se kroz kapitalna ulaganja 25% napravi povrata za svaku farmu koja se izgradi iz vlastitih sredstava. I treću stvar koju bi htio napomenuti gospodine Pankretić je činjenica da bi se vi u barem u <PARTY>-u trebali dogovoriti koliko ima seljaka u Hrvatskoj. Po jučerašnjoj izjavi 350 tisuća, danas ste vi ovdje izjavili 120 tisuća.
Gospodine predsjedniče, 2 ispravka krivog navoda. Prvo netočan je navod da je ovdje cijeli dan rasprava o obrani Račan-Drnovšekovog sporazuma nego je to upravo rasprava o odluci o prihvaćanju jednog sporazuma koji ima puno nedoumica i koji upravo omogućava da ne određuje arbitre Međunarodni sud, odnosno struka, nego u njemu je sadržano da arbitre određuje politika, odnosno Europska komisija. I drugi netočan navod je doslovno rečeno: "nitko ne može reći da će Hrvatska izgubiti". Ja bih rekao da nitko ne može reći da Hrvatska neće izgubiti.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Blažeković me je baš potakao da se javim za repliku jer je uistinu sagledao Park prirode, Žumberak, Samoborsko gorje sa jedne sasvim drugačije perspektive, sa perspektive iz koje ga doživljavamo mi stanovnici Zagrebačke županije. I svi vi koji ste danas govorili na tragu toga da je ovo jedna posebnost, uistinu jest i potrebno je zaštiti na sve moguće načine i to država sada i čini a vidi se i iz ovih odluka koje slijede a koje su od državnog značaja za daljnje uređenje i urbanistički plan uređenja i vršne zone i urbanistički plan uređenja skijališnog kompleksa i sve ono drugo što će se događati na ovome području je činjenica koja ukazuje na to da nam je područje Žumberka i Parka prirode Samoborskog gorja iznimno važno. Ali ono što su svi primijetili u svojim raspravama i što možda treba posebno u ovom Visokom domu naglasiti je zabrinutost za gubitak stanovništva ovoga područja koje je unazad nekoliko desetaka godina u velikom broju smanjeno i koje se zapravo gubi. S druge strane ta depopulacija stvara osnovu da ovaj prostor i dana a i za budućnost bude zapravo jedan kompleksni eko park, prostor koji je potpuno osiguran od različitih mogućnosti zagađenja. I možda i ovaj vaš poziv i apel za sve one poduzetnike, mlade ljude sa idejama u tako uistinu velikoj blizini gradu Zagrebu može pružiti novu poduzetničku ideju i novi prostor za razvoj neke od eko poljoprivreda naslanjajući se na fondove Europske unije kroz ruralni razvoj. A vjerujem da će onda i jedince lokalne samouprave ali i regionalne naći svoj interes i pratiti državu na tom putu.
Poštovana pravobraniteljice, potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub <PARTY>-a će svakako podržati izvještaj pravobraniteljice za djecu jer se iz njega može uistinu vidjeti da je Ured pravobraniteljice aktivan i da se svim raspoloživim sredstvima bori za zaštitu prava djece. Deklaracija o pravima djeteta kaže: čovječanstvo duguje djetetu sve najbolje što može dati. Tu rečenicu moramo imati zapisanu u mislima i u skladu sa njom se i ponašati. Prema procjenama Državnog zavoda za statistiku 2009. godine u Republici Hrvatskoj je živjelo 934200 djece i adolescenata što čini ukupno 21,1% stanovništva Republike Hrvatske što ju samu svrstava u zemlju sa relativno niskim udjelom djece u ukupnoj populaciji. A prije 50 godina, odnosno 1961. godine djeca su činila 27,2% populacije. 1991. godine Republika Hrvatska je ušla u fazu depopulacije i ta faza još traje, a statistički podaci upućuju da hrvatsko društvo stari te da broj stanovnika vremenom opada. Zbog depopulacije ruralnih područja postoje velike razlike u koncentraciji stanovništva između ruralnih krajeva i velikih hrvatskih gradova. Smanjenje tih razlika treba biti osnovni zadatak demografskog oporavka Hrvatske jer veliki udio stanovništva u ruralnim sredinama živi na rubu siromaštva, a siromaštvo doprinosi da osnovna prava djeteta budu narušena. Djeca u visokom riziku od siromaštva su djeca u obiteljima bez zaposlenih, djeca u obiteljima koja primaju trajnu novčanu naknadu te djeca iz jednoroditeljskih obitelji s niskim primanjima. Nažalost, većina djece koja živi u uvjetima siromaštva žive u Slavoniji i u središnjoj Hrvatskoj. Ove popularne mjere Vlade Republike Hrvatske kao što su povećanje PDV-a, povećanje cijena električne energije, neće sigurno učiniti ništa dobro da bi se to siromaštvo spriječilo. Napomenut ću neka od osnovnih prava djeteta. Djeca imaju pravo biti sa svojom obitelji ili sa onima koji će se za njih najbolje brinuti, djeca imaju pravo na životni standard, djeca imaju pravo na zdravstven
Poštovana ministrice financiranje, odlučivanje, kadroviranje i upravljanje srce su i duša svake državne politike pa tako i državne kulturne politike koji bi izraz trebali biti i zakoni poput ovoga napose u slučaju hrvatske kulture koja je po svojoj europskoj kontinentalnoj predaji suštinski institucionalna kultura nezamisliva bez uloge javnoga novca i javnih kulturnih ustanova i trajnoj simbiozi državnom kulturnom politikom koja joj je ovisno o povijesnim okolnostima i političkim konstelacijama znala biti majkom ali i zlom maćehom. O čemu je riječ? Umjesto korjenitog zahvata imamo kozmetičke i suštinski beznačajne novele tri postojeća zakona, Zakona o kulturnim vijećima, o financiranju javnih potreba u kulturi i upravljanju javnim ustanovama u kulturi što je činjenica koja se želi prikriti njihovim mehaničkim stapanjem metodom preslikaj i zalijepi u jedan zakon. Ovdje je naravno riječ o pravno bizarnoj pseudoracionalizaciji kao plodu činovničko mediokritetskog birokratskog mentaliteta u našoj javnoj upravi koji je u ministrici kulture gospođi Obuljen Koržinek pronašao svog autentičnog predstavnika. Ako se već krenulo u ovu nomotehničku akrobaciju i učenik drugog razreda pučke škole dosjetio bi se imena zakona koji bi dosljedno trebao glasiti Zakon o kulturnim vijećima, financiranju javnih potreba u kulturi i upravljanju javnim ustanovama u kulturi. No, umjesto toga zbog očigledne nomotehničke nezgrapnosti iz naslova je isparilo upravljanje iako su metodom slučajnog odabira po istoj logici mogla ispasti i kulturna vijeća ili javno financiranje. Jedan je entuzijast ili mazohist u e-savjetovanju uočio tu nomotehničku besmislicu, ali mu je činovnički um iz ministarstva sadržajno odgovorio, prima se na znanje. Budući da su rođeni u vrijeme treće januarskog zahvata iz 2000. u državnu kulturnu politiku sada zreli dvadesetogodišnjaci podsjetimo što su kulturna vijeća, koji je njihov učinak te intelektualno ideološka pozadina njihova nastanka. Naime u položaj dodatne kulturn
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo kolegice Glasovac, ja bih vas samo željela podsjetiti, nije da ne smijem, jer istaknuli ste da je donesen poseban zakon zbog političkog proračuna. Zakon nije ni malo donesen zbog političkog proračuna, znate i sami da je morao biti donesen novi zakon o pravobranitelja za djecu, iz razloga toga što je Ustavni sud, prijašnji zakon donio odluku, da nije bio prijašnji zakon donesen s procedurom sa kojom je trebao biti donese. Dakle, to nije bio nikakav zakon za politički proračun, niti ništa, nego je bio zakon koji se mora donijeti o nalogu Ustavnog suda, do roka koji je bio određen. A što se tiče dodatne depolitizacije i neovisnosti, institucija Pravobranitelja za djecu, ako se sjećate Klub <PARTY>-a je dao amandmane, sa kojim se izbor pravobranitelja, više, Vlada ne predlaže pravobranitelja za djecu Saboru. Nego Sabor sam provodi natječaj, izbor i raspravu. I evo, zato moram reći, da mi je iznimno žao što i vi niste sudjelovali u inerviranju kandidata, jer smo stvarno željeli doći do najboljeg kandidata konsenzusom.
Uvaženi kolega Sinčić, ja bih se samo nadovezao, odnosno replicirao ovaj vaš dio odnos Hrvatske prema svojoj prošlosti. Tu se u potpunosti slažem, samo bih napomenuo nekoliko stvari. Vi ste spomenuli Francusku, mi možemo tu spomenuti i Englesku, evo sada ste spomenuli i srednju Europu ali moramo biti svjesni činjenice da problemi Hrvatske i njene prošlosti su determinirani ustvari kroz ta stoljeća je Hrvatska nije bila neovisna država, nije bila, ajmo reći samostalna kraljevima, niti kneževina, niti neki drugi oblik za vrijeme feudalizma. I onda se događalo to da kako je dolazila koja politička opcija, vladarka kuća kroz povijest stavila šapu na tu našu Hrvatsku takav je bio i odnos u tom razdoblju prema onim povijesnim ličnostima koji su toj političkoj ili stranoj sili dakle odgovarali ili ne odgovarali. Tako se iz desetljeća u desetljeća, stoljeća u stoljeće stvarale pozitivne ili negativne slike o određenim ljudima iz povijesti sukladno tome su se na taj način odnosili i prema njihovom imetku ili nekretninama u ovom slučaju dvorcima. Ono što je meni nekako bitno po mom sudu 25 godina to je vrlo kratko razdoblje ako gledamo u povijesnom kontekstu, ali smatram da dovoljno razdoblje da evo ako ništa drugo da danas počnemo gledati na hrvatsku povijest i na hrvatsku prošlost bez obzira pozicija ljevica, desnica. Mora biti jedan nacionalni konsenzus. Mi moramo imati svoje velikane. Ako smatramo za sebe da smo velika nacija, za mene smo mi velika i stara hrvatska nacija, na žalost malobrojna. Mi moramo imati tu jednu zajedničku crtu bez obzira lijevo, desno. Evo ja bih se samo nadovezao ono što je malo prije rekao i predsjednik Hrvatskog sabora. Žalosno je da evo padamo već na prvom ispitu. Prvi hrvatski predsjednik u gradu Zagrebu nema adekvatan spomenik, a mislim da smo svi svjesni da je on sa hrvatskim braniteljima i političarima i svima koji su bili akteri, ali prvenstveno on kao vodeća ličnost najzaslužniji za modernu Hrvatsku državu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, vaše zalaganje za izbjegavanje političkog pogodovanja kod zapošljavanja je svakako pohvalno i preporučljivo, no nakon što npr. onda pročitamo u novinama sljedeći naslov: nakon 12 godina župana Kožića polovica zaposlenih u županiji iz <PARTY>-a, a županov sin među njima, ona stječemo dojam… … Onda stječemo dojam da je takvo zalaganje u biti samo deklaratorno i više ne stoji sadržaj iza toga, nažalost. A ako bi se mogao osvrnuti i na vašu tvrdnju da je cilj ove Vlade gospodarsko opterećenje građana, ponudio bih svojevrstan ispravak netočnog navoda. Naime, cilj ove Vlade je rasterećenje u prvom redu gospodarstva. Kroz rasterećenje gospodarstva jasno da se očekuje, mislim da se možemo apsolutno složiti s tim, poticanje većeg zapošljavanja gdje bi se građani zaposlili i di bi se njihov prihod povećao. Sve mjere ove Vlade su usmjerene ka tome cilju, ka racionalizaciji na tom području. Hvala.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani zamjeniče Uhlir, osobno ću pozdraviti ovaj zakon i to uz konstataciju da uz samo radno mjesto, odnosno samozaposlenje, smatram da i rješenje stambenoga pitanja jedna od najvažnijih, možemo reći demografskih mjera. Ovim zakonom naravno nećemo uspjeti riješiti sve probleme ali ukoliko napravimo barem jedan korak prema rješavanju tih problema opet smo napravili dosta toga. Ono što jedan grad, jednu općinu čini gradom ili općinom u punom smislu riječi su upravo njegove institucije i njegove ustanove. Ovim zakonskim prijedlogom vidjeli smo da se omogućava osiguranje stanova i javnim službenicima odnosno namještenicima u svrhu, odnosno u smislu davanja tih stanova u najam. Osobito bih tu podcrtao osobe koje su zaposlene u školstvu, odnosno u prosvjeti i zdravstvu. Međutim ono što me zanima jest to hoće li se ovim zakonskim prijedlogom obuhvatiti samo one osobe koje stupaju u sustav, znači nakon stupanja na snagu ovoga zakona, ili će odredbe ovoga zakona odnosno novoproširene osim MUP-a i MORH-a znači javne službe, zdravstveni djelatnici i prosvjeta moći koristiti i oni zaposlenici koji se već nalaze u sustavu više godina odnosno koji se nalaze u sustavu i prije donošenja ovoga zakona. Hvala lijepo.
Gospodine predsjedniče. Dozvolite mi u konačnici da se zahvalim gospodi zastupnicima i zastpnicama koji iz rasprave sam razumio da podržavaju donošenje ovakvog zakona. Da se razlikujemo možda u određenim modalitetima, da i među ovim prispjelima amandmanima ima dobar dio amandmana nomotehničke naravi koje ćemo mi normalno kada budemo se izjašnjavali o amandmanima onda uzeti u obzir. Ali ja bih ovdje želio naglasiti vezano, puno je primjedbi bilo na članak 7. stavke 3., 4. i 5. koji u dijelu zastupnika se zalažu da bi se ti stavci trebali brisati. Mi stojimo na stajalištu da, kao što i ovim zakonom želimo pokazati određenu odlučnost da i na ovakav način bez obzira kako god to izgledalo da su to drastične mjere ali da moramo na neki način raščistiti sa onima koji žele raditi normalno, pošteno i od onih koji ne žele raditi na takav način. Upravo zbog tih i takvih koji nisu željeli raditi po normama normalnog ponašanja mi smo bili prisiljeni ići na ovakav jedan, rekao bih zakon o posebnim uvjetima za stavljanje za tržište jednog poljoprivrednog proizvoda prehrambenog brašna. Iz tih razloga stojim na stajalištu i to je stajalište i Vlade da moramo pokazati da takvim želimo stati u kraj. Mislim da ne treba tu ipak miješati, da će netko zbog kilograma ili 10 kilograma ili da ne kažem 100 kilograma neobilježenog brašna da će onda biti, usljediti mjera, zabrane obavljene djelatnosti. Normalno da i onaj koji izdaje i tu usmenu mjeru će vjerojatno procijeniti koliko je težina prekršaja i da će sukladno tome se ponašati. Ali želim naglasiti da ostajemo pri takvom stavu i da nažalost ona možda nije popularna, nije lijepa za čuti ali ako nema drugih metoda, moramo konačno jednom pokazati jednu odlučnost da stvarno želimo to i u praksi primjeniti. Ne želimo da ovaj zakon bude sveta vodica pa da evo, nešto smo radili a sada šta će od toga biti, nego jednostavno želimo da, da on bude u praksi i da ustvari preko njega uvedemo red, da ljude naučimo da se mora raditi sukladno zakonima.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva. Pa ispravio, kolegica je jako puno navela tu netočnih navoda. Kao da će doći do zbrke, da se gube ciljevi obrazovanje odraslih, da ne možemo spojiti obrazovanje odraslih, strukovno obrazovanje, da je koncepcijski pogrešan. Siguran sam da nije i na odboru na kojem smo raspravljali o regionalnom razvoju, zaključili smo, a vidim da je to i u ovom drugom Odboru za rad i socijalno partnerstvo, dakle dobiva se time. Ja osobno podržavam i smatram da je koncepcijski dobro. Smatram da poznajem sustav i ljudi koji su radili da poznaju sustav obrazovanje. Jer ako odijelite gimnazije, mi smo tek nedugo dobili nešto u strukovnom obrazovanju. Strukovne škole su kod nas bile potpuno zapostavljene, tim zakonom su dobile, a ovim povezivanjem dobit ćemo upravo što i drugi ovdje primjećuju. Da li tržište rada i obrazovanje odgovara ili treba? Kada se to spoji ova jedna i druga agencija, mislim da će se time dobiti pregled. Samo u jednom dijelu bi možda za cjeloživotno obrazovanje, možda ne spada ovdje ovako napisano, ali da ćemo dobiti i tvrdim vam da koncepcijski potpuno odgovara i da niste uopće u pravu tu. Krivo govorite čisto politikantski kako kolega prije vas.
… ovaj ustavni zakon kolega Kajin podržava to da pripadnici nacionalnih manjina dobijaju kako kaže dvostruko pravo glasa. Ispravljam tu konstataciju. Ona je pogrešna i ne samo da je pogrešna, nego je opasno pogrešna. Nitko po ovom ustavnom zakonu ne dobija dvostruko pravo glasa, i kad bi bilo koja kategorija građana dobivala dvostruko pravo glasa onda bi to bilo duboko protuustavno, i narušena jednakost građana. Radi se o dodatnom pravu glasa ili dopunskom pravu glasa. Radi se o tome da građani nacionalnih manjina sada stječu pravo, koje do sada nisu imali, da glasaju za opće liste, a tek onda dodatno i dopunski, ali ne dvostruko i za svoje predstavnike i to određeni, ograničeni broj predstavnika manjina u ovom Saboru. Hvala.
Nije bilo odgovora? Drago mi je kolega Bagariću što ste uzeli fonogram pa ste pročitali, otprilike su to bile moje riječi. Tko je započeo sa ovim insinuacijama? Pa započela je članica Vlade. Nažalost, to je eskaliralo u smjeru u kojem je eskaliralo. Da je to trebalo drugačije raspravljati o ovom izvješću trebalo je. Jasno i glasno sam u ime <PARTY>-a pohvalio rad Fonda za hrvatske branitelje. I da li je tu išta sporno? Ali sam odbacio svake aluzije da bi <PARTY> mogao stajati iza dijela branitelja koji su imali određene primjedbe. A kako to da <PARTY> sada stoji iza branitelja ako smo rekli da ministarstvo pokriva sve branitelje a to znači da tu vaše ministarstvo ne govori onda u potpunosti istinu. Ali da sada ne bi cjepidlačili jasno i glasno je rečeno. Podržavamo ovaj fond, dobro je što su kontrolni mehanizmi stavljeni. To su branitelji koji su od početka 2003. godine radili na ustrojavanju toga fonda, da li su oni <PARTY> ili nisu apsolutno je nebitno, odradili su svoj posao dobro i ja sam im osobno na tome zahvalio. I istovremeno sam podsjetio javnost na ono što se događalo devedesetih godina oko Domovinskoga fonda što nije dobro završilo. Ništa više, ništa manje. Hvala.
Hvala lijepo. Zaista to povjerenje i nepovjerenje ovisi o nama svima. I kad je riječ uopće o pravosuđu, onda je jedan od razloga kako možemo vratiti da poboljšamo efikasnost. To je apsolutno jedne od metoda da onda na taj način vratite povjerenje građana. Ja uvijek nastojim ispričati neke priče koje i sami prođete i kao što ste i ovo ispričali. Dakle u Ministarstvu graditeljstva je jedan od velikih problema bio dugi drugostupanjski postupak gdje su od trenutka kad je upućena žalba do rješenja to trajalo između 9 i 12 mjeseci. I naravno da je to bilo doba, to je bio opći prostor u kojem je netko nekog zvao pa su uvijek tu bilo obavijeno velom tajne, mi smo to uspjeli da se rješava između 30 i 60 dana. Jedanput je sve počelo funkcionirati, više nitko nikog nije zvao. E to vam je kad sustav funkcionira. Tako i naš interes treba biti da sustav funkcionira, da bude efikasan i da bude brži. Hvala lijepo kolega Bačić na poduci, hvala lijepo da smo se konačno opet vratili evo malo nešto vremena nismo koristili ono kad ste vi, onda ste vi tako pa sad i mi tako. Pa budite bolji. Pa budite drugačiji, pa pokažite to što je nekakva Vlada prije radila, nije dobro i da vi radite drugačije. Dakle, nitko ne dvoji u činjenicu da vi imate pravo predložiti no međutim apsolutno imamo pravo konstatirati ono što je istina. U ponedjeljak, ne neki ponedjeljak su svi mediji i sve televizije bile pune naklapanja tko će to biti i onda je bilo veliko iznenađenje. U srijedu smo raspravljali o izvješću za 2015., 2016., u četvrtak raspravljamo o novom i u petak ćemo glasati na ovom. Sve to je moglo biti napravljeno i kroz neki duži period, ja svaki put kad nema resornog ministra kažem da nedolazak ministra znači da dovoljno ne cijeni ili zakon koji je predložio ili saborske zastupnike.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Tuđman, citirati ću: "Kome je problem priznati zločine totalitarnih režima.". To je rečenica iz vaše rasprave. Pa kome je kolega to problem? Vi pitate kome? Ja pitam i zašto? Nama nije, nama potpisnicima ove inicijative to sigurno nije problem. I nije nam problem zato što smatramo da upravo spoznavajući svoju prošlost a danas je ova rasprava jako nadahnuta poviješću, puno smo svi mogli iz nje naučiti, puno smo toga ovdje spomenuli, raznih žrtava koje su se dogodile, raznih zločina koje su, raznih žrtava koje su pale i raznih zločina koji su se dogodili, sjetili smo se i Golog otoka i nekih drugih stvari. Nismo se sjetili možda jednog hrvatskog Zrina, jednog povijesnog hrvatskog Zrina koji je isto jedan veliki zločin koji se dogodio pred 70.-ak godina. Ali nismo mi ovdje kolega da mjerimo te zločine. Mi smo ovdje da stvaramo institucionalni okvir da bi upravo ti zločini mogli biti procesuirani ako su se dogodili jer zločin je zločin a žrtva je žrtva. I kako ona stara izreka kaže pravda je možda ponekad spora ali je dostižna.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani kolegice i kolege. Evo ga ja sam jako inspiriran nastupom gospodina Busa, kolege. Iz iste smo izborne jedinice i osjetio sam jako veliku brigu za Veliku Goricu. Naime, on to dokazuje stalno sa svojim nastupima i to mi je vrlo drago. Međutim, ja si uzimam nekakva prava obzirom da tamo živim 30 godina, nešto malo više od vas, budući da sam i zdravstveni radnik da malo nešto više znam o toj situaciji. Ali prije nego što ću se vratiti na to uvodno, htio bih vam pročitati dio postupka procedure kakva je bila i kako se <PARTY> ponašala 2003. godine u odnosu na vaš zahtjev. To je onda bio naš zahtjev. Znači ovako, <PARTY> je 2003. godine službeno poslala prijedlog županu Zagrebačke županije taj isti, a tada je gospodin Jambrač bio podžupan i on je zajedno s ostalima u tadašnjoj koaliciji odlučivao o gradnji zgrade, odnosno o tome hoće li se sjedište županije graditi u Velikoj Gorici ili Zagrebu, ali oni su odlučili da se gradi u Zagrebu. <PARTY> je tada bio protiv uprave Zagrebačke županije na području grada Zagreba. Dalje, vijećnici Hrvatske narodne stranke od kojih je gospodin Jambrač koji sada se silno trudi da Gorica bude središte, bio je najžešći pobornik takve odluke, zajedno sa <PARTY>-om digli su ruke za Zagreb, a prijedlog <PARTY>-a nije ni stigao do ostalih županijskih vijećnika niti na dnevni red. Sama činjenica da <PARTY> nije prvo uputio zahtjev županiji da obustavi svoju odluku o gradnji uprave Zagrebačke županije u Remetinečkoj koja je još uvijek na snazi, dokazuje upravo vaše bavljenje politikanstvom i prikupljanjem jeftinih političkih bodova. A ako gledamo sad dalje, postoje i druge lokalne jedinice samouprave u Zagrebačkoj županiji. One prirodno gravitiraju prema gradu Zagrebu kao kulturnom, znanstvenom, gospodarskom i prometno središtu. I grad Zagreb i Zagrebačka županija čine prirodnu cjelinu. Prema tome, Zagrebačka županija okružuje grad Zagreb i prirodno je povijesno, prometno i gospodarski vezana za grad
Ne prihvaća se jer već je cijela ova materija regulirana općim propisima obveznog prava. Ne prihvaća se jer je potpuno drugi koncept od ovog zakona. Također se ne prihvaća jer smatramo da ne treba pravobranitelja za zdravlje nego je koncept ovog zakona drugačiji. Ne prihvaća se jer je on već sadržan u prijedlogu zakona. 47 se ne prihvaća jer smatramo da je to već riješeno posebnim zakonima o ravnopravnosti spolova. Također ne prihvaćamo iz istih razloga. Ne prihvaća se jer isto smatramo da je to već u zakonu sadržano. Ne prihvaća se jer je istospolna zajednica već regulirana postojećim zakonom. Da. Ne prihvaća se jer je to onaj drugi, sasvim drugi princip zaštite prava koji smo odbacili u ovom zakonu i primijenili drugi. Isto ne prihvaćamo jer smatramo da je ravnopravnost spolova riješena posebnim zakonom. Također se ne prihvaća jer je normalno da ministarstvo financira cjelokupni rad svog povjerenstva. To je riješeno već drugim aktima. Također se ne prihvaća jer je to vezano uz onaj amandman koji je govorio o članku 17. Dakle, ne prihvaća se.
Gospodine predsjedniče, ja mislim, vama repliciram, mislim da smo naivno uletili u raspravu o političkoj odgovornosti. Ja političku odgovornost imam samo prema svojoj stranci i ona me morati pozivati na odgovornost ako sam učinio nešto pogrešno, ono što moja stranka ne odobrava. Jer politička odgovornost je produkt komunističke vlasti koja je u onim trenucima kada su ljudi progledavali i kada su učinili poteze suprotne od doktrine tadašnje vlasti pozivani na političku odgovornost. Ja mogu prihvatiti samo odgovornost ako smo pogriješili što smo pokrenuli kaznu, istraživanje u pitanju ovih problema koji su se stvorili u, koji su došli u zatvor. Prema tome ne može mene pozivati nikakva gospođa Pusić ili Partija na političku odgovornost nego samo moja stranka. A vi nas možete pozivati samo na odgovornost ako smo učinili nešto suprotno interesima države. A ovo nije to.
Štovani gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege. Neugodno sam iznenađen zloupotrebom naših postupaka od strane pojedinaca koji smatraju da mi rečenu gospođu Suzanu Jašić smatramo nepodobnom, ne želimo ju zbog nekakvih njezinih uvjerenja itd. Mi nju svi štujemo. Ona je predsjednica jedne uvažene udruge, ona je izabrana od ovog Sabora da obnaša funkciju kao članice vijeća i mi smo zbog toga i na Odboru za medije podržali prijedlog manjinske koalicije da bude njihov član. Međutim nakon toga gospođa Jašić je izvršila povredu zakona najmanje u tri članka i u čitavom nizu drugih članaka, ali ja ću citirati samo tri. Prije svega izvršila je povredu članka 18. stavak 9. gdje kaže: "Članovi vijeća HRT-a" dakle i gospođa Suzana Jašić "trebaju biti javni djelatnici" što ona jest "koji se zalažu za poštivanje demokratskih načela". Nije demokratsko načelo napasti nekoga tko nema prilike obraniti se. Povrijedila je i stavak 9. istoga članka koji kaže: "Da se član Vijeća HRT-a mora zalagati za zaštitu slobode izražavanja". Ponavljam "za zaštitu slobode izražavanja". Ja sam kao saborski zastupnik koristio pravo na slobodu izražavanja i umjesto da zaštiti to moje pravo ona ga je napala, ogriješila se o temeljni zakon na temelju kojega je ona izabrana i obnaša svoju dužnost. Nadalje se gospođa Jašić nakon međustranačkog sporazuma ogriješila o sljedeći članak. Naime, članak 19. Zakona o HRT-u kaže: "da Vijeće HRT-a nadzire provedbu programskih načela" ali isti članak kaže: "da Vijeće HRT-a ima obvezu utvrđivanja zakonitosti rada HRT-a". U zakonitosti rada HRT-a stoji javnost rada, ravnopravnost svima da sudjeluju, ona je to načelo pogriješila i po njemu nije postupila jer nije dala istovremeno i meni priliku da objasnim zašto sam ja govorio, o čemu i što sam govorio. Napokon gospođa Suzana Jašić se ogriješila i to je zapravo najstrašnije u ovom trenutku, o članak 58. Članak 58. kaže ovako izrijekom: "Nadzor nad zakonitošću rada Vijeća HRT-a obavlja Hrvatski sabor." Dakle ja
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo na tragu ovoga što je govorio i kolega Stier, dakle neupitno je da je ovo, ovaj prijedlog zakona vrlo važan i neophodan i da ga treba donijeti čim prije jer to je zakon u stari za buduće strukture, za članstvo. Do sad nismo imali zakon, imali smo jednu odluku o imenovanju struktura za pretpristupne fondove i činjenica je da se strukture moraju pripremiti za kandidaciju kako bi spremni dočekali evo za godinu dana i punopravno članstvo u Europskoj uniji, kada ćemo i povući prvu tranšu sredstava namijenjenih Hrvatskoj. Međutim, suglasan sa onima koji su govorili o tome da bez obzira na to da je ovaj prijedlog zakona trebao ići u dva čitanja jer argumentacija koju smo čuli da je ugroženo pravilo N plus 3 jednostavno ne stoji jer ćemo mi prvu trasu dogodine povući neovisno o tome. Prema tome, moglo se evo u dva čitanja opet ne predugo i ovaj zakon donijeti jer kažem vrlo je važan i bitan iz onih razloga koje sam prije govorio. Ovim zakonom kao što je rečeno, da ne ponavljam, utvrđuje se doista jedan strateški institucionalni okvir za korištenje strukturnih i kohezijskih fondova i svi želimo doista učinkovit institucionalni okvir jer, kao što je rekla i kolegica Dalić, ovo je jedan investicijski potencijal koji će biti pa najvažniji za Hrvatsku u jednom budućem razdoblju i tu doista moramo biti potpuno pripremni. Međutim, nekoliko primjedbi na ovaj zakon. Prvo ono što je već kazano, ali evo ponovit ću, za ova … tijela razine 1. i razinu 2. koja ostvari ovjerava istinitost troškova navodi se da je, dakle navodi se široko. Navodi se da je to nacionalno ili javno tijelo, a s obzirom na veliki značaj ovih tijela i s obzirom na sve ono što piše u zakonu što će sva ta tijela raditi mislim da je bitno znati doista koja su to tijela i koje su to institucije na koju će se spustiti ovlast ovjeravanja. Mislim da bi to trebalo u ovom zakonu precizno definirati jer ako se ne definira precizno onda ostaje jedan prostor za kalkulacije, da ne kažem
Ja sam vas pomno slušao i slušajući vas već godinama i na televiziji i svugdje razumijem da mi trebamo svi poštivati manjine i dati im priliku da lijepo i ugodno žive u Hrvatskoj državi. Ali isto smatram da oni imaju istu obvezu da poštuju državu, ne moraju je voljeti ali moraju je poštivati. Međutim iz mog kuta gledanja i vašeg izlaganja imam dojam da je vi baš i ne volite. Znam da ste voljeli više Jugoslaviju. A što se tiče manjina, ja im dajem sve prednosti da ljudi uživaju i da ih se poštuje, međutim vidjeli ste i sami i našeg predsjednika Sabora neki dan u Banja Luci ni našu zastavu nisu stavili, a čak ni BiH. Toliko o poštivanju i drugih manjina i ovih koje su kod nas u Hrvatskoj. Stalno spominjete naše zločine, a nikad niste spomenuli nijedan zločin koji se desio prema Hrvatima, što žalosno da se nikad niste sjetili. Ja vidim da u Hrvatskoj ima dosta manjina koje poštuju, međutim neki izgleda nikada neće poštivati i nikad neće biti zadovoljni bez obzira što bi mi i koliko učinili za njih u ovoj državi.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. 2003. godine predizborno obećanje je bilo manja ali efikasnija državna uprava. Kako je obećanje ispunjeno? Kao i sva ostala nikako. Kao i obećanje o smanjenju PDV-a, nikako. U vrijeme administracije premijera Račana bilo je 19 ministarstava, u Sanaderovoj Vladi ima 15 ministarstava ali 69 državnih tajnika. Tri i pol puta više nego što je u Račanovoj Vladi bilo zamjenika ministara. Tri i pol puta. Smanjen je broj ministarstava ali još uvijek ima 125 pomoćnika ministara. Odnosno ravnatelja uprava upravo onoliko koliko ih je i bilo. Uz 45 državnih tijela poput ministarstava, državnih ureda, državnih zavoda Hrvatska ima čak 154 državne agencije, zavoda, instituta, fondova i drugih ustanova a Vlada si je uz sve to osnovala čak 60 savjetodavnih povjerenstava, komisija, vijeća i odbora. Sve to košta. Svako od tih tijela ima svojeg predsjednika, ravnatelja, stručnu službu, troškove, naknade članovima, rezultati mnogi od njih nisu baš osobito prepoznatljivi. Znači u posljednjih 5 godina za vrijeme <PARTY>-ove vlasti osnovano je na desetke državnih agencija, zavoda, instituta i drugih ustanova koje su preuzimale poslove iz djelokruga ministarstava i zapošljavale velik broj ljudi a da se istovremeno broj zaposlenih u ministarstvima nije smanjivao što je dovelo do bujanja državnog aparata. Koliko to sve košta građane? 2003. godine rashodi za zaposlene u državnoj upravi bili su 14 milijardi 500 milijuna kuna. 2009. 23 milijarde i 500 milijuna. Znači rashodi su povećani za 9 milijardi kuna. To je to obećanje o smanjenju državne uprave i o tome da će ona biti efikasnija. Što je bilo s plaćama državnih službenika? 2003. prosječna plaća je bila odnosno osnovica za izračun plaća bila je 4 tisuće 232 kune i 43 lipe. 2009. ta osnovica je 5 tisuće 415 kuna i 37 lipa. Razlika je tisuću 182 kune i 94 lipe. Toliko je u pet godina povećana osnovica plaće za državne službenike i umirovljenike. Znači, povećanje osnovice za plaće bilo
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi predstavnici ministarstva, državni tajnici, gospođe zastupnici, gospodo zastupnici. Dopustite nekoliko misli ispred kluba Hrvatske demokratske zajednice o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnoj zakladi za znanost, visoko školstvo i tehnologijski razvoj Republike Hrvatske. Mi prihvaćamo isto tako da ovo bude u dva čitanja kao što je odbor odredio. I ovdje je vrlo očito jasno da se jedno iskustvo i praksa koja je rađena posljednjih četiri, pet godina u financiranju znanosti i uopće u razvoju znanosti sada dorađuje, dograđuje u skladu sa hrvatskim iskustvima ali i stvaranja okvira za jedan europski iskorak hrvatske znanosti i obrazovanja ako smijem tako reći. Gospođe i gospodo, kada se sumira ovaj zakon koji nije tako opsežan može se u četiri dijela reći što se konkretno mijenja. Tako prvo što se mijenja smanjuje se obvezna osnova imovine zaklade. Kako bi se oslobodio dio sredstava već ove godine od 40 milijuna kuna našlo se takvo rješenje i koje će se ugraditi u ovom prijelaznom razdoblju financiranje kao instrumenti za financiranje znanstvenih istraživanja u ovoj tekućoj godini. Tako da je to dobro, jer svoju djelatnost će tako moći zaklada potvrditi. Drugo što se mijenja, ukida se obveza registriranja 50% sredstava koja se dodjeljuju iz državnog proračuna kao osnovne imovine dok se ne prikupi 100 milijuna kuna čime se otvara mogućnost izravne uplate na račun zaklade iz državnog proračuna za financiranje programa bez potrebe osiguranja dvostrukog iznosa sredstava. To je bio jedna instrument koji je onemogućavao, koji je paralizirao određena sredstva, a ta sredstava se sada može aktivno staviti u znanosti i to je dobro za sve znanstvenike po mjerilima koji su transparentni, javni i kako se može činiti i izravno se može uključivati novac na račun zaklade. Treće što je važno reći što ovaj zakonski prijedlog mijenja. To je propisuje se sprečavanje sukoba interesa. I u praksi
Gospodine predsjedavajući, gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Ja ovaj zakon podržavam i smatram ga zaista kvalitetnim, sasvim određenim, sveobuhvatnim i preciznim. To je jednostavno zakon za postupanje po kojemu će se moći vrlo djelotvorno pokrenuti sa ove stagnacijske točke u kojoj se u pitanju zbrinjavanja otpada nalazi Hrvatska, pokrenut pozitivan proces kojeg svi želimo. U tih 108 članaka i 7 poglavlja doslovno su sva područja koja dotiče problem otpada obuhvaćena i precizirana. Ono što nije precizirano, to je predviđeno podzakonskim aktima, pravilnicima u vrlo kratkim rokovima protiv kojih evo neki kolege i prosvjeduju. Uvjeren da je ovo proces koji treba pokrenuti i to snažno da bi nadoknadili vrijeme, ja nasuprot onima koji su imali primjedbu da zakon ne treba usvajati po hitnom postupku, kakažem, ne samo zakon po hitnom postupku, nego po hitnom postupku i provesti sve ono što zakon predviđa, jer dimenzije ovog problema, osvrnut ću se s nekoliko rečenica, su takove da to zaista moramo napraviti što odlučnije, što hitnije. Hrvatska godišnje proizvede oko 4 milijuna tona otpada, bez šumarskog otpada i jalovine. O opasnom otpadu nemamo ni preciznih podataka. Količina prema procjenama je negdje oko 100.000 do 200.000 tona godišnje. Tehnologija i kultura, reći ću postupanja sa otpadom vrlo je niska, selekcija otpada po vrstama odvajanje pri sakupljanju ne zadovoljava. Odvajanje i sakupljanje stakla, papira uglavno je simbolično, kao i ostalog otpada upotrebljivog kao sekundarne sirovine s mogućnošču recikliranja i ponovne upotrebe, pa začudo mi to moramo uvoziti, jer od vlastitog otpada nismo u stanju selekcijom postići sekundarne sirovine. Tehnologija koja prevladava je odlaganje, dakle najneracionalniji oblik, ekološki najriskantniji i gospodarski najskuplji, makar se to na prvi pogled ne čini tako, pogotovo na divljim deponijama i onima koji se time služe, ne čini se da je to i najskuplji način deponiranja, jer se ne vodi računa o vrijednostima p
Poštovani g. predsjedniče <PARTY>-a, dame i gospodo zastupnici. Ima jedna izreka poznata da sto put ponovljena laž postoje istina, a ja bih nadodao da nažalost po istinu sto put ponovljena istina ne dobiva na težini. I onda se zbilja postavlja pitanje kako se netko može obraniti od bilo koje, a posebno od politički motivirane laži? Dakle, ako se sjećate g. Nikola Grmoja predsjednik Kluba zastupnika <PARTY>a ničim izazvan odlučio je nedavno ponoviti laž koju uporno ponavlja već više od godinu dana. Tako je rekao vi ste išli u Slovensku 9, ja znam da ste išli u Slovensku 9, bili ste u klubu u Slovenskoj 9, vi ste među onima koji su išli u Slovensku 9. Nakon što sam mu rekao da je to nije istina, što on kaže? On kaže, jeste bili ste u klubu u Slovensku 9 i želi da ja odem po tom pitanju na poligraf. Kaže, to ćemo vidjeti na poligrafu. Dakle, on je inicirao poligrafsko ispitivanje na koje moram ići, on je definirao pitanje tog poligrafskog ispitivanja i nadam se da je to svima jasno. Zaključno, onaj za kojeg se nakon tog ispitivanja utvrdi i pokaže da laže odlazi iz politike. Nadam se da je i to jasno. Ovdje se nalaze rezultati dvaju poligrafskih ispitivanja koji pokazuju da Nikola Grmoja laže. Dakle, čovjek koji želi i sada najavljuje da će biti ministar policije, nakon što je jasno da u policiji više ne može sudjelovati tražio da se napravi ovo poligrafsko ispitivanje. Sad poligraf više ne vrijedi, ne vrijede ne dva, pa ako ne vrijedi Grmojina izjava pred čitavom hrvatskom javnošću i pružena ruka, što vrijedi? Ako ne vrijedi poligraf, ne jedan nego dva, i njihovi rezultati koji pokazuju da nikada nisam bio u klubu u Slovenskoj 9, da prije izbijanja afere i objave u novinama nisam znao da taj klub postoji i da ne samo da nisam bio tamo nego da nikada me nitko nije ni pozvao da tamo dođem što vrijedi? Koje bi metode koristio taj wanna be ministar unutarnjih poslova? Batinanje, spajanje na struju, čupanje noktiju, uskraćivanje sna, simuliranje utapanja i slične metode ka
Hvala gospodine predsjedniče. Svoje pitanje bih postavio premijeru Sanaderu i počinje ovako. Prilikom donošenja popisa poduzeća od posebnog državnog interesa rečeno je u obrazloženju da se Vlada kad je predlagala Saboru da usvoji taj popis vodila osnovnim kriterijima a to je 25% vlasništva. Tada sam postavio u tri navrata pitanje državnom tajniku koji je branio taj prijedlog Vlade zašto na tom popisu nema Liburnija rivijera hotela jer Liburnija je bila u vlasništvu države većem od 50%. Tada odgovor nisam nikakav dobio. Pitam se da li je tada država zaboravila za Liburnija rivijera hotele ili ih je namjerno izostavila sa tog popisa, ili je s njima imala nekakve druge planove koje ja ne mogu dokučiti i zbog toga pitam vas jeste li namjerno Liburniju ostavili izvan popisa poduzeća od posebnog državnog interesa kako biste gospodinu Ostojiću i gospodinu Eltzu omogućili pravnu dobit, pravno čistu dobit ili ako to gledamo moralno pljačku od milijardu i 200 milijuna kuna hrvatske imovine pa bih vas molio da mi odgovorite na to. Ja sam jako zadovoljan odgovorom premijera jer je pokazao da su svi ovi poslovi oko pretvorbe Liburnije, Liburnije bili onakvi kako je to pisano i u novinama i da je Vlada od početka od onoga dana kad je donosila popis poduzeća od posebnog državnog interesa namjerno izostavila Liburnia Riviera hotele jer tri puta sam ovdje za saborskom govornicom i odavde postavio pitanje zašto tih hotela nema na popisu? A ne radi se o imovini kao što su veterinarske stanice gdje je bila imovina od 10 tisuća kuna, tih 25% nego se radi o 50-tak, tada se radilo oko 50-tak hotela. I pitam se, ono moje uvjerenje koje sam odavno razmišljao da li je svojevremeno nakon pretvorbe i privatizacije, nakon sveg zla koje je napravljeno u pretvorbi i privatizaciji <PARTY> trebalo proglasiti za zločinačkom organizacijom i zabraniti joj rad?
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Drago mi vas je opet vidjeti u Saboru. Evo pred nama je Zakon o minimalnoj plaći, dakle u RH institut minimalne plaće uređen je Zakonom o minimalnoj plaći i kolektivnim ugovori o visini najniže plaće. Odredbe postojećeg zakona jasno jednostavno uvažavajući ekonomske kriterije definira mehanizme korekcije iznosa dozvoljene minimalne plaće. Tim zakonom je minimalna plaća bila utvrđena na razini 39% prosječne plaće u momentu donošenja što je i značilo povećanje plaće za 300 kuna odmah nakon usklađenja sa rastom GDP-a. Isto tako određeno je da se udio minimalne plaće i prosječnoj bruto plaći uvećava za postotak realnog rasta bruto društvenog proizvoda u prethodnoj godini. Zakonom je određeno da se za tekstilnu, drvoprerađivačku, kožnu i obućarsku industriju kao radno intenzivne industrijske grane uvode koeficijenti umanjenja kako se ne bi dodatno pogoršala situacija u tim industrijskim granama. Ono što zakon nije napravio, nije predvidio način postupanja u slučaju negativnog rasta odnosno pada BDP-a. no unatoč tome u godinama udara svjetske gospodarske krize 2009., 2010.iznos i 2011.minimalna plaća se naravno nije mijenjao iako je u početku krize BDP pao i za više od 5%. Godina 2011.sa stopom rasta od nula posto i dva tromjesečja blagog rasta od 0,8 ili 0,2% ukazivala je na trendove oporavka gospodarstva i velike izglede da se time i problem minimalne plaće pomakne s mjesta. No nažalost svi smo svjedoci što se nakon toga dogodilo. Potpunom promašenom i pogubnom gospodarskom politikom, poreznim terorom, partijskim kadroviranjem, izostankom investicija, gušenjem poduzetničkih aktivnosti ponovno se produbljuje gospodarska recesija. Rezultat je pad BDP-a za 2012. godinu u odnosu na 2011. za 2% i naravno uz gubitak kreditnog rejtinga. Otkada je formirano Ministarstvo rada broj nezaposlenih građana Republike Hrvatske povećao se za 70000 i danas već toliko puta spominjana brojka je rekordnih 375000. Iako smo danas evo i u uvodnom
Treći amandman se ne prihvaća. Pitanja održavanja sjednica Savjeta za zdravlje treba riješiti njihovim Poslovnikom o radu. Prihvaća se. Prihvaća se. Prihvaća se. Prihvaća se. Ne prihvaća se. Člankom 27. definiraju se timovi koji obavljaju poslove u zdravstvenoj djelatnosti na primarnoj razini, a stavkom 2. istog članka riješeno je pitanje timova koji čine specijalist pedijatrije i medicinska sestra. Određivanje da poslove zdravstvene zaštite djece obavlja isključivo specijalist pedijatrije bilo bi onemogućeno obavljanje tih poslova na područjima gdje nema dovoljno pedijatara, te se predloženim rješenjem omogućava da ove poslove obavljaju i specijalisti opće obiteljske medicine. Amandman devet ne prihvaća se. S obzirom da se mrežom javne zdravstvene službe određuje potreban broj nositelja zdravstvene djelatnosti za određeno područje s kojim će se sklapati ugovor sa zavodom, te s obzirom na nadležnost i odgovornost Ministarstva zdravstva sukladno naprijed navedenom Zakonu o ustrojstvu, djelokrugu središnjih tijela državne uprave primjereno je predloženo rješenje da mrežu donosi ministar.
Imam dva ispravka. Netočan je navod da bi proračun bio uravnotežen, hrvatski proračun da nije bilo svjetske krize. Točno je da je deficit proračuna nastao kao posljedica pogrešne strukture rashoda i to u dužem periodu. Ovog trenutka samo su stvari počele dolaziti na naplatu. Dalje, netočno je da postoji dilema da li treba ili ne treba restrukturirati Hrvatske željeznice. Oko toga nitko ne sumnja, svakako da treba ali ne na vaš način jer vi naime već šest godina ulažete milijarde u restrukturiranje a svake godine Hrvatske željeznice su u sve lošijem stanju i sve neefikasnije funkcioniraju a posljedica toga su i ovakve tragedije koje se nažalost događaju.
Poštovani predsjedavajući, poštovane kolegice i kolege, poštovani gosti. Danas na dnevnom redu imamo Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, države koja sa Bjelorusijom i Kubom dijeli 63. mjesto po indeksu percepcije korupcije. Međutim, kad čovjek počne čitat taj dokument, ima osjećaj kao da čita izvješće iz Danske ili Finske npr. tako ćete u tom dokumentu naći nevjerojatne izjave kako to tijelo neovisno i samostalno, osnovano sukladno načelima zaštite tržišnog natjecanja i učinkovitog trošenja javnih sredstava. kao neslan vic zvuče promidžbene riječi kako je temeljni cilj ovoga tijela osigurati, pazite ovo, transparentnost, učinkovitost, neovisnost. Sami sebe hvale riječima, ova institucija ima visoki ugled u hrvatskoj općoj i stručnoj javnosti kao i u institucijama Europske komisije i to prije svega po pitanju učinkovitosti i pravne dosljednosti te bez ikakvih argumenata iznose tvrdnje kako Europska komisija visoko rangira učinke pravne zaštite postupka javne nabave u RH. Izvješće potpisuje predsjednica komisije, gđa. maja Kuhar, osoba koja je zanat ispekla u Milanovićevoj Vladi, kao savjetnica ako se ne varam, gđe. Milanke Opačić. Koja je bila godinama žetončić i podržavala Vladu u prošlom mandatu od g. Plenkovića. I uvijek iznova iznenadi ta povezanost svih tih kadrova koje kao pijavice sišu naše javne fondove koji pune porezne obveznice. Ključni problem ove komisije je što ona u svome nazivu krivo se predstavlja, ona se ne bavi kontrolom postupaka javne nabave već je to tijelo koje samo rješava žalbe u postupcima javne nabave. Mnogu postupci javne nabave koji su evidentno koruptivni, poput skupa postupaka javne nabave za digitalizaciju zdravstva a na koji se nitko nije žalio, nisu došli na radar ove komisije tako da su milijarde javnog novca iscurile kroz postupke na koje se nitko nije žalio. U velikoj većini slučajeva, provoditelji javne nabave s akterima naprave đentlmenski dogovor, tako da se nađe kompromisno rješenje, „ja tebi o